title: Predmet T-553/12: Presuda Općeg suda od 21. svibnja 2014. – Bateaux mouches protiv OHIM-a (BATEAUX-MOUCHES) ( „Žig Zajednice — Prijava figurativnog žiga Zajednice BATEAUX-MOUCHES — Apsolutni razlog za odbijanje — Nepostojanje razlikovnog karaktera — Članak 7., stavak 1., točka (b) Uredbe (EZ) br. 207/2009 — Opisni karakter — Članak 7., stavak 1., točka(c) Uredbe br. 207/2009 — Nepostojanje razlikovnog karaktera stečenog uporabom — Članak 7. stavak 3. Uredbe br. 207/2009” )

text:
               7.7.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 212/28

         Presuda Općeg suda od 21. svibnja 2014. – Bateaux mouches protiv OHIM-a (BATEAUX-MOUCHES)
   (Predmet T-553/12) (1)

   ((„Žig Zajednice - Prijava figurativnog žiga Zajednice BATEAUX-MOUCHES - Apsolutni razlog za odbijanje - Nepostojanje razlikovnog karaktera - Članak 7., stavak 1., točka (b) Uredbe (EZ) br. 207/2009 - Opisni karakter - Članak 7., stavak 1., točka(c) Uredbe br. 207/2009 - Nepostojanje razlikovnog karaktera stečenog uporabom - Članak 7. stavak 3. Uredbe br. 207/2009”))
   2014/C 212/34
   Jezik postupka: francuski

      Stranke

      Tužitelj: Compagnie des bateaux mouches SA (Paris, France) (zastupnik: G. Barbaut, odvjetnik)

      Tuženik: Ured za usklađivanje na unutarnjem tržištu (žigovi i dizajni) (zastupnik: V. Melgar, agent)

      Predmet

   Tužba protiv odluke drugog žalbenog vijeća OHIM-a od 9. listopada 2012. (predmet R 1709/2011-2), koja se odnosi na prijavu figurativnog žiga BATEAUX-MOUCHES kao žiga Zajednice.

      Izreka

               1.

               Tužba se odbija

               2.

               La Compagnie des bateaux mouches SA se nalaže snošenje troškova.

      (1)  SL C 55, 23.2.2013.


title: Predmet C-464/14: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 8. listopada 2014. uputio Tribunal Tributário de Lisboa (Portugal) – SECIL – Companhia Geral de Cal e Cimento, S.A. protiv Fazenda Pública

text:
               2.2.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 34/2

         Zahtjev za prethodnu odluku koji je 8. listopada 2014. uputio Tribunal Tributário de Lisboa (Portugal) – SECIL – Companhia Geral de Cal e Cimento, S.A. protiv Fazenda Pública
   (Predmet C-464/14)
   (2015/C 034/02)
   Jezik postupka: portugalski

      Sud koji je uputio zahtjev

   Tribunal Tributário de Lisboa

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelj: SECIL – Companhia Geral de Cal e Cimento, S.A.

      Tuženik: Fazenda Pública

      Prethodna pitanja

               1.

               Predstavlja li članak 31. Sporazuma s Tunisom (1) jasnu, preciznu i bezuvjetnu normu i kao takvu izravno primjenjivu, koja u ovom slučaju nalaže primjenu prava na poslovni nastan?

               2.

               U slučaju potvrdnog odgovora, uključuje li pravo na poslovni nastan, kako navodi tužitelj, primjenu mehanizma potpunog odbitka predviđenog u članku 46., stavku 1., CIRC-a [Código do Imposto sobre o Rendimento das Pessoas Colectivas (Zakon o porezu na dobit)] na dividende koje je ostvario od svog društva kćeri u Tunisu, jer će se u protivnom smatrati da je to pravo povrijeđeno?

               3.

               Predstavlja li članak 34. Sporazuma s Tunisom jasnu, preciznu i bezuvjetnu normu i, kao takvu izravno primjenjivu, koja u ovom slučaju nalaže primjenu slobodnog kretanja kapitala i da se stoga treba smatrati da uključuje ulaganje koje je izvršio tužitelj?

               4.

               U slučaju potvrdnog odgovora, proizvodi li slobodno kretanje kapitala predviđeno navedenom odredbom učinke na koje se poziva tužitelj, tako da nalaže primjenu mehanizma potpunog odbitka iz članka 46. stavka 1. CIRC-a na dividende koje je ostvario od svog društva kćeri u Tunisu?

               5.

               Uvjetuje li odredba članka 89. Sporazuma s Tunisom potvrdan odgovor na prethodno postavljena pitanja?

               6.

               Je li opravdan restriktivni tretman dividendi koje je podijelio Société des Ciments de Gabés, s obzirom na to da u slučaju Tunisa ne postoji okvir za suradnju uspostavljen Direktivom Vijeća 77/799/EEZ (2) od 19. prosinca 1977. o međusobnoj pomoći nadležnih tijela država članica u području izravnog oporezivanja?

               7.

               Predstavlja li odredba članka 31. Sporazuma s Libanonom, u vezi s člankom 33. stavkom 2. tog sporazuma, jasnu, preciznu i bezuvjetnu te stoga i izravno primjenjivu normu koja u predmetnom slučaju nalaže primjenu slobodnog kretanja kapitala?

               8.

               Ima li u slučaju potvrdnog odgovora, slobodno kretanje kapitala predviđeno u navedenim odredbama posljedice koje navodi tužitelj, tako da nametne primjenu mehanizam potpunog odbitka utemeljenog člankom 46. stavkom 1. CIRCA na dividende koje je ostvario od svog društva kćeri u Libanonu?

               9.

               Uvjetuje li odredba članka 85. Sporazuma s Libanonom (3) potvrdni odgovor na prethodno postavljena pitanja?

               10.

               Je li opravdan restriktivni tretman dividendi koje je podijelio Ciments de Sibline, S.A.L., uzevši u obzir da u slučaju Libanona ne postoji okvir za suradnju uspostavljen Direktivom Vijeća 77/799/EEZ od 19. prosinca 1977. o međusobnoj pomoći nadležnih tijela država članica u području izravnog oporezivanja?

               11.

               Je li u ovom slučaju primjenjiva odredba iz članka 56. UEZ-a (sadašnji članak 63. UFEU-a) i, u slučaju potvrdnog odgovora, proizlazi li iz slobodnog kretanja kapitala ustanovljenog navedenom odredbom obveza primjene mehanizma potpunog odbitka predviđenog u članku 46. stavku 1. CIRC-a na dividende koje su u poslovnoj godini 2009. tužitelju podijelili Société des Ciments de Gabés, S.A., i Ciments de Sibline, S.A.L. ili valja primijeniti mehanizam djelomičnog odbitka predviđen člankom 8. iste odredbe?

               12.

               Čak i ako se utvrdi da je slobodno kretanje kapitala primjenjivo na predmetni slučaj, može li se neprimjenjivanje na dividende o kojima je riječ tada važećih mehanizama ukidanja ili ublažavanja dvostrukog oporezivanja predviđenih portugalskim zakonodavstvom opravdati okolnošću da u slučaju Tunisa i Libanona ne postoji okvir za suradnju uspostavljen Direktivom Vijeća 77/799/CEE od 19. prosinca 1977. o međusobnoj pomoći nadležnih tijela država članica u području izravnog oporezivanja?

               13.

               Protivi li se primjeni slobodnog kretanja kapitala, s posljedicama koje navodi tužitelj, ono što je određeno u klauzuli standstill iz članka 57. stavka 1. UEZ-a (sadašnji članak 64. UFEU-a)?

               14.

               Treba li se primijeniti klauzula standstill iz članka 57. stavka 1. UEZ-a (sadašnji članak 64. UFEU-a) s obzirom na to da je u međuvremenu uspostavljen režim poreznih olakšica za ulaganje ugovorne naravi iz članka 41. stavka 5. točke (b) EBF-a [Estatuto dos Benefícios Fiscais (Pravila o poreznim olakšicama)] te režim iz članka 42. EBF-a za dividende potekle iz PALOP-a [Países africanos de lengua oficial portuguesa (Afričke zemlje u kojima je portugalski službeni jezik)] i Istočnog Timora?

      (1)  Euro-mediteranski sporazum o pridruživanju između Europskih zajednica i njihovih država članica, s jedne strane, i Republike Tunisa, s druge strane (SL L 97, 30.3.1998., str. 2.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 11., svezak 12., str. 16.).

      (2)  SL L 336, str. 15.

      (3)  Euro-mediteranski sporazum o pridruživanju između Europske zajednice i njezinih država članica, s jedne strane, i Libanonske Republike, s druge strane (SL L 143, 30.5.2006., str. 2.).


title: Predmet C-680/16 P: Žalba koju je 23. prosinca 2016. podnio Dr. August Wolff GmbH & Co. KG Arzneimittel i Remedia d.o.o. protiv presude Općeg suda (peto vijeće) od 20. listopada 2016. u predmetu T-672/14, August Wolff GmbH & Co. KG Arzneimittel i Remedia d.o.o. protiv Europske komisije

text:
               13.3.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 78/13

         Žalba koju je 23. prosinca 2016. podnio Dr. August Wolff GmbH & Co. KG Arzneimittel i Remedia d.o.o. protiv presude Općeg suda (peto vijeće) od 20. listopada 2016. u predmetu T-672/14, August Wolff GmbH & Co. KG Arzneimittel i Remedia d.o.o. protiv Europske komisije
   (Predmet C-680/16 P)
   (2017/C 078/19)
   Jezik postupka: njemački

      Stranke

      Žalitelji: Dr. August Wolff GmbH & Co. KG Arzneimittel, Remedia d.o.o. (zastupnici: P. Klappich i C. Schmidt, odvjetnici)

      Druga stranka u postupku: Europska komisija

      Zahtjevi

   Žalitelji od Suda zahtijevaju da:

               —

               ukine presudu Općeg suda od 20. 10. 2016. u predmetu T-672/14 i poništi Provedbenu odluku Komisije C (2014) 6030 final od 19. kolovoza 2014. o odobrenjima za stavljanje u promet lijekova za humanu primjenu namijenjenih lokalnoj primjeni s povišenom koncentracijom estradiola u skladu s člankom 31. Direktive Europskog parlamenta i Vijeća 2001/83/EZ, u mjeri u kojoj se tom provedbenom odlukom obvezuje države članice da poštuju obveze nametnute u Provedbenoj odluci u odnosu na navedene i nenavedene lijekove s masenim udjelom estradiola od 0,01 % za lokalnu primjenu u Prilogu I. Provedbene odluke, uz iznimku ograničenja da se navedeni lijekovi iz Priloga I. Provedbene odluke koji imaju maseni udio estradiola od 0,01 % za lokalnu primjenu smiju primjenjivati samo intravaginalno;

               —

               podredno,
               ukine presudu Općeg suda navedenu u prethodnoj alineji i predmet vrati Općem sudu;

               —

               protivnoj strani naloži snošenje troškova postupka.

      Žalbeni razlozi i glavni argumenti

   U prilog svojoj žalbi žalitelji ističu tri žalbena razloga.

               1.

                  Prvi žalbeni razlog: povreda čl. 31. i 32. Direktive 2001/83/EZ

               U okviru ovog žalbenog razloga ističe se da se pobijana provedbena odluka temelji na postupku koji je formalno nezakonito pokrenut i proveden. Žalitelji kao prvo navode da postupak, suprotno čl. 31. st. 1. prvoj rečenici Direktive 2001/83/EZ (1), nije pokrenut prije, već tek nakon uskrate obnove odobrenja za stavljanje u promet lijekova za humanu primjenu. Kako ne postoje ažurirane prijave sigurnosnih problema, ne postoji niti posebni slučaj interesa Unije. Imenovanje člana Odbora za lijekove za humanu uporabu (CHMP) iz države članice koja je pokrenula postupak kao glavnog izvjestitelja, također predstavlja povredu načela savjesnog i nepristranog ispitivanja svih relevantnih okolnosti iz članka 41. stavka 1. Povelje Europske unije o temeljnim pravima. U svakom slučaju postoji objektivna i subjektivna pristranost kada u trenutku pokretanja postupka na nacionalnoj razini još traje spor između države članice koja postavlja glavnog izvjestitelja i nositelja odobrenja, zbog odbijanja zahtjeva za obnovu odobrenja za stavljanje u promet lijekova za humanu primjenu. Naposljetku, žalitelji ističu povredu prava na obranu, jer prvonavedeni žalitelj u postupku pred CHMP-om nije saslušan o namjeravanom sadržaju izmjene odobrenja.

               2.

                  Drugi žalbeni razlog: povreda čl. 118. prve rečenice i čl. 126. prve rečenice Direktive 2001/83/EZ

               U okviru ovog žalbenog razloga žalitelji ističu povredu tereta iznošenja činjenica i tereta dokazivanja, jer je CHMP izmijenjenu procjenu koristi i rizika temeljio samo na nepostojanju studija o hipotetskom riziku. Procjena rizika koju je proveo CHMP je manjkava i zbog toga što nije dovoljno uzela u obzir farmakovigilancijske informacije. U tom je smislu zanemareno da unatoč prisutnosti na tržištu duljoj od 45 godina ne postoje prijave ozbiljnih rizika povezanih s uporabom lijeka, koje bi potvrdile rizike koje je CHMP obrazložio samo hipotetski. Žalitelji osim toga navode da vještačenje CHMP-a ne sadrži razumljivo i znanstveno prihvatljivo obrazloženje hipotetskih rizika.

               3.

                  Treći žalbeni razlog: povreda načela proporcionalnosti i jednakog postupanja

               Žalitelji kao prvo ističu povredu načela proporcionalnosti, iz razloga što je u svakom slučaju trebalo uzeti u obzir, u pogledu pravnih posljedica, činjenicu da je riječ o samo hipotetskim rizicima, čije je ostvarenje vrlo malo vjerojatno. Stoga bi proporcionalni bili samo ažuriranje upozorenja ili nalaganje provedbe ispitivanja sigurnosti primjene lijeka. Isključenje ponovljene primjene lijeka osim toga povrjeđuje načelo jednakog postupanja, jer je kod usporedivih lijekova poduzeto samo ažuriranje upozorenja. Isključenje ponovljene primjene se osim toga određuje samo kod lijekova kod kojih dokazano postoji rizik od nastanka zdravstvenih rizika opasnih po život.

      (1)  Direktiva 2001/83/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 6. studenoga 2001. o zakoniku Zajednice o lijekovima za humanu primjenu (SL L 311, str. 67.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 13., svezak 56., str. 27.)


title: Predmet F-45/13: Tužba podnesena 15. svibnja 2013. — ZZ i dr. protiv EIB-a

text:
               20.7.2013

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 207/15

         Tužba podnesena 15. svibnja 2013. — ZZ i dr. protiv EIB-a
   (Predmet F-45/13)
   (2013/C 207/108)

   Predmetni postupak pokrenut je prije 1. srpnja 2013., datuma pristupanja Republike Hrvatske Europskoj uniji.


title: Predmet C-400/14 P: Žalba koju je 20. kolovoza 2014. podnio Basic AG Lebensmittelhandel protiv presude Općeg suda (šesto vijeće) od 26. lipnja 2014. u predmetu T-372/11: Basic AG Lebensmittelhandel protiv Ureda za usklađivanje na unutarnjem tržištu (žigovi i dizajni)

text:
               1.12.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 431/9

         Žalba koju je 20. kolovoza 2014. podnio Basic AG Lebensmittelhandel protiv presude Općeg suda (šesto vijeće) od 26. lipnja 2014. u predmetu T-372/11: Basic AG Lebensmittelhandel protiv Ureda za usklađivanje na unutarnjem tržištu (žigovi i dizajni)
   (Predmet C-400/14 P)
   (2014/C 431/15)
   Jezik postupka: engleski

      Stranke

      Žalitelj: Basic AG Lebensmittelhandel (zastupnik: D. Altenburg, T. Haug, Rechtsanwälte)

      Druge stranke u postupku: Ured za usklađivanje na unutarnjem tržištu (žigovi i dizajni) i Repsol YPF, SA

      Žalbeni zahtjev

   Žalitelj od Suda zahtijeva da:

               —

               ukine odluku Suda Europske unije (Općeg suda) od 26. lipnja 2014. (predmet T-372/11) i predmet vrati na ponovno suđenje Općem sudu;

               —

               naloži tuženiku snošenje troškova postupka.

      Žalbeni razlozi i glavni argumenti

   Žalitelj prigovara načinu na koji je Opći sud tumačio definiciju „usluge distribucije” što predstavlja, u smislu primjene prava, prethodno pitanje prilikom ocjene sličnosti usluga. Nadalje, žalitelj smatra da je Opći sud tu pogrešnu ocjenu koristio kao pravni temelj za daljnju ocjenu vjerojatnosti zabune između dotičnih žigova.
   Žalitelj naglašava da je glavna uloga Suda osigurati jedinstveno tumačenje pojma i dosega dotičnih usluga (C-418/02, točka 33. – Praktiker; spojeni predmeti C-414/99 do C-416/99 Zino Davidoff i Levi Strauss, točke 42. i 43.) i presude „IP-Translator” (C-307/10, 19. lipanj 2012.) prema kojoj „proizvodi i usluge trebaju biti takvi da ih se može definirati na objektivan način kako bi ispunili funkciju žiga kao oznake podrijetla” te od Suda traži „dovoljno preciznu i jasnu” definiciju „usluga distribucije”.
   Prema mišljenju žalitelja, usluga „distribucija” ima vrlo uzak doseg i obuhvaća samo aktivnosti „prijevoz; ambalažiranje i uskladištenje proizvoda”, a ne i usluge „prodaja na malo i prodaja na veliko”. Nadalje, žalitelj ističe da je Sud u presudi „Praktiker” razjasnio da je cilj „prodaje na malo” (razred 35) – za razliku od usluga u razredu 39 – prodaja proizvoda potrošačima budući da se te usluge sastoje „osobito od odabira asortimana proizvoda ponuđenih na prodaju te od ponude potrošaču različitih usluga koje ga navode da sklopi navedeni posao s predmetnim trgovcem radije nego s konkurencijom”.
   Prema mišljenju žalitelja, opća klasifikacija „distribucije”u nicanski razred 39 ne smije biti zanemarena budući da se Sud u predmetu Praktiker izričito podupro vlastitu argumentaciju razmatranjem objašnjenja nicanskog razreda 35(C-418/02, t. 36.).
   Prema tome, odluku Općeg suda valja ukinuti i predmet vratiti na ponovno suđenje.


title: Predmet C-121/15: Presuda Suda (peto vijeće) od 7. rujna 2016. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Conseil d'État – Francuska) – Association nationale des opérateurs détaillants en énergie (ANODE) protiv Premier ministre, Ministre de l’Économie, de l’Industrie et du Numérique, Commission de régulation de l’énergie, ENGIE, prije GDF Suez (Zahtjev za prethodnu odluku — Usklađivanje zakonodavstava — Direktiva 2009/73/EZ — Energija — Sektor plina — Utvrđivanje cijena opskrbe prirodnim plinom krajnjim kupcima — Regulirane tarife — Prepreka — Sukladnost — Kriteriji za ocjenu — Ciljevi sigurnosti opskrbe i teritorijalne kohezije)

text:
               31.10.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 402/6

         Presuda Suda (peto vijeće) od 7. rujna 2016. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Conseil d'État – Francuska) – Association nationale des opérateurs détaillants en énergie (ANODE) protiv Premier ministre, Ministre de l’Économie, de l’Industrie et du Numérique, Commission de régulation de l’énergie, ENGIE, prije GDF Suez
   (Predmet C-121/15) (1)

   ((Zahtjev za prethodnu odluku - Usklađivanje zakonodavstava - Direktiva 2009/73/EZ - Energija - Sektor plina - Utvrđivanje cijena opskrbe prirodnim plinom krajnjim kupcima - Regulirane tarife - Prepreka - Sukladnost - Kriteriji za ocjenu - Ciljevi sigurnosti opskrbe i teritorijalne kohezije))
   (2016/C 402/07)
   Jezik postupka: francuski

      Sud koji je uputio zahtjev

   Conseil d'État

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelj: Association nationale des opérateurs détaillants en énergie (ANODE)

      Tuženici: Premier ministre, Ministre de l’Économie, de l’Industrie et du Numérique, Commission de régulation de l’énergie, ENGIE, prije GDF Suez

      Izreka

               1.

               Članak 3. stavak 1. Direktive 2009/72/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 13. srpnja 2009. o zajedničkim pravilima za unutarnje tržište prirodnog plina i stavljanju izvan snage Direktive 2003/55/EZ treba tumačiti na način da intervencija države članice koja se sastoji u nametanju obveze određenim opskrbljivačima, među kojima je i dugogodišnji operator, da krajnjim kupcima nude opskrbu prirodnim plinom po reguliranim tarifama predstavlja, po samoj svojoj naravi, prepreku postizanju konkurentnog tržišta prirodnog plina predviđenom tom odredbom, pri čemu ta prepreka postoji čak i ako ta intervencija ne sprječava da svi opskrbljivači na tržištu daju konkurentske ponude po cijenama nižim od tih tarifa.

               2.

               Članak 3. stavak 2. Direktive 2009/73 u vezi s člancima 14. i 106. UFEU-a kao i Protokolom (br. 26) o uslugama od općeg interesa treba tumačiti na način da državama članicama dopušta da ocjene treba li u općem gospodarskom interesu poduzećima koja djeluju u sektoru plina nametnuti obveze javne usluge koje se odnose na cijenu opskrbe prirodnim plinom kako bi, osobito, osigurale sigurnost opskrbe i teritorijalnu koheziju, pod uvjetom da su, s jedne strane, ispunjeni svi uvjeti navedeni u članku 3. stavku 2. te direktive, a posebice nediskriminirajući karakter takvih obveza i, s druge strane, da se pri nametanju tih obveza poštuje načelo proporcionalnosti.
               Članak 3. stavak 2. Direktive 2009/73 treba tumačiti na način da mu se ne protivi metoda utvrđivanja cijene koja se temelji na uzimanju u obzir troškova, pod uvjetom da primjena takve metode nema za posljedicu da državna intervencija prelazi ono što je nužno za ostvarivanje postavljenih ciljeva od općeg gospodarskog interesa.

      (1)  SL C 178, 1. 6. 2015.


title: Predmet T-744/16: Tužba podnesena 24. listopada 2016. – Generis – Farmacêutica protiv EUIPO-a – Corpak MedSystems (CORGRIP)

text:
               19.12.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 475/22

         Tužba podnesena 24. listopada 2016. – Generis – Farmacêutica protiv EUIPO-a – Corpak MedSystems (CORGRIP)
   (Predmet T-744/16)
   (2016/C 475/33)
   Jezik na kojem je tužba podnesena: engleski

      Stranke

      Tužitelj: Generis – Farmacêutica, SA (Amadora, Portugal) (zastupnik: J. Paulo Sena Mioludo, odvjetnik)

      Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO)

      Druga stranka pred žalbenim vijećem: Corpak MedSystems, Inc. (Buffalo Grove, Illinois, Sjedinjene Države)

      Podaci o postupku pred OHIM-om

      Podnositelj prijave za sporni žig: druga stranka pred žalbenim vijećem

      Predmetni sporni žig: verbalni žig Europske unije „CORGRIP” – prijava za registraciju br. 12 437 919

      Postupak pred EUIPO-om: postupak povodom prigovora

      Pobijana odluka: odluka drugog žalbenog vijeća EUIPO-a od 26. srpnja 2016. u predmetu R 2443/2015-2

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

               —

               poništi pobijanu odluku;

               —

               potvrdi odluku odjela za prigovore od 15. listopada 2015. u postupku povodom prigovora B 002334129;

               —

               prihvati prigovor B 002334129;

               —

               odbije u cijelosti prijavu žiga Europske unije br. 012437919 „CORGRIP”

               —

               naloži EUIPO-u snošenje vlastitih troškova i troškova žalitelja.

      Tužbeni razlog

               —

               Povreda članka 8. stavka 1. točke (b) Uredbe br. 207/2009.


title: Predmet C-373/16 P: Žalba koju je 6. srpnja 2016. podnio Aughinish Alumina Ltd protiv presude Općeg suda (prvo prošireno vijeće) od 22. travnja 2016. u spojenim predmetima T-50/06 RENV II i T-69/06 RENV II: Irska i Aughinish Alumina Ltd protiv Europske komisije

text:
               22.8.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 305/19

         Žalba koju je 6. srpnja 2016. podnio Aughinish Alumina Ltd protiv presude Općeg suda (prvo prošireno vijeće) od 22. travnja 2016. u spojenim predmetima T-50/06 RENV II i T-69/06 RENV II: Irska i Aughinish Alumina Ltd protiv Europske komisije
   (Predmet C-373/16 P)
   (2016/C 305/28)
   Jezik postupka: engleski

      Stranke

      Žalitelj: Aughinish Alumina Ltd („AAL”) (zastupnici: C. Little, C. Waterson, solicitors)

      Druge stranke u postupku: Irska, Europska komisija

      Zahtjev

   Žalitelj od Suda zahtijeva da:

               —

               ukine presudu Općeg suda od 22. travnja 2016. u predmetu T-69/06 RENV II.

               —

               naloži Komisiji snošenje svih troškova koje je snosio AAL u ovom postupku.

      Žalbeni razlozi i glavni argumenti

   AAL navodi dva žalbena razloga protiv presude Općeg suda.

      Prvi žalbeni razlog: pogreška koja se tiče prava u ocjeni izvanrednih okolnosti; povreda načela legitimnih očekivanja; nedostatak u obrazloženju.

   AAL navodi da je Opći sud počinio pogrešku koja se tiče prava u svojoj ocjeni legitimnih očekivanja, osobito prilikom analize postojanja „izvanrednih okolnosti”. Taj žalbeni razlog sastoji se od četiri dijela:
   Prvi dio: Opći sud počinio je pogrešku u odnosu na doseg i učinak presude Suda u predmetu C-272/12 P, Komisija/Irska i dr.
   Drugi dio: Opći sud počinio je pogrešku time što je ocijenio da položaj društva AAL treba razlikovati od položaja u predmetu 223/85, RSV/Komisija.
   Treći dio: Opći sud počinio je pogrešku time što je sudsku praksu iz predmeta Demesa (C-183/02 P i C-187/02 P, Demesa i Territorio Histórico de Álava/Komisija) protumačio tako da su njome okončana legitimna očekivanja društva AAL da neće doći do povrata.
   Četvrti dio: Opći sud počinio je pogrešku time što je propustio pristupiti uravnoteživanju javnih i privatnih interesa. Time je Opći sud povrijedio načelo zaštite legitimnih očekivanja te je svoju pogrešku uvećao i nedostatnim obrazloženjem.

      Drugi žalbeni razlog: Pogreška koja se tiče prava u tumačenju članka 1. točke (b) podtočke (i) Uredbe Vijeća (EZ) br. 659/1999
       (1).
   AAL navodi da je Opći sud počinio pogrešku koja se tiče prava time što je naznačio i primijenio uvjete prema kojima se potpora kvalificira kao postojeća potpora. AAL osobito navodi da je Opći sud počinio pogrešku prilikom tumačenja članka 1. točke (b) podtočke (i) Uredbe Vijeća (EZ) br. 659/1999.

      (1)  Uredba Vijeća (EZ) br. 659/1999 od 22. ožujka 1999. o utvrđivanju detaljnih pravila primjene članka 93. Ugovora o EZ-u

      SL L 83, str. 1. (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 8., svezak 4., str. 16.)


title: Predmet C-341/13: Presuda Suda (treće vijeće) od 17. rujna 2014. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Supremo Tribunal Administrativo – Portugal) – Cruz & Companhia Lda protiv Instituto de Financiamento da Agricultura e Pescas, IP (IFAP) (Zahtjev za prethodnu odluku — Zaštita financijskih interesa Unije — Uredba (EZ, Euratom) br. 2988/95 — Članak 3. — Pokretanje postupka zbog nepravilnosti — Europski fond za smjernice i jamstva u poljoprivredi (EFSJP) — Povrat nepravilno stečenih izvoznih subvencija — Rok zastare — Primjena duljeg nacionalnog roka zastare — Opći rok zastare — Upravne mjere i kazne)

text:
               24.11.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 421/13

         Presuda Suda (treće vijeće) od 17. rujna 2014. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Supremo Tribunal Administrativo – Portugal) – Cruz & Companhia Lda protiv Instituto de Financiamento da Agricultura e Pescas, IP (IFAP)
   (Predmet C-341/13) (1)

   ((Zahtjev za prethodnu odluku - Zaštita financijskih interesa Unije - Uredba (EZ, Euratom) br. 2988/95 - Članak 3. - Pokretanje postupka zbog nepravilnosti - Europski fond za smjernice i jamstva u poljoprivredi (EFSJP) - Povrat nepravilno stečenih izvoznih subvencija - Rok zastare - Primjena duljeg nacionalnog roka zastare - Opći rok zastare - Upravne mjere i kazne))
   2014/C 421/17
   Jezik postupka: portugalski

      Sud koji je uputio zahtjev

   Supremo Tribunal Administrativo

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelj: Cruz & Companhia Lda

      Tuženik: Instituto de Financiamento da Agricultura e Pescas, IP (IFAP)

      Izreka

               1.

               Članak 3. Uredbe Vijeća (EZ, Euroatom) br. 2988/95 od 18. prosinca 1995. o zaštiti financijskih interesa Europskih zajednica treba tumačiti na način da se primjenjuje na postupak koji su pokrenula nacionalna tijela protiv korisnika potpora Unije zbog nepravilnosti koje je utvrdila nacionalna agencija zadužena za plaćanje izvoznih subvencija u okviru Europskog fonda za smjernice i jamstva u poljoprivredi (EFSJP).

               2.

               Rok zastare iz članka 3. stavka 1. podstavka 1. Uredbe br. 2988/95 primjenjuje se – osim na procesuiranje nepravilnosti radi izricanja upravnih kazni u smislu članka 5. navedene Uredbe – i na pokretanje postupka radi donošenja upravnih mjera u smislu njezinog članka 4. Iako članak 3. stavak 3. navedene uredbe dopušta državama članicama da na temelju općih odredaba usvojenih prije njezinog donošenja primijene rokove zastare dulje od četiri odnosno tri godine predviđene stavkom 1. podstavkom 1. članka 3., primjena dvadesetogodišnjeg roka zastare premašuje ono što je nužno da bi se ostvario cilj zaštite financijskih interesa Unije.

      (1)  SL C 260, 7.9.2013.


title: Predmet C-525/14: Presuda Suda (drugo vijeće) od 22. rujna 2016. – Europska komisija protiv Češke Republike (Povreda obveze države članice — Slobodno kretanje robe — Članak 34. UFEU-a — Količinska ograničenja uvoza — Mjere s istovrsnim učinkom — Plemenite kovine na koje se utiskuje žig u trećoj zemlji u skladu s nizozemskim zakonodavstvom — Uvoz u Češku Republiku nakon puštanja u slobodan promet — Odbijanje priznavanja žiga — Zaštita potrošača — Proporcionalnost — Dopuštenost)

text:
               14.11.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 419/7

         Presuda Suda (drugo vijeće) od 22. rujna 2016. – Europska komisija protiv Češke Republike
   (Predmet C-525/14) (1)

   ((Povreda obveze države članice - Slobodno kretanje robe - Članak 34. UFEU-a - Količinska ograničenja uvoza - Mjere s istovrsnim učinkom - Plemenite kovine na koje se utiskuje žig u trećoj zemlji u skladu s nizozemskim zakonodavstvom - Uvoz u Češku Republiku nakon puštanja u slobodan promet - Odbijanje priznavanja žiga - Zaštita potrošača - Proporcionalnost - Dopuštenost))
   (2016/C 419/08)
   Jezik postupka: češki

      Stranke

      Tužitelj: Europska komisija (zastupnici: P. Němečková, E. Manhaeve i G. Wilms, agenti)

      Tuženik: Češka Republika (zastupnici: M. Smolek, T. Müller, J. Vláčil i J. Očková, agenti)

      Intervenijent u potporu tuženiku: Francuska Republika (zastupnici: D. Colas i R. Coesme, agenti)

      Izreka

               1.

               Odbijajući priznati žigove laboratorija WaarborgHolland, Češka Republika povrijedila je obveze koje ima na temelju članka 34. UFEU-a.

               2.

               U preostalom dijelu tužba se odbacuje.

               3.

               Europska komisija, Češka Republika i Francuska Republika snosit će vlastite troškove.

      (1)  SL C 46, 9. 2. 2015.


title: Spojeni predmeti T-196/11 i T-542/12: Presuda Općeg suda od 23. rujna 2014. – Mikhalchanka protiv Vijeća ( „Zajednička vanjska i sigurnosna politika — Mjere ograničavanja donesene protiv Bjelarusa — Zamrzavanje financijskih sredstava i gospodarskih izvora — Ograničenje ulaska u područje Unije i tranzita preko područja Unije — Uvrštavanje i zadržavanje imena tužitelja na popisu osoba na koje se odnosi — Novinar — Tužba za poništenje — Rok za žalbu — Djelomična nedopuštenost — Prava na obranu — Obveza obrazlaganja — Pogreška u ocjeni” )

text:
               3.11.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 388/8

         Presuda Općeg suda od 23. rujna 2014. – Mikhalchanka protiv Vijeća
   (Spojeni predmeti T-196/11 i T-542/12) (1)

   ((„Zajednička vanjska i sigurnosna politika - Mjere ograničavanja donesene protiv Bjelarusa - Zamrzavanje financijskih sredstava i gospodarskih izvora - Ograničenje ulaska u područje Unije i tranzita preko područja Unije - Uvrštavanje i zadržavanje imena tužitelja na popisu osoba na koje se odnosi - Novinar - Tužba za poništenje - Rok za žalbu - Djelomična nedopuštenost - Prava na obranu - Obveza obrazlaganja - Pogreška u ocjeni”))
   2014/C 388/08
   Jezik postupka: francuski

      Stranke

      Tužitelj: Aliaksei Mikhalchanka (Minsk, Bjelarus) (zastupnik: M. Michalauskas, odvjetnik)

      Tuženik: Vijeće Europske unije (zastupnici: u predmetu T-196/11 F. Naert i M.-M. Joséphidès, a u predmetu T-542/12 F. Naert i J.-P. Hix, agenti)

      Predmet

   Zahtjev za poništenje, s jedne strane, Odluke Vijeća 2011/69/ZVSP od 31. siječnja 2011. o izmjeni Odluke Vijeća 2010/639/ZVSP o mjerama ograničavanja protiv određenih dužnosnika Bjelarusa (SL L 28, str. 40.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 18., svezak 9., str. 174.), Provedbene Uredbe Vijeća (EU) br. 84/2011 od 31. siječnja 2011. o izmjeni Uredbe (EZ) br. 765/2006 o mjerama ograničavanja protiv predsjednika Lukašenka i određenih dužnosnika Bjelarusa (SL L 28, str. 17.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 18., svezak 9., str. 159.), Provedbene odluke Vijeća 2011/174/ZVSP od 21. ožujka 2011. o provedbi Odluke 2010/639/ZVSP o mjerama ograničavanja protiv nekih dužnosnika u Republici Belarus (SL L 76, str. 72.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 18., svezak 8., str. 265.), Provedbene uredbe Vijeća (EU) br. 271/2011 od 21. ožujka 2011. o provedbi članka 8.a stavka 1. Uredbe (EZ) br. 765/2006 o mjerama ograničavanja protiv predsjednika Lukašenka i nekih bjelaruskih dužnosnika (SL L 76, str. 13.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 18., svezak 1., str. 270.) i s druge strane, Odluke Vijeća 2012/642/ZVSP od 15. listopada 2012. o mjerama ograničavanja protiv Bjelarusa (SL L 285, str. 1.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 18., svezak 10., str. 257.), Uredbe Vijeća (EU) br. 1014/2012 od 6. studenoga 2012. o izmjeni Uredbe (EZ) br. 765/2006 o mjerama ograničavanja u odnosu na Bjelarus (SL L 307, str. 1.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 18., svezak 13., str. 249.) i Provedbene uredbe Vijeća (EU) br. 1017/2012 od 6. studenoga 2012. o provedbi članka 8.a stavka 1. Uredbe (EZ) br. 765/2006 o mjerama ograničavanja u odnosu na Bjelarus (SL L 307, str. 7.), (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 18., svezak 11., str. 209.), u dijelu u kojem se svi ti akti odnose na tužitelja.

      Izreka

               1.

               Poništavaju se jer se odnose na A. Mikhalchanka:

                           —

                           Odluka Vijeća 2011/69/ZVSP od 31. siječnja 2011. o izmjeni Odluke Vijeća 2010/639/ZVSP o mjerama ograničavanja protiv određenih dužnosnika Bjelarus;

                           —

                           Provedbena odluka Vijeća 2011/174/ZVSP od 21. ožujka 2011. o provedbi Odluke 2010/639/ZVSP o mjerama ograničavanja protiv nekih dužnosnika u Republici Belarus;

                           —

                           Provedbena uredba Vijeća (EU) br. 271/2011 od 21. ožujka 2011. o provedbi članka 8.a stavka 1. Uredbe (EZ) br. 765/2006 o mjerama ograničavanja protiv predsjednika Lukašenka i nekih bjelaruskih dužnosnika;

                           —

                           Odluka Vijeća 2012/642/ZVSP od 15. listopada 2012. o mjerama ograničavanja protiv Bjelarusa;

                           —

                           Provedbena uredba Vijeća (EU) br. 1017/2012 od 6. studenoga 2012. o provedbi članka 8.a stavka 1. Uredbe (EZ) br. 765/2006 o mjerama ograničavanja u odnosu na Bjelarus.

               2.

               Ne prihvaća se zahtjev Vijeća o zadržavanju vremenskih učinaka pobijanih akata.

               3.

               U preostalom dijelu tužba se odbija.

               4.

               Vijeće Europske unije snosit će, pored vlastitih troškova, troškove A. Mikhalchanka.

      (1)  SL C 165, 9.6.2012.


title: Predmet T-407/15: Presuda Općeg suda od 20. listopada 2016. – Monster Energy protiv EUIPO-a – Hot-Can Intellectual Property (HotoGo self-heating can technology) (Žig Europske unije — Postupak povodom prigovora — Prijava figurativnog žiga Europske unije HotoGo self-heating can technology — Raniji žigovi Europske unije koji prikazuju pandže — Relativni razlozi za odbijanje — Nepostojanje sličnosti znakova — Nepostojanje vjerojatnosti dovođenja u zabludu — Nepostojanje poveznice između dva znaka — Članak 8. stavak 1. točka (b) i članak 8. stavak 5. Uredbe (EZ) br. 207/2009)

text:
               5.12.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 454/24

      Presuda Općeg suda od 20. listopada 2016. – Monster Energy protiv EUIPO-a – Hot-Can Intellectual Property (HotoGo self-heating can technology)
      (Predmet T-407/15) (1)

      ((Žig Europske unije - Postupak povodom prigovora - Prijava figurativnog žiga Europske unije HotoGo self-heating can technology - Raniji žigovi Europske unije koji prikazuju pandže - Relativni razlozi za odbijanje - Nepostojanje sličnosti znakova - Nepostojanje vjerojatnosti dovođenja u zabludu - Nepostojanje poveznice između dva znaka - Članak 8. stavak 1. točka (b) i članak 8. stavak 5. Uredbe (EZ) br. 207/2009))
      (2016/C 454/43)
      Jezik postupka: engleski

         Stranke

         Tužitelj: Monster Energy Company (Corona, Kalifornija, Sjedinjene Američke Države) (zastupnik: P. Brownlow, solicitor)

         Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (A. Folliard-Monguiral i P. Ivanov, agenti)

         Druga stranka u postupku pred žalbenim vijećem EUIPO-a, intervenijent u postupku pred Općim sudom: Hot-Can Intellectual Property Sdn Bhd (Cheras, Malezija)

         Izreka

                  1.

                  Tužba se odbija.

                  2.

                  Društvu Monster Energy Company nalaže se snošenje troškova.

         (1)  SL C 311, 21. 9. 2015.


title: Predmet T-499/14: Rješenje Općeg suda od 30. travnja 2015. – Ertico – Its Europe protiv Komisije „Preporuka 2003/361/EZ — Kriteriji definicije mikro, malih i srednjih poduzeća u politikama Unije — Odluka ocjenjivačkog odbora Komisije — Povlačenje odluke — Bespredmetnost spora — Obustava postupka”

text:
               6.7.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 221/18

         Rješenje Općeg suda od 30. travnja 2015. – Ertico – Its Europe protiv Komisije
   (Predmet T-499/14) (1)

   („Preporuka 2003/361/EZ - Kriteriji definicije mikro, malih i srednjih poduzeća u politikama Unije - Odluka ocjenjivačkog odbora Komisije - Povlačenje odluke - Bespredmetnost spora - Obustava postupka”)
   (2015/C 221/25)
   Jezik postupka: engleski

      Stranke

      Tužitelj: European Road Transport Telematics Implementation Coordination Organisation – Intelligent Transport Systems & Services Europe (Ertico – Its Europe) (Bruxelles, Belgija) (zastupnici: M. Wellinger i K. T’Syen, odvjetnici)

      Tuženik: Europska komisija (zastupnici: R. Lyal i M. Clausen, agenti)

      Predmet

   Zahtjev za poništenje odluke ocjenjivačkog odbora Komisije od 15. travnja 2014. kojom je utvrđeno da se tužitelj ne može smatrati mikro, malim ili srednjim poduzećem u smislu Preporuke Komisije 2003/36/EZ od 6. svibnja 2003. o definiciji mikro, malih i srednjih poduzeća (SL L 124, str.36.).

      Izreka

               1.

               Postupak se obustavlja.

               2.

               Europska komisija snosit će vlastite troškove kao i troškove European Road Transport Telematics Implementation Coordination Organisation - Intelligent Transport Systems & Services Europe (Ertico - Its Europe).

      (1)  SL C 380, 27. 10. 2014.


title: Predmet T-193/17: Tužba podnesena 27. ožujka 2017. – CeramTec protiv EUIPO-a – C5 Medical Werks (oblik glave bedrene kosti)

text:
               22.5.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 161/37

         Tužba podnesena 27. ožujka 2017. – CeramTec protiv EUIPO-a – C5 Medical Werks (oblik glave bedrene kosti)
   (Predmet T-193/17)
   (2017/C 161/52)
   Jezik na kojem je tužba podnesena: engleski

      Stranke

      Tužitelj: CeramTec (Plochingen, Njemačka) (zastupnici: A. Renck i E. Nicolás Gómez, odvjetnici)

      Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO)

      Druga stranka pred žalbenim vijećem: C5 Medical Werks (Grand Junction, Colorado, Sjedinjene Američke Države)

      Podaci o postupku pred EUIPO-om

      Nositelj spornog žiga: tužitelj

      Predmetni sporni žig: trodimenzionalni žig Europske unije u ružičastoj boji (oblik glave bedrene kosti) – žig Europske unije br. 10 214 179

      Postupak pred EUIPO-om: postupak proglašavanja žiga ništavim

      Pobijana odluka: odluka četvrtog žalbenog vijeća EUIPO-a od 15. veljače 2017. u predmetu R 929/2016-4

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

               —

               poništi pobijanu odluku;

               —

               naloži snošenje troškova tuženiku, odnosno intervenijentu u slučaju da se u spor uključi C5 Medical Werks.

      Tužbeni razlog

               —

               povreda članaka 59. i 83. Uredbe br. 207/2009.


title: Predmet T-457/15: Presuda Općeg suda od 15. lipnja 2017. – Fakro protiv EUIPO-a– Saint Gobain Cristalería (climaVera) („Žig Europske unije — Postupak povodom prigovora — Prijava figurativnog žiga Europske unije climaVera — Raniji verbalni žig Europske unije CLIMAVER DECO — Relativni razlog za odbijanje — Vjerojatnost dovođenja u zabludu — Članak 8. stavak 1. točka (b) Uredbe (EZ) br. 207/2009”)

text:
               31.7.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 249/24

         Presuda Općeg suda od 15. lipnja 2017. – Fakro protiv EUIPO-a– Saint Gobain Cristalería (climaVera)
   (Predmet T-457/15) (1)

   ((„Žig Europske unije - Postupak povodom prigovora - Prijava figurativnog žiga Europske unije climaVera - Raniji verbalni žig Europske unije CLIMAVER DECO - Relativni razlog za odbijanje - Vjerojatnost dovođenja u zabludu - Članak 8. stavak 1. točka (b) Uredbe (EZ) br. 207/2009”))
   (2017/C 249/36)
   Jezik postupka: engleski

      Stranke

      Tužitelj: Fakro sp. z o.o. (Nowy Sącz, Poljska) (zastupnik: J. Radłowski, odvjetnik)

      Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (zastupnik: H. O’Neill, agent)

      Druga stranka u postupku pred žalbenim vijećem EUIPO-a, intervenijent u postupku pred Općim sudom: Saint Gobain Cristalería, SL (Madrid, Španjolska) (zastupnik: E. Bayo de Gispert, odvjetnik)

      Predmet

   Tužba podnesena protiv odluke drugog žalbenog vijeća EUIPO-a od 12. svibnja 2015. (predmet R 2095/2014-2) koja se odnosi na postupak povodom prigovora između društava Saint Gobain Cristalería i Fakro.

      Izreka

               1.

               Tužba se odbija.

               2.

               Društvu Fakro sp. z o.o. nalaže se snošenje troškova.

      (1)  SL C 328, 5. 10. 2015.


title: Predmet T-220/14: Tužba podnesena 2. travnja 2014 . – Saremar protiv Komisije

text:
               10.6.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 175/50

         Tužba podnesena 2. travnja 2014. – Saremar protiv Komisije
   (Predmet T-220/14)
   2014/C 175/69
   Jezik postupka: talijanski

      Stranke

      Tužitelj: Saremar – Sardegna Regionale Marittima SpA (Cagliari, Italija) (zastupnici: G. Roberti, G. Bellitti i I. Perego, odvjetnici)

      Tuženik: Europska komisija

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

               —

               u cijelosti ili djelomično poništi pobijanu odluku u dijelu u kojem je Komisija:

                           —

                           naknadu za pružanje javnih usluga određenu regionalnim zakonom br. 15 od 7. kolovoza 2012. i povećanje kapitala koje je 15. lipnja 2012. odobrila glavna skupština dioničara Saremara kvalificirala kao državne potpore;

                           —

                           utvrdila da su takve mjere nespojive s unutarnjim tržištem i odredila njihov povrat;

               —

               na temelju članka 277. UFEU-a utvrdi da su članak 4. točka (f) Odluke 2012/21/EU i točka 9. Okvira Europske Unije za državnu potporu u obliku naknade za pružanje javne usluge (2011) nezakoniti i neprimjenjivi;

               —

               naloži tuženiku snošenje troškova ovog postupka.

      Tužbeni razlozi i glavni argumenti

   Tužbeni razlozi i glavni argumenti isti su kao i oni u predmetu T-219/14, Regione autonoma della Sardegna protiv Komisije.


title: Predmet T-882/16: Tužba podnesena 15. prosinca 2016. – Sipral World protiv EUIPO-a – La Dolfina (DOLFINA)

text:
               13.2.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 46/25

         Tužba podnesena 15. prosinca 2016. – Sipral World protiv EUIPO-a – La Dolfina (DOLFINA)
   (Predmet T-882/16)
   (2017/C 046/28)
   Jezik na kojem je tužba podnesena: engleski

      Stranke

      Tužitelj: Sipral World, SL (Barcelona, Španjolska) (zastupnik: R. Almaraz Palmero, odvjetnik)

      Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO)

      Druga stranka pred žalbenim vijećem: La Dolfina, SA (Buenos Aires, Argentina)

      Podaci o postupku pred EUIPO-om

      Nositelj spornog žiga: tužitelj

      Predmetni sporni žig: verbalni žig Europske unije „DOLFINA” – prijava žiga Europske unije br. 3 701 828

      Postupak pred EUIPO-om: postupak proglašavanja žiga ništavim

      Pobijana odluka: odluka drugog žalbenog vijeća EUIPO-a od 22. rujna 2016. u predmetu R 1897/2015-2

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

               —

               poništi pobijanu odluku;

               —

               naloži EUIPO-u i intervenijentu, društvu LA DOLFINA S.S., plaćanje svih troškova u postupku pred Općim sudom, uključujući one koji su nastali u postupku pred drugim žalbenim vijećem.

      Tužbeni razlog

               —

               povreda članaka 15., 42., 51., 75. i 78. Uredbe br. 207/2009 u vezi s pravilima 22. i 40. Uredbe br. 2868/95.


title: Predmet T-485/15: Presuda Općeg suda od 20. rujna 2016. – Alsharghawi protiv Vijeća („Zajednička vanjska i sigurnosna politika — Mjere ograničavanja zbog situacije u Libiji — Zamrzavanje sredstava — Popis osoba kojima je zabranjen ulazak i prelazak preko teritorija Europske unije — Položaj bivšeg šefa kabineta Moamera Gadafija — Odabir pravne osnove — Obveza obrazlaganja — Prava na obranu — Pretpostavka nedužnosti — Proporcionalnost — Sloboda dolaska i odlaska — Pravo vlasništva — Obveza opravdanja osnovanosti mjere”)

text:
               31.10.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 402/42

         Presuda Općeg suda od 20. rujna 2016. – Alsharghawi protiv Vijeća
   (Predmet T-485/15) (1)

   ((„Zajednička vanjska i sigurnosna politika - Mjere ograničavanja zbog situacije u Libiji - Zamrzavanje sredstava - Popis osoba kojima je zabranjen ulazak i prelazak preko teritorija Europske unije - Položaj bivšeg šefa kabineta Moamera Gadafija - Odabir pravne osnove - Obveza obrazlaganja - Prava na obranu - Pretpostavka nedužnosti - Proporcionalnost - Sloboda dolaska i odlaska - Pravo vlasništva - Obveza opravdanja osnovanosti mjere”))
   (2016/C 402/48)
   Jezik postupka: francuski

      Stranke

      Tužitelj: Bashir Saleh Bashir Alsharghawi (Johannesbourg, Južna Afrika) (zastupnik: É. Moutet, odvjetnik)

      Tuženik: Vijeće Europske unije (zastupnici: A. Vitro i V. Piessevaux, agenti)

      Predmet

   Zahtjev na temelju članka 263. UFEU-a kojim se traži djelomično poništenje, prvo, Odluke Vijeća (ZVSP) 2015/1333 od 31. srpnja 2015. o mjerama ograničavanja s obzirom na stanje u Libiji i stavljanju izvan snage Odluke 2011/137/ZVSP (SL 2015, L 206, str. 34.) i, drugo, Provedbene uredbe Vijeća (EU) 2015/1323 od 31. srpnja 2015. o provedbi članka 16. stavka 2. Uredbe (EU) br. 204/2011 o mjerama ograničavanja s obzirom na stanje u Libiji (SL 2015, L 206, str. 4.).

      Izreka

               1.

               Tužba se odbija.

               2.

               Bashir Saleh Bashir Alsharghawi snosit će vlastite troškove kao i troškove Vijeća Europske unije.

      (1)  SL C 337, 12. 10. 2015.


title: Predmet C-176/15 P: Žalba koju je 23. ožujka 2016. podnio Proforec Srl protiv rješenja Općeg suda (prvo vijeće) od 21. siječnja 2016. u predmetu T-176/16 P, Proforec protiv Komisije

text:
               30.5.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 191/20

         Žalba koju je 23. ožujka 2016. podnio Proforec Srl protiv rješenja Općeg suda (prvo vijeće) od 21. siječnja 2016. u predmetu T-176/16 P, Proforec protiv Komisije
   (Predmet C-176/15 P)
   (2016/C 191/25)
   Jezik postupka: talijanski

      Stranke

      Žalitelj: Proforec Srl (zastupnici: G. Durazzo, M. Mencoboni, G. Pescatore, odvjetnici)

      Druga stranka u postupku: Europska komisija

      Žalbeni zahtjev

               —

               Poništiti rješenje o nedopuštenosti broj 704600 od 21. siječnja 2016. u predmetu T-120/15 zbog dolje navedenih razloga, koji se moraju tom prilikom u cijelosti uzeti u obzir i analizirati.

               —

               Proglasiti dopuštenom tužbu glede merituma i vratiti predmet Općem sudu Europske unije kako bi o istoj donio odluku, da bi nakon podrobnijeg i promišljenijeg razmatranja donio primjereniju odluku.

               —

               Naložiti Komisiji snošenje troškova ovog postupka. U neželjenom i nalo vjerojatnom slučaju da bude odbijena ova žalba, već se u ovoj fazi zahtjeva naknada troškova postupka.

      Žalbeni razlozi i glavni argumenti

   U potpori svoje žalbe, žalitelj ističe slijedeća tri žalbena razloga koji se odnose na prigovor nedopuštenosti:
   PRVI ŽALBENI RAZLOG: Pogrešno pravno i činjenično obrazloženje u vezi s nepostojanjem pravnog interesa. Opći je sud u točkama 28. do 31. rješenja pogrešno naveo da žalitelj nema pravni interes za traženje poništenja uredbe te je izložio niz nelogičnosti da bi potom zaključio da samo i isključivo distributeri nositelji žigova trećih strana, a ne izravno Proforec, mogu imati koristi od poništenja uredbe.
   DRUGI ŽALBENI RAZLOG: Opći sud Europske unije nije primijenio Lisabonski ugovor, i to članak 263. stavak 4. UFEU-a, i time isključio postojanje pravnog interesa žalitelja za podnošenje tužbe.
   TREĆI ŽALBENI RAZLOG: Opći sud Europske unije nije u točkama 32. do 35. rješenja o nedopuštenosti dovoljno obrazložio pomanjkanje pravnog interesa žalitelja te je pritom pogrešno zaključio da ne postoji opasnost da se protiv Proforeca pokrenu sudski postupci, smatrajući da u vrijeme podnošenja tužbe za to nije postojala stvarna opasnost i jer nije zauzeo nikakvo stajalište o očiglednoj povredi postupka, s obzirom na nepostojanje prijelaznog razdoblja za zbrinjavanje zaliha i omota.


title: Predmet C-546/15: Rješenje predsjednika Suda od 10. ožujka 2016. – Europska komisija protiv Savezne Republike Njemačke

text:
               18.7.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 260/37

         Rješenje predsjednika Suda od 10. ožujka 2016. – Europska komisija protiv Savezne Republike Njemačke
   (Predmet C-546/15) (1)

   (2016/C 260/45)
   Jezik postupka: njemački
   Predsjednik Suda odredio je brisanje predmeta.

      (1)  SL C 7, 11. 1.2016.


title: Predmet T-180/14: Tužba podnesena 14. ožujka 2014. – Front Polisario protiv Vijeća

text:
               16.6.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 184/33

         Tužba podnesena 14. ožujka 2014. – Front Polisario protiv Vijeća
   (Predmet T-180/14)
   2014/C 184/55
   Jezik postupka: francuski

      Stranke

      Tužitelj: Front populaire pour la libération de la saguia-el-hamra et du rio de oro (Front Polisario) (El Aaiún) (zastupnik: G. Devers, odvjetnik)

      Tuženik: Vijeće Europske unije

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

               —

               njegovu tužbu za poništenje proglasi dopuštenom;

               —

               poništi odluku Vijeća;

               —

               naloži Vijeću snošenje troškova.

      Tužbeni razlozi i glavni argumenti

   Tužitelj u prilog svojoj tužbi protiv odluke Vijeća 2013/785/EU od 16. prosinca 2013. koja se odnosi na sklapanje u ime Europske Unije Protokola između Europske unije i Kraljevine Maroko o određivanju mogućnosti ribolova i financijskog doprinosa utvrđene Sporazumom o partnerstvu u sektoru ribarstva između Europske unije i Kraljevine Maroko (1), ističe dvanaest tužbenih razloga.
   Tužitelj drži da ga se taj akt, kao predstavnika naroda Sahrawi, tiče izravno i pojedinačno.

               1.

               Prvi tužbeni razlog odnosi se na povredu obveze obrazlaganja, s obzirom na to da iz pobijane odluke nije vidljivo kako je Vijeće u svoj proces odlučivanja uklopilo činjenicu da je Zapadna Sahara neautonomni teritorij pod okupacijom Kraljevine Maroko.

               2.

               Drugi tužbeni razlog odnosi se na povredu načela traženja mišljenja, s obzirom na to da je Vijeće pobijanu odluku donijelo bez traženja tužiteljevog mišljenja, iako je, na temelju međunarodnog prava, za iskorištavanje prirodnih resursa određenog naroda neautonomnog teritorija potrebno zatražiti mišljenje njegovih predstavnika. Tužitelj tvrdi da je jedini predstavnik naroda Sahrawi.

               3.

               Treći tužbeni razlog odnosi se na povredu načela dosljednosti, s obzirom na to da pobijana odluka omogućava stupanje na snagu međunarodnog sporazuma koji se primjenjuje na teritoriju Zapadne Sahare iako nijedna država članica nije priznala suverenitet Kraljevine Maroko nad Zapadnom Saharom. Pobijanom odlukom poduprla bi se vlast Kraljevine Maroko nad Sahrawi teritorijem, što bi bilo protivno pomoći Komisije za Sahrawi izbjeglice. Nadalje, pobijana odluka nije u skladu niti s uobičajenom reakcijom Europske unije na povrede obveza koje proizlaze iz kogentnih normi međunarodnog prava, a protivna je i ciljevima zajedničke ribarstvene politike.

               4.

               Četvrti tužbeni razlog odnosi se na neispunjenje cilja održivog razvoja.

               5.

               Peti tužbeni razlog odnosi se na povredu načela legitimnih očekivanja, s obzirom na to da je pobijana odluka protivna tužiteljevim očekivanjima stvorenim zbog ponavljanih izjava institucija Europske unije o usklađenosti sporazuma sklopljenih s Kraljevinom Maroko s međunarodnim pravom.

               6.

               Šesti tužbeni razlog odnosi se na povredu sporazuma o pridruživanju sklopljenog između Europske unije i Kraljevine Maroko, s obzirom na to da je pobijana odluka protivna članku 2. spomenutog sporazuma o pridruživanju utoliko što povrjeđuje pravo na samoodređenje.

               7.

               Sedmi tužbeni razlog odnosi se na povredu Konvencije Ujedinjenih naroda o pravu mora, s obzirom na to da pobijana odluka omogućava stupanje na snagu Protokola kojim Europska unija i Kraljevina Maroko određuju ribolovne kvote u vodama koje nisu dio njihova suvereniteta i odobravaju brodovima Unije iskorištavanje ribolovnih resursa koji su dio isključivog suvereniteta naroda Sahrawi.

               8.

               Osmi tužbeni razlog odnosi se na povredu prava na samoodređenje, s obzirom na to da se pobijanom odlukom podupire vlast Kraljevine Maroko nad Zapadnom Saharom.

               9.

               Deveti tužbeni razlog odnosi se na povredu načela trajnog suvereniteta nad prirodnim resursima i članka 73. Povelje Ujedinjenih naroda, s obzirom na to da nije zatraženo mišljenje tužitelja iako osporavana odluka omogućava iskorištavanje prirodnih resursa koji su dio isključivog suvereniteta naroda Sahrawi.

               10.

               Deseti tužbeni razlog odnosi se na povredu načela relativnog učinka Ugovorâ, s obzirom na to da se pobijanom odlukom stvaraju međunarodne obveze za tužitelja, bez njegova pristanka.

               11.

               Jedanaesti tužbeni razlog odnosi se na povredu međunarodnog humanitarnog prava, s obzirom na to da se pobijanom odlukom Kraljevini Maroko daje financijska potpora u njezinoj politici kolonizacije Zapadne Sahare.

               12.

               Dvanaesti tužbeni razlog odnosi se na pravo međunarodne odgovornosti s obzirom na to da pobijana odluka dovodi do međunarodne odgovornosti Europske unije.

      (1)  SL L 349, str. 1.


title: Predmet F-27/15: Tužba podnesena 16. veljače 2015. – ZZ i dr. protiv Vijeće

text:
               20.4.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 127/44

         Tužba podnesena 16. veljače 2015. – ZZ i dr. protiv Vijeće
   (Predmet F-27/15)
   (2015/C 127/63)
   Jezik postupka: francuski

      Stranke

      Tužitelji: ZZ i dr. (zastupnici: S. Orlandi i T. Martin, odvjetnici)

      Tuženik: Vijeće Europske unije

      Predmet i opis spora

   Poništenje odluka kojom se utvrđuju prava tužitelja na naknadu godišnjih putnih troškova u skladu s člankom 8. Priloga VII. Pravilniku o osoblju za dužnosnike, kako je izmijenjen Uredbom br. 1023/2013 Europskog parlamenta i Vijeća od 22. listopada 2013. o izmjeni Pravilnika o osoblju za dužnosnike Europske unije i Uvjeta zaposlenja ostalih službenika Europske unije.

      Tužitelji od Službeničkog suda zahtijevaju da:

               —

               utvrdi da je članak 8. Priloga VII. Pravilniku o osoblju nezakonit i neprimjenjiv;

               —

               poništi odluke kojima se ukida naknada godišnjih putnih troškova tužitelja počevši od 2014.;

               —

               naložiti Vijeću snošenje troškova.


title: Predmet C-218/16: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 19. travnja 2016. uputio Sąd Okręgowy w Gorzowie Wielkopolskim (Poljska) – Aleksandra Kubicka

text:
               12.9.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 335/30

         Zahtjev za prethodnu odluku koji je 19. travnja 2016. uputio Sąd Okręgowy w Gorzowie Wielkopolskim (Poljska) – Aleksandra Kubicka
   (Predmet C-218/16)
   (2016/C 335/39)
   Jezik postupka: poljski

      Sud koji je uputio zahtjev

   Sąd Okręgowy w Gorzowie Wielkopolskim

      Stranke glavnog postupka

   Aleksandra Kubicka

      Prethodno pitanje

   Treba li članak 1. stavak 2. točku (k), članak 1. stavak 2. točku (l) ili članak 31. Uredbe (EU) br. 650/2012 Europskog parlamenta i Vijeća od 4. srpnja 2012. o nadležnosti, mjerodavnom pravu, priznavanju i izvršavanju odluka i prihvaćanju i izvršavanju javnih isprava u nasljednim stvarima i o uspostavi Europske potvrde o nasljeđivanju (1) tumačiti na način da oni dopuštaju odbijanje priznanja stvarnopravnih učinaka vindikacijskog zapisa (legatum per vindicationem), koji je predviđen propisima o nasljeđivanju, ako se taj zapis odnosi na pravo vlasništva na nekretnini koja se nalazi u državi članici čije pravo ne poznaje institut zapisa s izravnim stvarnopravnim učinkom?

      (1)  SL L 201, str. 107. (SL. posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 19., svezak 10., str. 296.)


               8.5.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 138/30

         Postupak koji je 10. siječnja 2014. Nadzorno tijelo EFTA-e pokrenulo protiv Islanda
   (Predmet E-1/14)
   (2014/C 138/07)
   Nadzorno tijelo EFTA-e, koje zastupaju Xavier Lewis i Markus Schneider, zastupnici Nadzornog tijela EFTA-e, Rue Belliard 35, B-1040 Bruxelles, Belgija, pokrenulo je 10. siječnja 2014. pred Sudom EFTA-e postupak protiv Islanda.
   Nadzorno tijelo EFTA-e od Suda EFTA-e zahtijeva:

               1.

               da ustvrdi da nedonošenjem svih mjera potrebnih za provedbu akta iz točke 18.a Priloga XIII. Sporazumu o Europskom gospodarskom prostoru (Direktiva 2006/38/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 17. svibnja 2006. o izmjeni Direktive 1999/62/EZ o naknadama koje se naplaćuju za korištenje određenih infrastruktura za teška teretna vozila), prilagođenog Sporazumu njegovim Protokolom 1., i/ili neobavješćivanjem Nadzornog tijela EFTA-e o tim mjerama u predviđenom roku Island nije ispunio svoje obveze iz tog akta i članka 7. Sporazuma;

               2.

               da se Islandu naloži da snosi troškove tog postupka.

      Pravna pozadina i činjenična osnova te navedeni razlozi:

               —

               U tužbi se navodi da se do 20. travnja 2013. Island nije uskladio s obrazloženim mišljenjem Nadzornog tijela EFTA-e od 20. veljače 2013. o propustu Islanda da u svoj nacionalni pravni poredak provede Direktivu 2006/38/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 17. svibnja 2006. o izmjeni Direktive 1999/62/EZ o naknadama koje se naplaćuju za korištenje određenih infrastruktura za teška teretna vozila („Akt”) u skladu s točkom 18.a Priloga XIII. Sporazumu o Europskom gospodarskom prostoru prilagođene Sporazumu njegovim Protokolom 1.

               —

               Nadzorno tijelo EFTA-e smatra da nedonošenjem svih mjera potrebnih za provedbu Akta i/ili neobavješćivanjem Nadzornog tijela EFTA-e o tim mjerama u predviđenom roku Island nije ispunio svoje obveze iz članka 2. Akta i članka 7. Sporazuma o EGP-u.


title: Predmet T-285/15: Rješenje Općeg suda od 5. travnja 2016. – Syria Steel i Al Buroj Trading protiv Vijeća

text:
               30.5.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 191/45

         Rješenje Općeg suda od 5. travnja 2016. – Syria Steel i Al Buroj Trading protiv Vijeća
   (Predmet T-285/15) (1)

   (2016/C 191/62)
   Jezik postupka: engleski
   Predsjednik sedmog vijeća odredio je brisanje predmeta.

      (1)  SL C 302, 14. 9. 2015.


title: Predmet C-279/15 P: Rješenje Suda (sedmo vijeće) od 21. travnja 2016. – Alexandre Borde, Carbonium SAS protiv Europske komisije „Žalba — Članak 181. Poslovnika Suda — Program Intra-ACP (afričke, karipske i pacifičke države) Globalnog saveza za borbu protiv klimatskih promjena (GCCA) — Zahtjev Europske komisije s ciljem okončanja misije stručnjaka kojeg je odabrala druga ugovorna strana — Tužba za poništenje — Pravo na djelotvornu sudsku zaštitu”

text:
               1.8.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 279/5

         Rješenje Suda (sedmo vijeće) od 21. travnja 2016. – Alexandre Borde, Carbonium SAS protiv Europske komisije
   (Predmet C-279/15 P) (1)

   („Žalba - Članak 181. Poslovnika Suda - Program Intra-ACP (afričke, karipske i pacifičke države) Globalnog saveza za borbu protiv klimatskih promjena (GCCA) - Zahtjev Europske komisije s ciljem okončanja misije stručnjaka kojeg je odabrala druga ugovorna strana - Tužba za poništenje - Pravo na djelotvornu sudsku zaštitu”)
   (2016/C 279/07)
   Jezik postupka: engleski

      Stranke

      Žalitelji: Alexandre Borde, Carbonium SAS (zastupnik: A. B. H. Herzberg, Rechtsanwalt)

      Druga stranka u postupku: Europska komisija (zastupnici: S. Bartelt i F. Moro, agenti)

      Izreka

               1.

               Žalba se odbija.

               2.

               Nalaže se Alexandreu Bordeu i društvu Carbonium SAS solidarno snošenje troškova.

      (1)  SL C 294, 7. 9. 2015.


title: Predmet T-259/13: Tužba podnesena 7. svibnja 2013. — Francuska protiv Komisije

text:
               20.7.2013

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 207/11

         Tužba podnesena 7. svibnja 2013. — Francuska protiv Komisije
   (Predmet T-259/13)
   (2013/C 207/71)

   Predmetni postupak pokrenut je prije 1. srpnja 2013., datuma pristupanja Republike Hrvatske Europskoj uniji.


title: Predmet T-227/16: Tužba podnesena 10. svibnja 2016. – Haverkamp protiv EUIPO-a - Sissel (otirač)

text:
               4.7.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 243/43

         Tužba podnesena 10. svibnja 2016. – Haverkamp protiv EUIPO-a - Sissel (otirač)
   (Predmet T-227/16)
   (2016/C 243/47)
   Jezik na kojem je tužba podnesena: njemački

      Stranke

      Tužitelj: Reinhard Haverkamp (Kindberg, Austrija) (zastupnik: A. Waldenberger, odvjetnik)

      Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO)

      Druga stranka pred žalbenim vijećem: Sissel GmbH (Bad Dürkheim, Njemačka)

      Podaci o postupku pred EUIPO-om

      Nositelj spornog dizajna: tužitelj

      Predmetni sporni dizajn: međunarodna registracija dizajna „otirač” u kojoj je naznačena Europska unija – međunarodna registracija u kojoj je naznačena Europska unija br. DM/072187-0001

      Pobijana odluka: odluka trećeg žalbenog vijeća EUIPO-a od 26. veljače 2016. u predmetu R 2618/2014-3

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

               —

               poništi pobijanu odluku;

               —

               naloži EUIPO-u snošenje troškova postupka povodom tužbe, postupka pred žalbenim vijećem kao i postupka za proglašavanje žiga ništavim pred EUIPO-om.

      Tužbeni razlog

               —

               povreda članka 6. stavka 1. točke (b) Uredbe br. 6/2002.


title: Predmet F-103/15: Tužba podnesena 16. srpnja 2015. – ZZ protiv Europske komisije

text:
               26.10.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 354/55

         Tužba podnesena 16. srpnja 2015. – ZZ protiv Europske komisije
   (Predmet F-103/15)
   (2015/C 354/65)
   Jezik postupka: talijanski

      Stranke

      Tužitelj: ZZ (zastupnik: C. Falagiani, odvjetnik)

      Tuženik: Komisija

      Predmet i opis spora

   Poništenje odluke Komisije o zadržavanju iznosa od 14  207,60 eura iz tužiteljeve mirovine kao naknadu za troškove koje se odnose na bolnička liječenja njegove supruge, kao posljedicu presude Službeničkog suda kojom je poništena prvotna odluka Komisije o snošenju svih troškova koji se smatraju nepotrebnim.

      Tužbeni zahtjev tužitelja

               —

               Prihvatiti i utvrditi da je Europska komisija, suprotno utvrđenjima iz presude koju je 16. svibnja 2013. donio ovaj sud i zbog razloga koji su izneseni u predmetnoj tužbi, nezakonito zadržala iz tužiteljeve mirovine iznos od 14  207,60 eura;

               —

               naložiti tuženoj Komisiji da na ime povrata nedužnog iznosa isplati iznos od 12  407,60 eura uvećano za zateznu kamatu;

               —

               naložiti Europskoj komisiji snošenje svih troškova ovog postupka.


title: Predmet C-83/14: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 17. veljače 2014. uputio Administrativen sad Sofia-grad (Bugarska) – CEZ Razpredelenie Bulgaria AD protiv Komisia za zashtita ot diskriminatsia

text:
               12.5.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 142/18

         Zahtjev za prethodnu odluku koji je 17. veljače 2014. uputio Administrativen sad Sofia-grad (Bugarska) – CEZ Razpredelenie Bulgaria AD protiv Komisia za zashtita ot diskriminatsia
   (Predmet C-83/14)
   2014/C 142/26
   Jezik postupka: bugarski

      Sud koji je uputio zahtjev

   Administrativen sad Sofia-grad (Bugarska)

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelj: CEZ Razpredelenie Bulgaria AD

      Tuženik: Komisia za zashtita ot diskriminatsia

      Druge stranke u postupku: Anelia Nikolova i Darzhavna komisia za energiyno i vodno regulirane

      Prethodna pitanja

               1.

               Treba li pojam „etničko podrijetlo” upotrijebljen u Direktivi Vijeća 2000/43/EZ (1) od 29. lipnja 2000. o provedbi načela jednakog postupanja prema osobama bez obzira na njihovo rasno ili etničko podrijetlo i Povelji Europske unije o temeljnim pravima, tumačiti u smislu da obuhvaća kompaktnu skupinu bugarskih državljana romskog podrijetla poput onih koji žive u gradskoj četvrti „Gizdova mahala” u gradu Dupnica?

               2.

               Je li pojam „usporedive situacije” u smislu članka 2. stavka 2. točke (a) Direktive 2000/43 moguće primijeniti, na činjenice iz glavnog postupka, u slučaju gdje su instrumenti za očitavanje potrošnje u romskim stambenim četvrtima postavljeni na visini od 6 do 7 metara, dok su u drugim gradskim četvrtima, u kojima nema kompaktnog romskog stanovništva, oni uobičajeno postavljeni na visini manjoj od dva metra?

               3.

               Treba li članak 2. stavak 2. točku (a) Direktive 2000/43 tumačiti u smislu da postavljanje instrumenata za očitavanje potrošnje u romskim četvrtima na visini od 6 do 7 metara predstavlja nepovoljnije postupanje prema stanovništvu romskog podrijetla u odnosu na stanovništvo drugog etničkog podrijetla?

               4.

               Ako je riječ o nepovoljnijem postupanju, treba li gore navedenu odredbu tumačiti u smislu, uzimajući u obzir činjenice u glavnom postupku, da to postupanje u cijelosti ili djelomično proizlazi iz činjenice što je riječ o etničkoj skupini Roma?

               5.

               Je li na temelju Direktive 2000/43 dopuštena nacionalna odredba poput stavka 2. točke 7. dopunskih odredaba Zakon za zashtita ot diskriminatsia (Zakon za zaštitu od diskriminacije, u daljnjem tekstu: ZZD) koja određuje da svako djelovanje, svaka radnja ili propuštanje, koje neposredno ili posredno utječe na prava ili zakonite interese predstavlja „nepovoljno postupanje”?

               6.

               Je li pojam „naizgled neutralna praksa” u smislu članka 2. stavka 2. točke (b) Direktive 2000/43 moguće upotrijebiti za praksu CEZ Razpredelenie Bulgaria AD, u skladu s kojom ona postavlja instrumente za očitavanje potrošnje na visini od 6 do 7 metara? Kako treba tumačiti izraz „naizgled” – u smislu da je praksa očito neutralna ili u smislu da je neutralna samo na prvi pogled to jest samo izgleda neutralna?

               7.

               Je li za postojanje neizravne diskriminacije u smislu članka 2. stavka 2. točke (b) Direktive 2000/43 potrebno da neutralna praksa dovodi osobe na temelju njihove rase ili etničkog podrijetla u posebno nepovoljan položaj, ili je dovoljno da se ta praksa odnosi na osobe određenog etničkog podrijetla? Je li u vezi s tim na temelju članka 2. stavka 2. točke (b) Direktive 2000/43 dopuštena nacionalna odredba poput članka 4. stavka 3. ZZD-a u skladu s kojom neizravna diskriminacija postoji ako se osoba dovodi u nepovoljniji položaj na temelju osobina iz stavka 1. (uključujući etničku pripadnost)?

               8.

               Kako treba tumačiti izraz „dovesti u posebno nepovoljan položaj” u smislu članka 2. stavka 2. točke (b) Direktive 2000/43? Odgovara li izrazu „postupa nepovoljnije” upotrijebljenom u članku 2. stavku 2. točki (a) Direktive 2000/43, ili se odnosi samo na ozbiljne, očite i teške slučajeve nejednakog postupanja? Predstavlja li praksa opisana u predmetnom slučaju posebno nepovoljan položaj? U slučaju da ne postoji posebno ozbiljan, očit i težak slučaj dovođenja u nepovoljniji položaj, je li to dovoljno za utvrđenje nepostojanja izravne diskriminacije (bez provjeravanja je li praksa u pitanju opravdana, prikladna i nužna za postizanje zakonitoga cilja)?

               9.

               Jesu li na temelju članka 2. stavka 2. točke (a) i (b) Direktive 2000/43 dopuštene nacionalne odredbe poput članka 4. stavka 2. i 3. ZZD-a, koje za utvrđenje postojanja izravne diskriminacije zahtijevaju „nepovoljnije postupanje” a za utvrđenje neizravne diskriminacije „dovođenje u nepovoljniji položaj” bez da rade razliku s obzirom na težinu različitog nepovoljnog postupanja, kao što to je navedeno u Direktivi?

               10.

               Treba li članak 2. stavak 2. točku (b) Direktive 2000/43 tumačiti u smislu da je navedena praksa CEZ Razpredelenie Bulgaria AD objektivno opravdana u cilju osiguravanja sigurnosti električnih mreža i odgovarajućeg praćenja potrošnje električne energije? Je li ta praksa prikladna također uzimajući u obzir dužnost tuženika da potrošačima omogući slobodan pristup brojilima za električnu energiju? Je li ta praksa nužna, ako su iz objava u medijima poznata druga tehnička i financijska sredstva dostupna za osiguravanje sigurnosti instrumenata za očitavanje potrošnje?

      (1)  SL L 180, str. 22.


title: Predmet T-230/17: Tužba podnesena 18. travnja 2017. – Rstudio protiv EUIPO-a – Embarcadero Technologies (RSTUDIO)

text:
               6.6.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 178/32

         Tužba podnesena 18. travnja 2017. – Rstudio protiv EUIPO-a – Embarcadero Technologies (RSTUDIO)
   (Predmet T-230/17)
   (2017/C 178/47)
   Jezik na kojem je tužba podnesena: engleski

      Stranke

      Tužitelj: Rstudio, Inc. (Boston, Massachusetts, Sjedinjene Američke Države) (zastupnici: M. Edenborough, QC i G. Smith, Solicitor)

      Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO)

      Druga stranka pred žalbenim vijećem: Embarcadero Technologies, Inc. (San Francisco, Kalifornija, Sjedinjene Američke Države)

      Podaci o postupku pred EUIPO-om

      Podnositelj prijave spornog žiga: tužitelj

      Predmetni sporni žig: međunarodna registracija žiga u kojoj je naznačena Europska unija u odnosu na verbalni žig „RSTUDIO” – međunarodna registracija u kojoj je naznačena Europska unija br. 999 644

      Postupak pred EUIPO-om: postupak povodom prigovora

      Pobijana odluka: odluka petog žalbenog vijeća EUIPO-a od 6. veljače 2017. u predmetu R 493/2016-5

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

               —

               poništi spornu odluku u cijelosti;

               —

               naloži EUIPO-u plaćanje tužiteljevih troškova koji su nastali povodom ove tužbe i troškove koji slijede; podredno, ako se potencijalni intervenijent umiješa u spor, naloži EUIPO-u i intervenijentu da zajedno i solidarno snose tužiteljeve troškove koji su nastali povodom ove tužbe i troškove koji slijede.

      Tužbeni razlog

               —

               žalbeno vijeće pogrešno je ocijenilo robu čija uporaba je utvrđena i, slijedom navedenog, pogrešno je usporedilo robu;

               —

               žalbeno vijeće pogrešno je ocijenilo sličnost relevantne robe i sličnost relevantnih žigova te, slijedom navedenog, pogrešno ocijenilo postojanje vjerojatnosti dovođenja u zabludu.


title: Predmet C-124/12: Presuda Suda (šesto vijeće) od 18. srpnja 2013. (zahtjev za prethodnu odluku Administrativen sad Plovdiv — Bugarska) — AES-3C MARITZA EAST 1 EOOD protiv Direktor na Direktsia „Obzhalvane i upravlenie na izpalnenieto” pri Tsentralno upravlenie na Natsionalnata agentsia za prihodite (Porez na dodanu vrijednost — Direktiva 2006/112/EZ — Članak 168. točka a) i članak 176. — Pravo na odbitak — Troškovi koji se odnose na stjecanje robe i isporuke usluga namijenjenih namještenicima — Namještenici koji su stavljeni na raspolaganje poreznom obvezniku koji traži ostvarenje prava na odbitak, ali koji su zaposleni kod drugog poreznog obveznika)

text:
               7.9.2013

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 260/12

         Presuda Suda (šesto vijeće) od 18. srpnja 2013. (zahtjev za prethodnu odluku Administrativen sad Plovdiv — Bugarska) — AES-3C MARITZA EAST 1 EOOD protiv Direktor na Direktsia „Obzhalvane i upravlenie na izpalnenieto” pri Tsentralno upravlenie na Natsionalnata agentsia za prihodite
   (Predmet C-124/12) (1)

   (Porez na dodanu vrijednost - Direktiva 2006/112/EZ - Članak 168. točka a) i članak 176. - Pravo na odbitak - Troškovi koji se odnose na stjecanje robe i isporuke usluga namijenjenih namještenicima - Namještenici koji su stavljeni na raspolaganje poreznom obvezniku koji traži ostvarenje prava na odbitak, ali koji su zaposleni kod drugog poreznog obveznika)
   2013/C 260/21
   Jezik postupka: bugarski

      Sud koji je postavio prethodno pitanje

   Administrativen sad Plovdiv

      Stranke u glavnom postupku

      Tužitelj: AES-3C MARITZA EAST 1 EOOD

      Tuženik: Direktor na Direktsia „Obzhalvane i upravlenie na izpalnenieto” pri Tsentralno upravlenie na Natsionalnata agentsia za prihodite

      Predmet

   Zahtjev za prethodnu odluku — Administrativen sad Plovdiv — Tumačenje članka 168. točke a) i članka 176. Direktive Vijeća 2006/112/EZ od 28. studenoga 2006. o zajedničkom sustavu poreza na dodanu vrijednost (SL L 347, str. 1.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 9., svezak 1., str. 120.) — Područje primjene — Ograničenje prava na odbitak pretporeza — Društvo koje nema vlastite namještenike, međutim koje posuđuje radnike na puno radno vrijeme putem sporazuma o ustupanju radnika zaposlenih u drugom društvu — Odbijanje prava na odbitak PDV-a za isporuku usluga prijevoza, stjecanje radne odjeće i zaštitne opreme radnika kao i za troškove službenih putovanja radnika na temelju toga što su usluge besplatno isporučene fizičkim osobama koje rade za društvo, bez da su u njemu zaposlene

      Izreka

               1.

               Članak 168. točka a) i članak 176. drugi stavak Direktive Vijeća 2006/112/EZ od 28. studenoga 2006. o zajedničkom sustavu poreza na dodanu vrijednost treba tumačiti tako da zabranjuju takvo nacionalno zakonodavstvu u skladu s kojim porezni obveznik koji prikaže troškove za usluge prijevoza, radnu odjeću, zaštitnu opremu i službena putovanja osoba koje za njega rade nema pravo na odbitak poreza na dodanu vrijednost koji se odnosi na taj trošak, zato što mu je navedene osobe drugo društvo stavilo na raspolaganje te se one slijedom toga ne mogu smatrati, u smislu takvog zakonodavstva, namještenicima poreznog obveznika, iako se navedeni troškovi mogu smatrati izravno i neposredno povezanim s općim troškovima koji se odnose na ukupne gospodarske djelatnosti navedenog poreznog obveznika.

               2.

               Članak 176. drugi stavak Direktive 2006/112 treba tumačiti tako da zabranjuje da država članica u trenutku svog pristupanja Europskoj uniji uvede ograničenje prava na odbitak putem odredbe u nacionalnom zakonodavstvu koja predviđa isključenje prava na odbitak robe i usluga koje su namijenjene besplatnoj isporuci ili djelatnosti koje nisu gospodarska djelatnost poreznog obveznika, ukoliko takva iznimka nije bila predviđena nacionalnim zakonodavstvom koje je bilo na snazi do dana tog pristupanja.
               Nacionalni sud treba, koliko je to moguće, tumačiti odredbe nacionalnog prava o kojima je riječ u glavnom postupku u skladu s pravom Unije. Ukoliko se pokaže da je takvo tumačenje nemoguće, nacionalni sud mora te odredbe ostaviti neprimijenjenima jer su suprotne članku 176. drugom stavku Direktive 2006/112.

      (1)  SL C 151, 26.5.2012.


title: Predmet T-595/10: Presuda Općeg suda od 18. lipnja 2014. – Cantina Broglie 1 protiv OHIM-a – Camera di Commercio, Industria, Artigianato e Agricoltura di Verona (RIPASSA) [ „Žig Zajednice — Postupak povodom prigovora — Prijava verbalnog žiga Zajednice RIPASSA — Raniji nacionalni verbalni žig VINO DI RIPASSO — Relativni razlog za odbijanje — Članak 75. Uredbe (EZ) br. 207/2009 — Obveza obrazlaganja” ]

text:
               4.8.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 253/24

         Presuda Općeg suda od 18. lipnja 2014. – Cantina Broglie 1 protiv OHIM-a – Camera di Commercio, Industria, Artigianato e Agricoltura di Verona (RIPASSA)
   (Predmet T-595/10) (1)

   ([„Žig Zajednice - Postupak povodom prigovora - Prijava verbalnog žiga Zajednice RIPASSA - Raniji nacionalni verbalni žig VINO DI RIPASSO - Relativni razlog za odbijanje - Članak 75. Uredbe (EZ) br. 207/2009 - Obveza obrazlaganja”])
   2014/C 253/33
   Jezik postupka: talijanski

      Stranke

      Tužitelj: Cantina Broglie 1 Srl (Peschiera del Garda, Italija) (zastupnici: A. Rizzoli, odvjetnik, kojem je dozvoljeno da zamijeni A. Zenata)

      Tuženik: Ured za usklađivanje na unutarnjem tržištu (žigovi i dizajni) (zastupnik: P. Bullock, agent)

      Druga stranka u postupku pred žalbenim vijećem OHIM-a: Camera di Commercio, Industria, Artigianato e Agricoltura di Verona (Verona, Italija)

      Predmet

   Tužba protiv odluke prvog žalbenog vijeća OHIM-a od 30. rujna 2010. (predmet R 63/2010-1) koja se odnosi na postupak povodom prigovora između Camera di Commercio, Industria, Artigianato e Agricoltura di Verona i A. Zenata

      Izreka

               1.

               Poništava se odluka prvog žalbenog vijeća Ureda za usklađivanje na unutarnjem tržištu (žigovi i dizajni) (OHIM) od 30. rujna 2010. (predmet R 63/2010-1).

               2.

               Nalaže se OHIM-u snošenje troškova, uključujući i one nastale u postupku pred žalbenim vijećem.

      (1)  SL C 72, 5.3.2011.


title: Predmet T-286/09: Presuda Općeg suda od 12. lipnja 2014. – Intel protiv Komisije ( „Tržišno natjecanje — Zloporaba vladajućeg položaja — Tržište mikroprocesora — Odluka kojom je utvrđena povreda članka 82. UEZ-a i članka 54. Sporazuma o EGP-u — Rabati za vjernost — 'Neprikrivena' ograničenja — Kvalificiranje prakse kao zloporabe — Analiza jednako učinkovitog konkurenta — Međunarodna nadležnost Komisije — Izvođenje dokaza kao obveza Komisije — Ograničenja — Prava obrane — Načelo dobre uprave — Cjelokupna strategija — Novčane kazne — Jedinstvena i kontinuirana povreda — Smjernice o metodi za utvrđivanje novčanih kazni iz 2006.” )

text:
               28.7.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 245/8

         Presuda Općeg suda od 12. lipnja 2014. – Intel protiv Komisije
   (Predmet T-286/09) (1)

   ((„Tržišno natjecanje - Zloporaba vladajućeg položaja - Tržište mikroprocesora - Odluka kojom je utvrđena povreda članka 82. UEZ-a i članka 54. Sporazuma o EGP-u - Rabati za vjernost - 'Neprikrivena' ograničenja - Kvalificiranje prakse kao zloporabe - Analiza jednako učinkovitog konkurenta - Međunarodna nadležnost Komisije - Izvođenje dokaza kao obveza Komisije - Ograničenja - Prava obrane - Načelo dobre uprave - Cjelokupna strategija - Novčane kazne - Jedinstvena i kontinuirana povreda - Smjernice o metodi za utvrđivanje novčanih kazni iz 2006.”))
   2014/C 245/10
   Jezik postupka: engleski

      Stranke

      Tužitelj: Intel (Wilmington, Delaware, Sjedinjene Američke Države) (zastupnici: prvotno K. Bacon, barrister, M. Hoskins, N. Green, QC, S. Singla, barrister, I. Forrester, QC, A. Parr, R. Mackenzie, solicitors, i D. Piccinin, barrister, zatim I. Forrester, A. Parr, R. Mackenzie i D. Piccinin)

      Tuženik: Europska komisija (zastupnici: T. Christoforou, N. Khan, V. Di Bucci i M. Kellerbauer, agenti)

      Intervenijent koji podupire tužitelja: Association for Competitive Technology, Inc. (Washington, DC, Sjedinjene Američke Države) (zastupnik: J.-F. Bellis, odvjetnik)

      Intervenijent koji podupire tuženika: Union fédérale des consommateurs – Que choisir (UFC – Que choisir) (Pariz, Francuska) (zastupnici: prvotno J. Franck, zatim E. Nasry, odvjetnici)

      Predmet

   Zahtjev za poništenje Odluke C (2009) 3726 final Komisije od 13. svibnja 2009., koja se odnosi na postupak primjene članka 82. [UEZ-a] i članka 54. Sporazuma o EGP-u (predmet COMP/C-3/37.990 – Intel) ili, podredno, zahtjev za poništenje ili smanjivanje iznosa novčane kazne izrečene tužitelju

      Izreka

               1.

               Tužba se odbija.

               2.

               Intel Corp. snosit će pored vlastitih troškova i troškove Europske komisije, osim onih koji su nastali u vezi s intervencijom Association for Competitive Technology, Inc., te troškove Union fédérale des consommateurs – Que choisir (UFC – Que choisir).

               3.

               Association for Competitive Technology snosit će vlastite troškove i troškove Komisije nastale u vezi s njegovom intervencijom.

      (1)  SL C 220, 12.9.2009.


title: Predmet T-224/16: Tužba podnesena 10. svibnja 2016. – Messe Friedrichshafen protiv EUIPO-a – El Corte Inglés (Out Door)

text:
               27.6.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 232/34

         Tužba podnesena 10. svibnja 2016. – Messe Friedrichshafen protiv EUIPO-a – El Corte Inglés (Out Door)
   (Predmet T-224/16)
   (2016/C 232/44)
   Jezik na kojem je tužba podnesena: njemački

      Stranke

      Tužitelj: Messe Friedrichshafen GmbH (Friedrichshafen, Njemačka) (zastupnik: W. Schulte Hemming, odvjetnik)

      Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO)

      Druga stranka pred žalbenim vijećem: El Corte Inglés, SA (Madrid, Španjolska)

      Podaci o postupku pred EUIPO-om

      Podnositelj prijave: tužitelj

      Predmetni sporni žig: figurativni žig EU-a crne, žute i narančaste boje s verbalnim elementima „Out Door” – prijava br. 6 938 864

      Postupak pred EUIPO-om: postupak povodom prigovora

      Pobijana odluka: odluka drugog žalbenog vijeća EUIPO-a od 8. veljače 2016. u predmetu R 2302/2011-2

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

               —

               poništi pobijanu odluku u dijelu u kojem je njome odbijena registracija žiga„Out Door” (prijava br.: 006938864) za proizvode i usluge iz razreda 9, 16, 25, 28, 35, 37, 38, 41, 42, 43 i 45;

               —

               podredno, poništi pobijanu odluku u dijelu u kojem je njome obijena registracija žiga„Out Door” (prijava br.: 006938864) za proizvode i usluge

                  „Organiziranje i priređivanje kongresa, konferencija, seminara i radionica, sajmova i izložbi u gospodarske i reklamne svrhe, uključujući i na internetu i ostalim elektroničkim medijima; organiziranje sudjelovanja na sajmovima; promidžba i posredovanje kod trgovinskih kontakata, ponuda i gospodarskih kontakata, kao i kod trgovačkih poslova u domeni potrošnih i investicijskih dobara na internetu i ostalim elektroničkim medijima, uz pomoć virtualnog sajma; stavljanje na raspolaganje i iznajmljivanje površina za štandove i sajmišnih štandova, uključujući pripadajuću opremu (ako spada u ovaj razred); reklamiranje izlagača i oglašavanje; ukrašavanje sajmišnih štandova i bina”

               iz razreda 35;

               —

               naloži EUIPO-u snošenje troškova postupka.

      Tužbeni razlozi

               —

               povreda članka 8. stavka 1. točke (b) Uredbe br. 207/2009;

               —

               povreda članka 76. Uredbe br. 207/2009.


title: Predmet C-428/14: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 18. rujna 2014. uputio Consiglio di Stato (Italija) – DHL Express (Italija) srl, DHL Global Forwarding (Italija) SpA protiv Autorità Garante della Concorrenza e del Mercato

text:
               22.12.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 462/12

         Zahtjev za prethodnu odluku koji je 18. rujna 2014. uputio Consiglio di Stato (Italija) – DHL Express (Italija) srl, DHL Global Forwarding (Italija) SpA protiv Autorità Garante della Concorrenza e del Mercato
   (Predmet C-428/14)
   (2014/C 462/21)
   Jezik postupka: talijanski

      Sud koji je uputio zahtjev

   Consiglio di Stato

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelji: DHL Express (Italija) srl, DHL Global Forwarding (Italija) SpA

      Tuženik: Autorità Garante della Concorrenza e del Mercato

      Druge stranke u postupku

   Schenker Italiana SpA
   Agility Logistics srl

      Prethodna pitanja

   Treba li članak 101. UFEU-a, članak 4. stavak 3. UEU-a i članak 11. Uredbe (EZ) br. 1/2003 (1) tumačiti na način da:

               1.

               NTZTN [nacionalna tijela za zaštitu tržišnog natjecanja] ne mogu, u slučaju poput onog u glavnom postupku, u svom djelovanju ne primijeniti instrumente koje je utvrdila i donijela Europska mreža za zaštitu tržišnog natjecanja, osobito ogledni program oslobađanja odnosno smanjenja kazni, a da to ne bude protivno utvrđenjima Suda Europske unije iz točaka 21. i 22. presude od 14. lipnja 2011. u predmetu C-360/09;

               2.

               između glavnog zahtjeva za oslobađanje od kazni koji je poduzetnik podnio ili namjerava podnijeti Komisiji i skraćenog zahtjeva za oslobađanje od kazni koji je podnio NTZTN-u, za isti zabranjeni sporazum, postoji takva pravna veza da NTZTN, unatoč odredbama točke 38. Obavijesti Komisije o suradnji u okviru Mreže tijela za zaštitu tržišnog natjecanja, mora, na temelju točke 22. oglednog programa mreže iz 2006. godine (koja je prema numeraciji oglednog programa mreže iz 2012. godine postala točka 24.) i na temelju njegove napomene s objašnjenjem br. 45. (koja je prema numeraciji oglednog programa iz 2012. postala napomena s objašnjenjem br. 49): a) skraćeni zahtjev za oslobađanje od kazni ocjenjivati imajući u vidu glavni zahtjev, i provjeriti odražava li skraćeni zahtjev dosljedno sadržaj glavnog zahtjeva b) podredno – ako smatra da je materijalno područje primjene zaprimljenog skraćenog zahtjeva uže od onog glavnog zahtjeva koji je podnio isti poduzetnik, na temelju kojeg je Komisija tom poduzetniku dodijelila uvjetno oslobađanje od kazni – uspostaviti kontakt s Komisijom ili samim poduzetnikom kako bi utvrdio je li, nakon podnošenja skraćenog zahtjeva Komisija, u okviru provođenja svojih unutarnjih istraga utvrdila postojanje konkretnih i specifičnih primjera ponašanja u sektoru koji navodno pokriva glavni zahtjev za oslobađanje od kazni, ali ne i skraćeni zahtjev;

               3.

               je na temelju točaka 3. i 22. do 24. oglednog programa mreže iz 2006. i njegovih napomena s objašnjenjima br. 8, 41, 45 i 46, i vodeći računa o izmjenama unesenim točkama 24. do 26. oglednog programa mreže iz 2012. i njegovih napomena s objašnjenjima br. 44. i 49., NTZTN koje je u vrijeme kada su se dogodile činjenice iz glavnog postupka primijenilo program oslobađanja odnosno smanjenja kazni poput onog o kojem je riječ u spomenutom predmetu, za određeni tajni zabranjeni sporazum glede kojeg je prvi poduzetnik podnio ili namjeravao podnijeti Komisiji glavni zahtjev za oslobađanje od kazni, moglo valjano zaprimiti: a) samo skraćeni zahtjev za oslobađanje od kazni od strane tog poduzetnika ili b) i dodatne skraćene zahtjeve za oslobađanje od kazni podnesene od strane drugih poduzetnika, koji su Komisiji, kao glavni zahtjev, podnijeli zahtjev za oslobađanje od kazni „koji se ne može prihvatiti”, odnosno zahtjev za smanjenje novčane kazne, posebice kad su glavni zahtjevi tih posljednje navedenih poduzetnika podneseni nakon dodjeljivanja uvjetnog oslobađanja od kazni prvom poduzetniku?

      (1)  Uredba Vijeća (EZ) br. 1/2003 od 16. prosinca 2002. o provedbi pravila o tržišnom natjecanju koja su propisana člancima 81. i 82. Ugovora o EZ-u (SL L 1, str. 1.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 8., svezak 1., str. 165.)


title: Predmet T-81/16: Presuda Općeg suda od 4. srpnja 2017. – Pirelli Tyre protiv EUIPO-a (dvije zakrivljene linije smještene na boku gume) „Žig Europske unije — Prijava žiga Europske unije koji prikazuje dvije zakrivljene linije na boku gume — Apsolutni razlog za odbijanje — Nepostojanje razlikovnog karaktera — Članak 7. stavak 1. točka (b) Uredbe (EZ) br. 207/2009 — Nepostojanje razlikovnog karaktera stečenog uporabom — Članak 7. stavak 3. Uredbe br. 207/2009 — Članak 75. Uredbe br. 207/2009 — Članak 76. Uredbe br. 207/2009”

text:
               21.8.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 277/39

         Presuda Općeg suda od 4. srpnja 2017. – Pirelli Tyre protiv EUIPO-a (dvije zakrivljene linije smještene na boku gume)
   (Predmet T-81/16) (1)

   („Žig Europske unije - Prijava žiga Europske unije koji prikazuje dvije zakrivljene linije na boku gume - Apsolutni razlog za odbijanje - Nepostojanje razlikovnog karaktera - Članak 7. stavak 1. točka (b) Uredbe (EZ) br. 207/2009 - Nepostojanje razlikovnog karaktera stečenog uporabom - Članak 7. stavak 3. Uredbe br. 207/2009 - Članak 75. Uredbe br. 207/2009 - Članak 76. Uredbe br. 207/2009”)
   (2017/C 277/57)
   Jezik postupka: engleski

      Stranke

      Tužitelj: Pirelli Tyre SpA (Milano, Italija) (zastupnici: T.M. Müller i F. Togo, odvjetnici)

      Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (zastupnik: L. Rampini, agent)

      Predmet

   Tužba protiv odluke prvog žalbenog vijeća EUIPO-a od 9. prosinca 2015. (predmet R 1019/2015-1), koja se odnosi na prijavu za registraciju žiga koji se sastoji od dviju zakrivljenih linija smještenih na boku gume kao žiga Europske unije.

      Izreka

               1.

               Tužba se odbija.

               2.

               Društvu Pirelli Tyre SpA nalaže se snošenje troškova.

      (1)  SL C 156, 2. 5. 2016.


title: Predmet C-375/15: Presuda Suda (treće vijeće) od 25. siječnja 2017. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Oberster Gerichtshof – Austrija) – BAWAG PSK Bank für Arbeit und Wirtschaft und Österreichische Postsparkasse AG protiv Verein für Konsumenteninformation (Zahtjev za prethodnu odluku — Direktiva 2007/64/EZ — Platne usluge na unutarnjem tržištu — Okvirni ugovori — Prethodne opće informacije — Obveza pružanja tih informacija na papiru ili nekom drugom trajnom nosaču — Informacije prenesene putem elektroničkog poštanskog sandučića koji se nalazi u sklopu stranice internetskog bankarstva)

text:
               13.3.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 78/3

         Presuda Suda (treće vijeće) od 25. siječnja 2017. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Oberster Gerichtshof – Austrija) – BAWAG PSK Bank für Arbeit und Wirtschaft und Österreichische Postsparkasse AG protiv Verein für Konsumenteninformation
   (Predmet C-375/15) (1)

   ((Zahtjev za prethodnu odluku - Direktiva 2007/64/EZ - Platne usluge na unutarnjem tržištu - Okvirni ugovori - Prethodne opće informacije - Obveza pružanja tih informacija na papiru ili nekom drugom trajnom nosaču - Informacije prenesene putem elektroničkog poštanskog sandučića koji se nalazi u sklopu stranice internetskog bankarstva))
   (2017/C 078/03)
   Jezik postupka: njemački

      Sud koji je uputio zahtjev

   Oberster Gerichtshof

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelj: BAWAG PSK Bank für Arbeit und Wirtschaft und Österreichische Postsparkasse AG

      Tuženik: Verein für Konsumenteninformation

      Izreka

   Članak 41. stavak 1. i članak 44. stavak 1. Direktive 2007/64/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 13. studenoga 2007. o platnim uslugama na unutarnjem tržištu i o izmjeni direktiva 97/7/EZ, 2002/65/EZ, 2005/60/EZ i 2006/48/EZ te stavljanju izvan snage Direktive 97/5/EZ, kako je izmijenjena Direktivom 2009/111/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 16. rujna 2009., tumačene zajedno s njezinim člankom 4. točkom 25., treba tumačiti na način da se može smatrati da su izmjene informacija i uvjeta, predviđene člankom 42. navedene direktive, i izmjene okvirnog ugovora, koje priopćava pružatelj platnih usluga njihovu korisniku putem elektroničkog poštanskog sandučića koji je dostupan na stranici internetskog bankarstva pružene putem trajnog nosača podataka u smislu tih odredbi samo ako su ispunjena dva uvjeta:

               —

               ako ta internetska stranica omogućava pohranu informacija naslovljenih osobno na njega na takav način da te informacije ostanu dostupne za buduću upotrebu tijekom razdoblja koje odgovara svrsi informacija, a da ne postoji nikakva mogućnost jednostrane izmjene njihova sadržaja od strane tog pružatelja usluga ili drugog profesionalnog subjekta, i

               —

               ako korisnik platnih usluga mora provjeravati navedenu internetsku stranicu kako bi se upoznao s navedenim informacijama, prijenos tih informacija mora biti popraćen aktivnim postupanjem pružatelja platnih usluga namijenjenim upoznavanju tog korisnika s postojanjem i raspoloživošću navedenih informacija na navedenoj internetskoj stranici.

         U slučaju da korisnik platnih usluga mora provjeriti takvu stranicu kako bi se upoznao s dotičnim informacijama, kada prijenos tih informacija nije popraćen takvim aktivnim postupanjem pružatelja platnih usluga, one su tek stavljene na raspolaganje tom korisniku u smislu članka 36. stavka 1. prve rečenice Direktive 2007/64, kako je izmijenjena Direktivom 2009/111.

      (1)  SL C 354, 26. 10. 2015.


title: Predmet C-315/14: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 2. srpnja 2014. uputio Bundesgerichtshof (Njemačka) – Marchon Germany GmbH protiv Yvonne Karaszkiewicz

text:
               22.9.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 329/3

         Zahtjev za prethodnu odluku koji je 2. srpnja 2014. uputio Bundesgerichtshof (Njemačka) – Marchon Germany GmbH protiv Yvonne Karaszkiewicz
   (Predmet C-315/14)
   2014/C 329/04
   Jezik postupka: njemački

      Sud koji je uputio zahtjev

   Bundesgerichtshof

      Stranke glavnog postupka

      Tuženik i revident: Marchon Germany GmbH

      Tužitelj i protivnik revidenta: Yvonne Karaszkiewicz

      Prethodno pitanje

   Treba li članak 17. stavak 2. točku (a) prvu alineju Direktive Vijeća 86/653/EEZ od 18. prosinca 1986. o usklađivanju prava država članica u vezi samozaposlenih trgovačkih zastupnika (1) tumačiti na način da se protivi primjeni nacionalnih propisa prema kojima se „novim strankama” smatraju i takve stranke koje je osigurao trgovački zastupnik koje već održavaju poslovne odnose s nalogodavcem u vezi proizvoda koje on prodaje u svom asortimanu, ali ne u vezi proizvoda za prodaju kojih je nalogodavac ovlastio trgovačkog zastupnika?

      (1)  SL L 382, str. 17. (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 6., svezak 10., str. 45.).


title: Predmet F-23/11 RENV: Presuda Službeničkog suda (prvo vijeće) od 15. listopada 2014. – AY protiv Vijeća (Javna služba — Dužnosnici — Vraćanje Službeničkom sudu na ponovno suđenje nakon ukidanja — Promaknuće — Postupak promaknuća u 2010. — Usporedba zasluga — Odluka da se ne promakne tužitelja)

text:
               1.12.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 431/47

         Presuda Službeničkog suda (prvo vijeće) od 15. listopada 2014. – AY protiv Vijeća
   (Predmet F-23/11 RENV) (1)

   ((Javna služba - Dužnosnici - Vraćanje Službeničkom sudu na ponovno suđenje nakon ukidanja - Promaknuće - Postupak promaknuća u 2010. - Usporedba zasluga - Odluka da se ne promakne tužitelja))
   (2014/C 431/74)
   Jezik postupka: francuski

      Stranke

      Tužitelj: AY (zastupnik: É. Boigelot, odvjetnik)

      Tuženik: Vijeće Europske unije (zastupnici: M. Bauer i A. F. Jensen, agenti)

      Predmet

   Zahtjev za poništenje odluke Vijeća da se tužitelja ne uvrsti na popis dužnosnika promaknutih u razred AST 9 u sklopu postupka promaknuća u 2010. i naknadu pretrpljene neimovinske štete. Predmet T-167/12 P koji je Opći sud vratio na ponovno suđenje nakon ukidanja.

      Izreka presude

               1.

               Tužba se odbija.

               2.

               Nalaže se AY-u snošenje vlastitih troškova u predmetima F-23/11, T-167/12 P i F-23/11 RENV kao i troškova Vijeća Europske unije u predmetu F-23/11.

               3.

               Nalaže se Vijeću Europske unije snošenje vlastitih troškova u predmetima T-167/12 P i F-23/11 RENV.

      (1)  SL C 226, 30.7.2011., str. 31.