title: Presuda Suda (treće vijeće) od 23. prosinca 2015.#Europski parlament protiv Vijeća Europske unije.#Tužba za poništenje – Zamjena pobijane odluke tijekom postupka – Predmet tužbe – Policijska i pravosudna suradnja u kaznenim stvarima – Podvrgavanje nove psihoaktivne tvari kontrolnim mjerama – Pravni okvir primjenjiv nakon stupanja na snagu Ugovora iz Lisabona – Prijelazne odredbe – Savjetovanje s Europskim parlamentom.#Predmet C-595/14.

text:
         PRESUDA SUDA (treće vijeće)
      23. prosinca 2015. (
            *
         )
      „Tužba za poništenje — Zamjena pobijane odluke tijekom postupka — Predmet tužbe — Policijska i pravosudna suradnja u kaznenim stvarima — Podvrgavanje nove psihoaktivne tvari kontrolnim mjerama — Pravni okvir primjenjiv nakon stupanja na snagu Ugovora iz Lisabona — Prijelazne odredbe — Savjetovanje s Europskim parlamentom“
      U predmetu C‑595/14,
      povodom tužbe za poništenje na temelju članka 263. UFEU‑a, podnesene 19. prosinca 2014.,

         Europski parlament, koji zastupaju F. Drexler, A. Caiola i M. Pencheva, u svojstvu agenata, s izabranom adresom za dostavu u Luxembourgu,
      tužitelj,
      protiv

         Vijeća Europske unije, koje zastupaju K. Pleśniak i K. Michoel, u svojstvu agenata,
      tuženika,
      SUD (treće vijeće),
      u sastavu: L. Bay Larsen (izvjestitelj), predsjednik vijeća, D. Šváby, J. Malenovský, M. Safjan i M. Vilaras, suci,
      nezavisni odvjetnik: Y. Bot,
      tajnik: A. Calot Escobar,
      uzimajući u obzir pisani postupak,
      odlučivši, nakon što je saslušao nezavisnog odvjetnika, da u predmetu odluči bez mišljenja,
      donosi sljedeću

         Presudu

               1

               Svojom tužbom Europski parlament zahtijeva poništenje Provedbene odluke Vijeća 2014/688/EU od 25. rujna 2014. o podvrgavanju tvari 4-jodo-2,5-dimetoksi‑N-(2-metoksibenzil)fenetilamina (25I‑NBOMe), 3,4-dikloro‑N-((1-(dimetilamino)cikloheksil)metil)benzamida (AH-7921), 3,4-metilendioksipirovalerona (MDPV) i 2-(3-metoksifenil)-2-(etilamino)cikloheksanona (metoksetamin) kontrolnim mjerama (SL L 287, str. 22.; u daljnjem tekstu: pobijana odluka).

         Pravni okvir

         Odluka 2005/387/PUP

               2

               Članak 1. Odluke Vijeća 2005/387/PUP od 10. svibnja 2005. o razmjeni informacija, procjeni rizika i kontroli novih psihoaktivnih tvari (SL L 127, str. 32.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 19., svezak 8., str. 102.) propisuje:
               „Ova Odluka uspostavlja mehanizam za brzu razmjenu informacija o novim psihoaktivnim tvarima. [...]
               Ova Odluka također osigurava procjenu rizika vezanih za te nove psihoaktivne tvari, kako bi se omogućilo da se mjere primjenjive za kontrolu opojnih droga i psihotropnih tvari u državama članicama također primjenjuju i na nove psihoaktivne tvari.“

               3

               Članak 6. te odluke predviđa da Vijeće Europske unije može zahtijevati procjenu rizika vezanih za novu psihoaktivnu tvar.

               4

               Pod naslovom „Postupak za stavljanje određenih novih psihoaktivnih tvari pod nadzor“, članak 8. te odluke glasi kako slijedi:
               „1.   Komisija u roku od šest tjedana od datuma primitka Izvješća o procjeni rizika, predstavlja Vijeću inicijativu o podvrgavanju nove psihoaktivne tvari kontrolnim mjerama. [...]
               2.   Ako Komisija smatra da nije potrebno dostaviti inicijativu o podvrgavanju nove psihoaktivne tvari kontrolnim mjerama, takvu inicijativu može dostaviti Vijeću jedna ili više država članica, po mogućnosti najkasnije u roku od šest tjedana od datuma kada je Komisija dostavila Vijeću svoje izvješće.
               3.   Vijeće odlučuje kvalificiranom većinom i djelujući na temelju inicijative predane prema stavku 1. ili 2., na temelju članka 34. stavka 2. točke (c) Ugovora hoće li nove psihoaktivne tvari podvrgnuti kontrolnim mjerama.“

         Provedbena odluka (EU) 2015/1875

               5

               Uvodne izjave 34. i 35. Provedbene odluke Vijeća (EU) 2015/1875 od 8. listopada 2015. o podvrgavanju tvari 4-jodo-2,5-dimetoksi‑N-(2-metoksibenzil)fenetilamina (25I‑NBOMe), 3,4-dikloro‑N-((1-(dimetilamino)cikloheksil)metil)benzamida (AH-7921), 3,4-metilendioksipirovalerona (MDPV) i 2-(3-metoksifenil)-2-(etilamino)cikloheksanona (metoksetamin) kontrolnim mjerama (SL L 275, str. 38.) glase kako slijedi:

                        „(34)

                        U svojoj presudi od 16. travnja 2015. u spojenim predmetima C‑317/13 i C‑679/13 [(EU:C:2015:223)], Sud Europske unije smatrao je da bi se Vijeće, prije donošenja provedbenih odluka na temelju članka 8. stavka 3. Odluke 2005/387/PUP, trebalo savjetovati s Europskim parlamentom. [Pobijana] odluka donesena je bez takvog prethodnog savjetovanja te je stoga manjkava zbog povrede postupka. [Pobijanu] odluku trebalo bi stoga zamijeniti ovom odlukom.

                        (35)

                        Kako bi se osigurao kontinuitet kontrolnih mjera širom Unije [...], ovom odlukom ne bi se trebale dovoditi u pitanje obveze država članica u vezi s rokom za podvrgavanje tih novih psihoaktivnih tvari kontrolnim mjerama i kaznenim sankcijama u njihovim nacionalnim zakonodavstvima, kako je navedeno u članku 2. [pobijane] odluke.“

               6

               Članak 1. te odluke propisuje:
               „Sljedeće nove psihoaktivne tvari podvrgavaju se kontrolnim mjerama diljem Unije:

                        (a)

                        4-jodo-2,5-dimetoksi‑N-(2-metoksibenzil)fenetilamin (25I‑NBOMe);

                        (b)

                        3,4-dikloro‑N-[[1-(dimetilamino) cikloheksil]metil] benzamid (AH-7921);

                        (c)

                        3,4-metilendioksipirovaleron (MDPV);

                        (d)

                        2-(3-metoksifenil)-2-(etilamino)cikloheksanon (metoksetamin).“

               7

               Članak 2. navedene odluke propisuje:
               „[Pobijana] odluka zamjenjuje se ne dovodeći u pitanje obveze država članica u vezi s rokom za podvrgavanje tvari 4-jodo-2,5-dimetoksi‑N-(2-metoksibenzil)fenetilamina (25I‑NBOMe), 3,4-dikloro‑N-((1-(dimetilamino)cikloheksil)metil)benzamida (AH-7921), 3,4-metilendioksipirovalerona (MDPV) i 2-(3-metoksifenil)-2-(etilamino)cikloheksanona (metoksetamin) kontrolnim mjerama i kaznenim sankcijama u njihovim nacionalnim zakonodavstvima, kako je navedeno u članku 2. [pobijane odluke].“

               8

               U skladu s člankom 3. te odluke, ona je stupila na snagu dan nakon objave u Službenom listu Europske unije.

         Pobijana odluka

               9

               Pobijana odluka, koja upućuje na UFEU i Odluku 2005/387, osobito njezin članak 8. stavak 3., u članku 1. propisuje:
               „Sljedeće nove psihoaktivne tvari podvrgavaju se kontrolnim mjerama diljem Unije:

                        (a)

                        4-jodo-2,5-dimetoksi‑N-(2-metoksibenzil)fenetilamin (25I‑NBOMe);

                        (b)

                        3,4-dikloro‑N-[[1-(dimetilamino) cikloheksil]metil] benzamid (AH-7921);

                        (c)

                        3,4-metilendioksipirovaleron (MDPV);

                        (d)

                        2-(3-metoksifenil)-2-(etilamino)cikloheksanon (metoksetamin).“

               10

               Članak 2. te odluke propisuje da države članice najkasnije do 2. listopada 2015. poduzimaju potrebne mjere kako bi nove psihoaktivne tvari iz članka 1. podvrgnule kontrolnim mjerama i kaznenim sankcijama kako je predviđeno njihovim zakonodavstvima.

         Zahtjevi stranaka

               11

               Parlament od Suda zahtijeva da:

                        —

                        poništi pobijanu odluku;

                        —

                        održi na snazi učinke te odluke dok se ne zamijeni novim aktom i

                        —

                        naloži Vijeću snošenje troškova.

               12

               Vijeće od Suda zahtijeva da:

                        —

                        obustavi ovaj postupak zbog bespredmetnosti;

                        —

                        podredno, odbije prvi tužbeni razlog koji je istaknuo Parlament kao neosnovan i

                        —

                        u slučaju da Sud poništi pobijanu odluku, održi na snazi njezine učinke do njezine zamjene novim aktom.

         O tužbi

         Predmet tužbe

      Argumentacija stranaka

               13

               Vijeće ističe da u dijelu u kojem je pobijana odluka zamijenjena i stavljena izvan snage Provedbenom odlukom 2015/1875, donesenom nakon savjetovanja s Parlamentom, a koja predviđa podvrgavanje kontrolnim mjerama istih psihoaktivnih tvari kao što su one iz pobijane odluke, Sud treba obustaviti ovaj postupak zbog bespredmetnosti.

               14

               Naime, iz ustaljene sudske prakse Suda proizlazi da predmet spora i pravni interes trebaju postojati sve do proglašenja sudske odluke, što pretpostavlja da tužba svojim ishodom može donijeti korist stranci koja ju je podnijela.

               15

               Usto Vijeće smatra da, iako je Sud priznao da tužiteljev pravni interes može postojati ako se navodna nezakonitost može ponoviti u budućnosti neovisno o okolnostima predmeta o kojem je riječ, to nije slučaj u ovom predmetu, s obzirom na to da je Vijeće već poduzelo mjere koje znače provedbu presuda Parlament/Vijeće (C‑317/13 i C‑679/13, EU:C:2015:223) kao i Parlament/Vijeće (C‑540/13, EU:C:2015:224) i da je iz pravnog poretka Unije uklonilo nezakonitost kojom je zahvaćena pobijana odluka.

         Ocjena Suda

               16

               U dijelu u kojem se Vijeće poziva na stavljanje izvan snage i zamjenu pobijane odluke Provedbenom odlukom 2015/1875, valja podsjetiti na to da stavljanje izvan snage pobijanog akta nakon podnošenja tužbe samo za sebe ne stvara obvezu suda Unije da obustavi postupak zbog bespredmetnosti ili nedostatka pravnog interesa na dan proglašenja presude (presuda Xeda International i Pace International/Komisija, C‑149/12 P, EU:C:2013:433, t. 32. i navedena sudska praksa).

               17

               Međutim, kao što to ističe Vijeće, iz ustaljene sudske prakse Suda proizlazi da tužiteljev pravni interes s obzirom na predmet tužbe mora postojati u stadiju njezina podnošenja; u suprotnome ta je tužba nedopuštena. Taj predmet spora kao i pravni interes moraju postojati do proglašenja sudske odluke pod prijetnjom obustave postupka, što pretpostavlja da tužba svojim ishodom može donijeti korist stranci koja ju je podnijela (vidjeti u tom smislu presudu Abdulrahim/Vijeće i Komisija, C‑239/12 P, EU:C:2013:331, t. 61. i navedena sudska praksa).

               18

               Sud je iz toga zaključio da je na njemu, kad je pobijani akt prestao proizvoditi učinke tijekom postupka, da in concreto ocijeni daljnje postojanje tužiteljeva pravnog interesa, uzimajući u obzir, među ostalim, posljedice navodne nezakonitosti i naravi navodno pretrpljene štete (vidjeti u tom smislu presudu Abdulrahim/Vijeće i Komisija, C‑239/12 P, EU:C:2013:331, t. 62. i 65.).

               19

               Međutim, valja istaknuti da je to rješenje usvojeno u postupcima o tužbama čija je dopuštenost ovisila o opravdanju tužiteljeva pravnog interesa jer su ih podnijele fizičke ili pravne osobe iz članka 263. četvrtog stavka UFEU‑a.

               20

               Međutim, pravo Parlamenta na tužbu, predviđeno člankom 263. drugim stavkom UFEU‑a, poput prava država članica na tužbu predviđenog istom odredbom, nije podvrgnuto opravdanju pravnog interesa (vidjeti u tom smislu presudu Parlament/Vijeće, C‑355/10, EU:C:2012:516, t. 37).

               21

               Prema tome, odluka Suda da odlučuje u ovom postupku ili, naprotiv, da ga obustavi ne može logično ovisiti o provjeri postojanja pravnog interesa Parlamenta nakon donošenja Provedbene odluke 2015/1875.

               22

               S obzirom na to, Sud je mogao zaključiti da je zbog bespredmetnosti trebalo obustaviti postupke koje su pokrenule države članice kad su nakon poništenja ili opoziva pobijanog akta te države ostvarile rezultat koji su tražile svojim tužbama (vidjeti u tom smislu rješenje Njemačka/Komisija,C‑46/96, EU:C:1997:103, t. 6. kao i presude Italija/Komisija, C‑372/97, EU:C:2004:23‑4, t. 37. i Italija/Komisija, C‑138/03, C‑324/03 i C‑431/03, EU:C:2005:714, t. 25.).

               23

               U ovom slučaju, treba utvrditi da je u svakom slučaju zamjena pobijane odluke Provedbenom odlukom 2015/1875 zadržala prošle učinke pobijane odluke i da stoga nije proizvela učinke jednake onima koje bi načelno stvorilo njezino poništenje.

               24

               Stoga, iz zajedničkog tumačenja članaka 1. i 3. te provedbene odluke proizlazi da je obveza koju predviđa – da se psihoaktivne tvari o kojima je riječ podvrgnu kontrolnim mjerama – dobila učinak tek sljedeći dan nakon dana njezine objave u Službenom listu Europske unije. Iz toga slijedi da ta obveza, u odnosu na razdoblje prije stupanja na snagu te provedbene odluke, ne može nadomjestiti jednakovrijednu obvezu predviđenu pobijanom odlukom.

               25

               Također, iako iz uvodne izjave 34. i članka 2. Provedbene odluke 2015/1875 proizlazi da je ona zamijenila pobijanu odluku, ništa u toj provedbenoj odluci ne upućuje na to da bi ta zamjena bila retroaktivna.

               26

               Naprotiv, iz uvodne izjave 35. i članka 2. te provedbene odluke proizlazi da se ona primjenjuje „ne dovodeći u pitanje“ obveze iz pobijane odluke u odnosu na rok za podvrgavanje psihoaktivnih tvari o kojima je riječ kontrolnim mjerama i kaznenim sankcijama, tj. najkasnije do 2. listopada 2015. Iz toga proizlazi da Vijeće nije namjeravalo ni dovesti u pitanje valjanost tih obveza, kako proizlaze iz pobijane odluke, ni retroaktivno utvrditi valjanost tih obveza na temelju Provedbene odluke 2015/1875.

               27

               Nadalje, valja istaknuti da se Vijeće pred Sudom samo pozivalo na stavljanje izvan snage i zamjenu pobijane odluke Provedbenom odlukom 2015/1875 a da nije tvrdilo da ta zamjena ima ex tunc učinak jednakovrijedan onome u slučaju poništenja pobijane odluke.

               28

               Posljedično, razvidno je da stupanje na snagu te provedbene odluke nije uklonilo sve učinke pobijane odluke i da, prema tome, tužbu Parlamenta u ovom postupku nije u potpunosti lišilo predmeta.

               29

               Taj zaključak ne može biti doveden u pitanje okolnošću da Parlament od Suda zahtijeva, u slučaju da poništi pobijanu odluku, da zadrži njezine učinke do njezine zamjene novom odlukom s obzirom na to da je na Sudu da odluči o posljedicama poništenja a da pritom nije vezan prijedlozima stranaka i da, u svakom slučaju, institucija može valjano tražiti proglašenje nezakonitosti, čak i u slučaju da se učinci poništenog akta u cijelosti održe na snazi (vidjeti u tom smislu presudu Vijeće/Parlament, C‑284/90, EU:C:1992:154, t. 36.).

               30

               Iz prethodno navedenoga proizlazi da o tužbi Parlamenta treba odlučiti.

         Meritum

               31

               Parlament navodi dva tužbena razloga u prilog svojoj tužbi, koji se temelje na izboru pravnog temelja, koji je stavljen izvan snage ili je nezakonit, i na bitnoj povredi postupka, zbog nesudjelovanja Parlamenta u postupku donošenja pobijane odluke.

         Drugi tužbeni razlog, koji se temelji na bitnoj povredi postupka
      – Argumentacija stranaka

               32

               Parlament tvrdi da je činjenica da nije sudjelovao u donošenju pobijane odluke bitna povreda postupka.

               33

               Ističe da je tu odluku trebalo donijeti u redovnom zakonodavnom postupku na temelju članka 83. stavka 1. UFEU‑a, a ne u okviru postupka u koji Parlament nije bio uključen.

               34

               Vijeće priznaje da zbog nesavjetovanja s Parlamentom postupak primijenjen za donošenje pobijane odluke nije bio u skladu sa zahtjevima članka 34. stavka 2. točke (c) UEU‑a.

         – Ocjena Suda

               35

               Najprije valja istaknuti da je redovno savjetovanje s Parlamentom u slučajevima predviđenima primjenjivim pravilima prava Unije bitan postupovni zahtjev čije nepoštovanje dovodi do ništavosti predmetnog akta (presude Parlament/Vijeće, C‑317/13 i C‑679/13, EU:C:2015:223, t. 63. kao i Parlament/Vijeće, C‑540/13, EU:C:2015:224, t. 53. i navedena sudska praksa).

               36

               Stoga je potrebno, kako bi se odlučilo o drugom tužbenom razlogu koji ističe Parlament u prilog svojoj tužbi, utvrditi je li prije donošenja pobijane odluke trebalo provesti savjetovanje s Parlamentom.

               37

               U tom smislu valja podsjetiti na to da iz ustaljene sudske prakse Suda proizlazi da pravni temelj akta određuje postupak koji treba slijediti za njegovo donošenje (vidjeti u tom smislu presude Parlament/Vijeće, C‑130/10, EU:C:2012:472, t. 80. i Parlament/Vijeće, C‑658/11, EU:C:2014:2025, t. 57.).

               38

               U ovom slučaju, iako postoji neslaganje između stranaka o pravnom temelju koji je Vijeće stvarno upotrijebilo za donošenje pobijane odluke, iz teksta te odluke jasno proizlazi da se ona temelji na članku 8. stavku 3. Odluke 2005/387 (vidjeti prema analogiji presudu Parlament/Vijeće, C‑317/13 i C‑679/13, EU:C:2015:223, t. 28. do 31.).

               39

               Međutim, iz sudske prakse suda proizlazi da tako dugo dok nije stavljen izvan snage, poništen ili izmijenjen, članak 8. stavak 3. Odluke 2005/387 nastavlja, na temelju članka 9. Protokola (br. 36) o prijelaznim odredbama, proizvoditi svoje pravne učinke nakon stupanja na snagu Ugovora iz Lisabona i da, prema tome, omogućuje donošenje provedbenih mjera u skladu s postupkom koji definira (vidjeti u tom smislu presudu Parlament/Vijeće, C‑317/13 i C‑679/13, EU:C:2015:223, t. 57. i 65.).

               40

               Nadalje, Sud je presudio da članak 8. stavak 3. Odluke 2005/387 treba tumačiti, u skladu s člankom 39. stavkom 1. UEU‑a, na način da dopušta Vijeću da donese akt u svrhu podvrgavanja nove psihoaktivne tvari kontrolnim mjerama tek nakon savjetovanja s Parlamentom (presuda Parlament/Vijeće,C‑317/13 i C‑679/13, EU:C:2015:223, t. 50.).

               41

               Stavljanje članka 39. stavka 1. UEU‑a izvan snage Ugovorom iz Lisabona ne može dovesti u pitanje tu obvezu savjetovanja s Parlamentom jer, s jedne strane, obveza tumačenja akta sekundarnog prava u skladu s primarnim pravom proizlazi iz općeg načela tumačenja, prema kojem odredbu treba u najvećoj mogućoj mjeri tumačiti na način koji ne dovodi u pitanje njezinu zakonitost i, s druge strane, jer zakonitost akta Unije treba ocijeniti s obzirom na činjenične i pravne elemente koji su postojali u trenutku donošenja tog akta (vidjeti u tom smislu presudu Parlament/Vijeće, C‑317/13 i C‑679/13, EU:C:2015:223, t. 45., 49. i 67.).

               42

               Nije sporno da je Vijeće donijelo pobijanu odluku a da se prethodno nije savjetovalo s Parlamentom.

               43

               Iz toga slijedi da je drugi tužbeni razlog koji ističe Parlament osnovan i da pobijanu odluku stoga treba poništiti.

         Prvi tužbeni razlog, koji se temelji na tome da je izabran pravni temelj koji je stavljen izvan snage ili je nezakonit

               44

               Budući da je drugi tužbeni razlog Parlamenta prihvaćen i da pobijanu odluku posljedično treba poništiti, nije potrebno ispitati prvi tužbeni razlog koji je Parlament istaknuo u prilog svojoj tužbi.

         Zahtjev za održavanje na snazi učinaka pobijane odluke

               45

               Parlament, kao i Vijeće, zahtijeva da Sud, u slučaju da poništi pobijanu odluku, održi njezine učinke na snazi dok se ona ne zamijeni novim aktom.

               46

               U tom pogledu valja podsjetiti da, sukladno članku 264. stavku 2. UFEU‑a, Sud, ako to smatra potrebnim, navodi koji se učinci akta koji je proglasio ništavim moraju smatrati konačnima.

               47

               U ovom slučaju valja istaknuti da je Vijeće donijelo, kako bi uklonilo manjkavost odluke zbog povrede postupka, Provedbenu odluku 2015/1875 i da je ona zamijenila, od datuma njezina stupanja na snagu, pobijanu odluku.

               48

               Međutim, proglasiti poništenje pobijane odluke bez predviđanja održavanja njezinih učinaka na snazi moglo bi, stvaranjem osobito nesigurnosti o datumu od kojega su države članice obvezne podvrgnuti psihoaktivne tvari o kojima je riječ kontrolnim mjerama i kaznenim sankcijama, ugroziti učinkovitost kontrola psihoaktivnih tvari na koje se odnosi ta odluka i, prema tome, zaštitu javnog zdravlja. Iako Parlament zahtijeva poništenje te odluke zbog bitne povrede postupka, on ne osporava njezine ciljeve ni sadržaj.

               49

               Stoga treba održati na snazi učinke pobijane odluke.

         Troškovi

               50

               Na temelju članka 138. stavka 1. Poslovnika Suda, stranka koja ne uspije u postupku dužna je, na zahtjev protivne stranke, snositi troškove. Budući da je Parlament postavio zahtjev da se Vijeću naloži snošenje troškova i da ono nije uspjelo u postupku, nalaže mu se snošenje troškova.

               Slijedom navedenoga, Sud (treće vijeće) proglašava i presuđuje:

                           1.

                           Poništava se Provedbena odluka Vijeća 2014/688/EU od 25. rujna 2014. o podvrgavanju tvari 4-jodo-2,5-dimetoksi‑N-(2-metoksibenzil)fenetilamina (25I‑NBOMe), 3,4-dikloro‑N-((1-(dimetilamino)cikloheksil)metil)benzamida (AH-7921), 3,4-metilendioksipirovalerona (MDPV) i 2-(3-metoksifenil)-2-(etilamino)cikloheksanona (metoksetamin) kontrolnim mjerama.

                           2.

                           Učinci Provedbene odluke 2014/688 održavaju se na snazi.

                           3.

                           Nalaže se Vijeću Europske unije snošenje troškova.

                     Potpisi

            (
            *
         )   Jezik postupka: francuski


title: Presuda Suda (prvo vijeće) od 10. studenoga 2016.#Simba Toys GmbH & Co. KG protiv Ureda Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO).#Žalba – Žig Europske unije – Trodimenzionalni žig u obliku kocke sa stranicama rešetkaste strukture – Zahtjev za proglašavanje žiga ništavim – Odbijanje zahtjeva za proglašavanje žiga ništavim.#Predmet C-30/15 P.

text:
         PRESUDA SUDA (prvo vijeće)
      10. studenoga 2016. (
            *1
         )
      „Žalba — Žig Europske unije — Trodimenzionalni žig u obliku kocke sa stranicama rešetkaste strukture — Zahtjev za proglašavanje žiga ništavim — Odbijanje zahtjeva za proglašavanje žiga ništavim“
      U predmetu C‑30/15 P,
      povodom žalbe na temelju članka 56. Statuta Suda Europske unije, podnesene 26. siječnja 2015.,

         Simba Toys GmbH & Co. KG, sa sjedištem u Fürthu (Njemačka), koji zastupa O. Ruhl, Rechtsanwalt,
      tužitelj,
      a druge stranke postupka su:

         Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO), koji zastupaju D. Botis i A. Folliard‑Monguiral, u svojstvu agenata,
      tuženik u prvom stupnju,

         Seven Towns Ltd, sa sjedištem u Londonu (Ujedinjena Kraljevina), koji zastupaju K. Szamosi i M. Borbás, ügyvédek,
      intervenijent u prvom stupnju,
      SUD (prvo vijeće),
      u sastavu: R. Silva de Lapuerta, predsjednica vijeća, A. Arabadjiev, J.‑C. Bonichot, E. Regan i S. Rodin (izvjestitelj), suci,
      nezavisni odvjetnik: M. Szpunar,
      tajnik: V. Giacobbo‑Peyronnel, administratorica,
      uzimajući u obzir pisani postupak i nakon rasprave održane 2. ožujka 2016.,
      saslušavši mišljenje nezavisnog odvjetnika na raspravi održanoj 25. svibnja 2016.,
      donosi sljedeću

         Presudu

               1

               Simba Toys GmbH & Co. KG žalbom traži ukidanje presude Općeg suda Europske unije od 25. studenoga 2014., Simba Toys/OHIM – Seven Towns (Oblik kocke sa stranicama rešetkaste strukture) (T‑450/09, EU:T:2014:983, u daljnjem tekstu: pobijana presuda), kojom je Opći sud odbio njegovu tužbu za poništenje odluke drugog žalbenog vijeća Ureda Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO) od 1. rujna 2009. (predmet R 1526/2008‑2), a koja se odnosi na postupak za proglašavanje žiga ništavim između tužitelja i društva Seven Towns Ltd (u daljnjem tekstu: sporna odluka).

         Pravni okvir

               2

               Uredba Vijeća (EZ) br. 40/94 od 20. prosinca 1993. o žigu Zajednice (SL 1994., L 11, str. 1.) bila je stavljena izvan snage i zamijenjena Uredbom Vijeća (EZ) br. 207/2009 od 26. veljače 2009. o žigu Europske unije (SL 2009., L 78, str. 1.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 17., svezak 1., str. 226.), koja je stupila na snagu 13. travnja 2009.

               3

               Međutim, s obzirom na vrijeme nastanka činjenica, na ovaj se spor primjenjuje Uredba br. 40/94, barem glede odredaba koje nisu strogo postupovne naravi.

               4

               Članak 7. Uredbe br. 40/94, naslovljen „Apsolutni razlozi za odbijanje”, određuje:
               „1.   Neće se registrirati sljedeće:
               […]

                        (b)

                        žigovi koji nemaju nikakav razlikovni karakter;

                        (c)

                        žigovi koji se sastoje isključivo od oznaka ili podataka koji u trgovini mogu služiti za označivanje vrste, kakvoće, količine, namjene, vrijednosti, zemljopisnog podrijetla ili vremena proizvodnje ili pružanja usluge ili za označivanje drugih karakteristika proizvoda i usluga;

                  […]

                        (e)

                        znakovi koji se sastoje isključivo od:

                                 i.

                                 oblika koji proizlazi iz same vrste proizvoda;
                                 ili

                                 ii.

                                 oblika proizvoda potrebnog za postizanje nekog tehničkog rezultata;
                                 ili

                                 iii.

                                 oblika koji proizvodima daje bitnu vrijednost;

                           […]” [neslužbeni prijevod]

               5

               U skladu s člankom 74. stavkom 1. Uredbe br. 40/94:
               „U postupcima koji se pred njim vode, Ured po službenoj dužnosti ispituje činjenice; međutim u postupcima koji se odnose na relativne razloge za odbijanje registracije, Ured to ispitivanje ograničava na činjenice, dokaze i argumente te zahtjeve što su ih podnijele stranke.”

         Okolnosti spora

               6

               Okolnosti spora izložene su u točkama 1. do 12. pobijane presude i mogu se sažeti kako slijedi.

               7

               Seven Towns je 1. travnja 1996. podnio prijavu za registraciju žiga Zajednice EUIPO‑u u odnosu na trodimenzionalni znak prikazan u nastavku:

               8

               Proizvodi za koje je zatražena registracija pripadaju razredu 28. Nicanskog sporazuma o međunarodnoj klasifikaciji proizvoda i usluga radi registracije žigova od 15. lipnja 1957., kako je revidiran i izmijenjen, i odgovaraju sljedećem opisu: „Trodimenzionalne slagalice”.

               9

               Predmetni žig registriran je 6. travnja 1999. kao žig Zajednice pod brojem 162784. Registracija je obnovljena 10. studenoga 2006.

               10

               Simba Toys 15. studenoga 2006. podnio je zahtjev za proglašavanje tog žiga ništavim na temelju članka 51. stavka 1. točke (a) Uredbe br. 40/94 u vezi s člankom 7. stavkom 1. točkama (a) do (c) i (e) te uredbe.

               11

               Odlukom od 14. listopada 2008. Odjel za poništaje EUIPO‑a odbio je u cijelosti taj zahtjev.

               12

               Tužitelj je 23. listopada 2008. protiv te odluke podnio žalbu EUIPO‑u na temelju članaka 57. do 62. Uredbe br. 40/94 (sada članci 58. do 64. Uredbe br. 207/2009). U prilog toj žalbi tužitelj se pozivao na povredu članka 7. stavka 1. točaka (a) do (c) i (e) Uredbe br. 40/94.

               13

               Žalbeno vijeće spornom odlukom potvrdilo je odluku Odjela za poništaje od 14. listopada 2008. te je odbilo žalbu.

         Postupak pred Općim sudom i pobijana presuda

               14

               Tužbom koju je dostavio tajništvu Općeg suda 6. studenoga 2009. Simba Toys pokrenuo je postupak radi poništenja sporne odluke.

               15

               U prilog svojoj tužbi istaknuo je osam tužbenih razloga, koji se temelje na povredi članka 75. prve rečenice i članka 76. stavka 1. prve rečenice Uredbe br. 207/2009 kao i članka 7. stavka 1. točke (b), članka 7. stavka 1. točke (c), članka 7. stavka 1. točke (e) podtočaka i. do iii. i članka 7. stavka 3. Uredbe br. 40/94.

               16

               Opći je sud pobijanom presudom odbio tužbu kao neosnovanu.

         Zahtjevi stranaka

               17

               Simba Toys od Suda zahtijeva da:

                        —

                        ukine pobijanu presudu;

                        —

                        poništi spornu odluku i

                        —

                        naloži Seven Townsu i EUIPO‑u snošenje troškova.

               18

               Seven Towns i EUIPO od Suda zahtijevaju da:

                        —

                        odbije žalbu i

                        —

                        naloži Simba Toysu snošenje troškova.

         O zahtjevu za ponovno otvaranje usmenog dijela postupka

               19

               Dopisom od 7. srpnja 2016. Seven Towns zatražio je ponovno otvaranje usmenog dijela postupka.

               20

               To društvo tvrdi, u biti, da se nezavisni odvjetnik u svojem mišljenju pozvao na činjenične elemente i iznio argumente o kojima stranke nisu raspravljale ni pred Općim sudom ni pred Sudom, posebice glede definicije funkcije odnosnih proizvoda, utvrđivanja bitnih značajki znaka i ocjene funkcionalnosti oblika kocke.

               21

               S tim u vezi, valja podsjetiti da Sud može u svakom trenutku, nakon što sasluša nezavisnog odvjetnika, odrediti ponovno otvaranje usmenog dijela postupka, u skladu s člankom 83. svojeg Poslovnika, osobito ako smatra da stvar nije dovoljno razjašnjena ili pak ako je u predmetu potrebno odlučiti na temelju argumenta o kojem se nije raspravljalo među zainteresiranim osobama (vidjeti u tom smislu presudu od 7. travnja 2016., Marchon Germany, C‑315/14, EU:C:2016:211, t. 19.).

               22

               To u ovom predmetu nije slučaj. Naime, Sud, nakon što je saslušao nezavisnog odvjetnika, smatra da raspolaže svim potrebnim elementima za odlučivanje i da predmet ne treba ispitivati u vezi s novom činjenicom koja je takve naravi da ima odlučujući utjecaj na njegovu odluku ili u vezi s argumentom o kojem se pred Sudom nije raspravljalo.

               23

               U tim okolnostima ne može se prihvatiti zahtjev Seven Townsa za ponovno otvaranje usmenog dijela postupka.

         O žalbi

         Argumentacija stranaka

               24

               U prilog žalbi Simba Toys ističe šest žalbenih razloga. Svojim prvim žalbenim razlogom Simba Toys tvrdi da je Opći sud u točkama 50. do 77. pobijane presude povrijedio članak 7. stavak 1. točku (e) podtočku ii. Uredbe br. 40/94, prema kojem se neće registrirati znakovi koji se sastoje isključivo od oblika proizvoda potrebnog za postizanje nekog tehničkog rezultata.

               25

               S tim u vezi, Simba Toys tvrdi, kao prvo, da je Opći sud u točki 72. pobijane presude primjenu članka 7. stavka 1. točke (e) podtočke ii. Uredbe br. 40/94 pogrešno podredio uvjetu da se iz prikaza odnosnog žiga „s dovoljnom sigurnošću može donijeti zaključak” o nekom tehničkom rezultatu. Takav „zahtjev za precizno razumijevanje” ne proizlazi ni iz teksta te odredbe ni iz sudske prakse i, štoviše, protivan je njezinu cilju.

               26

               Opći je sud, kao drugo, preusko tumačio pojam „tehničke funkcije” kada je u točki 60. pobijane presude utvrdio da rešetkasta struktura na stranicama kocke ne ispunjava tu funkciju. Opći je sud zanemario da navedena struktura i opći oblik kocke nisu proizvoljni te da su stoga nužno tehnički.

               27

               Kao treće, tužitelj ističe pogrešku koja se tiče prava koju je Opći sud počinio podredivši u točki 53. pobijane presude odbijanje registracije znaka zbog razloga navedenog u članku 7. stavku 1. točki (e) podtočki ii. Uredbe br. 40/94 uvjetu da bitne značajke odnosnog žiga same po sebi ispunjavaju tehničku funkciju proizvoda koji on obuhvaća, a ne da su njegov rezultat.

               28

               Kao četvrto, tužitelj kritizira Opći sud jer je odbio prigovor koji se temelji na nepostojanju alternativnih oblika za prikaz navedenog žiga koji bi mogli ispunjavati istu tehničku funkciju. U svakom slučaju, dostupnost alternativnih oblika ne isključuje primjenu članka 7. stavka 1. točke (e) podtočke ii. Glede, konkretnije, crnih linija koje presijecaju stranice kocke, čak i kad bi bilo moguće proizvesti čarobnu kocku bez tih elemenata, ona bi i dalje, zbog svojeg stupnja sličnosti, bila zaštićena pobijanim žigom. U takvim okolnostima Opći je sud zanemario javni interes na kojem se temelji ta odredba, a to je sprečavanje uspostave trajnog monopola na tehnička rješenja.

               29

               Kao peto, Opći sud pri ocjeni tehničke prirode bitnih značajki odnosnog proizvoda nije uzeo u obzir postojanje proizvoda koji su već bili stavljeni na tržište prije dana podnošenja prijave za registraciju odnosnog žiga, posebice „Rubik’s Cube”, koju proizvodi intervenijent, a koji imaju bitne značajke osporavanog žiga, uključujući i mogućnost okretanja, koja je dobro poznata potrošačima.

               30

               Kao šesto, Simba Toys prigovara da je Opći sud u točki 55. pobijane presude, nakon što je utvrdio da je odnosni žig bio registriran za „trodimenzionalne slagalice” općenito, a ne samo za one s mogućnošću okretanja, zaključio da se registracija žiga može odbiti samo ako se razlog predviđen člankom 7. stavkom 1. točkom (e) podtočkom ii. Uredbe br. 40/94 primjenjuje na sve ili barem na velik broj proizvoda koje obuhvaća.

               31

               Prema Seven Townsu i EUIPO‑u, prvi žalbeni razlog treba odbaciti kao nedopušten, barem u dijelu, zbog činjenice da se njime žele dovesti u pitanje činjenična utvrđenja.

               32

               U svakom slučaju, te stranke smatraju da taj žalbeni razlog treba odbaciti kao nedopušten. Stranke zahtijevaju, u biti, da se potvrde razlozi iz pobijane presude koji su obuhvaćeni tim žalbenim razlogom. S tim u vezi, Opći sud uopće nije uveo nove zahtjeve, nego je samo primijenio postojeću sudsku praksu, koja nalaže, među ostalim, da se moguća tehnička funkcija utvrdi na temelju grafičkog prikaza odnosnog žiga. Seven Towns i EUIPO nadalje ističu da odnosni proizvodi uključuju sve trodimenzionalne slagalice čije čarobne kocke ne čine zasebnu potkategoriju.

         Ocjena Suda

               33

               Svojim prvim žalbenim razlogom Simba Toys tvrdi da je Opći sud pogrešno primijenio članak 7. stavak 1. točku (e) podtočku ii. Uredbe br. 40/94 oslonivši se, posebice u točkama 56. do 77. pobijane presude, na prestrogo tumačenje te odredbe glede funkcionalnog karaktera odnosnog oblika. Slijedom toga, Opći je sud pogrešno smatrao da bitne značajke tog oblika ne ispunjavaju tehničku funkciju odnosnog proizvoda.

               34

               S tim u vezi, iako je istina da ocjena funkcionalnosti bitnih značajki nekog znaka, ako sadržava utvrđenja činjenične naravi, ne može kao takva, osim u slučaju iskrivljavanja, biti predmet nadzora Suda u okviru žalbe (vidjeti u tom smislu presude od 14. rujna 2010., Lego Juris/OHIM, C‑48/09 P, EU:C:2010:516, t. 74. i od 17. ožujka 2016., Naazneen Investments/OHIM, C‑252/15 P, neobjavljenu, EU:C:2016:178, t. 59.), drukčije je glede pravnih pitanja koja se postavljaju pri ispitivanju relevantnosti pravnih kriterija primijenjenih pri toj ocjeni i, među ostalim, čimbenika koji se u tu svrhu uzimaju u obzir (vidjeti u tom smislu presude od 14. rujna 2010., Lego Juris/OHIM, C‑48/09 P, EU:C:2010:516, t. 84. i 85. i od 6. ožujka 2014., Pi‑Design i dr./Yoshida Metal Industry, C‑337/12 P do C‑340/12 P, neobjavljenu, EU:C:2014:129, t. 61.).

               35

               Prvi žalbeni razlog stoga je dopušten jer se njime želi pobijati to da je Opći sud u pobijanoj presudi primijenio kriterije i čimbenike kakvi proizlaze, među ostalim, iz sudske prakse Suda za ocjenjivanje funkcionalnog karaktera odnosnog znaka u smislu članka 7. stavka 1. točke (e) podtočke ii. Uredbe br. 40/94.

               36

               Glede osnovanosti tog žalbenog razloga, najprije valja podsjetiti da je žigovno pravo bitan element sustava tržišnog natjecanja u Uniji. U tom sustavu svaki poduzetnik, kako bi privukao i zadržao klijente kvalitetom svojih proizvoda ili usluga, mora moći registrirati kao žigove znakove kojima se potrošaču omogućuje da bez mogućeg dovođenja u zabludu razlikuje te proizvode ili usluge od onih drugog podrijetla (presuda od 14. rujna 2010., Lego Juris/OHIM, C‑48/09 P, EU:C:2010:516, t. 38. i navedena sudska praksa).

               37

               Nadalje, kao što to proizlazi iz članka 4. Uredbe br. 40/94, znak koji se sastoji od oblika proizvoda jedan je od znakova koji mogu biti žig, pod uvjetom, s jedne strane, da se može grafički prikazati i, s druge strane, da je prikladan za razlikovanje proizvoda ili usluga jednog poduzetnika od onih drugih poduzetnika (vidjeti u tom smislu presude od 29. travnja 2004., Henkel/OHIM, C‑456/01 P i C‑457/01 P, EU:C:2004:258, t. 30. i 31., i od 14. rujna 2010., Lego Juris/OHIM, C‑48/09 P, EU:C:2010:516, t. 39.).

               38

               Iz sudske prakse Suda također proizlazi da svaki od razloga za odbijanje registracije navedenih u članku 7. stavku 1. Uredbe br. 40/94 treba tumačiti s obzirom na opći interes koji se nalazi u pozadini te odredbe (presude od 29. travnja 2004., Henkel/OHIM, C‑456/01 P i C‑457/01 P, EU:C:2004:258, t. 45. i od 14. rujna 2010., Lego Juris/OHIM, C‑48/09 P, EU:C:2010:516, t. 43.).

               39

               U tom kontekstu, Sud je naveo da je cilj članka 7. stavka 1. točke (e) podtočke ii. Uredbe br. 40/94 izbjeći situaciju u kojoj bi žigovno pravo dovelo do zasnivanja monopola u korist nekog poduzetnika u pogledu tehničkih rješenja ili funkcionalnih značajki proizvoda (presuda od 14. rujna 2010., Lego Juris/OHIM, C‑48/09 P, EU:C:2010:516, t. 43.).

               40

               Nadalje, najprije valja podsjetiti da pravilna primjena te odredbe podrazumijeva da su bitne značajke odnosnog trodimenzionalnog znaka ispravno utvrđene (vidjeti u tom smislu presude od 14. rujna 2010., Lego Juris/OHIM, C‑48/09 P, EU:C:2010:516, t. 68. i od 6. ožujka 2014., Pi‑Design i dr./Yoshida Metal Industry, C‑337/12 P do C‑340/12 P, neobjavljenu, EU:C:2014:129, t. 46.).

               41

               U ovom slučaju Opći je sud u točki 47. pobijane presude potvrdio ocjenu žalbenog vijeća da se bitne značajke odnosnog znaka sastoje od kocke i rešetkaste strukture koja se nalazi na svakoj stranici te kocke. To utvrđenje ne dovodi se u pitanje ni u okviru ove žalbe.

               42

               Nadalje, na pitanje ispunjavaju li takve bitne značajke tehničku funkciju proizvoda Opći je sud odgovorio niječno, odbivši, posebice u točkama 56. do 61. pobijane presude, tužiteljevu argumentaciju da crne linije i općenito rešetkasta struktura koja se nalazi na svakoj stranici predmetne kocke imaju tehničku funkciju.

               43

               S tim u vezi, Opći je sud odbio tužiteljeve argumente koji se odnose na mogućnost okretanja pojedinačnih dijelova predmetne kocke čije su navedene crne linije izraz, uz napomenu, posebice u točkama 58. i 59. pobijane presude, da se ti argumenti u bitnome temelje na spoznaji o mogućnosti okretanja okomitih i vodoravnih stranica „Rubik’s cubea” i da ta mogućnost ne može proizlaziti iz značajki prikazanog oblika, nego iz nevidljivog unutarnjeg mehanizma kocke. Prema mišljenju Općeg suda, žalbeno vijeće pravilno nije uključilo taj nevidljivi element u svoju analizu funkcionalnosti bitnih značajki osporavanog žiga. U tom kontekstu, Opći je sud utvrdio da činjenica donošenja zaključka o postojanju unutarnjeg mehanizma okretanja na temelju grafičkih prikaza tog žiga nije sukladna zahtjevima da se svako donošenje zaključka mora obaviti što je objektivnije moguće na temelju odnosnog oblika, kako je grafički prikazan, te da ga se mora donijeti s dovoljnom sigurnošću.

               44

               Opći je sud stoga, kao i žalbeno vijeće, u točki 60. pobijane presude utvrdio da rešetkasta struktura koja je prisutna na svim stranicama odnosne kocke ne ispunjava nikakvu tehničku funkciju jer činjenica da je svrha te strukture vizualno podijeliti svaku stranicu te kocke u devet kvadratnih elemenata iste dimenzije ne može predstavljati takvu funkciju u smislu relevantne sudske prakse.

               45

               Kao što je to nezavisni odvjetnik naveo, posebice u točki 99. svojeg mišljenja, to obrazloženje sadržava pogrešku koja se tiče prava.

               46

               Naime, kako bi se analizirala funkcionalnost znaka u smislu članka 7. stavka 1. točke (e) podtočke ii. Uredbe br. 40/94, koji se odnosi samo na znakove koji se sastoje od oblika konkretnog proizvoda, bitne značajke oblika moraju se ocijeniti s obzirom na tehničku funkciju konkretnog proizvoda o kojem je riječ (vidjeti u tom smislu presudu od 14. rujna 2010., Lego Juris/OHIM, C‑48/09 P, EU:C:2010:516, t. 72.).

               47

               Stoga, budući da nije sporno da se odnosni znak sastoji od oblika konkretnog proizvoda, a ne od apstraktnog oblika, Opći je sud morao definirati tehničku funkciju odnosnog konkretnog proizvoda, odnosno trodimenzionalne slagalice, i uzeti je u obzir pri ocjeni funkcionalnosti bitnih značajki tog znaka.

               48

               Iako je u svrhu ove analize, kao što je to Opći sud nadalje naveo u točki 59. pobijane presude, kao polazište trebalo uzeti odnosni oblik, kako je grafički prikazan, navedena analiza nije se mogla provesti a da se ne uzmu u obzir, ako je to potrebno, dodatni elementi koji se odnose na funkciju konkretnog proizvoda o kojem je riječ.

               49

               Naime, s jedne strane, iz sudske prakse Suda proizlazi da nadležno tijelo pri ispitivanju funkcionalnih značajki znaka može provesti dubinsko ispitivanje u okviru kojeg se, osim grafičkog prikaza i mogućih opisa dostavljenih prilikom podnošenja prijave za registraciju, uzimaju u obzir elementi korisni za to da bi se na odgovarajući način utvrdile bitne značajke navedenog znaka (vidjeti presudu od 6. ožujka 2014., Pi‑Design i dr./Yoshida Metal Industry, C‑337/12 P do C‑340/12 P, neobjavljenu, EU:C:2014:129, t. 54.).

               50

               S druge strane, kao što je to nezavisni odvjetnik naveo u točkama 86. i 91. do 93. svojeg mišljenja, ni u jednom od predmeta u kojima su donesene presude Suda od 18. lipnja 2002., Philips (C‑299/99, EU:C:2002:377), od 14. rujna 2010., Lego Juris/OHIM (C‑48/09 P, EU:C:2010:516) i od 6. ožujka 2014., Pi‑Design i dr./Yoshida Metal Industry (C‑337/12 P do C‑340/12 P, neobjavljena, EU:C:2014:129) nadležna tijela nisu mogla analizirati odnosni oblik isključivo na temelju njegova grafičkog prikaza a da se nisu morala koristiti dodatnim informacijama u vezi s konkretnim proizvodom.

               51

               Iz toga slijedi da je Opći sud dao prestrogo tumačenje kriterija za ocjenu iz članka 7. stavka 1. točke (e) podtočke ii. Uredbe br. 40/94 zaključivši, posebice u točkama 57. do 59. pobijane presude, da je za ocjenjivanje funkcionalnosti bitnih značajki odnosnog znaka, posebice rešetkaste strukture koju ima svaka od stranica kocke, kao polazište trebalo uzeti odnosni oblik, kako je grafički prikazan, a da nije potrebno uzeti u obzir dodatne kriterije koje objektivni promatrač ne može „točno razaznati” na temelju grafičkih prikaza osporavanog žiga, kao što su mogućnost okretanja pojedinačnih elemenata trodimenzionalne slagalice tipa „Rubik’s Cube”.

               52

               Osim toga, okolnost navedena u točki 55. pobijane presude – da je osporavani žig registriran za „trodimenzionalne slagalice” općenito, odnosno ne ograničavajući se na one s mogućnošću okretanja, i da nositelj tog žiga svojoj prijavi za registraciju nije priložio opis koji precizira da odnosni oblik ima takvu mogućnost – ne može biti prepreka tomu da se, u svrhu ispitivanja funkcionalnosti bitnih značajki odnosnog znaka, uzme u obzir takva tehnička funkcija konkretnog proizvoda prikazanog tim znakom, osim da bi se nositelju navedenog žiga omogućilo da proširi zaštitu dodijeljenu njegovom registracijom na sve vrste trodimenzionalnih slagalica čiji elementi predstavljaju oblik kocke, neovisno o njihovim načinima funkcioniranja.

               53

               Ta potonja mogućnost bila bi protivna cilju koji se želi postići člankom 7. stavkom 1. točkom (e) podtočkom ii. Uredbe br. 40/94, a to je, kao što je to navedeno u točki 39. ove presude, izbjegavanje dodjele jednom poduzetniku monopola na tehnička rješenja ili korisne značajke nekog proizvoda.

               54

               S obzirom na sva prethodna razmatranja, treba prihvatiti prvi žalbeni razlog i, slijedom toga, ukinuti pobijanu presudu a da nije potrebno ispitivati ostale argumente tog žalbenog razloga ni ostale žalbene razloge iz ove žalbe.

         O prvostupanjskom postupku

               55

               U skladu s člankom 61. stavkom 1. Statuta Suda Europske unije, kada Sud ukine odluku Općeg suda, on može sam konačno odlučiti o sporu ako stanje postupka to dopušta ili vratiti predmet na odlučivanje Općem sudu.

               56

               U ovom slučaju Sud raspolaže elementima potrebnima za donošenje konačne odluke o drugom tužbenom razlogu u prvostupanjskom postupku, koji se temelji na povredi članka 7. stavka 1. točke (e) podtočke ii. Uredbe br. 40/94.

               57

               Naime, iz točaka 42. do 53. ove presude proizlazi da je taj tužbeni razlog osnovan.

               58

               Slijedom toga, valja poništiti spornu odluku zbog povrede članka 7. stavka 1. točke (e) podtočke ii. Uredbe br. 40/94.

         Troškovi

               59

               Na temelju članka 184. stavka 2. Poslovnika Suda, kad je žalba osnovana i Sud sam konačno odluči o sporu, potonji će odlučiti i o troškovima.

               60

               Na temelju članka 138. stavka 1. tog Poslovnika, koji se na temelju njegova članka 184. stavka 1. primjenjuje na žalbeni postupak, stranka koja ne uspije u postupku dužna je, na zahtjev protivne stranke, snositi troškove.

               61

               Budući da je žalitelj podnio zahtjev da EUIPO i Seven Towns snose troškove i da potonji nisu uspjeli u postupku, valja im naložiti snošenje troškova prvostupanjskog postupka u predmetu T‑450/09 i troškova žalbenog postupka.

               Slijedom navedenoga, Sud (prvo vijeće) proglašava i presuđuje:

                           1.

                           Ukida se presuda Općeg suda Europske unije od 25. studenoga 2014., Simba Toys/OHIM – Seven Towns (Oblik kocke sa stranicama rešetkaste strukture) (T‑450/09, EU:T:2014:983).

                           2.

                           Poništava se odluka drugog žalbenog vijeća Ureda Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO) od 1. rujna 2009. (predmet R 1526/2008‑2), koja se odnosi na postupak za proglašavanje žiga ništavim između društava Simba Toys GmbH & Co. KG i Seven Towns Ltd.

                           3.

                           Seven Townsu Ltd i Uredu Europske unije za intelektualno vlasništvo nalaže se snošenje vlastitih troškova i troškova Simba Toysa GmbH & Co. KG koji se odnose na prvostupanjski postupak u predmetu T‑450/09 i na žalbeni postupak.

                     Potpisi

            (
            *1
         )	Jezik postupka: engleski


Presuda Suda (četvrto vijeće) od 24. lipnja 2010.#P. Ferrero e C. SpA protiv Agenzia delle Entrate - Ufficio di Alba (C-338/08) i General Beverage Europe BV protiv Agenzia delle Entrate - Ufficio di Torino 1 (C-339/08).#Zahtjevi za prethodnu odluku: Commissione tributaria regionale di Torino - Italija.#Zahtjev za prethodnu odluku - Direktiva 90/435/EEZ.#Spojeni predmeti C-338/08 i C-339/08.