title: predmet T-299/19: Tužba podnesena 9. svibnja 2019. — VG protiv Komisije

text:
               8.7.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 230/58

      Tužba podnesena 9. svibnja 2019. — VG protiv Komisije
      (predmet T-299/19)
      (2019/C 230/72)
      Jezik postupka: francuski

         Stranke

         Tužitelj: VG (zastupnik: L. Levi, odvjetnik)

         Tuženik: Europska komisija

         Tužbeni zahtjev

      Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

                  —

                  poništi odluku od 6. ožujka 2019. donesenu u svrhu izvršenja presude Općeg suda od 27. studenoga 2018. u spojenim predmetima T-314/16 i T-435/16, VG protiv Komisije u dijelu u kojem se njome odbija tužitelju prenijeti određene osobne podatke;

                  —

                  naloži tuženiku da naknadi neimovinsku štetu procijenjenu ex aequo et bono na 20 000 eura;

                  —

                  naloži tuženiku snošenje ukupnih troškova.

         Tužbeni razlozi i glavni argumenti

      U prilog osnovanosti tužbe, tužitelj ističe jedan tužbeni razlog, koji se temelji na povredi članka 266. UFEU-a i na povredi pravomoćnosti presude Općeg suda od 27. studenoga 2018., VG/Komisija (T-314/16 i T-435/16, EU:T:2018:841).
      Tužitelj, osim toga, zahtijeva naknadu neimovinske štete koju je pretrpio zbog odbijanja sadržanog u odluci od 6. ožujka 2019.


title: predmet T-305/19: Tužba podnesena 14. svibnja 2019. — Welmax + protiv EUIPO-a — Valmex Medical Imaging (welmax)

text:
               8.7.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 230/59

      Tužba podnesena 14. svibnja 2019. — Welmax + protiv EUIPO-a — Valmex Medical Imaging (welmax)
      (predmet T-305/19)
      (2019/C 230/73)
      Jezik na kojem je tužba podnesena: poljski

         Stranke

         Tužitelj: Welmax + sp. z o.o. sp.k. (Poznań, Poljska) (zastupnik: M. Machyński, odvjetnik (Radca prawny))

         Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO)

         Druga stranka pred žalbenim vijećem: Valmex Medical Imaging GmbH (Augsburg, Njemačka)

         Podaci o postupku pred EUIPO-om

         Nositelj spornog žiga: tužitelj

         Predmetni sporni žig: međunarodna registracija žiga u kojoj je naznačena Europska unija „welmax” — međunarodna registracija u kojoj je naznačena Europska unija br. 1 342 786

         Postupak pred EUIPO-om: postupak povodom prigovora

         Pobijana odluka: odluka petog žalbenog vijeća EUIPO-a od 22. ožujka 2019. u predmetu R 2245/2018-5

         Tužbeni zahtjev

      Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

                  —

                  u cijelosti poništi pobijanu odluku i donese odluku u predmetu;

                  —

                  donese presudu zbog ogluhe ako se radi o jednom od slučajeva predviđenih zakonom;

                  —

                  naloži EUIPO-u snošenje troškova postupka pred Općim sudom, uključujući troškove zastupanja u skladu s relevantnim zakonodavstvom.

         Tužbeni razlozi

                  —

                  Pobijana odluka zasniva se na pogrešno utvrđenom činjeničnom stanju s obzirom na to da je utvrđeno da je odluka, protiv koje se može uložiti prigovor na temelju relevantnog zakonodavstva, tužitelju uredno dostavljena 20. srpnja 2018. (navodno preporučenom poštom) dok je sadržaj te odluke tužitelju bio priopćen 21. rujna 2018. nakon prethodne razmjene poruka elektroničke pošte i tužiteljeva odgovarajućeg zahtjeva upućenog EUIPO-ovom službeniku;

                  —

                  Povreda članka 68. stavka 1. Uredbe (EU) 2017/1001 Europskog parlamenta i Vijeća;

                  —

                  Povreda članka 68. stavka 1. Uredbe (EU) 2017/1001 Europskog parlamenta i Vijeća u vezi s člankom 23. stavkom 3. Delegirane uredbe Komisije (EU) 2018/625.


title: predmet T-307/19: Tužba podnesena 20. svibnja 2019. — SQlab protiv EUIPO-a (Innerbarend)

text:
               8.7.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 230/60

      Tužba podnesena 20. svibnja 2019. — SQlab protiv EUIPO-a (Innerbarend)
      (predmet T-307/19)
      (2019/C 230/74)
      Jezik postupka: njemački

         Stranke

         Tužitelj: SQlab GmbH (Taufkirchen, Njemačka) (zastupnik: A. Koelle, odvjetnik)

         Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO)

         Podaci o postupku pred EUIPO-om

         Predmetni sporni žig: prijava verbalnog žiga Europske unije Innerbarend — prijava za registraciju br. 15 442 635

         Pobijana odluka: odluka četvrtog žalbenog vijeća EUIPO-a od 18. ožujka 2019. u predmetu R 2180/2018-4

         Tužbeni zahtjev

      Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

                  —

                  poništi pobijanu odluku;

                  —

                  izmijeni pobijanu odluku na način da utvrdi da je žalba osnovana i naloži registraciju žiga Europske unije „Innerbarend” u razred 12;

                  —

                  naloži EUIPO-u snošenje troškova.

         Tužbeni razlozi

                  —

                  Povreda članka 7. stavka 1. točke (c) Uredbe (EU) 2017/1001 Europskog parlamenta i Vijeća;

                  —

                  Povreda članka 7. stavka 1. točke (b) Uredbe (EU) 2017/1001 Europskog parlamenta i Vijeća.


title: predmet T-308/19: Tužba podnesena 17. svibnja 2019. — BU protiv Komisije

text:
               8.7.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 230/61

      Tužba podnesena 17. svibnja 2019. — BU protiv Komisije
      (predmet T-308/19)
      (2019/C 230/75)
      Jezik postupka: talijanski

         Stranke

         Tužitelj: BU (zastupnik: E. Bonanni, odvjetnik)

         Tuženik: Europska komisija

         Tužbeni zahtjev

      Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

                  —

                  poništi odluku od 11. siječnja 2019., kojom je Komisija najavila i utvrdila da namjerava uspostaviti novo liječničko povjerenstvo radi izdavanja novog mišljenja u vezi s priznanjem pogoršanja tužiteljeve profesionalne bolesti,

                  —

                  odredi da se odluka o priznanju pogoršanja donese na osnovi već iznesenog mišljenja prethodnog liječničkog povjerenstva od 8. siječnja 2014. i time ne primijene odredbe iz članka 12. Pravila o osiguranju od rizika nezgode i profesionalne bolesti dužnosnika Europskih zajednica, na snazi do 1. siječnja 2006., kao što je utvrđeno u ispravljenom nalogu od 11. siječnja 2019., kako bi se Komisiji naložilo plaćanje iznosa od 639 431,37 eura, od kojih je 98 372,51 eura već isplaćeno, u smislu naknade propisane člankom 14. Pravila o osiguranju, ili odredbom koja utvrđuje sličnu obvezu,

                  —

                  naloži Komisiji plaćanje 5000 eura za svaki mjesec kašnjenja u donošenju mjere,

                  —

                  naloži Komisiji plaćanje naknade štete u iznosu od 100 000 eura zbog nezakonita izdavanja naloga br. 3 od 25. siječnja 2018., protivno presudama T–551/16 i T–212/01,

                  —

                  naloži Komisiji plaćanje naknade štete u iznosu od 50 000 eura jer nije primijenjena tablica naknada određenih liječnika ili onih koji su trebali biti određeni,

                  —

                  naloži Komisiji plaćanje naknade štete u iznosu od 100 000 eura zbog neopravdanog kašnjenja u okončanju upravnog postupka,

                  —

                  naloži Komisiji plaćanje naknade štete u iznosu od 1 000 000 eura zbog nestručnog ponašanja doktora AB, kojeg je izravno zaposlilo tijelo za imenovanje, koje nije neovisno, u vezi s njegovim opisanim spornim ponašanjem,

                  —

                  naposljetku, naloži Komisiji snošenje odvjetničkih i postupovnih troškova.

         Tužbeni razlozi i glavni argumenti

      Tužitelj u biti zahtijeva da se Komisiju osudi jer nije donijela odluku da mu se isplati iznos od 639 421,37 eura, od kojih je 98 372,51 eura već isplaćeno, a što je naknada predviđena u članku 14. Pravila o osiguranju kao posljedica mišljenja liječničkog povjerenstva od 8. siječnja 2014., u okviru zahtjeva za priznanje pogoršanja profesionalne bolesti od 7. lipnja 2000.
      U potporu zahtjevu, tužitelj ističe:

                  1.

                  povredu članka 266. UFEU-a i obveze izvršenja presuda, u mjeri u kojoj se Komisija nije uskladila s presudama u predmetima T-212/01 i T-551/16, u vezi s pogrešnom zamjenom samog invaliditeta s naknadom propisanom člankom 14. Pravila o osiguranju,

                  2.

                  zlouporabu ovlasti u konkretnom slučaju,

                  3.

                  povredu članka 73. Pravilnika o osoblju i sudske prakse Europske unije u području funkcioniranja liječničkog povjerenstva,

                  4.

                  povredu načela razumnog trajanja postupka.


title: predmet T-312/19: Tužba podnesena 21. svibnja 2019. — Wilhelm Sihn jr. protiv EUIPO-a — Golden Frog (CHAMELEON)

text:
               8.7.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 230/63

      Tužba podnesena 21. svibnja 2019. — Wilhelm Sihn jr. protiv EUIPO-a — Golden Frog (CHAMELEON)
      (predmet T-312/19)
      (2019/C 230/76)
      Jezik postupka: engleski

         Stranke

         Tužitelj: Wilhelm Sihn jr. GmbH & Co. KG (Niefern-Öschelbronn, Njemačka) (zastupnik: H. Twelmeier, odvjetnik)

         Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO)

         Druga stranka u postupku pred žalbenim vijećem: Golden Frog GmbH (Meggen, Švicarska)

         Podaci o postupku pred EUIPO-om

         Podnositelj prijave spornog žiga: druga stranka u postupku pred žalbenim vijećem

         Predmetni sporni žig: prijava verbalnog žiga Europske unije CHAMELEON — Prijava za registraciju br. 12 567 269

         Postupak pred EUIPO-om: postupak povodom prigovora

         Pobijana odluka: odluka četvrtog žalbenog vijeća EUIPO-a od 7. ožujka 2019. u predmetu R 1551/2018-4

         Tužbeni zahtjev

      Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

                  —

                  poništi pobijanu odluku;

                  —

                  naloži EUIPO-u da snosi vlastite troškove i troškove društva Wilhelm Sihn jr. GmbH & Co. KG;

                  —

                  naloži društvu Golden Frog GmbH da snosi vlastite troškove u slučaju intervencije.

         Tužbeni razlozi

                  —

                  povreda članka 95. stavka 2. Uredbe (EU) 2017/1001 Europskog parlamenta i Vijeća;

                  —

                  povreda članka 27. stavka 4. Delegirane uredbe Komisije (EU) 2018/625;

                  —

                  povreda članka 8. stavka 1. točke (b) Uredbe (EU) 2017/1001 Europskog parlamenta i Vijeća.


title: predmet T-314/19: Tužba podnesena 22. svibnja 2019. — Fundación Tecnalia Research & Innovation protiv Komisije

text:
               8.7.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 230/64

      Tužba podnesena 22. svibnja 2019. — Fundación Tecnalia Research & Innovation protiv Komisije
      (predmet T-314/19)
      (2019/C 230/77)
      Jezik postupka: španjolski

         Stranke

         Tužitelji: Fundación Tecnalia Research & Innovation (Donostia-San Sebastián, Španjolska) (zastupnici: P. Palacios Pesquera i M. Ríus Coma, odvjetnici)

         Tuženik: Europska komisija

         Tužbeni zahtjev

      Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

                  —

                  proglasi dopuštenom tužbu i u njoj navedene tužbene razloge;

                  —

                  prihvati tužbene razloge navedene u tužbi i posljedično:

                              (a)

                              utvrdi da je neosnovano okončanje projekta BreadGuard i da se slijedom toga obustavi predmetni kontradiktorni postupak,

                              (b)

                              podredno prethodno navedenomu, naloži Komisiji da nadoknadi iznose koji se odnose na radove koje je stvarno obavilo društvo TECNALIA i da odustane od zahtjeva za povrat iznosa potpore dodijeljene projektu BreadGuard koje je društvo TECNALIA primilo za njegovo izvršenje,

                              (c)

                              podredno svemu prethodno navedenomu, poništi odluku o okončanju i naloži ponovno pokretanje kontradiktornog postupka do popravljanja štete koju je utvrdilo i prijavilo društvo TECNALIA na način naveden u tužbi,

                              (d)

                              u svakom slučaju, odredi da nije potrebno utvrditi teški profesionalni propust društva TECNALIA;

                  —

                  naloži Glavnoj upravi za istraživanje i inovacije Europske unije snošenje troškova postupka.

         Tužbeni razlozi i glavni argumenti

      Ova tužba podnesena je protiv odluke u kontradiktornom postupku o projektu FP7-KBBE-2013-613647 BREADGUARD Sporazum o dodjeli bespovratnih sredstava i koji je bio predmet zahtjeva za pravnu zaštitu koji je odbijen Obaviješću od 22. ožujka 2019.
      U potporu svojoj tužbi tužitelj ističe pet tužbenih razloga.

                  1.

                  Prvi tužbeni razlog, koji se temelji na tome što TECNALIA nije ispunila Sporazum o dodjeli bespovratnih sredstava.

                              —

                              S tim u vezi tužitelj navodi zlouporabu Sporazuma o dodjeli bespovratnih sredstava zbog pripisivanja povrede njegovih članaka II.38,1.b); L I.38.1.c), II,38.1.f) i II.38,1,1), s obzirom na to da društvo TECNALIA očito nije povrijedilo Sporazuma o dodjeli bespovratnih sredstava u pogledu svih pripisanih nepravilnosti i prekršaja u odluci o okončanju.

                  2.

                  Drugi tužbeni razlog, koji se temelji na zlouporabi članka II.38 Sporazuma o dodjeli bespovratnih sredstava

                              —

                              S tim u vezi tužitelj navodi zlouporabu članka II.38.1.1 Sporazuma dodjeli bespovratnih sredstava s obzirom na utvrđenje teškog profesionalnog propusta društva TECNALIA.

                  3.

                  Treći tužbeni razlog, koji se temelji na zlouporabi članka II.38,1,1) Priloga II. Sporazumu o dodjeli bespovratnih sredstava

                              —

                              S tim u vezi tužitelj navodi zlouporabu članka II.38 Sporazuma dodjeli bespovratnih sredstava kako bi se naložilo okončanje projekta BreadGuard pripisivanjem odgovornosti čitavom konzorciju.

                  4.

                  Četvrti tužbeni razlog, koji se temelji na povredi članka II.23.5 Priloga II Sporazumu o dodjeli bespovratnih sredstava

                              —

                              S tim u vezi tužitelj navodi povredu sadržaja Priloga II. Sporazumu o dodjeli bespovratnih sredstava projekta BreadGuard jer Europska komisija nije navela tko su nezavisni stručnjaci koji su potpisali stručna izvješća na kojima se temelji pobijana odluka, čime je spriječila da ih društvo TECNALIA pobija.

                  5.

                  Peti tužbeni razlog, koji se temelji na nevažnom priznanju činjenica jednoga korisnika

                              —

                              S tim u vezi tužitelj navodi nevažnost zaključaka Sveučilišta u Kasselu u svojstvu jednoga od korisnika projekata BreadGuard i FoodWatch u okviru kontradiktornog postupka.


title: predmet T-419/18: Rješenje Općeg suda od 7. svibnja 2019. — Crédit agricole i Crédit agricole Corporate and Investment Bank protiv Komisije

text:
               8.7.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 230/65

      Rješenje Općeg suda od 7. svibnja 2019. — Crédit agricole i Crédit agricole Corporate and Investment Bank protiv Komisije
      (predmet T-419/18) (1)

      (2019/C 230/78)
      Jezik postupka: francuski
      Predsjednik drugog vijeća odredio je brisanje predmeta.

         (1)  SL C 319, 10. 9. 2018.


title: predmet T-699/18: Rješenje Općeg suda od 6. svibnja 2019. — Apera Capital Master protiv EUIPO-a — Altera Capital (APERA CAPITAL)

text:
               8.7.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 230/66

      Rješenje Općeg suda od 6. svibnja 2019. — Apera Capital Master protiv EUIPO-a — Altera Capital (APERA CAPITAL)
      (predmet T-699/18) (1)

      (2019/C 230/79)
      Jezik postupka: engleski
      Predsjednik trećeg vijeća odredio je brisanje predmeta.

         (1)  SL C 44, 4. 2. 2019.


               14.12.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 429/29

         Zahtjev za savjetodavno mišljenje Suda EFTA-e koji je 30. lipnja 2017. podnio Okružni sud u Reykjavíku (Héraðsdómur Reykjavíkur) u predmetu Fjarskipti hf. protiv Síminn hf.
   (Predmet E-6/17)
   (2017/C 429/13)
   Dopisom Sudu EFTA-e od 30. lipnja 2017., zaprimljenim u pisarnicu Suda 19. srpnja 2017., Okružni sud u Reykjaviku (Héraðsdómur Reykjavíkur) podnio je zahtjev za savjetodavno mišljenje u predmetu Fjarskipti hf. protiv Síminn hf. o sljedećim pitanjima:

               1.

               Smatra li se činjenica da bi se fizička ili pravna osoba iz države članice EFTA-e pred nacionalnim sudom trebala moći pozvati na članak 54. Sporazuma o EGP-u radi traženja naknade za štetu zbog kršenja zabrana iz te odredbe sastavnim dijelom učinkovite provedbe Sporazuma?

               2.

               Kada se ocjenjuje jesu li zadovoljeni uvjeti za podnošenje zahtjeva za naknadu štete u pogledu kršenja pravila tržišnog natjecanja, je li važno jesu li nadležna tijela donijela konačnu odluku o kršenju članka 54. Sporazuma o EGP-u?

               3.

               Kada poduzeće u vladajućem položaju na veleprodajnom tržištu utvrdi cijene završavanja poziva koje se na njegove konkurente primjenjuju tako da maloprodajni odjel vladajućeg poduzeća ne bi mogao ostvariti dobit od prodaje usluge telefonskih poziva unutar svojeg sustava kad bi morao snositi troškove njihove prodaje u istim uvjetima, a uzimajući u obzir da se i poduzeće u vladajućem položaju obvezuje kupiti uslugu završavanja poziva od tih istih konkurenata po cijeni višoj od cijene po kojoj ono njima prodaje uslugu završavanja poziva, je li riječ o nezakonitom istiskivanju marži, čime se krši članak 54. Sporazuma o EGP-u?

               4.

               Je li činjenica da poduzeće uživa vladajući položaj na relevantnom veleprodajnom tržištu dovoljna da bi ga se okrivilo za nezakonito istiskivanje marži, čime se krši članak 54. Sporazuma o EGP-u, ili poduzeće mora uživati vladajući položaj i na relevantnom maloprodajnom tržištu?


title: Predmet T-667/17: Tužba podnesena 21. rujna 2017. – Alkarim for Trade and Industry protiv Vijeća

text:
               18.12.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 437/33

         Tužba podnesena 21. rujna 2017. – Alkarim for Trade and Industry protiv Vijeća
   (Predmet T-667/17)
   (2017/C 437/41)
   Jezik postupka: francuski

      Stranke

      Tužitelj: Alkarim for Trade and Industry LLC (Tal Kurdi, Sirija) (zastupnici: J.-P. Buyle i L. Cloquet, odvjetnici)

      Tuženik: Vijeće Europske unije

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

               —

               poništi Odluku (ZVSP) 2017/1245 od 10. srpnja 2017. o provedbi Odluke 2013/255/ZVSP o mjerama ograničavanja protiv Sirije, u dijelu u kojem se odnosi na tužitelja;

               —

               poništi Provedbenu uredbu Vijeća (EU) 2017/1241 od. srpnja 2017. o provedbi Uredbe (EU) br. 36/2012 o mjerama ograničavanja s obzirom na stanje u Siriji, u dijelu u kojem se odnosi tužitelja;

               —

               naloži Vijeću snošenje svih troškova postupka, uključujući i tužiteljeve.

      Tužbeni razlozi i glavni argumenti

   U prilog osnovanosti tužbe tužitelj ističe pet tužbenih razloga.

               1.

               Prvi tužbeni razlog, koji se temelji na očitoj pogrešci u ocjeni činjenica jer Vijeće nije podnijelo nikakav dokaz činjenice da je tužitelj sirijski konglomerat koji je međunarodno priznat.
               Prema mišljenju potonjega, ta tvrdnja, koja je u potpunosti pogrešna, otkriva mnoge materijalne netočnosti u pristupu Vijeća.
               Tužitelj usto želi dokazati da nije veliko društvo već da odgovara definiciji malog ili srednjeg poduzeća u skladu s europskim zakonodavstvom i nema nikakav međunarodni ugled.
               On također smatra da Vijeće nije uzelo u obzir ni presudu od 6. travnja 2017., Alkarim for Trade and Industry/Vijeće (T-35/15, neobjavljena, EU:T:2017:262), ni presudu od 11. svibnja 2017., Abdulkarim/Vijeće (T-304/15, neobjavljena, EU:T:2017:327), u kojima je Opći sud poništio sankcije izrečene tužitelju i Waelu Abdulkarimu, zbog očitih pogrešaka u ocjeni koje je počinilo Vijeće.

               2.

               Drugi tužbeni razlog, koji se temelji na povredi općeg načela proporcionalnosti, jer:

                           —

                           pobijane mjere tužitelju onemogućuju međunarodnu trgovinu, s obzirom na to da on veći dio svoje djelatnosti obavlja s europskim dobavljačima i klijentima;

                           —

                           pobijane su mjere osim toga takve da neopravdano čine mnoge prošle i trenutačne ugovore nevaljanima, te prouzrokuju ugovornu i kvazideliktnu odgovornost tužitelja u odnosu na njegove klijente i suugovaratelje. Potonji smatra da je takva sankcija potpuno neproporcionalna.

               3.

               Treći tužbeni razlog, koji se temelji na neproporcionalnoj povredi prava vlasništva i prava na obavljanje profesionalne aktivnosti jer je Vijeće donošenjem sankcija nedvojbeno zadiralo u tužiteljevo pravo vlasništva, kao i unjegovo pravo obavljanja gospodarskih aktivnosti, i to kršeći prvi dodatni protokol uz Konvenciju za zaštitu ljudskih prava i temeljnih sloboda. Tužitelj smatra da je neopravdano bio spriječen mirno uživati svoju imovinu i gospodarsku slobodu, što opravdava poništenje pobijanih mjera u dijelu u kojem se odnose na njega.

               4.

               Četvrti tužbeni razlog, koji se odnosi na zlouporabu ovlasti jer mjere koje je donijelo Vijeće nemaju nikakav učinak na sirijski režim i jer je tužitelj čitavo vrijeme bio neovisan u odnosu na taj režim. Dakle, potonji smatra da su sankcije koje je donijelo Vijeće neutemeljene i bez dokaza i cilj im nije obuhvatiti sirijski režim nego samo tužitelja, iz razloga koji tužitelju nisu poznati.

               5.

               Peti tužbeni razlog, koji se temelji na povredi obveze obrazlaganja predviđenoj u članku 296. stavku 2. Ugovora o funkcioniranju Europske unije (UFEU). U tom pogledu, tužitelj ističe da je obrazloženje Vijeća u prilog pobijanim mjerama nepotpuno i ne upućuje niti na jedan konkretni relevantni element koji bi mu omogućio da identificira razlog zbog kojeg ga se smatra „sirijskim konglomeratom koji je međunarodno priznat i povezan s Waelom Abdulkarimom, utjecajnim poslovnim čovjekom koji obavlja svoje aktivnosti u Siriji”.


title: Predmet T-628/15: Presuda Općeg suda od 7. studenoga 2017. – Frame protiv EUIPO-a – Bianca-Moden (BiancalunA) („Žig Europske unije — Postupak povodom prigovora — Prijava figurativnog žiga Europske unije BiancalunA – Odbijanje — Raniji nacionalni figurativni žig bianca — Relativni razlog za odbijanje — Nepostojanje vjerojatnosti dovođenja u zabludu — Istovjetnost proizvodâ — Sličnost znakova — Članak 8. stavak 1. točka (b) Uredbe (EZ) br. 207/2009 (koji je postao članak 8. stavak 1. točka (b) Uredbe (EU) 2017/1001”)

text:
               18.12.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 437/26

         Presuda Općeg suda od 7. studenoga 2017. – Frame protiv EUIPO-a – Bianca-Moden (BiancalunA)
   (Predmet T-628/15) (1)

   ((„Žig Europske unije - Postupak povodom prigovora - Prijava figurativnog žiga Europske unije BiancalunA – Odbijanje - Raniji nacionalni figurativni žig bianca - Relativni razlog za odbijanje - Nepostojanje vjerojatnosti dovođenja u zabludu - Istovjetnost proizvodâ - Sličnost znakova - Članak 8. stavak 1. točka (b) Uredbe (EZ) br. 207/2009 (koji je postao članak 8. stavak 1. točka (b) Uredbe (EU) 2017/1001”))
   (2017/C 437/31)
   Jezik postupka: engleski

      Stranke

      Tužitelj: Frame Srl (San Giuseppe Vesuviano, Italija) (zastupnici: E. Montelione, M. Borghese i R. Giordano, odvjetnici)

      Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (zastupnik: S. Bonne, agent)

      Druga stranka u postupku pred žalbenim vijećem EUIPO-a, intervenijent u postupku pred Općim sudom: Bianca-Moden GmbH & Co. KG (Ochtrup, Njemačka) (zastupnik: P. Lange, odvjetnik)

      Predmet

   Tužba protiv odluke petog žalbenog vijeća EUIPO-a od 7. kolovoza 2015. (predmet R 2720/2014-5), koja se odnosi na postupak povodom prigovora između društava Bianca-Moden i Frame.

      Izreka

               1.

               Poništava se odluka petog žalbenog vijeća Ureda Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO) od 7. kolovoza 2015. (predmet R 2720/2014-5).

               2.

               EUIPO će snositi, osim vlastitih i troškove društva Frame Srl.

               3.

               Društvo Bianca-Moden GmbH & Co. KG će snositi vlastite troškove.

      (1)  SL C 7, 11. 1. 2016.


title: Predmet T-698/17: Tužba podnesena 11. listopada 2017. – Man Truck & Bus protiv EUIPO-a – Halla Holdings (MANDO)

text:
               18.12.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 437/35

         Tužba podnesena 11. listopada 2017. – Man Truck & Bus protiv EUIPO-a – Halla Holdings (MANDO)
   (Predmet T-698/17)
   (2017/C 437/42)
   Jezik na kojem je tužba podnesena: njemački

      Stranke

      Tužitelj: Man Truck & Bus AG (München, Njemačka) (zastupnik: C. Röhl, odvjetnik)

      Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO)

      Druga stranka pred žalbenim vijećem: Halla Holdings Corp. (Yongin-si, Koreja)

      Podaci o postupku pred EUIPO-om

      Podnositelj prijave: druga stranka pred žalbenim vijećem

      Predmetni sporni žig: verbalni žig Europske unije „MANDO” – prijava za registraciju br. 11 276 144

      Postupak pred EUIPO-om: postupak povodom prigovora

      Pobijana odluka: odluka prvog žalbenog vijeća EUIPO-a 13. srpnja 2017. u predmetu R 1919/2016-1

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

               —

               poništi pobijanu odluku;

               —

               naloži EUIPO-u snošenje troškova.

      Tužbeni razlog

               —

               povreda članka 8. stavka 1. točke (b) Uredbe br. 207/2009.


title: Predmet C-389/15: Presuda Suda (veliko vijeće) od 25. listopada 2017. – Europska komisija protiv Vijeća Europske unije (Tužba za poništenje — Odluka Vijeća o odobravanju otvaranja pregovora o revidiranom Lisabonskom sporazumu o oznakama izvornosti i oznakama zemljopisnog podrijetla — Članak 3. stavak 1. UFEU-a — Isključiva nadležnost Unije — Zajednička trgovinska politika — Članak 207. stavak 1. UFEU-a — Komercijalni aspekti intelektualnog vlasništva)

text:
               18.12.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 437/2

         Presuda Suda (veliko vijeće) od 25. listopada 2017. – Europska komisija protiv Vijeća Europske unije
   (Predmet C-389/15) (1)

   ((Tužba za poništenje - Odluka Vijeća o odobravanju otvaranja pregovora o revidiranom Lisabonskom sporazumu o oznakama izvornosti i oznakama zemljopisnog podrijetla - Članak 3. stavak 1. UFEU-a - Isključiva nadležnost Unije - Zajednička trgovinska politika - Članak 207. stavak 1. UFEU-a - Komercijalni aspekti intelektualnog vlasništva))
   (2017/C 437/02)
   Jezik postupka: engleski

      Stranke

      Tužitelj: Europska komisija (zastupnici: F. Castillo de la Torre, J. Guillem Carrau, B. Hartmann, A. Lewis i M. Kocjan, agenti)

      Intervenijent u potporu tužitelju: Europski parlament (zastupnici: J. Etienne, A. Neergaard i R. Passos, agenti)

      Tuženik: Vijeće Europske unije (zastupnici: M. Balta i F. Florindo Gijón, agenti)

      Intervenijenti u potporu tužiteljima: Češka Republika (zastupnici: M. Hedvábná i K. Najmanová, M. Smolek i J. Vláčil, agenti), Savezna Republika Njemačka (zastupnici: T. Henze i J. Techert, agenti), Helenska Republika (zastupnik: M. Tassopoulou, agent), Kraljevina Španjolska (zastupnik: M. A. Sampol Pucurull, agent), Francuska Republika (zastupnici: G. de Bergues, D. Colas, F. Fize, B. Fodda i D. Segoin, agenti), Talijanska Republika (zastupnici: G. Palmieri, agent, uz asistenciju S. Fiorentina, avvocato dello Stato), Mađarska (zastupnici: M. Bóra, M. Z. Fehér i G. Koós, agenti), Kraljevina Nizozemska (zastupnici: M. Bulterman, M. Gijzen i B. Koopman, agenti), Republika Austrija (zastupnik: C. Pesendorfer, agent), Portugalska Republika (zastupnici: M. Figueiredo, L. Inez Fernandes i M. L. Duarte, agenti), Slovačka Republika (zastupnik: M. Kianička, agent), Ujedinjena Kraljevina Velike Britanije i Sjeverne Irske (zastupnici: C. Brodie i D. Robertson, agenti)

      Izreka

               1.

               Poništava se Odluka Vijeća 8512/15 od 7. svibnja 2015. o odobravanju otvaranja pregovora o revidiranom Lisabonskom sporazumu o oznakama izvornosti i oznakama zemljopisnog podrijetla kad je riječ o pitanjima koja ulaze u nadležnost Europske unije.

               2.

               Učinci Odluke 8512/15 održavaju se na snazi do stupanja na snagu odluke Vijeća donesene na temelju članaka 207. i 218. UFEU-a u razumnom roku koji ne može biti dulji od šest mjeseci od donošenja ove presude.

               3.

               Vijeću Europske unije nalaže se snošenje troškova.

               4.

               Češka Republika, Savezna Republika Njemačka, Helenska Republika, Kraljevina Španjolska, Francuska Republika, Talijanska Republika, Mađarska, Kraljevina Nizozemska, Republika Austrija, Portugalska Republika, Slovačka Republika, Ujedinjena Kraljevina Velike Britanije i Sjeverne Irske i Europski parlament snosit će vlastite troškove.

      (1)  SL C 311, 21. 9. 2015.


title: Predmet C-558/17 P: Žalba koju je 22. rujna 2017. podnijela OZ protiv presude Općeg suda (šesto vijeće) od 13. srpnja 2017. u predmetu T-607/16, OZ protiv Europske investicijske banke

text:
               18.12.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 437/17

         Žalba koju je 22. rujna 2017. podnijela OZ protiv presude Općeg suda (šesto vijeće) od 13. srpnja 2017. u predmetu T-607/16, OZ protiv Europske investicijske banke
   (Predmet C-558/17 P)
   (2017/C 437/21)
   Jezik postupka: engleski

      Stranke

      Žaliteljica: OZ (zastupnik: B. Maréchal, odvjetnik)

      Druga stranka u postupku: Europska investicijska banka

      Žalbeni zahtjev:

   Žaliteljica zahtijeva od Suda da:

               —

               u cijelosti ukine presudu Općeg suda u predmetu T-607/16;

               —

               poništi odluku dr. Wernera Hoyera, predsjednika EIB-a, od 16. listopada 2015. koja je donesena u okviru postupka u vezi s poštovanjem dostojanstva na radnom mjestu koji je pokrenut na prijedlog OZ-a od 20. svibnja 2015. protiv nadređene osobe F, što je istražni odbor istražio, te da poništi izvješće od 14. rujna 2015. o zahtjevu OZ-a kojim je odbačena njezina pritužba te koje sadrži neprikladne preporuke;

               —

               naloži EIB-u plaćanje naknade za liječničke troškove zbog štete koju je pretrpjela OZ u visini od (i.) 977 eura (uključujući PDV) i (ii.) privremeni iznos od 5 850 eura za buduće liječničke troškove;

               —

               naloži EIB-u plaćanje naknade u iznosu od 20 000 eura za pretrpljenu nematerijalnu štetu;

               —

               naloži EIB-u plaćanje troškova troškove odvjetnika u ovom postupku u iznosu od 35 100 eura (uključujući PDV);

               —

               naloži EIB-u plaćanje troškova ovog žalbenog postupka i postupka pred Općim sudom;

               —

               odredi EIB-u ponovno otvaranje postupka u vezi s poštovanjem dostojanstva na radnom mjestu i/ili da predsjednik EIB-a donese novu odluku.

      Žalbeni razlozi i glavni argumenti

   Žalitelj od Suda zahtijeva da ukine presudu Općeg suda od 13. srpnja 2017. OZ/Europska investicijska banka (T-607/16) kojom je Opći sud odbio tužbu radi poništenja odluke od 16. listopada 2015. koju je predsjednik EIB-a donio u okviru istražnog postupka u vezi s poštovanjem dostojanstva na radnom mjestu pokrenutog na zahtjev OZ-a od 20. svibnja 2015. u vezi s dostojanstvom na radnom mjestu protiv osobe F i optužbi za seksualno uznemiravanje, koje je ispitalo istražno povjerenstvo, kao i poništenje izvješća istražnog odbora od 14. rujna 2015. o zahtjevu u vezi s dostojanstvom na radnom mjestu koje je 20. svibnja 2015. podnijela OZ (u daljnjem tekstu: predmetna odluka i izvješće).
   Predmet se odnosi na optužbe za seksualno uznemiravanje koje je OZ podnijela u vezi s nadređenom osobom F, a koje su se dogodile između 2011. i 2014., te dovele do toga da je 20. svibnja 2015. OZ pokrenula postupak u vezi s dostojanstvom na radnom mjestu.
   U skladu s postupkom u vezi s dostojanstvom na radnom mjestu, istražni odbor 14. rujna 2014. donio je izvješće na temelju kojeg je predsjednik Europske investicijske banke 16. listopada 2015. donio odluku.
   Žaliteljica tvrdi da je: (i.) u istražnom postupku bilo nekoliko nepravilnosti, osobito u vezi s povredom prava na obranu OZ-a, prava na saslušanje, kako je zajamčeno člankom 6. Europske konvencije za zaštitu ljudskih prava (EKLJP) i člankom 47. Povelje Europske unije o temeljnim pravima (Povelja), i (ii.) da izvješće i odluka sadrže nekoliko elemenata koji nisu relevantni za rješavanje pritužbe OZ-a o seksualnom uznemiravanju a odnose se na privatan život OZ-a te koje bi zbog toga trebalo ukloniti, ili nisu relevantni i premašuju opseg istrage.
   Nakon što je OZ bez uspjeha pokušala sporazumno riješiti spor, osobito pokretanjem postupka mirenja na temelju članka 41. Pravilnika o osoblju Europske investicijske banke (čiji je neuspjeh utvrđen 22. travnja 2016.), OZ je putem odvjetnika, Benoita Maréchala, podnijela tužbu pred Službeničkim sudom Europske unije radi poništenja odluke i izvješća.
   Presudom od 13. srpnja 2017. Opći sud odbio je tužbu. Taj sud utvrdio je da Europska investicijska banka nije počinila nezakonitosti u vezi s OZ u okviru istražnog postupka za preispitivanje seksualnog uznemiravanja i odbio je zahtjev za naknadu štete.
   Žaliteljica podnosi ovu žalbu na temelju toga što je Opći sud povrijedio pravo Europske unije i pokušava dokazati odgovornost EIB-a:

               —

               Prvi žalbeni razlog: povreda postupka u vezi s poštovanjem dostojanstva na radnom mjestu i povreda članka 6. EKLJP- a i članka 47. Povelje; načelo prava OZ-a na pošteno suđenje, u skladu s člankom 6. Europske konvencije za zaštitu ljudskih prava i temeljnih sloboda i člankom 47. Povelje Europske unije o temeljnim pravima, bilo je povrijeđeno tijekom istrage pritužbe o seksualnom uznemiravanju.

               —

               Drugi žalbeni razlog: povreda članka 8. EKLJP- a i članka 7. Povelje; uključivanje elemenata i napomena koji nisu relevantni u izvješće i odluku predsjednika EIB-a – povreda prava OZ-a na poštovanje privatnog života.

               —

               Treći žalbeni razlog: povreda na temelju uskraćivanja sudske zaštite jer Opći sud nije presudio na temelju iznesenih činjenica i pravne osnove.


title: Predmet C-195/16: Presuda Suda (drugo vijeće) od 26. listopada 2017. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Amtsgericht Kehl – Njemačka) – Kazneni postupak protiv I-a (Zahtjev za prethodnu odluku — Promet — Vozačka dozvola — Direktiva 2006/126/EZ — Članak 2. stavak 1. — Uzajamno priznavanje vozačkih dozvola — Pojam ‚vozačka dozvola’ — Potvrda o položenom vozačkom ispitu (Certificat d’examen du permis de conduire, CEPC) koja nositelju daje pravo upravljati vozilom na području države članice koja ju je izdala prije izdavanja konačne vozačke dozvole — Slučaj u kojem je nositelj CEPC-a upravljao vozilom u drugoj državi članici — Obveza priznavanja CEPC-a — Kazne izrečene nositelju CEPC-a zbog upravljanja vozilom izvan područja države članice koja je taj CEPC izdala — Proporcionalnost)

text:
               18.12.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 437/8

         Presuda Suda (drugo vijeće) od 26. listopada 2017. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Amtsgericht Kehl – Njemačka) – Kazneni postupak protiv I-a
   (Predmet C-195/16) (1)

   ((Zahtjev za prethodnu odluku - Promet - Vozačka dozvola - Direktiva 2006/126/EZ - Članak 2. stavak 1. - Uzajamno priznavanje vozačkih dozvola - Pojam ‚vozačka dozvola’ - Potvrda o položenom vozačkom ispitu (Certificat d’examen du permis de conduire, CEPC) koja nositelju daje pravo upravljati vozilom na području države članice koja ju je izdala prije izdavanja konačne vozačke dozvole - Slučaj u kojem je nositelj CEPC-a upravljao vozilom u drugoj državi članici - Obveza priznavanja CEPC-a - Kazne izrečene nositelju CEPC-a zbog upravljanja vozilom izvan područja države članice koja je taj CEPC izdala - Proporcionalnost))
   (2017/C 437/11)
   Jezik postupka: njemački

      Sud koji je uputio zahtjev

   Amtsgericht Kehl

      Stranke glavnog kaznenog postupka

   I
   Uz sudjelovanje: Staatsanwaltschaft Offenburg

      Izreka

               1.

               Članak 2. stavak 1. Direktive 2006/126/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 20. prosinca 2006. o vozačkim dozvolama te članke 18., 21., 45., 49. i 56. UFEU-a treba tumačiti na način da im se ne protivi propis države članice na temelju kojeg ta država članica može odbiti priznati potvrdu izdanu u drugoj državi članici kojom se dokazuje postojanje prava na upravljanje vozilom njezina nositelja, ako ta potvrda ne ispunjava zahtjeve obrasca vozačke dozvole predviđenog tom direktivom, čak i u slučaju kad nositelj navedene potvrde ispunjava uvjete propisane tom direktivom za izdavanje vozačke dozvole.

               2.

               Članak 2. stavak 1. Direktive 2006/126 te članke 21., 45., 49. i 56. UFEU-a treba tumačiti na način da im se ne protivi to što država članica određuje kaznu osobi koja, iako je zadovoljila uvjete za izdavanje vozačke dozvole predviđene tom direktivom, upravlja motornim vozilom na području te države bez posjedovanja vozačke dozvole koja je u skladu sa zahtjevima obrasca vozačke dozvole predviđenog navedenom direktivom te, u iščekivanju da joj druga država članica izda takvu vozačku dozvolu, postojanje svojeg prava na upravljanje vozilom stečenog u toj drugoj državi članici može dokazati samo privremenom potvrdom koju joj je ona izdala, pod uvjetom da ta kazna nije nerazmjerna u odnosu na težinu dotičnog djela. U tom pogledu, sud koji je uputio zahtjev mora u sklopu ocjenjivanja težine povrede koju je počinila dotična osoba i težine sankcije koju joj valja izreći, kao eventualnu olakotnu okolnost uzeti u obzir činjenicu da je dotična osoba stekla pravo na upravljanje vozilom u drugoj državi članici, koje dokazuje postojanje potvrde što ju je izdala navedena država članica, a koja će u pravilu prije nego što istekne na zahtjev dotične osobe biti zamijenjena vozačkom dozvolom koja je u skladu sa zahtjevima obrasca vozačke dozvole predviđenog Direktivom 2006/126. Taj sud u kontekstu svoje analize također treba ispitati koliku je stvarnu opasnost za sigurnost prometa na cestama dotična osoba predstavljala na njezinu području.

      (1)  SL C 260, 18. 7. 2016.


title: Predmet T-42/16: Presuda Općeg suda od 8. studenoga 2017. – De Nicola protiv Vijeća i Suda Europske unije („Izvanugovorna odgovornost — Javna služba — EIB-ovo osoblje — Direktive o laserskim terapijama — Članak 47. Povelje o temeljnim pravima — Razumni rok — Nepoštovanje pravila pravičnog postupka — Imovinska šteta — Neimovinska šteta — Tužiteljevi zahtjevi u okviru postupka koji se vodi pred Službeničkim sudom — Djelomično vraćanje predmeta Općem sudu na ponovno suđenje”)

text:
               18.12.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 437/27

         Presuda Općeg suda od 8. studenoga 2017. – De Nicola protiv Vijeća i Suda Europske unije
   (Predmet T-42/16) (1)

   ((„Izvanugovorna odgovornost - Javna služba - EIB-ovo osoblje - Direktive o laserskim terapijama - Članak 47. Povelje o temeljnim pravima - Razumni rok - Nepoštovanje pravila pravičnog postupka - Imovinska šteta - Neimovinska šteta - Tužiteljevi zahtjevi u okviru postupka koji se vodi pred Službeničkim sudom - Djelomično vraćanje predmeta Općem sudu na ponovno suđenje”))
   (2017/C 437/32)
   Jezik postupka: talijanski

      Stranke

      Tužitelj: Carlo De Nicola (Strassen, Luksemburg) (zastupnici: L. Isola i G. Isola, a zatim G. Ferabecoli, odvjetnici)

      Tuženici: Vijeće Europske unije (zastupnici: E. Rebasti i M. Veiga, agenti) i Sud Europske unije (zastupnici: J. Inghelram, P. Giusta i L. Tonini Alabiso, a zatim J. Inghelram, agenti)

      Predmet

   Zahtjev na temelju članka 268. UFEU-a kojim se traži naknada štete koju je tužitelj navodno pretrpio, kao prvo zbog toga što je Unijin zakonodavac donio određene direktive o laserskim terapijama, kao drugo zbog navodno predugog trajanja postupaka pred Službeničkim i Općim sudom Europske unije koji su se odnosili na njegove zahtjeve za naknadu medicinskih troškova vezanih za lasersku terapiju, kao treće, zbog navodne nepravičnosti tih postupaka, te kao četvrto, zbog brojnih postupaka na čije su ga pokretanje prislili Službenički i Opći sud.

      Izreka

               1.

               Tužba se odbija.

               2.

               Carlu De Nicoli nalaže se snošenje troškova ovog postupka pred Općim sudom Europske unije, kao i pred Službeničkim sudom Europske unije.

      (1)  SL C 279, 24. 8. 2015. (predmet prvotno upisan pred Službeničkim sudom Europske unije pod brojem F-82/15)


title: Predmet T-703/17: Tužba podnesena 12. listopada 2017. – Cipar protiv EUIPO-a – Papouis Dairies (Papouis Halloumi)

text:
               18.12.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 437/35

         Tužba podnesena 12. listopada 2017. – Cipar protiv EUIPO-a – Papouis Dairies (Papouis Halloumi)
   (Predmet T-703/17)
   (2017/C 437/43)
   Jezik na kojem je tužba podnesena: engleski

      Stranke

      Tužitelj: Republika Cipar (zastupnici: V. Marsland, Solicitor i S. Malynicz, QC)

      Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO)

      Druga stranka pred žalbenim vijećem: Papouis Dairies LTD (Nicosia, Cipar)

      Podaci o postupku pred EUIPO-om

      Podnositelj spornog žiga: druga stranka pred žalbenim vijećem

      Predmetni sporni žig: verbalni žig Europske unije u boji s verbalnim elementima „Papouis Halloumi” – prijava za registraciju br. 11 176 344

      Postupak pred EUIPO-om: postupak povodom prigovora

      Pobijana odluka: odluka četvrtog žalbenog vijeća EUIPO-a od 3. kolovoza 2017. u predmetu R 2924/2014-4

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

               —

               poništi pobijanu odluku;

               —

               naloži EUIPO-u i drugoj stranci snošenje vlastitih troškova i naknadu tužiteljevih troškova.

      Tužbeni razlog

               —

               povreda članka 8. stavka 1. točke (b) Uredbe br. 207/2009.


title: Predmet C-562/17: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 25. rujna 2017. uputila Audiencia Nacional (Španjolska) – Nestrade S.A. protiv Agencia Estatal de la Administración Tributaria (AEAT) i Tribunal Económico-Administrativo Central (TEAC)

text:
               18.12.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 437/19

         Zahtjev za prethodnu odluku koji je 25. rujna 2017. uputila Audiencia Nacional (Španjolska) – Nestrade S.A. protiv Agencia Estatal de la Administración Tributaria (AEAT) i Tribunal Económico-Administrativo Central (TEAC)
   (Predmet C-562/17)
   (2017/C 437/22)
   Jezik postupka: španjolski

      Sud koji je uputio zahtjev

   Audiencia Nacional

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelj: Nestrade S.A.

      Tuženici: Agencia Estatal de la Administración Tributaria (AEAT) i Tribunal Económico-Administrativo Central (TEAC)

      Prethodna pitanja

               1.

               Može li se prilagoditi sudska praksa iz presude Petroma (predmet C-271/12) (1) na način da se prihvati povrat iznosâ PDV-a koji zahtijeva poduzetnik bez poslovnog nastana u Uniji, unatoč tomu što je nacionalno porezno tijelo već donijelo odluku kojom se taj povrat odbija jer poduzetnik nije odgovorio na zahtjev za informacije u vezi s poreznim identifikacijskim brojem, uzimajući u obzir da je porezna uprava u tom trenutku raspolagala navedenom informacijom, koju je poduzetnik pružio prilikom ispunjenja drugih zahtjeva?

               2.

               U slučaju potvrdnog odgovora na to pitanje:
               Može li se smatrati da retroaktivna primjena sudske prakse iz presude Senatex (predmet C-518/14) (2) zahtijeva poništenje upravnog akta kojim se odbija povrat navedenih iznosâ PDV-a, uzimajući u obzir da se taj akt ograničio na potvrđivanje prethodne pravomoćne upravne odluke kojom se odbija povrat iznosâ, a koju je AEAT donio slijedeći postupak koji se razlikuje od onoga predviđenog zakonom za taj slučaj i koji je, osim toga, umanjio prava podnositelja zahtjeva za povrat zbog čega je došlo do povrede prava obrane?

      (1)  Presuda od 8. svibnja 2013., Petroma Transports i dr., C-271/12, EU:C:2013:297

      (2)  Presuda od 15. rujna 2016., Senatex, C-518/14, EU:C:2016:691


title: Predmet T-99/16: Presuda Općeg suda od 8. studenoga 2017. – De Nicola protiv Suda Europske unije („Izvanugovorna odgovornost — Javna služba — Osoblje EIB-a — Uznemiravanje — Nepoštovanje pravila pravičnog postupka — Članak 47. Povelje o temeljnim pravima — Razumni rok — Zahtjevi za naknadu štete podneseni u okviru postupka koji se vodi pred Službeničkim sudom — Djelomično vraćanje predmeta Općem sudu na ponovno suđenje”)

text:
               18.12.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 437/28

         Presuda Općeg suda od 8. studenoga 2017. – De Nicola protiv Suda Europske unije
   (Predmet T-99/16) (1)

   ((„Izvanugovorna odgovornost - Javna služba - Osoblje EIB-a - Uznemiravanje - Nepoštovanje pravila pravičnog postupka - Članak 47. Povelje o temeljnim pravima - Razumni rok - Zahtjevi za naknadu štete podneseni u okviru postupka koji se vodi pred Službeničkim sudom - Djelomično vraćanje predmeta Općem sudu na ponovno suđenje”))
   (2017/C 437/33)
   Jezik postupka: talijanski

      Stranke

      Tužitelj: Carlo De Nicola (Strassen, Luksemburg) (zastupnici: L. Isola i G. Isola, a zatim G. Ferabecoli, odvjetnici)

      Tuženik: Sud Europske unije (zastupnici: J. Inghelram, P. Giusta i L. Tonini Alabiso, a zatim J. Inghelram agenti)

      Predmet

   Zahtjev na temelju članka 268. UFEU-a kojim se traži naknada štete koju je tužitelj navodno pretrpio, kao prvo zbog uznemiravanja od strane Europske investicijske banke (EIB) i, s druge strane, zbog navodne nepravičnosti postupaka pred Službeničkim i Općim sudom Europske unije u kojim je tužitelj bio stranka, te, kao drugo, zbog navodno predugog trajanja navedenih postupaka.

      Izreka

               1.

               Tužba se odbija.

               2.

               Carlu De Nicoli nalaže se snošenje troškova ovog postupka pred Općim sudom Europske unije, kao i pred Službeničkim sudom Europske unije.

      (1)  SL C 414, 14. 12. 2015. (predmet prvotno upisan pred Službeničkim sudom Europske unije pod brojem F-100/15).


title: Predmet C-575/17: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 28. rujna 2017. uputio Conseil d’État (Francuska) – Sofina SA, Rebelco SA, Sidro SA protiv Ministre de l’Action et des Comptes publics

text:
               18.12.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 437/19

         Zahtjev za prethodnu odluku koji je 28. rujna 2017. uputio Conseil d’État (Francuska) – Sofina SA, Rebelco SA, Sidro SA protiv Ministre de l’Action et des Comptes publics
   (Predmet C-575/17)
   (2017/C 437/23)
   Jezik postupka: francuski

      Sud koji je uputio zahtjev

   Conseil d’État

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelji: Sofina SA, Rebelco SA, Sidro SA

      Tuženik: Ministre de l’Action et des Comptes publics

      Prethodna pitanja

               1.

               Treba li članke 56. i 58. Ugovora o osnivanju Europske zajednice, sada članke 63. i 65. Ugovora o funkcioniranju Europske unije, tumačiti na način da nepovoljan financijski položaj koji proizlazi iz primjene poreza po odbitku na dividende isplaćene nerezidentnim društvima koja su poslovala s gubitkom, dok se rezidentnim društvima koja posluju s gubitkom iznos primljenih dividendi ne oporezuje sve do poreznog razdoblja u kojem ona ponovno, ako uopće, počnu poslovati s dobiti, predstavlja sâm po sebi razliku u tretmanu koja karakterizira ograničenje slobodnog kretanja kapitala?

               2.

               Treba li eventualno ograničenje slobodnog kretanja kapitala navedeno u prethodnom pitanju, u pogledu zahtjeva koji proizlaze iz članaka 56. i 58. Ugovora o osnivanju Europske zajednice, sada članaka 63. i 65. Ugovora o funkcioniranju Europske unije, smatrati opravdanim potrebom osiguranja učinkovite naplate poreza s obzirom na to da nerezidenti ne podliježu nadzoru francuske porezne uprave ili pak potrebom očuvanja raspodjele ovlasti oporezivanja između država članica?

               3.

               Ako se primjena spornog poreza na odbitak u načelu može prihvatiti u pogledu slobodnog kretanja kapitala:

                           —

                           protivi li se tim odredbama ubiranje poreza po odbitku na dividende koje rezident isplaćuje nerezidentu druge države članice koje posluje s gubitkom kad potonje prestane obavljati svoju djelatnost a da nije ponovno počelo ostvarivati dobit, dok se rezidentu koji se nalazi u toj situaciji stvarno ne oporezuje iznos tih dividendi?

                           —

                           treba li te odredbe tumačiti na način da bi u slučaju primjene poreznih pravila koja različito tretiraju dividende prema tome isplaćuju li se rezidentima ili nerezidentima valjalo usporediti stvarno porezno opterećenje koje u odnosu na te dividende podnosi svako od njih kako bi se ograničenje slobodnog kretanja kapitala, koje proizlazi iz činjenice da ta pravila samo u odnosu na nerezidente isključuju odbitak troškova koji su izravno povezani sa samim primitkom dividendi, moglo smatrati opravdanim razlikom u stopi između poreza koji se rezidentima ubire prema pravilima općeg propisa na temelju sljedećeg poreznog razdoblja i poreza po odbitku na dividende koje su isplaćene nerezidentima kad ta razlika kompenzira, u odnosu na iznos plaćenog poreza, razliku u poreznoj osnovici.


title: Predmet T-708/17: Tužba podnesena 12. listopada 2017. — OPS Újpest protiv Komisije

text:
               18.12.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 437/36

         Tužba podnesena 12. listopada 2017. — OPS Újpest protiv Komisije
   (Predmet T-708/17)
   (2017/C 437/44)
   Jezik postupka: mađarski

      Stranke

      Tužitelj: OPS Újpesti Csökkentmunkaképességűek Ipari és Kereskedelmi Kft. (Budimpešta, Mađarska) (zastupnik: L. Szabó, odvjetnik)

      Tuženik: Europska komisija

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva) da:

               —

               kao glavno, utvrdi da u Odluci Komisije SA.29432 — CP 290/2009 — Mađarska — „Potpora za zapošljavanje osoba s invaliditetom koja je navodno protupravna zbog diskriminatornosti propisa”, od 20. srpnja 2011., i Odluci Komisije SA.45498 (FC/2016) — „Prijava OPS Újpest-lift Kft.-a u vezi s državnim potporama dodijeljenima između 2006. i 2012. u korist poduzetnika koji zapošljavaju osobe s invaliditetom”, od 25. siječnja 2017., (u daljnjem tekstu: pobijane odluke) državne potpore nisu proglašene spojivima na temelju članka 107. stavka 1. UFEU-a.

               —

               podredno, utvrdi da pobijane odluke nisu akti koji su pravno obvezujući za tužitelja u postupku za naknadu štete koji je potonji pokrenuo protiv Emberi Erőforrások Minisztériuma (ministarstvo ljudskih resursa, Mađarska), a koji se vodi pod brojem 28 P. 21.072/2016 (zatim, 28. P. 21.143/20167) pred Fővárosi Törvényszék (Sud u Budimpešti, Mađarska), s obzirom na to da tužitelj svoj zahtjev za naknadu štete temelji na povredi članka 107. stavka 1. UFEU-a, a ne članka 107. stavka 3. UFEU-a.

               —

               u slučaju da se pobijane odluke treba smatrati aktima koji su pravno obvezujući za tužitelja u postupku za naknadu štete na temelju povrede članka 107. stavka 1. UFEU-a, poništi pobijane odluke, s obzirom na to da državna potpora koju su dodijelila mađarska tijela povrjeđuje članak 107. stavak 1. UFEU-a.

      Tužbeni razlozi i glavni argumenti

   U potporu svojoj tužbi tužitelj za svaki dio tužbenog zahtjeva ističe pravnu osnovu.

               1.

               Pravna osnova prvog dijela tužbenog zahtjeva

                           —

                           U pobijanim odlukama državne potpore nisu proglašene spojivima na temelju članka 107. stavka 1. UFEU-a; zbog toga navedene odluke nisu pravno obvezujući akti u okviru postupka za naknadu štete koji je tužitelj pokrenuo protiv Emberi Erőforrások Minisztériuma (ministarstvo ljudskih resursa, Mađarska) pred Fővárosi Törvényszék (Sud u Budimpešti, Mađarska).

               2.

               Pravna osnova drugog dijela tužbenog zahtjeva

                           —

                           Komisija u pobijanim odlukama nije državne potpore proglasila spojivima na temelju članka 107. stavka 1. UFEU-a, na koji se poziva tužitelj, nego na temelju članka 107. stavka 3. UFEU-a. Slijedom toga, navedene odluke nisu relevantne u odnosu na pravnu osnovu zahtjeva podnesenog u okviru postupka za naknadu štete koji se vodi pred Fővárosi Törvényszék (Sud u Budimpešti, Mađarska) niti su one akti koji su pravno obvezujući za tužitelja.

               3.

               Pravna osnova trećeg dijela tužbenog zahtjeva.

                           —

                           Tužitelj smatra da su pobijane odluke ništave jer su mađarska tijela dodijelila nezakonitu državnu potporu koja povrjeđuje članak 107. stavak 1. UFEU-a i o kojoj je Komisija trebala biti obaviještena u skladu s člankom 108. stavkom 3. UFEU-a. U prilog nezakonitosti potpore tužitelj navodi Obavijest Komisije o pojmu državne potpore iz članka 107. stavka 1. [UFEU-a] (1) i Uredbu Komisije (EZ) br. 800/2008 od 6. kolovoza 2008. o ocjenjivanju određenih kategorija potpora sukladnima sa zajedničkim tržištem u primjeni članaka [107. UFEU-a] i [108. UFEU-a] (Uredba o općem skupnom izuzeću) (2).

      (1)  SL 2016., C 262, str. 1.

      (2)  SL 2008., L 214, str. 3. (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 8., svezak 4., str. 159.)


title: Predmet T-144/16: Presuda Općeg suda od 7. studenoga 2017. – Mundipharma protiv EUIPO-a – Multipharma (MULTIPHARMA) („Žig Europske unije — Postupak povodom prigovora — Prijava verbalnog žiga Europske unije MULTIPHARMA — Raniji verbalni žig Europske unije MUNDIPHARMA — Relativni razlog za odbijanje — Vjerojatnost dovođenja u zabludu — Članak 8. stavak 1. točka (b) Uredbe (EZ) br. 207/2009”)

text:
               18.12.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 437/29

         Presuda Općeg suda od 7. studenoga 2017. – Mundipharma protiv EUIPO-a – Multipharma (MULTIPHARMA)
   (Predmet T-144/16) (1)

   ((„Žig Europske unije - Postupak povodom prigovora - Prijava verbalnog žiga Europske unije MULTIPHARMA - Raniji verbalni žig Europske unije MUNDIPHARMA - Relativni razlog za odbijanje - Vjerojatnost dovođenja u zabludu - Članak 8. stavak 1. točka (b) Uredbe (EZ) br. 207/2009”))
   (2017/C 437/34)
   Jezik postupka: njemački

      Stranke

      Tužitelj: Mundipharma AG (Basel, Švicarska) (zastupnik: F. Nielsen, odvjetnik)

      Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (zastupnik: H. Kunz, agent)

      Druga stranka u postupku pred žalbenim vijećem EUIPO-a, intervenijent u postupku pred Općim sudom: Multipharma SA (Luxembourg, Luksemburg) (zastupnici: P. Goldenbaum i I. Rohr, odvjetnici)

      Predmet

   Tužba protiv odluke prvog žalbenog vijeća EUIPO-a od 22. siječnja 2016. (predmet R 2950/2014-1), donesene u postupku povodom prigovora između društava Mundipharma i Multipharma.

      Izreka

               1.

               Poništava se odluka prvog žalbenog vijeća Ureda Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO) od 22. siječnja 2016. (predmet R 2950/2014-1).

               2.

               EUIPO će snositi, osim vlastitih i troškove društva Mundipharma AG uključujući i nužne troškove koje je društvo Mundipharma snosilo u okviru postupka pred žalbenim vijećem EUIPO-a.

               3.

               Multipharma SA će snositi vlastite troškove.

      (1)  SL C 191, 30 5. 2016.


title: Predmet T-709/17: Tužba podnesena 13. listopada 2017. — M-Sansz protiv Komisije

text:
               18.12.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 437/37

         Tužba podnesena 13. listopada 2017. — M-Sansz protiv Komisije
   (Predmet T-709/17)
   (2017/C 437/45)
   Jezik postupka: mađarski

      Stranke

      Tužitelj: M-Sansz Kereskedelmi, Termelő és Szolgáltató Kft. (Pečuh, Mađarska) (zastupnik: L. Szabó, odvjetnik)

      Tuženik: Europska komisija

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

               —

               kao glavno, utvrdi da u Odluci Komisije SA.29432 — CP 290/2009 — Mađarska — „Potpora za zapošljavanje osoba s invaliditetom koja je navodno protupravna zbog diskriminatornosti propisa”, od 20. srpnja 2011., i Odluci Komisije SA.45498 (FC/2016) — „Prijava OPS Újpest-lift Kft.-a u vezi s državnim potporama dodijeljenima između 2006. i 2012. u korist poduzetnika koji zapošljavaju osobe s invaliditetom”, od 25. siječnja 2017., (u daljnjem tekstu: pobijane odluke) državne potpore nisu proglašene spojivima na temelju članka 107. stavka 1. UFEU-a.

               —

               podredno, utvrdi da pobijane odluke nisu akti koji su pravno obvezujući za tužitelja u postupku za naknadu štete koji je potonji pokrenuo protiv Emberi Erőforrások Minisztériuma (ministarstvo ljudskih resursa, Mađarska), a koji se vodi pod brojem 23. P. 25.843/2016 pred Fővárosi Törvényszék (Sud u Budimpešti, Mađarska), i da se zbog toga one izravno i osobno ne odnose na tužitelja jer on svoj zahtjev za naknadu štete temelji na povredi članka 107. stavka 1. UFEU-a, a ne članka 107. stavka 3. UFEU-a.

               —

               u slučaju da se pobijane odluke treba smatrati aktima koji su pravno obvezujući za tužitelja u postupku za naknadu štete na temelju povrede članka 107. stavka 1. UFEU-a, poništi pobijane odluke, s obzirom na to da državna potpora koju su dodijelila mađarska tijela povrjeđuje članak 107. stavak 1. UFEU-a.

      Tužbeni razlozi i glavni argumenti

   U potporu svojoj tužbi tužitelj za svaki dio tužbenog zahtjeva ističe pravnu osnovu.

               1.

               Pravna osnova prvog dijela tužbenog zahtjeva

                           —

                           U pobijanim odlukama državne potpore nisu proglašene spojivima na temelju članka 107. stavka 1. UFEU-a; zbog toga navedene odluke nisu pravno obvezujući akti u okviru postupka za naknadu štete koji je tužitelj pokrenuo protiv Emberi Erőforrások Minisztériuma (ministarstvo ljudskih resursa, Mađarska) pred Fővárosi Törvényszék (Sud u Budimpešti, Mađarska).

               2.

               Pravna osnova drugog dijela tužbenog zahtjeva

                           —

                           Komisija u pobijanim odlukama nije državne potpore proglasila spojivima na temelju članka 107. stavka 1. UFEU-a, na koji se poziva tužitelj, nego na temelju članka 107. stavka 3. UFEU-a. Slijedom toga, navedene odluke nisu relevantne u odnosu na pravnu osnovu zahtjeva podnesenog u okviru postupka za naknadu štete koji se vodi pred Fővárosi Törvényszék (Sud u Budimpešti, Mađarska) niti su one akti koji su pravno obvezujući za tužitelja.

               3.

               Pravna osnova trećeg dijela tužbenog zahtjeva.

                           —

                           Tužitelj smatra da su pobijane odluke ništave jer su mađarska tijela dodijelila nezakonitu državnu potporu koja povrjeđuje članak 107. stavak 1. UFEU-a i o kojoj je Komisija trebala biti obaviještena u skladu s člankom 108. stavkom 3. UFEU-a. U prilog nezakonitosti potpore tužitelj navodi Obavijest Komisije o pojmu državne potpore iz članka 107. stavka 1. [UFEU-a] (1) i Uredbu Komisije (EZ) br. 800/2008 od 6. kolovoza 2008. o ocjenjivanju određenih kategorija potpora sukladnima sa zajedničkim tržištem u primjeni članaka [107. UFEU-a] i [108. UFEU-a] (Uredba o općem skupnom izuzeću) (2).

      (1)  SL 2016., C 262, str. 1.

      (2)  SL 2008., L 214, str. 3. (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 8., svezak 4., str. 159.)


title: Predmet C-590/17: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 12. listopada 2017. uputio Cour de cassation (Francuska) – Henri Pouvin, Marie Dijoux, udana Pouvin protiv Electricité de France (EDF)

text:
               18.12.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 437/20

         Zahtjev za prethodnu odluku koji je 12. listopada 2017. uputio Cour de cassation (Francuska) – Henri Pouvin, Marie Dijoux, udana Pouvin protiv Electricité de France (EDF)
   (Predmet C-590/17)
   (2017/C 437/24)
   Jezik postupka:francuski

      Sud koji je uputio zahtjev

   Cour de cassation

      Stranke glavnog postupka

      Kasacijski žalitelj: Henri Pouvin, Marie Dijoux, udana Pouvin

      Druga strana u postupku: Electricité de France (EDF)

      Prethodna pitanja

               1.

               Treba li članak 2. Direktive Vijeća 93/13/EEZ od 5. travnja 1993. o nepoštenim uvjetima u potrošačkim ugovorima (1) tumačiti na način da društvo, poput društva EDF, kada odobrava zaposleniku stambeni zajam koji je obuhvaćen programom potpore za stjecanje stambene nekretnine, za koji ispunjavaju uvjete samo članovi osoblja društva, nastupa kao prodavatelj robe ili pružatelj usluge?

               2.

               Treba li članak 2. navedene direktive tumačiti na način da društvo, poput društva EDF, kada odobrava takav stambeni zajam supružniku zaposlenika, koji nije član osoblja navedenog društva, već solidarni sudužnik, nastupa kao prodavatelj robe ili pružatelj usluge?

               3.

               Treba li članak 2. navedene direktive tumačiti na način da zaposlenik društva, poput društva EDF, koji s tim društvom sklapa ugovor o stambenom zajmu, nastupa kao potrošač?

               4.

               Treba li članak 2. navedene direktive tumačiti na način da supružnik tog zaposlenika, koji supotpisuje isti ugovor o zajmu, ne u svojstvu zaposlenika društva, već u svojstvu solidarnog sudužnika, nastupa kao potrošač?

      (1)  SL 1993. L 95, str. 29 (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 15., svezak 12. str. 24.)


title: Predmet C-467/15 P: Presuda Suda (četvrto vijeće) od 25. listopada 2017. – Europska komisija protiv Talijanske Republike (Žalba — Državne potpore — Potpora koju je Talijanska Republika dodijelila proizvođačima mlijeka — Program potpora vezan za povrat pristojbi na mlijeko — Uvjetna odluka — Odluka koju je Vijeće Europske unije donijelo na temelju članka 108. stavka 2. trećeg podstavka UFEU-a — Uredba (EZ) br. 659/1999 — Članak 1. točke (b) i (c) — Zatečena potpora — Nova potpora — Pojmovi — Izmjena zatečene potpore kršenjem uvjeta kojim se osigurava spojivost potpore s unutarnjim tržištem)

text:
               18.12.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 437/3

         Presuda Suda (četvrto vijeće) od 25. listopada 2017. – Europska komisija protiv Talijanske Republike
   (Predmet C-467/15 P) (1)

   ((Žalba - Državne potpore - Potpora koju je Talijanska Republika dodijelila proizvođačima mlijeka - Program potpora vezan za povrat pristojbi na mlijeko - Uvjetna odluka - Odluka koju je Vijeće Europske unije donijelo na temelju članka 108. stavka 2. trećeg podstavka UFEU-a - Uredba (EZ) br. 659/1999 - Članak 1. točke (b) i (c) - Zatečena potpora - Nova potpora - Pojmovi - Izmjena zatečene potpore kršenjem uvjeta kojim se osigurava spojivost potpore s unutarnjim tržištem))
   (2017/C 437/03)
   Jezik postupka: talijanski

      Stranke

      Žalitelj: Europska komisija (zastupnici: V. Di Bucci i P. Němečková, agenti)

      Druga stranka u postupku: Talijanska Republika (zastupnici: G. Palmieri, agent, uz asistenciju S. Fiorentino i P. Grasso, avvocati dello Stato,

      Izreka

               1.

               Ukidaju se točke 1., 2. i 4. izreke presude Općeg suda Europske unije od 24. lipnja 2015., Italija/Komisija (T-527/13, EU:T:2015:429).

               2.

               Odbija se tužba koju je Talijanska Republika podnijela pred Općim sudom Europske unije u predmetu T 527/13.

               3.

               Talijanska Republika snosi vlastite troškove, kao i troškove Europske komisije nastale u prvostupanjskom i žalbenom postupku.

      (1)  SL C 406, str. 7. 12. 2015.


title: Predmet C-595/17: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 16. listopada 2017. uputio Cour de cassation (Francuska) – Apple Sales International, Apple Inc., Apple retail France EURL protiv MJA, u svojstvu stečajnog upravitelja društva eBizcuss.com (eBizcuss)

text:
               18.12.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 437/21

         Zahtjev za prethodnu odluku koji je 16. listopada 2017. uputio Cour de cassation (Francuska) – Apple Sales International, Apple Inc., Apple retail France EURL protiv MJA, u svojstvu stečajnog upravitelja društva eBizcuss.com (eBizcuss)
   (Predmet C-595/17)
   (2017/C 437/25)
   Jezik postupka: francuski

      Sud koji je uputio zahtjev

   Cour de cassation

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelji: Apple Sales International, Apple Inc., Apple retail France EURL

      Tuženik: MJA, u svojstvu stečajnog upravitelja društva eBizcuss.com (eBizcuss)

      Prethodna pitanja

               1.

               Treba li članak 23. Uredbe br. 44/2001 (1) tumačiti na način da se njime omogućuje nacionalnom sudu, kojem je distributer podnio tužbu za naknadu štete protiv svojeg dobavljača na temelju članka 102. Ugovora o funkcioniranju Europske unije, da primijeni klauzulu o prenošenju nadležnosti predviđenu ugovorom koji obvezuje stranke?

               2.

               U slučaju pozitivnog odgovora na prvo pitanje, treba li članak 23. Uredbe br. 44/2001 tumačiti na način da se njime omogućuje nacionalnom sudu, kojem je distributer podnio tužbu za naknadu štete protiv svojeg dobavljača na temelju članka 102. Ugovora o funkcioniranju Europske unije, da primijeni klauzulu o prenošenju nadležnosti iz ugovora koji obvezuje stranke i u slučaju kad se u navedenoj klauzuli izričito ne navode sporovi koji se odnose na odgovornost za povredu prava tržišnog natjecanja?

               3.

               Treba li članak 23. Uredbe br. 44/2001 tumačiti na način da se njime omogućuje nacionalnom sudu, kojem je distributer podnio tužbu za naknadu štete protiv svojeg dobavljača na temelju članka 102. Ugovora o funkcioniranju Europske unije, da odbije klauzulu o prenošenju nadležnosti predviđenu ugovorom koji obvezuje stranke, u slučaju kad nacionalno ili europsko tijelo nije utvrdilo nikakvu povredu prava tržišnog natjecanja?

      (1)  Uredba Vijeća (EZ) br. 44/2001 od 22. prosinca 2000. o nadležnosti, priznavanju i izvršenju sudskih odluka u građanskim i trgovačkim stvarima (SL L 12, str. 1.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 19., svezak 3., str. 30.)


title: Predmet C-201/16: Presuda Suda (veliko vijeće) od 25. listopada 2017. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Verwaltungsgerichtshof – Austrija) – Majid Shiri, poznat i pod imenom Madzhdi Shiri (Zahtjev za prethodnu odluku — Uredba (EU) br. 604/2013 — Određivanje države članice odgovorne za razmatranje zahtjeva za međunarodnu zaštitu koji je u jednoj od država članica podnio državljanin treće zemlje — Članak 27. — Pravni lijek — Opseg sudskog nadzora — Članak 29. — Rok za provedbu transfera — Neprovedba transfera u određenom roku — Obveze odgovorne države članice — Prijenos odgovornosti — Zahtjev da odgovorna država članica donese odluku)

text:
               18.12.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 437/9

         Presuda Suda (veliko vijeće) od 25. listopada 2017. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Verwaltungsgerichtshof – Austrija) – Majid Shiri, poznat i pod imenom Madzhdi Shiri
   (Predmet C-201/16) (1)

   ((Zahtjev za prethodnu odluku - Uredba (EU) br. 604/2013 - Određivanje države članice odgovorne za razmatranje zahtjeva za međunarodnu zaštitu koji je u jednoj od država članica podnio državljanin treće zemlje - Članak 27. - Pravni lijek - Opseg sudskog nadzora - Članak 29. - Rok za provedbu transfera - Neprovedba transfera u određenom roku - Obveze odgovorne države članice - Prijenos odgovornosti - Zahtjev da odgovorna država članica donese odluku))
   (2017/C 437/12)
   Jezik postupka: njemački

      Sud koji je uputio zahtjev

   Verwaltungsgerichtshof

      Stranke glavnog postupka

   Majid Shiri, poznat i pod imenom Madzhdi Shiri
   uz sudjelovanje: Bundesamt für Fremdenwesen und Asyl

      Izreka

               1.

               Članak 29. stavak 2. Uredbe (EU) br. 604/2013 Europskog parlamenta i Vijeća od 26. lipnja 2013. o utvrđivanju kriterija i mehanizama za određivanje države članice odgovorne za razmatranje zahtjeva za međunarodnu zaštitu koji je u jednoj od država članica podnio državljanin treće zemlje ili osoba bez državljanstva treba tumačiti na način da se, ako transfer nije proveden u šestomjesečnom roku, kako je definiran u članku 29. stavcima 1. i 2. te uredbe, odgovornost ex lege prenosi na državu članicu moliteljicu a da pritom nije potrebno da odgovorna država članica odbije prihvatiti ili ponovno prihvatiti predmetnu osobu.

               2.

               Članak 27. stavak 1. Uredbe Dublin III u vezi s uvodnom izjavom 19. te uredbe, kao i članak 47. Povelje o temeljnim pravima, treba tumačiti na način da podnositelj zahtjeva za međunarodnu zaštitu mora moći raspolagati djelotvornim i brzim pravnim lijekom koji mu omogućuje da se može pozvati na istek šestomjesečnog roka, kako je definiran u članku 29. stavcima 1. i 2. navedene uredbe, koji je nastupio nakon donošenja odluke o transferu. Pravo koje nacionalni propis, poput onoga o kojemu je riječ u glavnom postupku, priznaje takvom podnositelju zahtjeva da se može pozvati na okolnosti nakon donošenja te odluke, u okviru žalbe usmjerene protiv nje, ispunjava tu obvezu propisivanja djelotvornog i brzog pravnog lijeka.

      (1)  SL C 260 od 18. 7. 2016.


title: Predmet C-596/17: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 16. listopada 2017. uputio Conseil d'État (Francuska) – Japan Tobacco International SA, Japan Tobacco International France SAS protiv Premier ministre, Ministre de l'Action et des Comptes publics, Ministre des Solidarités et de la Santé

text:
               18.12.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 437/22

         Zahtjev za prethodnu odluku koji je 16. listopada 2017. uputio Conseil d'État (Francuska) – Japan Tobacco International SA, Japan Tobacco International France SAS protiv Premier ministre, Ministre de l'Action et des Comptes publics, Ministre des Solidarités et de la Santé
   (Predmet C-596/17)
   (2017/C 437/26)
   Jezik postupka: francuski

      Sud koji je uputio zahtjev

   Conseil d'État

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelji: Japan Tobacco International SA, Japan Tobacco International France SAS

      Tuženici: Premier ministre, Ministre de l'Action et des Comptes publics, Ministre des Solidarités et de la Santé

      Prethodna pitanja

               1.

               Treba li Direktivu 2015/64/EU od 21. lipnja 2011. (1) tumačiti na način da se njome, s obzirom na definicije duhanskih proizvoda iz njezinih članaka 2., 3. i 4., također uređuju cijene pakiranih duhanskih proizvoda?

               2.

               U slučaju potvrdnog odgovora na prethodno pitanje, treba li članak 15. Direktive od 21. lipnja 2011., s obzirom na to da se njime propisuje načelo slobodnog utvrđivanja cijena duhanskih proizvoda, tumačiti na način da se njime zabranjuje pravilo utvrđivanja cijena tih proizvoda za 1 000 jedinica ili 1 000 grama čiji je učinak da proizvođačima duhanskih proizvoda nije dopuštena izmjena cijena ovisno o eventualnim razlikama u troškovima pakiranja tih proizvoda?

      (1)  Direktiva Vijeća 2011/64/EU od 21. lipnja 2011. o strukturi i stopama trošarine koje se primjenjuju na prerađeni duhan (SL L 176, str. 24.)(SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 3., svezak 63., str. 313.).


title: Predmet C-593/15 P i C-594/15 P: Presuda Suda (četvrto vijeće) od 25. listopada 2017. – Slovačka Republika protiv Europske komisije (Žalba — Vlastita sredstva Europske unije — Odluka 2007/436/EZ — Financijska odgovornost država članica — Gubitak određenih uvoznih carina — Obveza plaćanja Europskoj komisiji iznosa koji odgovara gubitku — Tužba za poništenje — Dopuštenost — Dopis Europske komisije — Pojam „akt koji se može pobijati”)

text:
               18.12.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 437/3

         Presuda Suda (četvrto vijeće) od 25. listopada 2017. – Slovačka Republika protiv Europske komisije
   (Predmet C-593/15 P i C-594/15 P) (1)

   ((Žalba - Vlastita sredstva Europske unije - Odluka 2007/436/EZ - Financijska odgovornost država članica - Gubitak određenih uvoznih carina - Obveza plaćanja Europskoj komisiji iznosa koji odgovara gubitku - Tužba za poništenje - Dopuštenost - Dopis Europske komisije - Pojam „akt koji se može pobijati”))
   (2017/C 437/04)
   Jezik postupka: slovački

      Stranke

      Žalitelj: Slovačka Republika (zastupnik: B. Ricziová, agent)

      Druga stranka u postupku: Europska komisija (zastupnici: A. Caeiros, A. Tokár, G.-D. Balan i Z. Malůšková, agenti)

      Intervenijenti u potporu žalitelju: Češka Republika (zastupnici: M. Smolek, J. Vláčil i T. Müller, agenti), Savezna Republika Njemačka (zastupnici: T. Henze i K. Stranz, agenti), Rumunjska (zastupnici: R.-H. Radu, M. Chicu i A. Wellman, agenti)

      Izreka

               1)

               Žalbe se odbijaju.

               2)

               Slovačkoj Republici nalaže se snošenje vlastitih troškova i troškova Europske komisije.

               3)

               Češka Republika, Savezna Republika Njemačka i Rumunjska snosit će vlastite troškove.

      (1)  SL C 27, str. 25. 1. 2016.


title: Predmet C-600/17: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 16. listopada 2017. uputio Giudice di pace di Roma (Italija) – Pina Cipollone protiv Ministero della Giustizia

text:
               18.12.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 437/22

         Zahtjev za prethodnu odluku koji je 16. listopada 2017. uputio Giudice di pace di Roma (Italija) – Pina Cipollone protiv Ministero della Giustizia
   (Predmet C-600/17)
   (2017/C 437/27)
   Jezik postupka: talijanski

      Sud koji je uputio zahtjev

   Giudice di pace di Roma

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelj: Pina Cipollone

      Tuženik: Ministero della Giustizia

      Prethodna pitanja

               1.

               Je li tužiteljica koja obavlja dužnost mirovnog suca obuhvaćen pojmom „radnik zaposlen na određeno vrijeme” iz članka 1. stavka 3. i članka 7. Direktive 2003/88 (1), u vezi s člankom 2. Okvirnog sporazuma o radu na određeno vrijeme, prenesenog Direktivom 1999/70 (2), i člankom 31. stavkom 2. Povelje Europske unije o temeljnim pravima?

               2.

               U slučaju potvrdnog odgovora na prvo pitanje, može li se, za potrebe primjene članka 4. Okvirnog sporazuma o radu na određeno vrijeme, prenesenog Direktivom 1999/70, redovnog suca ili onog koji nosi naziv „togato” smatrati radnikom zaposlenim na neodređeno vrijeme koji se može izjednačiti s mirovnim sucem, radnikom zaposlenim na određeno vrijeme?

               3.

               U slučaju potvrdnog odgovora na drugo pitanje, predstavlja li razlika u postupku zapošljavanja redovnih sudaca u odnosu na postupke odabira uređene zakonom za zapošljavanje mirovnih sudaca na određeno vrijeme objektivni razlog u smislu članka 4. stavka 1. i/ili stavka 4. Okvirnog sporazuma o radu na određeno vrijeme, prenesenog Direktivom 1999/70/EZ, kojim se može opravdati da se – u skladu s pravom „prema sadašnjem stanju”, koje su utvrdili Corte di Cassazione (Kasacijski sud) na zajedničkoj sjednici u presudi n. 13721/2017 i Consiglio di Stato (Državno vijeće) u mišljenju n. 464/2017 od 8. travnja 2017. – na mirovne suce, kao što je to u slučaju tužiteljice, radnice zaposlene na određeno vrijeme, ne primjeni iste uvjete rada koji se primjenjuju na usporedive redovne suce zaposlene na neodređeno vrijeme te kojim se može opravdati neprimjena mjera za sprječavanje i sankcioniranje zlouporabe ugovora o radu na određeno vrijeme iz članka 5. navedenog okvirnog sporazuma, prenesenog Direktivom 1999/70/EZ, te nacionalnih provedbenih pravila, imajući u vidu da u talijanskom pravnom poretku, pa ni na ustavnoj razini, ne postoje pravila kojima se može opravdati diskriminacija u pogledu uvjeta rada kao ni apsolutna zabrana promjene dužnosničkog radnog odnosa mirovnih sudaca na neodređeno vrijeme, a to nije slučaj ni s ranijim nacionalnim zakonodavstvom (Zakon br. 217/1974) kojim je već bilo predviđeno izjednačavanje uvjeta rada i stabilizacija radnog odnosa počasnih sudaca (to jest počasnih zamjenika sudaca)?

               4.

               U svakom slučaju, protivi li se predmetna situacija članku 47. stavku 2. Povelje Europske unije o temeljnim pravima i pojmu nezavisnog i nepristranog suca uspostavljenog u pravu Unije, kada se treba smatrati da mirovni sudac, koji je općenito zainteresiran da se spor riješi u korist tužitelja i koji, kao jedini oblik zaposlenja, obavlja pravosudne dužnosti, može zamijeniti nadležnog suca u Italiji kod odlučivanja u radnim sporovima općenito, odnosno u sporovima u nadležnosti redovnih sudaca, s obzirom na to da je sud posljednjeg stupnja – Corte di Cassazione (Kasacijski sud), odlučujući na zajedničkoj sjednici – odbio osigurati zaštitu zatraženih prava, koja su zaštićena u pravnom poretku Unije, tako što je naložio redovnom nadležnom sudu (Radnom sudu (Tribunale del lavoro) ili Regionalnom upravnom sudu (T.A.R.)) da se, u slučajevima kada se to traži, proglasi nenadležnim, neovisno o tome što se isto pravo – naknada za godišnji odmor – temelji na pravu Europske unije, koje je obvezujuće i koje ima prednost u odnosu na pravni poredak talijanske države? U slučaju da Sud utvrdi povredu članka 47. Povelje, traži se nadalje da se ukaže na nacionalna sredstva kojima se može izbjeći da u predmetnom slučaju osim povrede primarnog prava Unije dođe i do apsolutnog odbijanja, u okviru nacionalnog prava, zaštite temeljnih prava zajamčenih u pravnom poretku Unije.

      (1)  Direktiva 2003/88/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 4. studenoga 2003. o određenim vidovima organizacije radnog vremena (SL L 299., str. 9.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 5., svezak 2., str. 31.)

      (2)  Direktiva Vijeća 1999/70/EZ od 28. lipnja 1999. o Okvirnom sporazumu o radu na određeno vrijeme koji su sklopili ETUC, UNICE i CEEP (SL L 175., str. 43.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 5., svezak 4., str. 228.)


title: Predmet T-754/16: Presuda Općeg suda od 8. studenoga 2017. – Oakley protiv EUIPO-a – Xuebo Ye (Prikaz obrisa u obliku prekinute elipse) („Žig Europske unije — Postupak povodom prigovora — Prijava za registraciju figurativnog žiga Europske unije koji predstavlja obris u obliku prekinute elipse — Raniji figurativni žig Europske unije koji predstavlja elipsu — Relativni razlog za odbijanje — Članak 8. stavak 1. točka (b), i članak 8. stavak 5. Uredbe (EZ) br. 207/2009 (koji je postao članak 8. stavak 1. točka (b), i članak 8. stavak 5. Uredbe (EU) 2017/100”)

text:
               18.12.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 437/29

         Presuda Općeg suda od 8. studenoga 2017. – Oakley protiv EUIPO-a – Xuebo Ye (Prikaz obrisa u obliku prekinute elipse)
   (Predmet T-754/16) (1)

   ((„Žig Europske unije - Postupak povodom prigovora - Prijava za registraciju figurativnog žiga Europske unije koji predstavlja obris u obliku prekinute elipse - Raniji figurativni žig Europske unije koji predstavlja elipsu - Relativni razlog za odbijanje - Članak 8. stavak 1. točka (b), i članak 8. stavak 5. Uredbe (EZ) br. 207/2009 (koji je postao članak 8. stavak 1. točka (b), i članak 8. stavak 5. Uredbe (EU) 2017/100”))
   (2017/C 437/35)
   Jezik postupka: španjolski

      Stranke

      Tužitelj: Oakley, Inc. (Foothill Ranch, Kalifornija, Sjedinjene Američke Države) (zastupnici: E. Ochoa Santamaría i V. Rodríguez Pombo, odvjetnici)

      Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (zastupnik: S. Palmero Cabezas, agent)

      Druga stranka u postupku pred žalbenim vijećem EUIPO-a: Xuebo Ye (Wenzhou, Kina)

      Predmet

   Tužba protiv odluke četvrtog žalbenog vijeća EUIPO-a od 31. kolovoza 2016. (predmet R 2608/2015–4), koja se odnosi na postupak povodom prigovora između društava Oakley i Xuebo Ye.

      Izreka

               1.

               Poništava se odluka četvrtog žalbenog vijeća Ureda Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO) od 31. kolovoza 2016. (predmet R 2608/2015–4) u dijelu u kojem se njome potvrđuje odluka Odjela za prigovore i odbija prigovor, u dijelu u kojem se on temelji na razlogu iz članka 8. stavka 1. Točke (b) Uredbe Vijeća (EZ) br. 207/2009 od 26. veljače 2009. o žigu Europske unije (koji je postao članak 8. stavak 1. točka (b) Uredbe (EU) 2017/1001 Europskog parlamenta i Vijeća od 14. lipnja 2017. o žigu Europske unije).

               2.

               Tužba se u preostalom dijelu odbija.

               3.

               Svaka će stranka snositi vlastite troškove.

      (1)  SL C 14, 16. 1. 2017.


title: Predmet C-602/17: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 19. listopada 2017. uputio Tribunal de première instance de Liège (Belgija) – Benoît Sauvage, Kristel Lejeune protiv État belge

text:
               18.12.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 437/23

         Zahtjev za prethodnu odluku koji je 19. listopada 2017. uputio Tribunal de première instance de Liège (Belgija) – Benoît Sauvage, Kristel Lejeune protiv État belge
   (Predmet C-602/17)
   (2017/C 437/28)
   Jezik postupka: francuski

      Sud koji je uputio zahtjev

   Tribunal de première instance de Liège

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelji: Benoît Sauvage, Kristel Lejeune

      Tuženik: État belge

      Prethodno pitanje

   Povređuje li članak 15. stavak 1. Konvencije o izbjegavanju dvostrukog oporezivanja sklopljene između Belgije i Velikog Vojvodstva Luksemburga 17. rujna 1970. – tumačen na način da dopušta ograničavanje ovlasti oporezivanja države izvora na primitke zaposlenika koji je rezident u Belgiji i koji obavlja svoje djelatnosti za luksemburškog poslodavca u udjelu djelatnosti koju obavlja na državnom području Luksemburga, tumačen na način da dopušta dodjelu državi prebivališta ovlasti oporezivanja ostatka primitaka u vezi s djelatnostima koje se obavljaju izvan državnog područja, Luksemburga, tumačen na način da zahtijeva stalnu i svakodnevnu fizičku prisutnost zaposlenika u sjedištu svojeg poslodavca iako u skladu s fleksibilnom sudskom ocjenom na temelju objektivnih i provjerljivih elemenata nije sporno da se on ondje redovito vraća i tumačen na način da od sudova zahtijeva da ocijene postojanje i značaj usluga koje se obavljaju na jednoj i na drugoj strani za svaki dan pojedinačno kako bi se izračunao udio u 220 radnih dana – članak 45. Ugovora o funkcioniranju Europske unije jer predstavlja poreznu prepreku koja odvraća od prekograničnih djelatnosti i opće načelo pravne sigurnosti jer ne predviđa stabilno i sigurno uređenje izuzeća svih primitaka koje belgijski rezident primi na temelju ugovora s poslodavcem koji ima stvarno upravno sjedište u Velikom Vojvodstvu Luksemburgu i izlaže ga riziku dvostrukog oporezivanja cijelog ili dijela njegova prihoda i nepredvidljivom uređenju lišenom svake pravne sigurnosti?


title: Predmet T-710/17: Tužba podnesena 13. listopada 2017. — Lux-Rehab Non-Profit protiv Komisije

text:
               18.12.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 437/38

         Tužba podnesena 13. listopada 2017. — Lux-Rehab Non-Profit protiv Komisije
   (Predmet T-710/17)
   (2017/C 437/46)
   Jezik postupka: mađarski

      Stranke

      Tužitelj: LUX-REHAB Foglalkoztató Non-Profit Kft. (Sambotel, Mađarska) (zastupnik: L. Szabó, odvjetnik)

      Tuženik: Europska komisija

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

               —

               kao glavno, utvrdi da u Odluci Komisije SA.29432 — CP 290/2009 — Mađarska — „Potpora za zapošljavanje osoba s invaliditetom koja je navodno protupravna zbog diskriminatornosti propisa”, od 20. srpnja 2011., i Odluci Komisije SA.45498 (FC/2016) — „Prijava OPS Újpest-lift Kft.-a u vezi s državnim potporama dodijeljenima između 2006. i 2012. u korist poduzetnika koji zapošljavaju osobe s invaliditetom”, od 25. siječnja 2017., (u daljnjem tekstu: pobijane odluke) državne potpore nisu proglašene spojivima na temelju članka 107. stavka 1. UFEU-a.

               —

               podredno, utvrdi da pobijane odluke nisu akti koji su pravno obvezujući za tužitelja u postupku za naknadu štete koji je potonji pokrenuo protiv Emberi Erőforrások Minisztériuma (ministarstvo ljudskih resursa, Mađarska), a koji se vodi pod brojem 66. P. 22.195/2017 pred Fővárosi Törvényszék (Sud u Budimpešti, Mađarska), i da se zbog toga one izravno i osobno ne odnose na tužitelja jer on svoj zahtjev za naknadu štete temelji na povredi članka 107. stavka 1. UFEU-a, a ne članka 107. stavka 3. UFEU-a.

               —

               u slučaju da se pobijane odluke treba smatrati aktima koji su pravno obvezujući za tužitelja u postupku za naknadu štete na temelju povrede članka 107. stavka 1. UFEU-a, poništi pobijane odluke, s obzirom na to da državna potpora koju su dodijelila mađarska tijela povrjeđuje članak 107. stavak 1. UFEU-a.

      Tužbeni razlozi i glavni argumenti

   U potporu svojoj tužbi tužitelj za svaki dio tužbenog zahtjeva ističe pravnu osnovu.

               1.

               Pravna osnova prvog dijela tužbenog zahtjeva

                           —

                           U pobijanim odlukama državne potpore nisu proglašene spojivima na temelju članka 107. stavka 1. UFEU-a; zbog toga navedene odluke nisu pravno obvezujući akti u okviru postupka za naknadu štete koji je tužitelj pokrenuo protiv Emberi Erőforrások Minisztériuma (ministarstvo ljudskih resursa, Mađarska) pred Fővárosi Törvényszék (Sud u Budimpešti, Mađarska).

               2.

               Pravna osnova drugog dijela tužbenog zahtjeva

                           —

                           Komisija u pobijanim odlukama nije državne potpore proglasila spojivima na temelju članka 107. stavka 1. UFEU-a, na koji se poziva tužitelj, nego na temelju članka 107. stavka 3. UFEU-a. Slijedom toga, navedene odluke nisu relevantne u odnosu na pravnu osnovu zahtjeva podnesenog u okviru postupka za naknadu štete koji se vodi pred Fővárosi Törvényszék (Sud u Budimpešti, Mađarska) niti su one akti koji su pravno obvezujući za tužitelja.

               3.

               Pravna osnova trećeg dijela tužbenog zahtjeva.

                           —

                           Tužitelj smatra da su pobijane odluke ništave jer su mađarska tijela dodijelila nezakonitu državnu potporu koja povrjeđuje članak 107. stavak 1. UFEU-a i o kojoj je Komisija trebala biti obaviještena u skladu s člankom 108. stavkom 3. UFEU-a. U prilog nezakonitosti potpore tužitelj navodi Obavijest Komisije o pojmu državne potpore iz članka 107. stavka 1. [UFEU-a] (1) i Uredbu Komisije (EZ) br. 800/2008 od 6. kolovoza 2008. o ocjenjivanju određenih kategorija potpora sukladnima sa zajedničkim tržištem u primjeni članaka [107. UFEU-a] i [108. UFEU-a] (Uredba o općem skupnom izuzeću) (2).

      (1)  SL 2016., C 262, str. 1.

      (2)  SL 2008., L 214, str. 3. (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 8., svezak 4., str. 159.)


title: Predmet C-347/16: Presuda Suda (peto vijeće) od 26. listopada 2017. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Administrativen sad Sofia-grad – Bugarska) – Balgarska energiyna borsa AD (BEB) protiv Komisija za energiyno i vodno regulirane (KEVR) (Zahtjev za prethodnu odluku — Članci 101. i 102. UFEU-a — Direktiva 2009/72/EZ — Članci 9., 10., 13. i 14. — Uredba (EZ) br. 714/2009 — Članak 3. — Uredba (EU) br. 1227/2011 — Članak 2. točka 3. — Uredba (EU) 2015/1222 — Članak 1. stavak 3. — Certificiranje i određivanje neovisnog operatora prijenosnog sustava — Ograničenje broja osoba kojima se na nacionalnom području izdaje dozvola za prijenos električne energije)

text:
               18.12.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 437/10

         Presuda Suda (peto vijeće) od 26. listopada 2017. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Administrativen sad Sofia-grad – Bugarska) – Balgarska energiyna borsa AD (BEB) protiv Komisija za energiyno i vodno regulirane (KEVR)
   (Predmet C-347/16) (1)

   ((Zahtjev za prethodnu odluku - Članci 101. i 102. UFEU-a - Direktiva 2009/72/EZ - Članci 9., 10., 13. i 14. - Uredba (EZ) br. 714/2009 - Članak 3. - Uredba (EU) br. 1227/2011 - Članak 2. točka 3. - Uredba (EU) 2015/1222 - Članak 1. stavak 3. - Certificiranje i određivanje neovisnog operatora prijenosnog sustava - Ograničenje broja osoba kojima se na nacionalnom području izdaje dozvola za prijenos električne energije))
   (2017/C 437/13)
   Jezik postupka: bugarski

      Sud koji je uputio zahtjev

   Administrativen sad Sofia-grad

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelj: Balgarska energiyna borsa AD (BEB)

      Tuženik: Komisija za energiyno i vodno regulirane (KEVR)

      Izreka

   U okolnostima poput onih u glavnom postupku, člancima 9., 10., 13. i 14. Direktive 2009/72/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 13. srpnja 2009. o zajedničkim pravilima za unutarnje tržište električne energije i stavljanju izvan snage Direktive 2003/54/EZ, članku 3. Uredbe (EZ) br. 714/2009 Europskog parlamenta i Vijeća od 13. srpnja 2009. o uvjetima za pristup mreži za prekograničnu razmjenu električne energije i stavljanju izvan snage Uredbe (EZ) br. 1228/2003, članku 2. točki 3. Uredbe (EU) br. 1227/2011 Europskog parlamenta i Vijeća od 25. listopada 2011. o cjelovitosti i transparentnosti veleprodajnog tržišta energije, u vezi s njezinom uvodnom izjavom 3., kao i članku 1. stavku 3. Uredbe Komisije (EU) 2015/1222 od 24. srpnja 2015. o uspostavljanju smjernica za dodjelu kapaciteta i upravljanje zagušenjima nije protivno nacionalno zakonodavstvo kojim se ograničava broj osoba kojima se za određeno područje izdaje dozvola za prijenos električne energije.

      (1)  SL C 326, 5. 9. 2016.


title: Predmet T-712/17: Tužba podnesena 9. listopada 2017. – Ntolas protiv EUIPO-a – General Nutrition Investment (GN Laboratories)

text:
               18.12.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 437/40

         Tužba podnesena 9. listopada 2017. – Ntolas protiv EUIPO-a – General Nutrition Investment (GN Laboratories)
   (Predmet T-712/17)
   (2017/C 437/47)
   Jezik na kojem je tužba podnesena: engleski

      Stranke

      Tužitelj: Christos Ntolas (Wuppertal, Njemačka) (zastupnik: C. Renger, odvjetnik)

      Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO)

      Druga stranka pred žalbenim vijećem: General Nutrition Investment Co. (Delaware, Arizona, Sjedinjene Američke Države)

      Podaci o postupku pred EUIPO-om

      Podnositelj prijave spornog žiga: tužitelj

      Predmetni sporni žig: verbalni žig Europske unije „GN Laboratories”– prijava za registraciju br. 11 223 559

      Postupak pred EUIPO-om: postupak povodom prigovora

      Pobijana odluka: odluka petog žalbenog vijeća EUIPO-a od 18. srpnja 2017. u predmetu R 2358/2016-5

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

               —

               poništi pobijanu odluku;

               —

               odbije prigovor protiv prijave za registraciju žiga Zajednice br. 11 223 559;

               —

               naloži EUIPO-u snošenje troškova.

      Tužbeni razlog

               —

               povreda članka 8. stavka 1. točke (b) Uredbe br. 207/2009.


title: Predmet C-599/15 P: Presuda Suda (četvrto vijeće) od 25. listopada 2017. – Rumunjska protiv Europske komisije (Žalba — Vlastita sredstva Europske unije — Odluka 2007/436/EZ — Financijska odgovornost država članica — Gubitak određenih uvoznih carina — Obveza plaćanja Europskoj komisiji iznosa koji odgovara gubitku — Tužba za poništenje — Dopuštenost — Dopis Europske komisije — Pojam ‚akt koji se može pobijati’)

text:
               18.12.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 437/4

         Presuda Suda (četvrto vijeće) od 25. listopada 2017. – Rumunjska protiv Europske komisije
   (Predmet C-599/15 P) (1)

   ((Žalba - Vlastita sredstva Europske unije - Odluka 2007/436/EZ - Financijska odgovornost država članica - Gubitak određenih uvoznih carina - Obveza plaćanja Europskoj komisiji iznosa koji odgovara gubitku - Tužba za poništenje - Dopuštenost - Dopis Europske komisije - Pojam ‚akt koji se može pobijati’))
   (2017/C 437/05)
   Jezik postupka: rumunjski

      Stranke

      Žalitelj: Rumunjska (zastupnici: R. H. Radu, M. Chicu i A. Wellman, agenti)

      Druga stranka u postupku: Europska komisija (zastupnici: G.-D. Balan, A. Caeiros, A. Tokár i Z. Malůšková, agenti)

      Intervenijenti u potporu tužitelju: Republika Češka (zastupnici: M. Smolek, J. Vláčil i T. Müller, agenti), Savezna Republika Njemačka (zastupnici: T. Henze i K. Stranz, agenti), Slovačka Republika (zastupnik: B. Ricziová, agent)

      Izreka

               1.

               Žalba se odbija.

               2.

               Rumunjskoj se nalaže snošenje vlastitih troškova i troškova Europske komisije.

               3.

               Češka Republika, Savezna Republika Njemačka i Slovačka Republika snosit će vlastite troškove.

      (1)  SL C 38, str. 1. 2. 2016.