title: Predmet C-483/12: Presuda Suda (prvo vijeće) od 8. svibnja 2014. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Grondwettelijk Hof – Belgija) – Pelckmans Turnhout NV protiv Walter Van Gastel Balen NV i dr. (Zahtjev za prethodnu odluku — Povelja o temeljnim pravima Europske unije — Načela jednakosti i nediskriminacije — Primjena prava Unije — Područje primjene prava Unije — Nepostojanje — Nenadležnost Suda)

text:
               30.6.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 202/4

         Presuda Suda (prvo vijeće) od 8. svibnja 2014. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Grondwettelijk Hof – Belgija) – Pelckmans Turnhout NV protiv Walter Van Gastel Balen NV i dr.
   (Predmet C-483/12) (1)

   ((Zahtjev za prethodnu odluku - Povelja o temeljnim pravima Europske unije - Načela jednakosti i nediskriminacije - Primjena prava Unije - Područje primjene prava Unije - Nepostojanje - Nenadležnost Suda))
   2014/C 202/05
   Jezik postupka: nizozemski

      Sud koji je uputio zahtjev

   Grondwettelijk Hof

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelj: Pelckmans Turnhout NV

      Tuženici: Walter Van Gastel Balen NV, Walter Van Gastel NV, Walter Van Gastel Lifestyle NV, Walter Van Gastel Schoten NV

      uz sudjelovanje: Ministerraad

      Predmet

   Zahtjev za prethodnu odluku – Grondwettelijk Hof – Belgija – Tumačenje članka 6. stavka 3. UEU-a, članaka 34., 35., 36., 56. i 57. UFEU-a i članaka 15., 16., 20. i 21. Povelje o temeljnim pravima Europske unije – Nacionalni propisi koji određuju jedan dan zatvaranja tjedno za maloprodajne trgovine – Izuzeća predviđena za trgovine koje se nalaze u određenim mjestima ili koje prodaju određenu robu

      Izreka

   Sud Europske unije nije nadležan za odgovor na prethodno pitanje koje je postavio Grondwettelijk Hof (Belgija).

      (1)  SL C 26, 26.1.2013.


title: Predmet T-515/13: Tužba od 25. rujna 2013. — Španjolska protiv Komisije

text:
               16.11.2013

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 336/28

         Tužba od 25. rujna 2013. — Španjolska protiv Komisije
   (Predmet T-515/13)
   2013/C 336/62
   Jezik postupka: španjolski

      Stranke

      Tužitelj: Kraljevina Španjolska (zastupnik: N. Díaz Abad, Abogado del Estado)

      Tuženik: Europska komisija

      Tužbeni zahtjevi

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

               —

               poništi pobijanu odluku i

               —

               tuženoj instituciji naloži snošenje troškova.

      Tužbeni razlozi i glavni argumenti

   Ova tužba je usmjerena protiv Odluke Komisije C(2013) 4426 final od 17. srpnja 2013. koja se odnosi na porezni tretman određenih ugovora o financijskom leasingu također poznatih kao Španjolski sustav poreznog leasinga [Državna potpora SA.21233 C/2011(ex NN/2011, ex CP 137/2006)]. Tom su odlukom mjere koje proizlaze iz članka 115. stavka 1. pročišćenog teksta Zakona o porezu na društva (prijevremena amortizacija imovine dane u najam), iz primjene sustava oporezivanja prema tonaži poduzeća, brodova ili aktivnosti koji ne ispunjavaju uvjete, te iz članka 50. stavka 3. Pravilnika o porezu na društva, ocijenjene državnom potporom gospodarskim interesnim udruženjima koja je nesukladna s unutarnjim tržištem.
   U prilog osnovanosti tužbe tužitelj ističe dva tužbena razloga.

               1.

               Prvi tužbeni razlog odnosi se na povredu članka 107. UFEU-a jer mjere koje su ispitivane pobijanom odlukom nemaju nijedno svojstvo zbog kojeg bi ih trebalo smatrati državnim potporama, u mjeri u kojoj nema elementa selektivnosti u prednosti pruženoj svim potencijalnim ulagačima iz svih gospodarskih sektora, bez nametanja ikakvog prethodnog uvjeta; također se ne narušava niti prijeti narušavanjem tržišnog natjecanja jer se ne može smatrati da prednost pružena svima bez ikakve diskriminacije (čak ni na temelju državljanstva) pogoduje ili može pogodovati položaju na tržištu određenih sektora ili poduzeća na štetu njihovih konkurenata, s obzirom na to da je svaki ulagač mogao sudjelovati u sustavu koji nosi naziv SEAF i koristiti se pogodnostima koje navedeni sustav pruža. Prema tome, nema ni utjecaja na trgovinu među državama članicama, jer članovi (ili dioničari) pravnog subjekta nisu uključeni ni u kakvu aktivnost na tržištu.

               2.

               Drugi tužbeni razlog, koji se ističe podredno, odnosi se na povredu načelâ jednakosti postupanja, legitimnih očekivanja i pravne sigurnosti, jer prilikom primjene članka 14. Uredbe Vijeća (EZ) br. 659/1999 od 22. ožujka 1999. o utvrđivanju detaljnih pravila primjene članka 93. Ugovora o EZ-u nije trebalo pristupiti povratu potpora.


title: Predmet C-312/17: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 29. svibnja 2017. uputio Landesarbeitsgericht Hamm (Njemačka) – Surjit Singh Bedi protiv Savezne Republike Njemačke, Savezna Republika Njemačka zastupajući interese Ujedinjene Kraljevine Velike Britanije i Sjeverne Irske

text:
               18.9.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 309/22

         Zahtjev za prethodnu odluku koji je 29. svibnja 2017. uputio Landesarbeitsgericht Hamm (Njemačka) – Surjit Singh Bedi protiv Savezne Republike Njemačke, Savezna Republika Njemačka zastupajući interese Ujedinjene Kraljevine Velike Britanije i Sjeverne Irske
   (Predmet C-312/17)
   (2017/C 309/28)
   Jezik postupka: njemački

      Sud koji je uputio zahtjev

   Landesarbeitsgericht Hamm

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelj: Surjit Singh Bedi

      Tuženici: Savezna Republika Njemačka, Savezna Republika Njemačka zastupajući interese Ujedinjene Kraljevine Velike Britanije i Sjeverne Irske

      Prethodna pitanja

   Treba li članak 2. stavak 2. Direktive 2000/78/EZ (1) o uspostavi općeg okvira za jednako postupanje pri zapošljavanju i obavljanju zanimanja tumačiti na način da mu je protivna odredba u kolektivnom ugovoru kojom je propisano da isplata privremenog doplatka, koji se isplaćuje u cilju osiguravanja dostatnih sredstava za život radnicima koji su izgubili posao, na temelju osnovne plaće utvrđene u kolektivnom ugovoru, do postizanja ekonomske sigurnosti ostvarenjem prava na mirovinu na temelju zakonskog mirovinskog osiguranja, prestaje s ostvarenjem prava na prijevremenu starosnu mirovinu, i čija primjena ovisi o mogućnosti ostvarenja prava na prijevremenu starosnu mirovinu zbog invaliditeta?

      (1)  Direktiva Vijeća 2000/78/EZ od 27. studenoga 2000. o uspostavi općeg okvira za jednako postupanje pri zapošljavanju i obavljanju zanimanja (SL L 303, str. 16.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 5., svezak 1., str. 69.)


title: Predmet T-279/14: Rješenje Općeg suda od 14. travnja 2015. – Sabic Polyolefine protiv Komisije

text:
               8.6.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 190/31

         Rješenje Općeg suda od 14. travnja 2015. – Sabic Polyolefine protiv Komisije
   (Predmet T-279/14) (1)

   (2015/C 190/35)
   Jezik postupka: njemački
   Predsjednik trećeg vijeća odredio je brisanje predmeta.

      (1)  SL C 223, 14. 7. 2014.


title: Predmet T-460/14: Tužba podnesena 18. lipnja 2014. – AETMD protiv Vijeća

text:
               8.9.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 303/43

         Tužba podnesena 18. lipnja 2014. – AETMD protiv Vijeća
   (Predmet T-460/14)
   2014/C 303/51
   Jezik postupka: engleski

      Stranke

      Tužitelj: Association européenne des transformateurs de maïs doux (AETMD) (Pariz, Francuska) (zastupnici: A. Willems, S. De Knop i J. Charles, odvjetnici)

      Tuženik: Vijeće Europske unije

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

               —

               poništi Provedbenu uredbu Vijeća (EU) br. 307/2014 o izmjeni Provedbene uredbe (EU) br. 875/2013 o uvođenju konačne antidampinške pristojbe na uvoz određenog pripremljenog ili konzerviranog kukuruza šećerca u zrnu podrijetlom iz Tajlanda nakon privremene revizije temeljem članka 11. stavka 3. Uredbe (EZ) br. 1225/2009;

               —

               naloži Vijeću da ispravi Provedbenu uredbu (EU) br. 875/2013 s obzirom na poništenje Provedbene uredbe Vijeća (EU) br. 307/2004;

               —

               naloži Vijeću snošenje troškova.

      Tužbeni razlozi i glavni argumenti

   U prilog osnovanosti tužbe tužitelj ističe četiri tužbena razloga.

               1.

               U okviru prvog tužbenog razloga tužitelj tvrdi da su institucije počinile očitu pogrešku u procjeni i povrijedile članak 2. stavak 3. i 4 Uredbe Vijeća br. 1225/2009 (1) time što su propustile ispravno procijeniti je li prodaja od strane društva River Kwai International Food Industry na domaćem tržištu zemlje izvoznice obavljana u uobičajenom tijeku trgovine te treba li stoga domaća prodaja poslužiti kao osnova za izračunavanje uobičajene vrijednosti proizvoda društva River Kwai International Food Industry.

               2.

               U okviru drugog tužbenog razloga tužitelj tvrdi da su institucije povrijedile članak 2. stavak 10. Uredbe Vijeća br. 1225/2009 jer su propustile primjereno usporediti izvoznu cijenu i uobičajenu vrijednost proizvoda društva River Kwai International Food Industry.

               3.

               U okviru trećeg tužbenog razloga tužitelj tvrdi da su institucije povrijedile članak 11. stavak 3. Uredbe Vijeća br. 1225/2009 jer nisu ispravno procijenile navodnu promjenu dampinške marže društva River Kwai International Food Industry te je li takva navodna promjena trajne naravi.

               4.

               U okviru četvrtog tužbenog razloga tužitelj tvrdi da su institucije povrijedile članak 19. stavak 2. i članak 20. stavak 2. Uredbe Vijeća br. 1225/2009 jer su propustile tužitelju dostaviti smislen sažetak dokaza na temelju kojih su namjeravale promijeniti dampinšku maržu River Kwai International Food Industry kao i zbog toga što su propustile tužitelju dostaviti razmatranja na temelju kojih su namjeravali promijeniti antidampinšku pristojbu društva River Kwai International Food Industry.

      (1)  Uredba Vijeća (EZ) br. 1225/2009 od 30. studenoga 2009. o zaštiti od dampinškog uvoza iz zemalja koje nisu članice Europske zajednice (SL L 343, str. 51.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 11., svezak 30., str. 202.)


title: Predmet T-110/13: Presuda Općeg suda od 29. listopada 2015. – Litva protiv Komisije („Program potpore Zajednice za pretpristupne mjere za poljoprivredni i ruralni razvoj u državama podnositeljicama zahtjeva za članstvo u srednjoj i istočnoj Europi (Sapard) — Financiranje od strane Unije pojedinih izdataka Litve — Odluka Komisije kojom se od Litve zahtijeva povrat dijela uplaćenog iznosa — Članak 9. stavak 1. Uredbe (EZ) br. 1268/1999 — Pozivanje na načela utvrđena Uredbom (EZ) br. 1258/1999 — Opseg višegodišnjeg sporazuma o financiranju koji se odnosi na program SAPARD — Lojalna suradnja”)

text:
               21.12.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 429/16

         Presuda Općeg suda od 29. listopada 2015. – Litva protiv Komisije
   (Predmet T-110/13) (1)

   ((„Program potpore Zajednice za pretpristupne mjere za poljoprivredni i ruralni razvoj u državama podnositeljicama zahtjeva za članstvo u srednjoj i istočnoj Europi (Sapard) - Financiranje od strane Unije pojedinih izdataka Litve - Odluka Komisije kojom se od Litve zahtijeva povrat dijela uplaćenog iznosa - Članak 9. stavak 1. Uredbe (EZ) br. 1268/1999 - Pozivanje na načela utvrđena Uredbom (EZ) br. 1258/1999 - Opseg višegodišnjeg sporazuma o financiranju koji se odnosi na program SAPARD - Lojalna suradnja”))
   (2015/C 429/21)
   Jezik postupka: litavski

      Stranke

      Tužitelj: Republika Litva (zastupnici: D. Kriaučiūnas, R. Krasuckaitė, D. Skara i V. Čepaitė, agenti)

      Tuženik: Europska komisija (zastupnici: F. Erlbacher, A. Steiblytė i G. von Rintelen, agenti)

      Predmet

   Zahtjev za poništenje Odluke Komisije FK/fa/D(2012)1707818 od 10. prosinca 2012., jer se priložena obavijest o terećenju br. 3241213460 odnosi na projekte čija je realizacija povjerena poduzetnicima koji su u stečaju i na projekt P27010010.

      Izreka

               1.

               Tužba se odbija.

               2.

               Republika Litva snosi vlastite troškove i troškove Europske komisije.

      (1)  SL C 129, 4. 5. 2013.


title: Predmet F-14/14: Tužba podnesena 17. veljače 2014 . – ZZ protiv Komisije

text:
               10.6.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 175/54

         Tužba podnesena 17. veljače 2014. – ZZ protiv Komisije
   (Predmet F-14/14)
   2014/C 175/76
   Jezik postupka: talijanski

      Stranke

      Tužitelj: ZZ (zastupnik: A. Carrozzini, odvjetnik)

      Tuženik: Europska komisija

      Predmet i opis spora

   Poništenje pljenidbi različitih iznosa koji su uskraćeni s invalidske naknade tužitelja za mjesece od travnja do rujna 2013.

      Tužbeni zahtjev tužitelja

               —

               Poništiti odluke sadržane u mirovinskim odrescima za mjesece od travnja do rujna 2013., da se s invalidske naknade na koju je tužitelj imao pravo za navedene mjesece uskrati iznos od 504,67 eura za mjesec travanj, 504,72 eura za mjesec svibanj i 508,38 eura za mjesece od lipnja do rujna;

               —

               u slučaju potrebe, poništiti odluke, bez obzira na to u kojem su obliku donesene, o odbacivanju pritužbi od 16. srpnja 2013. i 7. listopada 2013. protiv gore navedenih odluka;

               —

               poništiti sve odluke sadržane u dopisu od 24. listopada 2013. koji, gore desno na svojoj prvoj stranici, sadrži oznaku „Ref. Ares(2013)3327388 – 24/10/2013”;

               —

               poništiti sve odluke sadržane u dopisu od 17. svibnja 2013.;

               —

               naložiti Komisiji da tužitelju isplati sljedeće iznose: (1) 504,67 eura, zajedno s kamatama u visini od 10 % godišnje i s godišnjom kapitalizacijom, koje na taj iznos teku počevši od 1. svibnja 2013 . pa do dana isplate navedenog iznosa; (2) 504,72 eura, zajedno s kamatama u visini od 10 % godišnje i s godišnjom kapitalizacijom, koje na taj iznos teku počevši od 1. lipnja 2013. pa do dana isplate navedenog iznosa; (3) 508,38 eura, zajedno s kamatama u visini od 10 % godišnje i s godišnjom kapitalizacijom, koje na taj iznos teku počevši od 1. srpnja 2013. pa do dana isplate navedenog iznosa; (4) 508,38 eura, zajedno s kamatama u visini od 10 % godišnje i s godišnjom kapitalizacijom, koje na taj iznos teku počevši od 1. kolovoza 2013. pa do dana isplate navedenog iznosa; (5) 508,38 eura zajedno s kamatama u visini od 10 % godišnje i s godišnjom kapitalizacijom, koje na taj iznos teku počevši od 1. rujna 2013. pa do dana isplate navedenog iznosa; (6) 508,38 eura zajedno s kamatama u visini od 10 % godišnje i s godišnjom kapitalizacijom, koje na taj iznos teku počevši od 1. listopada 2013. pa do dana isplate navedenog iznosa;

               —

               naložiti tuženiku snošenje troškova.


title: Predmet C-603/13 P: Žalba koju je 22. studenog 2013. podnio Galp Energia España, SA, Petróleos de Portugal (Petrogal), SA, Galp Energia, SGPS, SA protiv presude Općeg suda (osmo vijeće) donesene 16. rujna 2013. u predmetu T-462/07, Galp Energia España, SA, Petróleos de Portugal (Petrogal), SA, Galp Energia, SGPS, SA protiv Europske komisije

text:
               25.1.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 24/12

         Žalba koju je 22. studenog 2013. podnio Galp Energia España, SA, Petróleos de Portugal (Petrogal), SA, Galp Energia, SGPS, SA protiv presude Općeg suda (osmo vijeće) donesene 16. rujna 2013. u predmetu T-462/07, Galp Energia España, SA, Petróleos de Portugal (Petrogal), SA, Galp Energia, SGPS, SA protiv Europske komisije
   (Predmet C-603/13 P)
   2014/C 24/23
   Jezik postupka: engleski

      Stranke

      Žalitelji: Galp Energia España, SA, Petróleos de Portugal (Petrogal), SA, Galp Energia, SGPS, SA (zastupnik: M. Slotboom, advocaat)

      Druga stranka u postupku: Europska komisija

      Žalbeni zahtjev

   Žalitelji od Suda zahtijevaju da:

               —

               ukine presudu u skladu sa žalbenim razlozima istaknutima u predmetnoj žalbi, i/ili poništi članke 1., 2., i 3. Odluke u dijelu u kojem se ona odnosi na žalitelje, i/ili poništi članak 2. Odluke u dijelu u kojem je tužiteljima izrečena novčana kazna ili smanji novčanu kaznu izrečenu tužiteljima u članku 2. Odluke,

               —

               ukine presudu i vrati predmet Općem sudu kako bi on presudio o meritumu uzimajući u obzir razmatranje Suda,

               —

               naloži Komisiji snošenje troškova ovog postupka.

      Žalbeni razlozi i glavni argumenti

   Žalitelj smatra da pobijanu presudu treba ukinuti iz sljedećih razloga:

               Opći sud je, zaključivši da se ne može smatrati da je Komisija nezakonito zaključila da su stranke sudjelovale u usklađivanju cijena „do 2002.”, pogrešno primijenio članak 81. stavak 1. UEZ-a, iskrivio dokaze, povrijedio postupovna pravila o ocijeni dokaza i opće načelo pretpostavke nevinosti zajamčeno člankom 48. Povelje o temeljnim pravima. Štoviše, Opći sud nije dovoljno obrazložio takav zaključak.

               Opći sud je, utvrdivši da postoji odgovornost stranaka u odnosu na sustav nadziranja i naknada te da slijedom toga ne treba izmijeniti početni iznos novčane kazne, pogrešno primijenio članak 81. stavak 1. UEZ-a, iskrivio dokaze i povrijedio postupovna pravila o ocijeni dokaza, što uključuje povredu načela zabrane prekoračenja tužbenog zahtjeva, povredu prava na pravično suđenje i prava na obranu (pravo na saslušanje).

               Opći sud je povrijedio temeljno pravo stranaka na suđenje u razumnom roku.


title: Predmet C-584/13: Presuda Suda (peto vijeće) od 16. srpnja 2015. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Cour de cassation – Francuska) – Directeur général des finances publiques protiv Mapfre asistencia compañia internacional de seguros y reaseguros SA i Mapfre warranty SpA protiv Directeur général des finances publiques (Zahtjev za prethodnu odluku — Oporezivanje — Porez na promet — Područje primjene — Izuzeće — Pojam „transakcije iz područja osiguranja” — Pojam „isporuka usluga” — Paušalni iznos za osiguranje kvara na rabljenom vozilu)

text:
               21.9.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 311/3

         Presuda Suda (peto vijeće) od 16. srpnja 2015. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Cour de cassation – Francuska) – Directeur général des finances publiques protiv Mapfre asistencia compañia internacional de seguros y reaseguros SA i Mapfre warranty SpA protiv Directeur général des finances publiques
   (Predmet C-584/13) (1)

   ((Zahtjev za prethodnu odluku - Oporezivanje - Porez na promet - Područje primjene - Izuzeće - Pojam „transakcije iz područja osiguranja” - Pojam „isporuka usluga” - Paušalni iznos za osiguranje kvara na rabljenom vozilu))
   (2015/C 311/03)
   Jezik postupka: francuski

      Sud koji je uputio zahtjev

   Cour de cassation

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelji: Directeur général des finances publiques, Mapfre warranty SpA

      Tuženici: Mapfre asistencia compañia internacional de seguros y reaseguros SA, Directeur général des finances publiques

      Izreka

   Članak 13. B točku (a) Šeste direktive Vijeća 77/388/EEZ od 17. svibnja 1977. o usklađivanju zakonodavstava država članica koja se odnose na poreze na promet – zajednički sustav poreza na dodanu vrijednost: jedinstvena porezna osnovica, kako je izmijenjena Direktivom Vijeća 91/680/EEZ od 16. prosinca 1991., treba tumačiti na način da izuzetu transakciju osiguranja u smislu te odredbe predstavlja isporuka usluga koja se sastoji u tome da gospodarski subjekt neovisan o preprodavaču rabljenog vozila, po uplati paušalnog iznosa, osigura mehanički kvar koji bi mogao nastati na određenim dijelovima tog vozila. Sud koji je uputio zahtjev treba provjeriti, s obzirom na okolnosti poput onih u glavnim postupcima, je li predmetna isporuka usluga u tim postupcima takva isporuka. Isporuku takve usluge i prodaju rabljenog vozila načelno treba smatrati različitim i neovisnim transakcijama koje u odnosu na porez na dodanu vrijednost valja promatrati odvojeno. Sud koji je uputio zahtjev treba utvrditi, s obzirom na posebne okolnosti u glavnim postupcima, jesu li prodaja rabljenog vozila i osiguravanje gospodarskog subjekta neovisnog o preprodavaču tog vozila mehaničkog kvara koji bi mogao nastati na određenim dijelovima tog vozila u toj mjeri međusobno povezani da ih treba smatrati jedinstvenom transakcijom ili, naprotiv, čine neovisne transakcije.

      (1)  SL C 31, 1. 2. 2014.


title: Predmet C-247/17: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 16. svibnja 2017. uputio Korkein oikeus (Finska) – Oikeusministeriö protiv Denisa Raugeviciusa

text:
               24.7.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 239/30

         Zahtjev za prethodnu odluku koji je 16. svibnja 2017. uputio Korkein oikeus (Finska) – Oikeusministeriö protiv Denisa Raugeviciusa
   (Predmet C-247/17)
   (2017/C 239/37)
   Jezik postupka: finski

      Sud koji je uputio zahtjev

   Korkein oikeus

      Stranke glavnog postupka

      Podnositelj zahtjeva: Oikeusministeriö

      Druga stranka: Denis Raugevicius

      Prethodna pitanja

               1.

               Treba li nacionalne propise o izručenju zbog kaznenog djela ocijeniti s obzirom na slobodno kretanje državljana druge države članice na isti način, neovisno o tome odnosi li se zahtjev za izručenje koji je treća zemlja uputila na temelju sporazumu o izručenju na izvršenje kazne ili, kao što je to bio slučaj u predmetu Petruhhin (1), na vođenje kaznenog progona? Je li relevantno to da je osoba čije se izručenje traži ne samo građanin Unije, nego također i državljanin države koja je podnijela zahtjev za izručenje?

               2.

               Stavljaju li se državljani druge države članice neopravdano u nepovoljniji položaj na temelju nacionalnog propisa prema kojem se samo vlastiti državljani ne izručuju izvan Unije u svrhu izvršenja kazne? Treba li i u slučaju u kojem je riječ o izvršenju primijeniti mehanizme prava Unije koji omogućuju postizanje cilja koji je sam po sebi legitiman na manje ograničavajući način? Kako treba odgovoriti na zahtjev za izručenje ako je druga država članica primjenom takvih mehanizama o njemu obaviještena, ali ne poduzima, primjerice zbog pravnih zapreka, mjere u odnosu na svog državljana?

      (1)  Presuda od 6. rujna 2016., Petruhhin, C-182/15, EU:C:2016:630


title: Predmet T-568/14: Presuda Općeg suda od 10. rujna 2015. – Laverana protiv OHIM-a (BIO FLUIDE DE PLANTE PROPRE FABRICATION) („Žig Zajednice — Prijava figurativnog žiga Zajednice BIO FLUIDE DE PLANTE PROPRE FABRICATION — Apsolutni razlog za odbijanje — Opisni karakter — Članak 7. stavak 1. točka (c) Uredbe (EZ) br. 207/2009”)

text:
               26.10.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 354/34

         Presuda Općeg suda od 10. rujna 2015. – Laverana protiv OHIM-a (BIO FLUIDE DE PLANTE PROPRE FABRICATION)
   (Predmet T-568/14) (1)

   ((„Žig Zajednice - Prijava figurativnog žiga Zajednice BIO FLUIDE DE PLANTE PROPRE FABRICATION - Apsolutni razlog za odbijanje - Opisni karakter - Članak 7. stavak 1. točka (c) Uredbe (EZ) br. 207/2009”))
   (2015/C 354/39)
   Jezik postupka: njemački

      Stranke

      Tužitelj: Laverana GmbH & Co.KG (Wennigsen, Njemačka) (zastupnici: J. Wachinger, M. Zöbisch i D. Chatterjee, odvjetnici)

      Tuženik: Ured za usklađivanje na unutarnjem tržištu (žigovi i dizajni) (zastupnik: A. Schifko, agent)

      Predmet

   Tužba protiv odluke četvrtog žalbenog vijeća OHIM-a od 27. svibnja 2014. (predmet R 120/2014-4) o prijavi za registraciju figurativnog znaka BIO FLUIDE DE PLANTE PROPRE FABRICATION kao žiga Zajednice.

      Izreka

               1.

               Tužba se odbija.

               2.

               Nalaže se društvu Laverana GmbH & Co. KG snošenje troškova.

      (1)  SL C 361, 13. 10. 2014.


title: Predmet T-533/14 P: Rješenje Općeg suda od 25. rujna 2015. – Kolarova protiv REA-e („Žalba — Javna služba — Član ugovornog osoblja — REA — Ovlasti povjerene tijelu nadležnom za sklapanje ugovorâ o radu — Delegiranje ovlasti Uredu za upravljanje individualnim materijalnim pravima i njihovu isplatu (PMO) — Tužba protiv tijela na koje su delegirane ovlasti — Žalba koja je djelomično očito nedopuštena, a djelomično očito neosnovana”)

text:
               16.11.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 381/29

         Rješenje Općeg suda od 25. rujna 2015. – Kolarova protiv REA-e
   (Predmet T-533/14 P) (1)

   ((„Žalba - Javna služba - Član ugovornog osoblja - REA - Ovlasti povjerene tijelu nadležnom za sklapanje ugovorâ o radu - Delegiranje ovlasti Uredu za upravljanje individualnim materijalnim pravima i njihovu isplatu (PMO) - Tužba protiv tijela na koje su delegirane ovlasti - Žalba koja je djelomično očito nedopuštena, a djelomično očito neosnovana”))
   (2015/C 381/31)
   Jezik postupka: francuski

      Stranke

      Žalitelj: Desislava Kolarova (Bruxelles, Belgija) (zastupnik: F. Frabetti, odvjetnik)

      Druga stranka u postupku: Izvršna agencija za istraživanje (REA) (zastupnici: S. Payan-Lagrou, agent, uz asistenciju B. Wägenbaura, odvjetnika)

      Predmet

   Žalba protiv rješenja Službeničkog suda Europske unije (treće vijeće) od 30. travnja 2014., Kolarova/REA (F 88/13, Zb. SS, EU:F:2014:58), kojom se, između ostalog, zahtijeva poništenje tog rješenja.

      Izreka

               1.

               Žalba se odbija.

               2.

               D. Kolarova snosi vlastite troškove i troškove Izvršne agencije za istraživanje i razvoj(REA) nastale u okviru ovog postupka.

      (1)  SL C 351, 6. 10. 2014.


title: Predmet T-395/14: Tužba podnesena 28. svibnja 2014. – Best-Lock (Europe) protiv OHIM-a – Lego Juris (Oblik figurice-igračke)

text:
               15.9.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 315/65

         Tužba podnesena 28. svibnja 2014. – Best-Lock (Europe) protiv OHIM-a – Lego Juris (Oblik figurice-igračke)
   (Predmet T-395/14)
   2014/C 315/109
   Jezik na kojem je tužba podnesena: njemački

      Stranke

      Tužitelj: Best-Lock (Europe) Ltd (Colne, Ujedinjena Kraljevina) (zastupnik: J. Becker, odvjetnik)

      Tuženik: Ured za usklađivanje na unutarnjem tržištu (žigovi i dizajni)

      Druga stranka pred žalbenim vijećem: Lego Juris A/S (Billund, Danska)

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

               —

               poništi odluku četvrtog žalbenog vijeća Ureda za usklađivanje na unutarnjem tržištu (žigovi i dizajni) od 26. ožujka 2014. u predmetu R 1695/2013-4 i proglasi ništavim žig Zajednice br. 50  518 u odnosu na razred 28;

               —

               naloži tuženiku snošenje troškova postupka.

      Tužbeni razlozi i glavni argumenti

      Registrirani žig Zajednice protiv kojeg je podnesen zahtjev za proglašavanje žiga ništavim: Trodimenzionalni žig u obliku figurice-igračke za proizvode iz razreda 9, 25 i 28 – žig Zajednice br. 50  518

      Nositelj žiga Zajednice: Lego Juris A/S

      Stranka koja zahtijeva proglašavanje žiga Zajednice ništavim: tužitelj

      Obrazloženje zahtjeva za proglašavanje žiga ništavim: apsolutni razlozi ništavosti i postupanje u zloj vjeri

      Odluka Odjela za poništaje: odbacivanje zahtjeva za proglašavanje žiga ništavim

      Odluka žalbenog vijeća: odbijanje žalbe

      Tužbeni razlozi: Povreda članka 52. u vezi s člankom 7. stavkom 1. točkom (e) podtočkama (i) i (ii) i u vezi s člankom 7. stavkom 1. točkom (b) Uredbe br. 207/2009


title: Predmet T-528/15: Tužba podnesena 8. rujna 2015. – Bimbo protiv OHIM-a – Globo (Bimbo)

text:
               16.11.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 381/48

         Tužba podnesena 8. rujna 2015. – Bimbo protiv OHIM-a – Globo (Bimbo)
   (Predmet T-528/15)
   (2015/C 381/59)
   Jezik na kojem je tužba podnesena: engleski

      Stranke

      Tužitelj: Bimbo, SA (Barcelona, Španjolska) (zastupnik: J. Carbonell Callicó, odvjetnik)

      Tuženik: Ured za usklađivanje na unutarnjem tržištu (žigovi i dizajni) (OHIM)

      Druga stranka pred žalbenim vijećem: Globo SpA Servizi Commerciali (Illasi, Italija)

      Podaci o postupku pred OHIM-om

      Podnositelj prijave spornog žiga: druga stranka pred žalbenim vijećem

      Predmetni sporni žig: figurativni žig Zajednice s verbalnim elementom „Bimbo” – prijava za registraciju br. 10 028 405

      Postupak pred OHIM-om: postupak povodom prigovora

      Pobijana odluka: odluka četvrtog žalbenog vijeća OHIM-a od 7. srpnja 2015. u spojenim predmetima R 2512/2013-4 i R 2549/2013-4

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

               —

               izmijeni pobijanu odluku u skladu s člankom 65. stavkom 3. Uredbe o žigu Zajednice odbijanjem prijave žiga Zajednice br. 10 028 405 u razredu 28;

               —

               podredno, i samo u slučaju odbijanja prethodnog dijela tužbenog zahtjeva, poništi pobijanu odluku;

               —

               naloži OHIM-u snošenje troškova u skladu s člankom 134. Poslovnika Općeg suda (bivši članak 87. stavak 2.).

      Tužbeni razlog

               —

               povreda pravila 19. stavaka 1., 2. i 3. i pravila 20. stavka 1. Uredbe br. 2868/95;


title: Predmet T-361/14: Tužba podnesena 23. srpnja 2014. – HB i dr. protiv Komisije

text:
               17.11.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 409/44

         Tužba podnesena 23. srpnja 2014. – HB i dr. protiv Komisije
   (Predmet T-361/14)
   2014/C 409/64
   Jezik postupka: njemački

      Stranke

      Tužitelji: HB (Linz, Austrija); Hans Joachim Richter (Bremen, Njemačka); Carmen Arsene (Pitesti, Rumunjska); Robert Coates Smith (Glatton, Ujedinjena Kraljevina); Magdalena Anna Kuropatwinska (Varšava, Poljska); Nathalie Louise Klinge (Zuidbroek, Nizozemska) i Christos Yiapanis (Paphos, Cipar) (zastupnik: C. Kolar, odvjetnica)

      Tuženik: Europska komisija

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelji od Općeg suda zahtijevaju da:

               —

               poništi Odluku Europske komisije od 26. ožujka 2014. kojom je odbijena registracija planirane građanske inicijative naziva „Ethics for Animals and Kids”.

      Tužbeni razlozi i glavni argumenti

   U prilog osnovanosti tužbe tužitelji u bitnome ističu da je Komisija svojom odlukom kojom je odbijena registracija planirane građanske inicijative naziva „Ethics for Animals and Kids” prekoračila granice svoje nadležnosti i povrijedila svoju dužnost zaštite, opću zabranu samovolje i članke 11. i 13. UFEU-a.


title: Predmet T-779/14: Rješenje Općeg suda od 14. rujna 2015. – Slovačka protiv Komisije („Tužba za poništenje — Vlastita sredstva Unije — Financijska odgovornost država članica — Obveza plaćanja Komisiji iznosa koji odgovara gubitku vlastitih sredstava — Dopis Komisije — Akt protiv kojeg nije dopušten pravni lijek — Nedopuštenost”)

text:
               16.11.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 381/37

         Rješenje Općeg suda od 14. rujna 2015. – Slovačka protiv Komisije
   (Predmet T-779/14) (1)

   ((„Tužba za poništenje - Vlastita sredstva Unije - Financijska odgovornost država članica - Obveza plaćanja Komisiji iznosa koji odgovara gubitku vlastitih sredstava - Dopis Komisije - Akt protiv kojeg nije dopušten pravni lijek - Nedopuštenost”))
   (2015/C 381/43)
   Jezik postupka: slovački

      Stranke

      Tužitelj: Slovačka Republika (zastupnik: B. Ricziová, agent)

      Tuženik: Europska komisija (zastupnici: L. Grønfeldt, A. Tokár i M. Wasmeier, agenti)

      Predmet

   Zahtjev za poništenje navodne odluke Glavne uprave za proračun Komisije sadržane u dopisu BUDG/B/03MV D (2014) 3139078 od 24. rujna 2014., kojim Komisija poziva Slovačku Republiku da joj stavi na raspolaganje bruto iznos od 1 4 53  723,12 eura (od čega treba odbiti 25 % na temelju troškova ubiranja) koji odgovara gubitku tradicionalnih vlastitih sredstava, i to najkasnije prvog sljedećeg radnog dana nakon devetnaestog dana dvanaestog mjeseca nakon slanja tog dopisa.

      Izreka

               1.

               Tužba se odbacuje.

               2.

               Obustavlja se postupak o zahtjevima za intervenciju Savezne Republike Njemačke i Rumunjske.

               3.

               Nalaže se Slovačkoj Republici snošenje vlastitih troškova i troškova Europske komisije.

               4.

               Slovačka Republika, Komisija, Savezna Republika Njemačka i Rumunjska zasebno će snositi vlastite troškove koji se odnose na zahtjeve za intervenciju.

      (1)  SL C 89, 16. 3. 2015.


title: Predmet T-568/13: Rješenje Općeg suda od 28. kolovoza 2015. – Bimbo protiv OHIM-a – Kimbo (KIMBO)

text:
               16.11.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 381/57

         Rješenje Općeg suda od 28. kolovoza 2015. – Bimbo protiv OHIM-a – Kimbo (KIMBO)
   (Predmet T-568/13) (1)

   (2015/C 381/67)
   Jezik postupka: engleski
   Predsjednik šestog vijeća odredio je brisanje predmeta.

      (1)  SL C 24, 25. 1. 2014.


title: Predmet C-340/16: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 16. lipnja 2016. uputio Oberster Gerichtshof (Austrija) – Landeskrankenanstalten-Betriebsgesellschaft KABEG protiv Mutuelles du Mans Assurances IARD SA (MMA IARD)

text:
               22.8.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 305/18

         Zahtjev za prethodnu odluku koji je 16. lipnja 2016. uputio Oberster Gerichtshof (Austrija) – Landeskrankenanstalten-Betriebsgesellschaft KABEG protiv Mutuelles du Mans Assurances IARD SA (MMA IARD)
   (Predmet C-340/16)
   (2016/C 305/26)
   Jezik postupka: njemački

      Sud koji je uputio zahtjev

   Oberster Gerichtshof

      Stranke glavnog postupka

      Podnositelj zahtjeva za reviziju: Landeskrankenanstalten-Betriebsgesellschaft – KABEG

      Druga stranka u postupku: Mutuelles du Mans assurances IARD SA (MMA IARD)

      Prethodna pitanja

               1.

               Radi li se kod tužbe nacionalnog poslodavca radi naknade štete zbog nastavljanja daljnjeg plaćanja naknade radniku koji boravi na nacionalnom državnom području o „stvari koja se odnosi na osiguranje” u smislu članka 8. Uredbe (EZ) br. 44/2001 (1), ako

                           (a)

                           je radnik ozlijeđen u prometnoj nesreći u jednoj državi članici (Italija),

                           (b)

                           je tužba podnesena protiv osiguravatelja nastanjenog u jednoj drugoj državi članici (Francuskoj) kod kojeg je osigurano vozilo štetnika

                           (c)

                           je poslodavac javnopravno tijelo koje ima vlastitu pravnu osobnost?

               2.

               Ako je odgovor na prvo pitanje potvrdan:
               Treba li članak 9. stavak 1. točku (b) u vezi s člankom 11. stavkom 2. Uredbe (EZ) br. 44/2001 tumačiti na način da poslodavac koji nastavlja plaćati naknadu može u svojstvu „oštećene stranke” protiv osiguravatelja obvezne odgovornosti za vozilo štetnika podnijeti tužbu pred sudom mjesta u kojem poslodavac ima sjedište, u slučaju da je takva izravna tužba dopuštena?

      (1)  Uredba Vijeća (EZ) br. 44/2001 od 22. prosinca 2000. o nadležnosti, priznavanju i izvršenju sudskih odluka u građanskim i trgovačkim stvarima (SL L 12, str. 1.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 19., svezak 3., str. 30.)


title: Predmet C-594/14: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 22. prosinca 2014. uputio Bundesgerichtshof (Njemačka) – Simona Kornhaas protiv Thomasa Dithmara kao stečajnog upravitelja imovine društva Kornhaas Montage und Dienstleistung Ltd

text:
               20.4.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 127/7

         Zahtjev za prethodnu odluku koji je 22. prosinca 2014. uputio Bundesgerichtshof (Njemačka) – Simona Kornhaas protiv Thomasa Dithmara kao stečajnog upravitelja imovine društva Kornhaas Montage und Dienstleistung Ltd
   (Predmet C-594/14)
   (2015/C 127/11)
   Jezik postupka: njemački

      Sud koji je uputio zahtjev

   Bundesgerichtshof

      Stranke glavnog postupka

      Tužiteljica: Simona Kornhaas

      Tuženik: Thomas Dithmar kao stečajni upravitelj imovine društva Kornhaas Montage und Dienstleistung Ltd

      Prethodna pitanja

               a)

               Primjenjuje li se na tužbu pred njemačkim sudom kojom direktor društva „private company limited by shares” engleskoga ili velškoga prava nad čijom je imovinom u Njemačkoj otvoren stečajni postupak u skladu s člankom 3. stavkom 1. Uredbe br. 1346/2000 (1) od stečajnog upravitelja zahtijeva naknadu isplata koje je izvršio prije otvaranja stečajnog postupka ali nakon nastupanja insolventnosti njemačko stečajno pravo u smislu članka 4. stavka 1. Uredbe br. 1346/2000?

               b)

               Protivi li se tužba gore navedene vrste slobodi poslovnog nastana u skladu s člancima 49. i 54. UFEU-a?

      (1)  Uredba Vijeća (EZ) br. 1346/2000 od 29. svibnja 2000. o stečajnom postupku (SL L 160, str. 1.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 19., svezak 3., str. 3.).


title: Predmet C-625/13 P: Žalba koju je 29. studenoga 2013. podnio Villeroy & Boch AG protiv presude Općeg suda (četvrto vijeće) od 16. rujna 2013. u spojenim predmetima T-373/10, T-374/10, T-382/10 i T-402/10, Villeroy & Boch AG i dr. protiv Europske komisije

text:
               8.2.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 39/10

         Žalba koju je 29. studenoga 2013. podnio Villeroy & Boch AG protiv presude Općeg suda (četvrto vijeće) od 16. rujna 2013. u spojenim predmetima T-373/10, T-374/10, T-382/10 i T-402/10, Villeroy & Boch AG i dr. protiv Europske komisije
   (Predmet C-625/13 P)
   2014/C 39/17
   Jezik postupka: njemački

      Stranke

      Žalitelj: Villeroy & Boch AG (zastupnici: M. Klusmann, Rechtsanwalt, S. Thomas)

      Druga stranka u postupku: Europska komisija

      Zahtjev

   Ostajući pri zahtjevima postavljenim u prvom stupnju, žalitelj od Suda zahtijeva da:

               1.

               u cijelosti ukine presudu Općeg suda (4. vijeće) od 16. rujna 2013. u spojenim predmetima T-373/10, T-374/10, T-382/10 i T-402/10, u dijelu u kojem se odbija tužba i u kojem se odnosi na tužitelja;

               2.

               podredno, djelomično ukine članak 1. Odluke tuženika C(2010) 4185 final od 23. lipnja 2010. u obliku pobijane presude, u dijelu u kojem se odnosi na tužitelja;

               3.

               podredno, primjereno umanji novčanu kaznu koja je izrečena tužitelju u članku 2. pobijane Odluke tuženika od 23. lipnja 2010.;

               4.

               dodatno podredno, spor uputi Općem sudu na ponovno odlučivanje;

               5.

               tuženiku naloži snošenje troškova postupka.

      Žalbeni razlozi i glavni argumenti

   Žalbenim razlozima 1. do 6. prigovara se pogrešnoj primjeni prava Općeg suda, koja je nastupila u vezi s ocjenom dokaza. Tako je Opći sud dokaze koji su se odnosili na navodnu povredu u Francuskoj u ovom slučaju smatrao dovoljnim za osudu tužitelja, dok je iste dokazne elemente u paralelnim postupcima (1) ocijenio potpuno drugačije. Ovo povređuje načelo in dubio pro reo i zakone logike jer se ne može donijeti ista ocjena s različitim rezultatom na štetu tužitelja.
   Drugim žalbenim razlogom prigovara se da je Opći sud tužitelju kao proizvođaču sanitarne keramike pripisao povrede društava koja nisu njegovi konkurenti (proizvođači armatura) u Italiji, iako tužitelj nije bio nazočan na njihovim sastancima udruženja koji su navodno protivni pravu tržišnog natjecanja. Istodobno je Opći sud u vezi s konkurentima tužitelja u paralelnim presudama (2) i istoj točki presudio da postupanje protivno pravu tržišnog natjecanja među društvima koja nisu konkurenti ne postoji čak ni onda kada su isti bili nazočni prilikom navodnih povreda proizvođača armatura. I u tom su dijelu, pored očito diskriminirajućeg nejednakog postupanja na štetu tužitelja, povrijeđeni načelo in dubio pro reo i zakoni logike. Kada su prema mišljenju Općeg suda moguće dvije različite ocjene istog činjeničnog stanja, tada se u kaznenom pravu adresatu sankcije može pripisati samo ona blaža, ali ne — kao ovdje — štetnija varijanta.
   Trećim žalbenim razlogom prigovara se nezakonitosti deklaratorne odluke o složenoj povredi počinjenoj u Nizozemskoj koja se odnosi na činjenična stanja za koja je nastupila zastara te nepodudarnosti utvrđenja Općeg suda u obrazloženju u odnosu na izreku presude. Potonja su opširnija od stvarnih utvrđenja Općeg suda u obrazloženju, što je značajan nedostatak obrazloženja presude čija izreka u tom dijelu nije potkrijepljena razlozima. To predstavlja povredu članka 101. UFEU-a i članka 81. Poslovnika Općeg suda.
   Četvrtim žalbenim razlogom se vezano za Belgiju u bitnome prigovara ne uzimanju u obzir činjenica mjerodavnih za odlučivanje, a što je Opći sud i sâm ustanovio na usmenoj raspravi.
   Petim žalbenim razlogom ističu se prigovori vezano za utvrđenje povrede u Njemačkoj. Prigovara se zanemarivanju odnosno izvrtanju izlaganja tužitelja te pravnoj neodrživosti različitih utvrđenja za navodno nedopuštenu razmjenu informacija u smislu članka 101. stavka 1. UFEU-a.
   Šesti žalbeni razlog odnosi se na pogrešnu primjenu prava vezano za ocjenu Općeg suda o povredi počinjenoj u Austriji.
   Sedmim žalbenim razlogom prigovara se izvedenom pripisivanju tužitelju povredâ drugih, pravno samostalnih društava, kao povredi načela odgovornosti na temelju krivnje.
   Osmi žalbeni razlog pobija kvalifikaciju činjenično i pravno nepovezanog ponašanja u navodno jedinstvenu i kompleksnu produženu povredu (single complex and continuous infragment — „SCCI”), koja po mišljenju tužitelja već zbog nedostatka komplementarnosti zajedno ocijenjenih načina ponašanja pravno nije smjela nastupiti. Na način kako je ovdje primijenjen, pravni pojam SCCI-a povrijedio je načelo poštenog postupka.
   Devetim žalbenim razlogom pobija se nepostojanje ovlasti za određivanje solidarne odgovornosti koncerna u pogledu novčane kazne zbog nesudjelovanja neposredno u počinjenju djela kao povreda načela zakonitosti i načela osobne odgovornosti.
   Desetim žalbenim razlogom tužitelj prigovara pogrešnoj primjeni prava tzv. „light reviewom” Općeg suda koji je nedovoljno koristio svoju ovlast ispitivanja i time zaobišao jamstvo pravne zaštite prava Zajednice.
   Naposljetku se u jedanaestom žalbenom razlogu prigovara da je potvrđena novčana kazna u svakom slučaju neproporcionalna. Naime, uzimajući u obzir nepovoljna činjenična utvrđenja u presudi koja su već ukinuta te daljnja koja će se zbog manjkavosti obrazloženja morati ukinuti, neizmijenjeno dosuđivanje kazne u visini zakonskog maksimuma od 10 % prometa koncerna, a koju je izrekao Opći sud, ne može biti proporcionalno i time dopušteno. Ako većina činjeničnih utvrđenja nije održiva za obrazloženje povrede, tada s obzirom na očite nedostatke dokazâ i uzročno-posljedične veze ne može postojati SCII koji je obuhvaćao 6 zemalja, 3 skupine proizvoda i 10 godina, nego u najgorem slučaju jednokratne lokalne povrede koje ni izdaleka ne mogu opravdati ovdje izrečenu razinu sankcije. Činjenično stanje koje se ovdje treba utvrđivati daleko je udaljeno od teškog ili čak moguće najtežeg slučaja, a što Opći sud, grubim zanemarivanjem kriterija ocjene koja treba tumačiti, nije uzeo u obzir.

      (1)  Presuda Općeg suda od 16. rujna 2013. u spojenim predmetima T-379/10 i T-381/10, Keramag Keramische Werke AG i dr. i Sanitec Europe Oy/Komisija.

      (2)  Presuda Općeg suda od 16. rujna 2013. u spojenim predmetima T-379/10 i T-381/10, Keramag Keramische Werke AG i dr. i Sanitec Europe Oy/Komisija, kao i presuda Općeg suda od 16. rujna 2013. u predmetu T-380/10, Wabco Europe i dr./Komisija.


title: Predmet C-508/14: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 13. listopada 2014. uputio Nejvyšším správním soudem (Češka Republika) – Český telekomunikační úřad protiv T-Mobile Czech Republic a.s. i Vodafone Czech Republic a.s.

text:
               16.2.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 56/4

         Zahtjev za prethodnu odluku koji je 13. listopada 2014. uputio Nejvyšším správním soudem (Češka Republika) – Český telekomunikační úřad protiv T-Mobile Czech Republic a.s. i Vodafone Czech Republic a.s.
   (Predmet C-508/14)
   (2015/C 056/05)
   Jezik postupka: češki

      Sud koji je uputio zahtjev

   Nejvyšší správní soud

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelj: Český telekomunikační úřad

      Tuženici: T-Mobile Czech Republic a.s. i Vodafone Czech Republic a.s.

      Druge stranke u postupku: O2 Czech Republic a.s. (koji se do 20. lipnja 2014. zvao Telefónica Czech Republic, a.s.) i UPC Česká republika, s.r.o.

      Prethodna pitanja

               1.

               Treba li članke 12. i 13. Direktive br. 2002/22/ES (1) Europskog parlamenta i Vijeća o univerzalnoj usluzi i pravima korisnika u vezi s elektroničkim komunikacijskim mrežama i uslugama od 7. ožujka 2002. (u daljnjem tekstu: Direktiva) tumačiti u smislu da se u njima uspostavljen pojam „neto troška” pružanja te usluge, protivi tome da cijena izračunatih neto troškova tih usluga obuhvaća također „opravdanu korist” njihovog pružatelja?

               2.

               Imaju li u slučaju potvrdnog odgovora na prvo pitanje, te odredbe direktive (članci 12. i 13.) izravni učinak?

               3.

               Ako članci 12. i 13. imaju izravan učinak, može li se na njega pozivati protiv trgovačkog društva u kojem država članica drži (kontrolira) 51 % dionica, u ovom slučaju društva O2 Czech Republic a.s. (radi li se o „državnom subjektu”)?

               4.

               U slučaju potvrdnog odgovora na pitanja 1. do 3., može li se ta direktiva također primjenjivati na odnose nastale prije pristupanja Češke Republike Europskoj uniji (između 1. travnja 2004. i 30. travnja 2004.)?

      (1)  SL L 108, str. 51. (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 13., svezak 50., str. 3.)


title: Predmet C-473/15: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 7. rujna 2015. uputio Bezirksgericht Linz (Austrija) – Peter Schotthöfer & Florian Steiner GbR protiv Eugena Adelsmayra

text:
               7.12.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 406/15

         Zahtjev za prethodnu odluku koji je 7. rujna 2015. uputio Bezirksgericht Linz (Austrija) – Peter Schotthöfer & Florian Steiner GbR protiv Eugena Adelsmayra
   (Predmet C-473/15)
   (2015/C 406/16)
   Jezik postupka: njemački

      Sud koji je uputio zahtjev

   Bezirksgericht Linz

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelj: Peter Schotthöfer & Florian Steiner GbR

      Tuženik: Eugen Adelsmayr

      Prethodna pitanja

               1.

               Treba li načelo nediskriminacije uspostavljeno člankom 18. UFEU-a tumačiti na način da se, u slučaju da država članica u svom pravnom poretku uspostavi odredbu poput članka 16. stavka 2. Temeljnog zakona Savezne Republike Njemačke koja predviđa zabranu izručenja vlastitih državljana trećim zemljama, to načelo treba primijeniti i na državljane drugih država članica koji borave u dotičnoj državi članici?

               2.

               Treba li članak 19. stavak 2. i članak 47. Povelje Europske unije o temeljnim pravima tumačiti na način da država članica Europske unije treba odbiti zahtjev treće zemlje za izručenje koji se odnosi na građanina Unije koji boravi na teritoriju dotične države članice, ako kazneni postupak na kojem se temelji zahtjev za izručenje i sudska odluka donesena u odsutnosti optuženika u trećoj zemlji nisu bili spojivi s minimalnim standardom međunarodnog prava i načelima javnog poretka Unije („ordre public”), od kojih je moguće odstupiti, te načelom pravičnog suđenja?

               3.

               Konačno, treba li načelo „ne bis in idem” zaštićeno člankom 50. Povelje Europske unije o temeljnim pravima, odnosno sudskom praksom Suda, tumačiti na način da, u slučaju izricanja prve presude u trećoj zemlji i kasnije obustave postupka zbog nepostojanja stvarnih razloga za daljnji progon u državi članici Europske unije, nastaje prepreka za daljnji progon od strane treće zemlje?

               4.

               U slučaju potvrdnog odgovora na neko od tri pitanja u točkama 1. do 3., treba li osobito članak 6. Povelje Europske unije o temeljnim pravima („pravo na slobodu”) tumačiti na način da se građanin Unije u slučaju zahtjeva treće zemlje za izručenje također ne smije uhititi radi izručenja?


title: Predmet T-555/14: Rješenje Općeg suda od 23. rujna 2015. – Estonija protiv Komisije („Ribarstvo — Ulaganja u korist ribarskih plovila koje provodi Estonija — Odluka o suspenziji privremenih plaćanja — Povlačenje odluke — Obustava”)

text:
               16.11.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 381/29

         Rješenje Općeg suda od 23. rujna 2015. – Estonija protiv Komisije
   (Predmet T-555/14) (1)

   ((„Ribarstvo - Ulaganja u korist ribarskih plovila koje provodi Estonija - Odluka o suspenziji privremenih plaćanja - Povlačenje odluke - Obustava”))
   (2015/C 381/32)
   Jezik postupka: estonski

      Stranke

      Tužitelj: Republika Estonija (zastupnici: N. Grünberg i K. Kraavi-Käerdi, agenti)

      Tuženik: Europska komisija (zastupnici: E. Randvere i K. Walkerová, agenti)

      Predmet

   Zahtjev za poništenje Odluke Komisije C (2014) 3271 final od 14. svibnja 2014. koja se odnosi na suspenziju privremenih plaćanja u korist Estonije za razdoblje od 2007.-2013. u okviru operativnog programa potpore Europskog fonda za ribarstvo.

      Izreka

               1.

               Obustavlja se postupak po ovoj tužbi.

               2.

               Nalaže se Europskoj komisiji snošenje troškova.

      (1)  SL C 372, 20. 10. 2014.


title: Predmet T-381/12: Presuda Općeg suda od 12. ožujka 2014 – Borrajo Canelo protiv OHIM-a – Tecnoazúcar (PALMA MULATA) ( „Žig Zajednice — Postupak povodom opoziva — Verbalni žig zajednice PALMA MULATA — Stvarna uporaba — Članak 15. stavak 1. točka (a) i članak 51. stavak 1. točka (a) Uredbe (EZ) br. 207/2009 — Oblik koji odlikuju elementi koji nemaju razlikovni karakter” )

text:
               28.4.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 129/20

         Presuda Općeg suda od 12. ožujka 2014– Borrajo Canelo protiv OHIM-a – Tecnoazúcar (PALMA MULATA)
   (Predmet T-381/12) (1)

   ((„Žig Zajednice - Postupak povodom opoziva - Verbalni žig zajednice PALMA MULATA - Stvarna uporaba - Članak 15. stavak 1. točka (a) i članak 51. stavak 1. točka (a) Uredbe (EZ) br. 207/2009 - Oblik koji odlikuju elementi koji nemaju razlikovni karakter”))
   2014/C 129/25
   Jezik postupka: španjolski

      Stranke

      Tužitelji: Ana Borrajo Canelo (Madrid, Španjolska); Carlos Borrajo Canelo (Madrid); i Luis Borrajo Canelo (Madrid) (zastupnik: A. Gómez López, odvjetnik)

      Tuženik: Ured za usklađivanje na unutarnjem tržištu (žigovi i dizajni) (zastupnik: A. Schifko, agent)

      Druga stranka u postupku pred žalbenim vijećem OHIM-a, intervenijent u postupku pred Općim sudom: Tecnoazúcar (Havana, Kuba) (zastupnik: J. Carbonell Callicó, odvjetnik)

      Predmet

   Tužba podnesena protiv odluke drugog žalbenog vijeća OHIM-a od 21. svibnja 2012. (predmet R 2265/2010-2), u vezi postupka povodom opoziva između Ane Borrajo Canelo, Carlosa Borrajo Canelo i Luisa Borrajo Canelo, s jedne strane, i Tecnoazúcara, s druge strane.

      Izreka

               1.

               Tužba se odbija.

               2.

               Nalaže se Ani Borrajo Canelo, Carlosu Borrajo Canelo i Luisu Borrajo Canelo snošenje troškova postupka.

      (1)  SL C 343,10.11.2012.


title: Predmet C-251/16: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 2. svibnja 2016. uputio Supreme Court (Irska) – Edward Cussens, John Jennings, Vincent Kingston protiv T. G. Brosman

text:
               4.7.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 243/23

         Zahtjev za prethodnu odluku koji je 2. svibnja 2016. uputio Supreme Court (Irska) – Edward Cussens, John Jennings, Vincent Kingston protiv T. G. Brosman
   (Predmet C-251/16)
   (2016/C 243/24)
   Jezik postupka: engleski

      Sud koji je uputio zahtjev

   Supreme Court

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelji: Edward Cussens, John Jennings, Vincent Kingston

      Tuženik: T. G. Brosman

      Prethodna pitanja

               1.

               Ima li načelo zabrane zloporabe prava, za kojeg je presudom od 21. veljače 2006., Halifax i dr., C-255/02, EU:C:2006:121 utvrđeno da se primjenjuje u području PDV-a, izravan učinak na pojedinca, kad ne postoji nacionalna zakonodavna ili sudska mjera kojom bi se to načelo ostvarivalo u okolnostima u kojima bi, kao i u ovom slučaju, ponovno određivanje transakcija izvršenih prije prodaje i prodaja kupcu (u daljnjem tekstu zajedno: tužiteljeve transakcije) kako to savjetuju porezno i carinsko tijelo, dovelo do oporezivanja tužitelja PDV-om ako do toga nije došlo pravilnom primjenom odredaba nacionalnog zakonodavstva koje su bile na snazi u vrijeme izvršenja tužiteljevih transakcija.

               2.

               Ako odgovor na prvo pitanje glasi da načelo zabrane zloporabe prava ima izravan učinak na pojedinca, čak i kad ne postoji nacionalna zakonodavna ili sudska mjera, kojom bi se ostvarivalo to načelo, je li to načelo bilo dovoljno jasno i precizno kako bi se primijenilo na tužiteljeve transakcije koje su izvršene prije donošenja presude Halifax, a osobito, uzimajući u obzir načela pravne sigurnosti i zaštite tužiteljevih legitimnih očekivanja?

               3.

               Ako se načelo zloporabe prava primjenjuje na tužiteljeve transakcije, te ih slijedom toga treba ponovno odrediti –

                           a)

                           na temelju kojeg pravnog mehanizma se procjenjuje i naplaćuje pdv koji se duguje za tužiteljeve transakcije, s obzirom na to da da prema nacionalnom pravu ne postoji nikakav dugovani PDV koji bi se mogao procijeniti ili naplatiti? i

                           b)

                           kako nacionalni sudovi mogu nametnuti takvu obvezu?

               4.

               Prilikom utvrđivanja je li prvenstveni cilj tužiteljevih transakcija bio ostvarivanje porezne prednosti, treba li nacionalni sud u obzir uzeti samo transakcije izvršene prije prodaje (za koje je utvrđeno da su izvršene samo iz poreznih razloga), ili treba razmotriti cilj svih tužiteljevih transakcija?

               5.

               Treba li članak 4. stavak 9. Zakona o PDV-u smatrati nacionalnim zakonodavstvom kojim se provodi Šesta direktiva (1), usprkos činjenici da nije u skladu sa zakonodavnom odredbom iz članka 4. stavka 3. Šeste direktive, čijom bi pravilnom primjenom tužitelje, u vezi s isporukom prije prvog useljenja u nekretnine trebalo smatrati poreznim obveznicima, neovisno o tome što je prethodno došlo do raspolaganja na koje se plaća porez?

               6.

               Ako članak 4. stavak 9. nije u skladu sa Šestom direktivom, jesu li tužitelji, koji se pozivaju na taj stavak zloporabili pravo suprotno načelima utvrđenima u presudi Halifax?

               7.

               Podredno, ako članak 4. stavak 9. nije u skladu sa Šestom direktivom, jesu li tužitelji ostvarili poreznu prednost koja je suprotna cilju Direktive i/ili članka 4.?

               8.

               Čak i ako se ne može smatrati da se člankom 4. stavkom 9. provodi Šesta direktiva, primjenjuje li se na dotične transakcije ipak načelo zabrane zloporabe prava kako je utvrđeno presudom Halifax, upućivanjem na mjerila koja je Sud utvrdio u toj presudi?

      (1)  Šesta direktiva Vijeća 77/388/EEZ od 17. svibnja 1977. o usklađivanju zakonodavstava država članica koja se odnose na poreze na promet – zajednički sustav poreza na dodanu vrijednost: jedinstvena porezna osnovica, SL L 145, str. 1.(neslužbeni prijevod)


title: Predmet T-28/11: Presuda Općeg suda od 16. prosinca 2015. – Koninklijke Luchtvaart Maatschappij protiv Komisije („Tržišno natjecanje — Zabranjeni sporazumi — Europsko tržište zračnog teretnog prijevoza — Sporazumi i usklađena djelovanja u pogledu više elemenata cijena usluga zračnog teretnog prijevoza (uvođenje dodatnih pristojbi za gorivo i sigurnost, odbijanje plaćanja provizije na dodatne pristojbe) — Članak 101. UFEU-a, članak 53. Sporazuma o EGP-u i članak 8. Sporazuma između Zajednice i Švicarske o zračnom prometu — Obveza obrazlaganja”)

text:
               8.2.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 48/30

         Presuda Općeg suda od 16. prosinca 2015. – Koninklijke Luchtvaart Maatschappij protiv Komisije
   (Predmet T-28/11) (1)

   ((„Tržišno natjecanje - Zabranjeni sporazumi - Europsko tržište zračnog teretnog prijevoza - Sporazumi i usklađena djelovanja u pogledu više elemenata cijena usluga zračnog teretnog prijevoza (uvođenje dodatnih pristojbi za gorivo i sigurnost, odbijanje plaćanja provizije na dodatne pristojbe) - Članak 101. UFEU-a, članak 53. Sporazuma o EGP-u i članak 8. Sporazuma između Zajednice i Švicarske o zračnom prometu - Obveza obrazlaganja”))
   (2016/C 048/34)
   Jezik postupka: engleski

      Stranke

      Tužitelj: Koninklijke Luchtvaart Maatschappij NV (Amstelveen, Nizozemska) (zastupnik: M. Smeets, odvjetnik)

      Tuženik: Europska komisija (zastupnici: S. Noë, N. von Lingen i C. Giolito, zatim S. Noë, C. Giolito i A. Dawes, agenti, uz asistenciju B. Dohertyja, barrister)

      Predmet

   Zahtjev koji se odnosi na poništenje Odluke Komisije C (2010) 7694 final od 9. studenoga 2010., o postupku primjene članka 101. UFEU-a, članka 53. Sporazuma o EGP-u i članka 8. Sporazuma između Europske zajednice i Švicarske Konfederacije o zračnom prometu (predmet COMP/39258 – Zračni teretni prijevoz), u djelu u kojem se odnosi na tužitelja, a podredno na smanjenje iznosa novčane kazne koja je izrečena tužitelju.

      Izreka

               1.

               Odluka Komisije C (2010) 7694 final, od 9. studenoga 2010., o postupku primjene članka 101. UFEU-a, članka 53. Sporazuma o EGP-u i članka 8. Sporazuma između Sporazuma između Europske zajednice i Švicarske Konfederacije o zračnom prometu (predmet COMP/39258 – Zračni teretni prijevoz), poništava u djelu kojem se odnosi na Koninklijke Luchtvaart Maatschappij NV.

               2.

               Europskoj komisiji nalaže se snošenje vlastitih troškova i troškova Koninklijke Luchtvaart Maatschappij.

      (1)  SL C 72, 5. 3. 2011.


title: Predmet T-574/15: Presuda Općeg suda od 28. rujna 2016. – Kozmetika Afrodita protiv EUIPO-a – Núñez Martín i Machado Montesinos (KOZMeTIKA AFRODITA) („Žig Europske unije — Postupak povodom prigovora — Prijava figurativnog žiga Europske unije KOZMeTIKA AFRODITA — Raniji nacionalni verbalni žig EXOTIC AFRODITA MYSTIC MUSK OIL i figurativni žig AFRODITA MYSTIC MUSK OIL — Relativni razlog za odbijanje — Vjerojatnost dovođenja u zabludu — Članak 8. stavak 1. točka (b) Uredbe (EZ) br. 207/2009”)

text:
               14.11.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 419/43

         Presuda Općeg suda od 28. rujna 2016. – Kozmetika Afrodita protiv EUIPO-a – Núñez Martín i Machado Montesinos (KOZMeTIKA AFRODITA)
   (Predmet T-574/15) (1)

   ((„Žig Europske unije - Postupak povodom prigovora - Prijava figurativnog žiga Europske unije KOZMeTIKA AFRODITA - Raniji nacionalni verbalni žig EXOTIC AFRODITA MYSTIC MUSK OIL i figurativni žig AFRODITA MYSTIC MUSK OIL - Relativni razlog za odbijanje - Vjerojatnost dovođenja u zabludu - Članak 8. stavak 1. točka (b) Uredbe (EZ) br. 207/2009”))
   (2016/C 419/56)
   Jezik postupka: slovenski

      Stranke

      Tužitelj: Kozmetika Afrodita d.o.o. (Rogaška Slatina, Slovenija) (zastupnik: B. Grešak, odvjetnik)

      Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (zastupnik: M. Rajh, agent)

      Druge stranke u postupku pred žalbenim vijećem EUIPO-a: Pedro Núñez Martín (Madrid, Španjolska) i Carmen Guillermina Machado Montesinos (Madrid)

      Predmet

   Tužba podnesena protiv odluke četvrtog žalbenog vijeća OHIM-a od 28. srpnja 2015. (predmet R 2577/2014-4), u vezi s postupkom povodom prigovora između, s jedne strane, Núñeza Martína i Machado Montesinos i, s druge strane, Kozmetike Afrodita.

      Izreka

               1.

               Tužba se odbija.

               2.

               Društvu Kozmetika Afrodita d.o.o. nalaže se snošenje troškova.

      (1)  SL C 406, 7. 12. 2015.


title: Predmet T-529/13: Tužba podnesena 27. rujna 2013. — Izsák i Dabis protiv Komisije

text:
               25.1.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 24/21

         Tužba podnesena 27. rujna 2013. — Izsák i Dabis protiv Komisije
   (Predmet T-529/13)
   2014/C 24/38
   Jezik postupka: mađarski

      Stranke

      Tužitelji: Balázs-Árpád Izsák (Marosvásárhely, Rumunjska) i Attila Dabis (Budimpešta, Mađarska) (zastupnik: Judit Tordáné dr. Petneházy, odvjetnica)

      Tuženik: Europska komisija

      Zahtjevi

   Tužitelji zahtijevaju od Općeg suda da:

               —

               poništi odluku Europske komisije od 25. srpnja 2013., C(2013) 4975 final, kojom se odbija zahtjev za registraciju prijedloga građanske inicijative pod nazivom „Kohezijska politika za jednakost regija i održivost regionalnih kultura”;

               —

               naloži Komisiji registraciju prijedloga prethodno navedene inicijative i poduzimanje svih potrebnih pravnih mjera;

               —

               naloži Komisiji snošenje troškova.

      Tužbeni razlozi i glavni argumenti

   U prilog njihovoj tužbi, tužitelji ističu sljedeće tužbene razloge:

               1.

               Prvi tužbeni razlog se temelji na povredi članka 4. stavka 2, Uredbe (EU) br. 211/2011 (1)

               U okviru njihovog prvog tužbenog razloga tužitelji ističu da je njihov prijedlog ispunjavao sve uvjete potrebne za registraciju. Tužitelji nadalje smatraju neutemeljenom tvrdnju Komisije prema kojoj je prijedlog predložene inicijative očito izvan okvira ovlasti Komisije na temelju kojih ona može predložiti donošenje pravnog akta Unije u svrhu provedbe Ugovorâ. Prema mišljenju tužitelja, prijedlog inicijative ulazi u područje nadležnosti iz članka 4. stavka 2. točke (c) UFEU-a (ekonomska, socijalna i teritorijalna kohezija).

               2.

               Drugi tužbeni razlog se temelji na povredi članka 174. stavka 3. UFEU-a
               U okviru ovog tužbenog razloga tužitelji ističu da popis poteškoća zbog kojih se nekoj regiji poklanja posebna pozornost, kako je određeno u članku 174. Stavku 3. UFEU-a, nije iscrpan, suprotno onome što tvrdi Komisija, već ilustrativan.

               3.

               Treći tužbeni razlog se temelji na povredi članka 174. UFEU-a i Uredbe (EZ) br. 1059/2003 (2)

               Tužitelji nadalje smatraju da su regije s nacionalnim, etničkim, kulturnim, vjerskim ili jezičnim značajkama u svakom slučaju obuhvaćene kategorijom „dotične regije” Unijine politike kohezije iz članka 174. UFEU-a, zato što je kultura, na temelju sekundarnog prava, važan element teritorijalne, socijalne i ekonomske kohezije. Tu tvrdnju potkrepljuje članak 3. stavak 5. Uredbe br. 1059/2003 kao i uvodna izjava te uredbe.

               4.

               Četvrti tužbeni razlog se temelji na povredi članka 4. stavka 1. Uredbe br. 211/2011 kao i članka 167. UFEU-a
               Tužitelji ističu da organizatori, suprotno onom što tvrdi Komisija, nisu naznačili pravnu osnovu za prijedlog pravnog akta već, na temelju članka 4. stavka 1. Uredbe br. 211/2011, odredbe Ugovorâ koje smatraju bitnima za predloženo djelovanje. Nadalje, prema odredbama članka 167. UFEU-a, Unija doprinosi procvatu kultura država članica, poštujući pritom njihovu nacionalnu i regionalnu raznolikost.

               5.

               Peti tužbeni razlog se temelji na povredi članka 19. stavka 1. UFEU-a
               Tužitelji smatraju da Komisija pogrešno tvrdi u pobijanoj odluci da, iako su institucije Unije dužne poštovati bogatstvo njene kulturne i jezične raznolikosti i suzdržati se od svake diskriminacije manjina, nijedna od ovih odredbi, međutim, ne predstavlja pravnu osnovu za bilo kakvo djelovanje spomenutih institucija. Prema mišljenju tužitelja, ova je tvrdnja u suprotnosti s, između ostalog, člankom 19. stavkom 1. UFEU-a.

               6.

               Šesti tužbeni razlog se temelji na povredi članka 174. stavka drugog UFEU-a
               Prema mišljenju tužitelja, Komisija pogrešno shvaća prijedlog inicijative kada tvrdi da se poboljšanje položaja manjina ne može smatrati doprinosom smanjivanju razlika među različitim regijama i zaostalosti regija, u smislu članka 174. stavka 2. UFEU-a. Tužitelji ističu da organizatori nisu predložili poboljšati stanje nacionalnih manjina, već osigurati da politika kohezije Unije ne može biti stavljena u službu uklanjanja ili slabljenja nacionalnih, jezičnih i kulturnih značajki regija i da instrumenti i ekonomski ciljevi Unije ne mogu postati instrumenti, čak niti neizravni, protumanjinskih politikâ.

      (1)  Uredba (EU) br. 211/2011 Europskog parlamenta i Vijeća od 16. veljače 2011. o građanskoj inicijativi (SL L 65, str. 1.).

      (2)  Uredba (EZ) br. 1059/2003 Europskog parlamenta i Vijeća od 26. svibnja 2003. o uspostavi zajedničkog razvrstavanja prostornih jedinica za statistiku (NUTS) (SL L 154, str. 1.). (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 14., svezak 1., str. 3.).


title: Predmet T-776/14: Tužba podnesena 24. studenoga 2014. – Red Lemon/OHIM – Lidl Stiftung (ABTRONICX2)

text:
               9.2.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 46/55

         Tužba podnesena 24. studenoga 2014. – Red Lemon/OHIM – Lidl Stiftung (ABTRONICX2)
   (Predmet T-776/14)
   (2015/C 046/71)
   Jezik na kojem je tužba podnesena: njemački

      Stranke

      Tužitelj: Red Lemon Inc. (Hong Kong, Kina) (zastupnici: T. Wieland i S. Müller, odvjetnici)

      Tuženik: Ured za usklađivanje na unutarnjem tržištu (žigovi i dizajni) (OHIM)

      Druga stranka pred žalbenim vijećem: Lidl Stiftung & Co. KG (Neckarsulm, Njemačka)

      Podaci o postupku pred OHIM-om

      Podnositelj prijave za sporni žig: tužitelj

      Sporni žig u pitanju: figurativni žig Zajednice s verbalnim elementom „ABTRONICX2” – prijava br. 8 5 34  943

      Postupak pred OHIM-om: postupak povodom prigovora

      Pobijana odluka: odluka prvog žalbenog vijeća OHIM-a od 4. rujna 2014. u predmetu R 2078/2013-1

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

               —

               poništi pobijanu odluku i odbije prigovor;

               —

               naloži OHIM-u snošenje troškova.

      Tužbeni razlog

               —

               povreda članka 8. stavka 1. točke (b) Uredbe br. 207/2009.


title: Predmet T-570/14: Presuda Općeg suda od 10. rujna 2015. – Laverana protiv OHIM-a (BIO MIT PFLANZENFLUID AUS EIGENER HERSTELLUNG) („Žig Zajednice — Prijava figurativnog žiga Zajednice BIO MIT PFLANZENFLUID AUS EIGENER HERSTELLUNG — Apsolutni razlog za odbijanje — Opisni karakter — Članak 7. stavak 1. točka (c) Uredbe (EZ) br. 207/2009”)

text:
               26.10.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 354/35

         Presuda Općeg suda od 10. rujna 2015. – Laverana protiv OHIM-a (BIO MIT PFLANZENFLUID AUS EIGENER HERSTELLUNG)
   (Predmet T-570/14) (1)

   ((„Žig Zajednice - Prijava figurativnog žiga Zajednice BIO MIT PFLANZENFLUID AUS EIGENER HERSTELLUNG - Apsolutni razlog za odbijanje - Opisni karakter - Članak 7. stavak 1. točka (c) Uredbe (EZ) br. 207/2009”))
   (2015/C 354/41)
   Jezik postupka: njemački

      Stranke

      Tužitelj: Laverana GmbH & Co. KG (Wennigsen, Njemačka) (zastupnici: J. Wachinger, M. Zöbisch i D. Chatterjee, odvjetnici)

      Tuženik: Ured za usklađivanje na unutarnjem tržištu (žigovi i dizajni) (zastupnik: A. Schifko, agent)

      Predmet

   Tužba protiv odluke četvrtog žalbenog vijeća OHIM-a od 27. svibnja 2014. (predmet R 124/2014-4) o prijavi za registraciju figurativnog znaka BIO MIT PFLANZENFLUID AUS EIGENER HERSTELLUNG kao žiga Zajednice.

      Izreka

               1.

               Tužba se odbija.

               2.

               Nalaže se društvu Laverana GmbH & Co. KG snošenje troškova.

      (1)  SL C 361, 13. 10. 2014.


title: Predmet T-830/14: Tužba podnesena 29. prosinca 2014. – Farahat protiv Vijeća

text:
               23.3.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 96/22

         Tužba podnesena 29. prosinca 2014. – Farahat protiv Vijeća
   (Predmet T-830/14)
   (2015/C 096/28)
   Jezik postupka: engleski

      Stranke

      Tužitelj: Mohamed Farahat (Kairo, Egipat) (zastupnici: P. Saini, QC, B. Kennelly, Barrister, i N. Sheikh, Solicitor)

      Tuženik: Vijeće Europske unije

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

               —

               poništi Provedbenu Odluku Vijeća (EU) br. 2014/730/ZVSP od 20. listopada 2014. (1) o provedbi Odluke 2013/255/ZVSP o mjerama ograničavanja protiv Sirije i Provedbenu Uredbu Vijeća (EU) br. 1105/2014 od 20. listopada 2014. (2) o provedbi Uredbe (EU) br. 36/2012 o mjerama ograničavanja s obzirom na stanje u Siriji u dijelu u kojem se odnose na tužitelja; i

               —

               naloži tuženiku snošenje troškova tužitelja.

      Tužbeni razlozi i glavni argumenti

   U prilog osnovanosti tužbe tužitelj ističe pet tužbenih razloga.

               1.

               Prvim tužbenim razlogom navodi se da ne postoje razlozi za uvrštavanje na popis u prilogu odluke i uredbe. Tužitelj tvrdi da:

                           —

                           Vijeće navodi da je tužitelj potpredsjednik za financije i administraciju u Tri Ocean Energy i da je s obzirom na svoj položaj odgovoran za aktivnosti toga subjekta u snabdijevanju režima naftom,

                           —

                           ne postoje dokazi na kojima bi se zasnovala ta tvrdnja i Vijeće ih nije u tom smislu podnijelo.

               2.

               Drugim tužbenim razlogom navodi se da je Vijeće povrijedilo tužiteljevo pravo na obranu i pravo na djelotvorno pravno sredstvo s obzirom na to da su osporavane mjere usvojene bez procesnih jamstava kojima bi se tužitelju osiguralo potpuno obrazloženje razloga i bez jamstva valjanog saslušanja tužitelja.

               3.

               Trećim tužbenim razlogom navodi se da Vijeće nije dovoljno obrazložilo razloge za uvrštavanje tužitelja na popis. Tužitelj tvrdi da su navedeni razlozi nedovoljni da bi mogao učinkovito osporavati navode koji mu se stavljaju na teret ili da bi omogućili sudu ocjenjivanje zakonitosti pobijane odluke.

               4.

               Četvrtim tužbenim razlogom navodi se da je Vijeće povrijedilo temeljna prava tužitelja na vlasništvo i ugled. Tužitelj tvrdi da Vijeće nije dokazalo da je vrlo značajno miješanje u tužiteljevo pravo na vlasništvo opravdano i proporcionalno.

               5.

               Petim tužbenim razlogom navodi se da je Vijeće počinilo očitu pogrešku u ocjeni unoseći tužitelja na popis. Tužitelj tvrdi da:

                           —

                           nema podataka ili dostupnih dokaza kojima bi se dokazalo da je Tri Ocean Energy stvarno pružao potporu sirijskom režimu,

                           —

                           nema podataka ili dokaza koji bi ukazivali na to da je tužitelj samo svojim položajem bio odgovoran za navodne aktivnosti Tri Ocean Energy.

      (1)  Provedbena Odluka Vijeća (EU) br. 2014/730/ZVSP od 20. listopada 2014. o provedbi Odluke 2013/255/ZVSP o mjerama ograničavanja protiv Sirije (SL 2014, L 301, str. 36.).

      (2)  Provedbena Uredba Vijeća (EU) br. 1105/2014 od 20. listopada 2014. o provedbi Uredbe (EU) br. 36/2012 o mjerama ograničavanja s obzirom na stanje u Siriji (SL 2014, L 301, str. 7).


title: Predmet T-422/16: Tužba podnesena 29. srpnja 2016. – sheepworld protiv EUIPO-a (Beste Mama)

text:
               19.9.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 343/45

         Tužba podnesena 29. srpnja 2016. – sheepworld protiv EUIPO-a (Beste Mama)
   (Predmet T-422/16)
   (2016/C 343/61)
   Jezik postupka: njemački

      Stranke

      Tužitelj: sheepworld AG (Ursensollen, Njemačka) (zastupnik: S. von Rüden, odvjetnik)

      Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO)

      Podaci o postupku pred EUIPO-om

   Predmetni sporni žig: verbalni žig Unije „Beste Mama” – prijava za registraciju br. 14 169 304

      Pobijana odluka: odluka četvrtog žalbenog vijeća EUIPO-a od 13. svibnja 2016. u predmetu R 95/2016-4

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

               —

               poništi pobijanu odluku;

               —

               naloži EUIPO-u snošenje troškova postupka, uključujući troškove nastale u žalbenom postupku.

      Tužbeni razlog

               —

               povreda članka 7. stavka 1. točke (b) Uredbe br. 207/2009.


title: Predmet T-146/09 RENV: Presuda Općeg suda od 14. srpnja 2016. – Parker Hannifin Manufacturing i Parker-Hannifin protiv Komisije („Tržišno natjecanje — Zabranjeni sporazumi — Europsko tržište cijevi u pomorskoj uporabi — Sporazumi kojima se utvrđuju cijene, dijeli tržište, razmjenjuju trgovački osjetljive informacije — Pripisivanje protupravnog ponašanja — Načelo gospodarskog kontinuiteta — Načelo osobne odgovornosti — Novčane kazne — Otegotne okolnosti — Uloga predvodnika — Gornja granica od 10 % — Neograničena nadležnost”)

text:
               29.8.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 314/17

         Presuda Općeg suda od 14. srpnja 2016. – Parker Hannifin Manufacturing i Parker-Hannifin protiv Komisije
   (Predmet T-146/09 RENV) (1)

   ((„Tržišno natjecanje - Zabranjeni sporazumi - Europsko tržište cijevi u pomorskoj uporabi - Sporazumi kojima se utvrđuju cijene, dijeli tržište, razmjenjuju trgovački osjetljive informacije - Pripisivanje protupravnog ponašanja - Načelo gospodarskog kontinuiteta - Načelo osobne odgovornosti - Novčane kazne - Otegotne okolnosti - Uloga predvodnika - Gornja granica od 10 % - Neograničena nadležnost”))
   (2016/C 314/23)
   Jezik postupka: engleski

      Stranke

      Tužitelj: Parker Hannifin Manufacturing Srl, ranije Parker ITR Srl (Corsico, Italija), i Parker-Hannifin Corp. (Mayfield Heights, Ohio, Sjedinjene Američke Države) (zastupnici: B. Amory, F. Marchini Camia i É. Barbier de La Serre, odvjetnici)

      Tuženik: Europska komisija (zastupnici: V. Bottka, S. Noë i R. Sauer, agenti)

      Predmet

   Ponajprije, zahtjev koji se temelji na članku 263. UFEU-a s ciljem poništenja Odluke Komisije C(2009) 428 final od 28. siječnja 2009. koja se odnosi na postupak primjene članka 81. [EZ-a] i članak 53. Sporazuma o EGP-u (predmet COMP/39406 – Cijevi u pomorskoj uporabi), u dijelu u kojem se ta oduka odnosi na tužitelje, i, podredno, zahtjev na temelju članka 263. UFEU-a s ciljem ukidanja ili znatnog umanjenja novačne kazne koja im je tom odlukom izrečena.

      Izreka

               1.

               Članak 2. stavak 1. točka (e) Odluke Komisije C(2009) 428 final od 28. siječnja 2009. koja se odnosi na postupak primjene članka 81. [EZ-a] i članak 53. Sporazuma o EGP-u (predmet COMP/39406 – Cijevi u pomorskoj uporabi) se poništava jer se odnosi na povećanje od 30 % koje je primijenjeno na iznos novčane kazne koji solidarno moraju platiti Parker-Hannifin Corp., na osnovi otegotne okolnosti uloge predvodnika povrede ITR SpA između 11. lipnja 1999. i 30. rujna 2001. i jer Europska komisija nije izračunala, na temelju ukupnog prometa društva Parker ITR Srl, gornju granicu od 10 % ukupnog prometa koju predviđa članak 23. stavak 2. Uredbe Vijeća (EZ) br. 1/2003 od 16. prosinca 2002. o provedbi pravila o tržišnom natjecanju koja su propisana člancima 81. i 82. Ugovora o EZ-u što se tiče dijela novčane kazne za koju je Parker ITR bio isključivo odgovoran za razdoblje prije 1. siječnja 2002.

               2.

               Iznos novčane kazne izrečene Parker Hannifin Manufacturing Srl, ranije Parker ITR, određuje se na 19 945 728 eura, od čega je Parker-Hannifin solidarno odgovoran za 6 400 000 eura.

               3.

               U preostalom dijelu tužba se odbija.

               4.

               Parker Hannifin Manufacturing, Parker-Hannifin i Komisija snosit će vlastite troškove.

      (1)  SL C 141, 20. 6. 2009.


title: Predmet T-391/09: Presuda Općeg suda od 23. siječnja 2014. — Evonik Degussa i AlzChem protiv Komisije ( „Tržišno natjecanje — Zabranjeni sporazumi — Tržište karbida kalcija i magnezija namijenjeno metalurškom i plinskom sektoru unutar EGP-a, s iznimkom Irske, Španjolske, Portugala i Ujedinjene Kraljevine — Odluka kojom se utvrđuje povreda članka 81. EZ-a — Određivanje cijena i podjela tržišta — Pripisivanje protupravnog ponašanja — Novčane kazne — Suradnja tijekom upravnog postupka — Otegotne okolnosti — Ponovljeno kršenje — Proporcionalnost — Trajanje povrede — Solidarna odgovornost za plaćanje novčane kazne — Smjernice za izračunavanje novčane kazne iz 2006.” )

text:
               8.3.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 71/14

      Presuda Općeg suda od 23. siječnja 2014. — Evonik Degussa i AlzChem protiv Komisije
      (Predmet T-391/09) (1)

      (Tržišno natjecanje - Zabranjeni sporazumi - Tržište karbida kalcija i magnezija namijenjeno metalurškom i plinskom sektoru unutar EGP-a, s iznimkom Irske, Španjolske, Portugala i Ujedinjene Kraljevine - Odluka kojom se utvrđuje povreda članka 81. EZ-a - Određivanje cijena i podjela tržišta - Pripisivanje protupravnog ponašanja - Novčane kazne - Suradnja tijekom upravnog postupka - Otegotne okolnosti - Ponovljeno kršenje - Proporcionalnost - Trajanje povrede - Solidarna odgovornost za plaćanje novčane kazne - Smjernice za izračunavanje novčane kazne iz 2006.)
      (2014/C 71/24)
      Jezik postupka: njemački

         Stranke

         Tužitelji: Evonik Degussa GmbH (Essen, Njemačka) i AlzChem AG, ranije AlzChem Trostberg GmbH, ranije AlzChem Hart GmbH (Trostberg, Njemačka) (zastupnici: C. Steinle, O. Andresen i I. Bodenstein, avocats)

         Tuženici: Europska komisija (zastupnici: N. von Lingen i A. Antoniadis, agenti, uz asistenciju A. Böhlke, avocat)

         Predmet

      Zahtjev za ukidanje konačne odluke Komisije C(2009) 5791 od 22. srpnja 2009., koja se odnosi na postupak primjene članka 81. [EZ] i članka 53. Sporazuma o EGP-u (predmet COMP/39.396 — Reagensi na bazi karbida kalcija i magnezija namijenjeni metalurškom i plinskom sektoru) u dijelu koji se odnosi na tužitelja te podredno zahtjev za preinaku navedene odluke sa svrhom, s jedne strane, ukidanja novčane kazne određene tužiteljima ili smanjenja njenog iznosa, te da se s druge strane SKW Stahl-Technik GmbH & Co. KG naloži snošenje troškova u cijelosti navedene novčane kazne, solidarno s tužiteljima.

         Izreka

                  1.

                  Članak 2. točke (g) i (h) odluke Komisije C(2009) 5791 final od 22. srpnja 2009. u vezi postupka primjene članka 81. [EZ] i članka 53. Sporazuma o EGP-u (predmet COMP/39.396 — Reagensi na bazi karbida kalcija i magnezija namijenjeni metalurškom i plinskom sektoru) ukida se u dijelu koji se odnosi na Evonik Degussa GmbH i AlzChem AG, što međutim znači kako ovo ukidanje ne utječe na učinak oslobađanja od cjelokupnog plaćanja, od strane jednog ili drugog od ova dva društva, na temelju novčane kazne koja im je solidarno određena za povredu temeljenu na članku 1. točki (f) navedene odluke, u vezi novčane kazne koja je SKW Stahl-Technik GmbH & Co. KG određena na temelju članka 2. točke (g) iste odluke.

                  2.

                  Za povredu utvrđenu u vezi Evonik Degussa i d’AlzChem prema članku 1. točki (f), odluke C(2009) 5791 final, određene su sljedeće novčane kazne:

                              —

                              solidarno Evonik Degussa i AlzChem: 2,49 milijuna eura, što znači da se smatra kako su Evonik Degussa i AlzChem podmirili ovu novčanu kaznu u iznosu u kojem ju je platio Stahl-Technik na temelju novčane kazne koja mu je određena člankom 2. stavcima (f) et (g), iste odluke;

                              —

                              Evonik Degussa, koja je jedina odgovorna za plaćanje ove kazne u iznosu od 1,24 milijuna eura.

                  3.

                  Tužba se odbija u preostalom dijelu.

                  4.

                  Evonik Degussa i AlzChem snose dvije trećine svojih troškova, kao i dvije trećine troškova Europske komisije. Komisija snosi trećinu svojih troškova i trećinu troškova Evonik Degussa i AlzChem.

         (1)  SL C 297, 5.12.2009.


title: Predmet T-749/15: Presuda Općeg suda od 24. siječnja 2017. – Nausicaa Anadyomène i Banque d’escompte protiv ESB-a („Izvanugovorna odgovornost — Ekonomska i monetarna politika — ESB — Nacionalne središnje banke — Restrukturiranje grčkog javnog duga — Program kupnje vrijednosnih papira — Sporazum o razmjeni vrijednosnih papira isključivo u korist središnjih banaka Eurosustava — Uključivanje privatnog sektora — Klauzule kolektivnog djelovanja — Poboljšanje kreditne kvalitete u obliku programa otkupa radi poboljšanja kvalitete vrijednosnih papira kao jamstava — Privatni vjerovnici — Komercijalne banke — Dovoljno ozbiljna povreda pravnog pravila koje pojedincima dodjeljuje prava — Legitimno očekivanje — Jednako postupanje”)

text:
               6.3.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 70/19

         Presuda Općeg suda od 24. siječnja 2017. – Nausicaa Anadyomène i Banque d’escompte protiv ESB-a
   (Predmet T-749/15) (1)

   ((„Izvanugovorna odgovornost - Ekonomska i monetarna politika - ESB - Nacionalne središnje banke - Restrukturiranje grčkog javnog duga - Program kupnje vrijednosnih papira - Sporazum o razmjeni vrijednosnih papira isključivo u korist središnjih banaka Eurosustava - Uključivanje privatnog sektora - Klauzule kolektivnog djelovanja - Poboljšanje kreditne kvalitete u obliku programa otkupa radi poboljšanja kvalitete vrijednosnih papira kao jamstava - Privatni vjerovnici - Komercijalne banke - Dovoljno ozbiljna povreda pravnog pravila koje pojedincima dodjeljuje prava - Legitimno očekivanje - Jednako postupanje”))
   (2017/C 070/26)
   Jezik postupka: francuski

      Stranke

      Tužitelji: Nausicaa Anadyomène SAS (Pariz, Francuska) i Banque d’escompte (Pariz) (zastupnici: S. Rodrigues i A. Tymen, odvjetnici)

      Tuženik: Europska središnja banka (zastupnici: O. Heinz, G. Varhelyi i F. von Lindeiner, agenti, uz asistenciju H.-G. Kamanna, odvjetnika)

      Predmet

   Zahtjev koji se temelji na članku 268. UFEU-a i kojim se traži naknada štete koju su tužitelji navodno pretrpjeli osobito nakon donošenja Odluke 2012/153/EU ESB-a od 5. ožujka 2012. o prihvatljivosti utrživih dužničkih instrumenata koje izdaje ili za koje u potpunosti jamči Helenska Republika u okviru ponude za zamjenu obveznica Helenske Republike (ESB/2012/3) (SL 2012., L 77, str. 19.), i drugim ESB-ovim mjerama u vezi s restrukturiranjem grčkog javnog duga.

      Izreka

               1.

               Tužba se odbija.

               2.

               Nausicaa Anadyomène SAS i Banque d’escompte nalaže se snošenje troškova.

      (1)  SL C 68, 22. 2. 2016.


20150731058617092015/C 270/493442015TC27020150817HR01HRINFO_JUDICIAL20150701394021Predmet T-344/15: Tužba podnesena 1. srpnja 2015. – Francuska protiv Komisije
 ---documentbreak--- C2702015HR3910120150701HR0049391402Tužba podnesena 1. srpnja 2015. – Francuska protiv Komisije
   (Predmet T-344/15)2015/C 270/49Jezik postupka: francuski
      Stranke

      Tužitelj: Francuska Republika (zastupnici: F. Alabrune, G. de Bergues, D. Colas i F. Fize, agenti)

      Tuženik: Europska komisija

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

            —

            poništi Odluku Europske komisije GESTDEM 2014/6046 od 21. travnja 2015. o ponovnom zahtjevu za pristup dokumentima na temelju Uredbe (EZ) br. 1049/2001 Europskog parlamenta i Vijeća od 30. svibnja 2001. o javnom pristupu dokumentima Europskog parlamenta, Vijeća i Komisije;

            —

            naloži Komisiji snošenje troškova.

      Tužbeni razlozi i glavni argumenti

   U prilog osnovanosti tužbe tužitelj ističe tri tužbena razloga.

            1.

            Prvi tužbeni razlog temelji se na povredi članka 4. stavka 5. Uredbe (EZ) br. 1049/2001 (
                  1
               ) kojim se predviđa da država članica može od institucije zatražiti da bez njezine prethodne suglasnosti ne objavi dokument koji potječe iz te države članice.

            2.

            Drugi tužbeni razlog, koji se ističe podredno, temelji se na povredi obveze obrazlaganja u pogledu neprimjene izuzeća predviđenog člankom 4. stavkom 2. trećom alinejom Uredbe (EZ) br. 1049/2001.

            3.

            Treći tužbeni razlog, koji se ističe podredno drugom, temelji se na povredi članka 4. stavka 2. druge i treće alineje Uredbe (EZ) br. 1049/2001. Tužitelj tvrdi da je Komisija mogla odbiti pristup dokumentima koje su dostavile francuske vlasti u okviru postupka predviđenog Direktivom 98/34/EZ (
                  2
               ), s obzirom na to da je taj postupak istraga u smislu gore navedenog članka.

      (
         1
      )	Uredba (EZ) br. 1049/2001 Europskog parlamenta i Vijeća od 30. svibnja 2001. o javnom pristupu dokumentima Europskog parlamenta, Vijeća i Komisije (SL L 145., str. 43.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 1., svezak 16., str. 70.).
   (
         2
      )	Direktiva 98/34/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 22. lipnja 1998. o utvrđivanju postupka osiguravanja informacija u području tehničkih normi i propisa (JO L 204., str. 37.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 13., svezak 42., str. 58.).


title: Predmet T-679/14: Tužba podnesena 19. rujna 2014. – Teva UK i dr. protiv Komisije

text:
               17.11.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 409/54

         Tužba podnesena 19. rujna 2014. – Teva UK i dr. protiv Komisije
   (Predmet T-679/14)
   2014/C 409/74
   Jezik postupka: engleski

      Stranke

      Tužitelji: Teva UK Ltd (West Yorkshire, Ujedinjena Kraljevina), Teva Pharmaceuticals Europe BV (Utrecht, Nizozemska) i Teva Pharmaceutical Industries Ltd (Jeruzalem, Izrael) (zastupnici: D. Tayar i A. Richard, odvjetnici)

      Tuženik: Europska komisija

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelji od Općeg suda zahtijevaju da:

               —

               prihvati ovaj podnesak i utvrdi da je tužba dopuštena;

               —

               poništi članak 3. Odluke COMP/AT.39612 „Perindopril (Servier)” od 9. srpnja 2014. u dijelu u kojem utvrđuje da su Teva UK limited, Teva Pharmaceuticals Europe B.V. i Teva Pharmaceutical Industries Limited povrijedili članak 101. Ugovora;

               —

               ukine novčanu kaznu izrečenu protiv društava Teva UK limited, Teva Pharmaceuticals Europe B.V. i Teva Pharmaceutical Industries Limited u članku 7. Odluke COMP/AT.39612 „Perindopril (Servier)” od 9. srpnja 2014.;

               —

               ako ne poništi članak 3. Odluke ili u cijelosti ne ukine novčanu kaznu, znatno smanji iznos novčane kazne te

               —

               Komisiji naloži snošenje troškova postupka.

      Tužbeni razlozi i glavni argumenti

   U prilog osnovanosti tužbe tužitelji ističu pet tužbenih razloga.

               1.

               Prvi tužbeni razlog prema kojem je Komisija pogriješila i u pogledu prava i u pogledu činjenica kada je ugovor između društava Teva i Servier sklopljen 13. lipnja 2006. („Ugovor”) ocijenila kao ograničenje prema cilju. U pogledu prava, Komisija je pogrešno kao ograničenja prema cilju ocijenila sve ugovore koji mogu ograničiti tržišno natjecanje umjesto isključivo ugovorâ koji nedvojbeno, po vlastitoj naravi, pokazuju dovoljan stupanj štetnosti za tržišno natjecanje. U pogledu činjenica, okolnosti koje su bile aktualne u vrijeme pregovora o sklapanju Ugovora, a osobito stvarni rizici s kojom se Teva suočavala u vezi s pravima intelektualnog vlasništva, pokazuju da je Teva sklopila Ugovor kako bi osigurala pravovremeni ulazak na tržište, a ne kako bi primila pogodnost u zamjenu za odgođeni ulazak na tržište.

               2.

               Drugi tužbeni razlog prema kojem je Komisija pogriješila i u pogledu prava i u pogledu činjenica kada je Ugovor ocijenila kao ograničenje prema učinku jer Odluka ne donosi dokaze u skladu sa standardom koji se traži za dokazivanje ograničenja tržišnog natjecanja u usporedbi s relevantnim mogućim suprotnim činjeničnim stanjem.

               3.

               Treći tužbeni razlog prema kojem Opći sud, čak i ako utvrdi da Ugovor ulazi u područje primjene članka 101. stavka 1. UFEU-a, treba zaključiti da Komisija nije adekvatno ispitala argumente i dokaze koje su tužitelji pružili u prilog argumenta o ostvarivanju učinkovitosti i argumenta prema kojem Ugovor ispunjava sve pretpostavke iz članka 101. stavka 3. UFEU-a.

               4.

               Četvrti tužbeni razlog prema kojem novčanu kaznu izrečenu tužiteljima treba ukinuti ili barem znatno smanjiti. Kao prvo, izricanjem prilično visoke novčane kazne Tevi Odluka krši načelo pravne sigurnosti, načelo zabrane retroaktivnog učinka i načelo zaštite legitimnih očekivanja. Kao drugo, izricanjem pretjerano visoke novčane kazne Tevi, Komisija je pogriješila odstupivši od Smjernica o metodologiji za utvrđivanje kazni te je povrijedila načelo pravne sigurnosti, načelo zaštite legitimnih očekivanja, načelo proporcionalnosti i načelo jednakog postupanja.

               5.

               Peti tužbeni razlog prema kojem je Komisija učinila bitne postupovne povrede.


title: Predmet C-554/12 P: Presuda Suda (treće vijeće) od 17. srpnja 2014. – Europska komisija protiv Dimosia Epicheirisi Ilektrismou AE (DEI), Helenske Republike (Žalba — Tržišno natjecanje — Članak 86. stavak 3. UEZ-a — Zadržavanje privilegiranih prava koja je Helenska Republika dodijelila u korist javnog poduzeća za traženje i vađenje lignita — Povreda — Odluka — Neusklađenost s pravom Unije — Naknadna odluka — Provođenje posebnih mjera — Rješenje u odnosu na protutržišne učinke povrede — Tužba za poništenje)

text:
               15.9.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 315/7

         Presuda Suda (treće vijeće) od 17. srpnja 2014. – Europska komisija protiv Dimosia Epicheirisi Ilektrismou AE (DEI), Helenske Republike
   (Predmet C-554/12 P) (1)

   ((Žalba - Tržišno natjecanje - Članak 86. stavak 3. UEZ-a - Zadržavanje privilegiranih prava koja je Helenska Republika dodijelila u korist javnog poduzeća za traženje i vađenje lignita - Povreda - Odluka - Neusklađenost s pravom Unije - Naknadna odluka - Provođenje posebnih mjera - Rješenje u odnosu na protutržišne učinke povrede - Tužba za poništenje))
   2014/C 315/09
   Jezik postupka: grčki

      Stranke

      Žalitelj: Europska komisija (zastupnici: T. Christoforou i A. Antoniadis, agenti, uz asistenciju A. Oikonomou, dikigoros)

      Druge stranke u postupku: Dimosia Epicheirisi Ilektrismou AE (DEI) (zastupnik: P. Anestis, dikigoros), Helenska Republika (zastupnici: P. Mylonopoulos, M.-T. Marinos i K. Boskovits, agenti)

      Izreka

               1.

               Poništava se presuda Općeg suda Europske unije DEI/Komisija (T-421/09, EU:T:2012:450).

               2.

               Predmet se vraća na ponovno suđenje Općem sudu Europske unije.

               3.

               O troškovima će se odlučiti naknadno.

      (1)  SL C 32, 2.2.2013.


title: Predmet C-70/15: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 17. veljače 2015. uputio Sąd Najwyższy (Poljska) – Emmanuel Lebek protiv Janusza Domina

text:
               26.5.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 171/13

         Zahtjev za prethodnu odluku koji je 17. veljače 2015. uputio Sąd Najwyższy (Poljska) – Emmanuel Lebek protiv Janusza Domina
   (Predmet C-70/15)
   (2015/C 171/15)
   Jezik postupka: poljski

      Sud koji je uputio zahtjev

   Sąd Najwyższy

      Stranke glavnog postupka

      Žalitelj u kasacijskom postupku: Emmanuel Lebek

      Druga stranka u kasacijskom postupku: Janusz Domino

      Prethodna pitanja

               1.

               Treba li članak 34. točku 2. Uredbe Vijeća (EZ) br. 44/2001 od 22. prosinca 2000. o nadležnosti, priznavanju i izvršenju sudskih odluka u građanskim i trgovačkim stvarima (1) tumačiti tako da tamo navedena mogućnost ulaganja pravnog lijeka obuhvaća i slučaj da odgovarajući pravni lijek može biti uložen unutar roka koji je određen u nacionalnom pravu kao i slučaj kada je taj rok već istekao, ali je postavljen zahtjev za povrat u prijašnje stanje i potom – nakon što je udovoljeno tom zahtjevu – može biti uložen odgovarajući pravni lijek?

               2.

               Treba li članak 19. stavak 4. Uredbe (EZ) br. 1393/2007 Europskog parlamenta i Vijeća od 13. studenoga 2007. o dostavi, u državama članicama, sudskih i izvansudskih pismena u građanskim ili trgovačkim stvarima („dostava pismena”) i o stavljanju izvan snage Uredbe Vijeća (EZ) br. 1348/2000 (2) tumačiti tako da on isključuje primjenu odredbi nacionalnog prava o povratu u prijašnje stanje u vezi s rokom za pravni lijek ili tako da tuženik ima izbor podnijeti zahtjev prema toj odredbi ili koristiti odgovarajući pravni institut nacionalnog prava?

      (1)  SL L 12, str. 1. (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 19., svezak 3., str. 30.).

      (2)  SL L 324, str. 79. (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 19., svezak 7., str. 171.).


title: Predmet C-269/11: Presuda Suda (treće vijeće) od 26. rujna 2013. — Europska komisija protiv Češke Republike (Povreda obveze države članice — Oporezivanje — PDV — Direktiva 2006/112/EZ — Članci 306. do 310. — Posebna odredba za putničke agente — Razlike u jezičnim verzijama — Nacionalno zakonodavstvo koje predviđa primjenu posebne odredbe na osobe koje nisu putnici — Pojmovi „putnik” i „klijent” )

text:
               23.11.2013

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 344/7

         Presuda Suda (treće vijeće) od 26. rujna 2013. — Europska komisija protiv Češke Republike
   (Predmet C-269/11) (1)

   (Povreda obveze države članice - Oporezivanje - PDV - Direktiva 2006/112/EZ - Članci 306. do 310. - Posebna odredba za putničke agente - Razlike u jezičnim verzijama - Nacionalno zakonodavstvo koje predviđa primjenu posebne odredbe na osobe koje nisu putnici - Pojmovi „putnik” i „klijent”)
   2013/C 344/08
   Jezik postupka: češki

      Stranke

      Tužitelj: Europska komisija (zastupnici: L. Lozano Palacios i M. Šimerdová, agenti)

      Tuženik: Češka Republika (zastupnici: M. Smolek i J. Očková, agenti)

      Intervenijenti koji podržavaju tuženika: Helenska Republika (zastupnik: E.-M. Mamouna, agent), Kraljevina Španjolska (zastupnik: S. Centeno Huerta, agent), Francuska Republika (zastupnici: G. de Bergues i J.-S. Pilczer, agenti), Republika Poljska (zastupnik: B. Majczyna, agent), Republika Finska (zastupnik: J. Heliskoski, agent)

      Predmet

   Povreda obveze države članice — Povreda članaka 306. do 310. Direktive Vijeća 2006/112/EZ od 28. studenog 2006. o zajedničkom sustavu poreza na dodanu vrijednost (SL L 347, str. 1.) — Nacionalno zakonodavstvo koje predviđa primjenu posebne odredbe za oporezivanje putničkih agenata kod transakcija koje oni obavljaju s korisnicima koji nisu putnici

      Izreka

               1.

               Tužba se odbija.

               2.

               Europska komisija snosi troškove Češke Republike.

               3.

               Helenska Republika, Kraljevina Španjolska, Francuska Republika, Republika Poljska i Republika Finska snose svoje troškove.

      (1)  SL C 232, 6.8.2011.


title: Predmet T-426/14: Tužba podnesena 12. lipnja 2014. – Distribuidores y Transportistas de Productos Petrolíferos protiv Komisije

text:
               4.8.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 253/56

         Tužba podnesena 12. lipnja 2014. – Distribuidores y Transportistas de Productos Petrolíferos protiv Komisije
   (Predmet T-426/14)
   2014/C 253/74
   Jezik postupka: španjolski

      Stranke

      Tužitelj: Distribuidores y Transportistas de Productos Petrolíferos, SA (Madrid, Španjolska) (zastupnici: J. García Muñoz, J. Jiménez-Blanco i J. Corral García, abogados)

      Tuženik: Europska komisija

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

               —

               poništi pobijanu odluku, i

               —

               naloži Komisiji snošenje svih troškova koji proizlaze iz postupka.

      Tužbeni razlozi i glavni argumenti

   Tužbeni razlozi i glavni argumenti identični su onima u predmetu T-392/14, Gutser protiv Komisije.