title: Predmet C-289/17: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 19. svibnja 2017. uputio Tartu Maakohus (Estonija) – Collect Inkasso OÜ, ITM Inkasso OÜ, Bigbank AS protiv Rain Aint, Lauri Palm, Raiko Oikimus, Egle Noor, Artjom Konjarov

text:
               31.7.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 249/20

         Zahtjev za prethodnu odluku koji je 19. svibnja 2017. uputio Tartu Maakohus (Estonija) – Collect Inkasso OÜ, ITM Inkasso OÜ, Bigbank AS protiv Rain Aint, Lauri Palm, Raiko Oikimus, Egle Noor, Artjom Konjarov
   (Predmet C-289/17)
   (2017/C 249/31)
   Jezik postupka: estonski

      Sud koji je uputio zahtjev

   Tartu Maakohus

      Stranke glavnog postupka

      Podnositelji zahtjeva: Collect Inkasso OÜ, ITM Inkasso OÜ, Bigbank AS

      Protustranke: Rain Aint, Lauri Palm, Raiko Oikimus, Egle Noor, Artjom Konjarov

      Prethodna pitanja

               1.1.

               Treba li članak 17. Uredbe (EZ) br. 805/2004 Europskog parlamenta i Vijeća od 21. travnja 2004. o uvođenju europskog naloga za izvršenje za nesporne tražbine (1) tumačiti na način da se u podnesku kojim se pokreće sudski postupak, ekvivalentnom pismenu ili pozivu na ročište, ili uz njih, moraju jasno navesti svi podaci iz članka 17. točke (a) Uredbe? Osobito: je li u skladu s člankom 3. stavkom 1. točkom (b), člankom 6. stavkom 1. točkom (c) i člankom 17. točkom (a) isključeno potvrđivanje sudske odluke kao europskog naloga za izvršenje, ako dužniku nije priopćena adresa tijela kojemu treba uputiti odgovor, ali su mu priopćeni svi drugi podaci navedeni u članku 17. točki (a)?

               1.2.

               Treba li članak 18. stavak 1. točku (b) Uredbe (EZ) br. 805/2004 Europskog parlamenta i Vijeća od 21. travnja 2004. o uvođenju europskog naloga za izvršenje za nesporne tražbine tumačiti na način da, ako postupak u državi članici podrijetla nije u skladu s postupovnim zahtjevima utvrđenima u članku 17. Uredbe (EZ) br. 805/2004, otklanjanje postupovne povrede podrazumijeva da su dužniku u odluci ili uz odluku pravilno priopćeni svi podaci navedeni u članku 18. stavku 1. točki (b)? Posebice, je li isključeno izdavanje europskog naloga za izvršenje ako dužniku nije priopćena adresa tijela kojem treba podnijeti pravno sredstvo, ali su mu priopćeni svi drugi podaci navedeni u članku 18. stavku 1. točki (b)?

      (1)  SL 2004., L 143, str. 15. (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 19., svezak 3., str. 172.)


title: Predmet T-24/16: Tužba podnesena 21. siječnja 2016. – Sovena Portugal – Consumer Goods protiv OHIM-a – Mueloliva (FONTOLIVA)

text:
               21.3.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 106/38

         Tužba podnesena 21. siječnja 2016. – Sovena Portugal – Consumer Goods protiv OHIM-a – Mueloliva (FONTOLIVA)
   (Predmet T-24/16)
   (2016/C 106/44)
   Jezik na kojem je tužba podnesena: engleski

      Stranke

      Tužitelj: Sovena Portugal – Consumer Goods, SA (Lisabon, Portugal) (zastupnik: D. Martins Pereira, odvjetnik)

      Tuženik: Ured za usklađivanje na unutarnjem tržištu (žigovi i dizajni) (OHIM)

      Druga stranka pred žalbenim vijećem: Mueloliva, SL (Cordoba, Španjolska)

      Podaci o postupku pred OHIM-om

      Podnositelj prijave: tužitelj

      Predmetni sporni žig: međunarodna registracija žiga u kojoj je naznačena Europska unija u odnosu na verbalni žig „FONTOLIVA” –međunarodna registracija u kojoj je naznačena Europska unija br. 1 107 792

      Postupak pred OHIM-om: postupak povodom prigovora

      Pobijana odluka: odluka drugog žalbenog vijeća OHIM-a od 4. studenoga 2015. u predmetu R 1813/2014-2

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

               —

               prihvati ovu tužbu;

               —

               u cijelosti poništi pobijanu odluku;

               —

               ispravi pobijanu odluku na temelju razloga istaknutih u ovoj tužbi i dodijeli zaštitu međunarodnom žigu br. 1 107 792 FONTOLIVA u odnosu na Europsku uniju;

               —

               naloži OHIM-u snošenje troškova tužitelja, uključujući troškove postupka pred OHIM-om;

               —

               naloži drugoj stranci u postupku snošenje troškova tužitelja u postupku pred OHIM-om.

      Tužbeni razlozi

               —

               prestanak valjanosti ranijeg španjolskog žiga br. 780 071 FUENOLIVA;

               —

               nedostatnost dokaza o stvarnoj uporabi ranijeg žiga;

               —

               nepostojanje vjerojatnosti dovođenja u zabludu – članak 8. stavak 1. točka (b) Uredbe o žigu Zajednice;

               —

               postojanje dva ranija žiga FONTOLIVA u Španjolskoj.


title: Predmet F-16/15: Tužba podnesena 30. siječnja 2015. – ZZ i dr. protiv Komisije

text:
               23.3.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 96/27

         Tužba podnesena 30. siječnja 2015. – ZZ i dr. protiv Komisije
   (Predmet F-16/15)
   (2015/C 096/35)
   Jezik postupka: francuski

      Stranke

      Tužitelji: ZZ i dr. (zastupnici: T. Bontinck i A. Guillerme, odvjetnici)

      Tuženik: Europska komisija

      Predmet i opis spora

   Poništenje odluka o izmjeni opisa vrste radnog mjesta tužitelja u aplikaciji sysper 2 i njihovom neuvrštavanju na popis dužnosnika predloženih za promaknuće u razred AST 10 u okviru godišnjeg promaknuća za 2014.

      Tužbeni zahtjev tužitelja

   Glavni zahtjev:

               —

               utvrditi nezakonitost članka 45. Pravilnika i Priloga I. kao i prijelaznih mjera koje se na njih odnose;

               —

               poništiti odluke tijela nadležnog za imenovanja od 14. travnja 2014., izmijeniti spis o promaknuću tužitelja koji se nalazi u sustavu „Sysper 2”, u svrhu blokiranja svih mogućnosti koje se na njih odnose;

               —

               poništiti naknadnu odluku tijela nadležnog za imenovanja, objavljenu 24. lipnja 2014., o neuvrštavanju tužitelja na popis dužnosnika predloženih za promaknuće u razred AST 10, u okviru godišnjeg promaknuća za 2014. predviđenog u članku 45. Pravilnika.

               —

               naložiti Komisiji snošenje troškova;

         Podredni zahtjev:

               —

               poništiti odluke tijela nadležnog za imenovanja, od 14. travnja 2014., izmijeniti spis o promaknuću tužitelja koji se nalazi u sustavu „Sysper 2”, u svrhu blokiranja svih mogućnosti koje se na njih odnose;

               —

               poništiti naknadnu odluku tijela nadležnog za imenovanja, objavljenu 24. lipnja 2014., o neuvrštavanju tužitelja na popis dužnosnika predloženih za promaknuće u razred AST 10, u okviru godišnjeg promaknuća za 2014. predviđenog u članku 45. Pravilnika.

               —

               naložiti Komisiji snošenje troškova.


title: Predmet T-635/15: Tužba podnesena 13. studenoga 2015. – Tuum protiv OHIM-a – Thun (TUUM)

text:
               18.1.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 16/48

         Tužba podnesena 13. studenoga 2015. – Tuum protiv OHIM-a – Thun (TUUM)
   (Predmet T-635/15)
   (2016/C 016/58)
   Jezik na kojem je tužba podnesena: talijanski

      Stranke

      Tužitelj: Tuum Srl (San Giustino, Italija) (zastupnik: B. Saguatti, odvjetnik)

      Tuženik: Ured za usklađivanje na unutarnjem tržištu (žigovi i dizajni) (OHIM)

      Druga stranka pred žalbenim vijećem: Thun SpA (Bolzano, Italija)

      Podaci o postupku pred OHIM-om

      Podnositelj prijave: tužitelj

      Predmetni sporni žig: figurativni žig Zajednice s verbalnim elementom „TUUM” – prijava za registraciju br. 11 939 774

      Postupak pred OHIM-om: postupak povodom prigovora

      Pobijana odluka: odluka prvog žalbenog vijeća OHIM-a od 3. rujna 2015. u predmetu R 2624/2014-1

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

               —

               poništi pobijanu odluku;

               —

               konačno i u cijelosti odbije prigovor podnesen protiv registracije žiga zatražene za proizvode iz razreda 14.;

               —

               naloži OHIM-u da registrira prijavljeni žig;

               —

               naloži OHIM-u i intervenijentu snošenje troškova, uključujući troškove nastale pred odsjekom za prigovore i pred žalbenim vijećem.

      Tužbeni razlog

               —

               Povreda i pogrešna primjena članka 8. stavka 1. točke (b) Uredbe br. 207/2009.


title: Predmet T-143/15: Presuda Općeg suda od 20. srpnja 2017. – Španjolska protiv Komisije („EFJP i EPFRR — Izdaci isključeni iz financiranja — Izdaci nastali za Španjolsku — Proizvodno nevezane izravne potpore za godine podnošenja zahtjeva 2008. i 2009. — Nedostaci u sustavu kontrole — Određivanje kontrolnih uzoraka — Teret dokazivanja — Potpore ruralnom razvoju u Autonomnoj zajednici Castilla y Leon za godine podnošenja zahtjeva 2009. i 2010. — Provjere na terenu — Ključne kontrole — Proporcionalnost”)

text:
               4.9.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 293/29

         Presuda Općeg suda od 20. srpnja 2017. – Španjolska protiv Komisije
   (Predmet T-143/15) (1)

   ((„EFJP i EPFRR - Izdaci isključeni iz financiranja - Izdaci nastali za Španjolsku - Proizvodno nevezane izravne potpore za godine podnošenja zahtjeva 2008. i 2009. - Nedostaci u sustavu kontrole - Određivanje kontrolnih uzoraka - Teret dokazivanja - Potpore ruralnom razvoju u Autonomnoj zajednici Castilla y Leon za godine podnošenja zahtjeva 2009. i 2010. - Provjere na terenu - Ključne kontrole - Proporcionalnost”))
   (2017/C 293/33)
   Jezik postupka: španjolski

      Stranke

      Tužitelj: Kraljevina Španjolska (zastupnici: M. Sampol Pucurull i M. J. García-Valdecasas Dorrego, agenti)

      Tuženik: Europska komisija (zastupnici: D. Triantafyllou i I. Galindo Martín, agenti)

      Predmet

   Zahtjev na temelju članka 263. UFEU-a za djelomično poništenje Provedbene odluke Komisije (EU) 2015/103 оd 16. siječnja 2015. o isključenju iz financiranja Europske unije određenih izdataka nastalih za države članice u okviru Europskog fonda za jamstva u poljoprivredi (EFJP) i Europskog poljoprivrednog fonda za ruralni razvoj (EPFRR) (SL 2015., L 16, str. 33.).

      Izreka

               1.

               Poništava se Provedbena odluke Komisije (EU) 2015/103 оd 16. siječnja 2015. o isključenju iz financiranja Europske unije određenih izdataka nastalih za države članice u okviru Europskog fonda za jamstva u poljoprivredi (EFJP) i Europskog poljoprivrednog fonda za ruralni razvoj (EPFRR) u dijelu u kojem se odnosi na financijski ispravak određen Kraljevini Španjolskoj nakon istrage AA/2009/007/ES za godinu podnošenja zahtjeva 2009.

               2.

               Tužba se u preostalom dijelu odbija.

               3.

               Svaka će stranka snositi vlastite troškove.

      (1)  SL C 178, 1. 6. 2015.


title: Predmet C-335/14: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 11. srpnja 2014. uputio Cour d'appel de Mons (Belgija) – Les Jardins de Jouvence SCRL protiv État belge

text:
               29.9.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 339/5

         Zahtjev za prethodnu odluku koji je 11. srpnja 2014. uputio Cour d'appel de Mons (Belgija) – Les Jardins de Jouvence SCRL protiv État belge
   (Predmet C-335/14)
   2014/C 339/06
   Jezik postupka: francuski

      Sud koji je uputio zahtjev

   Cour d'appel de Mons

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelj: Les Jardins de Jouvence SCRL

      Tuženik: État belge

      Prethodna pitanja

               1.

               Je li pansion za starije osobe, u smislu dekreta Vijeća regije Valonije od 5. lipnja 1997. o domovima za starije osobe, pansionima za starije osobe i centrima za dnevni boravak osoba od šezdeset i više godina starosti, [koji nudi] s ciljem stjecanja dobiti, privatni smještaj za jednu ili dvije osobe, koji se sastoji od opremljene kuhinje, dnevnog boravka, namještene spavaće sobe i kupaonice čime im se omogućuje vođenje samostalnog života, kao i različite usluge po izboru uz naplatu, s ciljem stjecanja dobiti, koje se ne pružaju isključivo stanarima pansiona za starije osobe (korištenje bar-restorana, frizerskog salona i salona za uljepšavanje, dvorane za fizioterapiju, aktivnosti radne terapije, samoposlužne praonice, ambulante i prostorija za uzimanje krvi, liječničke ordinacije) tijelo s uglavnom socijalnom namjenom koje pruža „isporuk[e] usluga i robe usko povezane uz rad koji se odnosi na socijalnu skrb i socijalnu zaštitu” u smislu članka 13.A stavka 1. točke (g) Šeste direktive Vijeća 77/388/EEZ od 17. svibnja 1977.„o usklađivanju zakona država članica o porezima na promet – Zajednički sustav poreza na dodanu vrijednost: jedinstvena osnovica
                   (1)
                  ” (novi članak 132. stavak 1. točka (g) Direktive Vijeća 2006/112/EZ od 28. studenoga 2006. o zajedničkom sustavu poreza na dodanu vrijednost (2))?

               2.

               Bi li odgovor na to pitanje bio drukčiji ako pansion za starije osobe o kojem je riječ, za isporuku usluga o kojima je riječ, od javnih tijela prima poticaje ili bilo koji drugi oblik pogodnosti ili financijske potpore?

      (1)  SL L 145, str. 1.

      (2)  (SL L 347, str. 1.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 9., svezak 1., str. 120.).


title: Predmet T-624/13: Presuda Općeg suda od 2. listopada 2015. – The Tea Board protiv OHIM-a – Delta Lingerie (Darjeeling) („Žig Zajednice — Postupak povodom prigovora — Figurativni žig Darjeeling — Raniji zajednički verbalni i figurativni žigovi Zajednice DARJEELING — Relativni razlozi za odbijanje — Članak 8. stavak 1. točka (b) i stavak 5. Uredbe (EZ) br. 207/2009”)

text:
               23.11.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 389/37

         Presuda Općeg suda od 2. listopada 2015. – The Tea Board protiv OHIM-a – Delta Lingerie (Darjeeling)
   (Predmet T-624/13) (1)

   ((„Žig Zajednice - Postupak povodom prigovora - Figurativni žig Darjeeling - Raniji zajednički verbalni i figurativni žigovi Zajednice DARJEELING - Relativni razlozi za odbijanje - Članak 8. stavak 1. točka (b) i stavak 5. Uredbe (EZ) br. 207/2009”))
   (2015/C 389/39)
   Jezik postupka: engleski

      Stranke

      Tužitelj: The Tea Board (Calcutta, Indija) (zastupnici: A. Nordemann i M. Maier, odvjetnici)

      Tuženik: Ured za usklađivanje na unutarnjem tržištu (žigovi i dizajni) (zastupnik: S. Palmero Cabezas, agent)

      Druga stranka u postupku pred žalbenim vijećem OHIM-a, intervenijent u postupku pred Općim sudom: Delta Lingerie (Cachan, Francuska) (zastupnici: G. Marchais i P. Martini-Berthon, odvjetnici)

      Predmet

   Tužba protiv odluke drugog žalbenog vijeća OHIM-a od 17. rujna 2013. (predmet R 1504/2012-2), koja se odnosi na postupak povodom prigovora između The Tea Board i Delta Lingerie.

      Izreka

               1.

               Poništava se odluka drugog žalbenog vijeća Ureda za usklađivanje na unutarnjem tržištu (žigovi i dizajni) (OHIM) od 17. rujna 2013. (predmet R 1504/2012-2) u dijelu u kojem se odnosi na proizvode obuhvaćene prijavljenim žigom koji pripadaju u razred 25. Nicanskog sporazuma o međunarodnoj klasifikaciji proizvoda i usluga radi registracije žigova od 15. lipnja 1957. kako je revidiran i izmijenjen, i na „usluge maloprodaje ženskog donjeg rublja, parfema, toaletne vode i kozmetike, kućnog i kupaonskog tekstila”, obuhvaćenih prijavljenim žigom te koji pripadaju razredu 35. u smislu navedenog sporazuma.

               2.

               U preostalom dijelu tužba se odbija.

               3.

               Svaka stranka snosit će vlastite troškove.

      (1)  SL C 45, 15. 2. 2014.


title: Predmet C-76/16: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 11. veljače 2016. uputio Najvyšší súd Slovenskej republiky (Slovačka) – INGSTEEL spol. s r. o., Metrostav a. s. protiv Úrad pre verejné obstarávanie

text:
               25.7.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 270/16

         Zahtjev za prethodnu odluku koji je 11. veljače 2016. uputio Najvyšší súd Slovenskej republiky (Slovačka) – INGSTEEL spol. s r. o., Metrostav a. s. protiv Úrad pre verejné obstarávanie
   (Predmet C-76/16)
   (2016/C 270/26)
   Jezik postupka: slovački

      Sud koji je uputio zahtjev

   Najvyšší súd Slovenskej republiky

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelji: INGSTEEL spol. s r. o., Metrostav a. s.

      Tuženik: Úrad pre verejné obstarávanie

      Druga stranka u postupku: Slovenský futbalový zväz

      Prethodna pitanja

               1.

               Može li se smatrati da je u skladu s ciljem članka 47., posebno s njegovim stavkom 1. točkom (a) i stavkom 4., Direktive 2004/18/EZ (1) Europskog parlamenta i Vijeća od 31. ožujka 2004. o usklađivanju postupaka za sklapanje ugovora o javnim radovima, ugovora o javnoj nabavi robe te ugovora o javn[oj] [nabavi] uslug[a], način postupanja nacionalnog tijela koje je u okviru postupka javne nabave za ugovor u vrijednosti procijenjenoj na 3 milijuna eura, zaključilo da ponuditelj ne zadovoljava kriterije iz poziva na nadmetanje u pogledu ekonomske i financijske sposobnosti, iako je iz pisane izjave koju je dostavio taj ponuditelj i informacije dobivene od banke proizlazilo da dotični ponuditelj može dobiti posebni nenamjenski bankovni kredit čiji iznos prelazi vrijednost ugovora?

               2.

               Može li okolnost da banka koja posluje na tržištu bankovnih usluga države članice, u izjavi kojom se obvezala odobriti kredit uvjetuje davanje financijskih sredstava ispunjavanjem uvjeta predviđenih ugovorom o kreditu koji nisu bili točno specificirani u trenutku provođenja postupka javne nabave, biti opravdani razlog zbog čega ponuditelj ne može predočiti dokumente koje traži javni naručitelj u smislu članka 47. stavka 5. spomenute Direktive 2004/18/EZ, odnosno može li se u tom slučaju vlastita ekonomska i financijska sposobnost dokazati pisanom izjavom kojom se potvrđuje da je iznos kredita koji mu banka odobrava dostatan za navedenu svrhu?

               3.

               U kontekstu sudskog preispitivanja odluke nacionalnog tijela za javnu nabavu o isključenju ponuditelja, može li se okolnost da je odabrani ponuditelj već gotovo u potpunosti izvršio razne ugovore, smatrati objektivnom preprekom zbog koje nacionalni sud ne može postupiti u skladu s odredbom članka 47. stavaka 1. i 2. Povelje Europske unije o temeljnim pravima u vezi s člankom 1. stavkom 1. i člankom 2. stavcima 3., 6., 7. i 8. Direktive Vijeća 89/665/EEZ (2) od 21. prosinca 1989. o usklađivanju zakona i drugih propisa u odnosu na primjenu postupaka kontrole na sklapanje ugovora o javnoj nabavi robe i javnim radovima?

      (1)  (SL L 134, str. 114.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 6., svezak 1., str. 156.)

      (2)  (SL L 395, str. 33.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 6., svezak 6., str. 3.)


title: Predmet C-534/14: Rješenje Suda (sedmo vijeće) od 7. travnja 2016. (zahtjev za prethodnu odluku Tribunale di Bergamo – Italija) – kazneni postupak protiv Andree Gaitija, Sidia Amidou Bille, Josepha Arasomwana, Giuseppea Carissimia, Sahaboua Songne (Zahtjev za prethodnu odluku — Članak 99. Poslovnika Suda — Istovjetna prethodna pitanja — Članci 49. i 56. UFEU-a — Sloboda poslovnog nastana — Slobodno pružanje usluga — Igre na sreću — Nacionalni propis — Preustroj sustava koncesija putem vremenskog usklađivanja rokova — Novi poziv na nadmetanje — Koncesije kraćeg trajanja od onog ranijih koncesija — Besplatno ustupanje prava na uporabu materijalne i nematerijalne imovine u vlasništvu koja tvori mrežu za organiziranje i prikupljanje oklada — Ograničenje — Važni razlozi u općem interesu — Proporcionalnost)

text:
               25.7.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 270/10

         Rješenje Suda (sedmo vijeće) od 7. travnja 2016. (zahtjev za prethodnu odluku Tribunale di Bergamo – Italija) – kazneni postupak protiv Andree Gaitija, Sidia Amidou Bille, Josepha Arasomwana, Giuseppea Carissimia, Sahaboua Songne
   (Predmet C-534/14) (1)

   ((Zahtjev za prethodnu odluku - Članak 99. Poslovnika Suda - Istovjetna prethodna pitanja - Članci 49. i 56. UFEU-a - Sloboda poslovnog nastana - Slobodno pružanje usluga - Igre na sreću - Nacionalni propis - Preustroj sustava koncesija putem vremenskog usklađivanja rokova - Novi poziv na nadmetanje - Koncesije kraćeg trajanja od onog ranijih koncesija - Besplatno ustupanje prava na uporabu materijalne i nematerijalne imovine u vlasništvu koja tvori mrežu za organiziranje i prikupljanje oklada - Ograničenje - Važni razlozi u općem interesu - Proporcionalnost))
   (2016/C 270/13)
   Jezik postupka: talijanski

      Sud koji je uputio zahtjev

   Tribunale di Bergamo

      Stranke glavnog kaznenog postupka

   Andrea Gaiti, Sidi Amidou Billa, Joseph Arasomwan, Giuseppe Carissimi, Sahabou Songne

      Izreka

               1.

               Članke 49. i 56. UFEU-a kao i načela jednakog postupanja te djelotvornosti treba tumačiti na način da im se ne protivi nacionalno zakonodavstvo o igrama na sreću poput onoga u glavnom postupku koje predviđa organizaciju novog poziva na nadmetanje za koncesije kraćeg trajanja od onog prethodno dodijeljenih koncesija zbog preustroja sustava putem vremenskog usklađivanja rokova koncesija.

               2.

               Članke 49. i 56. UFEU-a treba tumačiti na način da im se protivi ograničavajuća nacionalna odredba poput one o kojoj je riječ u glavnom postupku koja obvezuje koncesionara za igre na sreću da u slučaju prestanka djelatnosti zbog isteka koncesijskog razdoblja besplatno ustupi pravo na uporabu materijalne i nematerijalne imovine koju ima u vlasništvu i koja tvori mrežu za organiziranje i prikupljanje oklada jer to ograničenje prelazi ono što je nužno za ostvarenje stvarnog cilja te odredbe, što sud koji je uputio zahtjev mora provjeriti.

      (1)  SL C 34, 2. 2. 2015.


title: Predmet T-72/12: Rješenje Općeg suda od 18. srpnja 2016. – Bank Mellat protiv Vijeća „Zajednička vanjska i sigurnosna politika — Mjere ograničavanja protiv Irana s ciljem sprječavanja širenja nuklearnog oružja — Zamrzavanje financijskih sredstava — Poništenje pobijanih akata — Obustava postupka”

text:
               19.9.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 343/38

         Rješenje Općeg suda od 18. srpnja 2016. – Bank Mellat protiv Vijeća
   (Predmet T-72/12) (1)

   („Zajednička vanjska i sigurnosna politika - Mjere ograničavanja protiv Irana s ciljem sprječavanja širenja nuklearnog oružja - Zamrzavanje financijskih sredstava - Poništenje pobijanih akata - Obustava postupka”)
   (2016/C 343/51)
   Jezik postupka: engleski

      Stranke

      Tužitelj: Bank Mellat (Teheran, Iran) (zastupnici: S. Zaiwalla, P. Reddy, F. Zaiwalla, Z. Burbeza, solicitors, M. Brindle, QC, i R. Blakeley, barrister)

      Tuženik: Vijeće Europske unije (zastupnici: M. Bishop i I. Rodios, agenti)

      Predmet

   Zahtjev na temelju članka 263. UFEU-a za poništenje Odluke Vijeća 2011/783/ZVSP od 1. prosinca 2011. o izmjeni Odluke 2010/413/ZVSP o mjerama ograničavanja protiv Irana (SL L 319, str. 71.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 18., svezak 11., str. 104.), Provedbene uredbe Vijeća (EU) br. 1245/2011 od 1. prosinca 2011. o provedbi Uredbe (EU) br. 961/2010 o mjerama ograničavanja protiv Irana (SL L 319, str. 11.) i Uredbe Vijeća (EU) br. 267/2012 od 23. ožujka 2012. o mjerama ograničavanja protiv Irana i stavljanju izvan snage Uredbe (EU) br. 961/2010 (SL L 88, str. 1.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 18., svezak 4., str. 194.) u dijelu u kojem je ime tužitelja zadržano na popisu osoba, subjekata ili tijela na koje se primjenjuju te mjere ograničavanja.

      Izreka

               1.

               Obustavlja se postupak po tužbi.

               2.

               Obustavlja se postupak povodom zahtjeva za intervenciju Provincial Investment Companies Association, Saba Tamin Investment Company, Common Investment Fund (Pars Fund), Shirin Asal Food Industrial Group, Sorbon Industrial Production Group i Individual Stock Association.

               3.

               Nalaže se Bank Mellat, Vijeću Europske unije, Provincial Investment Companies Association, Saba Tamin Investment Company, Common Investment Fund (Pars Fund), Shirin Asal Food Industrial Group, Sorbon Industrial Production Group i Individual Stock Association snošenje vlastitih troškova.

      (1)  SL C 109, 14. 4. 2012.


               12.1.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 9/39

         Postupak koji je 17. studenoga 2016. Nadzorno tijelo EFTA-e pokrenulo protiv Islanda
   (Predmet E-17/16)
   (2017/C 9/09)
   Nadzorno tijelo EFTA-e, koje zastupaju Carsten Zatschler i Marlene Lie Hakkebo, zastupnici Nadzornog tijela EFTA-e, 35 Rue Belliard, B-1040 Bruxelles, pokrenulo je 17. studenoga 2016. postupak protiv Islanda pred Sudom EFTA-e.
   Nadzorno tijelo EFTA-e od Suda EFTA-e zahtijeva da:

               1.

               ustvrdi da Island nije ispunio svoje obveze iz Akta iz točke 1.c poglavlja XXIV. Priloga II. Sporazumu o Europskom gospodarskom prostoru (Direktiva 2009/127/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 21. listopada 2009. o izmjeni Direktive 2006/42/EZ u pogledu strojeva za primjenu pesticida), prilagođenog Sporazumu njegovim Protokolom 1., i iz članka 7. Sporazuma o EGP-u, jer nije donio mjere potrebne za provedbu tog akta u predviđenom roku, ili u svakom slučaju nije o tome obavijestio Nadzorno tijelo EFTA-e;

               2.

               naloži Islandu da snosi troškove tog postupka.

      Pravni i činjenični okvir te navedeni razlozi:

               —

               U tužbi se navodi da se do 9. travnja 2016. Island nije uskladio s obrazloženim mišljenjem Nadzornog tijela EFTA-e od 9. veljače 2016. o propustu Islanda da u svoj nacionalni pravni poredak provede Direktivu 2009/127/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 21. listopada 2009. o izmjeni Direktive 2006/42/EZ u pogledu strojeva za primjenu pesticida iz točke 1.c poglavlja XXIV. Priloga II. Sporazumu o Europskom gospodarskom prostoru i prilagođenu Sporazumu njegovim Protokolom 1. („Akt”).

               —

               Nadzorno tijelo EFTA-e smatra da, zbog toga što nije donio mjere potrebne za provedbu Akta u predviđenom roku, Island nije ispunio svoje obveze iz Akta i iz članka 7. Sporazuma o EGP-u.


title: Predmet C-286/16: Rješenje Suda (prvo vijeće) od 11. svibnja 2017. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputila Curtea de Apel Cluj – Rumunjska) – SC Exmitiani SRL protiv Direcţia Generală a Finanţelor Publice Cluj (Zahtjev za prethodnu odluku — Djelatnost cestovnog prijevoza osoba — Oporezivanje — Činjenice koje su prethodile ulasku Rumunjske u Europsku uniju — Očita nenadležnost Suda)

text:
               31.7.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 249/13

         Rješenje Suda (prvo vijeće) od 11. svibnja 2017. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputila Curtea de Apel Cluj – Rumunjska) – SC Exmitiani SRL protiv Direcţia Generală a Finanţelor Publice Cluj
   (Predmet C-286/16) (1)

   ((Zahtjev za prethodnu odluku - Djelatnost cestovnog prijevoza osoba - Oporezivanje - Činjenice koje su prethodile ulasku Rumunjske u Europsku uniju - Očita nenadležnost Suda))
   (2017/C 249/18)
   Jezik postupka: rumunjski

      Sud koji je uputio zahtjev

   Curtea de Apel Cluj

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelj: SC Exmitiani SRL

      Tuženik: Direcţia Generală a Finanţelor Publice Cluj

      Izreka

   Sud Europske unije je očito nenadležan za odgovoriti na pitanja koja je uputila Curtea de Apel Cluj (žalbeni sud u Cluju, Rumunjska).

      (1)  SL C 296, 16. 8. 2016.


title: Predmet C-455/14 P: Presuda Suda (veliko vijeće) od 19. srpnja 2016. – H protiv Vijeća Europske unije, Europske komisije, Policijske misije Europske unije (EUPM) u Bosni i Hercegovini (Žalba — Zajednička vanjska i sigurnosna politika (ZVSP) — Odluka 2009/906/ZVSP — Policijska misija Europske unije (EUPM) u Bosni i Hercegovini — Upućeni nacionalni član osoblja — Preraspoređivanje u regionalni ured te misije — Članak 24. stavak 1. podstavak 2. posljednja rečenica UEU-a — Članak 275. stavak 1. UFEU-a — Tužba za poništenje i naknadu štete — Nadležnost sudova Europske unije — Članci 263. i 268. te članak 340. stavak 2. UFEU-a)

text:
               19.9.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 343/2

         Presuda Suda (veliko vijeće) od 19. srpnja 2016. – H protiv Vijeća Europske unije, Europske komisije, Policijske misije Europske unije (EUPM) u Bosni i Hercegovini
   (Predmet C-455/14 P) (1)

   ((Žalba - Zajednička vanjska i sigurnosna politika (ZVSP) - Odluka 2009/906/ZVSP - Policijska misija Europske unije (EUPM) u Bosni i Hercegovini - Upućeni nacionalni član osoblja - Preraspoređivanje u regionalni ured te misije - Članak 24. stavak 1. podstavak 2. posljednja rečenica UEU-a - Članak 275. stavak 1. UFEU-a - Tužba za poništenje i naknadu štete - Nadležnost sudova Europske unije - Članci 263. i 268. te članak 340. stavak 2. UFEU-a))
   (2016/C 343/02)
   Jezik postupka: engleski

      Stranke

      Žalitelj: H (zastupnik: M. Velardo, avvocato)

      Druge stranke u postupku: Vijeće Europske unije (zastupnici: A. Vitro i F. Naert, agenti), Europska komisija (zastupnici: F. Erlbacher, G. Gattinara i J.-P. Keppenne, agenti), Policijska misija Europske unije (EUPM) u Bosni i Hercegovini

      Izreka

               1.

               Ukida se rješenje Općeg suda Europske unije od 10. srpnja 2014., H./Vijeće i dr., T-271/10, neobjavljeno, EU:T:2014:702.

               2.

               H.-ina tužba odbacuje se kao nedopuštena u dijelu u kojem je podnesena protiv Europske komisije i Policijske misije Europske unije (EUPM) u Bosni i Hercegovini.

               3.

               Predmet se vraća Općem sudu Europske unije radi odlučivanja o osnovanosti tužbe u dijelu u kojem je podnesena protiv Vijeća Europske unije.

               4.

               O troškovima će se odlučiti naknadno.

      (1)  SL C 448, 15. 12. 2014.


title: Predmet T-350/14: Tužba podnesena 12. ožujka 2014. – Arvanitis i dr. protiv Europskog parlamenta i dr.

text:
               8.12.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 439/28

         Tužba podnesena 12. ožujka 2014. – Arvanitis i dr. protiv Europskog parlamenta i dr.
   (Predmet T-350/14)
   (2014/C 439/38)
   Jezik postupka: grčki

      Stranke

      Tužitelj: Athanasios Arvanitis (Rodos, Grčka) i ostalih 47 tužitelja (zastupnik: Ch. Papadimitriou, odvjetnik)

      Tuženici: Europski parlament, Europsko vijeće, Vijeće Europske unije, Europska komisija, Europska središnja banka, Eurogrupa

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelji od Općeg suda zahtijevaju da:

               —

               utvrdi da su tuženici propustili donijeti propise u cilju pune primjene općih načela prava Europske unije, osobito direktive o radu na određeno vrijeme, prilikom njihovog otpuštanja iz bivšeg Olympiaki Aeroporia, a koje je određeno odlukom Europske komisije prenesenom u grčki pravni sustav Zakonom br. 3717/2008,

               —

               priznati tužiteljima, kao i svim drugim otpuštenim zaposlenicima bivšeg Olympiaki Aeroporia, pravnim aktom Europske unije – direktivom, uredbom ili drugim normativnim aktom Unije – koji ima izravnu primjenu, mogućnost ostvarivanja naknade štete na koju su mogli imati pravo kao trajno zaposleni prilikom otkaza/obveznog prekida radnog odnosa u društvu Olympiaki Aeroporia, i

               —

               naložiti naknadu štete u iznosu od 3 00  000 eura, pravnim aktom Europske unije – direktivom, uredbom ili drugim normativnim aktom Unije – koji ima izravnu primjenu, u korist svakog od tužitelja zbog uznemirenosti i zabrinutosti koje su doživjeli, teške povrede temeljnih prava i prijevremenog prekida karijere.

      Tužbeni razlozi i glavni argumenti

   U prilog osnovanosti tužbe tužitelj ističe dva tužbena razloga.

               1.

               Prvi tužbeni razlog: Zakon br. 3717/2008 kojim je predviđeno zatvaranje Olympiaki Aeroporia i otpuštanje svih privremeno zaposlenih predstavlja pravi akt Zajednice te je u osnovi nametnut od strane institucija Europske unije, osobito ESB-a i Europske komisije, te su sve zakonodavne mjere koje je usvojila grčka vlada donesene po uputama ili, preciznije, po odluci Eurogrupe, ECOFIN-a, ESB-a i Europske komisije.

               2.

               Drugi tužbeni razlog: činjenica da privremeni zaposlenici koji su radili u okviru bivšeg društva Olympiaki Aeroporia nisu izjednačeni s ostalim trajnim zaposlenicima u Olympiaki Aeroporia te da oni nisu izričito obeštećeni prilikom odlaska iz tog društva, uzrokovala im je izravnu, osobnu i ozbiljnu štetu te su lišeni temeljnih prava.


title: Predmet T-567/12: Presuda Općeg suda od 7. studenog 2014. – Kaatsu Japan protiv OHIM-a (KAATSU) ( „Žig Zajednice — Prijava za registraciju verbalnog žiga Zajednice KAATSU — Apsolutni razlog za odbijanje — Opisni karakter — Članak 7. stavak 1. točka (c) Uredbe (EZ) br. 207/2009 — Prava na obranu — Članak 75. druga rečenica Uredbe br. 207/2009” )

text:
               22.12.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 462/22

         Presuda Općeg suda od 7. studenog 2014. – Kaatsu Japan protiv OHIM-a (KAATSU)
   (Predmet T-567/12) (1)

   ((„Žig Zajednice - Prijava za registraciju verbalnog žiga Zajednice KAATSU - Apsolutni razlog za odbijanje - Opisni karakter - Članak 7. stavak 1. točka (c) Uredbe (EZ) br. 207/2009 - Prava na obranu - Članak 75. druga rečenica Uredbe br. 207/2009”))
   (2014/C 462/34)
   Jezik postupka: engleski

      Stranke

      Tužitelj: Kaatsu Japan Co. Ltd (Tokyo, Japan) (zastupnik: M. Edenborough, QC)

      Tuženik: Ured za usklađivanje na unutarnjem tržištu (žigovi i dizajni) (zastupnici: V. Melgar i I. Harrington, agenti)

      Predmet

   Tužba protiv odluke drugog žalbenog vijeća OHIM-a od 9. listopada 2012. (predmet R 435/2012-2) o prijavi za registraciju verbalnog znaka KAATSU kao žiga Zajednice.

      Izreka

               1.

               Tužba se odbija.

               2.

               Kaatsu Japan Co. Ltd nalaže se snošenje troškova.

      (1)  SL C 63, 2.3.2013.


title: Predmet C-301/17: Tužba podnesena 23. svibnja 2017. – Europska komisija protiv Rumunjske

text:
               24.7.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 239/40

         Tužba podnesena 23. svibnja 2017. – Europska komisija protiv Rumunjske
   (Predmet C-301/17)
   (2017/C 239/51)
   Jezik postupka: rumunjski

      Stranke

      Tužitelj: Europska komisija (zastupnici: L. Nicolae i E. Sanfrutos Cano, agenti)

      Tuženik: Rumunjska

      Tužbeni zahtjev

               —

               utvrditi, u smislu članka 258. UFEU-a, da je Rumunjska, kad je riječ o 68 odlagališta otpada, zato što nije postupila u skladu s obvezom, propisanom člankom 7. točkom (g) i člankom 13., poduzimanja svih potrebnih mjera kako bi što prije zatvorila lokacije koje na temelju članka 8. nisu dobile dozvolu za nastavak rada, povrijedila obveze koje je dužna ispuniti na temelju članka 14. točke (b) u vezi s člankom 13. Direktive Vijeća 1999/31/EZ od 29. travnja 1999. o odlagalištima otpada;

               —

               Rumunjskoj naložiti snošenje troškova.

      Tužbeni razlozi i glavni argumenti

   Tužba koju je Europska komisija podnijela protiv Rumunjske temelji se na povredi obveza koje je potonja dužna ispuniti na temelju članka 14. točke (b) u vezi s člankom 13. Direktive 1999/31/EZ, vezano uz 68 odlagališta kojima u smislu članka 8. nije izdana dozvola za nastavak rada i koja je slijedom toga trebalo zatvoriti u skladu s člankom 7. točkom (g) i člankom 13. Direktive.
   Komisija tvrdi da se člankom 14. Direktive 1999/31/EZ uspostavlja prijelazni sustav odstupanja za odlagališta kojima je izdana dozvola, ili koja su već obavljala djelatnost u vrijeme prijenosa ove direktive u nacionalno zakonodavstvo, kako bi, najkasnije do 16. srpnja 2009., takva odlagališta udovoljavala novim zahtjevima u području okoliša predviđenim člankom 8. iste direktive. Na temelju članka 14. točke (b), nakon predstavljanja plana sanacije, nadležno tijelo donosi konačnu odluku o tome da li se na temelju predmetnog plana sanacije i ove direktive odlaganje smije nastaviti. Države članice poduzimaju potrebne mjere radi hitnog konačnog zatvaranja, u skladu s člankom 7. točkom (g) i člankom 13., odlagališta koja u skladu s člankom 8. nisu imala odobrenje za nastavak rada.
   U smislu članka 13., čitavo odlagalište ili dio njega smije se smatrati konačno zatvorenim za daljnje odlaganje otpada nakon izvršenog konačnog pregleda odlagališta od strane nadležnog tijela, njegove procjene svih izviješća primljenih od operatera, te nakon obavješćivanja operatera o odluci o zatvaranju odlagališta.
   Kad je riječ o 68 odlagališta otpada koja su specificirana u tužbi, Komisija tvrdi da joj Rumunjska nije dostavila podatke koji joj omogućuju provjeru da je, osim prestanka rada takvih odlagališta, postupak zatvaranja doista dovršen u skladu s zahtjevima koje propisuje Direktiva 1999/31/EZ. U tom pogledu, Komisija tvrdi da se Rumunjska, kako bi opravdala neispunjenje obveza koje proizlaze iz Direktive, ne može pozivati na potpuno unutarnje situacije, poput stečaja gospodarskih subjekata, sporova vezanih uz pravo vlasništva, činjenice da je upravni postupak u tijeku ili odgovornosti lokalnih tijela.
   Rok za prijenos ove Direktive u nacionalno zakonodavstvo protekao je 16. srpnja 2009.


title: Presuda Suda od 16. prosinca 2013. u predmetu E-7/13 – Creditinfo Lánstraust hf. protiv Registers Iceland i države Islanda (Direktiva 2003/98/EZ o ponovnoj uporabi informacija javnog sektora – Načela kojima se uređuje naplata – Transparentnost – Pojam troškova – Zahtjevi za samofinanciranje)

text:
               19.3.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 92/33

         PRESUDA SUDA
   od 16. prosinca 2013.
   u predmetu E-7/13
   Creditinfo Lánstraust hf. protiv Registers Iceland i države Islanda
   (Direktiva 2003/98/EZ o ponovnoj uporabi informacija javnog sektora – Načela kojima se uređuje naplata – Transparentnost – Pojam troškova – Zahtjevi za samofinanciranje)
   (2015/C 92/07)
   U predmetu E-7/13 Creditinfo Lánstraust hf. protiv Registers Iceland i države Islanda – ZAHTJEV Sudu u skladu s člankom 34. Sporazuma među državama EFTA-e o osnivanju Nadzornog tijela i Suda koji je podnio Okružni sud u Reykjavíku (Héraðsdómur Reykjavíkur) povezan s tumačenjem Direktive 2003/98/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 17. studenoga 2003. o ponovnoj uporabi informacija javnog sektora, Sud, u sastavu Carl Baudenbacher, predsjednik, Per Christiansen (sudac izvjestitelj) i Páll Hreinsson, suci, donio je 16. prosinca 2013. presudu kao u izreci:

               1.

               Člancima 6. i 7. Direktive 2003/98/EZ propisano je da je pri određivanju pristojbi za ponovnu uporabu informacija javnog sektora potrebno temeljito ispitivanje kada se pristojba utvrđuje. Ispitivanjem se mora dokazati da ukupan prihod od takvih pristojbi ne premašuje troškove prikupljanja, izrade, reprodukcije i širenja dokumenata, zajedno s razumnim povratom ulaganja. Ako su čimbenici koji su relevantni za izračun neizvjesni, mora se barem izraditi procjena. Međutim, osnova za izračun pristojbi dostupna je samo na zahtjev. To se primjenjuje neovisno o tome je li pristojba utvrđena u zakonodavnom aktu ili ju je utvrdilo relevantno javno tijelo ili je utvrđena na drugačiji način.

               2.

               Kada se utvrđuju troškovi u skladu s člankom 6. Direktive, mogu se uzeti u obzir troškovi tijela javnog sektora povezani s početnim prikupljanjem i izradom predmetnih dokumenata. U tom se slučaju u obzir mora uzeti i sav tako stečen prihod, na primjer naknade ili pristojbe kao što su biljezi, kojim se smanjuju ili neutraliziraju troškovi.

               3.

               Zahtjevi za samofinanciranje tijela javnog sektora mogu se uzeti u obzir pri utvrđivanju troškova iz članka 6. Direktive. To se primjenjuje u mjeri u kojoj se u obzir uzimaju elementi troškova, zajedno s razumnim povratom ulaganja, povezani s obradom dokumenta potrebnom za ponovnu uporabu iz članka 6.


title: Predmet C-544/16: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 28. listopada 2016. uputio First-tier Tribunal (Tax Chamber) (Ujedinjena Kraljevina) – Marcandi Limited, koji posluje pod tvrtkom „Madbid” protiv Commissioners for Her Majesty's Revenue & Customs

text:
               16.1.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 14/26

         Zahtjev za prethodnu odluku koji je 28. listopada 2016. uputio First-tier Tribunal (Tax Chamber) (Ujedinjena Kraljevina) – Marcandi Limited, koji posluje pod tvrtkom „Madbid” protiv Commissioners for Her Majesty's Revenue & Customs
   (Predmet C-544/16)
   (2017/C 014/32)
   Jezik postupka: engleski

      Sud koji je uputio zahtjev

   First-tier Tribunal (Tax Chamber)

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelj: Marcandi Limited, koji posluje pod tvrtkom „Madbid”

      Tuženik: Commissioners for Her Majesty's Revenue & Customs

      Prethodna pitanja

               1.

               Ispravnim tumačenjem članka 2. stavka 1., članka 24., 62., 63., 65. i 73. Direktive Vijeća 2006/112/EZ (1) od 28. studenoga 2006. o zajedničkom sustavu poreza na dodanu vrijednost, u okolnostima poput onih u glavnom postupku:

                           (a)

                           Treba li se dodjela kredita od strane Madbida korisnicima u zamjenu za plaćanje u novcu smatrati:

                                       i.

                                       „prethodnom transakcijom” izvan područja primjene članka 2. stavka 1. koju je razvio Sud u presudi od 16. prosinca 2010., MacDonald Resorts Ltd/Revenue and Customs Commissioners, C-270/09, Zb., str. I-13179., t. 23. do 42.; ili

                                       ii.

                                       isporukom usluga koju Madbid vrši u smislu članka 2. stavka 1. točke (c), odnosno odobravanjem prava na sudjelovanje u internetskoj dražbi;

                           (b)

                           ako se odobravanje prava na sudjelovanje u internetskoj dražbi smatra isporukom usluga koju vrši Madbid, može li se to onda smatrati isporukom „uz naknadu” u smislu članka 2. stavka 1. točke (c), to jest plaćanjem za izvršenje (odnosno novac koji je Madbid primio od korisnika u zamjenu za kredite);

                           (c)

                           treba li na pitanje pod (b) odgovoriti drukčije ako plaćanje za kredite također korisniku daje pravo da stekne robu iste vrijednosti u slučaju da on ne bude uspješan u dražbi;

                           (d)

                           ako Madbid ne isporuči usluge uz naknadu prilikom dodjele kredita svojim korisnicima u zamjenu za plaćanje u novcu, treba li izvršiti takvu isporuku u kojem drugom trenutku;

                     i koja načela se trebaju primijeniti prilikom davanja odgovora na ta pitanja?

               2.

               Ispravnim tumačenjem članka 2. stavka 1. i članaka 14., 62., 63., 65., 73. i 79. točke (b) Direktive Vijeća 2006/112/EZ od 28. studenoga 2006. o zajedničkom sustavu poreza na dodanu vrijednost, u okolnostima poput onih iz predmeta u glavnom postupku, je li Madbid dobio naknadu u zamjenu za isporuke robe korisnicima, u smislu članka 2. stavka 1. točke (a) i članka 73.? Osobito, uzimajući u obzir odgovor na prvo pitanje:

                           (a)

                           treba li novac koji je korisnik isplatio Madbidu za kredite smatrati „plaćanjem na račun” za isporuku robe u smislu članka 65. na način da obveza obračuna PDV-a „nastaje” po primitku plaćanja i da je plaćanje koje je Madbid primio od korisnika naknada za isporuku robe;

                           (b)

                           ako korisnik kupi robu koristeći Buy Now ili Earned Discount opcije, treba li vrijednost kredita korištenih za davanje ponuda u dražbama i koji, kad ponuda nije bila uspješna, ima učinak sakupljanja Earned Discount ili smanjivanja Buy Now cijene, smatrati:

                                       i.

                                       „cjenovnim popustom” u smislu članka 79. točke (b), na način da je naknada za isporuku robe koju vrši Madbid novac koji je korisnik doista isplatio Madbidu prilikom kupnje robe i ništa više; ili

                                       ii.

                                       dijelom naknade za isporuku robe, na način da naknada za isporuku robe koju vrši Madbid obuhvaća i novac koji je korisnik isplatio Madbidu prilikom kupnje robe i novac koji je korisnik isplatio za kredite koje je koristio prilikom davanja ponuda u aukcijama koje su bile neuspješne;

                           (c)

                           ako korisnik koristi pravo na kupnju robe nakon što je bio uspješan u internetskoj dražbi, treba li se naknadom za isporuku te robe smatrati navedena konačna cijena predmeta dražbe (uvećana za troškove dostave i isporuke) i ništa više ili vrijednost kredita, koje je pobjednik koristio prilikom davanja ponude u toj dražbi, treba smatrati i dijelom naknade za isporuku te robe koju za korisnika vrši Madbid;

                     ili koja načela se trebaju primijeniti prilikom davanja odgovora na ta pitanja?

               3.

               Kad dvije države članice postupaju s transakcijom u svrhe PDV-a na različit način, u kojoj mjeri sudovi jedne od tih država članica trebaju uzeti u obzir, prilikom tumačenja relevantnih odredbi prava Unije i nacionalnog prava, potrebu izbjegavanja:

                           (a)

                           dvostrukog oporezivanja transakcije; i/ili;

                           (b)

                           neoporezivanje transakcije;

                     i koja je važnost načela fiskalne neutralnosti u odnosu na ovo pitanje?

      (1)  Direktiva Vijeća 2006/112/EZ od 28. studenoga 2006. o zajedničkom sustavu poreza na dodanu vrijednost (SL L 347, str. 1.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 9., svezak 1., str. 120.)


title: Predmet C-306/12: Presuda Suda (deseto vijeće) od 10. listopada 2013. (zahtjev za prethodnu odluku Landgericht Saarbrücken — Njemačka) — Spedition Welter GmbH protiv Avanssur SA (Osiguranje od građanskopravne odgovornosti u pogledu upotrebe motornih vozila i izvršenje obveze osiguranja od takve odgovornosti — Direktiva 2009/103/EZ — Članak 21. stavak 5. — Predstavnik za likvidaciju štete — Punomoć kojom se ovlašćuje za primanje sudskih pismena — Nacionalna pravila koja valjanost dostave tih pismena uvjetuju postojanjem izričito dane punomoći za njihovo primanje — Usklađeno tumačenje)

text:
               23.11.2013

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 344/32

         Presuda Suda (deseto vijeće) od 10. listopada 2013. (zahtjev za prethodnu odluku Landgericht Saarbrücken — Njemačka) — Spedition Welter GmbH protiv Avanssur SA
   (Predmet C-306/12) (1)

   (Osiguranje od građanskopravne odgovornosti u pogledu upotrebe motornih vozila i izvršenje obveze osiguranja od takve odgovornosti - Direktiva 2009/103/EZ - Članak 21. stavak 5. - Predstavnik za likvidaciju štete - Punomoć kojom se ovlašćuje za primanje sudskih pismena - Nacionalna pravila koja valjanost dostave tih pismena uvjetuju postojanjem izričito dane punomoći za njihovo primanje - Usklađeno tumačenje)
   2013/C 344/55
   Jezik postupka: njemački

      Sud koji je uputio zahtjev

   Landgericht Saarbrücken

      Stranke u glavnom postupku

      Tužitelj: Spedition Welter GmbH

      Tuženik: Avanssur SA

      Predmet

   Zahtjev za prethodnu odluku — Landgericht Saarbrücken — Tumačenje članka 21., stavka 5. Direktive 2009/103/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 16. rujna 2009. u odnosu na osiguranje od građanskopravne odgovornosti u pogledu upotrebe motornih vozila i izvršenje obveze osiguranja od takve odgovornosti (SL L 263, str. 11.) — Predstavnik za likvidaciju štete — Dostava tužbe oštećene osobe protiv društva za osiguranje predstavniku za likvidaciju štete — Nacionalna pravila koja valjanost dostave tih pismena uvjetuju postojanjem izričito dane punomoći za njihovo primanje — Izravan učinak navedene odredbe direktive

      Izreka

               1.

               Članak 21. stavak 5. Direktive 2009/103/CE Europskog parlamenta i Vijeća od 16. rujna 2009. u odnosu na osiguranje od građanskopravne odgovornosti u pogledu upotrebe motornih vozila i izvršenje obveze osiguranja od takve odgovornosti treba tumačiti na način da se među određenim dovoljnim ovlastima kojima raspolaže predstavnik za likvidaciju štete nalazi i ovlast istog da valjano prima sudska pismena koja su neophodna za pokretanje postupka radi naknade štete pred nadležnim sudom.

               2.

               Sud koji je uputio zahtjev, u okolnostima kakve postoje u glavnom postupku gdje je nacionalno zakonodavstvo doslovno preuzelo odredbu članka 21. stavka 5. Direktive 2009/103, dužan je prilikom razmatranja cjelokupnog unutarnjeg prava i prilikom primjene metoda tumačenja koje su njime priznate tumačiti nacionalno pravo u skladu s tumačenjem te direktive koje je dao Sud Europske unije.

      (1)  SL C 287, 22.9.2012.


title: Predmet T-529/12 P: Presuda Općeg suda od 8. listopada 2014. – Bermejo Garde protiv CESE ( „Žalba — Javna služba — Dužnosnici — Zapošljavanje — Obavijest o slobodnom radnom mjestu — Imenovanje na radno mjesto direktora — Povlačenje tužiteljeve prijave — Imenovanje drugog kandidata — Zahtjevi za poništenje — Poništenje u prvom stupnju sporne obavijesti o slobodnom radnom mjestu zbog nenadležnosti donositelja akta — Nepostojanje izričitog odgovora na sve zahtjeve i argumente stranaka — Načelo dobre uprave — Nedopuštenost zahtjeva koji se odnose na poništenje odluka donesenih na temelju sporne obavijesti o slobodnom radnom mjestu — Članak 91. stavak 2. Pravilnika — Zahtjev za naknadu štete — Pravo na djelotvornu sudsku zaštitu — Obveza obrazlaganja Službeničkog suda — Stanje postupka koje dopušta odlučivanje — Odbijanje tužbe” )

text:
               24.11.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 421/34

         Presuda Općeg suda od 8. listopada 2014. – Bermejo Garde protiv CESE
   (Predmet T-529/12 P) (1)

   ((„Žalba - Javna služba - Dužnosnici - Zapošljavanje - Obavijest o slobodnom radnom mjestu - Imenovanje na radno mjesto direktora - Povlačenje tužiteljeve prijave - Imenovanje drugog kandidata - Zahtjevi za poništenje - Poništenje u prvom stupnju sporne obavijesti o slobodnom radnom mjestu zbog nenadležnosti donositelja akta - Nepostojanje izričitog odgovora na sve zahtjeve i argumente stranaka - Načelo dobre uprave - Nedopuštenost zahtjeva koji se odnose na poništenje odluka donesenih na temelju sporne obavijesti o slobodnom radnom mjestu - Članak 91. stavak 2. Pravilnika - Zahtjev za naknadu štete - Pravo na djelotvornu sudsku zaštitu - Obveza obrazlaganja Službeničkog suda - Stanje postupka koje dopušta odlučivanje - Odbijanje tužbe”))
   2014/C 421/47
   Jezik postupka: francuski

      Stranke

      Žalitelj: Moises Bermejo Garde (Bruxelles, Belgija) (zastupnik: L. Levi, odvjetnik)

      Druga stranka u postupku: Comité économique et social européen (CESE) (zastupnici: M. Lernhart, agent, uz asistenciju B. Wägenbaura, odvjetnika)

      Predmet

   Žalba protiv presude Službeničkog suda Europske unije (prvo vijeće) od 25. rujna 2012., Bermejo Garde/CESE (F-51/10) kojom se zahtijeva djelomično ukidanje te presude.

      Izreka

               1.

               Presuda Službeničkog suda Europske unije (prvo vijeće) od 25. rujna 2012. Bermejo Garde/CESE (F-51/10), ukida se u dijelu u kojem je njome bez obrazloženja odbijen žaliteljev zahtjev za naknadu štete.

               2.

               U preostalom dijelu žalba se odbija.

               3.

               Odbija se zahtjev za naknadu štete koji je M. B. Garde postavio pred Službeničkim sudom.

               4.

               Nalaže se M. B. Gardu snošenje vlastitih troškova nastalih u ovom postupku.

               5.

               Nalaže se Comité économique et social européen (CESE) snošenje vlastitih troškova nastalih u postupku pred Službeničkim sudom i u ovom postupku, kao i troškova M. B. Garda nastalih u prvostupanjskom postupku.

      (1)  SL C 55, 23.2.2013.


title: Predmet T-89/16 P: Žalba koju su 26. veljače 2016. podnijele Nicole Clarke, Sigrid Dickmanns i Elisavet Papathanasiou protiv presude Službeničkog suda od 15. prosinca 2015. u spojenim predmetima F-101/14, F-102/14 i F-103/14, Clarke i dr. protiv EUIPO-a

text:
               25.4.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 145/32

         Žalba koju su 26. veljače 2016. podnijele Nicole Clarke, Sigrid Dickmanns i Elisavet Papathanasiou protiv presude Službeničkog suda od 15. prosinca 2015. u spojenim predmetima F-101/14, F-102/14 i F-103/14, Clarke i dr. protiv EUIPO-a
   (Predmet T-89/16 P)
   (2016/C 145/39)
   Jezik postupka: njemački

      Stranke

      Žaliteljice: Nicole Clarke (Alicante, Španjolska), Sigrid Dickmanns (Gran Alacant, Španjolska) i Elisavet Papathanasiou (Alicante) (zastupnik: H. Tettenborn, odvjetnik)

      Druga stranka u postupku: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO)

      Žalbeni zahtjev

   Žaliteljice od Općeg suda zahtijevaju da:

               —

               u cijelosti ukine presudu Službeničkog suda Europske unije (treće vijeće) od 15. prosinca 2015. u spojenim predmetima F-101/14, F-102/14 i F-103/14;

               —

               donese odluku u skladu sa zahtjevom tužiteljica u tim postupcima;

               —

               EUIPO-u naloži snošenje troškova cijelog postupka, to jest postupka pred Službeničkim sudom EU-a i Općim sudom EU-a.

      Žalbeni razlozi i glavni argumenti

   U prilog osnovanosti žalbe žaliteljice ističu četiri žalbena razloga.

               1.

               Prvi žalbeni razlog: pogrešna primjena odredbe o raskidu iz ugovora žaliteljicâ o radu člana privremenog osoblja kao i „Protokola o ponovnom zapošljavanju” sklopljenih između EUIPO-a i žaliteljica pojedinačno, s obzirom na to da predmetni natječaji nisu „sljedeći” natječaji u smislu odredbe o raskidu

               2.

               Drugi žalbeni razlog: pogrešna primjena odredbe o raskidu iz ugovora žaliteljicâ o radu člana privremenog osoblja, s obzirom na to da se predmetni natječaji ne odnose na posebno područje „industrijskog vlasništva” koje se navodi u odredbi o raskidu pa se stoga ta odredba ne može primijeniti.
               Žaliteljice u sklopu prvog i drugog žalbenog razloga prigovaraju da je Službenički sud (u daljnjem tekstu: SS) u pobijanoj presudi pogrešno protumačio tekst, smisao i svrhu kao i vremensko važenje i vremensku primjenjivost odredbe o raskidu.

               3.

               Treći žalbeni razlog: pogrešna primjena članka 8. stavka 1. Uvjeta zaposlenja ostalih službenika Europske unije (u daljnjem tekstu: UZOS)
               Žaliteljice s tim u vezi tvrde da je SS u pobijanoj presudi propustio uzeti u obzir činjenicu da su „Protokoli o ponovnom zapošljavanju”, sklopljeni između EUIPO-a i žaliteljica pojedinačno, kao ugovorne pogodbe predstavljali barem drugo produženje ugovora privremenog osoblja, što prema članku 8. stavku 1. UZOS-a ima za posljedicu da se ugovori žaliteljicâ o radu člana privremenog osoblja trebaju smatrati produženima na neodređeno vrijeme.

               4.

               Četvrti žalbeni razlog: pogrešna primjena dužnosti brižnog postupanja i načela zaštite legitimnih očekivanja
               S tim u vezi, žaliteljice prigovaraju da se SS u pogledu pitanja je li EUIPO ispunio svoju dužnost brižnog postupanja ili je li povrijedio načelo zaštite legitimnih očekivanja, kada je tek 9 godina nakon potpisivanja odredbe o raskidu proveo natječaj koji je trebao odlučiti o profesionalnoj budućnosti žaliteljica, pogrešno oslonio na trenutak ponovnog zapošljavanja, a ne na trenutak potpisivanja odredbe o raskidu.


title: Predmet C-546/13: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 22. listopada 2013. uputio Corte Suprema di Cassazione (Italija) — Agenzia delle Dogane i Ufficio di Verona dell’Agenzia delle Dogane protiv ADL American Dataline Srl

text:
               21.12.2013

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 377/7

         Zahtjev za prethodnu odluku koji je 22. listopada 2013. uputio Corte Suprema di Cassazione (Italija) — Agenzia delle Dogane i Ufficio di Verona dell’Agenzia delle Dogane protiv ADL American Dataline Srl
   (Predmet C-546/13)
   2013/C 377/15
   Jezik postupka: talijanski

      Sud koji je uputio zahtjev

   Corte suprema di cassazione

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelj: Agenzia delle Dogane, Ufficio di Verona dell’Agenzia delle Dogane

      Tuženik: ADL American Dataline Srl

      Prethodna pitanja

               1.

               Jesu li protivni članku 10. stavku 2. i članku 12. Uredbe Vijeća (EEZ) br. 2658/87 od 23. srpnja 1987. (1) o tarifnoj i statističkoj nomenklaturi i o Zajedničkoj carinskoj tarifi, kao i načelu pravne sigurnosti izmjene koje se odnose na komentare poglavlja 84. dijela II. priloga I. i Uredbe Komisije (EZ) br. 1549/06 od 17. listopada 2006. (2) (kojima su sa mjesta 8471 isključeni zvučnici ukoliko se pojavljuju odvojeno od strojeva za automatsku obradu podataka), prema kojim izmjenama proizlazi zaključak da proizvodi koje je uvezlo društvo ADL s.r.l. (3) […] imaju posebnu funkciju (reprodukcija i pojačavanje zvuka) koja je „različita” od funkcije obrade podataka?

               2.

               Moraju li se proizvodi kojih je uvezlo društvo ADL s.r.l. […], odnosno „zvučnici” koji se stavljaju u promet odvojeno od strojeva za automatsku obradu podataka smatrati tako da „imaju posebnu funkciju različitu funkcije obrade podataka”, u mjeri u kojoj tako treba shvatiti funkciju reprodukcije i amplifikacije zvuka, ili ih se ne može smatrati jedinica sustava koji ima posebnu funkciju koja je različita od funkcije obrade podataka ukoliko, imajući u vidu specifične tehničke karakteristike (isključivo povezivanje USB kabelom, neophodna uporaba operativnog sustava MAC OS 9), „ne obavljaju funkcije koje se ne mogu obaviti bez uporabe takvog uređaja, tj. uređaja za automatsku obradu podataka” (iz citiranih presuda Suda od 19. listopada 2000., C-339/98, Peacock AG, točke 14. i 15. i od 18. srpnja 2007., C-142/06, Olicom, točke 20., 29. i 30. — neovisno o tome što se presude odnose na drugi tip uređaja — mrežne kartice i tzv. kombinirane kartice — proizlazi da ne treba smatrati posebnu funkciju „različitom” kada uređaj može raditi isključivo putem računala i kada je u stanju primiti i u izlazu transformirati zvukove koje je odaslao digitalni uređaj)?

      (1)  Uredba Vijeća (EEZ) br. 2658/87 od 23. srpnja 1987. o tarifnoj i statističkoj nomenklaturi i o Zajedničkoj carinskoj tarifi (SL L 256, str. 1.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 2., svezak 12., str. 3.)

      (2)  Uredba Komisije (EZ) br. 1549/2006 od 17. listopada 2006. o izmjeni priloga I. Uredbe Vijeća (EEZ) br. 2658/87 od 23. srpnja 1987. o tarifnoj i statističkoj nomenklaturi i o Zajedničkoj carinskoj tarifi (SL L 301, str. 1.)

      (3)  Radi se o zvučnicima koje je proizvelo američko društvo Harman Multimedia s ciljem da ih se upotrebljava isključivo kao vanjske jedinice za računalo vrste „APPLE”.


title: Predmet T-541/08: Presuda Općeg suda od 11. srpnja 2014. – Sasol i dr. protiv Komisije ( „Tržišno natjecanje — Zabranjeni sporazumi — Tržište parafinskog voska — Tržište prešanog parafina — Odluka koja utvrđuje povredu članka 81. UEZ-a — Određivanje cijena i podjela tržištâ — Odgovornost društva majke za povrede pravila tržišnog natjecanja njezinog društva kćeri i zajedničkog pothvata u kojem drži djelomičan udjel — Odlučujući utjecaj društva majke — Pretpostavka u slučaju držanja 100-postotnog udjela — Pravno sljedništvo poduzetnika — Proporcionalnost — Jednako postupanje — Smjernice o metodi za utvrđivanje kazni iz 2006. — Otegotne okolnosti — Uloga predvodnika — Postavljanje gornje granice novčane kazne — Neograničena nadležnost” )

text:
               1.9.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 292/24

         Presuda Općeg suda od 11. srpnja 2014. – Sasol i dr. protiv Komisije
   (Predmet T-541/08) (1)

   ((„Tržišno natjecanje - Zabranjeni sporazumi - Tržište parafinskog voska - Tržište prešanog parafina - Odluka koja utvrđuje povredu članka 81. UEZ-a - Određivanje cijena i podjela tržištâ - Odgovornost društva majke za povrede pravila tržišnog natjecanja njezinog društva kćeri i zajedničkog pothvata u kojem drži djelomičan udjel - Odlučujući utjecaj društva majke - Pretpostavka u slučaju držanja 100-postotnog udjela - Pravno sljedništvo poduzetnika - Proporcionalnost - Jednako postupanje - Smjernice o metodi za utvrđivanje kazni iz 2006. - Otegotne okolnosti - Uloga predvodnika - Postavljanje gornje granice novčane kazne - Neograničena nadležnost”))
   2014/C 292/29
   Jezik postupka: engleski

      Stranke

      Tužitelji: Sasol (Rosebank, Republika Južna Afrika); Sasol Holding in Germany GmbH (Hamburg, Njemačka); Sasol Wax International AG (Hamburg); i Sasol Wax GmbH (Hamburg) (zastupnici: W. Bosch, U. Denzel i C. von Köckritz, odvjetnici)

      Tuženik: Europska komisija (zastupnici: F. Castillo de la Torre i R. Sauer, agenti, uz asistenciju M. Gray, odvjetnik)

      Predmet

   Zahtjev za poništenje članaka 1. i 2. Odluke Komisije C (2008) 5476 final od 1. listopada 2008. o postupku primjene članka 81. (UEZ-a) i članka 53. Sporazuma o EGP-u (predmet COMP/39.181 – Vosak za svijeće), u dijelu u kojem se odnosi na tužitelje i podredno, zahtjev za ukidanje novčane kazne koja je izrečena tužiteljima ili smanjenje njezinog iznosa.

      Izreka

               1.

               Članak 1. Odluke Komisije C (2008) 5476 final od 1. listopada 2008. o postupku primjene članka 81. [UEZ-a] i članka 53. Sporazuma o EGP-u (predmet COMP/39.181 – Vosak za svijeće) poništava se u dijelu u kojem je Europska komisija u njemu utvrdila da su društva Sasol Holding in Germany GmbH i Sasol sudjelovala u povredi prije 1. srpnja 2002.

               2.

               Iznos novčane kazne izrečene društvu Sasol Wax GmbH smanjuje se na svotu od 14 9 9 82  197 eura, za plaćanje za koje su s jedne strane solidarno odgovorni Sasol Wax International AG, u visini od 11 9 1 22  197 eura, i s druge strane društva Sasol i Sasol Holding in Germany, u visini od 7 1 0 42  197 eura.

               3.

               U preostalom dijelu tužba se odbija.

               4.

               Komisija će snositi vlastite troškove i dvije trećine troškova društava Sasol, Sasol Holding in Germany, Sasol Wax International i Sasol Wax.

               5.

               Sasol, Sasol Holding in Germany, Sasol Wax International i Sasol Wax snosit će trećinu vlastitih troškova.

      (1)  SL C 44, 21.2.2009.


title: Predmet T-90/14: Presuda Općeg suda od 8. listopada 2015. – Secolux protiv Komisije („Javna nabava usluga — Postupak nadmetanja — Nadzor sigurnosti — Odbijanje ponude ponuditelja — Dodjela ugovora o nabavi drugom ponuditelju — Izvanugovorna odgovornost”)

text:
               30.11.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 398/43

         Presuda Općeg suda od 8. listopada 2015. – Secolux protiv Komisije
   (Predmet T-90/14) (1)

   ((„Javna nabava usluga - Postupak nadmetanja - Nadzor sigurnosti - Odbijanje ponude ponuditelja - Dodjela ugovora o nabavi drugom ponuditelju - Izvanugovorna odgovornost”))
   (2015/C 398/54)
   Jezik postupka: francuski

      Stranke

      Tužitelj: Secolux, Association pour le contrôle de la sécurité de la construction (Capellen, Luxembourg) (zastupnici: N. Prüm-Carré i E. Billot, odvjetnici)

      Tuženik: Europska komisija (zastupnici: S. Delaude i S. Lejeune, agenti)

      Predmet

   S jedne strane, zahtjev za poništenje odluke Komisije od 3. prosinca 2013. o odbijanju ponuda koje su podnijeli tužitelji u okviru poziva za nadmetanje koji se odnosi na pružanje usluga nadzora sigurnosti i, s druge strane, zahtjev za naknadu štete koja je navodno pretrpljena zbog ove odluke.

      Izreka

               1.

               Tužba se odbija.

               2.

               Secolux, Association pour le contrôle de la sécurité de la construction nalaže se snošenje vlastitih troškova kao i troškova Europske komisije.

      (1)  SL C 135, 5. 5. 2014.


title: Predmet T-237/14: Tužba podnesena 17. travnja 2014. – Steinbeis Papier protiv Komisije

text:
               14.7.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 223/16

         Tužba podnesena 17. travnja 2014. – Steinbeis Papier protiv Komisije
   (Predmet T-237/14)
   2014/C 223/21
   Jezik postupka: njemački

      Stranke

      Tužitelj: Steinbeis Papier GmbH (Glückstadt, Njemačka) (zastupnici: H. Janssen i G. Engel, Rechtsanwälte)

      Tuženik: Europska komisija

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

               —

               poništi Odluku Europske komisije od 18. prosinca 2013. u predmetu o državnoj potpori SA.33995 (2013/C) – poticanje proizvodnje električne energije iz obnovljivih izvora i ograničavanje nameta na temelju EEG-a u korist energetski intenzivnih poduzeća;

               —

               naloži tuženiku snošenje troškova postupka.

      Tužbeni razlozi i glavni argumenti

   Tužitelj u prilog tužbi ističe tri tužbena razloga.

               1.

               Prvi tužbeni razlog: povreda čl. 107. st. 1. UFEU-a

                           —

                           Tužitelj navodi da pobijana odluka krši čl. 107. st. 1. UFEU-a, s obzirom na to da namet predviđen na temelju Zakona o poticanju energije iz obnovljivih izvora (Gesetz für den Vorrang erneuerbarer Energien, u daljnjem tekstu: EEG) i posebni sustav naknada nisu davanja iz državnih sredstava niti davanja iz sredstava koja nadzire država. Sve činjenice relevantne za kvalifikaciju tih mjera utvrđene su u prethodnom postupku između Komisije i Savezne Republike Njemačke. Tužitelj smatra da više nisu postojale nikakve sumnje koje bi Komisija trebala utvrditi u postupku u skladu s čl. 108. st. 2. UFEU-a i čl. 4. st. 4. Uredbe (EZ) br. 659/1999 o utvrđivanju detaljnih pravila primjene članka 93. Ugovora o EZ-u (1).

               2.

               Drugi tužbeni razlog: povreda čl. 108. st. 1. UFEU-a i načela pravne sigurnosti

                           —

                           Tužitelj u tom pogledu navodi da je Komisija povrijedila čl. 108. st. 1. UFEU-a i načelo pravne sigurnosti, zato što je, da bi preispitala svoju prethodnu odluku o tome je li EEG potpora, primijenila postupak koji se u skladu s čl. 4 st. 4. Uredbe br. 659/1999 primjenjuje na nove programe potpore, umjesto da je primijenila postupak za zatečene programe potpore u skladu s čl. 17. et seq. Uredbe br. 659/1999. U tom smislu osobito ističe da je Komisija Odlukom od 22. svibnja 2002. smatrala da EEG 2000 nije potpora u smislu čl. 107. st. 1. UFEU-a, zbog toga što nije došlo do prijenosa državnih sredstava. Izmjene EEG-a 2000 koje je unio EEG 2012 u usporedbi s Odlukom Komisije od 22. svibnja 2002. nisu bile bitne. Stoga je Komisija u postupku iz članka 108. st. 1. UFEU-a mogla istaknuti svoje izmijenjeno pravno mišljenje, bez posljedica za tužitelja.

               3.

               Treći tužbeni razlog: povreda članka 41. Povelje o temeljnim pravima i prava na saslušanje

                           —

                           Tužitelj zatim navodi da je tuženik donio pobijanu odluku, a da prethodno tužitelju nije pružio mogućnost da iznese svoje stajalište.

      (1)  Uredba Vijeća (EZ) br. 659/1999 od 22. ožujka 1999. o utvrđivanju detaljnih pravila primjene članka 93. Ugovora o EZ-u, SL L 83, str.1. (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 8., svezak 4., str. 16.)


title: Predmet C-430/15: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 5. kolovoza 2015. uputio Supreme Court (Ujedinjena Kraljevina) – Secretary of State for Work and Pensions protiv Tolley (pokojne, zastupane po osobnom zastupniku)

text:
               28.9.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 320/23

         Zahtjev za prethodnu odluku koji je 5. kolovoza 2015. uputio Supreme Court (Ujedinjena Kraljevina) – Secretary of State for Work and Pensions protiv Tolley (pokojne, zastupane po osobnom zastupniku)
   (Predmet C-430/15)
   (2015/C 320/32)
   Jezik postupka: engleski

      Sud koji je uputio zahtjev

   Supreme Court of the United Kingdom

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelj: Secretary of State for Work and Pensions

      Tuženik: Tolley (pokojne, zastupane po osobnom zastupniku)

      Prethodna pitanja

               1.

               Je li dio za njegu naknade za život s invaliditetom Ujedinjene Kraljevine ispravno za potrebe Uredbe br. 1408/71 (1) razvrstan kao davanje za invalidnost umjesto kao davanje u novcu za slučaj bolesti?

               2.

                           (i)

                           Prestaje li osoba koja je prema domaćem pravu Ujedinjene Kraljevine izgubila pravo na naknadu za život s invaliditetom Ujedinjene Kraljevine jer se preselila da bi živjela u drugoj državi članici i koja je prestala sa svim profesionalnim aktivnostima prije takvog preseljenja, ali je ostala starosno osigurana u sustavu socijalne sigurnosti Ujedinjene Kraljevine, biti obuhvaćena zakonodavstvom Ujedinjene Kraljevine u smislu članka 13. stavka 2. točke (f) Uredbe br. 1408/71?

                           (ii)

                           Ostaje li takva osoba u svakom slučaju obuhvaćena zakonodavstvom Ujedinjene Kraljevine u smislu točke 19(c) Priloga VI Uredbi koji se odnosi na Ujedinjenu Kraljevinu?

                           (iii)

                           Ako je prestala biti obuhvaćena zakonodavstvom Ujedinjene Kraljevine u smislu članka 13. stavka 2. točke(f), je li Ujedinjena Kraljevina obvezna ili joj je samo dopušteno da na temelju točke 20. Priloga VI. na nju primijeni odredbe Poglavlja 1. Glave III. Uredbe?

               3.

                           (i)

                           Primjenjuje li se široka definicija zaposlene osobe iz presude Dodl u svrhu članaka 19. do 22. Uredbe kada je osoba prestala sa svim profesionalnim aktivnostima prije preseljenja u drugu državu članicu, neovisno o razlikovanju iz Poglavlja 1. Glave III. između, s jedne strane, zaposlenih i samozaposlenih osoba i, s druge strane, nezaposlenih osoba?

                           (ii)

                           Ako se primjenjuje, ima li takva osoba pravo na prenošenje naknade na temelju bilo članka 9. ili članka 22.? Je li učinak članka 22. stavka 1. točke (b) sprečavanje da se pravo podnositelja zahtjeva na dio za njegu naknade za život s invaliditetom uskrati zbog uvjeta boravišta kojeg nacionalno zakonodavstvo zahtijeva u slučaju prijenosa boravišta u drugu državu članicu?

      (1)  Uredba Vijeća (EEZ) br. 1408/71 od 14. lipnja 1971. o primjeni sustava socijalne sigurnosti na zaposlene osobe i njihove obitelji koji se kreću unutar Zajednice SL L 149, str. 2., SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 5, svezak 5, str. 7.


title: Predmet C-317/12: Presuda Suda (šesto vijeće) od 3. listopada 2013. (zahtjev za prethodnu odluku Svea hovrätt — Švedska) — kazneni postupak protiv Daniela Lundberga (Cestovni prijevoz — Uredba (EZ) br. 561/2006 — Obveza uporabe tahografa — Odstupanja za nekomercijalni prijevoz tereta — Pojam — Prijevoz kojeg obavlja pojedinac u sklopu njegove slobodne aktivnosti amaterskog vozača reli utrka, djelomično financirane potporama trećih)

text:
               23.11.2013

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 344/33

         Presuda Suda (šesto vijeće) od 3. listopada 2013. (zahtjev za prethodnu odluku Svea hovrätt — Švedska) — kazneni postupak protiv Daniela Lundberga
   (Predmet C-317/12) (1)

   (Cestovni prijevoz - Uredba (EZ) br. 561/2006 - Obveza uporabe tahografa - Odstupanja za nekomercijalni prijevoz tereta - Pojam - Prijevoz kojeg obavlja pojedinac u sklopu njegove slobodne aktivnosti amaterskog vozača reli utrka, djelomično financirane potporama trećih)
   2013/C 344/56
   Jezik postupka: švedski

      Sud koji je uputio zahtjev

   Svea hovrätt

      Stranka u glavnom kaznenom postupku

   Daniel Lundberg

      Predmet

   Zahtjev za prethodnu odluku — Svea Hovrätt — Tumačenje članka 3. stavka 1. Uredbe Vijeća (EEZ) br. 3821/85 od 20. prosinca 1985. o tahografu u cestovnom prometu (SL L 370, str. 8.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 7., svezak 7., str. 4.) i članka 3. točke (h) Uredbe (EZ) br. 561/2006 Europskog parlamenta i Vijeća od 15 ožujka 2006. o usklađivanju određenog socijalnog zakonodavstva koje se odnosi na cestovni promet i o izmjeni uredbi Vijeća (EEZ) br. 3821/85 i (EZ) br. 2135/98 te o stavljanju izvan snage Uredbe Vijeća (EEZ) br. 3820/85 (SL L 102, str. 1.) — Odstupanje od obveze ugradnje i uporabe tahografa u vozilima čija najveća dopuštena masa ne prelazi 7,5 tona — Nekomercijalni prijevoz tereta — Prijevoz tereta kojeg obavlja pojedinac u sklopu njegove slobodne aktivnosti amaterskog vozača reli utrka, djelomično financirane pokroviteljstvom pojedinaca ili poduzeća

      Izreka

   Pojam „nekomercijalni prijevoz tereta” iz članka 3. točke (h) Uredbe (EZ) br. 561/2006 Europskog parlamenta i Vijeća od 15. ožujka 2006. o usklađivanju određenog socijalnog zakonodavstva koje se odnosi na cestovni promet i o izmjeni uredbi Vijeća (EEZ) br. 3821/85 i (EZ) br. 2135/98 te o stavljanju izvan snage Uredbe Vijeća (EEZ) br. 3820/85 treba tumačiti na način da uključuje prijevoz tereta kojeg obavlja pojedinac za svoj račun i isključivo u sklopu slobodne aktivnosti, kada je potonja djelomično financirana potporama trećih i kada se takav prijevoz ne obavlja za naknadu.

      (1)  SL C 258, 25.8.2012.


title: Predmet C-466/14: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 10. listopada 2014. uputio Amtsgerichts Rüsselsheim (Njemačka) – Dieter Wedzel, Karin Wedzel protiv Condor Flugdienst GmbH

text:
               2.3.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 73/9

      Zahtjev za prethodnu odluku koji je 10. listopada 2014. uputio Amtsgerichts Rüsselsheim (Njemačka) – Dieter Wedzel, Karin Wedzel protiv Condor Flugdienst GmbH
      (Predmet C-466/14)
      (2015/C 073/13)
      Jezik postupka: njemački

         Sud koji je uputio zahtjev

      Amtsgericht Rüsselsheim

         Stranke glavnog postupka

         Tužitelji: Dieter Wedzel, Karin Wedzel

         Tuženik: Condor Flugdienst GmbH
      Rješenjem od 9. prosinca 2014. predmet je brisan iz sudskog upisnika Suda.


title: Predmet T-782/16: Tužba podnesena 9. studenoga 2016. – Timberland Europe protiv Komisije

text:
               16.1.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 14/48

         Tužba podnesena 9. studenoga 2016. – Timberland Europe protiv Komisije
   (Predmet T-782/16)
   (2017/C 014/58)
   Jezik postupka: engleski

      Stranke

      Tužitelj: Timberland Europe BV (Enschede, Nizozemska) (zastupnik: E. Vermulst, odvjetnik)

      Tuženik: Europska komisija

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

               —

               poništi Provedbenu uredbu Komisije (EU) 2016/1395 od 18. kolovoza 2016. o ponovnom uvođenju konačne antidampinške pristojbe i konačnoj naplati privremene pristojbe uvedene na uvoz određene obuće s gornjim dijelom od kože podrijetlom iz Narodne Republike Kine koju proizvode trgovačka društva Buckinghan Shoe Mfg Co., Ltd., Buildyet Shoes Mfg., DongGuan Elegant Top Shoes Co. Ltd, Dongguan Stella Footwear Co Ltd, Dongguan Taiway Sports Goods Limited, Foshan City Nanhai Qun Rui Footwear Co., Jianle Footwear Industrial, Sihui Kingo Rubber Shoes Factory, Synfort Shoes Co. Ltd., Taicang Kotoni Shoes Co. Ltd., Wei Hao Shoe Co. Ltd., Wei Hua Shoe Co. Ltd. i Win Profile Industries Ltd i o provedbi presude Suda u spojenim predmetima C-659/13 i C-34/14 (SL L 225, str. 52);

               —

               poništi Provedbenu uredbu Komisije (EU) 2016/1647 od 13. rujna 2016. o ponovnom uvođenju konačne antidampinške pristojbe i konačnoj naplati privremene pristojbe uvedene na uvoz određene obuće s gornjim dijelom od kože podrijetlom iz Vijetnama koju proizvode trgovačka društva Best Royal Co. Ltd, Lac Cuong Footwear Co., Ltd, Lac Ty Co., Ltd, Saoviet Joint Stock Company (Megastar Joint Stock Company), VMC Royal Co Ltd, Freetrend Industrial Ltd. i njegovo povezano trgovačko društvo Freetrend Industrial A (Vietnam) Co, Ltd., Fulgent Sun Footwear Co., Ltd, General Shoes Ltd, Golden Star Co, Ltd, Golden Top Company Co., Ltd, Kingmaker Footwear Co. Ltd., Tripos Enterprise Inc., Vietnam Shoe Majesty Co., Ltd, i o provedbi presude Suda u spojenim predmetima C-659/13 i C-34/14 (SL L 245, str. 16.);

               —

               poništi Provedbenu uredbu Komisije (EU) 2016/1731 od 28. rujna 2016. o ponovnom uvođenju konačne antidampinške pristojbe i konačnoj naplati privremene pristojbe uvedene na uvoz određene obuće s gornjim dijelom od kože podrijetlom iz Narodne Republike Kine i Vijetnama koju proizvode trgovačka društva General Footwear Ltd (Kina), Diamond Vietnam Co Ltd i Ty Hung Footgearmex/Footwear Co. Ltd te o provedbi presude Suda u spojenim predmetima C-659/13 i C-34/14 (SL L 262, str. 4.); i

               —

               naloži Europskoj komisiji snošenje tužiteljevih troškova.

      Tužbeni razlozi i glavni argumenti

   U prilog osnovanosti tužbe tužitelj ističe pet tužbenih razloga.

               1.

               Prvi tužbeni razlog, koji se temelji na tome da Komisija uopće nije bila nadležna za donošenje pobijanih uredbi.

               2.

               Drugi tužbeni razlog, koji se temelji na tome da Komisija nije navela konkretnu pravnu osnovu za donošenje pobijanih uredbi, protivno članku 296. UFEU-a te da je povrijedila prava obrane i pravo na djelotvornu sudsku zaštitu tužitelja.

               3.

               Treći tužbeni razlog, koji se temelji na tome da ponovno otvaranje zaključenog postupka o obući i retroaktivno uvođenje istekle anti-dampinške pristojbe koja se primjenjuje na tužiteljeve dobavljače (i) nema pravnu osnovu, temelji se na očitoj pogrešci u primjeni članka 266. UFEU-a i Osnovne uredbe te na kršenju potonje, (ii) nije u skladu s načelima zaštite legitimnih očekivanja, pravne sigurnosti i zabrane retroaktivnosti; i (iii) nije u skladu s člankom 266. UFEU-a, krši članak 5. stavak 4. UFEU-a te se temelji na Komisijinoj zlouporabi ovlasti.

               4.

               Četvrti tužbeni razlog, koji se temelji na tome da je retroaktivno uvođenje pristojbe trima pobijanim uredbama diskriminatorno u odnosu na tužitelje.

               5.

               Peti tužbeni razlog, koji se temelji na tome da je način ocjene zahtjeva za primjenu tretmana tržišnog gospodarstva i zahtjeva za individualni tretman dobavljača tužitelja bio diskriminatoran i zasnovan na Komisijinoj zlouporabi ovlasti.


title: Predmet C-632/16: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 7. prosinca 2016. uputio Rechtbank van Koophandel Antwerpen (Belgija) – Dyson Ltd, Dyson BV protiv BSH Home Appliances NV

text:
               13.3.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 78/10

         Zahtjev za prethodnu odluku koji je 7. prosinca 2016. uputio Rechtbank van Koophandel Antwerpen (Belgija) – Dyson Ltd, Dyson BV protiv BSH Home Appliances NV
   (Predmet C-632/16)
   (2017/C 078/14)
   Jezik postupka: nizozemski

      Sud koji je uputio zahtjev

   Rechtbank van Koophandel te Antwerpen

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelji: Dyson Ltd, Dyson BV

      Tuženik: BSH Home Appliances NV

      Prethodna pitanja

               1.

               Može li se strogo poštovanje Uredbe o usisavačima (1) (bez popunjavanja oznake kako je definirana u Prilogu II. toj uredbi podacima o uvjetima ispitivanja koji su rezultirali klasifikacijom u razred energetske učinkovitosti u skladu s Prilogom I.) smatrati zavaravajućim izostavljanjem u smislu članka 7. Direktive o nepoštenoj poslovnoj praksi (2)?

               2.

               Protivi li se Uredbi o usisavačima to da oznaka bude popunjena drugim simbolima kojima se priopćavaju iste informacije?

      (1)  Delegirana uredba Komisije (EU) br. 665/2013 od 3. svibnja 2013. o dopuni Direktive 2010/30/EU Europskog parlamenta i Vijeća o pogledu označivanja energetske učinkovitosti usisavača (SL 2013., L 192, str. 1.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 12., svezak 5., str. 307.)

      (2)  Direktiva 2005/29/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 11. svibnja 2005. o nepoštenoj poslovnoj praksi poslovnog subjekta u odnosu prema potrošaču na unutarnjem tržištu i o izmjeni Direktive Vijeća 84/450/EEZ, direktiva 97/7/EZ, 98/27/EZ i 2002/65/EZ Europskog parlamenta i Vijeća, kao i Uredbe (EZ) br. 2006/2004 Europskog parlamenta i Vijeća („Direktiva o nepoštenoj poslovnoj praksi”) (SL 2005., L 149, str. 22.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 15., svezak 8., str. 101. i ispravak u SL-u 2016., L 332, str. 25.)


title: Predmet T-675/14: Presuda Općeg suda od 3. ožujka 2016. – Španjolska protiv Komisije „EFSJP — Komponenta „Jamstva” — EFJP i EPFRR — Izdatci isključeni iz financiranja — Izdaci koje je učinila Španjolska — Paušalni financijski ispravci — Precizni financijski ispravci — Proširenje financijske potpore na razdoblje nakon dostave iz članka 11. stavka 1. Uredbe (EZ) br. 885/2006”

text:
               18.4.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 136/31

         Presuda Općeg suda od 3. ožujka 2016. – Španjolska protiv Komisije
   (Predmet T-675/14) (1)

   („EFSJP - Komponenta „Jamstva” - EFJP i EPFRR - Izdatci isključeni iz financiranja - Izdaci koje je učinila Španjolska - Paušalni financijski ispravci - Precizni financijski ispravci - Proširenje financijske potpore na razdoblje nakon dostave iz članka 11. stavka 1. Uredbe (EZ) br. 885/2006”)
   (2016/C 136/44)
   Jezik postupka: španjolski

      Stranke

      Tužitelj: Kraljevina Španjolska (zastupnik: M. J. García-Valdecasas Dorrego, abogado del Estado)

      Tuženik: Europska komisija (zastupnici: I. Galindo Martín i D. Triantafyllou, agenti)

      Intervenijent u potporu tužitelju: Republika Latvija (zastupnici: I. Kalniņš i D. Pelše, agenti)

      Predmet

   Zahtjev za poništenje Provedbene odluke Komisije 2014/458/EU od 9. srpnja 2014. o isključenju iz financiranja Europske unije određenih izdataka nastalih za države članice na temelju Komponente za jamstva Europskog fonda za smjernice i jamstva u poljoprivredi (EFSJP), u okviru Europskog fonda za jamstva u poljoprivredi (EFJP) i Europskog poljoprivrednog fonda za ruralni razvoj (EPFRR) (SL L 205, str. 62.) u dijelu u kojem isključuje određene izdatke nastale za Kraljevinu Španjolsku u iznosu od 2 713 208,07 eura.

      Izreka

               1.

               Tužba se odbija.

               2.

               Nalaže se Kraljevini Španjolskoj snošenje vlastitih troškova kao i troškova Europske komisije.

               3.

               Republika Latvija snosit će vlastite troškove.

      (1)  SL C 388, 3. 11. 2014.


title: Predmet C-422/17: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 13. srpnja 2017. uputio Naczelny Sąd Administracyjny (Poljska) – Szef Krajowej Administracji Skarbowej protiv Skarpa Travel sp. z. o.o. w Krakowie

text:
               23.10.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 357/3

         Zahtjev za prethodnu odluku koji je 13. srpnja 2017. uputio Naczelny Sąd Administracyjny (Poljska) – Szef Krajowej Administracji Skarbowej protiv Skarpa Travel sp. z. o.o. w Krakowie
   (Predmet C-422/17)
   (2017/C 357/04)
   Jezik postupka: poljski

      Sud koji je uputio zahtjev

   Naczelny Sąd Administracyjny

      Stranke glavnog postupka

      Žalitelj: Szef Krajowej Administracji Skarbowej

      Druga strana u žalbenom postupku: Skarpa Travel sp. z. o.o. w Krakowie

      Prethodna pitanja

               1.

               Treba li odredbe Direktive 2006/112/EZ Vijeća od 28. studenoga 2006. o zajedničkom sustavu poreza na dodanu vrijednost (1) tumačiti na način da u odnosu na plaćanja na račun koja je porezni obveznik primio pri isporuci turističkih usluga za koje vrijedi posebna porezna odredba za putničke agente sukladno člancima 306. do 310. Direktive 2006/112/EZ, porezna obveza nastaje u trenutku određenom u članku 65. Direktive 2006/112/EZ?

               2.

               U slučaju potvrdnog odgovora na prvo pitanje: treba li članak 65. Direktive 2006/112/EZ tumačiti na način da se, u svrhe oporezivanja, plaćanje na račun koje je porezni obveznik primio pri isporuci turističkih usluga za koje vrijedi posebna porezna odredba za putničke agente sukladno člancima 306. do 310. Direktive 2006/112/EZ, smanjuje za troškove navedene u članku 308. Direktive 2006/112/EZ koji su poreznom obvezniku stvarno nastali do primitka plaćanja na račun?

      (1)  SL 2006, L 347, str. 1. (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 9., svezak 1., str. 120.)


title: Predmet C-170/15 P: Žalba koju je 14. travnja 2015. podnio Enercon GmbH protiv presude Općeg suda (četvrto vijeće) od 28. siječnja 2015. u predmetu T-655/13, Enercon GmbH protiv Ureda za usklađivanje na unutarnjem tržištu (žigovi i dizajni)

text:
               18.4.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 136/6

         Žalba koju je 14. travnja 2015. podnio Enercon GmbH protiv presude Općeg suda (četvrto vijeće) od 28. siječnja 2015. u predmetu T-655/13, Enercon GmbH protiv Ureda za usklađivanje na unutarnjem tržištu (žigovi i dizajni)
   (Predmet C-170/15 P)
   (2016/C 136/10)
   Jezik postupka: njemački

      Stranke

      Žalitelj: Enercon GmbH (zastupnik: R. Böhm, odvjetnik)

      Druga stranka u postupku: Ured za usklađivanje na unutarnjem tržištu (žigovi i dizajni)
   Rješenjem od 21. siječnja 2016., Sud (šesto vijeće) odbio je žalbu i naložio žalitelju snošenje vlastitih troškova.


title: Predmet C-36/16: Presuda Suda (drugo vijeće) od 11. svibnja 2017. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Naczelny Sąd Administracyjny – Poljska) – Minister Finansów protiv Posnania Investment SA (Zahtjev za prethodnu odluku — Oporezivanje — Zajednički sustav poreza na dodanu vrijednost — Direktiva 2006/112/EZ — Članak 2. stavak 1. točka (a) — Članak 14. stavak 1. — Oporezive transakcije — Pojam „isporuka robe u zamjenu za plaćanje” — Prijenos nekretnine državi ili teritorijalnoj jedinici radi podmirenja poreznog duga — Isključenje)

text:
               24.7.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 239/10

         Presuda Suda (drugo vijeće) od 11. svibnja 2017. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Naczelny Sąd Administracyjny – Poljska) – Minister Finansów protiv Posnania Investment SA
   (Predmet C-36/16) (1)

   ((Zahtjev za prethodnu odluku - Oporezivanje - Zajednički sustav poreza na dodanu vrijednost - Direktiva 2006/112/EZ - Članak 2. stavak 1. točka (a) - Članak 14. stavak 1. - Oporezive transakcije - Pojam „isporuka robe u zamjenu za plaćanje” - Prijenos nekretnine državi ili teritorijalnoj jedinici radi podmirenja poreznog duga - Isključenje))
   (2017/C 239/12)
   Jezik postupka: poljski

      Sud koji je uputio zahtjev

   Naczelny Sąd Administracyjny

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelj: Minister Finansów

      Tuženik: Posnania Investment SA

      Izreka

   Članak 2. stavak 1. točku (a) i članak 14. stavak 1. Direktive Vijeća 2006/112/EZ od 28. studenoga 2006. o zajedničkom sustavu poreza na dodanu vrijednost treba tumačiti na način da prijenos prava vlasništva na nekretnini od strane poreznog obveznika poreza na dodanu vrijednost na državnu riznicu države članice ili teritorijalne jedinice te države, poput onog o kojem je riječ u glavnom postupku, radi plaćanja poreznih dugova, ne čini isporuku u zamjenu za plaćanje koja podliježe porezu na dodanu vrijednost.

      (1)  SL C 145, 25. 4. 2016.


title: Predmet C-621/15: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 23. studenoga 2015. uputio Cour de cassation (Francuska) – W i dr. protiv Sanofi Pasteur MSD SNC, Caisse primaire d'assurance maladie des Hauts-de-Seine, Caisse Carpimko

text:
               8.2.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 48/18

         Zahtjev za prethodnu odluku koji je 23. studenoga 2015. uputio Cour de cassation (Francuska) – W i dr. protiv Sanofi Pasteur MSD SNC, Caisse primaire d'assurance maladie des Hauts-de-Seine, Caisse Carpimko
   (Predmet C-621/15)
   (2016/C 048/25)
   Jezik postupka: francuski

      Sud koji je uputio zahtjev

   Cour de cassation

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelji: W i dr.

      Tuženici: Sanofi Pasteur MSD SNC, Caisse primaire d'assurance maladie des Hauts-de-Seine, Caisse Carpimko

      Prethodna pitanja

               1.

               U području odgovornosti farmaceutskih laboratorija zbog cjepiva koja oni proizvode, je li način dokazivanja prema kojem sudac koji odlučuje o meritumu, u izvršavanju svoje suverene diskrecijske ovlasti može smatrati da činjenice na koje se poziva tužitelj predstavljaju ozbiljne, precizne i dosljedne presumpcije koje mogu dokazati neispravnost cjepiva i postojanje uzročne veze između cjepiva i bolesti, bez obzira na to što medicinsko istraživanje nije dokazalo vezu između cjepiva i nastanka bolesti, u suprotnosti s člankom 4. Direktive Vijeća 85/374/EEZ od 25. srpnja 1985. o približavanju zakona i drugih propisa država članica u vezi s odgovornošću za neispravne proizvode (1)?

               2.

               U slučaju negativnog odgovora na pitanje br. 1., je li članku 4. gore navedene Direktive 85/374 protivan sustav presumpcija prema kojem se postojanje uzročne veze između neispravnosti koja se pripisuje cjepivu i štete koju je pretrpjela oštećena osoba uvijek smatra dokazanim ako postoje određene indicije uzročnosti?

               3.

               U slučaju potvrdnog odgovora na pitanje br. 1., treba li članak 4. gore navedene Direktive 85/374 tumačiti u smislu da se dokaz, koji pada na teret oštećene osobe, o postojanju uzročne veze između neispravnosti koja se pripisuje cjepivu i štete koju je ona pretrpjela može smatrati pruženim samo ako je ta veza znanstveno dokazana?

      (1)  SL L 210, str. 29. (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 15., svezak 22., str. 3.).


title: Predmet C-225/13: Presuda Suda (drugo vijeće) od 9. travnja 2014. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Conseil d'État -Belgija) – Ville d'Ottignies-Louvain-la-Neuve, Michel Tillieut, Willy Gregoire, Marc Lacroix protiv Région wallonne (Zahtjev za prethodnu odluku — Okoliš — Otpad — Direktiva 75/442/EEZ — Članak 7. stavak 1. — Plan gospodarenja — Lokacije i postrojenja prikladni za zbrinjavanje otpada — Pojam plana gospodarenja otpadom — Direktiva 1999/31/EZ — Članci 8. i 14. — Odlagališta kojima je već izdana dozvola ili koja već obavljaju djelatnost na dan prenošenja ove Direktive)

text:
               10.6.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 175/13

         Presuda Suda (drugo vijeće) od 9. travnja 2014. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Conseil d'État -Belgija) – Ville d'Ottignies-Louvain-la-Neuve, Michel Tillieut, Willy Gregoire, Marc Lacroix protiv Région wallonne
   (Predmet C-225/13) (1)

   ((Zahtjev za prethodnu odluku - Okoliš - Otpad - Direktiva 75/442/EEZ - Članak 7. stavak 1. - Plan gospodarenja - Lokacije i postrojenja prikladni za zbrinjavanje otpada - Pojam plana gospodarenja otpadom - Direktiva 1999/31/EZ - Članci 8. i 14. - Odlagališta kojima je već izdana dozvola ili koja već obavljaju djelatnost na dan prenošenja ove Direktive))
   2014/C 175/15
   Jezik postupka: francuski

      Sud koji je uputio zahtjev

   Conseil d'État

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelj: Ville d'Ottignies-Louvain-la-Neuve, Michel Tillieut, Willy Gregoire, Marc Lacroix

      Tuženik: Région wallonne

      uz sudjelovanje: Shanks SA

      Predmet

   Zahtjev za prethodnu odluku – Conseil d'État – Tumačenje članka 7. Direktive Vijeća 75/442/EEZ od 15. srpnja 1975. o otpadu (SL L 194, str. 39.), kao i članka 2. točke (a), Direktive 2001/42/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 27. lipnja 2001 o procjeni utjecaja određenih planova i programa na okoliš (SL L 197, str. 30.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 15., svezak 13., str. 17.) – Zbrinjavanje otpada – Pojam plana gospodarenja otpadom – Nacionalni propis koji ne dopušta centre za gospodarenje otpadom osim na lokacijama predviđenim navedenim planom gospodarenja – Odstupajuća norma koja dopušta obnavljanje, nakon stupanja na snagu plana gospodarenja otpadom, odobrenja izdanih centrima za gospodarenje otpadom prije stupanja na snagu navedenog plana – Pojam plana i programa

      Izreka

   Članak 7. stavak 1. Direktive Vijeća 75/442/EEZ od 15. srpnja 1975. o otpadu, izmijenjene Odlukom Komisije 96/350/EZ od 24. svibnja 1996., treba tumačiti u smislu da nacionalna pravna norma, poput one u glavnom postupku, koja propisuje da centri za gospodarenje otpadom koji su dobili odobrenje prije stupanja na snagu plana gospodarenja otpadom mogu, nakon toga datuma, biti predmet novih odobrenja na istim zemljišnim česticama, odstupajući od pravila prema kojem nijedan centar za gospodarenje otpadom ne može dobiti odobrenje osim na lokacijama koje su za to predviđene planom gospodarenja otpadom sukladno tome kako to zahtijeva taj članak, ne predstavlja „plan gospodarenja otpadom” u smislu te odredbe Direktive 75/442, izmijenjene Odlukom 96/350.
   Članak 8. Direktive Vijeća 1999/31/EZ od 26. travnja 1999. o odlagalištima otpada, izmijenjene Direktivom Vijeća 2011/97/EU od 5. prosinca 2011., ne protivi se takvoj nacionalnoj pravnoj normi koja može pravni temelj naći u članku 14. te direktive i primjenjivati se na odlagališta koja imaju odobrenja ili se već koriste na dan prenošenja te direktive, pod uvjetom poštovanja ostalih uvjeta navedenih u članku 14., što treba provjeriti sud koji je uputio zahtjev.

      (1)  SL C 207, 20.7.2013.


title: Predmet F-137/14: Tužba podnesena 8. prosinca 2014. – ZZ protiv Komisije

text:
               2.2.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 34/54

         Tužba podnesena 8. prosinca 2014. – ZZ protiv Komisije
   (Predmet F-137/14)
   (2015/C 034/67)
   Jezik postupka: njemački

      Stranke

      Tužitelj: ZZ (zastupnik: H. Tettenborn, odvjetnik)

      Tuženik: Komisija

      Predmet i opis spora

   Poništenje odluke Europske službe za vanjsko djelovanje od (EEAS) od 29. siječnja 2014. o raskidu radnog odnosa na neodređeno vrijeme s tužiteljem i tužiteljev zahtjev za naknadu moralne i neimovinske štete koja mu je nastala.

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelj od Službeničkog suda zahtijeva da:

               —

               poništi odluku EEAS-a koja je tužitelju priopćena dopisom od 29. siječnja 2014., a u skladu s kojom je radni odnos tužitelja prestao 31. kolovoza 2014., uz primjenu otkaznog roka u trajanju od 7 mjeseci,

               —

               naloži EEAS-u da tužitelju isplati primjereni iznos naknade štete, koji će procijeniti taj sud, za moralnu i neimovinsku štetu koja mu je nastala uslijed odluke EEAS-a navedene u točki 1. tužbenog zahtjeva,

               —

               naloži EEAS-u da u cijelosti naknadi imovinsku štetu nastalu tužitelju, osobito isplaćivanjem svih neisplaćenih naknada za rad i svih drugih troškova koje je EEAS prouzročio tužitelju svojim nezakonitim postupanjem (nakon odbitka primljenih naknada za nezaposlenost odnosno primitaka ostvarenih od obavljenog rada);
               podredno, u slučaju da iz pravnih ili činjeničnih razloga tužitelj ne bude vraćen na posao i/ili ne nastavi sa radom pod prijašnjim uvjetima, naloži EEAS-u da mu isplati naknadu za imovinsku štetu koja mu je nastala uslijed nezakonitog prestanka njegovog radnog odnosa u iznosu razlike između stvarno očekivane visine njegovih primitaka i primitaka koje bi tužitelj ostvario da njegov ugovor nije bio raskinut, uzimajući u obzir mirovinska davanja i druga prava, i

               —

               naloži EEAS-u snošenje troškova postupka.


title: Predmet F-79/15: Tužba podnesena 26. svibnja 2015. – ZZ protiv ESB-a

text:
               24.8.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 279/57

         Tužba podnesena 26. svibnja 2015. – ZZ protiv ESB-a
   (Predmet F-79/15)
   (2015/C 279/73)
   Jezik postupka: francuski

      Stranke

      Tužitelj: ZZ (zastupnik: S. Pappas, odvjetnik)

      Tuženik: Europska središnja banka

      Predmet i opis spora

   Poništenje odluke Europske središnje banke kojom se završava postupak za priznavanje oboljenja kao profesionalne bolesti tužitelja i zahtjev za naknadu štete za navodno pretrpljenu nematerijalnu i materijalnu štetu.

      Tužbeni zahtjev tužitelja

               —

               poništiti pobijanu odluku;

               —

               naložiti Europskoj središnjoj banci da mu isplati 30  000 EUR na temelju pretrpljene materijalne i nematerijalne štete;

               —

               naložiti Europskoj središnjoj banci snošenje troškova.