title: Predmet T-460/14: Presuda Općeg suda od 14. prosinca 2017. – AETMD protiv Vijeća („Damping — Priprema ili konzerviranje kukuruza šećerca u zrnu podrijetlom iz Tajlanda — Djelomična privremena revizija — Izmjena konačne antidampinške pristojbe — Udruženje koje predstavlja proizvođače Unije — Povreda postupovnih prava — Prava obrane”)

text:
               5.2.2018

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 42/10

         Presuda Općeg suda od 14. prosinca 2017. – AETMD protiv Vijeća
   (Predmet T-460/14) (1)

   ((„Damping - Priprema ili konzerviranje kukuruza šećerca u zrnu podrijetlom iz Tajlanda - Djelomična privremena revizija - Izmjena konačne antidampinške pristojbe - Udruženje koje predstavlja proizvođače Unije - Povreda postupovnih prava - Prava obrane”))
   (2018/C 042/13)
   Jezik postupka: engleski

      Stranke

      Tužitelj: Association européenne des transformateurs de maïs doux (AETMD) (Paris, Francuska) (zastupnici: A. Willems, S. De Knop i J. Charles, a zatim A. Willems, S. De Knop i C. Zimmerman, odvjetnici)

      Tuženik: Vijeće Europske unije (zastupnici: S. Boelaert, agent, uz asistenciju S. Gubel, odvjetnika, i B. O’Connor, solicitor)

      Intervenijenti u potporu tuženiku: Europska komisija (zastupnici: J.-F. Brakeland, .A. Stobiecka-Kuik i A. Demeneix, agenti) i River Kwai International Food Industry Co. Ltd (Kaeng Sian, Tajland) (zastupnici: J. Cornelis i F. Graafsma, odvjetnici)

      Predmet

   Zahtjev na temelju članka 263. UFEU-a za poništenje Provedbene uredbe Vijeća (EU) br. 307/2014 od 24. ožujka 2014. o izmjeni Provedbene uredbe (EU) br. 875/2013 o uvođenju konačne antidampinške pristojbe na uvoz određenog pripremljenog ili konzerviranog kukuruza šećerca u zrnu podrijetlom iz Tajlanda nakon privremene revizije temeljem članka 11. stavka 3. Uredbe (EZ) br. 1225/2009 (SL 2014., L 91, str. 1.).

      Izreka

               1.

               Poništava se Provedbena uredba Vijeća (EU) br. 307/2014 od 24. ožujka 2014. o izmjeni Provedbene uredbe (EU) br. 875/2013 o uvođenju konačne antidampinške pristojbe na uvoz određenog pripremljenog ili konzerviranog kukuruza šećerca u zrnu podrijetlom iz Tajlanda nakon privremene revizije temeljem članka 11. stavka 3. Uredbe (EZ) br. 1225/2009.

               2.

               Tužba se u preostalom dijelu odbija.

               3.

               Vijeće Europske unije će snositi vlastite troškove i troškove Association européenne des transformateurs de maïs doux (AETMD).

               4.

               Europska komisija i River Kwai International Food Industry Co. Ltd će snositi vlastite troškove.

      (1)  SL C 303, 8. 9. 2014.


title: Predmet T-907/16: Rješenje Općeg suda od 27. studenoga 2017. – Schwenk Zement protiv Komisije („Tužba za poništenje — Tržišno natjecanje — Koncentracije — Tržište sivog cementa u Hrvatskoj — Odluka o pokretanju stadija detaljnog ispitivanja primjenom članka 6. stavka 1. točke (c) Uredbe (EZ) br. 139/2004 — Akt koji se ne može pobijati — Pripremni akt — Nedopuštenost”)

text:
               5.2.2018

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 42/26

         Rješenje Općeg suda od 27. studenoga 2017. – Schwenk Zement protiv Komisije
   (Predmet T-907/16) (1)

   ((„Tužba za poništenje - Tržišno natjecanje - Koncentracije - Tržište sivog cementa u Hrvatskoj - Odluka o pokretanju stadija detaljnog ispitivanja primjenom članka 6. stavka 1. točke (c) Uredbe (EZ) br. 139/2004 - Akt koji se ne može pobijati - Pripremni akt - Nedopuštenost”))
   (2018/C 042/38)
   Jezik postupka: njemački

      Stranke

      Tužitelj: Schwenk Zement KG (Ulm, Njemačka) (zastupnici: U. Soltész, M. Raible i G. Wecker, odvjetnici)

      Tuženik: Europska komisija (zastupnici: A. Dawes, H. Leupold i T. Vecchi agenti)

      Predmet

   Zahtjev na temelju članka 263. UFEU-a za poništenje odluke Komisije C (2016) 6591 final od 10. listopada 2016. o pokretanju stadija detaljnog ispitivanja primjenom članka 6. stavka 1. točke (c) Uredbe Vijeća (EZ) br. 139/2004 kojim se želi provjeriti je li to što su društva HeidelbergCement AG i Schwenk Zement posredstvom društva Duna-Dráva Cement Kft stekla kontrolu nad društvima Cemex Hungária Épitöanyagok Kft. i Cemex Hrvatska d.d. spojivo s unutarnjim tržištem.

      Izreka

               1.

               Tužba se odbacuje kao nedopuštena.

               2.

               Schwenk Zement KG snosi vlastite troškove kao i troškove Europske komisije.

      (1)  SL C 63, 27. 2. 2017.


title: Predmet T-577/16: Presuda Općeg suda od 14. prosinca 2017. – Campo i dr. protiv ESVD-a („Javna služba — Dužnosnici — Privremeno osoblje — Primici od rada — Osoblje ESVD-a raspoređeno u trećoj zemlji — Članak 10. Priloga X. Pravilniku o osoblju — Godišnja procjena naknade za životne uvjete — Odluka o smanjenju naknade za životne uvjete u Crnoj Gori s 15 na 10 % — Prigovor nezakonitosti”)

text:
               5.2.2018

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 42/18

         Presuda Općeg suda od 14. prosinca 2017. – Campo i dr. protiv ESVD-a
   (Predmet T-577/16) (1)

   ((„Javna služba - Dužnosnici - Privremeno osoblje - Primici od rada - Osoblje ESVD-a raspoređeno u trećoj zemlji - Članak 10. Priloga X. Pravilniku o osoblju - Godišnja procjena naknade za životne uvjete - Odluka o smanjenju naknade za životne uvjete u Crnoj Gori s 15 na 10 % - Prigovor nezakonitosti”))
   (2018/C 042/25)
   Jezik postupka: francuski

      Stranke

      Tužitelji: Alessandro Campo (Podgorica, Crna Gora) i 12 drugih tužitelja čija se imena nalaze u prilogu tužbi (zastupnici: N. de Montigny i J.-N. Louis, odvjetnici)

      Tuženik: Europska služba za vanjsko djelovanje (ESVD) (zastupnici: S. Marquardt, agent, uz asistenciju M. Troncoso Ferrer, F.-M. Hislaire i S. Moya Izquierdo, odvjetnika)

      Predmet

   Zahtjev na temelju članka 270. UFEU-a radi poništenja obračunskih isprava za isplatu plaća tužiteljâ iz ožujka 2015. kao i njihovih sljedećih obračunskih isprava za isplatu plaća, u dijelu u kojem se tim ispravama primjenjuje odluka ESVD-a od 23. veljače 2015. o smanjenju, od 1. siječnja 2015., naknade za životne uvjete osoblju Europske unije raspoređenom u Crnoj Gori.

      Izreka

               1.

               Poništavaju se obračunske isprave za isplatu plaća Alessandra Campoa i ostalih dužnosnika i članova privremenog osoblja Europske službe za vanjsko djelovanje (ESVD) čija se imena nalaze u prilogu koji je na dan tužbe ESVD utvrdio za ožujak 2015. jer se tim ispravama primjenjuje odluka ESVD-a od 23. veljače 2015. o smanjenju, od 1. siječnja 2015., naknade za životne uvjete osoblju Europske unije raspoređenom u Crnoj Gori.

               2.

               Tužba se u preostalom dijelu odbija.

               3.

               ESVD-u nalaže se snošenje troškova.

      (1)  SL C 145, 25. 4. 2016. (predmet prvotno upisan kod Službeničkog suda Europske unije pod brojem F-6/16 i proslijeđen Općem sudu Europske unije 1. 9. 2016.)


title: Predmet T-148/17: Rješenje Općeg suda od 7. prosinca 2017. – Troszczynski protiv Parlamenta („Tužba za poništenje — Pravilnik o isplati troškova i naknada zastupnicima u Europskom parlamentu — Naknada za parlamentarnu pomoć — Povrat neosnovano isplaćenih iznosa — Djelomična nedopuštenost — Djelomična obustava postupka”)

text:
               5.2.2018

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 42/26

         Rješenje Općeg suda od 7. prosinca 2017. – Troszczynski protiv Parlamenta
   (Predmet T-148/17) (1)

   ((„Tužba za poništenje - Pravilnik o isplati troškova i naknada zastupnicima u Europskom parlamentu - Naknada za parlamentarnu pomoć - Povrat neosnovano isplaćenih iznosa - Djelomična nedopuštenost - Djelomična obustava postupka”))
   (2018/C 042/39)
   Jezik postupka: francuski

      Stranke

      Tužiteljica: Mylène Troszczynski (Noyon, Francuska) (zastupnici: u početku M. Ceccaldi, a zatim F. Wagner, odvjetnici)

      Tuženik: Europski parlament (zastupnici: G. Corstens i S. Seyr, agenti)

      Intervenijent u potporu tuženiku: Vijeće Europske unije (zastupnici: A. Jensen, M. Bauer i R. Meyer, agenti)

      Predmet

   Zahtjev na temelju članka 263. UFEU-a za poništenje odluke glavnog tajnika Europskog parlamenta od 23. lipnja 2016. o naplati od tužiteljice nepropisano isplaćenog iznosa od 56 554 eura na temelju parlamentarne pomoći, pripadajuće obavijesti o dugovanju od 13. prosinca 2016. o odbijanju pritužbe tužitelja protiv odluke od 23. lipnja 2016.

      Izreka

               1.

               Tužba se odbacuje kao nedopuštena u dijelu koji se odnosi na zahtjev za poništenje odluke glavnog tajnika Europskog parlamenta od 23. lipnja 2016. o naplati od Mylène Troszczynski nepropisano isplaćenog iznosa od 56 554 eura na ime parlamentarne pomoći, pripadajuće obavijesti o dugovanju kao i na zahtjev kojim se traži da se naloži Parlamentu da tužiteljici plati iznos od 50 000 eura na ime naknade troškova čiju je naknadu moguće tražiti.

               2.

               Obustavlja se postupak povodom tužbe u dijelu koji se odnosi na zahtjev za poništenje odluke kvestorâ od 13. prosinca 2016. kojom je odbijena žalba tužitelja protiv odluke od 23. lipnja 2016.

               3.

               M. Troszczynski nalaže se snošenje vlastitih troškova kao i onih Parlamenta.

               4.

               Vijeće Europske unije će snositi vlastite troškove.

      (1)  SL C 144, 8. 5. 2017.


title: Predmet T-592/16: Presuda Općeg suda od 13. prosinca 2017. – HQ protiv CPVO-a („Javna služba — Privremeno osoblje — Ugovor na određeno vrijeme — Odluka o neproduljenju — Očita pogreška u ocjeni — Dužna pažnja — Načelo dobre uprave — Pravo na saslušanje — Uznemiravanje — Zlouporaba ovlasti — Odgovornost”)

text:
               5.2.2018

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 42/19

         Presuda Općeg suda od 13. prosinca 2017. – HQ protiv CPVO-a
   (Predmet T-592/16) (1)

   ((„Javna služba - Privremeno osoblje - Ugovor na određeno vrijeme - Odluka o neproduljenju - Očita pogreška u ocjeni - Dužna pažnja - Načelo dobre uprave - Pravo na saslušanje - Uznemiravanje - Zlouporaba ovlasti - Odgovornost”))
   (2018/C 042/26)
   Jezik postupka: francuski

      Stranke

      Tužitelj: HQ (zastupnici: L. Levi i A. Blot, odvjetnici)

      Tuženik: Ured Zajednice za biljne sorte (CPVO) (zastupnici: A. Verdini, agent, uz asistenciju D. Waelbroeck i de A. Duron, odvjetnikâ)

      Predmet

   Zahtjev koji se temelji na članku 270. UFEU-a i kojom se traži poništenje odluka CPVO-a od 24. lipnja 2015. da ne produlji tužiteljev ugovor i od 20. siječnja 2016. kojom se odbija žalba; te, s druge strane, naknada štete koju je tužitelj navodno pretrpio.

      Izreka

               1.

               Tužba se odbija.

               2.

               HQ-u nalaže se snošenje troškova.

      (1)  SL C 251, 11. 7. 2016. (predmet prvotno upisan kod Službeničkog suda Europske unije pod brojem F-22/16 i proslijeđen Općem sudu Europske unije 1. 9. 2016.)


               8.2.2018

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 46/5

         Zahtjev za savjetodavno mišljenje suda EFTA-e koji je 12. listopada 2017. podnio Beschwerdekommission der Finanzmarktaufsicht (Povjerenstvo za žalbe Tijela za nadzor financijskog tržišta) u predmetu Edmund Falkenhahn AG protiv Tijela za nadzor financijskog tržišta Lihtenštajna
   (Predmet E-9/17)
   (2018/C 46/06)
   Dopisom od 12. listopada 2017., zaprimljenim u pisarnicu Suda 12. listopada 2017., Beschwerdekommission der Finanzmarktaufsicht (Povjerenstvo za žalbe Tijela za nadzor financijskog tržišta) podnio je zahtjev Sudu EFTA-e za savjetodavno mišljenje u predmetu Edmund Falkenhahn AG protiv Tijela za nadzor financijskog tržišta Lihtenštajna o sljedećim pitanjima:

               I/1.

               Je li u skladu s Direktivom 2009/110/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 16. rujna 2009. o osnivanju, obavljanju djelatnosti i bonitetnom nadzoru poslovanja institucija za elektronički novac (Direktiva o elektroničkom novcu) da se u razdoblju od izdavanja (članak 11. stavak 1.) do iskupa (članak 11. stavak 2.) vrijednost elektroničkog novca razlikuje od nominalne vrijednosti primljenih sredstava, pod uvjetom da se iskupljuje (članak 11. stavak 2.) barem po nominalnoj vrijednosti?

               I/2.

               Ako je odgovor na pitanje I/1 potvrdan: Može li razlika u vrijednosti navedena u pitanju I/1 biti povezana s nekom promjenjivom vrijednošću (primjerice s cijenom zlata)?

               I/3.

               Ako je odgovor na pitanje I/2 potvrdan: U slučaju da postoji povezanost s promjenjivom vrijednošću (primjerice s cijenom zlata), je li iskup (članak 11. stavak 2.) po iznosu višem od nominalne vrijednosti u skladu s člankom 12. Direktive o elektroničkom novcu?

               II/1.

               Je li u članku 7. stavku 2. prvom i drugom podstavku Direktive o elektroničkom novcu sveobuhvatno utvrđeno što se podrazumijeva pod sigurnom imovinom niskog rizika u smislu članka 7. stavka 1. prve rečenice Direktive o elektroničkom novcu u vezi s člankom 9. stavkom 1. točkom (a) Direktive 2007/64/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 13. studenoga 2007. o platnim uslugama na unutarnjem tržištu (Direktiva o platnim uslugama)?

               II/2.

               Ako je odgovor na pitanje II/1 negativan: Onemogućuje li se člankom 9. stavkom 1. točkom (a) Direktive o platnim uslugama nadležnom tijelu da definira što čini sigurnu (likvidnu) imovinu niskog rizika samo kao dio odluke o izdavanju odobrenja u skladu s člankom 10. Direktive o elektroničkom novcu?

               II/3.

               Ako je odgovor na pitanje II/2 negativan: Treba li se upućivanje na članak 9. stavke 1 i 2. Direktive o platnim uslugama u prvoj rečenici članka 7. stavka 1. Direktive o elektroničkom novcu tumačiti kao „sigurna imovina niskog rizika” u smislu prvog podstavka članka 7. stavka 2. Direktive o elektroničkom novcu ili kao „sigurna likvidna imovina niskog rizika”?

               II/4.

               Ovisno o odgovoru na pitanje II/3: Smatra li se zlato sigurnom (likvidnom) imovinom niskog rizika?


title: Predmet T-445/16: Presuda Općeg suda od 23. veljače 2018 – Schniga protiv CPVO-a (Gala Schnico) („Biljne sorte — Prijava za oplemenjivačko pravo na biljnu sortu Zajednice za sortu Gala Schnico — Tehničko ispitivanje — Obveza obrazlaganja — Članak 75. prva rečenica Uredbe (EZ) br. 2100/94 — Ujednačenost — Članak 8. Uredbe br. 2100/94 — Dodatno ispitivanje — Članak 57. stavak 3. Uredbe br. 2100/94 — Jednako postupanje — Ispitivanje činjenica od strane CVPO-a po službenoj dužnosti — Članak 76. Uredbe br. 2100/94”)

text:
               9.4.2018

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 123/17

         Presuda Općeg suda od 23. veljače 2018 – Schniga protiv CPVO-a (Gala Schnico)
   (Predmet T-445/16) (1)

   ((„Biljne sorte - Prijava za oplemenjivačko pravo na biljnu sortu Zajednice za sortu Gala Schnico - Tehničko ispitivanje - Obveza obrazlaganja - Članak 75. prva rečenica Uredbe (EZ) br. 2100/94 - Ujednačenost - Članak 8. Uredbe br. 2100/94 - Dodatno ispitivanje - Članak 57. stavak 3. Uredbe br. 2100/94 - Jednako postupanje - Ispitivanje činjenica od strane CVPO-a po službenoj dužnosti - Članak 76. Uredbe br. 2100/94”))
   (2018/C 123/22)
   Jezik postupka: njemački

      Stranke

      Tužitelj: Schniga GmbH (Bolzano, Italija) (zastupnici: G. Würtenberger, i R. Kunze, avocats)

      Tuženik: Ured Zajednice za biljnu raznolikost (CPVO) (zastupnici: M. Ekvad, F. Mattina i U. Braun-Mlodecka, agenti, assistés de A. von Mühlendahl i H. Hartwig, avocats)

      Predmet

   Tužba podnesene protiv odluke žalbenog vijeća CPVO-a od 22. travnja 2016. (predmet A 005/2014), koja se odnosi na prijavu za oplemenjivačko pravo na biljnu sortu Zajednice za biljnu sortu Gala Schnico.

      Izreka

               1.

               Tužba se odbija.

               2.

               Društvu Schniga GmbH nalaže se snošenje troškova.

      (1)  SL C 364, 3. 10. 2016.


title: Predmet C-328/16: Presuda Suda (treće vijeće) od 22. veljače 2018. – Europska komisija protiv Helenske Republike (Povreda obveze države članice — Direktiva 91/271/EEZ — Pročišćavanje komunalnih otpadnih voda — Presuda Suda kojom se utvrđuje povreda obveze — Neprovedba — Članak 260. stavak 2. UFEU-a — Novčane sankcije — Paušalni iznos — Novčana kazna)

text:
               16.4.2018

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 134/5

         Presuda Suda (treće vijeće) od 22. veljače 2018. – Europska komisija protiv Helenske Republike
   (Predmet C-328/16) (1)

   ((Povreda obveze države članice - Direktiva 91/271/EEZ - Pročišćavanje komunalnih otpadnih voda - Presuda Suda kojom se utvrđuje povreda obveze - Neprovedba - Članak 260. stavak 2. UFEU-a - Novčane sankcije - Paušalni iznos - Novčana kazna))
   (2018/C 134/06)
   Jezik postupka: grčki

      Stranke

      Tužitelj: Europska komisija (zastupnici: G. Zavvos, E. Manhaeve i D. Triantafyllou, agenti)

      Tuženik: Helenska Republika (zastupnik: E. Skandalou, agent)

      Izreka

               1.

               Helenska Republika je time što nije poduzela sve potrebne mjere kako bi postupila sukladno presudi od 24. lipnja 2004., Komisija/Grčka (C-119/02, neobjavljena, EU:C:2004:385), povrijedila obveze koje ima na temelju članka 260. stavka 1. UFEU-a.

               2.

               Ako se povreda utvrđena u točki 1. nastavi do dana objave ove presude, Helenskoj Republici nalaže se da Europskoj komisiji plati novčanu kaznu od 3 276 000 eura po semestru zakašnjenja u provedbi mjera nužnih za usklađivanje s presudom od 24. lipnja 2004., Komisija/Grčka (C-119/02, neobjavljena, EU:C:2004:385), računajući od dana objave ove presude do potpunog izvršenja presude od 24. lipnja 2004., Komisija/Grčka (C-119/02, neobjavljena, EU:C:2004:385), čiji se stvarni iznos treba izračunati na kraju svakog šestomjesečnog razdoblja smanjenjem ukupnog iznosa koji se odnosi na svako od tih razdoblja za postotak koji odgovara udjelu broja jedinica populacijskog ekvivalenta stvarno usklađenih s presudom od 24. lipnja 2004., Komisija/Grčka (C-119/02, neobjavljena, EU:C:2004:385), u regiji Thriasio Pedio na kraju razmatranog razdoblja, u odnosu na broj jedinica populacijskog ekvivalenta koje nisu u skladu s presudom od 24. lipnja 2004., Komisija/Grčka (C-119/02, neobjavljena, EU:C:2004:385), u toj regiji, na dan objave ove presude.

               3.

               Helenskoj Republici nalaže se da Europskoj komisiji plati paušalni iznos od 5 milijuna eura.

               4.

               Helenskoj Republici nalaže se snošenje troškova.

      (1)  SL C 402, 31. 10. 2016.


title: Predmet T-50/18: Tužba podnesena 30. siječnja 2018. – Tassi protiv Suda Europske unije

text:
               16.4.2018

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 134/22

         Tužba podnesena 30. siječnja 2018. – Tassi protiv Suda Europske unije
   (Predmet T-50/18)
   (2018/C 134/30)
   Jezik postupka: engleski

      Stranke

      Tužitelj: Smaro Tassi (Berlin, Njemačka) (zastupnik: E. Kleani, odvjetnik)

      Tuženik: Sud Europske unije

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

               —

               poništi odluku Suda Europske unije od 23. studenoga 2017. (oznaka 20173192) kojom je odbijena tužiteljeva ponuda podnesena na temelju poziva na nadmetanje 2017/S 002-001564 za freelance prevoditelje za grčki jezik.

      Tužbeni razlozi i glavni argumenti

   U prilog tužbi, tužitelj tvrdi da pobijana odluka nije donesena ni uz jasna mjerila za određivanje kvalitete prijevoda koju se traži u postupku javne nabave ni uz bilo kakav popis ispravaka ili komparativno izvješće koji bi, prema tužiteljevu mišljenju, mogli objasniti zašto tužiteljev test prevođenja nije dobio najnižu prolaznu ocjenu. Tužitelj tvrdi da, u tom pogledu, pobijana odluka nije propisno obrazložena i da postupak odabira nije bio transparentan.


title: Predmet C-3/18 P: Rješenje predsjednika Suda od 1. ožujka 2018. – Confédération européenne des associations d'horlogers-réparateurs (CEAHR) protiv Europske komisije, LVMH Moët Hennessy-Louis Vuitton SA, Rolex, SA, The Swatch Group SA

text:
               4.6.2018

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 190/21

         Rješenje predsjednika Suda od 1. ožujka 2018. – Confédération européenne des associations d'horlogers-réparateurs (CEAHR) protiv Europske komisije, LVMH Moët Hennessy-Louis Vuitton SA, Rolex, SA, The Swatch Group SA
   (Predmet C-3/18 P) (1)

   (2018/C 190/39)
   Jezik postupka: engleski
   Predsjednik Suda odredio je brisanje predmeta.

      (1)  SL C 104, 19. 3. 2018.


title: Predmet T- T-339/15 do T-343/15: Presuda Općeg suda od 16. travnja 2018. – Polski Koncern Naftowy Orlen protiv EUIPO-a (Oblik benzinske crpke) („Žig Europske unije — Prijava trodimenzionalnih žigova Europske unije — Oblik benzinske crpke — Apsolutni razlog za odbijanje — Razlikovni karakter — Članak 65. stavak 4. Uredbe (EZ) br. 207/2009 (koji je postao članak 72. stavak 4. Uredbe (EU) 2017/1001) — Akti kojima su u cijelosti ispunjeni tužiteljevi zahtjevi — Odluka žalbenog vijeća o vraćanju — Obvezujuća narav obrazloženja odluke o vraćanju — Dopuštenost — Obveza obrazlaganja”)

text:
               4.6.2018

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 190/22

         Presuda Općeg suda od 16. travnja 2018. – Polski Koncern Naftowy Orlen protiv EUIPO-a (Oblik benzinske crpke)
   (Predmet T- T-339/15 do T-343/15) (1)

   ((„Žig Europske unije - Prijava trodimenzionalnih žigova Europske unije - Oblik benzinske crpke - Apsolutni razlog za odbijanje - Razlikovni karakter - Članak 65. stavak 4. Uredbe (EZ) br. 207/2009 (koji je postao članak 72. stavak 4. Uredbe (EU) 2017/1001) - Akti kojima su u cijelosti ispunjeni tužiteljevi zahtjevi - Odluka žalbenog vijeća o vraćanju - Obvezujuća narav obrazloženja odluke o vraćanju - Dopuštenost - Obveza obrazlaganja”))
   (2018/C 190/40)
   Jezik postupka: poljski

      Stranke

      Tužitelj: Polski Koncern Naftowy Orlen SA (Płock, Poljska) (zastupnici: M. Siciarek, J. Rasiewicz i M. Kaczmarska, odvjetnici)

      Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (zastupnici: A. Folliard-Monguiral i E. Sliwinska, agenti)

      Predmet

   Pet tužbi podnesenih protiv odluka petog žalbenog vijeća EUIPO-a od 2. travnja 2015. (predmeti R 2245/2014-5, R 2247/2014-5, R 2248/2014-5, R 2249/2014-5 i R 2250/2014-5), koje se odnose na prijave za registraciju trodimenzionalnih znakova koji se sastoje od oblika benzinske crpke kao žigova Europske unije.

      Izreka

               1.

               Predmeti T-339/15 do T-343/15 spajaju se u svrhu donošenja presude.

               2.

               Tužbe se odbacuju kao nedopuštene za proizvode i usluge koji nisu dio uobičajenog asortimana benzinskih crpki (zrakoplovno gorivo, naftni koks, ksileni i veleprodaja goriva).

               3.

               Odluke petog žalbenog vijeća Ureda Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO) od 2. travnja 2015. (predmeti R 2245/2014-5, R 2247/2014-5, R 2248/2014-5, R 2249/2014-5 i R 2250/2014-5) poništavaju se za proizvode i usluge koji se razlikuju od onih proizvoda i usluga koji nisu dio uobičajenog asortimana benzinskih crpki (zrakoplovno gorivo, naftni koks, ksileni i veleprodaja goriva) i koje obuhvaćaju prijavljeni žigovi.

               4.

               EUIPO-u se nalaže snošenje vlastitih i četiri petine troškova društva Polski Koncern Naftowy Orlen SA, koji će snositi petinu vlastitih troškova.

      (1)  SL C 279, 24. 8. 2015.


title: Predmet T-462/15: Presuda Općeg suda od 19. travnja 2018. – Asia Leader International (Cambodia) protiv Komisije („Damping — Uvoz bicikala poslanih iz Kambodže, Pakistana i s Filipina — Proširenje konačne antidampinške pristojbe uvedene na uvoz bicikala podrijetlom iz Kine na taj uvoz — Uredba (EU) 2015/776 — Izbjegavanje mjera — Pretovar — Članak 13. stavci 1. i 2. te članak 18. stavak 3. Uredbe (EZ) br. 1225/2009 (koji su postali članak 13. stavci 1. i 2. te članak 18. stavak 3. Uredbe (EU) 2016/1036)”)

text:
               4.6.2018

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 190/23

         Presuda Općeg suda od 19. travnja 2018. – Asia Leader International (Cambodia) protiv Komisije
   (Predmet T-462/15) (1)

   ((„Damping - Uvoz bicikala poslanih iz Kambodže, Pakistana i s Filipina - Proširenje konačne antidampinške pristojbe uvedene na uvoz bicikala podrijetlom iz Kine na taj uvoz - Uredba (EU) 2015/776 - Izbjegavanje mjera - Pretovar - Članak 13. stavci 1. i 2. te članak 18. stavak 3. Uredbe (EZ) br. 1225/2009 (koji su postali članak 13. stavci 1. i 2. te članak 18. stavak 3. Uredbe (EU) 2016/1036)”))
   (2018/C 190/41)
   Jezik postupka: engleski

      Stranke

      Tužitelj: Asia Leader International (Cambodia) Co. Ltd (Tai Seng SEZ, Kambodža) (zastupnici: A. Bochon, avocat, i R. MacLean, solicitor)

      Tuženik: Europska komisija (zastupnici: J.-F. Brakeland, M. França i A. Demeneix, agenti)

      Predmet

   Zahtjev na temelju članka 263. UFEU-a kojim se traži poništenje članka 1. stavaka 1. i 3. Provedbene uredbe Komisije (EU) 2015/776 od 18. svibnja 2015. o proširenju konačne antidampinške pristojbe uvedene Uredbom Vijeća (EU) br. 502/2013 na uvoz bicikala podrijetlom iz Narodne Republike Kine na uvoz bicikala poslanih iz Kambodže, Pakistana i s Filipina, bez obzira na to imaju li deklarirano podrijetlo iz Kambodže, Pakistana i s Filipina ili nemaju (SL 2015., L 122, str. 4. i ispravak SL 2017., L 160, str. 37.), u dijelu u kojem se odnosi na tužitelja.

      Izreka

               1.

               Tužba se odbija.

               2.

               Društvu Asia Leader International (Cambodia) Co. Ltd nalaže se snošenje troškova.

      (1)  SL C 320, 28. 9. 2015.


title: Predmet T-675/15: Presuda Općeg suda od 23. travnja 2018. – Shanxi Taigang Stainless Steel protiv Komisije („Damping — Uvoz hladnovaljanih ravnih proizvoda od nehrđajućeg čelika podrijetlom iz Kine i Tajvana — Konačna antidampinška pristojba — Provedbena uredba (EU) 2015/1429 — Članak 2. stavak 7. točka (a) Uredbe (EZ) br. 1225/2009 (koji je postao članak 2. stavak 7. točka (a) Uredbe 2016/1036) — Uobičajena vrijednost — Odabir odgovarajuće treće zemlje — Prilagodbe — Članak 2. stavak 10. točka (k) Uredbe br. 1225/2009 (koji je postao članak 2. stavak 10. točka (k) Uredbe 2016/1036) — Izračun dampinške marže — Prilagodbe — Članak 3. stavci 2., 6 . i 7. Uredbe br. 1225/2009 (koji je postao članak 3. stavci 2., 6. i 7. Uredbe 2016/103 — Šteta — Uzročna veza”)

text:
               4.6.2018

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 190/23

         Presuda Općeg suda od 23. travnja 2018. – Shanxi Taigang Stainless Steel protiv Komisije
   (Predmet T-675/15) (1)

   ((„Damping - Uvoz hladnovaljanih ravnih proizvoda od nehrđajućeg čelika podrijetlom iz Kine i Tajvana - Konačna antidampinška pristojba - Provedbena uredba (EU) 2015/1429 - Članak 2. stavak 7. točka (a) Uredbe (EZ) br. 1225/2009 (koji je postao članak 2. stavak 7. točka (a) Uredbe 2016/1036) - Uobičajena vrijednost - Odabir odgovarajuće treće zemlje - Prilagodbe - Članak 2. stavak 10. točka (k) Uredbe br. 1225/2009 (koji je postao članak 2. stavak 10. točka (k) Uredbe 2016/1036) - Izračun dampinške marže - Prilagodbe - Članak 3. stavci 2., 6 . i 7. Uredbe br. 1225/2009 (koji je postao članak 3. stavci 2., 6. i 7. Uredbe 2016/103 - Šteta - Uzročna veza”))
   (2018/C 190/42)
   Jezik postupka: engleski

      Stranke

      Tužitelj: Shanxi Taigang Stainless Steel Co. Ltd (Taiyuan, Kina) (zastupnici: N. Niejahr, odvjetnik i F. Carlin, barrister)

      Tuženik: Europska komisija (zastupnici: J.-F. Brakeland i A. Demeneix, agenti)

      Intervenijent u potporu tuženiku: Eurofer, Association Européenne de l’Acier, ASBL (Luxembourg, Luksemburg) (zastupnici: J. Killick, G. Forwood, barristers i C. Van Haute, odvjetnik)

      Predmet

   Zahtjev na temelju članka 263. UFEU-a kojim se traži djelomično poništenje Provedbene uredbe Komisije (EU) 2015/1429 od 26. kolovoza 2015. o uvođenju konačne antidampinške pristojbe na uvoz hladnovaljanih ravnih proizvoda od nehrđajućeg čelika podrijetlom iz Narodne Republike Kine i Tajvana (SL 2015., L 224, str. 10.).

      Izreka

               1.

               Tužba se odbija.

               2.

               Društvo Shanxi Taigang Stainless Steel Co. Ltd snosit će, osim vlastitih, i troškove Europske komisije i Eurofera, Association européenne de l’acier, ASBL.

      (1)  SL C 38, 1. 2. 2016.


title: Predmet C-196/18: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 19. ožujka 2018. uputio Tribunal Arbitral Tributário (Centro de Arbitragem Administrativa – CAAD) (Portugal) – Raúl Vítor Soares de Sousa protiv Autoridade Tributária e Aduaneira

text:
               4.6.2018

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 190/11

         Zahtjev za prethodnu odluku koji je 19. ožujka 2018. uputio Tribunal Arbitral Tributário (Centro de Arbitragem Administrativa – CAAD) (Portugal) – Raúl Vítor Soares de Sousa protiv Autoridade Tributária e Aduaneira
   (Predmet C-196/18)
   (2018/C 190/14)
   Jezik postupka: portugalski

      Sud koji je uputio zahtjev

   Tribunal Arbitral Tributário (Centro de Arbitragem Administrativa – CAAD)

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelj: Raúl Vítor Soares de Sousa

      Tuženik: Autoridade Tributária e Aduaneira

      Prethodno pitanje

   Protivi li se pravu Unije, konkretno članku 110. UFEU-a, porezna odredba, poput članka 2. stavka 1. točaka (a) i (b) CIUC-a, kojim se određuje veće porezno opterećenje za vozila iste marke, modela, načina izgaranja i starosti jer su prvotno registrirana u drugoj državi članici?


title: Predmet C-309/17: Rješenje predsjednika Suda od 26. siječnja 2018. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Hanseatisches Oberlandesgericht in Bremen – Njemačka) – Stadtwerke Delmenhorst GmbH protiv Manfreda Bleckwehla

text:
               4.6.2018

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 190/19

         Rješenje predsjednika Suda od 26. siječnja 2018. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Hanseatisches Oberlandesgericht in Bremen – Njemačka) – Stadtwerke Delmenhorst GmbH protiv Manfreda Bleckwehla
   (Predmet C-309/17) (1)

   (2018/C 190/31)
   Jezik postupka: njemački
   Predsjednik Suda odredio je brisanje predmeta.

      (1)  SL C 318, 25. 9. 2017.


201805250491897172018/C 200/342512015TC20020180611HR01HRINFO_JUDICIAL20180426282921Predmet T-251/15: Presuda Općeg suda od 26. travnja 2018. – Espírito Santo Financial (Portugal) protiv ESB-a („Pristup dokumentima — Odluka 2004/258/EZ — Dokumenti koji se odnose na ESB-ovu odluku od 1. kolovoza 2014. o Banco Espírito Santo SA — Prešutno uskraćivanje pristupa — Izričito uskraćivanje pristupa — Djelomično uskraćivanje pristupa — Iznimka koja se odnosi na povjerljivost postupaka ESB-ovih tijela nadležnih za odlučivanje — Iznimka koja se odnosi na financijsku, monetarnu ili gospodarsku politiku Unije ili države članice — Iznimka koja se odnosi na stabilnost financijskog sustava Unije ili države članice — Iznimka koja se odnosi na zaštitu komercijalnih interesa — Iznimka koja se odnosi na mišljenje za internu uporabu — Obveza obrazlaganja”)
 ---documentbreak--- C2002018HR2810120180426HR0034281292Presuda Općeg suda od 26. travnja 2018. – Espírito Santo Financial (Portugal) protiv ESB-a
   (Predmet T-251/15) (
         1
      )
   „(„Pristup dokumentima — Odluka 2004/258/EZ — Dokumenti koji se odnose na ESB-ovu odluku od 1. kolovoza 2014. o Banco Espírito Santo SA — Prešutno uskraćivanje pristupa — Izričito uskraćivanje pristupa — Djelomično uskraćivanje pristupa — Iznimka koja se odnosi na povjerljivost postupaka ESB-ovih tijela nadležnih za odlučivanje — Iznimka koja se odnosi na financijsku, monetarnu ili gospodarsku politiku Unije ili države članice — Iznimka koja se odnosi na stabilnost financijskog sustava Unije ili države članice — Iznimka koja se odnosi na zaštitu komercijalnih interesa — Iznimka koja se odnosi na mišljenje za internu uporabu — Obveza obrazlaganja”)“2018/C 200/34Jezik postupka: engleski
      Stranke

      Tužitelj: Espírito Santo Financial (Portugal), SGPS, SA (Lisabon, Portugal) (zastupnici: u početku R. Oliveira, N. Cunha Barnabé i S. Estima Martins, odvjetnici, zatim L. Soares Romão, J. Shearman de Macedo i D. Castanheira Pereira, odvjetnici)

      Tuženik: Europska središnja banka (zastupnici: u početku F. Malfrère i S. Lambrinoc, zatim F. Malfrère i T. Filipova, agenti, uz asistenciju H.-G. Kamanna i P. Geya, odvjetnika)

      Predmet

   Zahtjev na temelju članka 263. UFEU-a kojim se, s jedne strane, traži poništenje ESB-ove odluke od 1. travnja 2015. o djelomičnom odbijanju pristupa određenim dokumentima koji se odnose na odluku od 1. kolovoza 2014. o Banco Espírito Santo SA i kojim se, s druge strane, traži poništenje prešutne odluke o odbijanju pristupa navedenim dokumentima.

      Izreka

            1.

            Odluka Europske središnje banke (ESB) od 1. travnja 2015. o djelomičnom odbijanju pristupa određenim dokumentima koji se odnose na ESB-ovu odluku od 1. kolovoza 2014. o Banco Espírito Santo SA poništava se u dijelu u kojem se njome odbija pristup iznosu kredita navedenom u izvatcima iz zapisnika o prihvaćanju odluke upravnog vijeća ESB-a od 28. srpnja 2014., kao i skrivenim informacijama u prijedlozima izvršnog odbora ESB-a od 28. srpnja i 1. kolovoza 2014.

            2.

            Tužba se u preostalom dijelu odbija.

            3.

            Espírito Santo Financial (Portugal), SGPS, SA i ESB snosit će vlastite troškove.

      (
         1
      )	SL C 245, 27. 7. 2015.


201806080141931202018/C 221/442782018TC22120180625HR01HRINFO_JUDICIAL20180504373711Predmet T-278/18: Tužba podnesena 4. svibnja 2018. – Nemius Group protiv EUIPO-a (DENTALDISK)
 ---documentbreak--- C2212018HR3710120180504HR0044371371Tužba podnesena 4. svibnja 2018. – Nemius Group protiv EUIPO-a (DENTALDISK)
   (Predmet T-278/18)2018/C 221/44Jezik postupka: njemački
      Stranke

      Tužitelj: Nemius Group GmbH (Obertshausen, Njemačka) (zastupnik: C. Bildhäuser, odvjetnik)

      Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO)

      Podaci o postupku pred EUIPO-om

      Predmetni sporni žig: verbalni žig Europske unije „DENTALDISK” – prijava za registraciju br. 15 804 024

      Pobijana odluka: odluka petog žalbenog vijeća EUIPO-a od 30. siječnja 2018. u predmetu R 741/2017-5

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

            —

            poništi pobijanu odluku u dijelu u kojem je Ured odbio prijavu za registraciju u vezi s razredom 10. i razredom 35. u kojima prijavu treba i objaviti;

            —

            EUIPO snosi troškove.

      Tužbeni razlog

            —

            povreda članka 7. stavka 1. točki (b) i (c) u vezi s člankom 7. stavkom 2. Uredbe (EU) br. 2017/1001 Europskog parlamenta i Vijeća


201806080361931242018/C 221/332032018TC22120180625HR01HRINFO_JUDICIAL20180503272711Predmet T-203/18 R: Rješenje predsjednika Općeg suda od 3. svibnja 2018. – VQ protiv BCE-a („Privremena pravna zaštita — Ekonomska i monetarna politika — Bonitetni nadzor kreditnih institucija — Zadaće koje se ESB-u dodjeljuju na temelju Uredbe (EU) br. 1024/2013 — Ovlasti ESB-a — Posebne nadzorne ovlasti — Upravne sankcije — Objava — Zahtjev za suspenziju primjene — Nepostojanje hitnosti”)
 ---documentbreak--- C2212018HR2710120180503HR0033271271Rješenje predsjednika Općeg suda od 3. svibnja 2018. – VQ protiv BCE-a
   (Predmet T-203/18 R)
   „(„Privremena pravna zaštita — Ekonomska i monetarna politika — Bonitetni nadzor kreditnih institucija — Zadaće koje se ESB-u dodjeljuju na temelju Uredbe (EU) br. 1024/2013 — Ovlasti ESB-a — Posebne nadzorne ovlasti — Upravne sankcije — Objava — Zahtjev za suspenziju primjene — Nepostojanje hitnosti”)“2018/C 221/33Jezik postupka: engleski
      Stranke

      Tužitelj: VQ (zastupnik: G. Cahill, odvjetnik)

      Tuženik: Europska središnja banka (ESB) (zastupnici: E. Koupepidou, E. Yoo i M. Puidokas, agenti)

      Predmet

   Zahtjev na temelju članaka 278. i 279. UFEU-a radi suspenzije primjene odluke Upravnog vijeća ESB-a ECB-SSM-2018-ESSAB-4, SNC-2016-0026 od 14. ožujka 2018. o novčanoj sankciji i njenoj objavi na internetskoj stranici ESB-a.

      Izreka

            1.

            Odbija se zahtjev za privremenu pravnu zaštitu.

            2.

            O troškovima odlučit će se naknadno.


201806080521931352018/C 221/051732018CJC22120180625HR01HRINFO_JUDICIAL201803065511Predmet C-173/18: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 6. ožujka 2018. uputio Szombathelyi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság (Mađarska) – FS protiv Nemzeti Adó- és Vámhivatal Fellebbviteli Igazgatósága
 ---documentbreak--- C2212018HR510120180306HR00055151Zahtjev za prethodnu odluku koji je 6. ožujka 2018. uputio Szombathelyi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság (Mađarska) – FS protiv Nemzeti Adó- és Vámhivatal Fellebbviteli Igazgatósága
   (Predmet C-173/18)2018/C 221/05Jezik postupka: mađarski
      Sud koji je uputio zahtjev

   Szombathelyi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelj: FS

      Tuženik: Nemzeti Adó- és Vámhivatal Fellebbviteli Igazgatósága

      Prethodno pitanje

   Treba li pravo Unije tumačiti na način da porezno tijelo ne može isključiti u okviru a posteriori poreznog nadzora, mogućnost da porezni obveznici odaberu izuzeće od PDV-a uvedeno za mala poduzeća?


201806080331931372018/C 221/351862018TC22120180625HR01HRINFO_JUDICIAL20180314282921Predmet T-186/18: Tužba podnesena 14. ožujka 2018. – Abaco Energy i drugi protiv Komisije
 ---documentbreak--- C2212018HR2810120180314HR0035281292Tužba podnesena 14. ožujka 2018. – Abaco Energy i drugi protiv Komisije
   (Predmet T-186/18)2018/C 221/35Jezik postupka: engleski
      Stranke

      Tužitelji: Abaco Energy, SA (Madrid, Španjolska), i 1660 drugih tužitelja (zastupnici: P. Holtrop, P. Kuypers i M. de Wit, odvjetnici)

      Tuženik: Europska komisija

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelji od Općeg suda zahtijevaju da:

            —

            poništi Odluku Europske komisije C(2017) 7384 final od 10. studenoga 2017. u predmetu SA.40348 (2015/NN) o potpori za proizvodnju električne energije iz obnovljivih izvora energije, kogeneracije i otpada; (
                  1
               )

            —

            naloži Komisiji da provede odvojene procjene prijašnjeg i sadašnjeg sustava u skladu s pravom EU-a;

            —

            naloži Komisiji snošenje troškova.

      Tužbeni razlozi i glavni argumenti

   U prilog osnovanosti tužbe tužitelji ističu šest tužbenih razloga.

            1.

            Prvi tužbeni razlog, koji se temelji na tome da je Komisija povrijedila svoju dužnost pažnje.

                     —

                     Komisija je dužna u potpunosti izvršavati obveze koje ima u skladu s Ugovorima. Komisija je imala mogućnost, informacije i sredstva koja su potrebna za ocjenu prethodnog sustava, kao dijela svoje procjene prilikom donošenja odluke i kako je to zakonom propisano. Komisija je povrijedivši standarde koji se od nje zahtijevaju u skladu s Ugovorima propustila postupiti u skladu s tom obvezom zato što nije provela neovisnu procjenu prijašnjeg sustava.

            2.

            Drugi tužbeni razlog, koji se temelji na očitoj pogrešci koja se tiče činjenica.

                     —

                     Komisija je počinila očitu pogrešku koja se tiče činjenica kada je utvrdila da je prijašnji sustav obuhvaćen sadašnjim sustavom. Očito je da nije došlo do obuhvaćanja i da su nasuprot tome kroz čitavo razdoblje postojala dva potpuno odvojena sustava, a za svaki od njih bila je potrebna posebna procjena kako bi se utvrdila sukladnost sa pravilima o državnim potporama.

            3.

            Treći tužbeni razlog, koji se temelji na očitoj pogrešci koja se tiče prava.

                     —

                     Komisija je propustila pravilno primijeniti svoje odgovarajuće obvezujuće smjernice, postupajući tako protivno pravu EU-a. Usto, Komisija je utvrdila da nije bilo potrebno ocjenjivati prijašnji sustav zato što je prijašnji sustav obuhvaćen trenutačnim sustavom. Tužitelji tvrde da je Komisija tim utvrđenjem povrijedila pravo EU-a.

            4.

            Četvrti tužbeni razlog, koji se temelji na tome da je obrazloženje nedostatno.

                     —

                     Komisija nije iznijela dovoljno razloga koji bi tužitelju omogućili da shvati koji je temelj za donošenje Komisijine odluke. Iz odluke nije jasno (i) na temelju čega je Komisija utvrdila da je prijašnji sustav obuhvaćen trenutačnim sustavom, i (ii) na temelju čega to što je jedan sustav obuhvaćen drugim ne stvara potrebu da se procijeni je li prvi sustav u skladu s pravilima o državnim potporama. Ta su dva ključna utvrđenja Komisiju navela na donošenje odluke. Sukladno tome, tužiteljima je uskraćeno njihovo temeljno pravo na to da dobiju odluku koja im omogućava da shvate kako i zašto je Komisija došla do zaključka navedenog u odluci.

            5.

            Peti tužbeni razlog, koji se temelji na zlouporabi prava i povredi Povelje Europske unije o temeljnim pravima.

                     —

                     Komisija je dužna u skladu s člankom 41. stavkom 1. Povelje Europske unije o temeljnim pravima odlučiti o tužiteljevim interesima u skladu s odlukom na nepristran i pravičan način. Komisija je povrijedila tu obvezu tako što je Komisijinim interesima i interesima Španjolske nepravilno dala prednost pred tužiteljevim interesima.

            6.

            Šesti tužbeni razlog, koji se temelji na povredi načela proporcionalnosti

                     —

                     time što nije provela neovisnu procjenu prijašnjeg sustava Komisija nije u obzir uzela interese tužiteljâ, povrjeđujući tako načelo proporcionalnosti.

      (
         1
      )	SL 2017., C 442, str. 1.


201806080411931432018/C 221/142752018CJC22120180625HR01HRINFO_JUDICIAL20180423121321Predmet C-275/18: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 23. travnja 2018. uputio Nejvyšší správní soud (Česka republika) – Milan Vinš protiv Odvolací finanční ředitelství
 ---documentbreak--- C2212018HR1210120180423HR0014121132Zahtjev za prethodnu odluku koji je 23. travnja 2018. uputio Nejvyšší správní soud (Česka republika) – Milan Vinš protiv Odvolací finanční ředitelství
   (Predmet C-275/18)2018/C 221/14Jezik postupka: češki
      Sud koji je uputio zahtjev

   Nejvyšší správní soud

      Stranke glavnog postupka

      Žalitelj: Milan Vinš

      Druga stranka u postupku: Odvolací finanční ředitelství

      Prethodna pitanja

            1.

            Je li dopušteno pravo na izuzeće od poreza na dodanu vrijednost po izvozu robe (članak 146. Direktive Vijeća 2006/112/EZ (
                  1
               ) od 28. studenoga 2006. o zajedničkom sustavu poreza na dodanu vrijednost (u daljnjem tekstu: Direktiva)) uvjetovati time da se roba prvo mora podvrgnuti točno određenom carinskom postupku (§ 66 Zákona č. 235/2004 Sb., o dani z přidané hodnoty) (članak 66. Zakona br. 235/2004 o porezu na dodanu vrijednost)?

            2.

            Može li se takvo nacionalno zakonodavstvo dostatno opravdati u skladu s člankom 131. Direktive kao pretpostavka za potrebe sprečavanja utaje poreza, izbjegavanja njihova plaćanja ili zloporabe?

      (
         1
      )	SL 2006, L 347, str. 1. (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 9., svezak 1., str. 120.)


201806080501931642018/C 221/061832018CJC22120180625HR01HRINFO_JUDICIAL201803095622Predmet C-183/18: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 9. ožujka 2018. uputio Sąd Rejonowy Gdańsk-Południe w Gdańsku (Poljska) – Centraal Justitieel Incassobureau, Ministerie van Veiligheid en Justitie (CJIB) protiv BGŻ BNP Paribas S.A. w Gdańsku
 ---documentbreak--- C2212018HR520120180309HR00065262Zahtjev za prethodnu odluku koji je 9. ožujka 2018. uputio Sąd Rejonowy Gdańsk-Południe w Gdańsku (Poljska) – Centraal Justitieel Incassobureau, Ministerie van Veiligheid en Justitie (CJIB) protiv BGŻ BNP Paribas S.A. w Gdańsku
   (Predmet C-183/18)2018/C 221/06Jezik postupka: poljski
      Sud koji je uputio zahtjev

   Sąd Rejonowy Gdańsk-Południe w Gdańsku

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelj: Centraal Justitieel Incassobureau, Ministerie van Veiligheid en Justitie (CJIB)

      Tuženik: BGŻ BNP Paribas S.A. w Gdańsku

      Prethodna pitanja

            1.

            Treba li odredbe članka 1. točke (a), članka 9. stavka 3., članka 20. stavka 1. i članka 2. točke (b) Okvirne odluke Vijeća 2005/214/PUP o primjeni načela uzajamnog priznavanja na novčane kazne (
                  1
               ) tumačiti na način da odluku dostavljena radi izvršenja, kojom je izrečena novčana kazna pravnoj osobi, treba izvršiti u državi izvršiteljici iako se nacionalnim propisima kojima se prenosi ta Okvirna odluka ne predviđa mogućnost izvršenja odluke kojom se takva kazna izriče pravnoj osobi?

            2.

            U slučaju potvrdnog odgovora na prvo pitanje, treba li pojam „pravna osoba” iz članka 1. točke (a) i članka 9. stavka 3. Okvirne odluke Vijeća 2005/214/PUP tumačiti u skladu s:

                     (a)

                     pravom države izdavateljice (članak 1. točka (c)),

                     (b)

                     pravom države izvršiteljice (članak 1. točka (d)),

                     (c)

                     kao autonoman pojam prava Unije,

               i obuhvaća li taj pojam, prema tome, i podružnicu pravne osobe unatoč tomu što ta podružnica nema pravnu osobnost u državi izvršiteljici?

      (
         1
      )	SL 2005, L 76, str. 16-30.


201806080171931292018/C 221/362242018TC22120180625HR01HRINFO_JUDICIAL20180411293131Predmet T-224/18: Tužba podnesena 11. travnja 2018. – PV protiv Komisije
 ---documentbreak--- C2212018HR2910120180411HR0036291313Tužba podnesena 11. travnja 2018. – PV protiv Komisije
   (Predmet T-224/18)2018/C 221/36Jezik postupka: francuski
      Stranke

      Tužitelj: PV (zastupnik: M. Casado García-Hirschfeld, odvjetnik)

      Tuženik: Europska komisija

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

            —

            proglasi ovu tužbu dopuštenom i osnovanom;

      posljedično naloži da se:

            —

            ova tužba spoji s predmetom T-786/16 koji je u tijeku, u skladu s načelom spojivosti i člankom 68. pročišćene verzije Poslovnika Općeg suda Europske unije od 4. ožujka 2015.;

            —

            smatra da je uznemiravanje dokazano i da se potvrdi korištenje „ovjeravanja neistinitog sadržaja”, zbog čega pravni poredak Europske unije ne može tolerirati takve nezakonitosti;

            —

            poništi postupak CMS 17/025 u svim tim dijelovima i poništi odluka koja je osnova žalbe R/8/18;

            —

            poništi odluka o „utvrđivanju iznosa tužiteljeve plaće na nulu” od 1. listopada 2017;

            —

            poništi odluka kojom se tužitelja obvezuje na sudjelovanje u postupku ocjenjivanja FP 2016 (kalendarska godina 2016.), kao i odbijanje žalbe R/502/17 od 16. ožujka 2018. zbog uznemiravanja i nesposobnosti za rad;

            —

            poništi odluka kojom se tužitelja obvezuje na sudjelovanje u postupku ocjenjivanja FP 2017 (kalendarska godina 2017.), zbog uznemiravanja i poništi odluka protiv koje je podnesena žalba R/121/18;

            —

            poništi odluka, kao i odbijanje žalbe R/413/17 od 15. siječnja 2018., kojom je tužitelj premješten u GU za usmeno prevođenje, povredom osnovnog načela brižnog postupanja;

            —

            poništi odluka PMO-a od 12. rujna 2017. (osoba [X]) kojom je odlučeno o isplati iznosa od 42704,74 eura navedenog u opomeni dužniku br. ABAC 324170991 od 20. srpnja 2017., uz tužiteljeve neisplaćene plaće za razdoblje od 1. kolovoza 2016. do 30. rujna 2017., kao i odbijanje žalbe R/482/17 od 9. ožujka 2018.;

      i dodijeli sljedeću naknadu štete na temelju članka 340. UFEU-a:

            —

            naloži naknadu neimovinske štete u iznosu od 98000 eura koja je posljedica pobijanih odluka;

            —

            što se tiče imovinske štete, dodijeli:

                     —

                     ili iznos od 23190,44 eura zaostalih plaća za razdoblje od 1. listopada 2017. do 30. travnja 2018., ako Opći sud smatra da tužitelj ima pravo na cijeli iznos svoje plaće;

                     —

                     ili iznos od 7612,87 eura zaostalih plaća za razdoblje od 1. listopada 2017. do 30. travnja 2018., ako Opći sud smatra da tužitelj ima pravo samo na razliku između svoje plaće u Komisiji i plaće primljene u privatnom sektoru;

            —

            napokon, dodijeli ukupnu naknadu štete u iznosu od 121990,44 eura, to jest 105612,87 eura koje treba uvećati za zatezne kamate do dana potpune naknade;

      i u svakom slučaju:

            —

            naloži tuženiku snošenje svih troškova.

      Tužbeni razlozi i glavni argumenti

   U prilog osnovanosti tužbe tužitelj ističe sedam tužbenih razloga.

            1.

            Prvi tužbeni razlog, koji se temelji na povredi članaka 1., 3., 4. i članka 31. stavka 1. Povelje Europske unije o temeljnim pravima (u daljnjem tekstu: Povelja), kao i članka 1.e točke 2. i članka 12.a Pravilnika o osoblju za dužnosnike Europske unije (u daljnjem tekstu: Pravilnik o osoblju) kojima se zabranjuje uznemiravanje.

            2.

            Drugi tužbeni razlog, koji se temelji na povredi članaka 21.a, 22.b i 23. Pravilnika o osoblju, kojima se zabranjuje počinjenje nezakonitih radnji, osobito zbog toga što je tužitelj bio prisiljen sudjelovati u postupku ocjenjivanja za 2016. godinu, iako nije obavljao nikakav posao zbog nesposobnosti za rad i opoziva od 1. kolovoza 2016.

            3.

            Treći tužbeni razlog, koji se temelji na povredi članka 41. Povelje i članka 11.a Pravilnika o osoblju koji se odnose na izravne sukobe interesa.

            4.

            Četvrti tužbeni razlog, koji se temelji na povredi načela brižnog postupanja i pomoći, koja je počinjena odlukom o tužiteljevu premještaju u GU za usmeno prevođenje.

            5.

            Peti tužbeni razlog, koji se temelji na načelu prava na prigovor neizvršavanja i na načelu zakonitosti.

            6.

            Šesti tužbeni razlog, koji se temelji na povredi članka 9. točke 3. Priloga IX. Pravilniku o osoblju i na povredi načela „non bis in idem”, kojom je zahvaćen stegovni postupak CMS 17/025 pokrenut protiv tužitelja.

            7.

            Sedmi tužbeni razlog koji se temelji na povredi članka 41. stavka 1. Povelje i osobito na povredi razumnih rokova za navedeni stegovni postupak.


201806080431931302018/C 221/071892018CJC22120180625HR01HRINFO_JUDICIAL201803136721Predmet C-189/18: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 13. ožujka 2018. uputio Fővárosi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság (Mađarska) – Glencore Agriculture Hungary Kft. protiv Nemzeti Adó – és Vámhivatal Fellebbviteli Igazgatósága
 ---documentbreak--- C2212018HR610120180313HR00076172Zahtjev za prethodnu odluku koji je 13. ožujka 2018. uputio Fővárosi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság (Mađarska) – Glencore Agriculture Hungary Kft. protiv Nemzeti Adó – és Vámhivatal Fellebbviteli Igazgatósága
   (Predmet C-189/18)2018/C 221/07Jezik postupka: mađarski
      Sud koji je uputio zahtjev

   Fővárosi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelj: Glencore Agriculture Hungary Kft.

      Tuženik: Nemzeti Adó– és Vámhivatal Fellebbviteli Igazgatósága

      Prethodna pitanja

            1.

            Treba li odredbe Direktive o PDV-u (
                  1
               ), kao i, u dijelu koji se na njih odnosi, temeljno načelo poštovanja prava obrane i članak 47. Povelje o temeljnim pravima tumačiti na način da im se protivi propis države članice i nacionalna praksa koja se temelji na tom propisu prema kojima utvrđenja koja je porezno tijelo donijelo u okviru nadzora strana u pravnom odnosu (ugovor, transakcija) koji je obuhvaćen poreznom obvezom, uslijed postupka provedenog kod jedne od strana u navedenom pravnom odnosu (izdavatelj računa u glavnom postupku), i koja podrazumijevaju prekvalifikaciju pravnog odnosa, porezno tijelo mora po službenoj dužnosti uzeti u obzir tijekom nadzora druge strane u pravnom odnosu (primatelj računa u glavnom postupku), uzimajući u obzir da u izvornom postupku nadzora druga strana u pravnom odnosu ne raspolaže nikakvim pravom, osobito pravima povezanima sa svojstvom stranke?

            2.

            U slučaju da Sud na prvo pitanje odgovori niječno, protivi li se odredbama Direktive o PDV-u, kao i, u dijelu koji se na njih odnosi, temeljnom načelu poštovanja prava obrane i članku 47. Povelje o temeljnim pravima nacionalna praksa kojom se dopušta postupak poput onog navedenog u prvom pitanju na način da u izvornom postupku nadzora druga strana u pravnom odnosu (primatelj računa) ne raspolaže pravima povezanima sa svojstvom stranke i stoga niti ne može iskoristiti pravo na pravni lijek u okviru postupka nadzora čija utvrđenja porezno tijelo mora po službenoj dužnosti uzeti u obzir u postupku nadzora u pogledu porezne obveze druge strane te ih se potonjoj strani može staviti na teret, uzimajući u obzir da porezno tijelo ne stavlja drugoj strani na raspolaganje relevantan spis nadzora provedenog kod prve strane u pravnom odnosu (izdavatelj računa), konkretno dokumente na kojima se temelje utvrđenja, zapisnike i upravne odluke, nego mu dostavlja samo dio i to u sažetom obliku, pri čemu porezno tijelo tako drugoj strani omogućuje da se sa spisom upozna tek neizravno, odabirući dijelove tog spisa prema vlastitim kriterijima nad kojima druga strana ne može izvršiti nikakav nadzor?

            3.

            Treba li odredbe Direktive o PDV-u, kao i, u dijelu koji se na njih odnosi, temeljno načelo poštovanja prava obrane i članak 47. Povelje o temeljnim pravima tumačiti na način da im se protivi nacionalna praksa na temelju koje utvrđenja koja je porezno tijelo donijelo u okviru nadzora strana u pravnom odnosu koji je obuhvaćen pravnom obvezom, uslijed postupka provedenog kod izdavatelja računa, i koja podrazumijevaju utvrđenje da je navedeni izdavatelj sudjelovao u aktivnoj poreznoj utaji, porezno tijelo mora po službenoj dužnosti uzeti u obzir tijekom nadzora primatelja računa, s obzirom na to da, u postupku nadzora provedenog kod izdavatelja, navedeni primatelj ne raspolaže pravima povezanima sa svojstvom stranke i stoga niti ne može iskoristiti pravo na pravni lijek u okviru postupka nadzora čija utvrđenja porezno tijelo mora po službenoj dužnosti uzeti u obzir u postupku nadzora u pogledu porezne obveze primatelja te ih se potonjem primatelju može staviti na teret i s obzirom na to da porezno tijelo primatelju ne stavlja na raspolaganje relevantan spis nadzora provedenog kod izdavatelja, konkretno dokumente na kojima se temelje utvrđenja, zapisnike i upravne odluke, nego mu dostavlja samo dio i to u sažetom obliku, pri čemu porezno tijelo tako primatelju omogućuje da se sa spisom upozna tek neizravno, odabirući dijelove tog spisa prema vlastitim kriterijima nad kojima taj primatelj ne može izvršiti nikakav nadzor?

      (
         1
      )	Direktiva Vijeća 2006/112/EZ od 28. studenoga 2006. o zajedničkom sustavu poreza na dodanu vrijednost (SL 2006., L 347, str. 1.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 9., svezak 1., str. 120.)


201806080231931492018/C 221/261932017TC22120180625HR01HRINFO_JUDICIAL20180503222321Spojeni predmeti T-193/17, T-194/17 i T-195/17: Presuda Općeg suda od 3. svibnja 2018. – CeramTec protiv EUIPO-a – C5 Medical Werks (Forme d’une pièce de prothèse de hanche i dr.) („Žig Europske unije — Postupak za proglašavanje žiga ništavim — Trodimenzionalni žig Europske unije — Oblik dijela umjetnog zgloba kuka — Figurativni žig Europske unije koji prikazuje oblik dijela umjetnog zgloba kuka — Žig Europske unije koji se sastoji od nijanse ružičaste — Povlačenje zahtjevâ za proglašavanje žiga ništavim i obustava postupaka za proglašavanje žiga ništavim — Pravno sredstvo nositelja žiga radi poništenja odluka o obustavi postupka — Nedopuštenost pravnog sredstva pred žalbenim vijećem — Članak 59. Uredbe (EZ) br. 207/2009 (koji je postao članak 67. Uredbe (EU) 2017/1001)”)
 ---documentbreak--- C2212018HR2210120180503HR0026221232Presuda Općeg suda od 3. svibnja 2018. – CeramTec protiv EUIPO-a – C5 Medical Werks (Forme d’une pièce de prothèse de hanche i dr.)
   (Spojeni predmeti T-193/17, T-194/17 i T-195/17) (
         1
      )
   „(„Žig Europske unije — Postupak za proglašavanje žiga ništavim — Trodimenzionalni žig Europske unije — Oblik dijela umjetnog zgloba kuka — Figurativni žig Europske unije koji prikazuje oblik dijela umjetnog zgloba kuka — Žig Europske unije koji se sastoji od nijanse ružičaste — Povlačenje zahtjevâ za proglašavanje žiga ništavim i obustava postupaka za proglašavanje žiga ništavim — Pravno sredstvo nositelja žiga radi poništenja odluka o obustavi postupka — Nedopuštenost pravnog sredstva pred žalbenim vijećem — Članak 59. Uredbe (EZ) br. 207/2009 (koji je postao članak 67. Uredbe (EU) 2017/1001)”)“2018/C 221/26Jezik postupka: engleski
      Stranke

      Tužitelj: CeramTec GmbH (Plochingen, Njemačka) (zastupnici: u početku A. Renck i E. Nicolás Gómez, zatim A. Renck, odvjetnici)

      Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (zastupnik: D. Hanf, agent)

      Druga stranka u postupku pred žalbenim vijećem EUIPO-a, intervenijent u postupku pred Općim sudom: C5 Medical Werks (Grand Junction, Colorado, Sjedinjene Američke Države) (zastupnik: S. Naumann, odvjetnik)

      Predmet

   Tužbe podnesene protiv odluka trećeg žalbenog vijeća EUIPO-a od 15. veljače 2017. (predmeti R 929/2016-4, R 928/2016-4 i R 930/2016-4) koje se odnose na postupke za proglašavanje žigova ništavim između društava C5 Medical Werks i CeramTec.

      Izreka

            1.

            Tužba se odbija.

            2.

            Društvu CeramTec GmbH nalaže se snošenje vlastitih troškova kao i troškova Ureda Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO) i društva C5 Medical Werks.

      (
         1
      )	SL C 161, 22. 5. 2017.


201806080511931462018/C 221/081952018CJC22120180625HR01HRINFO_JUDICIAL201803197821Predmet C-195/18: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 19. ožujka 2018. uputio Sąd Okręgowy w Piotrkowie Trybunalskim (Poljska) – kazneni postupak protiv B. S.-a
 ---documentbreak--- C2212018HR710120180319HR00087182Zahtjev za prethodnu odluku koji je 19. ožujka 2018. uputio Sąd Okręgowy w Piotrkowie Trybunalskim (Poljska) – kazneni postupak protiv B. S.-a
   (Predmet C-195/18)2018/C 221/08Jezik postupka: poljski
      Sud koji je uputio zahtjev

   Sąd Okręgowy w Piotrkowie Trybunalskim

      Stranke glavnog postupka

   B. S.
   Prokuratura Okręgowa w Piotrkowie Trybunalskim
   Łódzki Urząd Celno-Skarbowy w Łodzi
   Urząd Celno-Skarbowy w Piotrkowie Trybunalskim

      Prethodno pitanje

   Treba li članak 2. Direktive Vijeća 92/83/EEZ (
         1
      ) od 19. listopada 1992. o usklađivanju struktura trošarina na alkohol i alkoholna pića u vezi s Prilogom I. Uredbi Vijeća (EEZ) br. 2658/87 (
         2
      ) od 23. srpnja 1987. o tarifnoj i statističkoj nomenklaturi i o Zajedničkoj carinskoj tarifi tumačiti na način da proizvod za proizvodnju čije se sladovine upotrebljavaju slad, glukozni sirup, limunska kiselina i voda može biti pivo dobiveno od slada obuhvaćeno oznakom KN 2203 kombinirane nomenklature, također kada je udio sastojaka koji ne sadržavaju slad u sladovini veći od udjela sastojaka koji sadržavaju slad i ako je glukozni sirup dodan sladovini prije vrenja, te koje kriterije treba primijeniti u određivanju omjera udjela sastojaka koji sadržavaju slad i koji ne sadržavaju slad u sladovini, kako bi se proizvedeni proizvod mogao kategorizirati kao pivo obuhvaćeno oznakom KN 2203?
   (
         1
      )	SL 1992., L 316, str. 21.; SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 9.,svezak 2., str. 8.
   (
         2
      )	SL 1987., L 256, str. 1.; SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 2.,svezak 12., str. 3.


201806080491931562018/C 221/153042018CJC22120180625HR01HRINFO_JUDICIAL20180504131421Predmet C-304/18: Tužba podnesena 4. svibnja 2018. – Europska komisija protiv Talijanske Republike
 ---documentbreak--- C2212018HR1310120180504HR0015131142Tužba podnesena 4. svibnja 2018. – Europska komisija protiv Talijanske Republike
   (Predmet C-304/18)2018/C 221/15Jezik postupka: talijanski
      Stranke

      Tužitelj: Europska komisija (zastupnici: Z. Malůšková, M. Owsiany-Hornung, F. Tomat, agenti)

      Tuženik: Talijanska Republika

      Tužbeni zahtjev

   Komisija od Suda zahtijeva da:

            —

            utvrdi da je Talijanska Republika time što je odbila staviti na raspolaganje vlastita tradicionalna sredstva u iznos od 2120309,50 eura u vezi s obavijesti o nenaplativosti IT(07)08-917, povrijedila obveze koje je dužna ispuniti na temelju članka 8. Odluke Vijeća 94/728/EZ Euratom (
                  1
               ), članka 8. Odluke Vijeća 2000/597/EZ Euratom (
                  2
               ), članka 8. Odluke Vijeća 2007/436/EZ Euratom (
                  3
               ) i članka 8. Odluke Vijeća 2014/335/EU (
                  4
               ) te članaka 6., 10., 11. i 17. Uredbe Vijeća (EEZ, Euratom) br. 1552/1989 (
                  5
               ), članaka 6., 10., 11. i 17. Uredbe Vijeća (EZ, Euratom) br. 1150/2000 (
                  6
               ) i članaka 6., 10., 12. i 13. Uredbe Vijeća (EZ, Euratom) br. 609/2014 (
                  7
               );

            —

            Talijanskoj Republici naloži snošenje troškova postupka.

      Tužbeni razlozi i glavni argumenti

   Dokazima kojima raspolaže Komisija, koji se temelje na obavijestima i informacijama koje je dala Talijanska Republika tijekom predsudkog postupka, upućuje se na to da su u okviru operacije borbe protiv prijevara čiji je cilj bio borba protiv nezakonitog trgovanja stranim prerađenim duhanom tijekom 1997. talijanska tijela utvrdila predmetnu carinsku obvezu, iskazala je na posebnim računima te naknadno dužnika obavijestile o iznosu dugovanih carina. Budući da je predmetno dugovanje bilo iskazano na posebnim računima (računima B) i nije bilo osporeno, talijanska tijela trebala su ga pravodobno naplatiti što međutim nisu učinila. Talijanska tijela čekala su da se s time povezani kazneni postupci pokrenuti protiv dužnikâ dovrše prije pokretanja postupka naplate, a oni su bili pokrenuti otprilike 6 godina poslije nastanka i utvrđivanja duga.
   Carine su vlastita sredstva Unije te ih se mora naplatiti od država članica i staviti na raspolaganje Komisiji. Obveza država članica da utvrde prava Unije na vlastita sredstva nastaje u trenutku kada se udovolji zahtjevima predviđenima carinskim propisima (određivanje iznosa carina koje proizlaze iz carinske obveze i identiteta carinskog obveznika).
   Uredba o stavljanju na raspolaganje usto propisuje da države članice poduzimaju sve potrebne mjere kako bi osigurale da iznos utvrđenih prava bude stavljen na raspolaganje Komisiji. Države članice oslobađaju se obveze stavljanja na raspolaganje Komisiji iznosa koji su jednaki utvrđenim pravima samo kada se naplata ne može izvršiti zbog više sile ili kada proizlazi da postoji apsolutna nemogućnost naplate zbog razloga koji se ne mogu pripisati državama članicama. Ako država članica Komisiji ne stavi na raspolaganje iznos utvrđenih vlastitih sredstava, a da nije ispunjen jedan od uvjeta predviđenih Uredbom o stavljanju na raspolaganje, ta država članica povrjeđuje obveze koje je dužna ispuniti na temelju propisa Unije. Svako kašnjenje sa stavljanjem na raspolaganje vlastitih sredstava dovodi do toga da za odnosnu državu članicu nastaje obveza plaćanja zateznih kamata za svoje vrijeme kašnjenja.
   Budući da su talijanska tijela u biti kasnila 6 godina sa pokretanjem postupaka naplate predmetnog duga i da se to kašnjenje može pripisati isključivo talijanskim tijelima, Talijanska Republika ne može tvrditi da je poduzela sve potrebne mjere kako bi osigurala da iznos utvrđenih prava bude stavljen na raspolaganje Komisiji. Talijanska tijela su uvijek odbijala staviti na raspolaganje Komisiji utvrđeni iznos.
   Komisija stoga tvrdi da je u predmetnom slučaju Talijanska Republika povrijedila obveze koje ima na temelju članka 8. Odluke o vlastitim sredstvima te članaka 6., 10., 11. i 17. (koji su postali članci 6., 10., 12. i 13.) Uredbe o stavljanju na raspolaganje.
   (
         1
      )	94/728/EZ, Euratom: Odluka Vijeća od 31. listopada 1994. o sustavu vlastitih sredstava Europskih zajednica (SL L 293, str. 9.)
   (
         2
      )	2000/597/EZ, Euratom: Odluka Vijeća od 29. rujna 2000. o sustavu vlastitih sredstava Europskih zajednica (SL L 253, str. 42.)
   (
         3
      )	2007/436/EZ, Euratom: Odluka Vijeća od 7. lipnja 2007. o sustavu vlastitih sredstava Europskih zajednica (SL L 163, str. 17.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 1. svezak 15., str. 141.).
   (
         4
      )	2014/335/UE, Euratom: Odluka Vijeća od 26. svibnja 2014. o sustavu vlastitih sredstava Europske Unije (SL L 168, str. 105.)
   (
         5
      )	Uredba (EEZ, Euratom) br. 1552/89 Vijeća od 29. svibnja 1989. o provedbi Odluke br. 88/376/EEZ, Euratom o sustavu vlastitih sredstava Zajednica (SL L 155, str. 1.)
   (
         6
      )	Uredba Vijeća (EZ, Euratom) br. 1150/2000 od 22. svibnja 2000. o provedbi Odluke br. 94/728/EZ, Euratom o sustavu vlastitih sredstava Zajednica (SL L 130, str. 1.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 1., svezak 1., str 12.)
   (
         7
      )	Uredba Vijeća (UE, Euratom) br. 609/2014 od 26. svibnja 2014. o metodama i postupku za stavljanje na raspolaganje tradicionalnih vlastitih sredstava i vlastitih sredstava koja se temelje na PDV-u i BND-u te o mjerama za zadovoljavanje potreba za gotovinom (preinačeno) (SL L 168, str. 39.)


201806080121931602018/C 221/272002017TC22120180625HR01HRINFO_JUDICIAL20180503232311Predmet T-200/17: Presuda Općeg suda od 3. svibnja 2018. – SB protiv EUIPO-a („Javna služba — Članovi privremenog osoblja — Ugovor na određeno vrijeme — Odluka o neproduljenju — Prigovor nezakonitosti — Obveza obrazlaganja — Dužnost brižnog postupanja — Diskriminacija na temelju dobi”)
 ---documentbreak--- C2212018HR2310120180503HR0027231231Presuda Općeg suda od 3. svibnja 2018. – SB protiv EUIPO-a
   (Predmet T-200/17) (
         1
      )
   „(„Javna služba — Članovi privremenog osoblja — Ugovor na određeno vrijeme — Odluka o neproduljenju — Prigovor nezakonitosti — Obveza obrazlaganja — Dužnost brižnog postupanja — Diskriminacija na temelju dobi”)“2018/C 221/27Jezik postupka: engleski
      Stranke

      Tužitelj: SB (zastupnik: S. Pappas, odvjetnik)

      Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO) (zastupnici: K. Tóth i A. Lukošiūtė, agenti)

      Predmet

   Zahtjev na temelju članka 270. UFEU-a kojim se traži poništenje odluke izvršnog direktora EUIPO-a od 2. lipnja 2016. kojom je odbijeno drugo produljenje tužiteljeva ugovora, kao i odluke navedenog direktora od 19. prosinca 2016. kojom je odbijena tužiteljeva žalba.

      Izreka

            1.

            Tužba se odbija.

            2.

            SB-u nalaže se snošenje troškova.

      (
         1
      )	SL C 178, 6. 6. 2017.


201806080221931622018/C 221/164312012TC22120180625HR01HRINFO_JUDICIAL20180503151621Predmet T-431/12: Presuda Općeg suda od 3. svibnja 2018. – Distillerie Bonollo i dr. protiv Vijeća („Damping — Uvoz vinske kiseline podrijetlom iz Kine — Izmjena konačne antidampinške pristojbe — Djelomična privremena revizija — Tužba za poništenje — Izravni i osobni utjecaj — Dopuštenost — Određivanje uobičajene vrijednosti — Izračunana uobičajena vrijednost — Promjena metodologije — Osobni tretman — Članak 2. stavak 7. točka (a) i članak 11. stavak 9. Uredbe (EZ) br. 1225/2009 [koji su postali članak 2. stavak 7. točka (a) i članak 11. stavak 9. Uredbe (EU) 2016/1036] — Prilagodba vremenskih učinaka poništenja”)
 ---documentbreak--- C2212018HR1510120180503HR0016151162Presuda Općeg suda od 3. svibnja 2018. – Distillerie Bonollo i dr. protiv Vijeća
   (Predmet T-431/12) (
         1
      )
   „(„Damping — Uvoz vinske kiseline podrijetlom iz Kine — Izmjena konačne antidampinške pristojbe — Djelomična privremena revizija — Tužba za poništenje — Izravni i osobni utjecaj — Dopuštenost — Određivanje uobičajene vrijednosti — Izračunana uobičajena vrijednost — Promjena metodologije — Osobni tretman — Članak 2. stavak 7. točka (a) i članak 11. stavak 9. Uredbe (EZ) br. 1225/2009 [koji su postali članak 2. stavak 7. točka (a) i članak 11. stavak 9. Uredbe (EU) 2016/1036] — Prilagodba vremenskih učinaka poništenja”)“2018/C 221/16Jezik postupka: engleski
      Stranke

      Tužitelji: Distillerie Bonollo SpA (Formigine, Italija), Industria Chimica Valenzana (ICV) SpA (Borgoricco, Italija), Distillerie Mazzari SpA (Sant’Agata sul Santerno, Italija), Caviro Distillerie Srl (Faenza, Italija) i Comercial Química Sarasa, SL (Madrid, Španjolska) (zastupnici: R. MacLean, solicitor i A. Bochon, odvjetnik)

      Tuženik: Vijeće Europske unije (zastupnici: S. Boelaert i B. Driessen, agenti, uz asistenciju u početku G. Berrischa, odvjetnik, i N. Chesaitesa, barrister, zatim G. Berrischa i naposljetku N. Tuominena, odvjetnik)

      Intervenijenti u potporu tuženiku: Europska komisija (zastupnici: u početku M. França i A. Stobiecka-Kuik, a zatim M. França i J.-F. Brakeland, agenti), i Changmao Biochemical Engineering Co. Ltd (Changzhou, Kina) (zastupnici: E. Vermulst, S. Van Cutsem, F. Graafsma i J. Cornelis, odvjetnici)

      Predmet

   Zahtjev na temelju članka 263. UFEU-a radi poništenja Provedbene uredbe Vijeća (EU) br. 626/2012 od 26. lipnja 2012. o izmjeni Provedbene uredbe [Vijeća] (EU) br. 349/2012 o uvođenju konačne antidampinške pristojbe na uvoz vinske kiseline podrijetlom iz Narodne Republike Kine (SL 2012., L 182, str. 1.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 11., svezak 127., str. 170.).

      Izreka

            1.

            Poništava se Provedbena uredba Vijeća (EU) br. 626/2012 od 26. lipnja 2012. o izmjeni Provedbene uredbe [Vijeća] (EU) br. 349/2012 o uvođenju konačne antidampinške pristojbe na uvoz vinske kiseline podrijetlom iz Narodne Republike Kine.

            2.

            Antidampinška pristojba određena Provedbenom uredbom br. 626/2012 održava se na snazi u pogledu proizvoda društva Ninghai Organic Chemical Factory sve dok Europska komisija i Vijeće Europske unije ne poduzmu mjere kako bi postupili u skladu ovom presudom.

            3.

            Vijeće će snositi vlastite troškove i troškove društava Distillerie Bonollo SpA, Industria Chimica Valenzana (ICV) SpA, Distillerie Mazzari SpA, Caviro Distillerie Srl i Comercial Química Sarasa, SL.

            4.

            Komisija će snositi vlastite troškove.

            5.

            Changmao Biochemical Engineering Co. Ltd će snositi vlastite troškove.

      (
         1
      )	SL C 366, 24. 11. 2012.


201806080481931342018/C 221/092202018CJC22120180625HR01HRINFO_JUDICIAL201803278921Predmet C-220/18: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 27. ožujka 2018. uputio Hanseatisches Oberlandesgericht in Bremen – ML
 ---documentbreak--- C2212018HR810120180327HR00098192Zahtjev za prethodnu odluku koji je 27. ožujka 2018. uputio Hanseatisches Oberlandesgericht in Bremen – ML
   (Predmet C-220/18)2018/C 221/09Jezik postupka: njemački
      Sud koji je uputio zahtjev

   Hanseatisches Oberlandesgericht in Bremen

      Stranke glavnog postupka

      Okrivljenik: ML

      Prethodna pitanja

            1.

            Koje značenje ima [okolnost], u okviru tumačenja prethodno navedenih odredaba (
                  1
               ), ako u državi članici izdavateljici za zatvorenike postoje mogućnosti pravne zaštite u pogledu uvjeta oduzimanja njihove slobode?

                     (a)

                     Uzimajući u obzir prethodno navedene odredbe, može li se isključiti da postoji stvarna opasnost od nečovječnog ili ponižavajućeg postupanja prema okrivljeniku u slučaju njegova izručenja koja bi činila nedopuštenim to izručenje samo zato što postoje mogućnosti takve pravne zaštite a da pritom nije potrebno daljnje ispitivanje konkretnih uvjeta oduzimanja slobode ako pravosudna tijela izvršenja imaju dokaze o postojanju sustavnih ili općih nedostataka u pogledu uvjeta oduzimanja slobode u državi članici izdavateljici koji se odnose na određene skupine osoba ili određene zatvorske ustanove?

                     (b)

                     Je li u tu svrhu relevantno to da u pogledu mogućnosti te pravne zaštite Europski sud za ljudska prava nije smatrao da postoje indicije prema kojima one zatvoreniku ne pružaju realne perspektive u svrhu poboljšanja neprimjerenih uvjeta oduzimanja slobode?

            2.

            Ako u skladu s odgovorom na prvo prethodno pitanje postojanje mogućnosti takve pravne zaštite za osobe kojima je oduzeta sloboda, bez daljnjeg ispitivanja konkretnih uvjeta oduzimanja slobode u državi članici izdavateljici od strane pravosudnih tijela izvršenja, nije prikladno da bi se isključila stvarna opasnost od nečovječnog ili ponižavajućeg ponašanja prema okrivljeniku:

                     (a)

                     treba li prethodno navedene odredbe tumačiti na način da se ispitivanje uvjeta oduzimanja slobode u državi članici izdavateljici od strane pravosudnih tijela izvršenja mora proširiti na sve zatvorske ustanove ili druge ustanove za izvršenje kazne u kojima bi okrivljenik eventualno mogao biti smješten? Vrijedi li to i za samo privremeno oduzimanje slobode ili ono koje služi kao prijelazno rješenje u određenim zatvorskim ustanovama? Može li se pak ispitivanje ograničiti na onu zatvorsku ustanovu u kojoj bi okrivljenik prema navodima tijela države članice izdavateljice vjerojatno i glavninu vremena trebao biti smješten?

                     (b)

                     je li s tim u vezi u određenom slučaju potrebno sveobuhvatno ispitivanje dotičnih uvjeta oduzimanja slobode koje utvrđuje kako površinu osobnog prostora po zatvoreniku tako i ostale uvjete oduzimanja slobode? Treba li prilikom ocjene tako utvrđenih uvjeta oduzimanja slobode kao temelj uzeti sudsku praksu Europskog suda za ljudska prava iz odluke Muršić/Hrvatska (presuda od 30. listopada 2016., br. 7334/13)?

            3.

            Ako i prema odgovoru na 2. prethodno pitanje valja potvrdno odgovoriti na pitanje proširenja obveze pravosudnih tijela izvršenja na ispitivanje svih zatvorskih ustanova koje dolaze u obzir:

                     (a)

                     može li ispitivanje uvjeta oduzimanja slobode svake pojedine zatvorske ustanove koja dolazi u obzir od strane pravosudnih tijela izvršenja postati nepotrebnim ako država članica izdavateljica pruži opće jamstvo da okrivljenik neće biti izložen nikakvoj opasnosti od nečovječnog ili ponižavajućeg postupanja?

                     (b)

                     ili, može li se, umjesto ispitivanja uvjeta oduzimanja slobode u svakoj pojedinoj zatvorskoj ustanovi koja dolazi u obzir, odluku pravosudnog tijela izvršenja o dopuštenosti izručenja uvjetovati time da se okrivljenika neće izložiti takvim postupanjima?

            4.

            Ako i prema odgovoru na 3. prethodno pitanje pružanje jamstava i uvjeta nije prikladno kako bi se pravosudna tijela izvršenja oslobodila od obveze ispitivanja uvjeta oduzimanja slobode u svakoj pojedinoj zatvorskoj ustanovi koja dolazi u obzir u državi članici izdavateljici:

                     (a)

                     mora li se obveza ispitivanja pravosudnih tijela izvršenja proširiti na uvjete oduzimanja slobode u svim zatvorskim ustanovama koje dolaze u obzir i ako pravosudna tijela države članice izdavateljice uhidbenog naloga izjave kako trajanje okrivljenikova oduzimanja slobode tamo neće premašiti razdoblje od tri tjedna, osim ako nastupe okolnosti koje se tomu protive?

                     (b)

                     vrijedi li to i ako pravosudnim tijelima izvršenja nije razvidno je li država članica izdavateljica dala takvu izjavu, odnosno potječe li ona od nekog središnjeg tijela države članice izdavateljice koje je postupalo po zahtjevu pravosudnog tijela koje izdaje uhidbeni nalog za pružanje pomoći?

      (
         1
      )	2002/584/PUP: Okvirna odluka Vijeća od 13. lipnja 2002. o Europskom uhidbenom nalogu i postupcima predaje između država članica (SL, 2002., L 190, str. 1.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 19., svezak 3., str. 83. i ispravak SL 2013., L 222, str. 14.)
   Okvirna odluka Vijeća 2009/299/PUP od 26. veljače 2009. o izmjeni okvirnih odluka 2002/584/PUP, 2005/214/PUP, 2006/783/PUP, 2008/909/PUP i 2008/947/PUP radi jačanja postupovnih prava osoba i poticanja primjene načela uzajamnog priznavanja odluka donesenih na suđenju u odsutnosti dotične osobe (SL 2009., L 81, str. 24.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 19., svezak 16., str. 169.)


201806080211931482018/C 221/172412016TC22120180625HR01HRINFO_JUDICIAL20180504161611Predmet T-241/16: Presuda Općeg suda od 4. svibnja 2018. – El Corte Inglés protiv EUIPO-a – WE Brand (EW) („Žig Europske unije — Postupak povodom prigovora — Prijava figurativnog žiga Europske unije EW — Raniji verbalni žig Europske unije WE — Relativni razlog za odbijanje — Nepostojanje vjerojatnosti dovođenja u zabludu — Članak 8. stavak 1. točka (b) Uredbe (EZ) br. 207/2009 (koji je postao članak 8. stavak 1. točka (b) Uredbe (EU) 2017/1001)”)
 ---documentbreak--- C2212018HR1610120180504HR0017161161Presuda Općeg suda od 4. svibnja 2018. – El Corte Inglés protiv EUIPO-a – WE Brand (EW)
   (Predmet T-241/16) (
         1
      )
   „(„Žig Europske unije — Postupak povodom prigovora — Prijava figurativnog žiga Europske unije EW — Raniji verbalni žig Europske unije WE — Relativni razlog za odbijanje — Nepostojanje vjerojatnosti dovođenja u zabludu — Članak 8. stavak 1. točka (b) Uredbe (EZ) br. 207/2009 (koji je postao članak 8. stavak 1. točka (b) Uredbe (EU) 2017/1001)”)“2018/C 221/17Jezik postupka: engleski
      Stranke

      Tužitelj: El Corte Inglés, SA (Madrid, Španjolska) (zastupnik: J. L. Rivas Zurdo, odvjetnik)

      Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (zastupnici: D. Botis i J. Ivanauskas, agents)

      Druga stranka u postupku pred žalbenim vijećem EUIPO-a, intervenijent u postupku pred Općim sudom: WE Brand Sàrl (Luxembourg, Luksemburg) (zastupnici: R. van Oerle i L. Bekke, odvjetnici)

      Predmet

   Tužba protiv odluke drugog žalbenog vijeća EUIPO-a od 11. veljače 2016. (predmet R 426/2015-2), koja se odnosi na postupak povodom prigovora između društava WE Brand i El Corte Inglés.

      Izreka

            1.

            Poništava se odluka drugog žalbenog vijeća Ureda Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO) od 11. veljače 2016. (predmet R 426/2015-2).

            2.

            EUIPO i društvo WE Brand Sàrl snosit će, osim vlastitih, i troškove društva El Corte Inglés, SA.

      (
         1
      )	SL C 251, 11. 7. 2016.


201806080181931212018/C 221/185742016TC22120180625HR01HRINFO_JUDICIAL20180503161722Predmet T-574/16: Presuda Općeg suda od 3. svibnja 2018. – HK protiv Komisije („Javna služba — Dužnosnici — Mirovine — Mirovina za nadživjele osobe — Pretpostavke za odobravanje — Uvjet koji se odnosi na vrijeme trajanja braka — Izvanbračna zajednica — Članak 17. stavak 1. Priloga VIII. Pravilniku”)
 ---documentbreak--- C2212018HR1620120180503HR0018162172Presuda Općeg suda od 3. svibnja 2018. – HK protiv Komisije
   (Predmet T-574/16) (
         1
      )
   „(„Javna služba — Dužnosnici — Mirovine — Mirovina za nadživjele osobe — Pretpostavke za odobravanje — Uvjet koji se odnosi na vrijeme trajanja braka — Izvanbračna zajednica — Članak 17. stavak 1. Priloga VIII. Pravilniku”)“2018/C 221/18Jezik postupka: francuski
      Stranke

      Tužitelj: HK (zastupnici: S. Rodrigues i A. Tymen, odvjetnici)

      Tuženik: Europska komisija (zastupnici: G. Gattinara i F. Simonetti, agenti)

      Intervenijent u potporu tuženiku: Vijeće Europske unije (zastupnici: u početku M. Bauer i M. Veiga, zatim M. Bauer i R. Meyer, agenti)

      Predmet

   Zahtjev na temelju članka 270. UFEU-a kojim se, s jedne strane, traži poništenje Komisijine odluke kojom je tužitelju odbijeno odobravanje mirovine za nadživjele osobe i, u slučaju potrebe, poništenje Komisijine odluke kojom je odbijena tužiteljeva žalba i kojim se, s druge strane, traži naknada navodno pretrpljene imovinske i neimovinske štete.

      Izreka

            1.

            Tužba se odbija.

            2.

            HK-u nalaže se snošenje troškova.

            3.

            Vijeće Europske unije snosit će vlastite troškove.

      (
         1
      )	SL L 59, 15. 2. 2016. (predmet prvotno upisan pred Službeničkim sudom Europske unije pod brojem F-151/15 i prenesen Općem sudu Europske unije 1. 9. 2016.).


201806150891955262018/C 231/298182016TC23120180702HR01HRINFO_JUDICIAL20180516242521Predmet T-818/16: Presuda Općeg suda od 16. svibnja 2018. – Netflix International i Netflix protiv Komisije („Tužba za poništenje — Državne potpore — Potpora koju Njemačka planira provesti za financiranje proizvodnje i distribucije filmova — Odluka kojom se potpora proglašava spojivom s unutarnjim tržištem — Nepostojanje osobnog utjecaja — Regulatorni akt koji podrazumijeva provedbene mjere — Nedopuštenost”)
 ---documentbreak--- C2312018HR2410120180516HR0029241252Presuda Općeg suda od 16. svibnja 2018. – Netflix International i Netflix protiv Komisije
   (Predmet T-818/16) (
         1
      )
   „(„Tužba za poništenje — Državne potpore — Potpora koju Njemačka planira provesti za financiranje proizvodnje i distribucije filmova — Odluka kojom se potpora proglašava spojivom s unutarnjim tržištem — Nepostojanje osobnog utjecaja — Regulatorni akt koji podrazumijeva provedbene mjere — Nedopuštenost”)“2018/C 231/29Jezik postupka: engleski
      Stranke

      Tužitelj: Netflix International BV (Amsterdam, Nizozemska) i Netflix, Inc. (Los Gatos, Kalifornija, Sjedinjene Države) (zastupnici: C. Alberdingk Thijm, S. van Schaik, S. van Velze i E. H. Janssen, odvjetnici)

      Tuženik: Europska komisija (zastupnici: J. Samnadda, G. Braun i B. Stromsky, agenti)

      Predmet

   Zahtjev na temelju članka 263. UFEU-a za poništenje Odluke Komisije (EU) od 1. rujna 2016. o programu potpore SA.38418 – 2014/C (ex 2014/N) koji Njemačka planira provesti za financiranje proizvodnje i distribucije filmova (SL 2016, L 314, str. 63.).

      Izreka

            1.

            Tužba se odbacuje kao nedopuštena.

            2.

            Obustavlja se postupak po zahtjevima za intervenciju koje su podnijeli Savezna Republika Njemačka, Francuska Republika, Kraljevina Nizozemska i društvo Filmförderungsanstalt.

            3.

            Društvima Netflix International BV i Netflix, Inc. nalaže se snošenje vlastitih troškova i troškova Europske komisije, osim onih vezanih uz zahtjeve za intervenciju.

            4.

            Društva Netflix International i Netflix, Komisija, Savezna Republika Njemačka, Francuska Republika, Kraljevina Nizozemska i društvo Filmförderungsanstalt snositi će vlastite troškove vezane uz zahtjeve za intervenciju.

      (
         1
      )	SL C 30, 30. 1. 2017.


201806220481970402018/C 240/377012016TC24020180709HR01HRINFO_JUDICIAL20180517353622Predmet T-701/16 P: Presuda Općeg suda od 17. svibnja 2018. – Komisija protiv AV-a („Žalba — Javna služba — Privremeno osoblje — Postupak zapošljavanja — Liječnički pregled — Nepotpune izjave prilikom liječničkog pregleda — Retroaktivna primjena odgode zdravstvenog osiguranja — Odbijanje naknade za invalidnost — Izvršenje presude Službeničkog suda kojom je poništena prvotna odluka”)
 ---documentbreak--- C2402018HR3520120180517HR0037352362Presuda Općeg suda od 17. svibnja 2018. – Komisija protiv AV-a
   (Predmet T-701/16 P) (
         1
      )
   „(„Žalba — Javna služba — Privremeno osoblje — Postupak zapošljavanja — Liječnički pregled — Nepotpune izjave prilikom liječničkog pregleda — Retroaktivna primjena odgode zdravstvenog osiguranja — Odbijanje naknade za invalidnost — Izvršenje presude Službeničkog suda kojom je poništena prvotna odluka”)“2018/C 240/37Jezik postupka: francuski
      Stranke

      Žalitelj: Europska komisija (zastupnici: C. Berardis-Kayser, C. Ehrbar i T. Bohr, a zatim C. Ehrbar i T. Bohr, agenti)

      Druga stranka u postupku: AV (zastupnici: J.-N. Louis i N. de Montigny, agenti)

      Predmet

   Žalba protiv presude Službeničkog suda Europske unije (drugo vijeće) od 21. srpnja 2016., AV/Komisija (F-91/15, EU:F:2016:170), radi ukidanja te presude.

      Izreka

            1.

            Ukida se presuda Službeničkog suda Europske unije (drugo vijeće) od 21. srpnja 2016., AV/Komisija (F-91/15).

            2.

            Predmet se vraća na ponovno suđenje vijeću Općeg suda različitom od onoga koje je odlučilo o ovoj žalbi.

            3.

            O troškovima će se odlučiti naknadno.

      (
         1
      )	SL C 14, 16. 1. 2017.


201806220341970802018/C 240/202112018CJC24020180709HR01HRINFO_JUDICIAL20180326171822Predmet C-211/18: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 26. ožujka 2018. uputio Tribunal Arbitral Tributário (Centro de Arbitragem Administrativa – CAAD) (Portugal) – Idealmed III – Serviços de Saúde SA protiv Autoridade Tributária e Aduaneira
 ---documentbreak--- C2402018HR1720120180326HR0020172182Zahtjev za prethodnu odluku koji je 26. ožujka 2018. uputio Tribunal Arbitral Tributário (Centro de Arbitragem Administrativa – CAAD) (Portugal) – Idealmed III – Serviços de Saúde SA protiv Autoridade Tributária e Aduaneira
   (Predmet C-211/18)2018/C 240/20Jezik postupka: portugalski
      Sud koji je uputio zahtjev

   Tribunal Arbitral Tributário (Centro de Arbitragem Administrativa – CAAD)

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelj: Idealmed III – Serviços de Saúde SA

      Tuženik: Autoridade Tributária e Aduaneira

      Prethodna pitanja

            1.

            Protivi li se članku 132. stavku 1. točki (b) Direktive Vijeća 2006/112/EZ od 28. studenoga 2006. o zajedničkom sustavu poreza na dodanu vrijednost (Direktiva o PDV-u) (
                  1
               ) zaključak da bolnica u vlasništvu trgovačkog društva privatnog prava, koja je s državom i s pravnim osobama javnog prava sklopila sporazume za pružanje usluga zdravstvene zaštite, počinje poslovati u socijalnim uvjetima koji su slični onima koji se primjenjuju na subjekte javnog prava, a navedeni su u toj odredbi, ako se ispune sljedeći uvjeti:

                     —

                     više od 54,5 % poslovnog prihoda, uključujući iznose naplaćene korisnicima koji su osiguranici, ostvaruje se u prometu s državnim tijelima i administrativnim uzajamnim fondovima, po cijenama koje su s njima utvrđene u ugovorima i sporazumima;

                     —

                     više od 69 % korisnika osiguranici su administrativnih uzajamnih fondova ili su korisnici usluga koje se pružaju u okviru sporazuma sklopljenih s državnim tijelima;

                     —

                     više od 71 % zdravstvenih postupaka provodi se u okviru sporazuma sklopljenih s administrativnim uzajamnim fondovima i državnim tijelima, i

                     —

                     djelatnost koja se obavlja u važnom je općem javnom interesu?

            2.

            Budući da je Portugal, u skladu s člankom 377. Direktive o PDV-u, odlučio nastaviti izuzimati od PDV-a transakcije koje su izvršile bolnice koje nisu navedene u članku 132. stavku 1. točki (b) navedene direktive, da je tim poreznim obveznicima pružio mogućnost da se odluče za oporezivanje navedenih transakcija u skladu s člankom 391. Direktive, pod uvjetom da sustav oporezivanja zadrže u razdoblju od najmanje pet godina i da je predvidio da se sustav izuzeća na njih može ponovno primjenjivati samo ako to izričito zatraže, protivi li se članku 391. i/ili načelima zaštite stečenih prava i legitimnih očekivanja, jednakog postupanja i nediskriminacije, neutralnosti i nenarušavanja tržišnog natjecanja u pogledu korisnika i poreznih obveznika koji su subjekti javnog prava, to da porezno i carinsko tijelo naloži primjenu sustava izuzeća prije proteka navedenog roka, od trenutka za koji smatra da je porezni obveznik prestao pružati usluge u socijalnim uvjetima koji su slični onima koji se primjenjuju na subjekte javnog prava?

            3.

            Protivi li se navedenom članku 391. Direktive i/ili gore spomenutim načelima to da se novim zakonom naloži primjena sustava izuzeća na porezne obveznike koji su se prethodno odlučili za sustav oporezivanja, prije proteka navedenog roka od pet godina?

            4.

            Protivi li se navedenom članku 391. Direktive i gore spomenutim načelima propis prema kojem porezni obveznik koji se odlučio za primjenu sustava oporezivanja jer u trenutku u kojem je prihvatio tu mogućnost nije pružao zdravstvene usluge u socijalnim uvjetima koji su slični onima koji se primjenjuju na subjekte javnog prava, može ostati u tom sustavu ako počne pružati te usluge u socijalnim uvjetima koji su slični onima koji se primjenjuju na subjekte javnog prava?

      (
         1
      )	SL 2006., L 347, str. 1. (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 9., svezak 1., str. 120.)


201806220631970192018/C 240/526662017TC24020180709HR01HRINFO_JUDICIAL20180417464611Predmet T-666/17: Rješenje Općeg suda od 17. travnja 2018. – NeoCell protiv EUIPO-a (BIOACTIVE NEOCELL COLLAGEN) „Žig Europske unije — Pravna osoba privatnog prava — Nepostojanje dokaza pravne osobnosti — Članak 177. stavak 4. Poslovnika — Očita nedopuštenost”
 ---documentbreak--- C2402018HR4610120180417HR0052461461Rješenje Općeg suda od 17. travnja 2018. – NeoCell protiv EUIPO-a (BIOACTIVE NEOCELL COLLAGEN)
   (Predmet T-666/17) (
         1
      )
   „„Žig Europske unije — Pravna osoba privatnog prava — Nepostojanje dokaza pravne osobnosti — Članak 177. stavak 4. Poslovnika — Očita nedopuštenost”“2018/C 240/52Jezik postupka: engleski
      Stranke

      Tužitelj: NeoCell Corporation (zastupnik: M. Edenborough, QC)

      Tuženik: Europski ured za intelektualno vlasništvo (zastupnik: A. Lukošiūtė, agent)

      Predmet

   Tužba protiv odluke drugog žalbenog vijeća EUIPO-a od 18. srpnja 2017. (predmet R 147/2017-2) koja se odnosi na međunarodnu registraciju verbalnog žiga u kojoj je naznačena Europska unija BIOACTIVE NEOCELL COLLAGEN.

      Izreka

            1.

            Tužba se odbija.

            2.

            Društvu NeoCell Corporation nalaže se snošenje troškova.

      (
         1
      )	SL C 5 od 8. 1. 2018.


201806220081970652018/C 240/212122018CJC24020180709HR01HRINFO_JUDICIAL20180326191911Predmet C-212/18: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 26. ožujka 2018. uputio Tribunale Amministrativo Regionale per il Piemonte (Italija) – Prato Nevoso Termo Energy Srl protiv Provincia di Cuneo, ARPA Piemonte
 ---documentbreak--- C2402018HR1910120180326HR0021191191Zahtjev za prethodnu odluku koji je 26. ožujka 2018. uputio Tribunale Amministrativo Regionale per il Piemonte (Italija) – Prato Nevoso Termo Energy Srl protiv Provincia di Cuneo, ARPA Piemonte
   (Predmet C-212/18)2018/C 240/21Jezik postupka: talijanski
      Sud koji je uputio zahtjev

   Tribunale Amministrativo Regionale per il Piemonte

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelj: Prato Nevoso Termo Energy Srl

      Tuženici: Provincia di Cuneo, ARPA Piemonte

      Prethodna pitanja

            1.

            Protivi li se članku 6. Direktive 2008/98/EZ (
                  1
               ) i u svakom slučaju načelu proporcionalnosti nacionalno zakonodavstvo iz članka 293. i članka 268. točke (eee-bis) Zakonodavne uredbe br. 152/2006, kojima se propisuje da se, čak i u okviru postupka za izdavanje odobrenja za elektranu koja kao gorivo upotrebljava biomasu, tekuće biogorivo, koje ispunjava odgovarajuće tehničke zahtjeve i čija je uporaba kao goriva zatražena za potrebe proizvodnje, smatra otpadom, ako i dokle god to tekuće biogorivo nije uključeno u Prilog X. dio II. odjeljak 4. članak 1. u dijelu V. Zakonodavne uredbe od 3. travnja 2006. br. 152, i to neovisno o negativnoj procjeni utjecaja na okoliš i bilo kojem prigovoru koji se odnosi na tehničke značajke proizvoda podnesenom u okviru postupka izdavanja odobrenja?

            2.

            Protivi li se članku 13. Direktive 2009/28/EZ (
                  2
               ) i u svakom slučaju načelima proporcionalnosti, transparentnosti i pojednostavnjenja nacionalno zakonodavstvo iz članka 5. Zakonodavne uredbe br. 28/2011, u dijelu u kojem za slučajeve u kojima podnositelj zahtjeva traži odobrenje za upotrebu biomase kao goriva u postrojenju koje ispušta emisije u zrak nije propisana nikakva usklađenost s postupkom koji se odnosi na odobravanje takve uporabe goriva iz Priloga X. u dijelu V. Zakonodavne uredbe br. 152/2006 kao ni mogućnost konkretnog ocjenjivanja rješenja koje je predloženo u okviru jedinstvenog postupka izdavanja odobrenja i s obzirom na prethodno utvrđene tehničke specifikacije?

      (
         1
      )	Direktiva 2008/98/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 19. studenoga 2008. o otpadu i stavljanju izvan snage određenih direktiva (SL L 312, str. 3.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 15., svezak 34., str. 99.)
   (
         2
      )	Direktiva 2009/28/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 23. travnja 2009. o promicanju uporabe energije iz obnovljivih izvora te o izmjeni i kasnijem stavljanju izvan snage direktiva 2001/77/EZ i 2003/30/EZ (SL L 140, str. 16.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 15., svezak 11., str. 39.)


201806220431970542018/C 240/387602016TC24020180709HR01HRINFO_JUDICIAL20180517363611Predmet T-760/16: Presuda Općeg suda od 17. svibnja 2018. – Basil protiv EUIPO-a – Artex (Košare prilagođene za bicikle) („Dizajn Zajednice — Postupak za proglašavanje dizajna ništavim — Registrirani dizajn Zajednice koji prikazuje košare prilagođene za bicikle — Razlog ništavosti — Nedopuštenost zahtjeva za proglašavanje dizajna ništavim — Članak 52. stavak 3. i članak 86. stavak 5. Uredbe (EZ) br. 6/2002 — Otkrivanje ranijeg dizajna — Individualni karakter — Drukčiji ukupni dojam — Članak 6. i članak 25. stavak 1. točka (b) Uredbe (EZ) br. 6/2002”)
 ---documentbreak--- C2402018HR3610120180517HR0038361361Presuda Općeg suda od 17. svibnja 2018. – Basil protiv EUIPO-a – Artex (Košare prilagođene za bicikle)
   (Predmet T-760/16) (
         1
      )
   „(„Dizajn Zajednice — Postupak za proglašavanje dizajna ništavim — Registrirani dizajn Zajednice koji prikazuje košare prilagođene za bicikle — Razlog ništavosti — Nedopuštenost zahtjeva za proglašavanje dizajna ništavim — Članak 52. stavak 3. i članak 86. stavak 5. Uredbe (EZ) br. 6/2002 — Otkrivanje ranijeg dizajna — Individualni karakter — Drukčiji ukupni dojam — Članak 6. i članak 25. stavak 1. točka (b) Uredbe (EZ) br. 6/2002”)“2018/C 240/38Jezik postupka: njemački
      Stranke

      Tužitelj: Basil BV (Silvolde, Nizozemska) (zastupnici: N. Weber i J. von der Thüsen, odvjetnici)

      Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (zastupnici: S. Hanne i D. Walicka, u svojstvu agenata)

      Druga stranka u postupku pred žalbenim vijećem EUIPO-a, intervenijent u postupku pred Općim sudom: Artex SpA (San Zeno di Cassola, Italija) (zastupnik: J. Vogtmeier, odvjetnik)

      Predmet

   Tužba protiv odluke trećeg žalbenog vijeća EUIPO-a od 7. srpnja 2016. (predmet R 535/2015-3) koja se odnosi na postupak za proglašavanje dizajna ništavim između društava Artex i Basil.

      Izreka

            1.

            Tužba se odbija.

            2.

            Nalaže se društvu Basil BV snošenje troškova.

      (
         1
      )	SL C 6, 9. 1. 2017.


201806220811970772018/C 240/537262017TC24020180709HR01HRINFO_JUDICIAL20180515464722Predmet T-726/17: Rješenje Općeg suda od 15. svibnja 2018. – Commune de Fessenheim i dr. protiv Komisije („Tužba za poništenje — Pristup dokumentima — Dopis o protokolu za naknadu štete grupi EDF u okviru ukidanja dozvole za rad nuklearne elektrane Fessenheim koji je Komisija uputila francuskim vlastima — Prešutno uskraćivanje pristupa — Rok za podnošenje tužbe — Nepravodobnost — Nedopuštenost”)
 ---documentbreak--- C2402018HR4620120180515HR0053462472Rješenje Općeg suda od 15. svibnja 2018. – Commune de Fessenheim i dr. protiv Komisije
   (Predmet T-726/17) (
         1
      )
   „(„Tužba za poništenje — Pristup dokumentima — Dopis o protokolu za naknadu štete grupi EDF u okviru ukidanja dozvole za rad nuklearne elektrane Fessenheim koji je Komisija uputila francuskim vlastima — Prešutno uskraćivanje pristupa — Rok za podnošenje tužbe — Nepravodobnost — Nedopuštenost”)“2018/C 240/53Jezik postupka: francuski
      Stranke

      Tužitelji: Commune de Fessenheim (Francuska), Communauté de communes Pays Rhin-Brisach (Volgelsheim, Francuska), Conseil départemental du Haut-Rhin (Colmar, Francuska), Conseil régional Grand Est Alsace Champagne-Ardenne Lorraine (Strasbourg, Francuska) (zastupnik: G. de Rubercy, odvjetnik)

      Tuženik: Europska komisija (zastupnik: A. Buchet, agent)

      Predmet

   Zahtjev na temelju članka 263. UFEU-a kojim se traži poništenje prešutne odluke od 10. kolovoza 2017. kojom je Komisija tužiteljima odbila odobriti pristup dopisu što ga je 22. ožujka 2017. uputila francuskim vlastima o protokolu za naknadu štete grupi Électricité de France (EDF) koji se odnosi na ukidanje dozvole za rad nuklearne elektrane Fessenheim.

      Izreka

            1.

            Tužba se odbija kao nedopuštena.

            2.

            Obustavlja se postupak povodom zahtjeva za intervenciju Francuske Republike.

            3.

            Commune de Fessenheim, communauté de communes Pays Rhin-Brisach, conseil départemental du Haut-Rhin i conseil régional Grand Est Alsace Champagne-Ardenne Lorraine nalaže se snošenje vlastitih troškova, kao i troškova Europske komisije.

            4.

            Francuska Republika snosit će vlastite troškove.

      (
         1
      )	SL C 13, 15. 1. 2018.