title: predmet C-830/19: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 15. studenoga 2019. uputio Tribunal de première instance de Namur (Belgija) – C. J. protiv Région wallonne

text:
               27.1.2020

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 27/25

      Zahtjev za prethodnu odluku koji je 15. studenoga 2019. uputio Tribunal de première instance de Namur (Belgija) – C. J. protiv Région wallonne
      (predmet C-830/19)
      (2020/C 27/32)
      Jezik postupka: francuski

         Sud koji je uputio zahtjev

      Tribunal de première instance de Namur

         Stranke glavnog postupka

         Tužitelj: C. J.

         Druga stranka u postupku: Région wallonne

         Prethodna pitanja

      Protivi li se člancima 2., 5. i 19. Uredbe (EU) br. 1305/2013 Europskog parlamenta i Vijeća od 17. prosinca 2013. o potpori ruralnom razvoju iz EPFRR-a i stavljanju izvan snage Uredbe Vijeća (EZ) br. 1698/2005 (1), u vezi s člankom 2. Uredbe Komisije (EU) br. 807/2014 od 11. ožujka 2014. o dopuni Uredbe (EU) br. 1305/2013 Europskog parlamenta i Vijeća o potpori ruralnom razvoju iz EPFRR-a i uvođenju prijelaznih odredbi (2), to da države članice u okviru provedbe tih odredbi uzimaju u obzir cjelokupno gospodarstvo, a ne samo udio mladog poljoprivrednika u tom gospodarstvu i/ili jedinice rada (JR), za određivanje donjeg i gornjeg praga kad je poljoprivredno gospodarstvo uspostavljeno u obliku de facto udruženja čiji mladi poljoprivrednik stječe nedjeljivi dio i postaje voditelj, ali nije jedini voditelj?

         (1)  SL 2013., L 347, str. 487.

         (2)  SL 2014., L 227, str. 1.


title: predmet C-770/19: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 21. listopada 2019. uputio Amtsgericht Nürnberg (Njemačka) – Myflyright GmbH protiv SunExpressGünes Ekspres Havacilik A

text:
               27.1.2020

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 27/16

      Zahtjev za prethodnu odluku koji je 21. listopada 2019. uputio Amtsgericht Nürnberg (Njemačka) – Myflyright GmbH protiv SunExpressGünes Ekspres Havacilik A
      (predmet C-770/19)
      (2020/C 27/21)
      Jezik postupka: njemački

         Sud koji je uputio zahtjev

      Amtsgericht Nürnberg

         Stranke glavnog postupka

         Tužitelj: Myflyright GmbH

         Tuženik: SunExpressGünes Ekspres Havacilik A
      Predmet je rješenjem predsjednika Suda od 11. studenoga 2019. brisan iz upisnika Suda.


title: predmet T-742/19: Tužba podnesena 31. listopada 2019. – Chemring Group i CHG Overseas protiv Komisije

text:
               27.1.2020

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 27/41

      Tužba podnesena 31. listopada 2019. – Chemring Group i CHG Overseas protiv Komisije
      (predmet T-742/19)
      (2020/C 27/48)
      Jezik postupka: engleski

         Stranke

         Tužitelji: Chemring Group plc (Romsey, Ujedinjena Kraljevina) i CHG Overseas Ltd (Romsey) (zastupnici: C. McDonnell, Barrister, B. Goren, Solicitor, M. Peristeraki, lawyer i K. Desai, Solicitor)

         Tuženik: Europska komisija

         Tužbeni zahtjev

      Tužitelji od Općeg suda zahtijevaju da:

                  —

                  utvrdi da nije bilo nezakonite državne potpore, poništi članak 1. Odluke Komisije C(2019) 2526 final od 2. travnja 2019. o državnoj potpori SA.44896 koju je provela Ujedinjena Kraljevina u pogledu CFC Group Financing Exemption (izuzeće u vezi s financiranjem grupacija u okviru pravila koja se odnose na kontrolirana strana društva), u dijelu u kojem se njome utvrđuje da je bilo nezakonite državne potpore i odbije zahtjev da Ujedinjena Kraljevina izvrši povrat navodne državne potpore koju su u ovom kontekstu primili tužitelji (članci 2. i 3. pobijane odluke)

                  —

                  podredno, poništi članke 2. i 3. pobijane odluke u dijelu u kojem se njima od Ujedinjene Kraljevine zahtijeva izvršavanje povrata navodne državne potpore, i

                  —

                  u svakom slučaju, naloži Komisiji snošenje troškova tužiteljâ u ovom postupku.

         Tužbeni razlozi i glavni argumenti

      U prilog osnovanosti tužbe tužitelj ističe devet tužbenih razloga.

                  1.

                  Prvi tužbeni razlog, koji se temelji na tome da je Komisija pogrešno shvatila kontekst, cilj i funkcioniranje britanskih pravila u pogledu kontroliranih stranih društava u Ujedinjenoj Kraljevini (CFC) u odnosu na netrgovinsku financijsku dobit. Zaključci Komisije u pobijanoj odluci temelje se na očitim kumulativnim pogreškama. Komisija je osobito počinila očite pogreške u ocjeni općeg poreznog sustava Ujedinjene Kraljevine, u ocjeni ciljeva sustava CFC, u pogledu točnog opsega izuzeća financiranja unutar grupacija (GFE) i u pogledu definiranja kvalificiranih kreditnih odnosa.

                  2.

                  Drugi tužbeni razlog, koji se temelji na tome da Komisija pogrešno tumači GFE kao porezno oslobođenje i, u skladu s tim, kao prednost. U odnosu na netrgovinsku financijsku dobit GFE predstavlja poreznu odredbu i dio je definicije o granicama pravila CFC, a ne selektivnu prednost. Komisija nije pružila kvantitativnu analizu kako bi dokazala da je riječ o prednosti te se, u nedostatku uvjerljivih dokaza, pobijana odluka ne može održati.

                  3.

                  Treći tužbeni razlog, koji se temelji na tome da je Komisija odabrala pogrešan referentni sustav za ocjenu učinaka pravila CFC i pogrešno označila pravila CFC kao poseban skup pravila u odnosu na britanski opći sustav poreza na dobit trgovačkih društava. Komisija nije pravilno shvatila cilj pravila CFC i nije uzela u obzir marginu prosudbe Ujedinjene Kraljevine.

                  4.

                  Četvrti tužbeni razlog, koji se temelji na tome da je Komisija u svojoj analizi državne potpore počinila očite pogreške i primijenila pogrešne testove prilikom razmatranja pitanja usporedivosti. Komisija nije prepoznala razliku u razini rizika u pogledu britanske porezne osnovice između one za pozajmljivanja subjektu koji je porezni obveznik u Ujedinjenoj Kraljevini i one za pozajmljivanja subjektu koji nije porezni obveznik u Ujedinjenoj Kraljevini, te je nerazumno zaključila da su unutargrupni zajmovi usporedivi sa zajmovima trećim stranama.

                  5.

                  Peti tužbeni razlog, koji se temelji na tome da čak i uz pretpostavku da su mjere koje se odnose na kontrolirana strana društva o kojima je riječ prima facie potpora u smislu članka 107. stavak 1. UFEU-a, pobijanom se odlukom pogrešno zaključilo da nema argumenata koji se mogu istaknuti u obranu spojivosti mjera o kojima je riječ s Unijinim pravilima o državnim potporama. Uz to, pobijana je odluka nerazumna i nedosljedna jer je Komisija pravilno prihvatila da je poglavlje 9. dijela 9.A Taxation (International and Other Provisions) Acta 2010 (Zakon o oporezivanju (međunarodne i druge odredbe) iz 2010.) opravdano u slučajevima u kojima bi jedini razlog za primjenu CFC nameta pri suprotnom činjeničnom stanju iz poglavlja 5. dijela 9.A Zakona o oporezivanju (međunarodne i druge odredbe) iz 2010. bio test „kapitala povezanog s Ujedinjenom kraljevinom”, zbog toga što bi taj test bilo pretjerano teško provesti u praksi, ali, u isto vrijeme i bez pružanja prikladnog obrazloženja, Komisija tvrdi da poglavlje 9. dijela 9.A Zakona o oporezivanju (međunarodne i druge odredbe) iz 2010. nikad nije opravdano u slučajevima u kojima bi test značajnih dužnosti zaposlenika (SPF) za posljedicu imao primjenu CFC nameta iz poglavlja 5. dijela 9.A Zakona o oporezivanju (međunarodne i druge odredbe) iz 2010. Zapravo je test značajnih dužnosti zaposlenika pretjerano teško primijeniti u praksi, tako da je Komisija trebala smatrati poglavlje 9. dijela 9.A Zakona o oporezivanju (međunarodne i druge odredbe) iz 2010. opravdanim i u kontekstu tog testa te stoga zaključiti da nije riječ o državnoj potpori.

                  6.

                  Šesti tužbeni razlog, koji se temelji na tome da će, ako se pobijana odluka potvrdi, njezina provedba na način da tužitelji izvrše povrat navodne državne potpore narušiti temeljna načela prava EU, uključujući slobodu poslovnog nastana i slobodu pružanja usluga, uz napomenu da se, u slučaju tužiteljâ, kontrolirana strana društva o kojima je riječ nalaze u drugim državama članicama.

                  7.

                  Sedmi tužbeni razlog, koji se temelji na tome da je nalog za povrat koji proizlazi iz pobijane odluke neutemeljen i da se protivi temeljnim načelima Unije.

                  8.

                  Osmi tužbeni razlog, koji se temelji na tome da Komisija nije pružila prikladne razloge za bitne elemente u pobijanoj odluci, kao što je zaključak da se namet CFC-a iz poglavlja 5. dijela 9.A Zakona o oporezivanju (međunarodne i druge odredbe) iz 2010. može primijeniti koristeći SPF test bez poteškoće ili nerazmjernog opterećenja.

                  9.

                  Deveti tužbeni razlog, koji se temelji na tome da se pobijanom odlukom također povređuje načelo dobre uprave, kojim se zahtijeva da Komisija omogući transparentnost i predvidljivost u svojim administrativnim postupcima i donosi odluke u razumnom roku. Nije razumno da Komisiji treba više od četiri godine za donošenje odluke o otvaranju istrage u predmetnom slučaju, a da odluku donese više od šest godina nakon što je pobijana mjera stupila na snagu.


title: predmet C-772/19: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 22. listopada 2019. uputio Verwaltungsgerichtshof (Austrija) – Bartosch Airport Supply Services

text:
               27.1.2020

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 27/17

      Zahtjev za prethodnu odluku koji je 22. listopada 2019. uputio Verwaltungsgerichtshof (Austrija) – Bartosch Airport Supply Services
      (predmet C-772/19)
      (2020/C 27/22)
      Jezik postupka: njemački

         Sud koji je uputio zahtjev

      Verwaltungsgerichtshof

         Stranke glavnog postupka

         Podnositelj revizije: Bartosch Airport Supply Services GmbH

         Tuženo tijelo: Zollamt Wien

         Prethodno pitanje

      Treba li tarifni broj 8705 kombinirane nomenklature (1) tumačiti na način da obuhvaća bezosovinska motorna vozila s vitlom s uređajem za zatezanje remena za vuču i elektrohidrauličkim uređajem za podizanje za guranje zrakoplova?

         (1)  Prilog I. Uredbi Vijeća (EEZ) br. 2658/87 od 23. srpnja 1987. o tarifnoj i statističkoj nomenklaturi i o Zajedničkoj carinskoj tarifi (SL 1987., L 256, str. 1.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 2., svezak 12., str. 3.)


title: predmet T-743/19: Tužba podnesena 31. listopada 2019. – Hyperion Insurance Group i HIG Finance protiv Komisije

text:
               27.1.2020

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 27/43

      Tužba podnesena 31. listopada 2019. – Hyperion Insurance Group i HIG Finance protiv Komisije
      (predmet T-743/19)
      (2020/C 27/49)
      Jezik postupka: engleski

         Stranke

         Tužitelji: Hyperion Insurance Group Ltd (London, Ujedinjena Kraljevina) i HIG Finance Ltd (London) (zastupnici: C. McDonnell, Barrister, B. Goren, solicitor, M. Peristeraki, lawyer i K. Desai, solicitor)

         Tuženik: Europska komisija

         Tužbeni zahtjev

      Tužitelji od Općeg suda zahtijevaju da:

                  —

                  utvrdi da nije bilo nezakonite državne potpore, poništi članak 1. Odluke Komisije C(2019) 2526 final od 2. travnja 2019. o državnoj potpori SA.44896, u dijelu u kojem se njome utvrđuje da nije bilo nezakonite državne potpore i odbije zahtjev da Ujedinjena Kraljevina izvrši povrat navodne državne potpore koju su u ovom kontekstu primili tužitelji (članci 2. i 3. pobijane odluke)

                  —

                  ili poništi članke 2. i 3. pobijane odluke u dijelu u kojem se njima od Ujedinjene Kraljevine zahtijeva izvršavanje povrata navodne državne potpore, i

                  —

                  u svakom slučaju, naloži Komisiji snošenje troškova tužiteljâ u ovom postupku.

         Tužbeni razlozi i glavni argumenti

      U prilog osnovanosti tužbe tužitelji ističu devet tužbenih razloga.

                  1.

                  Prvi tužbeni razlog, koji se temelji na tome da je Komisija pogrešno shvatila kontekst, cilj i funkcioniranje britanskih pravila u pogledu kontroliranih stranih društava u Ujedinjenoj Kraljevini (CFC) u odnosu na netrgovinsku financijsku dobit. Zaključci Komisije u pobijanoj odluci temelje se na očitim kumulativnim pogreškama. Komisija je počinila očite pogreške u ocjeni općeg poreznog sustava Ujedinjene Kraljevine, u ocjeni ciljeva sustava CFC, u pogledu točnog opsega izuzeća financiranja unutar grupacija (GFE) i u pogledu definiranja kvalificiranih kreditnih odnosa.

                  2.

                  Drugi tužbeni razlog, koji se temelji na tome da Komisija pogrešno tumači GFE kao porezno oslobođenje i, u skladu s tim, kao prednost. U odnosu na netrgovinsku financijsku dobit GFE predstavlja poreznu odredbu i dio je definicije o granicama pravila CFC, a ne selektivnu prednost. Komisija nije pružila kvantitativnu analizu kako bi dokazala da je riječ o prednosti te se, u nedostatku uvjerljivih dokaza, pobijana odluka ne može održati.

                  3.

                  Treći tužbeni razlog, koji se temelji na tome da je Komisija odabrala pogrešan referentni sustav za ocjenu učinaka pravila CFC i pogrešno označila pravila CFC kao poseban skup pravila u odnosu na britanski opći sustav poreza na dobit trgovačkih društava. Komisija nije pravilno shvatila cilj pravila CFC i nije uzela u obzir marginu prosudbe Ujedinjene Kraljevine.

                  4.

                  Četvrti tužbeni razlog, koji se temelji na tome da je Komisija u svojoj analizi državne potpore počinila očite pogreške i primijenila pogrešne testove prilikom razmatranja pitanja usporedivosti. Komisija nije prepoznala razliku u razini rizika u pogledu britanske porezne osnovice između one za pozajmljivanja subjektu koji je porezni obveznik u Ujedinjenoj Kraljevini i one za pozajmljivanja subjektu koji nije porezni obveznik u Ujedinjenoj Kraljevini, te je nerazumno zaključila da su unutargrupni zajmovi usporedivi sa zajmovima trećim stranama.

                  5.

                  Peti tužbeni razlog, koji se temelji na tome da čak i uz pretpostavku da su mjere koje se odnose na kontrolirana strana društva o kojima je riječ prima facie potpora u smislu članka 107. stavak 1. UFEU-a, pobijanom se odlukom pogrešno zaključilo da nema argumenata koji se mogu istaknuti u obranu spojivosti mjera o kojima je riječ s Unijinim pravilima EU o državnim potporama. Uz to, pobijana je odluka nerazumna i nedosljedna jer je Komisija pravilno prihvatila da je poglavlje 9. dijela 9.A Taxation (International and Other Provisions) Acta 2010 (Zakon o oporezivanju (međunarodne i druge odredbe) iz 2010.) opravdano u slučajevima u kojima bi jedini razlog za primjenu CFC nameta pri suprotnom činjeničnom stanju iz poglavlja 5. dijela 9.A Zakona o oporezivanju (međunarodne i druge odredbe) iz 2010. bio test „kapitala povezanog s Ujedinjenom kraljevinom”, zbog toga što bi taj test bilo pretjerano teško provesti u praksi, ali, u isto vrijeme i bez pružanja prikladnog obrazloženja, Komisija tvrdi da poglavlje 9. dijela 9.A Zakona o oporezivanju (međunarodne i druge odredbe) iz 2010. nikad nije opravdano u slučajevima u kojima bi test značajnih dužnosti zaposlenika (SPF) za posljedicu imao primjenu CFC nameta iz poglavlja 5. dijela 9.A Zakona o oporezivanju (međunarodne i druge odredbe) iz 2010. Zapravo je test značajnih dužnosti zaposlenika pretjerano teško primijeniti u praksi, tako da je Komisija trebala smatrati poglavlje 9. dijela 9.A Zakona o oporezivanju (međunarodne i druge odredbe) iz 2010. opravdanim i u kontekstu tog testa te stoga zaključiti da nije riječ o državnoj potpori.

                  6.

                  Šesti tužbeni razlog, koji se temelji na tome da će, ako se pobijana odluka potvrdi, njezina provedba na način da tužitelji izvrše povrat navodne državne potpore narušiti temeljna načela prava EU, uključujući slobodu poslovnog nastana i slobodu pružanja usluga, uz napomenu da se, u slučaju tužiteljâ, kontrolirana strana društva o kojima je riječ nalaze u drugim državama članicama.

                  7.

                  Sedmi tužbeni razlog, koji se temelji na tome da je nalog za povrat koji proizlazi iz pobijane odluke neutemeljen i da se protivi temeljnim načelima Unije.

                  8.

                  Osmi tužbeni razlog, koji se temelji na tome da Komisija nije pružila prikladne razloge za bitne elemente u pobijanoj odluci, kao što je zaključak da se namet CFC-a iz poglavlja 5. dijela 9.A Zakona o oporezivanju (međunarodne i druge odredbe) iz 2010. može primijeniti koristeći SPF test bez poteškoće ili nerazmjernog opterećenja.

                  9.

                  Deveti tužbeni razlog, koji se temelji na tome da se pobijanom odlukom također povređuje načelo dobre uprave, kojim se zahtijeva da Komisija omogući transparentnost i predvidljivost u svojim administrativnim postupcima i donosi odluke u razumnom roku. Nije razumno da Komisiji treba više od četiri godine za donošenje odluke o otvaranju istrage u predmetnom slučaju, a da odluku donese više od šest godina nakon što je pobijana mjera stupila na snagu.


title: predmet C-379/18: Presuda Suda (četvrto vijeće) od 21. studenoga 2019. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Bundesverwaltungsgericht - Njemačka) – Deutsche Lufthansa AG protiv Land Berlin (Zahtjev za prethodnu odluku – Zračni prijevoz – Direktiva 2009/12/EZ – Članci 3. i 6. – Članak 11. stavci 1. i 7. – Naknade zračnih luka – Zaštita prava korisnika zračne luke – Mogućnost da upravno tijelo zračne luke odredi niže naknade od onih koje je odobrilo neovisno nadzorno tijelo – Pravna sredstva korisnika zračne luke – Incidentalno osporavanje pred građanskim sudom koji odlučuje prema načelu pravičnosti)

text:
               27.1.2020

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 27/5

      Presuda Suda (četvrto vijeće) od 21. studenoga 2019. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Bundesverwaltungsgericht - Njemačka) – Deutsche Lufthansa AG protiv Land Berlin
      (predmet C-379/18) (1)

      (Zahtjev za prethodnu odluku - Zračni prijevoz - Direktiva 2009/12/EZ - Članci 3. i 6. - Članak 11. stavci 1. i 7. - Naknade zračnih luka - Zaštita prava korisnika zračne luke - Mogućnost da upravno tijelo zračne luke odredi niže naknade od onih koje je odobrilo neovisno nadzorno tijelo - Pravna sredstva korisnika zračne luke - Incidentalno osporavanje pred građanskim sudom koji odlučuje prema načelu pravičnosti)
      (2020/C 27/05)
      Jezik postupka: njemačka

         Sud koji je uputio zahtjev

      Bundesverwaltungsgericht

         Stranke glavnog postupka

         Tužitelj: Deutsche Lufthansa AG

         Tuženik: Land Berlin

         Izreka

                  1.

                  Direktivu 2009/12/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 11. ožujka 2009. o naknadama zračnih luka, osobito njezin članak 3., članak 6. stavak 5. točku (a) i njezin članak 11. stavke 1. i 7., treba tumačiti na način da joj se protivi nacionalna odredba kojom se upravnom tijelu zračne luke dopušta da s korisnikom zračne luke odredi naknade koje se razlikuju od onih koje je utvrdio taj subjekt i koje je odobrilo neovisno nadzorno tijelo u smislu te direktive.

                  2.

                  Direktivu 2009/12/EZ treba tumačiti na način da joj se protivi tumačenje nacionalnog prava prema kojem korisnik zračne luke ne može izravno osporavati odluku neovisnog nadzornog tijela o odobrenju sustava naknada zračne luke, ali može podnijeti tužbu protiv upravnog tijela zračne luke pred građanskim sudom i tom prilikom isticati samo to da naknada utvrđena sustavom naknada zračne luke, koju taj korisnik mora platiti, nije pravična.

         (1)  SL C 276, 6. 8. 2018.


title: predmet T-745/19: Tužba podnesena 31. listopada 2019. – Spirax-Sarco Engineering i Spirax-Sarco Overseas protiv Komisije

text:
               27.1.2020

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 27/44

      Tužba podnesena 31. listopada 2019. – Spirax-Sarco Engineering i Spirax-Sarco Overseas protiv Komisije
      (predmet T-745/19)
      (2020/C 27/50)
      Jezik postupka: engleski

         Stranke

         Tužitelji: Spirax-Sarco Engineering plc (Cheltenham, Ujedinjena Kraljevina) i Spirax-Sarco Overseas Ltd (Cheltenham) (zastupnici: C. McDonnell, Barrister, B. Goren, Solicitor, M. Peristeraki, lawyer i K. Desai, Solicitor)

         Tuženik: Europska komisija

         Tužbeni zahtjev

      Tužitelji od Općeg suda zahtijevaju da:

                  —

                  utvrdi da nije bilo nezakonite državne potpore, poništi članak 1. Odluke Komisije C(2019) 2526 final od 2. travnja 2019. o državnoj potpori SA.44896, u dijelu u kojem se njome utvrđuje da je bilo nezakonite državne potpore i odbije zahtjev da Ujedinjena Kraljevina izvrši povrat navodne državne potpore koju su u ovom kontekstu primili tužitelji (članci 2. i 3. pobijane odluke)

                  —

                  podredno, poništi članke 2. i 3. pobijane odluke u dijelu u kojem se njima od Ujedinjene Kraljevine zahtijeva izvršavanje povrata navodne državne potpore, i

                  —

                  u svakom slučaju, naloži Komisiji snošenje troškova tužiteljâ u ovom postupku.

         Tužbeni razlozi i glavni argumenti

      U prilog osnovanosti tužbe tužitelji ističu devet tužbenih razloga.

                  1.

                  Prvi tužbeni razlog, koji se temelji na tome da je Komisija pogrešno shvatila kontekst, cilj i funkcioniranje britanskih pravila u pogledu kontroliranih stranih društava u Ujedinjenoj Kraljevini (CFC) u odnosu na netrgovinsku financijsku dobit. Zaključci Komisije u pobijanoj odluci temelje se na očitim kumulativnim pogreškama. Komisija je osobito počinila očite pogreške u ocjeni općeg poreznog sustava Ujedinjene Kraljevine, u ocjeni ciljeva sustava CFC, u pogledu točnog opsega izuzeća financiranja unutar grupacija (GFE) i u pogledu definiranja kvalificiranih kreditnih odnosa.

                  2.

                  Drugi tužbeni razlog, koji se temelji na tome da Komisija pogrešno tumači GFE kao porezno oslobođenje i, u skladu s tim, kao prednost. U odnosu na netrgovinsku financijsku dobit GFE predstavlja poreznu odredbu i dio je definicije o granicama pravila CFC, a ne selektivnu prednost. Komisija nije pružila kvantitativnu analizu kako bi dokazala da je riječ o prednosti te se, u nedostatku uvjerljivih dokaza, pobijana odluka ne može održati.

                  3.

                  Treći tužbeni razlog, koji se temelji na tome da je Komisija odabrala pogrešan referentni sustav za ocjenu učinaka pravila CFC i pogrešno označila pravila CFC kao poseban skup pravila u odnosu na britanski opći sustav poreza na dobit trgovačkih društava. Komisija nije pravilno shvatila cilj pravila CFC i nije uzela u obzir marginu prosudbe Ujedinjene Kraljevine.

                  4.

                  Četvrti tužbeni razlog, koji se temelji na tome da je Komisija u svojoj analizi državne potpore počinila očite pogreške i primijenila pogrešne testove prilikom razmatranja pitanja usporedivosti. Komisija nije prepoznala razliku u razini rizika u pogledu britanske porezne osnovice između one za pozajmljivanja subjektu koji je porezni obveznik u Ujedinjenoj Kraljevini i one za pozajmljivanja subjektu koji nije porezni obveznik u Ujedinjenoj Kraljevini, te je nerazumno zaključila da su unutargrupni zajmovi usporedivi sa zajmovima trećim stranama.

                  5.

                  Peti tužbeni razlog, koji se temelji na tome da čak i uz pretpostavku da su mjere koje se odnose na kontrolirana strana društva o kojima je riječ prima facie potpora u smislu članka 107. stavka 1. UFEU-a, pobijanom se odlukom pogrešno zaključilo da nema argumenata koji se mogu istaknuti u obranu spojivosti mjera o kojima je riječ s Unijinim pravilima o državnim potporama. Uz to, pobijana je odluka nerazumna i nedosljedna jer je Komisija pravilno prihvatila da je poglavlje 9. dijela 9.A Taxation (International and Other Provisions) Acta 2010 (Zakon o oporezivanju (međunarodne i druge odredbe) iz 2010.) opravdano u slučajevima u kojima bi jedini razlog za primjenu CFC nameta pri suprotnom činjeničnom stanju iz poglavlja 5. dijela 9.A Zakona o oporezivanju (međunarodne i druge odredbe) iz 2010. bio test „kapitala povezanog s Ujedinjenom kraljevinom”, zbog toga što bi taj test bilo pretjerano teško provesti u praksi, ali, u isto vrijeme i bez pružanja prikladnog obrazloženja, Komisija tvrdi da poglavlje 9. dijela 9.A Zakona o oporezivanju (međunarodne i druge odredbe) iz 2010. nikad nije opravdano u slučajevima u kojima bi test značajnih dužnosti zaposlenika (SPF) za posljedicu imao primjenu CFC nameta iz poglavlja 5. dijela 9.A Zakona o oporezivanju (međunarodne i druge odredbe) iz 2010. Zapravo je test značajnih dužnosti zaposlenika pretjerano teško primijeniti u praksi, tako da je Komisija trebala smatrati poglavlje 9. dijela 9.A Zakona o oporezivanju (međunarodne i druge odredbe) iz 2010. opravdanim i u kontekstu tog testa te stoga zaključiti da nije riječ o državnoj potpori.

                  6.

                  Šesti tužbeni razlog, koji se temelji na tome da će, ako se pobijana odluka potvrdi, njezina provedba na način da tužitelji izvrše povrat navodne državne potpore narušiti temeljna načela prava EU, uključujući slobodu poslovnog nastana i slobodu pružanja usluga, uz napomenu da se, u slučaju tužiteljâ, kontrolirana strana društva o kojima je riječ nalaze u drugim državama članicama.

                  7.

                  Sedmi tužbeni razlog, koji se temelji na tome da je nalog za povrat koji proizlazi iz pobijane odluke neutemeljen i da se protivi temeljnim načelima Unije.

                  8.

                  Osmi tužbeni razlog, koji se temelji na tome da Komisija nije pružila prikladne razloge za kritične elemente u pobijanoj odluci, kao što je zaključak da se namet CFC-a iz poglavlja 5. dijela 9.A Zakona o oporezivanju (međunarodne i druge odredbe) iz 2010. može primijeniti koristeći SPF test bez poteškoće ili nerazmjernog opterećenja.

                  9.

                  Deveti tužbeni razlog, koji se temelji na tome da se pobijanom odlukom također povređuje načelo dobre uprave, kojim se zahtijeva da Komisija omogući transparentnost i predvidljivost u svojim administrativnim postupcima i donosi odluke u razumnom roku. Nije razumno da Komisiji treba više od četiri godine za donošenje odluke o otvaranju istrage u predmetnom slučaju, a da odluku donese više od šest godina nakon što je pobijana mjera stupila na snagu.


title: predmet C-848/19 P: Žalba koju je 20. studenoga 2019. podnijela Savezna Republika Njemačka protiv presude Općeg suda (prvo prošireno vijeće) od 10. rujna 2019. u predmetu T-883/16, Republika Poljska protiv Europske komisije

text:
               27.1.2020

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 27/26

      Žalba koju je 20. studenoga 2019. podnijela Savezna Republika Njemačka protiv presude Općeg suda (prvo prošireno vijeće) od 10. rujna 2019. u predmetu T-883/16, Republika Poljska protiv Europske komisije
      (predmet C-848/19 P)
      (2020/C 27/33)
      Jezik postupka: poljski

         Stranke

         Žalitelj: Savezna Republika Njemačka (zastupnici: J. Möller, D. Klebs, uz asistenciju H. Hallera, odvjetnik, T. Heitlinga, odvjetnik, L. Reiser, odvjetnica, V. Vachae, odvjetnica)

         Druge stranke u postupku: Republika Poljska, Europska komisija, Republika Latvija i Republika Litva

         Zahtjevi

      Žalitelj od Suda zahtijeva da:

                  —

                  ukine presudu Općeg suda od 10. rujna 2019. u predmetu T 883/16;

                  —

                  vrati predmet T 883/16 Općem sudu Europske unije na ponovno suđenje;

                  —

                  odredi da će se odluka o troškovima postupka donijeti naknadno.

         Žalbeni razlozi i glavni argumenti

      U prilog osnovanosti žalbe žalitelj ističe pet žalbenih razloga:

                     1.

                     Prvi žalbeni razlog: načelo energetske solidarnosti nije pravni kriterij, iz njega ne proizlaze nikakve obveze postupanja za izvršna tijela

                  Načelo energetske solidarnosti iz članka 194. UFEU-a je kao opće načelo samo politički pojam, a ne pravni kriterij.
                  Iz načela energetske solidarnosti u primarnom zakonodavstvu ne mogu proizlaziti nikakva konkretna prava i obveze za Uniju i/ili države članice. Osobito, iz tog apstraktnog načela ne proizlaze obveze za izvršna tijela, poput primjerice obveze ispitivanja za Europsku komisiju u okviru njezina odlučivanja.
                  Zbog apstraktnosti i neodređenosti pojam energetske solidarnosti ne podliježe sudskom nadzoru.

                     2.

                     Drugi žalbeni razlog: načelo energetske solidarnosti nije bilo primjenjivo u ovom slučaju

                  Načelo energetske solidarnosti je samo izvanredni mehanizam koji se primjenjuje isključivo u iznimnim situacijama i uz stroge pretpostavke te se upravo ne treba uzimati u obzir prilikom donošenja svake odluke Europske komisije.
                  Nisu ispunjene pretpostavke za primjenu izvanrednog mehanizma u slučaju sporne Odluke 2016 C(2016)6950 Europske komisije.

                     3.

                     Treći žalbeni razlog: Europska komisija uzela je u obzir načelo energetske solidarnosti

                  Ako se načelo energetske solidarnosti uopće primjenjuje na spornu odluku 2016 C(2016)6950 Europske komisije (quod non), Europska komisija uzela je u obzir to načelo prilikom donošenja odluke:
                  Europska komisija je prilikom donošenja odluke uzela u obzir učinke na poljsko kao i europsko tržište plina u cjelini.
                  Pri ispitivanju pretpostavki iz članka 36. stavka 1. točke (a) Direktive 2009/73/EZ trebalo je uzeti u obzir samo poštivanje sigurnosti opskrbe kao izraza načela energetske solidarnosti.
                  Sigurnost opskrbe Poljske nije bila i nije ugrožena.

                     4.

                     Četvrti žalbeni razlog: načelo energetske solidarnosti nije trebalo izričito navesti u Odluci

                  U spornoj Odluci 2016 C(2016)6950 nije trebalo izričito navesti sve razloge za odluku Europske komisije. Ne postoje postupovni zahtjevi o tome u kojem opsegu europska uprava mora obrazložiti svoje odluke.
                  Iz obrazloženja upravnih mjera mora biti razvidan samo cilj koji se nastoji postići mjerom, međutim, ono ne mora sadržavati i sve činjenično i pravno relevantne elemente.
                  Zakonitost odluka Europske komisije ne može ovisiti o tome jesu li u odluci sadržani određeni pojmovi.

                     5.

                     Peti žalbeni razlog: sporna Odluka 2016 C(2016)6950 ne može se ukinuti samo zbog navodne formalne pogreške

                  Čak i ako bi sporna Odluka 2016 C(2016)6950 bila formalno nezakonita (quod non), to ne bi dovelo do poništenja odluke jer se materijalno pravilne odluke u skladu s člankom 263. stavkom 2. UFEU-a u načelu ne mogu poništiti samo zbog eventualnih formalnih pogrešaka.


title: predmet C-775/19: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 22. listopada 2019. uputio Finanzgericht Baden-Württemberg (Njemačka) – 5th AVENUE Products Trading GmbH protiv Hauptzollamt Singen

text:
               27.1.2020

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 27/17

      Zahtjev za prethodnu odluku koji je 22. listopada 2019. uputio Finanzgericht Baden-Württemberg (Njemačka) – 5th AVENUE Products Trading GmbH protiv Hauptzollamt Singen
      (predmet C-775/19)
      (2020/C 27/23)
      Jezik postupka: njemački

         Sud koji je uputio zahtjev

      Finanzgericht Baden-Württemberg

         Stranke glavnog postupka

         Tužitelj: 5th AVENUE Products Trading GmbH

         Tuženik: Hauptzollamt Singen

         Prethodna pitanja

                  1.

                  Predstavljaju li plaćanja koja kupac robe, ovisno o svojim prihodima, izvršava jednom godišnje tijekom četiri godine pored kupoprodajne cijene kako bi

                              —

                              na određenom području

                              —

                              prvi put uopće,

                              —

                              a zatim ekskluzivno i

                              —

                              trajno,

                        smio prodavati robu, tantijeme ili licencijske naknade u smislu članka 32. stavka 1. točke (c) Uredbe Vijeća (EEZ) br. 2913/92 od 12. listopada 1992. o Carinskom zakoniku Zajednice (CZ) (1), koje se u skladu s člankom 32. stavkom 5. točkom (b) CZ-a u vezi s člankom 157. stavkom 2. Uredbe Komisije (EEZ) br. 2454/93 od 2. srpnja 1993. o utvrđivanju odredaba za provedbu Carinskog zakonika (2) (Provedbena uredba) dodaju cijeni koja je stvarno plaćena ili koju treba platiti za uvezenu robu?

                  2.

                  Trebaju li se, prema potrebi, takve naknade dodati isključivo razmjerno cijeni koja je stvarno plaćena ili koju treba platiti za uvezenu robu te, ako da, prema kojem kriteriju?

         (1)  SL 1992., L 302, str. 1. (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 2., svezak 2., str. 110.)

         (2)  Uredba Komisije (EEZ) br. 2454/93 od 2. srpnja 1993. o utvrđivanju odredaba za provedbu Uredbe Vijeća (EEZ) br. 2913/92 o Carinskom zakoniku Zajednice (SL 1993., L 253, str. 1.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 2., svezak 1., str. 3.)


title: predmet C-400/18: Presuda Suda (drugo vijeće) od 20. studenoga 2019. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Hof van Cassatie - Belgija) – Infohos protiv Belgische Staat (Zahtjev za prethodnu odluku – Oporezivanje – Porez na dodanu vrijednost (PDV) – Šesta direktiva 77/388/EEZ – Članak 13. dio A. stavak 1. točka (f) – Izuzeća – Isporuka usluga od strane nezavisnih udruženja osoba – Usluge koje se isporučuju članovima i osobama koje nisu članovi)

text:
               27.1.2020

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 27/5

      Presuda Suda (drugo vijeće) od 20. studenoga 2019. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Hof van Cassatie - Belgija) – Infohos protiv Belgische Staat
      (predmet C-400/18) (1)

      (Zahtjev za prethodnu odluku - Oporezivanje - Porez na dodanu vrijednost (PDV) - Šesta direktiva 77/388/EEZ - Članak 13. dio A. stavak 1. točka (f) - Izuzeća - Isporuka usluga od strane nezavisnih udruženja osoba - Usluge koje se isporučuju članovima i osobama koje nisu članovi)
      (2020/C 27/06)
      Jezik postupka: nizozemski

         Sud koji je uputio zahtjev

      Hof van Cassatie

         Stranke glavnog postupka

         Tužitelj: Infohos

         Tuženik: Belgische Staat

         Izreka

      Članak 13. dio A. stavak 1. točku (f) Šeste direktive Vijeća 77/388/EEZ od 17. svibnja 1977. o usklađivanju zakonodavstava država članica koja se odnose na poreze na promet – Zajednički sustav poreza na dodanu vrijednost: jedinstvena osnovica za razrezivanje, treba tumačiti na način da joj se protivi odredba nacionalnog prava, poput one o kojoj je riječ u glavnom postupku, koja izuzeće od poreza na dodanu vrijednost (PDV) uvjetuje time da nezavisno udruženje osoba isporučuje usluge isključivo svojim članovima, tako da su takva udruženja koja isporučuju usluge i osobama koje nisu njihovi članovi, obveznici PDV a u potpunosti, uključujući i za usluge koje isporučuju svojim članovima.

         (1)  SL C 301, 27. 8. 2018.


title: predmet C-784/19: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 22. listopada 2019. uputio Administrativen sad Varna (Bugarska) – TEAM POWER EUROPE EOOD protiv Direktor na Teritorialna direkcia na Nacionalna agencia za prihodite – Varna

text:
               27.1.2020

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 27/18

      Zahtjev za prethodnu odluku koji je 22. listopada 2019. uputio Administrativen sad Varna (Bugarska) – TEAM POWER EUROPE EOOD protiv Direktor na Teritorialna direkcia na Nacionalna agencia za prihodite – Varna
      (predmet C-784/19)
      (2020/C 27/24)
      Jezik postupka: bugarski

         Sud koji je uputio zahtjev

      Administrativen sad Varna

         Stranke glavnog postupka

         Tužitelj:„TEAM POWER EUROPE” EOOD

         Tuženik: Direktor na Teritorialna direkcia na Nacionalna agencia za prihodite – Varna

         Prethodno pitanje

      Treba li članak 14. stavak 2. Uredbe (EZ) br. 987/2009 (1) Europskog parlamenta i Vijeća od 16. rujna 2009. o utvrđivanju postupka provedbe Uredbe (EZ) br. 883/2004 o koordinaciji sustava socijalne sigurnosti tumačiti na način da, kako bi se moglo zaključiti da poduzeće za privremeno zapošljavanje redovno obavlja svoju djelatnost u državi članici u kojoj ima poslovni nastan, ono treba obavljati značajan dio djelatnosti ustupanja radnika za korisnike koji imaju poslovni nastan u istoj državi članici?

         (1)  SL 2009., L 284, str. 1. (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 5., svezak 2., str. 171.)


title: spojeni predmeti C-585/18, C-624/18 i C-625/18: Presuda Suda (veliko vijeće) od 19. studenoga 2019. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Sąd Najwyższy - Poljska) – A. K. protiv Krajowa Rada Sądownictwa (C-585/18) i CP (C-624/18), DO (C-625/18) protiv Sąd Najwyższy (Zahtjev za prethodnu odluku – Direktiva 2000/78/EZ – Jednako postupanje pri zapošljavanju i obavljanju zanimanja – Nediskriminacija na temelju dobi – Snižavanje dobne granice za umirovljenje sudaca Sąda Najwyższyjeg (Vrhovni sud, Poljska) – Članak 9. stavak 1. – Pravo na pravni lijek – Članak 47. Povelje Europske unije o temeljnim pravima – Djelotvorna sudska zaštita – Načelo neovisnosti sudaca – Stvaranje novog vijeća u okviru Sąda Najwyższyjeg (Vrhovni sud), nadležnog, među ostalim, za predmete koji se odnose na umirovljenje sudaca tog suda – Vijeće sastavljeno od novoimenovanih sudaca koje imenuje predsjednik Republike Poljske na prijedlog Državnog sudbenog vijeća – Neovisnost navedenog vijeća – Ovlast izuzimanja iz primjene nacionalnog zakonodavstva koje nije u skladu s pravom Unije – Nadređenost prava Unije)

text:
               27.1.2020

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 27/6

      Presuda Suda (veliko vijeće) od 19. studenoga 2019. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Sąd Najwyższy - Poljska) – A. K. protiv Krajowa Rada Sądownictwa (C-585/18) i CP (C-624/18), DO (C-625/18) protiv Sąd Najwyższy
      (spojeni predmeti C-585/18, C-624/18 i C-625/18) (1)

      (Zahtjev za prethodnu odluku - Direktiva 2000/78/EZ - Jednako postupanje pri zapošljavanju i obavljanju zanimanja - Nediskriminacija na temelju dobi - Snižavanje dobne granice za umirovljenje sudaca Sąda Najwyższyjeg (Vrhovni sud, Poljska) - Članak 9. stavak 1. - Pravo na pravni lijek - Članak 47. Povelje Europske unije o temeljnim pravima - Djelotvorna sudska zaštita - Načelo neovisnosti sudaca - Stvaranje novog vijeća u okviru Sąda Najwyższyjeg (Vrhovni sud), nadležnog, među ostalim, za predmete koji se odnose na umirovljenje sudaca tog suda - Vijeće sastavljeno od novoimenovanih sudaca koje imenuje predsjednik Republike Poljske na prijedlog Državnog sudbenog vijeća - Neovisnost navedenog vijeća - Ovlast izuzimanja iz primjene nacionalnog zakonodavstva koje nije u skladu s pravom Unije - Nadređenost prava Unije)
      (2020/C 27/07)
      Jezik postupka: poljski

         Sud koji je uputio zahtjev

      Sąd Najwyższy

         Stranke glavnog postupka

         Tužitelji: A. K. (C-585/18), CP (C-624/18), DO (C-625/18)

         Tuženici: Krajowa Rada Sądownictwa (C-585/18), Sąd Najwyższy, (C-624/18), (C-625/18)

         Uz sudjelovanje: Prokurator Generalny, kojeg zastupa Prokuratura Krajowa

         Izreka

                  1.

                  Nije potrebno odgovoriti na pitanja koja je postavila Izba Pracy i Ubezpieczeń Społecznych (Vijeće za radno pravo i pravo socijalnog osiguranja) Sąda Najwyższyjeg (Vrhovni sud, Poljska) u predmetu C-585/18, ni na prvo pitanje koje je taj sud postavio u predmetima C-624/18 i C-625/18.

                  2.

                  Na drugo i treće pitanje koje je taj sud postavio u predmetima C-624/18 i C-625/18 valja odgovoriti na sljedeći način:

                              Članak 47. Povelje Europske unije o temeljnim pravima i članak 9. stavak 1. Direktive Vijeća 2000/78/EZ od 27. studenoga 2000. o uspostavi općeg okvira za jednako postupanje pri zapošljavanju i obavljanju zanimanja treba tumačiti na način da im se protivi to da sporovi o primjeni prava Unije mogu ulaziti u isključivu nadležnost tijela koje ne predstavlja neovisan i nepristran sud u smislu prve od tih odredbi. Takav je slučaj kada objektivni uvjeti u kojima je osnovano predmetno tijelo i njegova obilježja te način na koji su njegovi članovi imenovani mogu dovesti do toga da pojedinci opravdano posumnjaju u otpornost tog tijela na vanjske čimbenike, a osobito na izravan ili neizravan utjecaj zakonodavne i izvršne vlasti, kao i u njegovu neutralnost u odnosu na suprotstavljene interese, te stoga mogu dovesti do izostanka dojma neovisnosti ili nepristranosti navedenog tijela, što može ugroziti povjerenje koje navedeni pojedinci moraju imati u pravosuđe u demokratskom društvu. Sud koji je uputio zahtjev treba utvrditi, uzimajući u obzir sve relevantne elemente kojima raspolaže, je li to slučaj glede tijela kao što je Disciplinsko vijeće Sąda Najwyższyjeg (Vrhovni sud).

                              U takvom slučaju, načelo nadređenosti prava Unije treba tumačiti na način da ono nalaže sudu koji je uputio zahtjev da izuzme iz primjene odredbu nacionalnog prava kojom se određuje da je navedeno tijelo nadležno za odlučivanje o sporovima u glavnim postupcima, tako da te sporove može ispitati sud koji udovoljava gore navedenim zahtjevima neovisnosti i nepristranosti, a koji bi bio nadležan u predmetnom području da ga navedena odredba u tome ne sprječava.

         (1)  SL C 44, 4. 2. 2019.


title: predmet C-785/19: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 23. listopada 2019. uputio Landgericht Saarbrücken (Njemačka) – Koch Media GmbH protiv HC

text:
               27.1.2020

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 27/19

      Zahtjev za prethodnu odluku koji je 23. listopada 2019. uputio Landgericht Saarbrücken (Njemačka) – Koch Media GmbH protiv HC
      (predmet C-785/19)
      (2020/C 27/25)
      Jezik postupka: njemački

         Sud koji je uputio zahtjev

      Landgericht Saarbrücken

         Stranke glavnog postupka

         Tužitelj: Koch Media GmbH

         Tuženik: HC

         Prethodna pitanja

                  1.

                              (a)

                              Treba li članak 14. Direktive 2004/48/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 29. travnja 2004. o provedbi prava intelektualnog vlasništva (1) (u daljnjem tekstu: Direktiva o provedbi) tumačiti na način da obuhvaća potrebne odvjetničke troškove kao „sudske troškove” ili „ostale troškove” koji nositelju prava intelektualnog vlasništva u smislu članka 2. Provedbene direktive nastaju zbog toga što opomenom izvansudski ističe zahtjev za prestanak povrede protiv počinitelja povrede tih prava?

                              (b)

                              U slučaju niječnog odgovora na pitanje 1.(a): treba li članak 13. Direktive o provedbi tumačiti na način da obuhvaća odvjetničke troškove navedene u pitanju 1.(a) kao naknadu štete?

                  2.

                              (a)

                              Treba li pravo Unije, osobito s obzirom na

                                          —

                                          članke 3., 13. i 14. Provedbene direktive,

                                          —

                                          članak 8. Direktive 2001/29/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 22. svibnja 2001. o usklađivanju određenih aspekata autorskog i srodnih prava u informacijskom društvu (2) (u daljnjem tekstu: Direktiva o autorskim pravima) i

                                          —

                                          članak 7. Direktive 2009/24/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 23. travnja 2009. o pravnoj zaštiti računalnih programa (3) (u daljnjem tekstu: Direktiva o računalnim programima)

                                          —

                                          tumačiti na način da nositelj prava intelektualnog vlasništva u smislu članka 2. Provedbene direktive u načelu ima pravo na naknadu odvjetničkih troškova navedenih u pitanju 1.(a) u cijelosti, a u svakom slučaju primjerenog i znatnog dijela, čak i ako

                                          —

                                          je povredu prava koja je predmet zahtjeva počinila fizička osoba izvan svoje profesionalne ili komercijalne djelatnosti i

                                          —

                                          nacionalnim se propisom za taj slučaj predviđa da se za takve odvjetničke troškove u pravilu naknada može tražiti samo prema umanjenoj vrijednosti spora?

                              (b)

                              Ako je odgovor na pitanje 2.(a) potvrdan: treba li pravo Unije navedeno u pitanju 2.(a) tumačiti na način da izuzeće od načela navedenog u pitanju 2.(a) prema kojem se odvjetnički troškovi navedeni u pitanju 1.(a) trebaju nadoknaditi u cijelosti, ili u svakom slučaju u primjerenom i znatnom dijelu,
                              uzimajući u obzir ostale čimbenike (kao primjerice aktualnost djela, trajanje objave i povreda koju počini fizička osoba izvan svoje komercijalne ili profesionalne djelatnosti),
                              dolazi u obzir
                              čak i ako se povreda prava intelektualnog vlasništva u smislu članka 2. Provedbene direktive sastoji od dijeljenja datoteka (filesharing), dakle stavljanja djela na raspolaganje javnosti ponudom za besplatni download svim sudionicima slobodno dostupne platforme za razmjenu bez upravljanja digitalnim pravima?

         (1)  SL 2004., L 157, str. 45.; SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 17., svezak 2., str. 74.

         (2)  SL 2001., L 167, str. 10.; SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 17., svezak 1., str.119.

         (3)  SL 2009., L 111, str. 16.; SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 17., svezak 1., str. 268.


title: predmet C-826/19 P: Žalba koju je 26. studenoga 2019. podnijela Češka Republika protiv presude Općeg suda (sedmo vijeće) od 12. rujna 2019. u predmetu T-629/17, Češka Republika protiv Komisije

text:
               27.1.2020

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 27/27

      Žalba koju je 26. studenoga 2019. podnijela Češka Republika protiv presude Općeg suda (sedmo vijeće) od 12. rujna 2019. u predmetu T-629/17, Češka Republika protiv Komisije
      (predmet C-826/19 P)
      (2020/C 27/34)
      Jezik postupka: češki

         Stranke

         Žalitelj: Češka Republika (zastupnici: M. Smolek, O. Serdula, I. Gavrilová, J. Vláčil, agenti)

         Druge stranke u postupku: Europska komisija, Republika Poljska

         Zahtjev

      Žalitelj od Suda zahtijeva da:

                  —

                  ukine presudu Općeg suda u predmetu T-629/17;

                  —

                  poništi Provedbenu odluku Komisije C (2017) 4682;

                  —

                  Komisiji naloži snošenje troškova postupka.

         Žalbeni razlozi i glavni argumenti

      Žalitelj ističe jedan žalbeni razlog koji se temelji na povredi članka 16. točke (b) Direktive 2004/18 (1).
      Pobijanu presudu treba ukinuti jer je Opći sud počinio pogrešku koja se tiče prava, došavši do zaključka da se izuzeće predviđeno člankom 16. točkom (b) Direktive 2004/18 odnosi na ugovore o javnoj nabavi programskog materijala jedino ako je naručitelj radiotelevizijski subjekt. Međutim, iz teksta, cilja, sistematike i povijesti nastanka tog propisa proizlazi da predmetno izuzeće treba primijeniti i u situaciji u kojoj je radiotelevizijski subjekt ugovorna strana koja isporučuje programske materijale, kao što je bio slučaj kod spornih ugovora u Češkoj Republici.
      S obzirom na to da se financijska korekcija primijenjena Komisijinom odlukom C (2017) (4682) temeljila isključivo na okolnosti da u slučaju spornog ugovora radiotelevizijski subjekt nije bio naručitelj, zajedno s ukidanjem pobijane presude treba poništiti i tu odluku.

         (1)  Direktiva Europskog parlamenta i Vijeća 2004/18/EZ od 31. ožujka 2004. o usklađivanju postupaka za sklapanje ugovora o javnim radovima, ugovora o javnoj nabavi robe te ugovora o javnim uslugama (SL 2004, L 134, str. 114.; SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 6., svezak 1.,str. 156.).


title: predmet C-678/18: Presuda Suda (četvrto vijeće) od 21. studenoga 2019. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Hoge Raad der Nederlanden – Nizozemska) – Procureur-Generaal bij de Hoge Raad der Nederlanden (Zahtjev za prethodnu odluku – Dizajn – Uredba (EZ) br. 6/2002 – Članak 90. stavak 1. – Privremene mjere, uključujući zaštitne mjere – Nadležnost nacionalnih prvostupanjskih sudova – Isključiva nadležnost sudova imenovanih u skladu s tom odredbom)

text:
               27.1.2020

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 27/7

      Presuda Suda (četvrto vijeće) od 21. studenoga 2019. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Hoge Raad der Nederlanden – Nizozemska) – Procureur-Generaal bij de Hoge Raad der Nederlanden
      (predmet C-678/18) (1)

      (Zahtjev za prethodnu odluku - Dizajn - Uredba (EZ) br. 6/2002 - Članak 90. stavak 1. - Privremene mjere, uključujući zaštitne mjere - Nadležnost nacionalnih prvostupanjskih sudova - Isključiva nadležnost sudova imenovanih u skladu s tom odredbom)
      (2020/C 27/08)
      Jezik postupka: nizozemski

         Sud koji je uputio zahtjev

      Hoge Raad der Nederlanden

         Stranke glavnog postupka

         Tužitelj: Procureur-Generaal bij de Hoge Raad der Nederlanden

         Izreka

      Članak 90. stavak 1. Uredbe Vijeća (EZ) br. 6/2002 od 12. prosinca 2001. o dizajnu Zajednice treba tumačiti na način da on propisuje da su sudovi država članica koji su nadležni za određivanje privremenih mjera, uključujući zaštitne mjere u odnosu na nacionalni dizajn, nadležni i za određivanje tih mjera u odnosu na dizajn Zajednice.

         (1)  SL C 25, 21. 1. 2019.


title: predmet T-607/15: Presuda Općeg suda od 3. prosinca 2019. – Yieh United Steel protiv Komisije („Damping – Uvoz hladnovaljanih ravnih proizvoda od nehrđajućeg čelika podrijetlom iz Kine i Tajvana – Konačna antidampinška pristojba – Provedbena uredba (EU) 2015/1429 – Članak 2. stavci 3. i 5. Uredbe (EZ) br. 1225/2009 (koji je postao članak 2. stavci 3. i 5. Uredbe (UE) 2016/1036) – Članak 2. stavci 1. i 2. Uredbe br. 1225/2009 (koji je postao članak 2. stavci 1. i 2. Uredbe 2016/1036) – Izračun uobičajene vrijednosti – Izračun troškova proizvodnje – Prodaje istovrsnog proizvoda za domaću potrošnju”)

text:
               27.1.2020

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 27/29

      Presuda Općeg suda od 3. prosinca 2019. – Yieh United Steel protiv Komisije
      (predmet T-607/15) (1)

      („Damping - Uvoz hladnovaljanih ravnih proizvoda od nehrđajućeg čelika podrijetlom iz Kine i Tajvana - Konačna antidampinška pristojba - Provedbena uredba (EU) 2015/1429 - Članak 2. stavci 3. i 5. Uredbe (EZ) br. 1225/2009 (koji je postao članak 2. stavci 3. i 5. Uredbe (UE) 2016/1036) - Članak 2. stavci 1. i 2. Uredbe br. 1225/2009 (koji je postao članak 2. stavci 1. i 2. Uredbe 2016/1036) - Izračun uobičajene vrijednosti - Izračun troškova proizvodnje - Prodaje istovrsnog proizvoda za domaću potrošnju”)
      (2020/C 27/35)
      Jezik postupka: engleski

         Stranke

         Tužitelj: Yieh United Steel Corp. (Kaohsiung City, Tajvan) (zastupnik: D. Luff, odvjetnik)

         Tuženik: Europska komisija (zastupnici: J.-F. Brakeland i A. Demeneix, agenti)

         Intervenijent u potporu tuženiku: Eurofer, Association européenne de l’acier, ASBL (Luxembourg, Luksemburg) (zastupnici: J. Killick, G. Forwood i C. Van Haute, odvjetnici)

         Predmet

      Zahtjev na temelju članka 263. UFEU-a za poništenje Provedbene uredbe Komisije (EU) 2015/1429 od 26. kolovoza 2015. o uvođenju konačne antidampinške pristojbe na uvoz hladnovaljanih ravnih proizvoda od nehrđajućeg čelika podrijetlom iz Narodne Republike Kine i Tajvana (SL 2015., L 224, str. 10.).

         Izreka

                  1.

                     Tužba se odbija.

                  2.

                     Društvo Yieh United Steel Corp. snosit će, osim vlastitih troškova, i troškove Europske komisije i udruženja Eurofer, Association européenne de l’acier, ASBL.

         (1)  SL C 38, 1. 2. 2016.


title: predmet T-747/19: Tužba podnesena 31. listopada 2019. – DS Smith i DS Smith International protiv Komisije

text:
               27.1.2020

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 27/46

      Tužba podnesena 31. listopada 2019. – DS Smith i DS Smith International protiv Komisije
      (predmet T-747/19)
      (2020/C 27/51)
      Jezik postupka: engleski

         Stranke

         Tužitelji: DS Smith plc (London, Ujedinjena Kraljevina) i DS Smith International Ltd (London) (zastupnici: C. McDonnell, Barrister, B. Goren, Solicitor, M. Peristeraki, lawyer i K. Desai, Solicitor)

         Tuženik: Europska komisija

         Tužbeni zahtjev

      Tužitelji od Općeg suda zahtijevaju da:

                  —

                  utvrdi da nije bilo nezakonite državne potpore, poništi članak 1. Odluke Komisije od 2. travnja 2019. o državnoj potpori SA.44896 koju je provela Ujedinjena Kraljevina u pogledu CFC Group Financing Exemption (izuzeće u vezi s financiranjem grupacija u okviru pravila koja se odnose na kontrolirana strana) društava, u dijelu u kojem se njome utvrđuje da je bilo nezakonite državne potpore i odbije zahtjev da Ujedinjena Kraljevina izvrši povrat navodne državne potpore koju su u ovom kontekstu primili tužitelji (članci 2. i 3. pobijane odluke);

                  —

                  podredno, poništi članke 2. i 3. pobijane odluke u dijelu u kojem se njima od Ujedinjene Kraljevine zahtijeva izvršavanje povrata navodne državne potpore od tužiteljâ, i;

                  —

                  u svakom slučaju, naloži Komisiji snošenje troškove tužiteljâ u ovom postupku.

         Tužbeni razlozi i glavni argumenti

      U prilog osnovanosti tužbe tužitelji ističu devet tužbenih razloga.

                  1.

                  Prvi tužbeni razlog, koji se temelji na tome da je Komisija pogrešno shvatila kontekst, cilj i funkcioniranje britanskih pravila u pogledu kontroliranih stranih društava u Ujedinjenoj Kraljevini (CFC) u odnosu na netrgovinsku financijsku dobit. Zaključci Komisije u pobijanoj odluci temelje se na očitim kumulativnim pogreškama. Komisija je osobito počinila očite pogreške u ocjeni općeg poreznog sustava Ujedinjene Kraljevine, u ocjeni ciljeva sustava CFC, u pogledu točnog opsega izuzeća financiranja unutar grupacija (GFE) i u pogledu definiranja kvalificiranih kreditnih odnosa.

                  2.

                  Drugi tužbeni razlog, koji se temelji na tome da Komisija pogrešno tumači GFE kao porezno oslobođenje i, u skladu s tim, kao prednost. U odnosu na netrgovinsku financijsku dobit GFE predstavlja poreznu odredbu i dio je definicije o granicama pravila CFC-a, a ne selektivnu prednost. Komisija nije pružila kvantitativnu analizu kako bi dokazala da je riječ o prednosti te se, u nedostatku uvjerljivih dokaza da mjera o kojoj je riječ rezultira prednošću, pobijana odluka ne može održati.

                  3.

                  Treći tužbeni razlog, koji se temelji na tome da je Komisija odabrala pogrešan referentni sustav za ocjenu učinaka pravila CFC i pogrešno označila pravila CFC kao poseban skup pravila u odnosu na britanski opći sustav poreza na dobit trgovačkih društava. Komisija nije pravilno shvatila cilj pravila CFC i nije uzela u obzir marginu prosudbe Ujedinjene Kraljevine.

                  4.

                  Četvrti tužbeni razlog, koji se temelji na tome da je Komisija u svojoj analizi državne potpore počinila očite pogreške i primijenila pogrešne testove prilikom razmatranja pitanja usporedivosti. Komisija nije prepoznala razliku u razini rizika u pogledu britanske porezne osnovice između one za pozajmljivanja subjektu koji je porezni obveznik u Ujedinjenoj Kraljevini i one za pozajmljivanja subjektu koji nije porezni obveznik u Ujedinjenoj Kraljevini, te je nerazumno zaključila da su unutargrupni zajmovi usporedivi sa zajmovima trećim stranama.

                  5.

                  Peti tužbeni razlog, koji se temelji na tome da čak i uz pretpostavku da su mjere koje se odnose na kontrolirana strana društva o kojima je riječ prima facie potpora u smislu članka 107. stavka 1. UFEU-a, pobijanom se odlukom pogrešno zaključilo da nema primjenjivog opravdanja u korist spojivosti mjera o kojima je riječ s Unijinim pravilima o državnim potporama. Uz to, pobijana je odluka nerazumna i nedosljedna jer je Komisija pravilno prihvatila da je poglavlje 9. dijela 9.A Taxation (International and Other Provisions) Acta 2010 (Zakon o oporezivanju (međunarodne i druge odredbe) iz 2010.) opravdano u slučajevima u kojima bi jedini razlog za primjenu CFC nameta pri suprotnom činjeničnom stanju iz poglavlja 5. navedenog dijela 9.A bio test „kapitala povezanog s Ujedinjenom Kraljevinom”, zbog toga što bi taj test bilo pretjerano teško provesti u praksi, ali, u isto vrijeme i bez pružanja prikladnog obrazloženja, Komisija tvrdi da navedeno poglavlje 9. nikad nije opravdano u slučajevima u kojima bi test značajnih dužnosti zaposlenika (SPF) za posljedicu imao primjenu CFC nameta iz navedenog poglavlja 5. Zapravo je test značajnih dužnosti zaposlenika pretjerano teško primijeniti u praksi, tako da je Komisija trebala smatrati navedeno poglavlje 9. opravdanim i u kontekstu tog testa te stoga zaključiti da nije riječ o državnoj potpori.

                  6.

                  Šesti tužbeni razlog, koji se temelji na tome da će, ako se pobijana odluka potvrdi, njezina provedba na način da tužitelji izvrše povrat navodne državne potpore od tužiteljâ narušiti temeljna načela prava EU, uključujući slobodu poslovnog nastana i slobodu pružanja usluga, uz napomenu da se, u slučaju tužiteljâ, kontrolirana strana društva o kojima je riječ nalaze u drugim državama članicama.

                  7.

                  Sedmi tužbeni razlog, koji se temelji na tome da je nalog za povrat koji proizlazi iz pobijane odluke neutemeljen i da se protivi temeljnim načelima Unije.

                  8.

                  Osmi tužbeni razlog, koji se temelji na tome da Komisija nije pružila prikladne razloge za bitne elemente u pobijanoj odluci, kao što je zaključak da se namet CFC-a iz navedenog poglavlja 5. može primijeniti koristeći SPF test bez poteškoće ili nerazmjernog opterećenja.

                  9.

                  Deveti tužbeni razlog, koji se temelji na tome da se pobijanom odlukom također povređuje načelo dobre uprave, kojim se zahtijeva da Komisija omogući transparentnost i predvidljivost u svojim administrativnim postupcima i donosi odluke u razumnom roku. Nije razumno da Komisiji treba više od četiri godine za donošenje odluke o otvaranju istrage u predmetnom slučaju, a da odluku donese više od šest godina nakon što je pobijana mjera stupila na snagu.


title: predmet C-706/18: Presuda Suda (šesto vijeće) od 20. studenoga 2019. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Raad voor Vreemdelingenbetwistingen - Belgija) – X protiv Belgische Staat (Zahtjev za prethodnu odluku – Područje slobode, sigurnosti i pravde – Politika u vezi s imigracijom – Pravo na spajanje obitelji – Direktiva 2003/86/EZ – Članak 5. stavak 4. – Odluka o zahtjevu za spajanje obitelji – Posljedice nepoštovanja roka za donošenje odluke – Automatsko izdavanje dozvole boravka)

text:
               27.1.2020

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 27/8

      Presuda Suda (šesto vijeće) od 20. studenoga 2019. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Raad voor Vreemdelingenbetwistingen - Belgija) – X protiv Belgische Staat
      (predmet C-706/18) (1)

      (Zahtjev za prethodnu odluku - Područje slobode, sigurnosti i pravde - Politika u vezi s imigracijom - Pravo na spajanje obitelji - Direktiva 2003/86/EZ - Članak 5. stavak 4. - Odluka o zahtjevu za spajanje obitelji - Posljedice nepoštovanja roka za donošenje odluke - Automatsko izdavanje dozvole boravka)
      (2020/C 27/09)
      Jezik postupka: nizozemski

         Sud koji je uputio zahtjev

      Raad voor Vreemdelingenbetwistingen

         Stranke glavnog postupka

         Tužitelj: X

         Tuženik: Belgische Staat

         Izreka

      Direktivu Vijeća 2003/86/EZ od 22. rujna 2003. o pravu na spajanje obitelji treba tumačiti na način da joj se protivi nacionalni propis na temelju kojeg u slučaju nepostojanja odluke nakon isteka roka od šest mjeseci koji počinje teći od datuma podnošenja zahtjeva za spajanje obitelji nadležna nacionalna tijela moraju po službenoj dužnosti izdati dozvolu boravka podnositelju zahtjeva a da pritom ne moraju nužno prethodno utvrditi da potonji stvarno ispunjava uvjete za boravak u državi članici domaćinu sukladno pravu Unije.

         (1)  SL C 35, 28. 1. 2019.


title: predmet C-792/19: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 28. listopada 2019. uputio Landgericht Köln (Njemačka) – TUIfly GmbH protiv EUflight.de GmbH

text:
               27.1.2020

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 27/20

      Zahtjev za prethodnu odluku koji je 28. listopada 2019. uputio Landgericht Köln (Njemačka) – TUIfly GmbH protiv EUflight.de GmbH
      (predmet C-792/19)
      (2020/C 27/26)
      Jezik postupka: njemački

         Sud koji je uputio zahtjev

      Landgericht Köln

         Stranke glavnog postupka

         Žalitelj: TUIfly GmbH

         Druga stranka u žalbenom postupku: EUflight.de GmbH

         Prethodna pitanja

                  1.

                  Je li u slučaju štrajka riječ o otkazivanju ili dužem kašnjenju leta u dolasku do kojeg je došlo zbog izvanrednih okolnosti u smislu članka 5. stavka 3. Uredbe (EZ) br. 261/2004 (1), čak i ako štrajk nije izravno utjecao na sporni let koji se mogao izvesti kako je predviđeno redom letenja, ali zbog mjera reorganizacije plana letenja koje provodi zračni prijevoznik zbog štrajka (u ovom slučaju: korištenje zrakoplova namijenjenog letu radi uklanjanja posljedica štrajka) dođe do otkazivanja, odnosno kašnjenja?

                  2.

                  U slučaju da se zračni prijevoznik također može osloboditi odgovornosti u pogledu mjere reorganizacije:
                  je li relevantno da se mjera reorganizacije poduzela prije početka štrajka, kada još nije bilo moguće predvidjeti na koji će let u konačnici utjecati mjere u okviru štrajka, ili se oslobođenje od odgovornosti može uzeti u obzir i ako je plan letenja reorganiziran tek tijekom štrajka ili nakon štrajka i već je bilo jasno da štrajk nije izravno utjecao na sporni let?

         (1)  Uredba (EZ) br. 261/2004 Europskog parlamenta i Vijeća od 11. veljače 2004. o utvrđivanju općih pravila odštete i pomoći putnicima u slučaju uskraćenog ukrcaja i otkazivanja ili dužeg kašnjenja leta u polasku te o stavljanju izvan snage Uredbe (EEZ) br. 295/91 (SL 2004., L 46, str. 1.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 7., svezak 26., str. 21. i ispravak SL 2019., L 119, str. 202.)


title: predmet C-737/18 P: Presuda Suda (deveto vijeće) od 20. studenoga 2019. – Portugalska Republika protiv Europske komisije (Žalba – Europski fond za jamstva u poljoprivredi (EFJP) – Europski poljoprivredni fond za ruralni razvoj (EPFRR) – Izdaci isključeni iz financiranja Europske unije – Izdaci Portugalske Republike)

text:
               27.1.2020

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 27/9

      Presuda Suda (deveto vijeće) od 20. studenoga 2019. – Portugalska Republika protiv Europske komisije
      (predmet C-737/18 P) (1)

      (Žalba - Europski fond za jamstva u poljoprivredi (EFJP) - Europski poljoprivredni fond za ruralni razvoj (EPFRR) - Izdaci isključeni iz financiranja Europske unije - Izdaci Portugalske Republike)
      (2020/C 27/10)
      Jezik postupka: portugalski

         Stranke

         Žalitelj: Portugalska Republika (zastupnici: L. Inez Fernandes, J. Saraiva de Almeida, P. Barros da Costa i P. Estêvão, agenti)

         Druga stranka u postupku: Europska komisija (zastupnici: A. Sauka et B. Rechena, agenti)

         Izreka

                  1.

                  Žalba se odbija.

                  2.

                  Portugalskoj Republici nalaže se snošenje troškova.

         (1)  SL C 35, 28. 1. 2019.


title: predmet T-808/17: Presuda Općeg suda od 3. prosinca 2019. – Pethke protiv EUIPO-a („Javna služba – Dužnosnici – Izvješće o ocjeni – Ispravnost postupka ocjenjivanja i postupka ocjenjivanja žalbe – Obveza nepristranosti ocjenjivača žalbe”)

text:
               27.1.2020

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 27/30

      Presuda Općeg suda od 3. prosinca 2019. – Pethke protiv EUIPO-a
      (predmet T-808/17) (1)

      („Javna služba - Dužnosnici - Izvješće o ocjeni - Ispravnost postupka ocjenjivanja i postupka ocjenjivanja žalbe - Obveza nepristranosti ocjenjivača žalbe”)
      (2020/C 27/36)
      Jezik postupka: njemački

         Stranke

         Tužitelj: Ralph Pethke (Alicante, Španjolska) (zastupnik: H. Tettenborn, odvjetnik)

         Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (zastupnici: A. Lukošiūtė, agent, uz asistenciju B. Wägenbaura, odvjetnika)

         Predmet

      Zahtjev na temelju članka 270. UFEU-a za poništenje izvješća o ocjeni tužitelja za 2016. godinu kao i, po potrebi, poništenje odluke upravnog vijeća EUIPO-a od 18. listopada 2017. kojom je odbijena tužiteljeva žalba.

         Izreka

                  1.

                     Poništavaju se izvješće o ocjeni Ralpha Pethkea koje se odnosi na 2016. godinu i odluka upravnog vijeća Ureda Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO) od 18. listopada 2017. o odbijanju žalbe koju je podnio R. Pethke.

                  2.

                     EUIPO-u se nalaže snošenje vlastitih troškova kao i onih R. Pethkea.

         (1)  SL C 42, 5. 2. 2018.


title: predmet C-270/19 P: Žalba koju je 28. ožujka 2019. podnio WB protiv rješenja Općeg suda (treće vijeće) od 23. siječnja 2019. u predmetu T-579/18, WB protiv Komisije

text:
               27.1.2020

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 27/9

      Žalba koju je 28. ožujka 2019. podnio WB protiv rješenja Općeg suda (treće vijeće) od 23. siječnja 2019. u predmetu T-579/18, WB protiv Komisije
      (predmet C-270/19 P)
      (2020/C 27/11)
      Jezik postupka: rumunjski

         Stranke

         Žalitelj: WB (zastupnik: N. Ciocea, odvjetnica)

         Druga stranka u postupku: Europska komisija
      Rješenjem od 3. prosinca 2019. Sud (sedmo vijeće) odbio je žalbu kao očito neosnovanu.


title: predmet T-644/18: Presuda Općeg suda od 28. studenoga 2019. – August Wolff protiv EUIPO-a – Faes Farma (DermoFaes Atopiderm) („Žig Europske unije – Postupak povodom prigovora – Prijava verbalnog žiga Europske unije DermoFaes Atopimed – Raniji verbalni žig Europske unije Dermowas – Relativni razlog za odbijanje – Vjerojatnost dovođenja u zabludu – Članak 8. stavak 1. točka (b) Uredbe (EU) 2017/1001”)

text:
               27.1.2020

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 27/30

      Presuda Općeg suda od 28. studenoga 2019. – August Wolff protiv EUIPO-a – Faes Farma (DermoFaes Atopiderm)
      (predmet T-644/18) (1)

      („Žig Europske unije - Postupak povodom prigovora - Prijava verbalnog žiga Europske unije DermoFaes Atopimed - Raniji verbalni žig Europske unije Dermowas - Relativni razlog za odbijanje - Vjerojatnost dovođenja u zabludu - Članak 8. stavak 1. točka (b) Uredbe (EU) 2017/1001”)
      (2020/C 27/37)
      Jezik postupka: engleski

         Stranke

         Tužitelj: Dr. August Wolff GmbH & Co. KG Arzneimittel (Bielefeld, Njemačka) (zastupnik: A. Thünken, odvjetnik)

         Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (zastupnici: J. Ivanauskas i H. O’Neill, agenti)

         Druga stranka u postupku pred žalbenim vijećem EUIPO-a, intervenijent u postupku pred Općim sudom: Faes Farma, SA (Lamiaco-Leioa, Španjolska) (zastupnici: A. Vela Ballesteros i S. Fernandez Malvar, odvjetnici)

         Predmet

      Tužba podnesena protiv odluke drugog žalbenog vijeća EUIPO-a od 11. srpnja 2018. (predmet R 1305/2017-2), koja se odnosi na postupak povodom prigovora između društava Dr. August Wolff i Faes Farma.

         Izreka

                  1.

                     Tužba se odbija.

                  2.

                     Društvu Dr. August Wolff GmbH & Co. KG Arzneimittel nalaže se snošenje vlastitih troškova kao i troškova Ureda Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO) i društva Faes Farma, SA, uključujući troškove koje je potonje društvo imalo pred žalbenim vijećem EUIPO-a.

         (1)  SL C 4, 7. 1. 2019.


title: predmet C-271/19 P: Žalba koju je 28. ožujka 2019. podnio WB protiv rješenja Općeg suda (treće vijeće) od 23. siječnja 2019. u predmetu T-329/18, WB protiv Komisije

text:
               27.1.2020

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 27/10

      Žalba koju je 28. ožujka 2019. podnio WB protiv rješenja Općeg suda (treće vijeće) od 23. siječnja 2019. u predmetu T-329/18, WB protiv Komisije
      (predmet C-271/19 P)
      (2020/C 27/12)
      Jezik postupka: rumunjski

         Stranke

         Žalitelj: WB (zastupnik: N. Ciocea, odvjetnica)

         Druga stranka u postupku: Europska komisija
      Rješenjem od 3. prosinca 2019. Sud (sedmo vijeće) odbio je žalbu kao očito neosnovanu.


title: predmet T-658/18: Presuda Općeg suda od 3. prosinca 2019. – Hästens Sängar protiv EUIPO-a (prikaz kariranog uzorka) („Žig Europske unije – Međunarodna registracija u kojoj je naznačena Europska unija – Figurativni žig koji prikazuje karirani uzorak – Apsolutni razlog za odbijanje – Nepostojanje razlikovnog karaktera – Članak 7. stavak 1. točka (b) Uredbe (EU) 2017/1001”)

text:
               27.1.2020

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 27/31

      Presuda Općeg suda od 3. prosinca 2019. – Hästens Sängar protiv EUIPO-a (prikaz kariranog uzorka)
      (predmet T-658/18) (1)

      („Žig Europske unije - Međunarodna registracija u kojoj je naznačena Europska unija - Figurativni žig koji prikazuje karirani uzorak - Apsolutni razlog za odbijanje - Nepostojanje razlikovnog karaktera - Članak 7. stavak 1. točka (b) Uredbe (EU) 2017/1001”)
      (2020/C 27/38)
      Jezik postupka: engleski

         Stranke

         Tužitelj: Hästens Sängar AB (Köping, Švedska) (zastupnici: M. Johansson i R. Wessman, odvjetnici)

         Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (zastupnici: A. Söder, H. O’Neill i D. Gája, agenti)

         Predmet

      Tužba podnesena protiv odluke drugog žalbenog vijeća EUIPO-a od 8. kolovoza 2018. (predmet R 442/2018-2), koja se odnosi na međunarodnu registraciju u kojoj je naznačena Europska unija u odnosu na figurativni žig koji prikazuje karirani uzorak.

         Izreka

                  1.

                     Tužba se odbija.

                  2.

                     Društvu Hästens Sängar AB nalaže se snošenje troškova.

         (1)  SL C 25, 21. 1. 2019.


title: predmet C-797/19: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 24. listopada 2019. uputio Bundesfinanzhof (Njemačka) – B-GmbH protiv Finanzamt D

text:
               27.1.2020

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 27/21

      Zahtjev za prethodnu odluku koji je 24. listopada 2019. uputio Bundesfinanzhof (Njemačka) – B-GmbH protiv Finanzamt D
      (predmet C-797/19)
      (2020/C 27/27)
      Jezik postupka: njemački

         Sud koji je uputio zahtjev

      Bundesfinanzhof

         Stranke glavnog postupka

         Tužitelj: B-GmbH

         Tuženik: Finanzamt D

         Prethodno pitanje

      Treba li članak 107. stavak 1. Ugovora o funkcioniranju Europske unije tumačiti na način da je riječ o državnoj potpori obuhvaćenoj tom odredbom ako je točno da na temelju propisa države članice (trajne) gubitke društva kapitala nastale gospodarskom djelatnošću koja se obavlja bez pristojbe za pokrivanje troškova valja u načelu smatrati prikrivenim raspodjelama dobiti i da ti gubici, posljedično, ne smiju umanjivati dobit društva kapitala, ali da, naprotiv, u društvima kapitala u kojima većina glasačkih prava izravno ili neizravno pripada pravnim osobama javnog prava te pravne posljedice u pogledu aktivnosti kojima se stvaraju trajni gubici ne vrijede ako se predmetne aktivnosti izvršavaju iz razloga povezanih s politikom u području prometa, okoliša, socijalne zaštite, kulture, obrazovanja ili zdravstvene zaštite?


title: predmet C-373/19: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 13. svibnja 2019. uputio Bundesfinanzhof (Njemačka) – Finanzamt München Abteilung III protiv Dubrovin & Tröger GbR - Aquatics

text:
               27.1.2020

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 27/10

      Zahtjev za prethodnu odluku koji je 13. svibnja 2019. uputio Bundesfinanzhof (Njemačka) – Finanzamt München Abteilung III protiv Dubrovin & Tröger GbR - Aquatics
      (predmet C-373/19)
      (2020/C 27/13)
      Jezik postupka: njemački

         Sud koji je uputio zahtjev

      Bundesfinanzhof

         Stranke glavnog postupka

         Podnositelj revizije: Finanzamt München Abteilung III

         Druga stranka u revizijskom postupku: Dubrovin & Tröger GbR - Aquatics

         Prethodna pitanja

                  1.

                  Obuhvaća li pojam školskog ili sveučilišnog obrazovanja u smislu članka 132. stavka 1. točaka (i) i (j) Direktive Vijeća 2006/112/EZ od 28. studenoga 2006. o zajedničkom sustavu poreza na dodanu vrijednost (1) i poduku plivanja?

                  2.

                  Može li priznavanje organizacije u smislu članka 132. stavka 1. točke (i) Direktive 2006/112 kao organizacije s ciljem sličnim onomu koji imaju subjekti javnog prava koji osiguravaju obrazovanje djece ili mladih, školsko ili sveučilišno obrazovanje, stjecanje stručne kvalifikacije ili prekvalifikaciju proizlaziti iz toga da je u slučaju poduke koja se daje u toj organizaciji riječ o učenju temeljne vještine (ovdje: plivanje)?

                  3.

                  U slučaju niječnog odgovora na drugo pitanje: zahtijeva li porezno izuzeće u skladu s člankom 132. stavkom 1. točkom (j) Direktive 2006/112 to da je porezni obveznik fizička osoba koja samostalno obavlja gospodarsku djelatnost?

         (1)  SL 2006., L 347, str. 1. (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 9., svezak 1., str. 120.)


title: predmet T-748/19: Tužba podnesena 1. studenoga 2019. – The Vitec Group protiv Komisije

text:
               27.1.2020

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 27/48

      Tužba podnesena 1. studenoga 2019. – The Vitec Group protiv Komisije
      (predmet T-748/19)
      (2020/C 27/52)
      Jezik postupka: engleski

         Stranke

         Tužitelj: The Vitec Group plc (Richmond, Ujedinjena Kraljevina) (zastupnici: C. McDonnell, Barrister, B. Goren, Solicitor, M. Peristeraki, lawyer i K. Desai, Solicitor)

         Tuženik: Europska komisija

         Tužbeni zahtjev

      Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

                  —

                  utvrdi da nije bilo nezakonite državne potpore, poništi članak 1. Odluke Komisije C(2019) 2526 final od 2. travnja 2019. o državnoj potpori SA.44896 koju je provela Ujedinjena Kraljevina u pogledu CFC Group Financing Exemption (izuzeće u vezi s financiranjem grupacija u okviru pravila koja se odnose na kontrolirana strana društva), u dijelu u kojem se njome utvrđuje da je bilo nezakonite državne potpore i odbije zahtjev da Ujedinjena Kraljevina izvrši povrat navodne državne potpore koju je u ovom kontekstu primio tužitelj (članci 2. i 3. pobijane odluke);

                  —

                  podredno, poništi članke 2. i 3. pobijane odluke u mjeri u kojima se njima od Ujedinjene Kraljevine zahtijeva izvršavanje povrata navodne državne potpore, i;

                  —

                  u svakom slučaju, naloži Komisiji snošenje troškova tužitelja u ovom postupku.

         Tužbeni razlozi i glavni argumenti

      U prilog osnovanosti tužbe tužitelj ističe devet tužbenih razloga.

                  1.

                  Prvi tužbeni razlog, koji se temelji na tome da je Komisija pogrešno shvatila kontekst, cilj i funkcioniranje britanskih pravila u pogledu kontroliranih stranih društava u Ujedinjenoj Kraljevini (CFC) u odnosu na netrgovinsku financijsku dobit. Zaključci Komisije u pobijanoj odluci temelje se na očitim kumulativnim pogreškama. Komisija je osobito počinila očite pogreške u ocjeni općeg poreznog sustava Ujedinjene Kraljevine, u ocjeni ciljeva sustava CFC, u pogledu točnog opsega izuzeća financiranja unutar grupacija (GFE) i u pogledu definiranja kvalificiranih kreditnih odnosa.

                  2.

                  Drugi tužbeni razlog, koji se temelji na tome da Komisija pogrešno tumači GFE kao porezno oslobođenje i, u skladu s tim, kao prednost. U odnosu na netrgovinsku financijsku dobit GFE predstavlja poreznu odredbu i dio je definicije o granicama pravila CFC-a, a ne selektivnu prednost. Komisija nije pružila kvantitativnu analizu kako bi dokazala da je riječ o prednosti te se, u nedostatku uvjerljivih dokaza da mjera o kojoj je riječ rezultira prednošću, pobijana odluka ne može održati.

                  3.

                  Treći tužbeni razlog, koji se temelji na tome da je Komisija odabrala pogrešan referentni sustav za ocjenu učinaka pravila CFC i pogrešno označila pravila CFC kao poseban skup pravila u odnosu na britanski opći sustav poreza na dobit trgovačkih društava. Komisija nije pravilno shvatila cilj pravila CFC i nije uzela u obzir marginu prosudbe Ujedinjene Kraljevine.

                  4.

                  Četvrti tužbeni razlog, koji se temelji na tome da je Komisija u svojoj analizi državne potpore počinila očite pogreške i primijenila pogrešne testove prilikom razmatranja pitanja usporedivosti. Komisija nije prepoznala razliku u razini rizika u pogledu britanske porezne osnovice između one za pozajmljivanja subjektu koji je porezni obveznik u Ujedinjenoj Kraljevini i one za pozajmljivanja subjektu koji nije porezni obveznik u Ujedinjenoj Kraljevini, te je nerazumno zaključila da su unutargrupni zajmovi usporedivi sa zajmovima trećim stranama.

                  5.

                  Peti tužbeni razlog, koji se temelji na tome da čak i uz pretpostavku da su mjere koje se odnose na kontrolirana strana društva o kojima je riječ prima facie potpora u smislu članka 107. stavak 1. UFEU-a, pobijanom se odlukom pogrešno zaključilo da nema primjenjivog opravdanja u korist spojivosti mjera o kojima je riječ s Unijinim pravilima o državnim potporama. Uz to, pobijana odluka je nerazumna i nedosljedna jer je Komisija pravilno prihvatila da je poglavlje 9. dijela 9. A Taxation (International and Other Provisions) Acta 2010 (Zakon o oporezivanju (međunarodne i druge odredbe) iz 2010.) opravdano u slučajevima u kojima bi jedini razlog za primjenu CFC pristojbe pri suprotnom činjeničnom stanju iz poglavlja 5. bio test „kapitala povezanog s Ujedinjenom Kraljevinom”, zbog toga što bi taj test bilo pretjerano teško provesti u praksi, ali, u isto vrijeme i bez pružanja prikladnog obrazloženja, Komisija tvrdi da navedeno poglavlje 9. nikad nije opravdano u slučajevima u kojima bi test značajnih dužnosti zaposlenika (SPF) za posljedicu imao primjenu CFC nameta iz poglavlja 5. Zapravo je test značajnih dužnosti zaposlenika pretjerano teško primijeniti u praksi, tako da je Komisija trebala smatrati navedeno poglavlje 9. opravdanim i u kontekstu tog testa te stoga zaključiti da nije riječ o državnoj potpori.

                  6.

                  Šesti tužbeni razlog, koji se temelji na tome da će, ako se pobijana odluka potvrdi, njezina provedba na način da tužitelj izvrši povrat navodne državne potpore narušiti temeljna načela prava EU, uključujući slobodu poslovnog nastana i slobodu pružanja usluga, uz napomenu da se, u slučaju tužitelja, kontrolirana strana društva o kojima je riječ nalaze u drugim državama članicama.

                  7.

                  Sedmi tužbeni razlog, koji se temelji na tome da je nalog za povrat koji proizlazi iz pobijane odluke neutemeljen i da se protivi temeljnim načelima Unije.

                  8.

                  Osmi tužbeni razlog, koji se temelji na tome da Komisija nije pružila prikladne razloge za bitne elemente u pobijanoj odluci, kao što je zaključak da se namet CFC-a iz navedenog poglavlja 5. može primijeniti koristeći SPF test bez poteškoće ili nerazmjernog opterećenja.

                  9.

                  Deveti tužbeni razlog, koji se temelji na tome da se pobijanom odlukom također povređuje načelo dobre uprave, kojim se zahtijeva da Komisija omogući transparentnost i predvidljivost u svojim administrativnim postupcima i donosi odluke u razumnom roku. Nije razumno da Komisiji treba više od četiri godine za donošenje odluke o otvaranju istrage u predmetnom slučaju, a da odluku donese više od šest godina nakon što je pobijana mjera stupila na snagu.


title: predmet C-593/19: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 5. kolovoza 2019. uputio Bundesfinanzgericht (Außenstelle Graz) (Austrija) – SK Telecom Co. Ltd.

text:
               27.1.2020

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 27/11

      Zahtjev za prethodnu odluku koji je 5. kolovoza 2019. uputio Bundesfinanzgericht (Außenstelle Graz) (Austrija) – SK Telecom Co. Ltd.
      (predmet C-593/19)
      (2020/C 27/14)
      Jezik postupka: njemački

         Sud koji je uputio zahtjev

      Bundesfinanzgericht (Außenstelle Graz)

         Stranke glavnog postupka

         Žalitelj: SK Telecom Co. Ltd.

         Druga stranka u žalbenom postupku: Finanzamt Graz-Stadt

         Prethodna pitanja

                  1.

                  Treba li članak 59.a točku (b) Direktive 2006/112/EZ (1) u verziji članka 2. Direktive 2008/8/EZ (2) tumačiti na način da se korištenjem roaminga u državi članici u obliku pristupa tuzemnoj pokretnoj mreži, kako bi „krajnji korisnik koji nije porezni obveznik”, koji se privremeno nalazi u tuzemstvu, ostvario ulazne i izlazne veze, [usluge] „koriste i uživaju”, čime se opravdava premještanje mjesta isporuke iz treće zemlje u tu državu članicu iako i operater mobilne telefonije kao i krajnji korisnik nemaju poslovni nastan unutar Zajednice te krajnji korisnik nema niti prebivalište ili uobičajeno boravište na području Zajednice?

                  2.

                  Treba li članak 59.a točku (b) Direktive 2006/112/EZ u verziji članka 2. Direktive 2008/8/EZ tumačiti na način da se mjesto telekomunikacijskih usluga kao što je navedeno u prvom pitanju, koje se u skladu s člankom 59. Direktive 2006/112/EZ u verziji iz članka 2. Direktive 2008/8/EZ nalaze izvan Zajednice, može premjestiti na područje države članice iako i operater mobilne telefonije kao i krajnji korisnik nemaju poslovni nastan na području Zajednice te krajnji korisnik nema niti prebivalište ili uobičajeno boravište na području Zajednice, samo zato što telekomunikacijske usluge u trećoj državi ne podliježu davanju koje je usporedivo s porezom na dodanu vrijednost prema pravu Unije?

         (1)  Direktiva Vijeća 2006/112/EZ od 28. studenoga 2006. o zajedničkom sustavu poreza na dodanu vrijednost (SL 2006., L 347, str. 1.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 9., svezak 1., str. 120.)

         (2)  Direktiva Vijeća 2008/8/EZ od 12. veljače 2008. o izmjeni Direktive 2006/112/EZ o mjestu pružanja usluga (SL 2008., L 44, str. 11.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 9., svezak 1., str. 263.)


title: predmet T-751/19: Tužba podnesena 4. studenoga 2019. – Reckitt Benckiser Investments and Others protiv Komisije

text:
               27.1.2020

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 27/49

      Tužba podnesena 4. studenoga 2019. – Reckitt Benckiser Investments and Others protiv Komisije
      (predmet T-751/19)
      (2020/C 27/53)
      Jezik postupka: engleski

         Stranke

         Tužitelji: Reckitt Benckiser Investments Ltd (Slough, Ujedinjena Kraljevina) i petero drugih tužitelja (zastupnici: C. Quigley, barrister, P. Halford i A. Langley, solicitors)

         Tuženik: Europska komisija

         Tužbeni zahtjev

      Tužitelji od Općeg suda zahtijevaju da:

                  —

                  poništi Odluku Komisije od 2. travnja 2019. o državnoj potpori SA.44896 koju je provela Ujedinjena Kraljevina u pogledu CFC Group Financing Exemption (izuzeće u vezi s financiranjem grupacija u okviru pravila koja se odnose na kontrolirana strana društva)

                  —

                  ili da poništi članak 2. pobijane odluke, u mjeri u kojoj se odnosi na tužitelje,

                  —

                  podredno, poništi članak 2. pobijane odluke u vezi sa svakom potporom koju je dodijelila država u skladu s Group Financing Exemption(GFE) (izuzeće financiranja unutar grupacija) u razdoblju koje prethodi danu 24. studenoga 2017., u mjeri u kojoj se odnosi na tužitelje,

                  —

                  u svakom slučaju, naloži Komisiji snošenje troškova tužiteljâ u ovom postupku.

         Tužbeni razlozi i glavni argumenti

      U prilog osnovanosti tužbe tužitelj ističe tri tužbena razloga.

                  1.

                  Prvi tužbeni razlog, koji se temelji na nezakonitosti članka 1. pobijane odluke iz sljedećih razloga:

                              a.

                              Komisija je počinila pogrešku koja se tiče prava i očito griješi u ocjeni utvrđujući da je izuzeće financiranja unutar grupacija (GFE) (ekonomska) prednost u smislu članka 107. stavka 1. UFEU-a, osobito:

                                          i.

                                          ne uzimajući u obzir: povijesnu pozadinu uvođenja pravila o CFC-u u britanski sustav poreza na dobit trgovačkih društava; ograničenja nametnuta Ujedinjenoj Kraljevini primjenom prava EU, osobito slobodu poslovnog nastana; teritorijalnost i druge političke razloge za strukturu pravila CFC unesenih u Zakon o oporezivanju (međunarodne i druge odredbe) iz 2010. s učinkom od 1. siječnja 2013.; i opseg poreznog suvereniteta država članica, uključujući Ujedinjene Kraljevine, u izradi pravila o CFC-u;

                                          ii.

                                          zaključujući da neobveznost zahtjeva u skladu s poglavljem 9. dijela 9.A Zakona o oporezivanju (međunarodne i druge odredbe) iz 2010. predstavlja povoljni tretman koji rezultira prednošću.

                              b.

                              Komisija je počinila pogrešku koja se tiče prava i očito griješi u ocjeni utvrđujući da je izuzeće financiranja unutar grupacija (GFE) selektivna prednost u smislu članka 107. stavka 1. UFEU-a, osobito:

                                          i.

                                          U pogledu relevantnog referentnog okvira:

                                                      1.

                                                      pogrešno smatrajući da se referentni okvir sastoji samo od pravila CFC i/ili da je to samo poglavlje 5. dijela 9.A Zakona o oporezivanju (međunarodne i druge odredbe) iz 2010.

                                                      2.

                                                      pogrešno utvrđujući da je cilj referentnog sustava samo oporezivanje dobiti koja proizlazi iz aktivnosti u Ujedinjenoj Kraljevini i imovine koja je umjetno preusmjerena iz Ujedinjene kraljevine, ne uzimajući u obzir to rezultiraju li ciljane transakcije zapravo rizikom erozije britanske porezne osnovice.

                                          ii.

                                          U pogledu utvrđivanja odstupanja od referentnog okvira:

                                                      1.

                                                      pogrešno ocjenjujući relevantnost i važnost značajnih dužnosti zaposlenika;

                                                      2.

                                                      pogrešno ocjenjujući usporedivost „kvalificiranih kreditnih odnosa” sa zajmovima i. rezidentnim povezanim stranama u Ujedinjenoj Kraljevini ii. trećim stranama

                                                      3.

                                                      nezakonito se oslanjajući na Direktivu Vijeća (EU) 2016/1164 (1);

                                                      4.

                                                      pogrešno ocjenjujući usporedive rizike povrede slobode poslovnog nastana za izuzete i neizuzete kategorije CFC-a.

                                          iii.

                                          U pogledu opravdanja navodnog odstupanja,

                                                      1.

                                                      pogrešno odlučujući da se opravdanje povezano s potrebom da sustav bude izvediv i primjenjiv ne proširuje i na značajne dužnosti zaposlenika;

                                                      2.

                                                      pogrešno odlučujući da izuzeće financiranja unutar grupacija (GFE) nije bilo opravdano upućivanjem na usklađenost sa slobodom poslovnog nastana.

                  2.

                  Drugi tužbeni razlog, koji se temelji na nezakonitosti članka 2. pobijane odluke zbog kršenja legitimnih očekivanja i povrede načela pravne sigurnosti i proporcionalnosti.

                  3.

                  Treći tužbeni razlog, koji se, podredno, temelji na tome da se povrat ne treba naložiti u odnosu na svaku potporu dodijeljenu izuzećem financiranja unutar grupacija (GFE) prije 24. studenoga 2017., kada je Komisija objavila svoju odluku o pokretanju postupka.

         (1)  Direktiva Vijeća (EU) 2016/1164 od 12. srpnja 2016. o utvrđivanju pravila protiv praksi izbjegavanja poreza kojima se izravno utječe na funkcioniranje unutarnjeg tržišta (SL 2016., L 193, str. 1.)


title: predmet C-607/19: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 12. kolovoza 2019. uputio Bundesgerichtshof (Njemačka) – Husqvarna AB protiv Lidl E-Commerce International GmbH & Co. KG

text:
               27.1.2020

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 27/11

      Zahtjev za prethodnu odluku koji je 12. kolovoza 2019. uputio Bundesgerichtshof (Njemačka) – Husqvarna AB protiv Lidl E-Commerce International GmbH & Co. KG
      (predmet C-607/19)
      (2020/C 27/15)
      Jezik postupka: njemački

         Sud koji je uputio zahtjev

      Bundesgerichtshof

         Stranke glavnog postupka

         Tužitelj: Husqvarna AB

         Tuženik: Lidl E-Commerce International GmbH & Co. KG

         Prethodna pitanja

                  1.

                  Je li u slučaju protutužbe za opoziv žiga EU-a koja je podnesena prije isteka razdoblja neuporabe od pet godina pravilima Uredbe o žigu Zajednice i Uredbe o žigu Unije obuhvaćeno utvrđenje datuma mjerodavnog za izračun razdoblja neuporabe u okviru primjene članka 51. stavka 1. točke (a) Uredbe o žigu Zajednice (1) i članka 58. stavka 1. točke (a) Uredbe o žigu Unije (2)?

                  2.

                  Ako odgovor na prvo prethodno pitanje bude potvrdan: treba li pri izračunu razdoblja neuporabe u skladu s člankom 51. stavkom 1. točkom (a) Uredbe o žigu Zajednice i člankom 58. stavkom 1. točkom (a) Uredbe o žigu Unije u slučaju protutužbe za opoziv žiga EU-a koja je podnesena prije isteka razdoblja od pet godina neuporabe uzeti u obzir datum podnošenja protutužbe ili datum posljednje rasprave u žalbenom postupku?

         (1)  Uredba Vijeća (EZ) br. 207/2009 od 26. veljače 2009. o žigu Zajednice (SL 2009., L 78, str. 1.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 17., svezak 1., str. 226.)

         (2)  Uredba (EU) 2017/1001 Europskog parlamenta i Vijeća od 14. lipnja 2017. o žigu Europske unije (SL 2017., L 154, str. 1.)


title: predmet C-800/19: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 30. listopada 2019. uputio Sąd Apelacyjny w Warszawie (Poljska) – SM protiv Mittelbayerischer Verlag KG

text:
               27.1.2020

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 27/22

      Zahtjev za prethodnu odluku koji je 30. listopada 2019. uputio Sąd Apelacyjny w Warszawie (Poljska) – SM protiv Mittelbayerischer Verlag KG
      (predmet C-800/19)
      (2020/C 27/28)
      Jezik postupka: poljski

         Sud koji je uputio zahtjev

      Sąd Apelacyjny w Warszawie

         Stranke glavnog postupka

         Tužitelj: SM

         Tuženik: Mittelbayerischer Verlag KG

         Prethodna pitanja

                  1.

                  Treba li članak 7. točku 2. Uredbe (EU) br. 1215/2012 Europskog parlamenta i Vijeća od 12. prosinca 2012. o nadležnosti, priznavanju i izvršenju sudskih odluka u građanskim i trgovačkim stvarima (1) tumačiti na način da se nadležnost temeljena na središtu interesa primjenjuje u predmetu povodom tužbe fizičke osobe za zaštitu njezinih prava osobnosti u slučaju kada objava na internetu određena kao povreda tih prava ne sadržava informacije koje se izravno ili neizravno odnose na tu osobu, ali sadržava informacije ili tvrdnje koje upućuju na kažnjivo ponašanje kolektiva kojemu pripada tužitelj (u konkretnim okolnostima ovog predmeta: naroda) s kojima tužitelj povezuje povredu njegovih prava osobnosti?

                  2.

                  Treba li u predmetu za imovinsku i neimovinsku zaštitu prava osobnosti od povreda na internetu, prilikom ocjene sudske nadležnosti iz članka 7. točke 2. Uredbe [[omissis] br. 1215/2012 [omissis]], odnosno prilikom ocjene je li nacionalni sud sud mjesta u kojem je nastala ili može nastati štetna radnja, uzeti u obzir elemente kao što su:

                              —

                              javnost kojoj je u načelu upućena internetska stranica na kojoj je došlo do povrede,

                              —

                              jezik na kojem je sastavljena ta internetska stranica i sporna objava,

                              —

                              razdoblje tijekom kojeg je sporna internetska informacija bila dostupna javnosti,

                              —

                              osobne tužiteljeve okolnosti, kao što je tužiteljeva ratna povijest i njegova sadašnja društvena aktivnost, na koje se u ovom predmetu poziva kao opravdanje za posebno pravo da se pred sudom protivi širenju tvrdnji protiv kolektiva, zajednice, čiji član je tužitelj?

         (1)  SL 2012., L 351, str. 1. (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 19., svezak 11., str. 289. i ispravci SL 2014., L 160, str. 40. i SL 2016., L 202, str. 57.)


title: predmet T-665/18: Presuda Općeg suda od 28. studenoga 2019. – Soundio protiv EUIPO-a – Telefónica Germany (Vibble) („Žig Europske unije – Postupak povodom prigovora – Međunarodna registracija u kojoj je naznačena Europska unija – Verbalni žig Vibble – Raniji njemački verbalni žig vybe – Relativni razlog za odbijanje – Vjerojatnost dovođenja u zabludu – Članak 8. stavak 1. točka (b) Uredbe (EU) 2017/1001”)

text:
               27.1.2020

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 27/32

      Presuda Općeg suda od 28. studenoga 2019. – Soundio protiv EUIPO-a – Telefónica Germany (Vibble)
      (predmet T-665/18) (1)

      („Žig Europske unije - Postupak povodom prigovora - Međunarodna registracija u kojoj je naznačena Europska unija - Verbalni žig Vibble - Raniji njemački verbalni žig vybe - Relativni razlog za odbijanje - Vjerojatnost dovođenja u zabludu - Članak 8. stavak 1. točka (b) Uredbe (EU) 2017/1001”)
      (2020/C 27/39)
      Jezik postupka: engleski

         Stranke

         Tužitelj: Soundio A/S (Drammen, Norveška) (zastupnici: N. Köster i J. Albers, odvjetnici)

         Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (zastupnici: D. Gája i H. O’Neill, agenti)

         Druga stranka u postupku pred žalbenim vijećem EUIPO-a, intervenijent u postupku pred Općim sudom: Telefónica Germany GmbH & Co. OHG (Düsseldorf, Njemačka) (zastupnik: P. Neuwald, odvjetnik)

         Predmet

      Tužba podnesena protiv odluke petog žalbenog vijeća EUIPO-a od 4. rujna 2018. (predmet R 721/2018-5), koja se odnosi na postupak povodom prigovora između društava E-Plus Mobilfunk GmbH i Soundio.

         Izreka

                  1.

                     Tužba se odbija.

                  2.

                     Društvu Soundio A/S nalaže se snošenje troškova.

         (1)  SL C 16, 14. 1. 2019.