title: Predmet T-240/14 P: Žalba koju su 22. travnja 2014. podnijeli Jean-Pierre Bodson i dr. protiv presude Službeničkog suda od 12. veljače 2014. u predmetu F-73/12, Bodson i dr. protiv EIB-a

text:
               14.7.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 223/17

         Žalba koju su 22. travnja 2014. podnijeli Jean-Pierre Bodson i dr. protiv presude Službeničkog suda od 12. veljače 2014. u predmetu F-73/12, Bodson i dr. protiv EIB-a
   (Predmet T-240/14 P)
   2014/C 223/22
   Jezik postupka: francuski

      Stranke

      Žalitelji: Jean-Pierre Bodson (Luxembourg, Luksemburg); Dalila Bundy (Cosnes-et-Romain, Francuska); Didier Dulieu (Roussy-le-Village, Francuska); Marie-Christel Heger (Nospelt, Luksemburg); Evangelos Kourgias (Senningerberg, Luksemburg); Manuel Sutil (Luksemburg); Patrick Vanhoudt (Gonderange, Luksemburg); i Henry von Blumenthal (Bergem, Luksemburg) (zastupnik: L. Levi, odvjetnik)

      Druga stranka u postupku: Europska investicijska banka

      Žalbeni zahtjev

   Žalitelji od Općeg suda zahtijevaju da:

               —

               ukine presudu Službeničkog suda Europske unije od 12. veljače 2014. u predmetu F-73/12;

               —

               posljedično, usvoji tužbene zahtjeve tužitelja iz prvostupanjskog postupka i prema tome,

                           —

                           poništi odluke da se na žalitelje primjene odluka upravnog vijeća EIB-a od 13. prosinca 2011. kojom se utvrđuje ograničenje rasta plaća na 2,8 % i odluka upravnog odbora EIB-a od 14. veljače 2012. kojom se određuje tablica zasluga koja nosi gubitak od 1 % plaće, koje su navedene u obračunima plaća za travanj 2012., te da u istoj mjeri poništi sve odluke sadržane kasnijim obračunima plaća;

                           —

                           prema tome,

                                       —

                                       naloži tuženiku plaćanje razlike u plaćama koja proizlazi iz prethodno navedenih odluka upravnog vijeća BEI-a od 13. prosinca 2011. i upravnog odbora EIB-a od 14. veljače 2012. u odnosu na primjenu prijašnjeg režima plaća; tu razliku u plaćama treba uvećati za iznos zateznih kamata počevši od 12. travnja 2012. svakog 12.-og u mjesecu do potpunog namirenja, u visini stope EIB-a uvećane za 3 postotna poena;

                                       —

                                       naloži tuženiku plaćanje naknade štete zbog štete pretrpljene uslijed gubitka kupovne moći, s tim da visinu te štete treba odrediti primjenom načela ex aequo et bono, te da mu privremeno naloži plaćanje 1,5 % mjesečne plaće svakog žalitelja;

                           —

                           naloži EIB-u snošenje svih troškova;

               —

               naloži tuženiku snošenje svih troškova prvostupanjskog i drugostupanjskog postupka.

      Žalbeni razlozi i glavni argumenti

   U prilog osnovanosti žalbe žalitelj ističe četiri žalbena razloga.

               1.

               Prvi žalbeni razlog odnosi se na povredu razlikovanja između ugovornog radnog odnosa i radnog odnosa koji uređuju odredbe Pravilnika, povredu temeljnih uvjeta radnog odnosa i povredu pravne kvalifikacije Memoranduma o razumijevanju.

               2.

               Drugi žalbeni razlog odnosi se na protuslovlje u presudi Službeničkog suda i iskrivljavanje podataka iz spisa.

               3.

               Treći žalbeni razlog odnosi se na povredu načela pravne sigurnosti, zabrane retroaktivnosti i predvidljivosti, kao i iskrivljavanje podataka iz spisa.

               4.

               Četvrti žalbeni razlog odnosi se na povredu zbog očite pogreške u ocjeni i obveze obrazlaganja.


title: Predmet C-139/16: Presuda Suda (deseto vijeće) od 6. srpnja 2017. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Audiencia Provincial de Burgos – Španjolska) – Juan Moreno Marín, Maria Almudena Benavente Cardaba, Rodrigo Moreno Benavente protiv Abadía Retuerta, SA (Zahtjev za prethodnu odluku — Žigovi — Direktiva 2008/95/EZ — Članak 3. stavak 1. točka (c) — Nacionalni verbalni žig La Milla de Oro — Razlozi za odbijanje registracije ili proglašenje žiga ništavim — Znakovi zemljopisnog podrijetla)

text:
               28.8.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 283/5

         Presuda Suda (deseto vijeće) od 6. srpnja 2017. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Audiencia Provincial de Burgos – Španjolska) – Juan Moreno Marín, Maria Almudena Benavente Cardaba, Rodrigo Moreno Benavente protiv Abadía Retuerta, SA
   (Predmet C-139/16) (1)

   ((Zahtjev za prethodnu odluku - Žigovi - Direktiva 2008/95/EZ - Članak 3. stavak 1. točka (c) - Nacionalni verbalni žig La Milla de Oro - Razlozi za odbijanje registracije ili proglašenje žiga ništavim - Znakovi zemljopisnog podrijetla))
   (2017/C 283/07)
   Jezik postupka: španjolski

      Sud koji je uputio zahtjev

   Audiencia Provincial de Burgos

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelji: Juan Moreno Marín, Maria Almudena Benavente Cardaba, Rodrigo Moreno Benavente

      Tuženik: Abadía Retuerta, SA

      Izreka

               1.

               Znak kao što je „la Milla de Oro”, koji ukazuje na obilježje proizvoda ili usluge u smislu da je moguće u velikoj mjeri na istom mjestu pronaći takav proizvod ili uslugu visoke vrijednosti i kvalitete, ne se može smatrati oznakom zemljopisnog podrijetla zato što uz taj znak mora stajati naziv koji označava zemljopisnu lokaciju da bi se mogao prepoznati fizički prostor koji se dovodi u svezu s velikom koncentracijom proizvoda i usluge visoke vrijednosti i kvalitete.

               2.

               Članak 3. stavak 1. točku (c) Direktive 2008/95/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 22. listopada 2008. o usklađivanju zakonodavstava država članica o žigovima treba tumačiti na način da je moguće da znak kao što je „la Milla de Oro”, koji ukazuje na obilježje proizvoda ili usluge u smislu da je moguće u velikoj mjeri na istom mjestu pronaći takav proizvod ili uslugu visoke vrijednosti i kvalitete, ne sadržava obilježja čije bi korištenje kao žiga predstavljalo razlog za proglašenje žiga ništavim u smislu te odredbe.

      (1)  SL C 200, 6. 6. 2016.


title: Predmet C-210/15 P: Presuda Suda (osmo vijeće) od 7. srpnja 2016. – Republika Poljska protiv Europske komisije (Žalba — EFSJP i EPFRR — Troškovi isključeni iz financiranja Unije — Uredbe (EZ) br. 1257/1999 i br. 1698/2005 — Prijevremena mirovina poljoprivrednika — Konačni prestanak svih komercijalnih poljoprivrednih aktivnosti)

text:
               12.9.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 335/20

         Presuda Suda (osmo vijeće) od 7. srpnja 2016. – Republika Poljska protiv Europske komisije
   (Predmet C-210/15 P) (1)

   ((Žalba - EFSJP i EPFRR - Troškovi isključeni iz financiranja Unije - Uredbe (EZ) br. 1257/1999 i br. 1698/2005 - Prijevremena mirovina poljoprivrednika - Konačni prestanak svih komercijalnih poljoprivrednih aktivnosti))
   (2016/C 335/26)
   Jezik postupka: poljski

      Stranke

      Žalitelj: Republika Poljska (zastupnik: B. Majczyna, agent)

      Druga stranka u postupku: Europska komisija (zastupnici: A. Szmytkowska i D. Triantafyllou, agenti)

      Izreka

               1.

               Žalba se odbija.

               2.

               Republici Poljskoj nalaže se snošenje troškova.

      (1)  SL C 236, 20. 7. 2015.


title: Predmet C-103/17: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 27. veljače 2017. uputio Conseil d'État (Francuska) – Messer France SAS, pravni sljednik Praxaira protiv Premier ministre, Commission de régulation de l’énergie, Ministre de l'économie et des finances, Ministre de l’environnement, de l’énergie et de la mer

text:
               22.5.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 161/10

         Zahtjev za prethodnu odluku koji je 27. veljače 2017. uputio Conseil d'État (Francuska) – Messer France SAS, pravni sljednik Praxaira protiv Premier ministre, Commission de régulation de l’énergie, Ministre de l'économie et des finances, Ministre de l’environnement, de l’énergie et de la mer
   (Predmet C-103/17)
   (2017/C 161/13)
   Jezik postupka: francuski

      Sud koji je uputio zahtjev

   Conseil d'État

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelj: Messer France SAS, pravni sljednik Praxaira

      Tuženici: Premier ministre, Commission de régulation de l’énergie, Ministre de l'économie et des finances, Ministre de l’environnement, de l’énergie et de la mer

      Prethodna pitanja

               1.

               Kada država članica, nakon stupanja na snagu Direktive 2003/96/EZ od 27. listopada 2003. (1), prvotno nije donijela niti jednu odredbu o uvođenju trošarina na potrošnju električne energije, ali je zadržala na snazi ranije uveden neposredan porez na tu potrošnju kao i lokalne poreze:

                           —

                           treba li sukladnost predmetnog poreza s Direktivama 92/12/EEZ od 25. veljače 1992. (2) i od 27. listopada 2003. ocjenjivati s obzirom na pretpostavke iz članka 3. stavka 2. direktive od 25. veljače 1992. za postojanje „drugog neizravnog poreza”, a koje se odnose na to da se tim neizravnim porezom želi ostvariti jedna ili više posebnih namjena i da je taj neizravan porez sukladan određenim poreznim pravilima koja se primjenjuju na trošarinu ili na porez na dodanu vrijednost?

                           —

                           ili, je li zadržavanje „drugog neizravnog poreza” moguće samo ako postoji usklađena trošarina i, konačno, u tom slučaju, može li se predmetni porez smatrati takvom trošarinom, na način da se njegova sukladnost s tim dvjema direktivama treba ocijeniti s obzirom na ukupna pravila o usklađivanju koja one propisuju?

               2.

               Treba li smatrati da se doprinosom koji se temelji na potrošnji električne energije, a čiji prihod je namijenjen financiranju troškova povezanih s proizvodnjom električne energije iz obnovljivih izvora i kogeneraciji te uspostavi geografskog izjednačavanja tarifa i sniženju cijena električne energije za siromašna kućanstva, ostvaruju posebne namjene koje su potrebne u sklopu primjene odredaba članka 3. stavka 2. Direktive od 25. veljače 1992., preuzetog člankom 1. stavkom 2. Direktive od 16. prosinca 2008. (3)?

               3.

               Ako se samo neke od namjena koje se žele ostvariti mogu smatrati posebnim namjenama u smislu tih odredaba, mogu li bez obzira na to porezni obveznici zahtijevati punu naknadu spornog doprinosa ili samo njegovu djelomičnu naknadu koja se temelji na dijelu ukupnih troškova koje snosi porezni obveznik, a kojim se ne ostvaruje posebna namjena?

               4.

               Ako, u skladu odgovorima na prethodna pitanja, sustav doprinosa u javnu službu za opskrbu električnom energijom, u cijelosti ili djelomično, nije u skladu s poreznim pravilima Unije za električnu energiju, treba li članak 18. stavak 10. podstavak 2. Direktive od 27. listopada 2003. tumačiti na način da je do 1. siječnja 2009., među poreznim pravilima Unije za električnu energiju, obveza poštovanja najnižih razina oporezivanja koja je propisana tom direktivom jedina obveza koja se odnosila na Francusku?

      (1)  Direktiva Vijeća 2003/96/EZ od 27. listopada 2003. o restrukturiranju sustava Zajednice za oporezivanje energenata i električne energije (SL L 2003., L 283, str. 51.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 9., svezak 2., str. 75.).

      (2)  Direktiva Vijeća 92/12/EEZ od 25. veljače 1992. o općem sustavu za proizvode koji podliježu trošarinama te o držanju i prometu tih proizvoda i njihovom praćenju (SL 1992., L 76, str. 1.).

      (3)  Direktiva Vijeća 2008/118/EZ od 16. prosinca 2008. o općim aranžmanima za trošarine i o stavljanju izvan snage Direktive 92/12/EEZ (SL 2009., L 9, str. 12.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 9., svezak 2., str. 174.).


title: Predmet T-245/12: Presuda Općeg suda 12. studenoga 2013. — Gamesa Eólica protiv OHIM-a — Enercon (Degradacija zelene boje) ( „Žig Zajednice — Postupak za proglašenje žiga ništavim — Apsolutni razlog za odbijanje — Prijava za registraciju žiga Zajednice koji se sastoji od degradacije zelene boje — Razlikovni karakter — Članak 7. stavak 1. točka (b) Uredbe (EZ) br. 207/2009 — Zla vjera — Članak 52. stavak 1. točka (b) Uredbe br. 207/2009 — Članak 62. Uredbe br. 207/2009” )

text:
               21.12.2013

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 377/13

         Presuda Općeg suda 12. studenoga 2013. — Gamesa Eólica protiv OHIM-a — Enercon (Degradacija zelene boje)
   (Predmet T-245/12) (1)

   (Žig Zajednice - Postupak za proglašenje žiga ništavim - Apsolutni razlog za odbijanje - Prijava za registraciju žiga Zajednice koji se sastoji od degradacije zelene boje - Razlikovni karakter - Članak 7. stavak 1. točka (b) Uredbe (EZ) br. 207/2009 - Zla vjera - Članak 52. stavak 1. točka (b) Uredbe br. 207/2009 - Članak 62. Uredbe br. 207/2009)
   2013/C 377/31
   Jezik postupka: engleski

      Stranke

      Tužitelj: Gamesa Eólica, SL (Sarriguren, Španjolska) (zastupnici: E. Armijo Chávarri i A. Sanz Cerralbo, odvjetnici)

      Tuženik: Ured za usklađivanje na unutarnjem tržištu (žigovi i dizajni) (zastupnik: A. Folliard-Monguiral, agent)

      Druga stranka u postupku pred žalbenim vijećem OHIM-a: Enercon GmbH (Aurich, Njemačka)

      Predmet

   Tužba protiv odluke prvog žalbenog vijeća OHIM-a od 1. ožujka 2012. (predmet R 260/2011-1) koja se odnosi na postupak za proglašenje žiga ništavim između Gamesa Eólica SL i Enercon GmbH.

      Izreka

               1.

               OHIM će snositi, osim vlastitih troškova, i troškove Gamesa Eólica, SL.

               2.

               Ukida se odluka prvog žalbenog vijeća Ureda za usklađivanje na unutarnjem tržištu — žigovi i dizajni (OHIM) od 1. ožujka 2012. (predmet R 260/2011-1).

      (1)  SL C 243, 11.8.2012.


title: Predmet T-388/12: Presuda Općeg suda od 16. listopada 2013. — Singer protiv OHIM-a — Cordia Magyarország (CORDIO) ( „Žig Zajednice — Postupak povodom prigovora — Prijava verbalnog žiga Zajednice CORDIO — Raniji verbalni žig Zajednice CORDIA — Relativni razlog za odbijanje — Vjerojatnost dovođenja u zabludu — Članak 8. stavak 1. točka (b) Uredbe Vijeća (EZ) br. 207/2009” )

text:
               15.2.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 45/29

         Presuda Općeg suda od 16. listopada 2013. — Singer protiv OHIM-a — Cordia Magyarország (CORDIO)
   (Predmet T-388/12) (1)

   (Žig Zajednice - Postupak povodom prigovora - Prijava verbalnog žiga Zajednice CORDIO - Raniji verbalni žig Zajednice CORDIA - Relativni razlog za odbijanje - Vjerojatnost dovođenja u zabludu - Članak 8. stavak 1. točka (b) Uredbe Vijeća (EZ) br. 207/2009)
   2014/C 45/46
   Jezik postupka: engleski

      Stranke

      Tužitelj: Daniela Singer (Obertrubach, Njemačka) (zastupnik: B. Korom, avocat)

      Tuženik: Ured za usklađivanje na unutarnjem tržištu (žigovi i dizajni) (zastupnik: A. Schifko, agent)

      Druga stranka u postupku pred žalbenim vijećem OHIM-a, intervenijent u postupku pred Općim sudom: Cordia Magyarország Ingatlanforgalmazó Zrt (Budimpešta, Mađarska) (zastupnik: A. Nagy, avocat)

      Predmet

   Tužba protiv odluke drugog žalbenog vijeća OHIM-a od 10. srpnja 2012. (predmet R 1842/2011-2), u vezi postupka povodom prigovora između Cordia Magyarország Ingatlanforgalmazó Zrt i Daniele Singer.

      Izreka

               1.

               Tužba se odbija.

               2.

               Daniela Singer će osim vlastitih, snositi i troškove OHIM-a.

               3.

               Cordia Magyarország Ingatlanforgalmazó Zrt će snositi vlastite troškove.

      (1)  SL C 331, 27.10.2012.


title: Predmet C-660/13: Tužba podnesena 13. prosinca 2013. — Vijeće Europske unije protiv Europske komisije

text:
               15.2.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 45/26

         Tužba podnesena 13. prosinca 2013. — Vijeće Europske unije protiv Europske komisije
   (Predmet C-660/13)
   2014/C 45/43
   Jezik postupka: engleski

      Stranke

      Tužitelj: Vijeće Europske unije (zastupnik: A. De Elera, E. Finnegan, P. Mahnič Bruni, agenti)

      Tuženik: Europska komisija

      Tužbeni zahtjev

               —

               poništiti odluku Komisije C(2013) 6355 final od 3. listopada 2013. o potpisivanju Dodatka Memorandumu o razumijevanju u svezi s švicarskim financijskim doprinosom;

               —

               naložiti da učinci odluke ostanu na snazi do njezine zamjene; i

               —

               naložiti tuženiku snošenje troškova.

      Tužbeni razlozi i glavni argumenti

               1.

               Vijeće je u tužbi zatražilo, na temelju članka 263. UFEU-a, poništenje odluke Komisije C(2013) 6355 final od 3. listopada 2013. o potpisivanju Dodatka Memorandumu o razumijevanju u svezi s švicarskim financijskim doprinosom (u daljnjem tekstu: pobijana odluka) (1).

               2.

               Pobijana odluka, kojom je Komisija ovlastila svoja dva člana za potpisivanje gore navedenog Memoranduma bez prethodnog odobrenja Vijeća, jest prema mišljenju Vijeća nezakonita jer predstavlja povredu temeljnih načela prava Unije sadržanih u Ugovorima. Konkretno, tužba za poništenje temelji se na dva tužbena razloga:

                           1.

                           Odlukom Komisije krši se načelo raspodjele ovlasti iz članka 13. stavka 2. UEU-a, a time i načela institucionalne ravnoteže.

                           2.

                           Postupanjem Komisije koje je dovelo do usvajanja odluke o potpisivanju Dodatka prekršeno je načelo lojalne suradnje iz članka 13. stavka 2. UEU-a.

               3.

               Glede prvog tužbenog razloga, Komisija je, potpisavši sama, u ime Unije i bez prethodnog odobrenja Vijeća, Dodatak Memorandumu o razumijevanju sa Švicarskom, prekršila načelo raspodjele ovlasti članka 13. stavka 2. UEU-a te je za sebe pridržala pravo odlučivanja o politici Unije, a koje pravo pripada Vijeću u skladu s člankom 16. UEU-a, prekršivši time načelo institucionalne ravnoteže.

               4.

               Glede drugog tužbenog razloga, Vijeće smatra da je Komisija svojim postupanjem prekršila načelo lojalne suradnje u četiri točke: 1) svjesno povrijedivši ovlasti koje pripadaju Vijeću sukladno članku 16. UEU-a, prekršivši tako načelo raspodjele ovlasti iz članka 13. stavka 2., a stoga i načelo institucionalne ravnoteže; 2) svjesno i jednostrano zanemarivši ulogu država članica u tom predmetu, što je u suprotnosti s načelom dodjele ovlasti iz članka 4. stavka 1. UEU-a; 3) svjesno postupajući na način koji je učinio neučinkovitim sve napore Vijeća da ispravi situaciju koju je stvorila Komisija; i 4) svjesno postupajući na način kojim se ugrožava načelo jedinstva u vanjskom predstavljanju Unije.

      (1)  Dokument Komisije C(2013) 6355 final od 3. listopada 2013.


title: Predmet C-330/16: Presuda Suda (deveto vijeće) od 1. lipnja 2017. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Sąd Okręgowy w Warszawie – Poljska) – Piotr Zarski protiv Andrzeja Stadnickog (Zahtjev za prethodnu odluku — Borba protiv kašnjenja u plaćanju u poslovnim transakcijama — Direktiva 2011/7/EU — Ugovori o komercijalnom zakupu na neodređeno vrijeme — Kašnjenja u plaćanju zakupnine — Ugovori zaključeni prije isteka roka za prenošenje navedene direktive — Nacionalni propisi — Isključenje takvih ugovora iz područja primjene ratione temporis navedene direktive)

text:
               31.7.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 249/11

         Presuda Suda (deveto vijeće) od 1. lipnja 2017. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Sąd Okręgowy w Warszawie – Poljska) – Piotr Zarski protiv Andrzeja Stadnickog
   (Predmet C-330/16) (1)

   ((Zahtjev za prethodnu odluku - Borba protiv kašnjenja u plaćanju u poslovnim transakcijama - Direktiva 2011/7/EU - Ugovori o komercijalnom zakupu na neodređeno vrijeme - Kašnjenja u plaćanju zakupnine - Ugovori zaključeni prije isteka roka za prenošenje navedene direktive - Nacionalni propisi - Isključenje takvih ugovora iz područja primjene ratione temporis navedene direktive))
   (2017/C 249/15)
   Jezik postupka: poljski

      Sud koji je uputio zahtjev

   Sąd Okręgowy w Warszawie

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelj: Piotr Zarski

      Tuženik: Andrzej Stadnicki

      Izreka

   Članak 12. stavak 4. Direktive 2011/7/EU Europskog parlamenta i Vijeća od 16. veljače 2011. o borbi protiv kašnjenja u plaćanju u poslovnim transakcijama valja tumačiti na način da države članice mogu iz njezina područja primjene isključiti zakašnjela plaćanja u okviru izvršenja ugovora sklopljenog prije 16. ožujka 2013., čak i ako ta zakašnjenja uslijede nakon navedenog datuma.

      (1)  SL C 335, 12. 9. 2016.


title: Predmet C-597/15 P: Žalba koju je 13. studenoga 2015. podnio Diapharm GmbH & Co. KG protiv rješenja Općeg suda (osmo vijeće) od 16. rujna 2015. u predmetu T-620/14, Diapharm GmbH & Co. KG protiv Europske komisije

text:
               18.1.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 16/25

         Žalba koju je 13. studenoga 2015. podnio Diapharm GmbH & Co. KG protiv rješenja Općeg suda (osmo vijeće) od 16. rujna 2015. u predmetu T-620/14, Diapharm GmbH & Co. KG protiv Europske komisije
   (Predmet C-597/15 P)
   (2016/C 016/31)
   Jezik postupka: njemački

      Stranke

      Žalitelj: Diapharm GmbH & Co. KG (zastupnici: M. Weidner, T. Guttau, N. Hußmann, odvjetnici)

      Druga stranka u postupku: Europska komisija

      Žalbeni zahtjev

   Žalitelj od Suda zahtijeva da:

               —

               održi raspravu;

               —

               ukine rješenje Općeg suda (osmo vijeće) od 16. rujna 2015. u predmetu T-620/14;

               —

               naloži Europskoj komisiji snošenje troškova postupka.

      Žalbeni razlozi i glavni argumenti

   Žalitelj svoj žalbeni zahtjev temelji na dvama žalbenim razlozima:

               —

               Postupovne povrede: Opći sud je svoju odluku dijelom nedovoljno obrazložio. Opći sud nije dovoljno detaljno razmotrio sadržaj dopisa Komisije kojim se okončava navodni propust djelovanja te je tako došao do pogrešne odluke.

               —

               Povreda prava Unije: Opći sud je pretpostavke iz članka 265. UFEU-a pogrešno odbio priznati jer Komisijin propust djelovanja nije okončan. Nadalje, Opći sud je pogrešno ocijenio Uredbu (EZ) br. 1924/2006 (1), a osobito njezine članke 17. i 28. Suspendirane i odobrene zdravstvene tvrdnje ne mogu se izjednačiti. Pravne posljedice koje proizlaze iz prijelaznih odredaba nisu dovoljno predvidljive. Naposljetku, suprotno ocjeni Općeg suda, žalitelj je neposredno i nepovoljno pogođen Komisijinim neprekinutim propustom djelovanja.

      (1)  Uredba (EZ) br. 1924/2006 Europskog parlamenta i Vijeća od 20. prosinca 2006. o prehrambenim i zdravstvenim tvrdnjama koje se navode na hrani (SL L 404, str. 9.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom, poglavlje 15., svezak 7., str. 172.)


title: Predmet C-378/17: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 22. lipnja 2017. uputio Supreme Court (Irska) – Minister for Justice and Equality, The Commissioner of the Garda Síochána protiv Workplace Relations Commission

text:
               28.8.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 283/26

         Zahtjev za prethodnu odluku koji je 22. lipnja 2017. uputio Supreme Court (Irska) – Minister for Justice and Equality, The Commissioner of the Garda Síochána protiv Workplace Relations Commission
   (Predmet C-378/17)
   (2017/C 283/36)
   Jezik postupka: engleski

      Sud koji je uputio zahtjev

   Supreme Court

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelji: Minister for Justice and Equality, The Commissioner of the Garda Síochána

      Tuženik: Workplace Relations Commission

      Prethodno pitanje

   Ako

               a)

               nacionalno tijelo ustanovljeno zakonom ima opću nadležnost da, među ostalim, osigurava provedbu prava Unije u određenom području; i

               b)

               nacionalno pravo propisuje da takvo tijelo nema nadležnost u ograničenoj skupini slučajeva u kojoj djelotvorna zaštita zahtijeva neprimjenu nacionalnog propisa na temelju nacionalnog ili prava Unije; i

               c)

               bi odgovarajući nacionalni sudovi bili nadležni za donošenje bilo koje odgovarajuće odluke o neprimjeni nacionalnog prava koja je potrebna za osiguranje usklađenosti s predmetnom mjerom prava Unije, bili nadležni za odlučivanje u slučajevima kada je takva zaštita nužna, bili nadležni da u tim predmetima donesu bilo koju mjeru koja se zahtijeva pravom Unije i koja se, u skladu s a sudskom praksom Suda, smatra usklađenom s načelima ekvivalentnosti i djelotvornosti,

         treba li predmetno zakonom ustanovljeno tijelo ipak smatrati nadležnim za odlučivanje o tužbi u kojoj se navodi da nacionalni propis povrjeđuje pravo Unije, i, ako ta tužba bude prihvaćena, treba li ne primijeniti to nacionalno zakonodavstvo iako nacionalno pravo dodjeljuje nadležnost sudu ustanovljenom ustavom a ne predmetnom tijelu u svim slučajevima u kojima se na temelju bilo kojeg razloga pobija valjanost propisa ili se zahtjeva njegova neprimjena?


title: Predmet T-64/14: Tužba podnesena 29. siječnja 2014. — Good Luck Shipping protiv Vijeća

text:
               29.3.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 93/28

         Tužba podnesena 29. siječnja 2014. — Good Luck Shipping protiv Vijeća
   (Predmet T-64/14)
   2014/C 93/49
   Jezik postupka: engleski

      Stranke

      Tužitelj: Good Luck Shipping LLC (Dubai, Ujedinjeni Arapski Emirati) (zastupnici: F. Randolph, QC (Queen's Counsel), M. Lester, Barrister i M. Taher, Solicitor)

      Tuženik: Vijeće Europske unije

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

               —

               poništi Odluku Vijeća 2013/661/ZVSP od 15. studenoga 2013. o izmjeni Odluke 2010/413/ZVSP o mjerama ograničavanja protiv Irana (SL 2013 L 306, str. 18.) i Provedbenu uredbu Vijeća (EU) br. 1154/2013 od 15. studenoga 2013. o provedbi Uredbe (EU) br. 267/2012 o mjerama ograničavanja protiv Irana (SL 2013 L 306, str. 3.);

               —

               proglasi neprimjenjivima, sukladno članku 277. UFEU-a, Odluku Vijeća 2013/497/ZVSP (1) od 10. listopada 2013. i Uredbu Vijeća (EU) br. 971/2013 (2) od 10. listopada 2013. („listopadske mjere”);

               —

               naloži tuženiku snošenje troškova.

      Tužbeni razlozi i glavni argumenti

   U prilog osnovanosti tužbe tužitelj ističe sedam tužbenih razloga.

               1.

               Prvi tužbeni razlog navodi da listopadske mjere treba proglasiti neprimjenjivima u dijelu u kojem se odnose na tužitelja, te da nemaju odgovarajući pravni temelj.

               2.

               Drugi tužbeni razlog navodi da je Vijeće povrijedilo tužiteljeva legitimna očekivanja i načela pravomoćnosti, pravne sigurnosti, non bis in idem, res judicata i nediskriminacije.

               3.

               Treći tužbeni razlog navodi da je Vijeće povrijedilo obvezu obrazlaganja.

               4.

               Četvrti tužbeni razlog navodi da je Vijeće povrijedilo tužiteljevo pravo na obranu.

               5.

               Peti tužbeni razlog navodi da je Vijeće počinilo očitu pogrešku u ocjeni da je u odnosu na tužitelja ispunjen bilo koji od kriterija te da je propustilo navesti bilo kakav dokaz kojim bi se opravdalo uvrštavanje tužitelja na popis.

               6.

               Šesti tužbeni razlog navodi da su osporavanim mjerama povrijeđena tužiteljeva temeljna prava, uključujući i njegovo pravo na poštivanje ugleda i vlasništva.

               7.

               Sedmi tužbeni razlog odnosi se na činjenicu da je Vijeće zlouporabilo svoje ovlasti odredivši osporavane mjere; uvrštavanje tužitelja na popis ne uvažavajući presudu Suda ne predstavlja odgovarajuću uporabu njegovih ovlasti.

      (1)  Odluka Vijeća 2013/497/ZVSP od 10. listopada 2013. o izmjeni Odluke 2010/413/ZVSP o mjerama ograničavanja protiv Irana (SL 2013 L 272, str. 46.)

      (2)  Uredba Vijeća (EU) br. 971/2013 od 10. listopada 2013. o izmjeni Uredbe (EU) br. 267/2012 o mjerama ograničavanja protiv Irana (SL 2013 L 272, str. 1.)


title: Predmet C-226/14: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 8. svibnja 2014. uputio Finanzgericht Hamburg (Njemačka) – Eurogate Distribution GmbH protiv Hauptzollamt Hamburg-Stadt

text:
               8.9.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 303/6

         Zahtjev za prethodnu odluku koji je 8. svibnja 2014. uputio Finanzgericht Hamburg (Njemačka) – Eurogate Distribution GmbH protiv Hauptzollamt Hamburg-Stadt
   (Predmet C-226/14)
   2014/C 303/08
   Jezik postupka: njemački

      Sud koji je uputio zahtjev

   Finanzgericht Hamburg

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelj: Eurogate Distribution GmbH

      Tuženik: Hauptzollamt Hamburg-Stadt

      Prethodna pitanja

               —

               1. pitanje: Protivi li se odredbama Direktive 77/388/EEZ (1) obračunavanje poreza na promet kod uvoza za predmete koji su ponovno izvezeni kao roba koja nije roba zajednice, ali za koje je zbog povrede obveze na temelju članka 204. Carinskog zakonika Zajednice (2) – ovdje: nepravodobno ispunjenje obveze upisa uzimanja uzoraka robe iz carinskog skladišta najkasnije u trenutku njihovog uzimanja u za to predviđene evidencije robe – nastao carinski dug?
               U slučaju negativnog odgovora na pitanje pod 1.:

               —

               2. pitanje: Nalažu li odredbe Direktive 77/388/EEZ obračunavanje poreza na promet kod uvoza robe u takvim slučajevima ili ipak postoji određeni manevarski prostor za države članice?
               i

               —

               3. pitanje: Je li držatelj carinskog skladišta koji predmet iz treće zemlje uskladišti na temelju odnosa pružanja usluga u svome carinskom skladištu a da njime ne može raspolagati dužnik poreza na dodanu vrijednost na uvoz koji je nastao uslijed njegove povrede obveze u skladu s člankom 10. stavkom 3. podstavkom 2. Direktive 77/388/EEZ u vezi s člankom 204. stavkom 1. Carinskog zakonika Zajednice i kada se predmet ne koristi u svrhe njegovih oporezovanih transakcija u smislu članka 17. stavka 2. točke (a) Direktive 77/388/EEZ?

      (1)  Šesta direktiva Vijeća 77/388/EEZ od 17. svibnja 1977. o usklađivanju zakonodavstava država članica koja se odnose na poreze na promet – zajednički sustav poreza na dodanu vrijednost: jedinstvena osnovica za razrezivanje, SL L 145, str. 1.

      (2)  Uredba Vijeća (EEZ) br. 2913/92 od 12. listopada 1992. o Carinskom zakoniku Zajednice (SL L 302, str. 1.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 2, svezak 2., str. 110.).


title: Predmet C-518/13: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 26. rujna 2013. uputio Court of Appeal (England & Wales) (Civil Division) (Ujedinjena Kraljevina) — The Queen na zahtjev Eventech Ltd protiv The Parking Adjudicator

text:
               14.12.2013

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 367/24

         Zahtjev za prethodnu odluku koji je 26. rujna 2013. uputio Court of Appeal (England & Wales) (Civil Division) (Ujedinjena Kraljevina) — The Queen na zahtjev Eventech Ltd protiv The Parking Adjudicator
   (Predmet C-518/13)
   2013/C 367/43
   Jezik postupka: engleski

      Sud koji je uputio zahtjev

   Court of Appeal (England & Wales) (Civil Division)

      Stranke u glavnom postupku

      Tužitelj: The Queen na zahtjev Eventech Ltd

      Tuženik: The Parking Adjudicator

      Zainteresirane stranke: London Borough of Camden, Transport for London

      Prethodna pitanja

               1.

               Uključuje li, u okolnostima predmetnog slučaja, činjenica da je autobusna prometna traka na javnoj cesti, tijekom sati kada je ta autobusna prometna traka otvorena za promet, dostupna samo londonskim crnim taksi vozilima (Black Cabs), ali ne i drugim taksi vozilima (minicabs), upotrebu „državnih potpora” u smislu članka 107. stavka 1. UFEU-a?

               2.

                           (a)

                           Prilikom utvrđivanja je li činjenica da je autobusna prometna traka na javnoj cesti, tijekom sati kada je ta autobusna prometna traka otvorena za promet, dostupna samo londonskim crnim taksi vozilima (Black Cabs), ali ne i drugim taksi vozilima (minicabs), selektivna u smislu članka 107. stavka 1. UFEU-a, koji je relevantan cilj s obzirom na koji bi trebalo procjenjivati jesu li londonska crna taksi vozila (Black Cabs) i druga taksi vozila (minicabs) u usporedivoj pravnoj i činjeničnoj situaciji?

                           (b)

                           Ukoliko se može dokazati da je relevantan cilj, u smislu pitanja 2(a), barem djelomice taj da se stvori siguran i učinkovit prometni sustav i da postoje sigurnosni razlozi i/ili razlozi učinkovitosti koji opravdavaju dozvoljavanje londonskim crnim taksi vozilima (Black Cabs) da se voze po autobusnim prometnim trakama, a koji se ne primjenjuju na isti način na druga taksi vozila (minicabs), može li se smatrati da mjera nije selektivna u smislu članka 107. stavka 1. UFEU-a?

                           (c)

                           Da li je prilikom davanja odgovora na pitanje 2(b) nužno uzeti u obzir je li država članica koja se poziva na to opravdanje također pokazala da je povoljnije postupanje s londonskim crnim taksi vozilima (Black Cabs) u usporedbi s drugim taksi vozilima (minicabs) razmjerno i da ne prelazi ono što je nužno?

               3.

               Može li činjenica da je autobusna prometna traka na javnoj cesti, tijekom sati kada je ta autobusna prometna traka otvorena za promet, dostupna londonskim crnim taksi vozilima (Black Cabs), ali ne i drugim taksi vozilima (minicabs), utjecati na trgovinu među državama članicama u smislu članka 107. stavka 1. UFEU-a, u okolnostima u kojima je cesta u pitanju smještena u središtu Londona i ne postoji zabrana za građane nijedne države članice koji su vlasnici ili voze bilo londonska crna taksi vozila (Black Cabs), bilo druga taksi vozila (minicabs)?


title: Predmet T-579/13: Rješenje Općeg suda od 13. siječnja 2015. – Istituto di vigilanza dell’urbe protiv Komisije ( „Tužba za poništenje i naknadu štete — Ugovori o javnoj nabavi usluga — Postupak nadmetanja — Pružanje usluga zaštite i prijema — Odbijanje ponude jednog ponuditelja — Dodjela ugovora drugom ponuditelju — Tužba djelomično očito nedopuštena, a djelomično očito pravno neosnovana” )

text:
               9.3.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 81/20

         Rješenje Općeg suda od 13. siječnja 2015. – Istituto di vigilanza dell’urbe protiv Komisije
   (Predmet T-579/13) (1)

   ((„Tužba za poništenje i naknadu štete - Ugovori o javnoj nabavi usluga - Postupak nadmetanja - Pružanje usluga zaštite i prijema - Odbijanje ponude jednog ponuditelja - Dodjela ugovora drugom ponuditelju - Tužba djelomično očito nedopuštena, a djelomično očito pravno neosnovana”))
   (2015/C 081/26)
   Jezik postupka: talijanski

      Stranke

      Tužitelj: Istituto di vigilanza dell’urbe SpA (Rim, Italija) (zastupnici: D. Dodaro i S. Cianciullo, odvjetnici)

      Tuženik: Europska komisija (zastupnici: L. Cappelletti i F. Moro, agenti)

      Predmet

   S jedne strane, zahtjev za poništenje odluke Komisije o odbijanju ponude koju je ponuditelj podnio u okviru poziva na nadmetanje objavljenog u Dodatku Službenom listu Europske unije (2013/S 101-172120) i o dodjeli lota br. 1, koji se odnosi na pružanje usluga zaštite i prijema, drugom ponuditelju, kao i na sve prethodne, povezane ili naknadne akte, uključujući ugovor sklopljen s odabranim ponuditeljem i, s druge strane, zahtjev za naknadu štete pretrpljene zbog dodjele ugovora odabranom ponuditelju.

      Izreka

               1.

               Tužba se odbija.

               2.

               L'istituto di vigilanza dell’urbe SpA snosi, osim vlastitih, i troškove Europske komisije, uključujući one koji se odnose na postupak privremene pravne zaštite, u skladu sa zahtjevom Komisije.

      (1)  SL C 377, 21.12.2013.


title: Predmet T-468/08: Presuda Općeg suda od 30. travnja 2014. – Tisza Erőmű protiv Komisije ( „Državne potpore — Potpore koje su dodijelila mađarska tijela vlasti određenim proizvođačima električne energije — Sporazumi o kupovini električne energije sklopljeni između javnog poduzeća i određenih proizvođača električne energije — Odluka kojom se potpora proglašava nespojivom sa zajedničkim tržištem i nalaže se njezin povrat — Obveza obrazlaganja — Pojam državne potpore — Prednost — Selektivni karakter — Državna sredstva — Pripisivanje odgovornosti državi — Utjecaj na trgovinu između država članica — Prava obrane — Pravna sigurnost — Legitimno očekivanje — Jednako postupanje — Proporcionalnost — Prekoračenje ovlasti — Članak 10. Ugovora o energetskoj povelji” )

text:
               24.6.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 194/19

         Presuda Općeg suda od 30. travnja 2014. – Tisza Erőmű protiv Komisije
   (Predmet T-468/08) (1)

   ((„Državne potpore - Potpore koje su dodijelila mađarska tijela vlasti određenim proizvođačima električne energije - Sporazumi o kupovini električne energije sklopljeni između javnog poduzeća i određenih proizvođača električne energije - Odluka kojom se potpora proglašava nespojivom sa zajedničkim tržištem i nalaže se njezin povrat - Obveza obrazlaganja - Pojam državne potpore - Prednost - Selektivni karakter - Državna sredstva - Pripisivanje odgovornosti državi - Utjecaj na trgovinu između država članica - Prava obrane - Pravna sigurnost - Legitimno očekivanje - Jednako postupanje - Proporcionalnost - Prekoračenje ovlasti - Članak 10. Ugovora o energetskoj povelji”))
   2014/C 194/23
   Jezik postupka: engleski

      Stranke

      Tužitelj: Tisza Erőmű kft, prije AES-Tisza Erőmű kft (Tiszaújváros, Mađarska) (zastupnici: prvotno T. Ottervanger i E. Henny, zatim T. Ottervanger, odvjetnici)

      Tuženik: Europska komisija (zastupnici: L. Flynn, N. Khan i K. Talabér-Ritz, agenti)

      Predmet

   Zahtjev za poništenje Odluke Komisije 2009/609/EZ od 4. lipnja 2008. o državnim potporama C 41/05 koje je Mađarska dodijelila u okviru sporazuma o kupovini električne energije (SL 2009, L 225, str. 53.).

      Izreka

               1.

               Tužba se odbija.

               2.

               Nalaže se Tisza Erőmű kft snošenje troškova, uključujući one koji se odnose na postupak privremene pravne zaštite.

      (1)  SL C 6, 10.1.2009.


title: Predmet C-525/12: Presuda Suda (drugo vijeće) od 11. rujna 2014. – Europska komisija protiv Savezne Republike Njemačke (Povreda obveze države članice — Okoliš — Direktiva 2000/60/EZ — Okvir za djelovanje Zajednice u području vodne politike — Povrat troškova vodnih usluga — Pojam ‘vodnih usluga’)

text:
               17.11.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 409/5

         Presuda Suda (drugo vijeće) od 11. rujna 2014. – Europska komisija protiv Savezne Republike Njemačke
   (Predmet C-525/12) (1)

   ((Povreda obveze države članice - Okoliš - Direktiva 2000/60/EZ - Okvir za djelovanje Zajednice u području vodne politike - Povrat troškova vodnih usluga - Pojam ‘vodnih usluga’))
   2014/C 409/05
   Jezik postupka: njemački

      Stranke

      Tužitelj: Europska komisija (zastupnik: E. Manhaeve i G. Wilms, agenti)

      Tuženik: Savezna Republika Njemačka (zastupnici: T. Henze i J. Möller, agenti)
   Intervenijenti koji podržavaju tužitelja: Kraljevina Danska (zastupnici: M. Wolff i V. Pasternak Jørgensen, agenti), Mađarska (zastupnici: M. Z. Fehér i K. Szíjjártó, agenti), Republika Austrija (zastupnik: C. Pesendorfer, agent), Republika Finska (zastupnici: J. Heliskoski i H. Leppo, agenti), Kraljevina Švedska (zastupnici: A. Falk, C. Meyer-Seitz, U. Persson i S. Johannesson, agenti), Ujedinjena Kraljevina Velike Britanije i Sjeverne Irske (zastupnici: S. Behzadi-Spencer i J. Beeko, agenti, uz asistenciju M. G. Facenna, barrister)

      Izreka

               1.

               Tužba se odbija.

               2.

               Europskoj komisiji nalaže se snošenje troškova.

               3.

               Kraljevina Danska, Mađarska, Republika Austrija, Republika Finska, Kraljevina Švedska i Ujedinjena Kraljevina Velike Britanije i Sjeverne Irske snose vlastite troškove.

      (1)  SL C 26, 26.1.2013.


title: Predmet C-462/13: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 6. kolovoza 2013. uputio Polymeles Protodikeio Athinon (Grčka) — Warner-Lambert Company LLC i Pfizer Ellas AE protiv Minerva Farmakeftikis AE

text:
               15.3.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 78/2

         Zahtjev za prethodnu odluku koji je 6. kolovoza 2013. uputio Polymeles Protodikeio Athinon (Grčka) — Warner-Lambert Company LLC i Pfizer Ellas AE protiv Minerva Farmakeftikis AE
   (Predmet C-462/13)
   2014/C 78/03
   Jezik postupka: grčki

      Sud koji je uputio zahtjev

   Polymeles Protodikeio Athinon

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelji: Warner-Lambert Company LLC i Pfizer Ellas AE

      Tuženik: Minerva Farmakeftiki AE
   Sud (treće vijeće) je odlučio obrazloženim rješenjem od 30. siječnja 2014.


title: Predmet T-45/13: Presuda Općeg suda od 5. ožujka 2015. – Rose Vision et Seseña protiv Komisije („Arbitražna klauzula — Sedmi okvirni program za istraživanje, tehnološki razvoj i demonstracijske aktivnosti (2007.-2013.) — Sporazumi o dodjeli bespovratnih sredstava koji se odnose na projekte FIRST, FutureNEM i sISI — Tužba za poništenje i naknadu štete — Preinaka tužbe — Dopuštenost — Obustava plaćanja — Rok za dostavu revizorskog izvješća — Stavljanje na raspolaganje informacija trećim osobama”)

text:
               20.4.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 127/22

         Presuda Općeg suda od 5. ožujka 2015. – Rose Vision et Seseña protiv Komisije
   (Predmet T-45/13) (1)

   ((„Arbitražna klauzula - Sedmi okvirni program za istraživanje, tehnološki razvoj i demonstracijske aktivnosti (2007.-2013.) - Sporazumi o dodjeli bespovratnih sredstava koji se odnose na projekte FIRST, FutureNEM i sISI - Tužba za poništenje i naknadu štete - Preinaka tužbe - Dopuštenost - Obustava plaćanja - Rok za dostavu revizorskog izvješća - Stavljanje na raspolaganje informacija trećim osobama”))
   (2015/C 127/29)
   Jezik postupka: španjolski

      Stranke

      Tužitelji: Rose Vision, SL (Seseña, Španjolska); i Julián Seseña (Pozuelo de Alarcón, Španjolska) (zastupnici: M. Muñiz Bernuy i A. Alonso Villa, odvjetnici)

      Tuženik: Europska komisija (zastupnici: R. Lyal i A. Sauka, agenti, uz asistenciju J. Rivasa Andrésa i X. M. Garcíje Garcíje, odvjetnika)

      Predmet

   S jedne strane, zahtjev za poništenje dopisa Komisije kojim je ona obustavila plaćanja u okviru Sporazuma o dodjeli bespovratnih sredstava br. 246910, koji se odnosi na projekt FutureNEM, kao i revizorskog izvješća 11-INFS-025, na koje se oslonila pri donošenju navedenog akta, te, s druge strane, zahtjev za naknadu štete koju su tužitelji navodno pretrpjeli zbog postupanja Komisije, u visini od 5 8 54  264 eura, ne dovodeći u pitanje naknadu štete koja bi se mogla procijeniti u ovom postupku, kao ni obračunate kamate.

      Izreka

               1.

               Tužba se odbija.

               2.

               Rose Vision, SL i M. Julián Seseña nalaže se snošenje troškova.

      (1)  SL C 178, 22.6.2013.


title: Predmet C-348/14: Presuda Suda (šesto vijeće) od 9. srpnja 2015. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Judecătoria Câmpulung – Rumunjska) – Maria Bucura protiv SC Bancpost SA (Zahtjev za prethodnu odluku — Zaštita potrošača — Direktiva 87/102/EEZ — Članak 1. stavak 2. točka (a) — Potrošački kredit — Pojam „potrošač” — Direktiva 93/13/EEZ — Članak 2. točka (b), članci 3. do 5. i članak 6. stavak 1. — Nepoštene odredbe — Ex officio ispitivanje od strane nacionalnog suda — „Jasno i razumljivo” sastavljene odredbe — Informacije koje treba pružiti vjerovnik)

text:
               7.9.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 294/15

         Presuda Suda (šesto vijeće) od 9. srpnja 2015. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Judecătoria Câmpulung – Rumunjska) – Maria Bucura protiv SC Bancpost SA
   (Predmet C-348/14) (1)

   ((Zahtjev za prethodnu odluku - Zaštita potrošača - Direktiva 87/102/EEZ - Članak 1. stavak 2. točka (a) - Potrošački kredit - Pojam „potrošač” - Direktiva 93/13/EEZ - Članak 2. točka (b), članci 3. do 5. i članak 6. stavak 1. - Nepoštene odredbe - Ex officio ispitivanje od strane nacionalnog suda - „Jasno i razumljivo” sastavljene odredbe - Informacije koje treba pružiti vjerovnik))
   (2015/C 294/19)
   Jezik postupka: rumunjski

      Sud koji je uputio zahtjev

   Judecătoria Câmpulung

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelj: Maria Bucura

      Tuženik: SC Bancpost SA

      uz prisutstvo: Vasile Ciobanu

      Izreka

               1.

               Članak 1. stavak 2. točku (a) Direktive Vijeća 87/102/EEZ od 22. prosinca 1986. o usklađivanju zakona i drugih propisa država članica koji se odnose na kreditiranje potrošača, kako je izmijenjena Direktivom 98/7/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 16. veljače 1998., i članak 2. točku (b) Direktive Vijeća 93/13/EEZ od 5. travnja 1993. o nepoštenim uvjetima u potrošačkim ugovorima, treba tumačiti na način da pojam „potrošač” u smislu tih odredbi obuhvaća fizičku osobu koja je sudužnik u ugovoru sklopljenom s trgovcem, kada djeluje s ciljem koji se može smatrati neuobičajenim za njezinu trgovačku ili profesionalnu djelatnost.

               2.

               Članak 6. stavak 1. Direktive 93/13 treba tumačiti na način da nacionalni sud mora ex officio ocijeniti nepoštenost u smislu te odredbe, odredbi ugovora sklopljenog između potrošača i trgovca kada taj sud raspolaže činjeničnim i pravnim elementima potrebnima u tu svrhu.

               3.

               Članke 3. do 5. Direktive 93/13 treba tumačiti na način da u okviru ocjene nepoštenosti u smislu članka 3. stavaka 1. i 3. te direktive, odredbi ugovora o potrošačkom kreditu, nacionalni sud mora uzeti u obzir sve okolnosti sklapanja tog ugovora. U tom pogledu, treba provjeriti jesu li u predmetnom slučaju potrošaču priopćeni svi elementi koji mogu imati utjecaja na opseg njegove obveze, koji mu mogu omogućiti ocijeniti osobito ukupni iznos njegovog zajma. Odlučnu ulogu u toj ocjeni ima pitanje jesu li odredbe sastavljene jasno i razumljivo tako da prosječnom potrošaču, tj. uobičajeno obaviještenom i koji postupa s dužnom pažnjom i razboritošću, omogućuju ocijeniti takav iznos i, s druge strane, okolnost povezanu s nenavođenjem u ugovoru o potrošačkom kreditu informacija koje se smatraju, u odnosu na prirodu robe ili usluga koje su predmet tog ugovora, bitnima, a osobito one iz članka 4. Direktive 87/102, kako je izmijenjena.

      (1)  SL C 361, 13. 10. 2014.


title: Predmet T-687/14: Tužba podnesena 22. rujna 2014. – Novomatic protiv OHIM-a – Simba Toys (African SIMBA)

text:
               17.11.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 409/55

         Tužba podnesena 22. rujna 2014. – Novomatic protiv OHIM-a – Simba Toys (African SIMBA)
   (Predmet T-687/14)
   2014/C 409/75
   Jezik na kojem je tužba podnesena: njemački

      Stranke

      Tužitelj: Novomatic AG (Gumpoldskirchen, Austrija) (zastupnik: W. Mosing, odvjetnik)

      Tuženik: Ured za usklađivanje na unutarnjem tržištu (žigovi i dizajni)

      Druga stranka pred žalbenim vijećem: Simba Toys GmbH & Co. KG (Fürth, Njemačka)

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

               —

               poništi odluku četvrtog žalbenog vijeća Ureda za usklađivanje na unutarnjem tržištu (žigovi i dizajni) od 11. srpnja 2014. u predmetu R 2098/2013-4 s posljedicom da će OHIM morati u cijelosti odbiti prigovor zbog nepostojanja sličnosti proizvodâ i/ili znakova odnosno zbog nepostojanja opasnosti od dovođenja u zabludu te dopustiti registraciju žiga Zajednice „African SIMBA” u skladu s prijavom br. 009752271;

               —

               OHIM-u i, u slučaju intervencije, podnositelju prigovora naloži snošenje vlastitih troškova te tužiteljevih troškova postupka povodom prigovora pred Uredom za usklađivanje na unutarnjem tržištu (žigovi i dizajni) i troškova ovog postupka.

      Tužbeni razlozi i glavni argumenti

      Podnositelj prijave žiga Zajednice: tužitelj

      Predmetni žig Zajednice: figurativni žig koji sadrži verbalne elemente „African SIMBA” za proizvode iz razreda 28 – prijava žiga Zajednice br. 9 7 52  271

      Nositelj žiga ili znaka navedenog u postupku povodom prigovora: druga stranka pred žalbenim vijećem

      Navedeni žig ili znak: nacionalni figurativni žig koji sadrži verbalni element „Simba” kao i međunarodna registracija verbalnog žiga „SIMBA” za proizvode iz razreda 28

      Odluka Odjela za prigovore: prigovor prihvaćen

      Odluka žalbenog vijeća: odbijanje žalbe

      Tužbeni razlozi: povreda članka 8. stavka 1. točke (b) i članka 75. Uredbe br. 207/2009


title: Predmet F-5/14: Tužba podnesena 17. siječnja 2014. — ZZ protiv Komisije

text:
               22.3.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 85/27

         Tužba podnesena 17. siječnja 2014. — ZZ protiv Komisije
   (Predmet F-5/14)
   2014/C 85/47
   Jezik postupka: francuski

      Stranke

      Tužitelj: ZZ (zastupnik: É. Boigelot, odvjetnik)

      Tuženik: Europska komisija

      Predmet i opis spora

   Poništenje odluke Komisije o udaljavanju tužitelja s radnog mjesta na temelju članka 9. stavka 1. točke h) Priloga IX. Pravilnika bez smanjenja prava na mirovinu slijedom interne istrage vezane uz istragu koju je OLAF provodio protiv jednog poduzetnika i tužba za naknadu neimovinske i imovinske štete koju je navodno pretrpio.

      Tužbeni zahtjev tužitelja

               —

               Poništiti odluku od 16. listopada 2013., dostavljenu na tužiteljevu adresu18. listopada putem Službe osiguranja Komisije, koju je donijelo tročlano tijelo za imenovanje u predmetu CMS 12/042 na temelju koje se „g. ZZ udaljava s radnog mjesta na temelju članka 9. stavka 1. točke h) Priloga IX. Pravilnika bez smanjenja prava na mirovinu”, i stupa „na snagu u mjesecu koji slijedi nakon datuma potpisa”;

               —

               naložiti Komisiji plaćanje naknade za neimovinsku, zdravstvenu, obiteljsku, profesionalnu i imovinsku te štetu na karijeri tužitelja, koja se privremeno procjenjuje na iznos od jednog eura, uz mogućnost povećanja ili umanjenja od 33 000 eura tijekom postupka;

               —

               u svakom slučaju naložiti tuženiku snošenje cjelokupnih troškova sukladno članku 87. stavku 1. Poslovnika Službeničkog suda.


title: Predmet C-406/13: Tužba podnesena 17. srpnja 2013. — Europska komisija protiv Rumunjske

text:
               7.9.2013

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 260/29

         Tužba podnesena 17. srpnja 2013. — Europska komisija protiv Rumunjske
   (Predmet C-406/13)
   2013/C 260/69
   Jezik postupka: rumunjski

      Stranke

      Tužitelj: Europska komisija (zastupnici: P. Hetsch, O. Beynet i L. Nicolae, agenti)

      Tuženik: Rumunjska

      Tužbeni zahtjevi

               —

               utvrditi da nedonošenjem svih zakonskih i drugih propisa potrebnih za usklađivanje s odredbama članka 3. stavaka 3. i 4., članka 4. stavka 2., članka 8., članka 9. stavaka 1. do 7., članka 10. stavaka 2. i 5., članka 13. stavaka 1. i 5., članka 14. stavka 4. i stavka 5. točke (b), članka 16. stavka 1., članka 25. stavka 5., članka 36. stavka 9. trećeg podstavka, članka 41. stavka 1. točaka (d), (g) i (q), stavka 3. točaka (b) i (d), stavka 6. točaka (a) i (c) i stavaka 10. i 12., članka 42. stavka 1., članka 43. stavaka 1., 4. i 8., članka 48. i Priloga I. točke 1. Direktive 2009/73/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 13. srpnja 2009. o zajedničkim pravilima za unutarnje tržište prirodnog plina i stavljanju izvan snage Direktive 2003/55/EZ (1) ili, u svakom slučaju, ne priopćujući te propise Komisiji Rumunjska nije ispunila obveze koje ima na temelju članka 54. stavka 1. navedene direktive;

               —

               naložiti Rumunjskoj, u skladu s člankom 260. stavkom 3. UFEU-a, plaćanje novčane kazne zbog povrede obveze priopćavanja svih propisa za prenošenje Direktive 2009/73 u iznosu od 30 228,48 eura po danu kašnjenja od datuma objave presude u ovom postupku;

               —

               naložiti Rumunjskoj snošenje troškova.

      Tužbeni razlozi i glavni argumenti

   Rok za prenošenje direktive u nacionalno pravo istekao je 3. ožujka 2011.

      (1)  SL L 211, str. 94.


title: Predmet C-425/12: Presuda Suda (peto vijeće) od 12. prosinca2013. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Tribunal Administrativo e Fiscal do Porto — Portugal) — Portgás — Sociedade de Produção e Distribuição de Gás, SA protiv Ministério da Agricultura, do Mar, do Ambiente e do Ordenamento do Território (Postupak sklapanja ugovora o javnoj nabavi u sektoru vodnoga gospodarstva, energetskom, prometnom i telekomunikacijskom sektoru — Direktiva 93/38/EEZ — Neprenošenje u nacionalno pravo — Mogućnost za državu da se poziva na tu direktivu protiv subjekta koji ima koncesiju za obavljanje javne službe u slučaju kada taj akt nije prenesen u nacionalno pravo)

text:
               22.2.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 52/17

         Presuda Suda (peto vijeće) od 12. prosinca2013. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Tribunal Administrativo e Fiscal do Porto — Portugal) — Portgás — Sociedade de Produção e Distribuição de Gás, SA protiv Ministério da Agricultura, do Mar, do Ambiente e do Ordenamento do Território
   (Predmet C-425/12) (1)

   (Postupak sklapanja ugovora o javnoj nabavi u sektoru vodnoga gospodarstva, energetskom, prometnom i telekomunikacijskom sektoru - Direktiva 93/38/EEZ - Neprenošenje u nacionalno pravo - Mogućnost za državu da se poziva na tu direktivu protiv subjekta koji ima koncesiju za obavljanje javne službe u slučaju kada taj akt nije prenesen u nacionalno pravo)
   2014/C 52/28
   Jezik postupka: protugalski

      Sud koji je uputio zahtjev

   Tribunal Administrativo e Fiscal do Porto

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelj: Portgás — Sociedade de Produção e Distribuição de Gás, SA

      Tuženik: Ministério da Agricultura, do Mar, do Ambiente e do Ordenamento do Território

      Predmet

   Zahtjev za prethodnu odluku — Tribunal Administrativo e Fiscal do Porto — Portugal — Tumačenje članka 2. stavka 1. točke (b), članka 4. stavka 1. i članka 14. stavka 1. točke (c) Direktive Vijeća 93/38/EEZ od 14. lipnja 1993. o usklađivanju postupaka nabave subjekata koji djeluju u sektoru vodnoga gospodarstva, energetskom, prometnom i telekomunikacijskom sektoru (SL L 199, str. 84.), kako je izmijenjena Direktivom 98/4/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 16. veljače 1998. (SL L 101, str. 1.) — Izravan učinak — Mogućnost za državu da se poziva na tu direktivu protiv subjekta koji ima koncesiju za obavljanje javne službe u slučaju kada taj akt nije prenesen u nacionalno pravo

      Izreka

   Članak 4. stavak 1., članak 14. stavak 1. točku (c) podtočku (i) i članak 15. Direktive Vijeća 93/38/EEZ od 14. lipnja 1993. o usklađivanju postupaka nabave subjekata koji djeluju u sektoru vodnoga gospodarstva, energetskom, prometnom i telekomunikacijskom sektoru, kako je izmijenjena Direktivom 98/4/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 16. veljače 1998., treba tumačiti u smislu da se na njih ne može pozivati protiv privatnog poduzetnika samo zbog toga što on ima svojstvo isključivog koncesionara za obavljanje službe od javnog interesa koji po osobnom kriteriju ulazi u područje primjene te direktive, dok navedena direktiva još uvijek nije prenesena u unutarnji pravni poredak države članice u pitanju.
   Takav poduzetnik, kojemu je na temelju akta javne vlasti povjereno obavljanje službe od javnog interesa pod njezinim nadzorom te u tu svrhu raspolaže iznimnim ovlastima koje nadilaze pravila mjerodavna za odnose među pojedincima, dužan je poštovati odredbe Direktive 93/38, kako je izmijenjena Direktivom 98/4, pa se protiv njega tijela države članice mogu pozivati na te odredbe.

      (1)  SL C 389, 15.12.2012.


title: Predmet C-147/13: Presuda Suda (veliko vijeće) od 5. svibnja 2015. – Kraljevina Španjolska protiv Vijeća Europska unije (Tužba za poništenje — Provedba pojačane suradnje — Jedinstveni patent — Uredba (EU) br. 1260/2012 — Odredbe o prevođenju — Načelo nediskriminacije — Članak 291. UFEU-a — Prenošenje ovlasti na tijela izvan Europske unije — Članak 118. stavak 2. UFEU-a — Pravna osnova — Načelo autonomije prava Unije)

text:
               29.6.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 213/5

         Presuda Suda (veliko vijeće) od 5. svibnja 2015. – Kraljevina Španjolska protiv Vijeća Europska unije
   (Predmet C-147/13) (1)

   ((Tužba za poništenje - Provedba pojačane suradnje - Jedinstveni patent - Uredba (EU) br. 1260/2012 - Odredbe o prevođenju - Načelo nediskriminacije - Članak 291. UFEU-a - Prenošenje ovlasti na tijela izvan Europske unije - Članak 118. stavak 2. UFEU-a - Pravna osnova - Načelo autonomije prava Unije))
   (2015/C 213/08)
   Jezik postupka: španjolski

      Stranke

      Tužitelj: Kraljevina Španjolska (zastupnici: E. Chamizo Llatas i S. Centeno Huerta, agenti)

      Tuženik: Vijeće Europske unije (zastupnici: T. Middleton, F. Florindo Gijón, M. Balta i L. Grønfeldt, agenti)

      Intervenijenti u potporu tuženiku: Kraljevina Belgija (zastupnici: C. Pochet, J.-C. Halleux i T. Materne, agenti), Češka Republika (zastupnici: M. Smolek i J. Vláčil, agenti), Kraljevina Danska (zastupnici: C. Thorning i M. Wolff, agenti), Savezna Republika Njemačka (zastupnici: T. Henze, M. Möller i J. Kemper, agenti), Francuska Republika (zastupnici: G. de Bergues, F.-X. Bréchot, D. Colas i N. Rouam, agenti), Veliko Vojvodstvo Luksemburg, Mađarska (zastupnici: M. Fehér i K. Szíjjártó, agenti), Kraljevina Nizozemska (zastupnici: M. Bulterman i J. Langer, agenti), Kraljevina Švedska (zastupnici: A. Falk i C. Meyer-Seitz, agenti), Ujedinjena Kraljevina Velike Britanije i Sjeverne Irske (zastupnici: M. Holt, agent, uz asistenciju J. Stratford, QC, i T. Mitcheson, barrister), Europski parlament (zastupnici: M. Gómez-Leal, U. Rösslein i M. Dean, agenti), Europska komisija (zastupnici: I. Martínez del Peral, T. van Rijn, B. Smulders i F. Bulst, agenti)

      Izreka

               1.

               Tužba se odbija.

               2.

               Kraljevina Španjolska snosit će, uz vlastite troškove, i troškove Vijeća Europske unije.

               3.

               Kraljevina Belgija, Češka Republika, Kraljevina Danska, Savezna Republika Njemačka, Francuska Republika, Veliko Vojvodstvo Luksemburg, Mađarska, Kraljevina Nizozemska, Kraljevina Švedska, Ujedinjena Kraljevina Velike Britanije i Sjeverne Irske, Europski parlament i Europska komisija snosit će vlastite troškove.

      (1)  SL C 171, 15. 6. 2013.


title: Predmet T-465/12: Presuda Općeg suda od 15. srpnja 2015. – AGC Glass Europe i dr. protiv Komisije („Tržišno natjecanje — Upravni postupak — Europsko tržište automobilskog stakla — Objava odluke kojom se utvrđuje povreda članka 81. UEZ-a — Odbijanje zahtjeva koji ima za cilj da se osigura povjerljivo postupanje s informacijama koje Komisija namjerava objaviti — Obveza obrazlaganja — Povjerljivost — Poslovna tajna — Program pokajnika — Legitimno očekivanje — Jednakost postupanja”)

text:
               14.9.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 302/43

         Presuda Općeg suda od 15. srpnja 2015. – AGC Glass Europe i dr. protiv Komisije
   (Predmet T-465/12) (1)

   ((„Tržišno natjecanje - Upravni postupak - Europsko tržište automobilskog stakla - Objava odluke kojom se utvrđuje povreda članka 81. UEZ-a - Odbijanje zahtjeva koji ima za cilj da se osigura povjerljivo postupanje s informacijama koje Komisija namjerava objaviti - Obveza obrazlaganja - Povjerljivost - Poslovna tajna - Program pokajnika - Legitimno očekivanje - Jednakost postupanja”))
   (2015/C 302/55)
   Jezik postupka: engleski

      Stranke

      Tužitelji: AGC Glass Europe (Bruxelles, Belgija), AGC Automotive Europe SA (Fleurus, Belgija), AGC France SAS (Boussois, Francuska), AGC Flat Glass Italia Srl (Cuneo, Italija), AGC Glass UK Ltd (Northampton, Ujedinjena Kraljevina), AGC Glass Germany GmbH (Wegberg, Njemačka) (zastupnici: L. Garzaniti, J. Blockx, P. Niggemann, A. Burckett St Laurent, odvjetnici, i S. Ryan, solicitor)

      Tuženik: Europska komisija (zastupnici: M. Kellerbauer, G. Meessen i P. Van Nuffel, agenti)

      Predmet

   Zahtjev za poništenje Odluke Komisije C (2012) 5719 final od 6. kolovoza 2012. kojom se odbija zahtjev za povjerljivo postupanje koji su postavili AGC Glass Europe SA, AGC Automotive Europe SA, AGC France SAS, AGC Flat Glass Italia Srl, AGC Glass UK Ltd i AGC Glass Germany GmbH, primjenom članka 8. Odluke predsjednika Komisije 2011/695/EU od 13. listopada 2011. o funkciji i opisu posla službenika za usmene rasprave u određenim postupcima tržišnog natjecanja (predmet COMP/39.125 – Automobilsko staklo).

      Izreka

               1.

               Tužba se odbija.

               2.

               Društvu AGC Glass Europe SA, AGC Automotive Europe SA, AGC France SAS, AGC Flat Glass Italia Srl, AGC Glass UK Ltd i AGC Glass Germany GmbH nalaže se snošenje troškova.

      (1)  SL C 379, 8. 12. 2012.


title: Spojeni predmeti T-373/10, T-374/10, T-382/10 i T-402/10: Presuda Općeg suda od 16. rujna 2013. — Villeroy & Boch Austria i dr. protiv Komisije ( „Tržišno natjecanje — Zabranjeni sporazumi — Belgijsko, njemačko, francusko, talijansko, nizozemsko i austrijsko tržište kupaonske opreme — Odluka kojom se utvrđuje povreda članka 101. UFEU-a i članka 53. Sporazuma o EGP-u — Usklađivanje povećanja cijena i razmjena osjetljivih poslovnih informacija — Jedinstvena povreda — Pripisivanje protupravnog ponašanja — Dokaz — Novčane kazne — Smjernice o metodi za utvrđivanje kazni iz 2006. — Zabrana retroaktivnosti — Razuman rok” )

text:
               9.11.2013

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 325/22

         Presuda Općeg suda od 16. rujna 2013. — Villeroy & Boch Austria i dr. protiv Komisije
   (Spojeni predmeti T-373/10, T-374/10, T-382/10 i T-402/10) (1)

   (Tržišno natjecanje - Zabranjeni sporazumi - Belgijsko, njemačko, francusko, talijansko, nizozemsko i austrijsko tržište kupaonske opreme - Odluka kojom se utvrđuje povreda članka 101. UFEU-a i članka 53. Sporazuma o EGP-u - Usklađivanje povećanja cijena i razmjena osjetljivih poslovnih informacija - Jedinstvena povreda - Pripisivanje protupravnog ponašanja - Dokaz - Novčane kazne - Smjernice o metodi za utvrđivanje kazni iz 2006. - Zabrana retroaktivnosti - Razuman rok)
   2013/C 325/40
   Jezik postupka: njemački, francuski i nizozemski

      Stranke

      Tužitelji: Villeroy & Boch Austria GmbH (Mondsee, Austrija) (zastupnici: A. Reidlinger, S. Dethof, M. Klusmann i K. Blau-Hansen, odvjetnici) (predmet T-373/10); Villeroy & Boch AG (Mettlach, Njemačka) (zastupnici: M. Klusmann, odvjetnik, S. Thomas, profesor) (predmet T-374/10); Villeroy et Boch SAS (Pariz, Francuska) (zastupnici: J. Philippe, K. Blau-Hansen, odvjetnik, i A. Villette, solicitor) (predmet T-382/10); i Villeroy & Boch — Belgium (Bruxelles, Belgija) (zastupnici: O. Brouwer, J. Blockx i N. Lorjé, odvjetnici) (predmet T-402/10)

      Tuženici: Europska komisija (zastupnici: u predmetu T-373/10, F. Castillo de la Torre, R. Sauer, F. Ronkes Agerbeek i A. Antoniadis, a zatim F. Castillo de la Torre, R. Sauer i F. Ronkes Agerbeek, agenti, uz asistenciju G. van der Wala i M. van Heezika, odvjetnikâ; u predmetu T-374/10, A. Antoniadis, R. Sauer i F. Ronkes Agerbeek; u predmetu T-382/10, F. Castillo de la Torre, F. Ronkes Agerbeek i N. von Lingen, agenti, uz asistenciju G. van der Wala i M. van Heezika; te, u predmetu T-402/10, F. Castillo de la Torre, F. Ronkes Agerbeek, uz asistenciju G. van der Wala i M. van Heezika)

      Predmet

   Zahtjev za poništenje Odluke Komisije C(2010) 4185 final od 23. lipnja 2010., koja se odnosi na postupak primjene članka 101. UFEU-a i članka 53. Sporazuma o EGP-u (predmet COMP/39092 — Kupaonska oprema), u dijelu u kojem se ona odnosi na tužitelje i, podredno, smanjenje visine izrečene im novčane kazne.

      Izreka

               1.

               Odbija se tužba u predmetima T-373/10, T-382/10 i T 402/10.

               2.

               U predmetu T-374/10, članak 1. stavak 7. Odluke Komisije C(2010) 4185 final od 23. lipnja 2010., koja se odnosi na postupak primjene članka 101. UFEU-a i članka 53. Sporazuma o EGP-u (predmet COMP/39092 — Kupaonska), ukida se u dijelu u kojem se utvrđuje da je Villeroy & Boch AG sudjelovao u zabranjenom sporazumu koji se odnosi na sektor kupaonske opreme u Belgiji, Njemačkoj, Francuskoj, Italiji, Nizozemskoj i Austriji prije 12. listopada 1994.

               3.

               U predmetu T-374/10, tužba se odbija u preostalom dijelu.

               4.

               Villeroy & Boch Austria GmbH, Villeroy et Boch SAS i Villeroy & Boch — Belgium snosit će svoje troškove, kao i troškove Europske komisije u predmetima T-373/10, T-382/10 i T-402/10.

               5.

               Villeroy & Boch AG snosit će sedam osmina svojih troškova i sedam osmina troškova Komisije u predmetu T-374/10.

               6.

               Komisija će snositi jednu osminu svojih troškova i jednu osminu troškova Villeroy & Boch AG u predmetu T-374/10.

      (1)  SL C 301, 6.11.2010.


title: Spojeni predmeti C-464/13 i C-465/13: Presuda Suda (četvrto vijeće) od 11. ožujka 2015. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Bundesarbeitsgericht – Njemačka) – Europäische Schule München protiv Silvane Oberto (C-464/13), Barbare O’Leary (C-465/13) (Prethodno pitanje — Statut Europskih škola — Nadležnost Odbora za pritužbe Europskih škola da odlučuje o ugovoru o radu na određeno vrijeme sklopljenom između jedne europske škole i nastavnika kojeg nije dodijelila ili premjestila država članica)

text:
               4.5.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 146/2

         Presuda Suda (četvrto vijeće) od 11. ožujka 2015. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Bundesarbeitsgericht – Njemačka) – Europäische Schule München protiv Silvane Oberto (C-464/13), Barbare O’Leary (C-465/13)
   (Spojeni predmeti C-464/13 i C-465/13) (1)

   ((Prethodno pitanje - Statut Europskih škola - Nadležnost Odbora za pritužbe Europskih škola da odlučuje o ugovoru o radu na određeno vrijeme sklopljenom između jedne europske škole i nastavnika kojeg nije dodijelila ili premjestila država članica))
   (2015/C 146/02)
   Jezik postupka: njemački

      Sud koji je uputio zahtjev

   Bundesarbeitsgericht

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelj: Europäische Schule München

      Tuženici: Silvana Oberto (C-464/13), Barbara O’Leary (C-465/13)

      Izreka

               1.

               Prvu rečenicu članka 27. stavka 2. podstavka 1. Konvencije o Statutu Europskih škola, sklopljene 21. lipnja 1994. u Luxembourgu između država članica i Europskih zajednica, treba tumačiti na način da privremeni nastavnici koje je zaposlila jedna europska škola, a nisu ih premjestile države članice, predstavljaju osobe na koje se odnosi navedena odredba, za razliku od administrativnog i pomoćnog osoblja, koje je isključeno iz njezine primjene.

               2.

               Prvu rečenicu članka 27. stavka 2. podstavka 1. Konvencije o Statutu Europskih škola treba tumačiti na način da se ne protivi tomu da se sporazum o ograničenju trajanja radnog odnosa sadržan u ugovoru o radu sklopljenom između škole i privremenog nastavnika smatra aktom koji negativno utječe na nastavnika. Prvu rečenicu članka 27. stavka 2. podstavka 1. Konvencije o Statutu Europskih škola treba tumačiti na način da se ne protivi tomu da se sporazum o ograničenju trajanja radnog odnosa sadržan u ugovoru o radu sklopljenom između škole i privremenog nastavnika smatra aktom koji negativno utječe na nastavnika.

               3.

               Prvu rečenicu članka 27. stavka 2. podstavka 1. Konvencije o Statutu Europskih škola treba tumačiti na način da se ne protivi tomu da u načelu akt koji je u izvršavanju svojih ovlasti donio ravnatelj neke europske škole potpada pod tu odredbu. Točke 1.3, 3.2 i 3.4 Pravilnika o osoblju za privremene nastavnike zaposlene između 1. rujna 1994. i 31. kolovoza 2011., treba tumačiti na način da spor koji se odnosi na zakonitost sporazuma o ograničavanju trajanja radnog odnosa sadržanog u ugovoru o radu sklopljenom između privremenog nastavnika i ravnatelja jedne europske škole potpada pod isključivu nadležnost Odbora za pritužbe Europskih škola.

      (1)  SL C 336, 16. 11. 2013.


title: Predmet C-128/14: Presuda Suda (prvo vijeće) od 28. travnja 2016. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Hoge Raad der Nederlanden - Nizozemska) – Staatssecretaris van Financiën protiv Het Oudeland Beheer BV (Zahtjev za prethodnu odluku — Oporezivanje — PDV — Oporezive transakcije — Korištenje za potrebe poduzetnikova poslovanja dobara stečenih „u okviru tog poslovanja” — Izjednačavanje s naplatnom isporukom — Porezna osnovica)

text:
               4.7.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 243/5

         Presuda Suda (prvo vijeće) od 28. travnja 2016. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Hoge Raad der Nederlanden - Nizozemska) – Staatssecretaris van Financiën protiv Het Oudeland Beheer BV
   (Predmet C-128/14) (1)

   ((Zahtjev za prethodnu odluku - Oporezivanje - PDV - Oporezive transakcije - Korištenje za potrebe poduzetnikova poslovanja dobara stečenih „u okviru tog poslovanja” - Izjednačavanje s naplatnom isporukom - Porezna osnovica))
   (2016/C 243/03)
   Jezik postupka: nizozemski

      Sud koji je uputio zahtjev

   Hoge Raad der Nederlanden

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelj: Staatssecretaris van Financiën

      Tuženik: Het Oudeland Beheer BV

      Izreka

               1.

               Članak 11. slovo A stavak 1. točku (b) Šeste direktive 77/388/EEZ od 17. svibnja 1977. o usklađivanju zakonodavstava država članica koja se odnose na poreze na promet – zajednički sustav poreza na dodanu vrijednost: jedinstvena porezna osnovica, kako je izmijenjena Direktivom Vijeća 95/7/EZ od 10. travnja 1995., treba tumačiti na način da vrijednost stvarnog prava koje svojem nositelju omogućava korištenje nekretnine i troškovi dovršenja poslovnog objekta koji se gradio na predmetnom zemljištu mogu biti uključeni u poreznu osnovicu za isporuku u smislu članka 5. stavka 7. točke (a) te direktive, kako je izmijenjena, kada je porezni obveznik već platio porez na dodanu vrijednost za tu vrijednost i za te troškove, ali je također odmah i u cijelosti odbio taj porez.

               2.

               U slučaju poput onog u glavnom postupku, u kojem su zemljište i objekt u izgradnji na tom zemljištu stečeni zasnivanjem stvarnog prava koje svojem nositelju osigurava korištenje tih nekretnina, članak 11. slovo A stavak 1. točku (b) Šeste direktive 77/388, kako je izmijenjena Direktivom 95/7, treba tumačiti na način da vrijednost tog stvarnog prava koja ulazi u poreznu osnovicu za isporuku u smislu članka 5. stavka 7. točke (a) te direktive odgovara vrijednosti iznosa koji se na ime naknade moraju plaćati svake godine tijekom preostalog vremena trajanja dugotrajnog zakupa iz kojeg proizlazi to stvarno pravo, ispravljenih ili kapitaliziranih prema istoj metodi koja je korištena kada se utvrđivala vrijednost zasnivanja prava zakupa.

      (1)  SL C 159, 26. 5. 2014.


title: Predmet C-36/14: Presuda Suda (šesto vijeće) od 10. rujna 2015. – Europska komisija protiv Republike Poljske (Povreda obveze države članice — Unutarnje tržište prirodnog plina — Direktiva 2009/73/EZ — Državna intervencija koja se sastoji od obveze primjene cijene isporuke koju odobrava nacionalno tijelo — Vremenski neograničena mjera — Nepostojanje obvezne periodičke kontrole redovnog preispitivanja potrebe i načine primjene te mjere — Primjena na neograničenu skupinu korisnika, bez razlikovanja između klijenata odnosno posebnih situacija — Proporcionalnost)

text:
               3.11.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 363/7

         Presuda Suda (šesto vijeće) od 10. rujna 2015. – Europska komisija protiv Republike Poljske
   (Predmet C-36/14) (1)

   ((Povreda obveze države članice - Unutarnje tržište prirodnog plina - Direktiva 2009/73/EZ - Državna intervencija koja se sastoji od obveze primjene cijene isporuke koju odobrava nacionalno tijelo - Vremenski neograničena mjera - Nepostojanje obvezne periodičke kontrole redovnog preispitivanja potrebe i načine primjene te mjere - Primjena na neograničenu skupinu korisnika, bez razlikovanja između klijenata odnosno posebnih situacija - Proporcionalnost))
   (2015/C 363/08)
   Jezik postupka: poljski

      Stranke

      Tužitelj: Europska komisija (zastupnici: K. Herrmann i M. Patakia, agenti)

      Tuženik: Republika Poljska (zastupnik: B. Majczyna, agent)

      Izreka

               1.

               Republika je Poljska, provodeći državnu intervenciju, kojom se energetska poduzeća obvezuje da primjenjuju cijene isporuke prirodnog plina koje odobrava predsjednik Urzada Regulacji Energetyki (Ureda za regulaciju energije), koja je vremenski neograničena i u odnosu na koju se nacionalnim pravom ne nalaže nacionalnim upravnim tijelima da redovno preispituju potrebu i načine primjene spomenute mjere u sektoru plina s obzirom na stupanj razvoja ovog sektora, i čija je značajka da se primjenjuje na neodređeni krug korisnika odnosno klijenata, a da se pritom ne utvrđuju kriteriji razlikovanja između klijenata niti prema njihovom položaju u okviru različitih kategorija klijenata, povrijedila obveze koje ima na temelju zajedničkih odredaba članka 3. stavka 1. i članka 3. stavka 2. Direktive 2009/73/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 13. srpnja 2009. o zajedničkim pravilima za unutarnje tržište prirodnog plina i stavljanju izvan snage Direktive 2003/55/EZ [neslužbeni prijevod].

               2.

               Republici Poljskoj se nalaže snošenje troškova.

      (1)  SL C 85, 22. 3. 2014.


title: Predmet T-364/15: Tužba podnesena 4. srpnja 2015. – ADR Center protiv Komisije

text:
               14.9.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 302/63

         Tužba podnesena 4. srpnja 2015. – ADR Center protiv Komisije
   (Predmet T-364/15)
   (2015/C 302/78)
   Jezik postupka: engleski

      Stranke

      Tužitelj: ADR Center Srl (Rim, Italija) (zastupnik: L. Tantalo, odvjetnik)

      Tuženik: Europska komisija

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

               —

               poništi Odluku Komisije C (2015) 3117 final od 4. svibnja 2015.,

               —

               podredno, utvrdi dopuštenim sve troškove koje je Komisija utvrdila nedopuštenima,

               —

               naloži tuženiku i svim intervenijentima snošenje tužiteljevih troškova zastupanja i troškova ovog postupka u iznosu koji Opći sud treba pravično utvrditi.

      Tužbeni razlozi i glavni argumenti

   U prilog osnovanosti tužbe tužitelj ističe četiri tužbena razloga.

               1.

               Prvim tužbenim razlogom navodi se da pobijanu odluku valja poništiti jer Komisija nema nadležnost za donošenje naloga za povrat u području ugovora.

               2.

               Drugim tužbenim razlogom navodi se da pobijanu odluku valja poništiti jer se oslanja na greške koje se tiču prava i koje se tiču ocjene.

               3.

               Trećim tužbenim razlogom navodi se da pobijanu odluku valja poništiti jer je Komisija zlouporabila svoju ovlast.

               4.

               Četvrtim tužbenim razlogom navodi se da pobijanu odluku valja poništiti jer je Komisija povrijedila obvezu obrazlaganja.


title: Predmet T-3/16: Tužba podnesena 4. siječnja 2016. – Allstate Insurance protiv OHIM-a (DRIVEWISE)

text:
               29.2.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 78/34

         Tužba podnesena 4. siječnja 2016. – Allstate Insurance protiv OHIM-a (DRIVEWISE)
   (Predmet T-3/16)
   (2016/C 078/46)
   Jezik postupka: engleski

      Stranke

      Tužitelj: Allstate Insurance Company (Northfield, Sjedinjene Države) (zastupnik: G. Würtenberger, odvjetnik)

      Tuženik: Ured za usklađivanje na unutarnjem tržištu (žigovi i dizajni) (OHIM)

      Podaci o postupku pred OHIM-om

      Predmetni sporni žig: verbalni žig Zajednice „DRIVEWISE” – prijava za registraciju br. 13 455 019

      Pobijana odluka: odluka drugog žalbenog vijeća OHIM-a od 8. listopada 2015. u predmetu R 956/2015-2

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

               —

               poništi odluku drugog žalbenog vijeća od 8. listopada 2015. u predmetu R 956/2015-2 u vezi prijave žiga Zajednice br. 013 455 019 „DRIVEWISE”;

               —

               naloži tuženiku snošenje troškova postupka.

      Tužbeni razlozi

               —

               povreda članka 7. stavka 1. točke (b), članka 7. stavka 1. točke (c) i članka 7. stavka 2. Uredbe br. 207/2009;

               —

               povreda članka 75. Uredbe br. 207/2009.


title: Predmet C-328/15: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 2. srpnja 2015. uputio Tribunalul Sibiu (Rumunjska) – Andreea Corina Târșia protiv Rumunjske države, Universitatea „Lucian Blaga” Sibiu, Consiliul Naţional pentru Combaterea Discriminării

text:
               30.5.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 191/2

         Zahtjev za prethodnu odluku koji je 2. srpnja 2015. uputio Tribunalul Sibiu (Rumunjska) – Andreea Corina Târșia protiv Rumunjske države, Universitatea „Lucian Blaga” Sibiu, Consiliul Naţional pentru Combaterea Discriminării
   (Predmet C-328/15)
   (2016/C 191/02)
   Jezik postupka: rumunjski

      Sud koji je uputio zahtjev

   Tribunalul Sibiu

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelj: Andreea Corina Târșia

      Tuženici: Rumunjska država, Universitatea „Lucian Blaga” Sibiu, Consiliul Naţional pentru Combaterea Discriminării
   Rješenjem od 14. travnja 2016. Sud (šesto vijeće) proglasio se očito nenadležnim za odlučivanje o zahtjevu za prethodnu odluku koji je odlukom od 8. lipnja 2015. uputio Tribunalul Sibiu (Rumunjska).


title: Predmet F-55/13: Presuda Službeničkog suda (sudac pojedinac) od 18. prosinca 2015. – De Nicola protiv EIB-a (Javna služba — Osoblje EIB-a — Ocjenjivanje — Izvješće o ocjeni 2011. — Nezakonitost odluke žalbenog odbora — Obustava postupka)

text:
               8.2.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 48/90

         Presuda Službeničkog suda (sudac pojedinac) od 18. prosinca 2015. – De Nicola protiv EIB-a
   (Predmet F-55/13) (1)

   ((Javna služba - Osoblje EIB-a - Ocjenjivanje - Izvješće o ocjeni 2011. - Nezakonitost odluke žalbenog odbora - Obustava postupka))
   (2016/C 048/100)
   Jezik postupka: talijanski

      Stranke

      Tužitelj: Carlo De Nicola (Strassen, Luksembourg) (zastupnik: L. Isola, odvjetnik)

      Tuženik: Europska investicijska banka (zastupnici: G. Nuvoli i F. Martin, agenti, A. Dal Ferro, odvjetnik)

      Predmet

   Zahtjev za poništenje izvješća o ocjeni tužiteljeva rada u 2011.

      Izreka presude

               1.

               Poništava se odluka žalbenog odbora Europske investicijske banke od 18. prosinca 2012.

               2.

               Obustavlja se postupak u odnosu na tužbeni zahtjev za poništenje izvješća o ocjeni koje se odnosi na 2011. i svih povezanih, naknadnih i prethodnih akata.

               3.

               U preostalom dijelu tužba se odbija.

               4.

               Europska investicijska banka snosit će vlastite troškove te joj se nalaže snošenje troškova Carla De Nicolae.

      (1)  SL C 226, 3. 8. 2013., str. 26.


title: Predmet T-368/15: Tužba podnesena 10. srpnja 2015. – Alcimos Consulting protiv ESB-a

text:
               14.9.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 302/64

         Tužba podnesena 10. srpnja 2015. – Alcimos Consulting protiv ESB-a
   (Predmet T-368/15)
   (2015/C 302/79)
   Jezik postupka: engleski

      Stranke

      Tužitelj: Alcimos Consulting SMPC (Atena, Grčka) (zastupnik: F. Rodolaki, odvjetnik)

      Tuženik: Europska središnja banka

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

               —

               proglasi dopuštenom njegovu tužbu kojom pokreće postupak;

               —

               proglasi nevažećima odluke koje je donijelo Upravno vijeće Europske središnje banke 28. lipnja 2015. i 6. srpnja 2015. te da ih podredno poništi, i

               —

               dodijeli tužitelju naknadu štete u iznosu od jednog eura.

      Tužbeni razlozi i glavni argumenti

   U prilog osnovanosti tužbe tužitelj ističe četiri tužbena razloga.

               1.

               Prvim tužbenim razlogom navodi se da je Europska središnja banka (ESB) povrijedila članak 14. stavak 4. Statuta Europskog sustava središnjih banaka (ESSB) jer ESB-ovo odbijanje zahtjeva Banke Grčke za povećanje likvidnosne pomoći u izvanrednim situacijama (LPIS) ne bi bilo protivno ciljevima i zadaćama ESSB-a.

               2.

               Drugim tužbenim razlogom navodi se da je Europska središnja banka (ESB) povrijedila članke 4. i 5. UEU-a jer je djelovala ultra vires kada je odbila zahtjev Banke Grčke.

               3.

               Trećim tužbenim razlogom navodi se da je ESB djelovao uzimajući u obzir politička razmatranja pa je stoga povrijedio članak 130. UFEU-a koji propisuje neovisnost ESB-a.

               4.

               Četvrtim tužbenim razlogom navodi se da pobijane ESB-ove odluke ne zadovoljavaju test proporcionalnosti jer je promicanje nesmetanog funkcioniranja platnih sustava, koje je propisano u članku 127. stavku 2. UFEU-a, jedna od četiri osnovne zadaće koje se provode u Eurosustavu, a proširenje dodatnog LPIS-a na grčke banke, s njegovim mogućim minimalnim učincima na provedbu jedinstvene monetarne politike, u manjoj bi mjeri narušavalo ciljeve ESB-a.


title: Mišljenje 1/15: Mišljenje Suda (veliko vijeće) od 26. srpnja 2017. – Europski parlament (Mišljenje na temelju članka 218. stavka 11. UFEU-a — Prijedlog sporazuma između Kanade i Europske unije — Prijenos podataka iz popisa imena zrakoplovnih putnika iz Unije u Kanadu — Odgovarajuće pravne osnove — Članak 16. stavak 2., članak 82. stavak 1. drugi podstavak točka (d) i članak 87. stavak 2. točka (a) UFEU-a — Usklađenost s člancima 7. i 8. te člankom 52. stavkom 1. Povelje Europske unije o temeljnim pravima)

text:
               18.9.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 309/3

         Mišljenje Suda (veliko vijeće) od 26. srpnja 2017. – Europski parlament
   (Mišljenje 1/15) (1)

   ((Mišljenje na temelju članka 218. stavka 11. UFEU-a - Prijedlog sporazuma između Kanade i Europske unije - Prijenos podataka iz popisa imena zrakoplovnih putnika iz Unije u Kanadu - Odgovarajuće pravne osnove - Članak 16. stavak 2., članak 82. stavak 1. drugi podstavak točka (d) i članak 87. stavak 2. točka (a) UFEU-a - Usklađenost s člancima 7. i 8. te člankom 52. stavkom 1. Povelje Europske unije o temeljnim pravima))
   (2017/C 309/03)
   Jezik postupka: svi službeni jezici

      Podnositelj zahtjeva

   Europski parlament (zastupnici: F. Drexler, A. Caiola et D. Moore, agenti)

      Izreka

               1.

               Odluka Vijeća o sklapanju u ime Unije Sporazuma između Kanade i Europske unije o prijenosu i obradi podataka iz popisa imena putnika mora se istodobno temeljiti na članku 16. stavku 2. i na članku 87. stavku 2. točki (a) UFEU-a.

               2.

               Sporazum između Kanade i Europske unije o prijenosu i obradi podataka iz popisa imena putnika nije u skladu s člancima 7., 8. i 21. te člankom 52. stavkom 1. Povelje Europske unije o temeljnim pravima jer ne isključuje prijenos osjetljivih podataka iz Europske unije u Kanadu te korištenje i čuvanje tih podataka.
               Da bi Sporazum između Kanade i Europske unije o prijenosu i obradi podataka iz popisa imena putnika bio u skladu s člancima 7. i 8. te člankom 52. stavkom 1. Povelje o temeljnim pravima, on treba:

                           a)

                           jasno i precizno određivati koji se podaci iz popisa imena putnika trebaju prenijeti iz Europske unije u Kanadu;

                           b)

                           predviđati da će modeli i kriteriji korišteni u okviru automatske obrade podataka iz popisa imena putnika biti specifični i pouzdani te nediskriminirajući; predviđati da će korištene baze podataka biti ograničene samo na one koje Kanada koristi vezano uz borbu protiv terorizma i teških oblika prekograničnog kriminaliteta;

                           c)

                           podvrgavati, osim u okviru provjera vezanih uz prethodno definirane modele i kriterije na kojima se temelji automatska obrada podataka iz popisa imena putnika, korištenje tih podataka od strane kanadskog nadležnog tijela tijekom boravka zrakoplovnih putnika u Kanadi i nakon njihova odlaska iz te zemlje, kao i svako dostavljanje tih podataka drugim tijelima, ispunjavanju materijalnih i procesnih uvjeta koji se temelje na objektivnim kriterijima; podvrgavati to korištenje i dostavljanje, osim u valjano opravdanim hitnim slučajevima, prethodnom nadzoru suda ili neovisnog upravnog tijela čija se odluka o odobrenju korištenja donosi nakon što ta tijela podnesu obrazloženi zahtjev, osobito u okviru postupaka sprečavanja, otkrivanja ili progona kaznenih djela;

                           d)

                           ograničavati čuvanje podataka iz popisa imena putnika nakon odlaska zrakoplovnih putnika samo na podatke onih putnika u pogledu kojih postoje objektivni elementi iz kojih se može zaključiti da bi mogli predstavljati rizik u kontekstu borbe protiv terorizma i teških oblika prekograničnog kriminaliteta;

                           e)

                           podvrgavati dostavljanje podataka iz popisa imena putnika od strane kanadskog nadležnog tijela javnim tijelima treće zemlje ispunjavanju uvjeta postojanja bilo sporazuma između Europske unije i te treće zemlje istovjetnog Sporazumu između Kanade i Europske unije o prijenosu i obradi podataka iz popisa imena putnika, bilo odluke Europske komisije na temelju članka 25. stavka 6. Direktive 95/46/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 24. listopada 1995. o zaštiti pojedinaca u vezi s obradom osobnih podataka i o slobodnom protoku takvih podataka, koja pokriva tijela prema kojima je predviđen prijenos podataka iz popisa imena putnika;

                           f)

                           predviđati pravo na pojedinačno obavještavanje zrakoplovnih putnika u slučaju korištenja podataka iz popisa imena putnika koji se na njih odnose, tijekom njihova boravka u Kanadi ili nakon njihova odlaska iz te zemlje, kao i u slučaju kad kanadsko nadležno tijelo te podatke otkriva drugim tijelima ili privatnim subjektima, i

                           g)

                           jamčiti da nadzor pravila predviđenih Sporazumom između Kanade i Europske unije o prijenosu i obradi podataka iz popisa imena putnika, kojima se uređuje zaštita zrakoplovnih putnika vezano uz obradu podataka iz popisa imena putnika koji se na njih odnose, osigurava neovisno nadzorno tijelo.

      (1)  SL C 138, 27. 4. 2015.


title: Predmet T-437/15: Tužba podnesena 4. kolovoza 2015. – Eden Green Vivai Piante di Verdesca Giuseppe i dr. protiv Komisije

text:
               5.10.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 328/22

         Tužba podnesena 4. kolovoza 2015. – Eden Green Vivai Piante di Verdesca Giuseppe i dr. protiv Komisije
   (Predmet T-437/15)
   (2015/C 328/22)
   Jezik postupka: talijanski

      Stranke

      Tužitelji: Eden Green Vivai Piante di Verdesca Giuseppe (Copertino, Italija), Azienda Agricola Cairo & Doutcher di Cairo Uzi & C. Ss (Copertino, Italija), Ss Agricola Cairo Vito & Strafella Maria Rosa (Copertino, Italija), Vivai Del Salento Di Castrignano' Carmelo Antonio (Sanarica, Italija), Società Agricola Castrignano' Vivai Srl (Muro Leccese, Italija), Piante In Di Cipressa Carmine (Copertino, Italija), D'Elia Simone (Leverano, Italija), De Laurenzis Giuseppe (Copertino, Italija), Verde Giuranna Di Giuranna Alessio Mauro (Parabita, Italija), Maiorano Maurizio (Copertino, Italia), Vivai Mazzotta Di Mazzotta Carmine (Copertino, Italija), Società Agricola Mello Vivai di Mello Antonio Snc (Veglie, Italija), Mello Alessandro (Leverano, Italija), Mello Lucio (Carmiano, Italija), Romano Alessio Luigi (Giurdignano, Italija), Sansone Antonio (Copertino, Italija), Vivai Tarantino Ss (Cavallino, Italija), Verdesca Paolo (Copertino, Italija), Verdesca Giuseppe (Copertino, Italija), Hobby Flora di Miggiano Luigi (Poggiardo, Italija), Mauro Stefano (Muro Leccese, Italija), Miggiano Emanuele (Montesano Salentino, Italija), Miggiano Garden Center Sas di Miggiano Gianluigi & C. (San Cassiano, Italija), Miggiano Claudio (Maglie, Italija), Vivai Piante Rizzo Carmelo (Lecce, Italija), Cairo Antonio (Nardo', Italija), Floricoltura Marti di Marti Sandro (Porto Cesareo, Italija), Azienda Agricola Mariani Fabrizio (Alliste, Italija), Giannotta Giuseppe (Leverano, Italija), Ligetta & Solida Srl (Alezio, Italija), Vivai Caputo Sas di Carbone R. & F. Ss (San Donaci, Italija), Perrone Cosimo (Leverano, Italija), Durante Giuseppina (Leverano, Italija), Società Agricola CO.VI.SER Srl (Arnesano, Italija), Miggiano Antonio (Sanarica, Italija), Castrignano' Antonio (Sanarica, Italija), Stincone Giorgio (Sanarica, Italija), Zecca Fabio (Leverano, Italija), Società Agricola Florsilva Srl (Copertino, Italija) (Copertino, Italija) (zastupnik: G. Manelli, odvjetnik)

      Tuženik: Europska komisija

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelji od Općeg suda zahtijevaju da poništi Provedbenu odluku (EU) br. 2015/789 donesenu 18. svibnja 2015. i objavljenu u Službenom listu Europske unije (SLEU) dana 21. svibnja 2015.

      Tužbeni razlozi i glavni argumenti

   U prilog osnovanosti tužbe tužitelji ističu tri tužbena razloga.

               1.

               Bitna povreda odredaba postupka, potpuni nedostatak obrazloženja, očita nerazumnost i povreda načela proporcionalnosti
               Tužitelji ističu da:

                           —

                           Europska komisija, premda je pokrenula seriju studija provedenih u europskom okviru, ne objavljuje rezultate tih studija te stoga ne omogućuje da se ocjeni prikladnost primijenjenih mjera. Ona ni ne objašnjava razloge zbog kojih je smatrala da je potrebno prenijeti popis od više od 180 navedenih biljaka koje, premda su eventualno mogle biti biljke domaćini Xylelle fastidiose, nisu postojale u pokrajini Lecce; a još manje navodi razloge zbog kojih je smatrala da u Prilogu I. treba biti naveden broj vrsta koji prelazi 180 te obuhvaća i biljke koje su osjetljive i na „izvaneuropske” izolate, koje jasno nisu značajne za mjerodavno područje.

                           —

                           Europska komisija ne navodi razloge zbog kojih je smatrala da mora primijeniti nediskriminatornu zabranu kretanja biljaka koje se spominju u Prilogu I. isključujući najprije mogućnost korištenja alternativnih mjera kojima se može suprotstaviti riziku od širenja.

                           —

                           Europska komisija ne navodi koje pravno pravilo Europske unije opravdava donošenje provedbene odluke; ne navodi razloge zbog kojih smatra da će se njime prevladati načelo supsidijarnosti, u situaciji u kojoj država članica ne samo da je nadležna već je i obavljala predmetnu funkciju, i ne navodi razloge zbog kojih bi se mjera trebala smatrati proporcionalnom u odnosu na cilj čijem se ostvarenju teži, propuštajući usporedbu odnosno izričito vaganje interesa.

               2.

               Bitna povreda odredaba postupka, u drugom pogledu, potpuni nedostatak obrazloženja, očita nerazumnost i povreda načela proporcionalnosti.

                           —

                           Tužitelji smatraju da se ne može shvatiti na temelju kojih znanstvenih pretpostavki navedene biljke ne mogu biti predmetom kretanja kada je utvrđeno, putem tome namijenjenih analiza koje imaju znanstvenu vrijednost, da ih uzročnik bolesti nije napao. Niti se može shvatiti zbog čega se biljka koja je prošla dio svog ciklusa rasta izvan sustava screen house ne može unijeti u druge sustave kako bi na pravilan način upotpunila vlastiti ciklus života da poslije bude namijenjena trgovini.

               3.

               Povreda članka 5. stavka 3. i članka 4. Ugovora te pravnih pravila vezanih uz primjenu istoga, povreda načela supsidijarnosti i povreda načela proporcionalnosti.
               Tužitelji smatraju:

                           —

                           Odluka Zajednice je nezakonita, posebno što se tiče odredbe članka 6. naslovljenog „Mjere iskorjenjivanja”. Odredba je neuobičajena i nerazmjerna jer se njezina primjena nameće za zdrave biljke ili i na biljke za koje se samo sumnja na infekciju u krugu od 100 metara od mjesta na kojem se nalazi zaražena biljka. Takva odredba ne odgovara nikakvoj znanstveno utemeljenoj logici te je prije svega neproporcionalna cilju koji se nastoji ostvariti.

                           —

                           Odluka Zajednice je nezakonita i što se tiče odredbe članka 9. naslovljenog „Premještanje navedenog bilja unutar Unije” jer se njome nameće nediskriminatorna i neopravdana zabrana kretanja neovisno o zdravstvenom stanju biljke. Sve to još je ozbiljnije ako se samo ima na umu činjenica da je predmetna zabrana nametnuta kako izvan demarkiranog područja, tako unutar istog.

                           —

                           Pobijana odluka povrjeđuje načela proporcionalnosti i supsidijarnosti.

                           —

                           Odluka Zajednice je nezakonita posebno što se tiče stavka 2. točaka (d), (f) i (h) članka 9. kojim se, u svrhu odstupanja od odredbe stavka 1., nameće uspostava zaštitnog pojasa od 200 metara oko mjesta uzgoja i kojim se predviđa niz obveza u istom pojasu. To odstupanje je očito neprovedivo jer bi zaštitni pojas oko uzgajališta mogao u svim slučajevima u kojima je navedeni pojas vlasništvo trećih osoba izmaći ovlasti nadzora rasadničkih poduzeća.


title: Predmet T-690/14: Tužba podnesena 19. rujna 2014. – Sony Computer Entertainment Europe protiv OHIM-a – Marpefa (Vieta)

text:
               1.12.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 431/37

         Tužba podnesena 19. rujna 2014. – Sony Computer Entertainment Europe protiv OHIM-a – Marpefa (Vieta)
   (Predmet T-690/14)
   (2014/C 431/60)
   Jezik na kojem je tužba podnesena: engleski

      Stranke

      Tužitelj: Sony Computer Entertainment Europe Ltd (London, Ujedinjena Kraljevina) (zastupnik: S. Malynicz, Barrister)

      Tuženik: Ured za usklađivanje na unutarnjem tržištu (žigovi i dizajni) (OHIM)

      Druga stranka pred žalbenim vijećem: Marpefa, SL (Barcelona, Španjolska)

      Podaci o postupku pred OHIM-om

      Podnositelj prijave: tužitelj

      Sporni žig u pitanju: žig Zajednice br. 1 7 90  674

      Postupak pred OHIM-om: postupak proglašavanja žiga ništavim

      Pobijana odluka: odluka Drugog žalbenog vijeća OHIM-a od 2. srpnja 2014. u predmetu R 2100/2013-2

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

               —

               poništi pobijanu odluku;

               —

               naloži OHIM-u i drugoj stranci pred žalbenim vijećem snošenje troškova.

      Tužbeni razlozi

               —

               povreda članka 15. stavka 1. Uredbe br. 207/2009;

               —

               povreda članka 15. stavka 1 točke (a) Uredbe br. 207/2009;

               —

               povreda članka 51. stavka 2. Uredbe br. 207/2009.


title: Predmet T-692/15: Tužba podnesena 25. studenoga 2015. – HTTS protiv Vijeća

text:
               15.2.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 59/28

         Tužba podnesena 25. studenoga 2015. – HTTS protiv Vijeća
   (Predmet T-692/15)
   (2016/C 059/30)
   Jezik postupka: njemački

      Stranke

      Tužitelj: HTTS Hanseatic Trade Trust & Shipping GmbH (Hamburg, Njemačka) (zastupnici: M. Schlingmann i M. Bever, odvjetnici)

      Tuženik: Vijeće Europske unije

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

               —

               naloži Vijeću Europske unije da mu isplati naknadu štete u iznosu od 2 516 221,50 eura za imovinsku i neimovinsku štetu nastalu uvrštavanjem tužitelja na popis osoba, subjekata i tijela iz Priloga V. Uredbi (EZ) br. 423/2007 i iz Priloga VIII. Uredbi (EU) br. 961/2010;

               —

               naloži Vijeću Europske unije plaćanje zateznih kamata prema kamatnoj stopi koju je utvrdila Europska središnja banka za glavne operacije refinanciranja, uvećanoj za dva postotna boda, počevši od 17. listopada 2015. do potpune isplate gore navedenog iznosa;

               —

               naloži Vijeću snošenje troškova postupka, uključujući troškove nastale tužitelju.

      Tužbeni razlozi i glavni argumenti

   U prilog tužbi tužitelj ističe jedan tužbeni razlog, koji se temelji na tome što je Vijeće – koje ga je pogrešno uvrstilo na popis osoba, subjekata i tijela, čiji su ukupni novac i financijska sredstva zamrznuti – povrijedilo propise kojima se štite pojedinačni interesi i koji ne dopuštaju marginu prosudbe.
   Tužitelju je nastala imovinska i neimovinska šteta kao neposredna posljedica ograničavajućih mjera koje je protiv njega nezakonito donijelo Vijeće.