title: Predmet T-651/21: Tužba podnesena 7. listopada 2021. – Saure/Komisija

text:
               29.11.2021

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 481/41

      Tužba podnesena 7. listopada 2021. – Saure/Komisija
      (Predmet T-651/21)
      (2021/C 481/56)
      Jezik postupka: njemački

         Stranke

         Tužitelj: Hans-Wilhelm Saure (Berlin, Njemačka) (zastupnik: C. Partsch, odvjetnik)

         Tuženik: Europska komisija

         Tužbeni zahtjev

      Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

                  —

                  poništi Komisijinu odluku od 2. lipnja 2021. kojom je ona odbila njegov zahtjev za uvid u Komisijine dokumente i Komisijinu odluku od 11. kolovoza 2021. kojom je ona odbila njegov zahtjev za uvid u Komisijine dokumente, izradom preslika cjelokupne Komisijine korespondencije

                              a)

                              s društvom BioNTech SE,

                              b)

                              s njemačkim Uredom savezne kancelarke u vezi s društvom BioNTech SE i njegovim proizvodima,

                              c)

                              s njemačkim saveznim ministrom zdravstva u vezi s kupovinom cjepiva radi borbe protiv pandemije bolesti Covid-19,

                        od 1. travnja 2020. te osobito u pogledu količine cjepiva koju je ponudilo društvo BioNTech SE i njegovih rokova isporuke, u dijelu u kojem se njima tužitelju odbija pristup ili mu se on odobrava tek djelomično;

                  —

                  naloži Komisiji snošenje troškova postupka.

         Tužbeni razlozi i glavni argumenti

      U prilog osnovanosti tužbe tužitelj ističe šest tužbenih razloga.

                  1.

                  Prvi tužbeni razlog: tužitelj ima pravo na pristup spornim dokumentima Europske komisije na temelju članka 2. stavka 1. Uredbe (EZ) br. 1049/2001 (1).

                  2.

                  Drugi tužbeni razlog: članku 4. stavku 1. točki (b) Uredbe (EZ) br. 1049/2001 ne protivi se pravo na pristup spornim informacijama. Tražene informacije potrebne su za državnu sigurnost, javni red i mir, gospodarsku dobrobit zemlje, održanje javnog reda, te za zaštitu zdravlja. Zbog toga je dopušteno eventualno zadiranje u privatnost i integritet pojedinca. Zaključno je pristup traženim informacijama u značajnom javnom interesu.

                  3.

                  Treći tužbeni razlog: članku 4. stavku 2. drugoj alineji Uredbe (EZ) br. 1049/2001 ne protivi se pravo na pristup spornim informacijama. Ne postoji razlog za isključenje propisan tom odredbom, s obzirom na to da predviđa razlog za isključenje koji mora biti vremenski ograničen i koji se odnosi samo na rasprave koje su u tijeku. Nasuprot tomu, tužiteljevi zahtjevi za informacijama odnose se isključivo na zaključene postupke.

                  4.

                  Četvrti tužbeni razlog: članku 4. stavku 3. podstavku 1. Uredbe (EZ) br. 1049/2001 ne protivi se pravo na pristup spornim informacijama. Tom se odredbom štiti samo postupak odlučivanja koji je u tijeku. Predmet tužiteljeva zahtjeva za uvid u spis su pak dokumenti koji se odnose na tuženikove pregovore o isporukama cjepiva. Ti su pregovori već zaključeni. Usto, postoji prevladavajući javni interes za objavljivanje predmetnih informacija, s obzirom na to da se diljem Europe već tjednima raspravlja i izvještava o EU-ovoj nabavi cjepiva.

                  5.

                  Peti tužbeni razlog: članku 4. stavku 2. prvoj alineji Uredbe (EZ) br. 1049/2001 ne protivi se pravo na pristup spornim informacijama. Otkrivanjem tih informacija ne ugrožavaju se poslovni interesi neke fizičke ili pravne osobe. Tražene informacije ne sadržavaju poslovne tajne u smislu Direktive (EU) 2016/943 (2).

                  6.

                  Šesti tužbeni razlog: zaključno postoji prevladavajući javni interes za otkrivanje traženih dokumenata.

         (1)  Uredba (EZ) br. 1049/2001 Europskog parlamenta i Vijeća od 30. svibnja 2001. o javnom pristupu dokumentima Europskog parlamenta, Vijeća i Komisije (SL 2001., L 145, str. 43.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 1., svezak 16., str. 70.)

         (2)  Direktiva (EU) 2016/943 Europskog parlamenta i Vijeća od 8. lipnja 2016. o zaštiti neotkrivenih znanja i iskustva te poslovnih informacija (poslovne tajne) od nezakonitog pribavljanja, korištenja i otkrivanja (SL 2016., L 157, str. 1.)


title: Predmet T-652/21: Tužba podnesena 11. listopada 2021. – L. Oliva Torras/EUIPO – Mecánica del Frío (Spojnice za vozila)

text:
               29.11.2021

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 481/42

      Tužba podnesena 11. listopada 2021. – L. Oliva Torras/EUIPO – Mecánica del Frío (Spojnice za vozila)
      (Predmet T-652/21)
      (2021/C 481/57)
      Jezik na kojem je tužba podnesena: španjolski

         Stranke

         Tužitelj: L. Oliva Torras, SA (Manresa, Španjolska) (zastupnik: E. Sugrañes Coca, odvjetnica)

         Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO)

         Druga stranka u postupku pred žalbenim vijećem: Mecánica del Frío, SL (Cornellá de Llobregat, Španjolska)

         Podaci o postupku pred EUIPO-om

         Nositelj spornog dizajna: druga stranka u postupku pred žalbenim vijećem

         Predmetni sporni dizajn: dizajn Zajednice (Spojnice za vozila) – Dizajn Zajednice br. 002217588-0001

         Pobijana odluka: odluka trećeg žalbenog vijeća EUIPO-a od 27. kolovoza 2021. u predmetu R 1306/2020-3

         Tužbeni zahtjev

      Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

                  —

                  poništi pobijanu odluku; ili

                  —

                  izmijeni pobijanu odluku; i

                  —

                  stranci koja nije uspjela u postupku naloži snošenje troškova, ako je to zatražila druga stranka.

         Tužbeni razlozi

                  —

                  povreda članka 4. stavaka 2. i 3. i članka 8. stavaka 1. i 2. Uredbe Vijeća (EZ) br. 6/2002

                  —

                  povreda članaka 5., 6. i 7. Uredbe br. 6/2002.


title: Predmet T-494/20: Rješenje Općeg suda od 8. studenoga 2021. – Satabank/ESB („Ekonomska i monetarna politika – Bonitetni nadzor manje značajnih kreditnih institucija – Uredba (EU) br. 1024/2013 – ESB-ove posebne zadaće – Odbijanje provođenja izravnog bonitetnog nadzora – Odbijanje davanja uputa nadležnoj osobi – Očito potpuno pravno neosnovana tužba”)

text:
               24.1.2022

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 37/32

      Rješenje Općeg suda od 8. studenoga 2021. – Satabank/ESB
      (Predmet T-494/20) (1)

      („Ekonomska i monetarna politika - Bonitetni nadzor manje značajnih kreditnih institucija - Uredba (EU) br. 1024/2013 - ESB-ove posebne zadaće - Odbijanje provođenja izravnog bonitetnog nadzora - Odbijanje davanja uputa nadležnoj osobi - Očito potpuno pravno neosnovana tužba”)
      (2022/C 37/43)
      Jezik postupka: engleski

         Stranke

         Tužitelj: Satabank plc (St. Julians, Malta) (zastupnik: O. Behrends, odvjetnik)

         Tuženik: Europska središnja banka (ESB) (zastupnici: C. Hernández Saseta, F. Bonnard i A. Lefterov, agenti)

         Predmet

      Zahtjev na temelju članka 263. UFEU-a za poništenje ESB-ove odluke od 15. svibnja 2020. kojom je odbio osigurati izravni nadzor tužitelja i dati nadležnoj osobi upute u vezi s njim.

         Izreka

                  1.

                  Tužba se odbija.

                  2.

                  Društvu Satabank plc nalaže se, povrh snošenja vlastitih troškova, snošenje troškova koji su nastali Europskoj središnjoj banci (ESB).

         (1)  SL C 371, 3. 11. 2020.


title: Predmet T-157/21: Rješenje Općeg suda od 18. studenoga 2021. – RG/Vijeće („Tužba za poništenje – Područje slobode, sigurnosti i pravde – Sporazum o trgovini i suradnji između, s jedne strane, Unije i Euratoma i, s druge strane, Ujedinjene Kraljevine – Odluka Vijeća o potpisivanju i privremenoj primjeni Sporazuma o trgovini i suradnji – Mehanizam predaje na temelju uhidbenog naloga – Osoba uhićena i pritvorena u Irskoj nakon isteka prijelaznog razdoblja u svrhe izvršavanja europskog uhidbenog naloga koji je tijekom prijelaznog razdoblja izdala Ujedinjena Kraljevina – Nepostojanje osobnog utjecaja – Neregulatorni akt – Nedopuštenost”)

text:
               24.1.2022

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 37/32

      Rješenje Općeg suda od 18. studenoga 2021. – RG/Vijeće
      (Predmet T-157/21) (1)

      („Tužba za poništenje - Područje slobode, sigurnosti i pravde - Sporazum o trgovini i suradnji između, s jedne strane, Unije i Euratoma i, s druge strane, Ujedinjene Kraljevine - Odluka Vijeća o potpisivanju i privremenoj primjeni Sporazuma o trgovini i suradnji - Mehanizam predaje na temelju uhidbenog naloga - Osoba uhićena i pritvorena u Irskoj nakon isteka prijelaznog razdoblja u svrhe izvršavanja europskog uhidbenog naloga koji je tijekom prijelaznog razdoblja izdala Ujedinjena Kraljevina - Nepostojanje osobnog utjecaja - Neregulatorni akt - Nedopuštenost”)
      (2022/C 37/44)
      Jezik postupka: engleski

         Stranke

         Tužitelj: RG (zastupnik: R. Purcell, solicitor)

         Tuženik: Vijeće Europske unije (zastupnici: A. Antoniadis, J. Ciantar i A. Stefanuc, agenti)

         Predmet

      Zahtjev na temelju članka 263. UFEU-a kojim se traži djelomično poništenje Odluke Vijeća (EU) 2020/2252 od 29. prosinca 2020. o potpisivanju, u ime Unije, i privremenoj primjeni Sporazuma o trgovini i suradnji između Europske unije i Europske zajednice za atomsku energiju, s jedne strane, i Ujedinjene Kraljevine Velike Britanije i Sjeverne Irske, s druge strane te Sporazuma između Europske unije i Ujedinjene Kraljevine Velike Britanije i Sjeverne Irske u vezi sa sigurnosnim postupcima za razmjenu i zaštitu klasificiranih podataka (SL 2020., L 444, str. 2.).

         Izreka

                  1.

                  Tužba se odbacuje kao nedopuštena.

                  2.

                  Obustavlja se postupak povodom zahtjevâ za intervenciju koje su podnijele Irska i Europska komisija.

                  3.

                  Osobi RG nalaže se snošenje vlastitih troškova i troškova Vijeća Europske unije, osim onih koji se odnose na zahtjeve za intervenciju.

                  4.

                  Osoba RG, Vijeće, Irska i Komisija snosit će vlastite troškove koji se odnose na zahtjeve za intervenciju.

         (1)  SL C 288, 14. 6. 2021.


title: Predmet T-272/21 R II: Rješenje potpredsjednika Općeg suda od 26. studenoga 2021. – Puigdemont i Casamajó i dr./Parlament („Privremena pravna zaštita – Institucionalno pravo – Član Parlamenta – Povlastice i imuniteti – Ukidanje parlamentarnog imuniteta članu Parlamenta – Zahtjev za suspenziju primjene – Nepostojanje hitnosti”)

text:
               24.1.2022

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 37/33

      Rješenje potpredsjednika Općeg suda od 26. studenoga 2021. – Puigdemont i Casamajó i dr./Parlament
      (Predmet T-272/21 R II)
      („Privremena pravna zaštita - Institucionalno pravo - Član Parlamenta - Povlastice i imuniteti - Ukidanje parlamentarnog imuniteta članu Parlamenta - Zahtjev za suspenziju primjene - Nepostojanje hitnosti”)
      (2022/C 37/45)
      Jezik postupka: engleski

         Stranke

         Tužitelji: Carles Puigdemont i Casamajó (Waterloo, Belgija), Antoni Comín i Oliveres (Waterloo), Clara Ponsatí i Obiols (Waterloo) (zastupnici: P. Bekaert, G. Boye, J. Costa i Rosselló i S. Bekaert, odvjetnici)

         Tuženik: Europski parlament (zastupnici: S N. Lorenz, N. Görlitz i J.-C. Puffer, agenti)

         Intervenijent u potporu tuženiku: Kraljevina Španjolska (zastupnik: S. Centeno Huerta, agent)

         Predmet

      Zahtjev na temelju članaka 278. i 279. UFEU-a za suspenziju primjene odluka Parlamenta P9_TA(2021)0059, P9_TA(2021)0060 i P9_TA(2021)0061 od 9. ožujka 2021. o zahtjevu za ukidanje imuniteta tužiteljima.

         Izreka

                  1.

                  Odbija se zahtjev za privremenu pravnu zaštitu.

                  2.

                  O troškovima će se odlučiti naknadno.


title: Predmet T-534/21 R: Rješenje predsjednika Općeg suda od 25. studenoga 2021. – VP/Cedefop („Privremena pravna zaštita – Javna služba – Privremeno osoblje – Zahtjev za određivanje privremenih mjera – Nedopuštenost”)

text:
               24.1.2022

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 37/33

      Rješenje predsjednika Općeg suda od 25. studenoga 2021. – VP/Cedefop
      (Predmet T-534/21 R)
      („Privremena pravna zaštita - Javna služba - Privremeno osoblje - Zahtjev za određivanje privremenih mjera - Nedopuštenost”)
      (2022/C 37/46)
      Jezik postupka: engleski

         Stranke

         Tužiteljica: VP (zastupnica: L. Levi, odvjetnica)

         Tuženik: Europski centar za razvoj strukovnog osposobljavanja (zastupnici: T. Bontinck, A. Guillerme i T. Payan, odvjetnici)

         Predmet

      Zahtjev na temelju članaka 278. i 279. UFEU-a kojim se traži, s jedne strane, suspenzija primjene akta Izvršnog odbora Cedefopa kojim se podržava zaključak njegova izvršnog direktora o ponovnoj uspostavi radnog mjesta internog pravnog savjetnika i pokretanju postupka odabira i, s druge strane, da se Cedefopu naloži da zadrži upražnjeno radno mjesto člana privremenog osoblja u razredu AD pogodnom za povratak tužiteljice na radno mjesto pravnog savjetnika.

         Izreka

                  1.

                  Odbija se zahtjev za privremenu pravnu zaštitu.

                  2.

                  O troškovima će se odlučiti naknadno.


title: Predmet T-613/21: Tužba podnesena 19. listopada 2021. – XH/Komisija

text:
               24.1.2022

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 37/34

      Tužba podnesena 19. listopada 2021. – XH/Komisija
      (Predmet T-613/21)
      (2022/C 37/47)
      Jezik postupka: engleski

         Stranke

         Tužitelj: XH (zastupnik: E. Auleytner, odvjetnica)

         Tuženik: Europska komisija

         Tužbeni zahtjev

      Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

                  —

                  poništi odluku od 4. prosinca 2020. o odbijanju njegova zahtjeva za pružanje pomoći i odluku tijela za imenovanje u odgovoru na njegovu žalbu;

                  —

                  poništi odluku od 26. svibnja 2021. o pokretanju postupka za utvrđivanje invalidnosti i odluku tijela za imenovanje u odgovoru na njegovu žalbu;

                  —

                  dodijeli mu naknadu štete;

                  —

                  tuženiku naloži snošenje svih troškova.

         Tužbeni razlozi i glavni argumenti

      U prilog osnovanosti tužbe tužitelj ističe četiri tužbena razloga.

                  1.

                  Prvi tužbeni razlog, koji se temelji na pogrešci koja se tiče prava i na neregularnosti spornog postupka: povredi članaka 12.a i 24. Pravilnika o osoblju u vezi s člankom 7. Povelje Europske unije o temeljnim pravima, osobito povredi dužne pažnje i načela dobre uprave iz članka 41. Povelje.

                  2.

                  Drugi tužbeni razlog, koji se temelji na povredi članaka 12.a, 24. i 59. do 60. Pravilnika o osoblju, time što su postavljeni potpuno neostvarivi ciljevi zahtjevom da tužitelj radi tijekom bolovanja zbog potpune nesposobnosti za rad.

                  3.

                  Treći tužbeni razlog, koji se temelji na povredi članka 59. Pravilnika o osoblju u vezi s njegovim člancima 12.a i 24. počinjenoj time što je postupak za utvrđivanje invalidnosti pokrenut, iako u trenutku njegova pokretanja nije dosegnuto propisano trajanje bolovanja.

                  4.

                  Četvrti tužbeni razlog, koji se temelji na povredi članaka 7. i 8. Povelje o temeljnim pravima.


title: Predmet T-644/21: Tužba podnesena 4. listopada 2021. – Pharmadom/EUIPO – Wellbe Pharmaceuticals (WellBe PHARMACEUTICALS)

text:
               24.1.2022

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 37/35

      Tužba podnesena 4. listopada 2021. – Pharmadom/EUIPO – Wellbe Pharmaceuticals (WellBe PHARMACEUTICALS)
      (Predmet T-644/21)
      (2022/C 37/48)
      Jezik postupka: engleski

         Stranke

         Tužitelj: Pharmadom (Boulogne-Billancourt, Francuska) (zastupnik: M-P. Dauquaire, odvjetnik)

         Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO)

         Druga stranka pred žalbenim vijećem: Wellbe Pharmaceuticals S.A. (Varšava, Poljska)

         Podaci o postupku pred EUIPO-om

         Nositelj spornog žiga: druga stranka pred žalbenim vijećem

         Predmetni sporni žig: prijava figurativnog žiga Europske unije WellBe PHARMACEUTICALS – prijava za registraciju br. 17 151 176

         Postupak pred EUIPO-om: postupak povodom prigovora

         Pobijana odluka: odluka petog žalbenog vijeća EUIPO-a od 12. srpnja 2021. u predmetu R 1423/2020-5

         Tužbeni zahtjev

      Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

                  —

                  poništi osporavanu odluku.

         Tužbeni razlog

      Povreda članka 8. stavka 1. točke (b) Uredbe (EU) 2017/1001 Europskog parlamenta i Vijeća.


title: Predmet T-682/21: Tužba podnesena 19. listopada 2021. – ClientEarth/Vijeće

text:
               24.1.2022

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 37/35

      Tužba podnesena 19. listopada 2021. – ClientEarth/Vijeće
      (Predmet T-682/21)
      (2022/C 37/49)
      Jezik postupka: engleski

         Stranke

         Tužitelj: ClientEarth AISBL (Bruxelles, Belgija) (zastupnici: O. Brouwer, B. Verheijen i T. van Helfteren, odvjetnici)

         Tuženik: Vijeće Europske unije

         Tužbeni zahtjev

      Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

                  —

                  poništi tuženikovu odluku od 9. kolovoza 2021. pod brojem SGS 21/2870, koja je tužitelju dostavljena 9. kolovoza 2021., o odbijanju pristupa određenim dokumentima zatraženim na temelju Uredbe (EZ) br. 1049/2001 Europskog parlamenta i Vijeća od 30. svibnja 2001. o javnom pristupu dokumentima Europskog parlamenta, Vijeća i Komisije (1) i Uredbe (EZ) br. 1367/2006 Europskog parlamenta i Vijeća od 6. rujna 2006. o primjeni odredaba Aarhuške konvencije o pristupu informacijama, sudjelovanju javnosti u odlučivanju i pristupu pravosuđu u pitanjima okoliša na institucije i tijela Zajednice (2);

                  —

                  naloži tuženiku snošenje tužiteljevih troškova u skladu s člankom 134. Poslovnika Općeg suda, uključujući troškova potencijalnih intervenijenata.

         Tužbeni razlozi i glavni argumenti

      U prilog osnovanosti tužbe tužitelj ističe pet tužbenih razloga.

                  1.

                  Prvi tužbeni razlog, koji se temelji na pogreškama koje se tiču prava i na očitoj pogrešci u ocjeni koja je dovela do pogrešne primjene iznimke koja se odnosi na zaštitu procesa odlučivanja (prvi podstavak članka 4. stavka 3. Uredbe 1049/2001), s obzirom na to da otkrivanje zatraženih dokumenata ne bi ozbiljno ugrozilo navedeni proces odlučivanja

                              —

                              Tužitelj tvrdi da Vijeće nije ispoštovalo visoki prag postavljen pravnim testom, a to je da objavljivanje mora ozbiljno ugroziti proces odlučivanja. Prvo, u vrijeme donošenja pobijane odluke u biti više nije bio u tijeku nijedan proces odlučivanja. Štoviše, Vijeće se pogrešno oslonilo na argument da bi vanjsko uplitanje javnosti u postupak donošenja Uredbe 1367/2006 bilo problematično.

                  2.

                  Drugi tužbeni razlog, koji se temelji na pogreškama koje se tiču prava i na očitoj pogrešci u ocjeni koja je dovela do pogrešne primjene iznimke koja se odnosi na zaštitu pravnog savjetovanja (druga alineja članka 4. stavka 2. Uredbe 1049/2001), s obzirom na to da otkrivanje zatraženih dokumenata ne bi ozbiljno ugrozilo zaštitu pravnog savjetovanja

                              —

                              Vijeće nije dokazalo da traženi dokument sadrži konkretno operativno pravno savjetovanje. Osim toga, Vijeće nije uzelo u obzir relevantne pravne odredbe i načela, kako su utvrđeni u pravu i sudskoj praksi, da zakonodavni postupak Unije mora biti otvoren i da pravna analiza pravne službe institucije Unije koja sadržava važne opće pravne analize koje se odnose na zakonodavni postupak za donošenje ili reviziju zakonodavstva Unije treba (kada se to zahtjeva prema Uredbi 1049/2001) biti objavljena.

                  3.

                  Treći tužbeni razlog, koji se temelji na pogreškama koje se tiču prava i na očitoj pogrešci u ocjeni koja je dovela do pogrešne primjene iznimke koja se odnosi na proces odlučivanja (prvi podstavak članka 4. stavka 3. Uredbe 1049/2001) i iznimke zaštite pravnog savjetovanja (druga alineja članka 4. stavka 2. Uredbe 1049/2001), jer pobijanom odlukom nije priznat i odobren pristup na temelju prevladavajućeg javnog interesa

                              —

                              Vijeće je propustilo priznati i odobriti pristup na temelju prevladavajućeg javnog interesa. Konkretno, prevladavajući javni interes postoji s obzirom na to da je revizija Uredbe 1367/2006 od velikog značaja za buduću razinu pristupa pravosuđu u pitanjima okoliša, a pobijana odluka na osobit i značajan način utječe na tužitelja u obavljanju njegove zadaće kao nevladine organizacije koja služi javnom interesu.

                  4.

                  Četvrti tužbeni razlog, koji se temelji na pogreškama koje se tiču prava i na očitoj pogrešci u ocjeni koja je dovela do pogrešne primjene iznimke zaštite međunarodnih odnosa (treća alineja članka 4. stavka 1. točke (a) Uredbe 1049/2001)

                              —

                              Vijeće nije ispoštovalo visoki prag postavljen pravnim testom da valjano navede iznimku iz članka 4. stavka 1. točke (a) treće alineje Uredbe 1049/2001, odnosno da bi otkrivanje dokumenata trebalo konkretno i stvarno narušiti zaštitu međunarodnih odnosa i da rizik od narušavanja interesa mora biti razumno predvidljiv, a ne samo hipotetski.

                  5.

                  Peti tužbeni razlog, istaknut podredno, koji se temelji na pogreškama koje se tiču prava i na očitoj pogrešci u ocjeni koja je dovela do pogrešne primjene obveze pružanja djelomičnog pristupa dokumentima (članak 4. stavak 6. Uredbe 1049/2001).

                              —

                              Tužitelj naposljetku tvrdi da Vijeće nije ispitalo i dodijelilo djelomični pristup u skladu s potrebnim pravnim standardom. Pogrešno je primijenilo pravni test koji od Vijeća zahtijeva da procijeni je li svaki dio traženog dokumenta obuhvaćen (bilo kojom) od iznimaka na koje se poziva.

         (1)  SL 2001., L 145, str. 43. (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 1., svezak 16., str. 70.)

         (2)  SL 2006., L 264, str. 13. (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 15., svezak 20., str. 29.) Napomena: zatraženi dokument odnosi se na proces odlučivanja o predloženoj reviziji Uredbe 1367/2006.


title: Predmet T-683/21: Tužba podnesena 19. listopada 2021. – Leino-Sandberg/Vijeće

text:
               24.1.2022

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 37/37

      Tužba podnesena 19. listopada 2021. – Leino-Sandberg/Vijeće
      (Predmet T-683/21)
      (2022/C 37/50)
      Jezik postupka: engleski

         Stranke

         Tužiteljica: Päivi Leino-Sandberg (Helsinki, Finska) (zastupnici: O. Brouwer, B. Verheijen i T. van Helfteren, odvjetnici)

         Tuženik: Vijeće Europske unije

         Tužbeni zahtjev

      Tužiteljica od Općeg suda zahtijeva da:

                  —

                  poništi tuženikovu odluku od 9. kolovoza 2021. pod brojem SGS 21/2869, koja je tužiteljici dostavljena 9. kolovoza 2021., o odbijanju pristupa određenim dokumentima (1) zatraženim na temelju Uredbe (EZ) br. 1049/2001 Europskog parlamenta i Vijeća od 30. svibnja 2001. o javnom pristupu dokumentima Europskog parlamenta, Vijeća i Komisije (2);

                  —

                  naloži tuženiku snošenje tužiteljičinih troškova u skladu s člankom 134. Poslovnika Općeg suda, uključujući troškova potencijalnih intervenijenata.

         Tužbeni razlozi i glavni argumenti

      U prilog osnovanosti tužbe tužiteljica ističe pet tužbenih razloga.

                  1.

                  Prvi tužbeni razlog, koji se temelji na pogreškama koje se tiču prava i na očitoj pogrešci u ocjeni koja je dovela do pogrešne primjene iznimke koja se odnosi na zaštitu procesa odlučivanja (članak 4. stavak 3. prvi podstavak Uredbe 1049/2001), s obzirom na to da otkrivanje zatraženih dokumenata ne bi ozbiljno ugrozilo navedeni proces odlučivanja.

                              —

                              Tužiteljica tvrdi da Vijeće nije ispoštovalo visoki prag postavljen pravnim testom, a to je da objavljivanje mora ozbiljno ugroziti proces odlučivanja. Prvo, u vrijeme donošenja pobijane odluke u biti više nije bio u tijeku nijedan proces odlučivanja. Štoviše, Vijeće se pogrešno oslonilo na argument da bi vanjsko uplitanje javnosti u postupak donošenja Uredbe 1367/2006 bilo problematično.

                  2.

                  Drugi tužbeni razlog, koji se temelji na pogreškama koje se tiču prava i na očitoj pogrešci u ocjeni koja je dovela do pogrešne primjene iznimke koja se odnosi na zaštitu pravnog savjetovanja (članak 4. stavak 2. druga alineja Uredbe 1049/2001), s obzirom na to da otkrivanje zatraženih dokumenata ne bi ozbiljno ugrozilo zaštitu pravnog savjetovanja.

                              —

                              Vijeće nije dokazalo da traženi dokument sadrži konkretna precizna pravna savjetovanja. Osim toga, Vijeće nije uzelo u obzir relevantne zakonske odredbe i načela, kako su utvrđeni u pravu i sudskoj praksi, da zakonodavni postupak EU-a mora biti otvoren i da pravna analiza pravne službe institucije EU-a koja sadrži važne opće pravne analize koje se odnose na zakonodavni postupak za donošenje ili reviziju zakonodavstva EU-a treba (kada se to zahtjeva prema Uredbi 1049/2001) biti objavljena.

                  3.

                  Treći tužbeni razlog, koji se temelji na pogreškama koje se tiču prava i na očitoj pogrešci u ocjeni koja je dovela do pogrešne primjene iznimke koja se odnosi na proces odlučivanja (članak 4. stavak 3. prvi podstavak Uredbe 1049/2001) i iznimke zaštite pravnog savjetovanja (članak 4. stavak 2. druga alineja Uredbe 1049/2001), jer pobijanom odlukom nije priznat i odobren pristup na temelju prevladavajućeg pravnog interesa.

                              —

                              Vijeće je propustilo priznati i odobriti pristup na temelju prevladavajućeg javnog interesa. Konkretno, prevladavajući javni interes postoji s obzirom na to da je revizija Uredbe 1367/2006 od velikog značaja za buduću razinu pristupa pravosuđu u pitanjima okoliša, a pobijana odluka na osobit i značajan način utječe na tužiteljicu u obavljanju njezine zadaće kao istraživačice i znanstvenice koja služi javnom interesu.

                  4.

                  Četvrti tužbeni razlog, koji se temelji na pogreškama koje se tiču prava i na očitoj pogrešci u ocjeni koja je dovela do pogrešne primjene iznimke zaštite međunarodnih odnosa (članak 4. stavak 1. treći podstavak točke (a) Uredbe 1049/2001).

                              —

                              Vijeće nije ispoštovalo visoki prag postavljen pravnim testom da valjano navede iznimku iz članka 4. stavka 1. točke (a) trećeg podstavka Uredbe 1049/2001, odnosno da bi otkrivanje dokumenata trebalo konkretno i stvarno narušiti zaštitu međunarodnih odnosa i da rizik od narušavanja interesa mora biti razumno predvidljiv, a ne čisto hipotetski.

                  5.

                  Peti tužbeni razlog, istaknut podredno, koji se temelji na pogreškama koje se tiču prava i na očitoj pogrešci u ocjeni koja je dovela do pogrešne primjene obveze pružanja djelomičnog pristupa dokumentima (članak 4. stavak 6. Uredbe 1049/2001).

                              —

                              Tužiteljica naposljetku tvrdi da Vijeće nije ispitalo mogućnost dodjele djelomičnog pristupa traženim dokumentima niti je takav pristup dodijelilo u skladu s pravnim standardom koji je u tom pogledu potreban. Pogrešno je primijenilo pravni test koji od Vijeća zahtijeva da procijeni je li svaki dio traženog dokumenta obuhvaćen (bilo kojom) od iznimaka na koje se poziva.

         (1)  Urednička napomena: traženi dokument odnosi se na postupak donošenja odluka u vezi s prijedlogom revizije Uredbe (EZ) br. 1367/2006 Europskog parlamenta i Vijeća od 6. rujna 2006. o primjeni odredaba Aarhuške konvencije o pristupu informacijama, sudjelovanju javnosti u odlučivanju i pristupu pravosuđu u pitanjima okoliša na institucije i tijela Zajednice (SL 2006., L 264, str. 13.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 15., svezak 20., str. 29.)

         (2)  SL 2001., L 145, str. 43. (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 1., svezak 16., str. 70.)


title: Predmet T-692/21: Tužba podnesena 22. listopada 2021. – AL/Komisija i OLAF

text:
               24.1.2022

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 37/38

      Tužba podnesena 22. listopada 2021. – AL/Komisija i OLAF
      (Predmet T-692/21)
      (2022/C 37/51)
      Jezik postupka: engleski

         Stranke

         Tužitelj: AL (zastupnik: R. Rata, odvjetnica)

         Tuženici: Europska komisija, Europski ured za borbu protiv prijevara

         Tužbeni zahtjev

      Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

                  —

                  poništi (i) Odluku OLAF-a OCM (2021)22007 od 22. srpnja 2021.; (ii) Odluku OLAF-a OCM (2021)22008 od 22. srpnja 2021.; (iii) Odluku Komisije (pod oznakom Ares(2021)20233749) od 22. ožujka 2021. i (iv) Odluku Komisije (pod oznakom Ares(2021)1610971) od 3. ožujka 2021.;

                  —

                  naloži tuženicima da plate (i) 1 127,66 eura ustegnutih unatoč nepostojanju pojedinačne upravne odluke PMO-a u vezi s povratom sredstava; (ii) 9 250,05 eura ustegnutih za svibanj, lipanj, srpanj, kolovoz i rujan 2021. i (iii) 1 euro ex aequo et bono na ime naknade neimovinske štete koju je tužitelj pretrpio zbog OLAF-ova nezakonitog provođenja istrage OF/2016/0928/A1 koja je u konačnici dovela do njegova udaljavanja s radnog mjesta;

                  —

                  naloži tuženicima snošenje vlastitih i tužiteljevih troškova.

         Tužbeni razlozi i glavni argumenti

      U prilog osnovanosti tužbe tužitelj ističe tri tužbena razloga.

                  1.

                  Prvi tužbeni razlog, koji se temelji na OLAF-ovoj povredi članka 90. stavka 2. i članka 90.a Pravilnika o osoblju za dužnosnike Europske unije počinjenoj time što je tužiteljeva žalba od 23. ožujka 2021. odbačena kao nedopuštena na temelju ustaljene sudske prakse Unije u skladu s kojom OLAF-ovo završno izvješće i preporuke nisu akti koji proizvode pravne učinke.

                  2.

                  Drugi tužbeni razlog, koji se temelji na OLAF-ovoj povredi članka 90. stavka 2. i članka 90.a navedenog pravilnika počinjenoj odbacivanjem tužiteljeve žalbe od 23. travnja 2021. kao nedopuštene. Tužitelj tvrdi da je OLAF morao proglasiti navedenu žalbu dopuštenom jer je služba Komisije te, prema tome, njezin sastavni dio, te da je morao ispitati tu žalbu.

                  3.

                  Treći tužbeni razlog, koji se temelji na Komisijinoj povredi članka 90. stavka 2. navedenog pravilnika počinjenoj donošenjem prešutne odluke o odbijanju tužiteljeve žalbe protiv njezine odluke od 22. ožujka 2021. (pod oznakom ARES(2021)2023374), kojom je potvrđena njezina odluka od 3. ožujka 2021. (pod oznakom ARES(2021)1610971).


title: Predmet T-693/21: Tužba podnesena 25. listopada 2021. – NJ/Komisija

text:
               24.1.2022

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 37/39

      Tužba podnesena 25. listopada 2021. – NJ/Komisija
      (Predmet T-693/21)
      (2022/C 37/52)
      Jezik postupka: engleski

         Stranke

         Tužitelj: NJ (zastupnik: C. Maczkovics, odvjetnik)

         Tuženik: Europska komisija

         Tužbeni zahtjev

      Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

                  —

                  utvrdi, u skladu s člankom 265. UFEU-a, da je Komisija nezakonito propustila donijeti odluku o njegovoj pritužbi od 19. travnja 2018. koja se odnosi na državnu potporu SA.50952(2018FC);

                  —

                  naloži Komisiji da se bez odlaganja očituje o pritužbi upisanoj pod brojem SA.50952(2018FC);

                  —

                  naloži Komisiji snošenje svih troškova, uključujući i tužiteljeve, čak i ako Opći sud ocijeni da ta institucija nakon podnošenja predmetne tužbe poduzima mjere koje bi potonju mogle učiniti bespredmetnom odnosno ako odbaci tužbu kao nedopuštenu.

         Tužbeni razlozi i glavni argumenti

      U prilog osnovanosti tužbe tužitelj ističe jedan tužbeni razlog u kojem prigovora Komisiji da je povrijedila obveze koje ima na temelju Ugovora o funkcioniranju Europske unije. Konkretno, on navodi povredu članka 265. UFEU-a, članka 12. stavka 1. drugog podstavka Uredbe 2015/1589 (1), obveze pažljivog i nepristranog ispitivanja, načela dobre uprave i načela donošenja odluka u razumnom roku, s obzirom na to da Komisija nije donijela nijednu odluku u skladu s člankom 4. stavcima 2., 3. ili 4. Uredbe 2015/1589 više od tri godine i šest mjeseci nakon tužiteljeva podnošenja pritužbe koja se odnosi na državnu potporu SA.50952(2018FC). Tužitelj tvrdi da je Komisija tu odluku trebala donijeti u roku od dvanaest mjeseci, u skladu s Kodeksom najbolje prakse za provedbu postupaka nadzora državnih potpora (2) odnosno barem u razumnom roku.

         (1)  Uredba Vijeća (EU) 2015/1589 od 13. srpnja 2015. o utvrđivanju detaljnih pravila primjene članka 108. Ugovora o funkcioniranju Europske unije (SL 2015., L 248, str. 9. i ispravak SL 2017., L 186, str. 17.)

         (2)  Kodeks najbolje prakse za provedbu postupaka nadzora državnih potpora (SL 2009., C 136, str. 13.)


title: Predmet T-699/21: Tužba podnesena 31. listopada 2021. – Peace United/EUIPO – 1906 Collins (MY BOYFRIEND IS OUT OF TOWN)

text:
               24.1.2022

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 37/40

      Tužba podnesena 31. listopada 2021. – Peace United/EUIPO – 1906 Collins (MY BOYFRIEND IS OUT OF TOWN)
      (Predmet T-699/21)
      (2022/C 37/53)
      Jezik na kojem je tužba podnesena: francuski

         Stranke

         Tužitelj: Peace United Ltd (London, Ujedinjena Kraljevina) (zastupnik: M. Artzimovitch, odvjetnik)

         Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO)

         Druga stranka pred žalbenim vijećem: 1906 Collins LLC (Miami, Florida, Sjedinjene Američke Države)

         Podaci o postupku pred EUIPO-om

         Nositelj spornog žiga: tužitelj pred Općim sudom

         Predmetni sporni žig: verbalni žig Europske Unije MY BOYFRIEND IS OUT OF TOWN – žig Europske Unije br. 11 352 804

         Postupak pred EUIPO-om: postupak za brisanje

         Pobijana odluka: odluka drugog žalbenog vijeća EUIPO-a od 30. srpnja 2021. u predmetu R 276/2020-2

         Tužbeni zahtjev

      Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

                  —

                  poništi pobijanu odluku zbog toga što je, kao rezultat različitih pogrešaka u činjeničnoj i pravnoj ocjeni, kao i povrede obveze dobre uprave, žalbeno vijeće smatralo da se žig Europske unije MY BOYFRIEND IS OUT OF TOWN br. 11 352 804 nije stvarno rabio tijekom spornog razdoblja za usluge za koje se traži zaštita u razredima 41. i 43.;

                  —

                  naloži EUIPO-u snošenje troškova.

         Tužbeni razlog

                  —

                  povreda članka 63. stavka 1. točke (a) Uredbe (EU) 2017/1001 Europskog parlamenta i Vijeća zbog toga što je žalbeno vijeće počinilo pogrešku u ocjeni u pogledu nepoštenosti zahtjeva za opoziv;

                  —

                  povreda članka 58. stavka 1. točke (a) Uredbe (EU) 2017/1001 Europskog parlamenta i Vijeća zbog toga što je žalbeno vijeće počinilo pogrešku u ocjeni u pogledu stvarne uporabe žiga.


title: Predmet T-705/21: Tužba podnesena 3. studenoga 2021. – Balaban/EUIPO (Stahlwerk)

text:
               24.1.2022

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 37/41

      Tužba podnesena 3. studenoga 2021. – Balaban/EUIPO (Stahlwerk)
      (Predmet T-705/21)
      (2022/C 37/54)
      Jezik postupka: njemački

         Stranke

         Tužitelj: Okan Balaban (Bornheim, Njemačka) (zastupnik: T. Schaaf, odvjetnik)

         Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO)

         Podaci o postupku pred EUIPO-om

         Predmetni sporni žig: prijava verbalnog žiga Europske unije Stahlwerk – prijava za registraciju br. 18 235 592

         Pobijana odluka: odluka prvog žalbenog vijeća EUIPO-a od 2. rujna 2021. u predmetu R 77/2021-1

         Tužbeni zahtjev

      Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

                  —

                  tuženikovu odluku o odbijanju prijave br. 18 235 592 od 18. studenoga 2020., kao i pobijanu odluku poništi u dijelu u kojem je prijava djelomično odbijena, te tuženiku naloži da registrira žig za svu prijavljenu robu i usluge;

                  —

                  naloži EUIPO-u snošenje troškova.

         Tužbeni razlozi

                  —

                  povreda članka 7. stavka 1. točke (b) Uredbe (EU) 2017/1001 Europskog parlamenta i Vijeća;

                  —

                  povreda članka 7. stavka 1. točke (c) i članka 7. stavka 2. Uredbe (EU) 2017/1001 Europskog parlamenta i Vijeća.


title: Predmet T-706/21: Tužba podnesena 3. studenoga 2021. – Balaban/EUIPO (Stahlwerkstatt)

text:
               24.1.2022

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 37/41

      Tužba podnesena 3. studenoga 2021. – Balaban/EUIPO (Stahlwerkstatt)
      (Predmet T-706/21)
      (2022/C 37/55)
      Jezik postupka: njemački

         Stranke

         Tužitelj: Okan Balaban (Bornheim, Njemačka) (zastupnik: T. Schaaf, odvjetnik)

         Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO)

         Podaci o postupku pred EUIPO-om

         Predmetni sporni žig: prijava verbalnog žiga Europske unije Stahlwerkstatt – prijava za registraciju br. 18 219 170

         Pobijana odluka: odluka prvog žalbenog vijeća EUIPO-a od 2. rujna 2021. u predmetu R 1987/2020-1

         Tužbeni zahtjev

      Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

                  —

                  izmijeni tuženikovu odluku o odbijanju od 27. kolovoza 2020. i pobijanu odluku te naloži tuženiku registraciju žiga za prijavljenu robu i usluge osposobljavanja i obrazovanja iz razreda 41;

                  —

                  naloži EUIPO-u snošenje troškova.

         Tužbeni razlozi

                  —

                  povreda članka 7. stavka 1. točke (b) Uredbe (EU) 2017/1001 Europskog parlamenta i Vijeća;

                  —

                  povreda članka 7. stavka 1. točke (c) i članka 7. stavka 2. Uredbe (EU) 2017/1001 Europskog parlamenta i Vijeća.


title: Predmet T-715/21: Tužba podnesena 5. studenoga 2021. – Cellnex Telecom i Retevisión I/Komisija

text:
               24.1.2022

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 37/42

      Tužba podnesena 5. studenoga 2021. – Cellnex Telecom i Retevisión I/Komisija
      (Predmet T-715/21)
      (2022/C 37/56)
      Jezik postupka: španjolski

         Stranke

         Tužitelji: Cellnex Telecom, SA (Madrid, Španjolska) i Retevisión I, SA (Madrid) (zastupnici: J. Buendía Sierra; A. Lamadrid de Pablo i N. Bayón Fernández, odvjetnici)

         Tuženik: Europska komisija

         Tužbeni zahtjev

      Tužitelji od Općeg suda zahtijevaju da:

                  —

                  proglasi dopuštenima i osnovanima razloge za poništenje navedene u njihovu zahtjevu;

                  —

                  poništi Odluku Komisije od 10. lipnja 2021. o državnoj potpori SA.28599 (C 23/10 (ex NN 36/10, ex CP 163/09)) Španjolske za uvođenje digitalne zemaljske televizije u udaljenim i manje urbaniziranim područjima (osim u Kastilji – La Mancha) (1);

                  —

                  naloži Komisiji snošenje troškova.

         Tužbeni razlozi i glavni argumenti

      U prilog osnovanosti tužbe tužitelji ističu dva tužbena razloga.

                  1.

                  Prvi tužbeni razlog, koji se temelji na očitoj povredi postupka predviđenog člankom 108. stavkom 2. UFEU-a i povredi postupovnih prava koje pravo Unije dodjeljuje zainteresiranim strankama.

                              —

                              U tom se pogledu tvrdi da je navedena povreda nastala time što je pobijana odluka koja je predmet tužbe donesena a da pritom nije usvojena nova odluka o pokretanju postupka niti izmijenjena odluka o pokretanju postupka koja je prethodila Odluci iz 2013. niti su tužitelji prethodno obaviješteni o njezinoj prethodnoj ocjeni u području selektivnosti.

                  2.

                  Drugi tužbeni razlog, koji se temelji na povredi koja se tiče prava počinjenoj primjenom članka 107. stavka 1. UFEU-a u vezi s pojmom selektivnosti, povredom tereta dokazivanja i izostankom obrazloženja.

                              —

                              U tom se pogledu navodi da Komisija griješi u svojoj „glavnoj” analizi selektivnosti time što tvrdi da referentni sustav čine „uobičajeni uvjeti tržišta pod kojima poduzeća trebaju djelovati”, što uključuje sva poduzeća i ekonomske sektore. Komisija griješi u svojoj „podrednoj” analizi selektivnosti time što tvrdi da zemaljska i satelitska tehnologija u usporedivim situacijama mogu prenijeti digitalni televizijski signal u područje koje se u pobijanoj odluci koja je predmet tužbe naziva područje II.

         (1)  SL 2021., L 417, str. 1.


title: Predmet C-613/21 P: Žalba koju je 1. listopada 2021. podnio Europski parlament protiv presude Općeg suda (četvrto vijeće) od 14. srpnja 2021. u predmetu T-670/19, Carbajo Ferrero/Parlament

text:
               24.1.2022

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 37/10

      Žalba koju je 1. listopada 2021. podnio Europski parlament protiv presude Općeg suda (četvrto vijeće) od 14. srpnja 2021. u predmetu T-670/19, Carbajo Ferrero/Parlament
      (Predmet C-613/21 P)
      (2022/C 37/15)
      Jezik postupka: francuski

         Stranke

         Žalitelj: Europski parlament (zastupnici: I. Terwinghe, C. González Argüelles, R. Schiano, agenti)

         Druga stranka u postupku: Fernando Carbajo Ferrero

         Zahtjevi

      Prvenstveno:

                  —

                  ukinuti presudu Općeg suda od 14. srpnja 2021. u predmetu T-670/19;

                  —

                  vratiti predmet Općem sudu na ponovno odlučivanje;

                  —

                  odrediti da će se o troškovima odlučiti naknadno.

            Podredno:

                  —

                  ukinuti presudu Općeg suda od 14. srpnja 2021. u predmetu T-670/19;

                  —

                  odbiti tužbu podnesenu u prvostupanjskom postupku;

                  —

                  naložiti F. Carbaju Ferreru snošenje svih troškova.

         Žalbeni razlozi i glavni argumenti

      Prvi žalbeni razlog temelji se, s jedne strane, na pogreškama koje se tiču prava u pogledu tumačenja odluke od 16. svibnja 2000. o određivanju stadija postupka odabira visokih dužnosnika od 16. svibnja 2000., kako je izmijenjena odlukom Predsjedništva od 18. veljače 2008., i tumačenja načela jednakog postupanja i transparentnosti te, s druge strane, na iskrivljavanju činjenica. Parlament tvrdi da je Opći sud pogrešno zaključio da je postupak imenovanja direktora za medije Glavne uprave za informiranje proveden nezakonito zato što Savjetodavni odbor za imenovanje visokih dužnosnika nije koristio iste kriterije komparativne analize rezultata tijekom cijelog postupka.
      Drugim žalbenim razlogom koji se temelji na pogrešci koja se tiče prava i iskrivljavanju činjenica i dokaza, Parlament tvrdi da je sud koji utvrđuje činjenice zanemario ulogu izvješća o razgovorima koje je sastavio Savjetodavni odbor, te da je pogrešno zaključio da tijelo za imenovanje nije pravilno uzelo u obzir žaliteljevo radno iskustvo.


title: Predmet C-617/21: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 6. listopada 2021. uputio Landgerichts Ravensburg (Njemačka) – RU, PO/Nissan Leasing, Volkswagen Leasing GmbH

text:
               24.1.2022

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 37/11

      Zahtjev za prethodnu odluku koji je 6. listopada 2021. uputio Landgerichts Ravensburg (Njemačka) – RU, PO/Nissan Leasing, Volkswagen Leasing GmbH
      (Predmet C-617/21)
      (2022/C 37/16)
      Jezik postupka: njemački

         Sud koji je uputio zahtjev

      Landgericht Ravensburg

         Stranke glavnog postupka

         Tužitelji: RU, PO

         Tuženici: Nissan Leasing, Volkswagen Leasing GmbH

         Prethodna pitanja

                  1.

                  Jesu li ugovori o leasingu motornih vozila s obračunom kilometraže s fiksnim trajanjem od približno dvije godine ili dulje, koji su sklopljeni uz isključenje prava na redovan otkaz, u okviru kojih se potrošač treba pobrinuti za osiguranje od građanskopravne odgovornosti i puno kasko osiguranje vozila te je osim toga na potrošaču da se poziva na prava u pogledu odgovornosti za materijalne nedostatke u odnosu na treće osobe (osobito u odnosu na trgovca automobilima i proizvođača automobila) i taj potrošač snosi rizik gubitka, oštećenja i drugog smanjenja vrijednosti, obuhvaćeni područjem primjene Direktive 2011/83/EU (1) i/ili Direktive 2008/48/EZ (2) i/ili Direktive 2002/65/EZ (3)? Je li u tom pogledu riječ o ugovorima o kreditu u smislu članka 3. točke (c) Direktive 2008/48/EZ i/ili o ugovorima o financijskim uslugama u smislu članka 2. točke 12. Direktive 2011/83/EU te članka 2. točke (b) Direktive 2002/65/EZ?

                  2.

                  Ako su ugovori o leasingu motornih vozila s obračunom kilometraže, kako se opisuju u prvom pitanju, ugovori o financijskim uslugama:

                              (a)

                              Smatraju li se nekretninama koje se upotrebljavaju kao poslovne prostorije u smislu članka 2. točke 9. Direktive 2011/83/EU i poslovne prostorije osobe koja za trgovca priprema poslove s potrošačima, ali sama nema nikakvu ovlast za sklapanje predmetnih ugovora?
                              Ako je odgovor potvrdan:

                              (b)

                              Vrijedi li to i ako osoba koja priprema ugovor obavlja poduzetničku djelatnost u drugom sektoru i/ili koja u skladu s nadzornim i/ili građanskim pravom nije ovlaštena za sklapanje ugovora o financijskim uslugama?

                  3.

                  Ako je odgovor na pitanje 2. (a) ili 2. (b) niječan:
                  Treba li članak 16. točku (l) Direktive 2011/83/EU tumačiti na način da su ugovori o leasingu motornih vozila s obračunom kilometraže (kako se prethodno opisuju u prvom prethodnom pitanju) obuhvaćeni tim izuzećem?

                  4.

                  Ako su ugovori o leasingu motornih vozila s obračunom kilometraže, kako se opisuju u prvom pitanju, ugovori o financijskim uslugama:

                              (a)

                              Je li riječ o ugovoru na daljinu u smislu članka 2. točke (a) Direktive 2002/65/EZ i članka 2. točke 7. Direktive 2011/83/EU i ako je prilikom pregovora o sklapanju ugovora postojao osobni kontakt samo s osobom koja za trgovca priprema poslove s potrošačima, ali sama nema nikakvu ovlast za sklapanje predmetnih ugovora?
                              Ako je odgovor niječan:

                              (b)

                              Vrijedi li to i ako osoba koja priprema ugovor obavlja poduzetničku djelatnost u drugom sektoru i/ili koja u skladu s nadzornim i/ili građanskim pravom nije ovlaštena za sklapanje ugovora o financijskim uslugama?

         (1)  Direktiva 2011/83/EU Europskog parlamenta i Vijeća od 25. listopada 2011. o pravima potrošača, izmjeni Direktive Vijeća 93/13/EEZ i Direktive 1999/44/EZ Europskog parlamenta i Vijeća te o stavljanju izvan snage Direktive Vijeća 85/577/EEZ i Direktive 97/7/EZ Europskog parlamenta i Vijeća (SL 2011., L 304, str. 64.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 15., svezak 8., str. 260.)

         (2)  Direktiva 2008/48/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 23. travnja 2008. o ugovorima o potrošačkim kreditima i stavljanju izvan snage Direktive Vijeća 87/102/EEZ (SL 2008., L 133, str. 66.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 15., svezak 13., str. 58. i ispravak SL 2014., L 283, str. 66.)

         (3)  Direktiva 2002/65/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 23. rujna 2002. o trgovanju na daljinu financijskim uslugama koje su namijenjene potrošačima i o izmjeni Direktive Vijeća 90/619/EEZ i direktiva 97/7/EZ i 98/27/EZ (SL 2002., L 271, str. 16.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 6., svezak 9., str. 102.)


title: Predmet C-625/21: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 8. listopada 2021. uputio Oberster Gerichtshof (Austrija) – VB/GUPFINGER Einrichtungsstudio GmbH

text:
               24.1.2022

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 37/12

      Zahtjev za prethodnu odluku koji je 8. listopada 2021. uputio Oberster Gerichtshof (Austrija) – VB/GUPFINGER Einrichtungsstudio GmbH
      (Predmet C-625/21)
      (2022/C 37/17)
      Jezik postupka: njemački

         Sud koji je uputio zahtjev

      Oberster Gerichtshof

         Stranke glavnog postupka

         Podnositelj revizije: VB

         Druga stranka u revizijskom postupku: GUPFINGER Einrichtungsstudio GmbH

         Prethodna pitanja

                  1.

                  Treba li članak 6. stavak 1. i članak 7. stavak 1. Direktive Vijeća 93/13/EEZ od 5. travnja 1993. o nepoštenim uvjetima u potrošačkim ugovorima (1) tumačiti na način da je prilikom ispitivanja poduzetnikova ugovornog prava na naknadu štete od potrošača, koje on temelji na neopravdanom odustanku potrošača od ugovora, isključena primjena dispozitivnog nacionalnog prava već ako opći uvjeti poduzetnika sadržavaju nepoštenu odredbu kojom se poduzetniku, osim odredaba dispozitivnog nacionalnog prava, u odnosu na potrošača koji krši ugovor opcionalno daje pravo na paušalnu naknadu štete?

                     U slučaju potvrdnog odgovora na prvo pitanje:

                  2.

                  Je li takva primjena dispozitivnog nacionalnog prava isključena i ako poduzetnik svoje potraživanje naknade štete od potrošača ne temelji na toj odredbi?

                     U slučaju potvrdnog odgovora na prvo i drugo pitanje:

                  3.

                  Protivi li se navedenim odredbama prava Unije to da se u slučaju odredbe koja sadržava više pravila (primjerice alternativne sankcije u slučaju neopravdanog odustanka od ugovora) zadrže na snazi oni dijelovi odredbe u ugovornom odnosu koji su ionako u skladu s dispozitivnim nacionalnim pravom te se ne kvalificiraju nepoštenima?

         (1)  SL 1993., L 95, str. 29. (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 15., svezak 12., str. 24.)


title: Predmet C-626/21: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 11. listopada 2021. uputio Verwaltungsgerichtshof (Austrija) – Funke Sp. z o.o.

text:
               24.1.2022

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 37/13

      Zahtjev za prethodnu odluku koji je 11. listopada 2021. uputio Verwaltungsgerichtshof (Austrija) – Funke Sp. z o.o.
      (Predmet C-626/21)
      (2022/C 37/18)
      Jezik postupka: njemački

         Sud koji je uputio zahtjev

      Verwaltungsgerichtshof

         Stranke glavnog postupka

         Podnositelj revizije: Funke Sp. z o.o.

         Tuženo tijelo: Landespolizeidirektion Wien

         Prethodna pitanja

      Treba li

                  —

                  Direktivu 2001/95/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 3. prosinca 2001. o općoj sigurnosti proizvoda (1), kako je izmijenjena Uredbom (EZ) br. 765/2008 (2) i Uredbom (EZ) br. 596/2009 (3), osobito njezin članak 12. i Prilog II.,

                  —

                  Uredbu (EZ) br. 765/2008 Europskog parlamenta i Vijeća od 9. srpnja 2008. o utvrđivanju pravila za akreditaciju i nadzor tržišta u okviru prodaje proizvoda i stavljanju izvan snage Uredbe Vijeća (EEZ) br. 339/93, posebice njezine članke 20. i 22. te

                  —

                  Provedbenu odluku Komisije (EU) 2019/417 od 8. studenoga 2018. o utvrđivanju smjernica za upravljanje Sustavom Europske unije za brzu razmjenu informacija „RAPEX” uspostavljenim prema članku 12. Direktive 2001/95/EZ o općoj sigurnosti proizvoda te njegovim sustavom obavješćivanja (4), tumačiti na način da

                  1.

                  iz tih odredbi izravno proizlazi pravo gospodarskog subjekta na dopunu obavijesti RAPEX-a?

                  2.

                  je Europska komisija nadležna za odlučivanje o takvom zahtjevu?
                  ili

                  3.

                  je tijelo predmetne države članice nadležno za odlučivanje o takvom zahtjevu?
                  (u slučaju potvrdnog odgovora na treće prethodno pitanje)

                  4.

                  je (nacionalna) sudska zaštita od takve odluke dostatna ako se ne dodjeljuje svim osobama, nego isključivo gospodarskom subjektu na kojeg se odnosi (obvezna) mjera protiv (obvezne) mjere koju je odredilo tijelo?

         (1)  SL 2002., L 11, str. 4. (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 15., svezak 9., str. 12.)

         (2)  Uredba Europskog parlamenta i Vijeća od 9. srpnja 2008. o utvrđivanju zahtjeva za akreditaciju i za nadzor tržišta u odnosu na stavljanje proizvoda na tržište i o stavljanju izvan snage Uredbe (EEZ) br. 339/93 (SL 2008., L 218, str. 30.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 13., svezak 51., str. 154.)

         (3)  Uredba Europskog parlamenta i Vijeća od 18. lipnja 2009. o prilagodbi većeg broja instrumenata koji podliježu postupku iz članka 251. Ugovora Odluci Vijeća 1999/468/EZ, s obzirom na regulatorni postupak s kontrolom – Prilagodba regulatornom postupku s kontrolom – četvrti dio (SL 2009., L 188, str. 14.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 1., svezak 3., str. 185.)

         (4)  SL 2019., L 73, str. 121.


title: Predmet C-634/21: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 15. listopada 2021. uputio Verwaltungsgericht Wiesbaden (Njemačka) – OQ/Land Hessen

text:
               24.1.2022

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 37/14

      Zahtjev za prethodnu odluku koji je 15. listopada 2021. uputio Verwaltungsgericht Wiesbaden (Njemačka) – OQ/Land Hessen
      (Predmet C-634/21)
      (2022/C 37/19)
      Jezik postupka: njemački

         Sud koji je uputio zahtjev

      Verwaltungsgericht Wiesbaden

         Stranke glavnog postupka

         Tužitelj: OQ

         Tuženik: Land Hessen

         Intervenijent: SCHUFA Holding AG

         Prethodna pitanja

                  1.

                  Treba li članak 22. stavak 1. Uredbe (EU) 2016/679 (1) Europskog parlamenta i Vijeća od 27. travnja 2016. o zaštiti pojedinaca u vezi s obradom osobnih podataka i o slobodnom kretanju takvih podataka te o stavljanju izvan snage Direktive 95/46/EZ (Opća uredba o zaštiti podataka) (SL 2016., L 119, str. 1. te ispravci SL 2018., L 127, str. 2. i SL 2021., L 74, str. 35.) tumačiti na način da već automatizirano utvrđivanje vrijednosti vjerojatnosti o ispitanikovoj sposobnosti da ubuduće otplaćuje kredit predstavlja odluku koja se temelji isključivo na automatiziranoj obradi, uključujući izradu profila, koja proizvodi pravne učinke koji se odnose na ispitanika ili na sličan način značajno na njega utječu ako tu vrijednost utvrđenu na temelju ispitanikovih osobnih podataka voditelj obrade prenosi trećem voditelju obrade i ako je ta vrijednost relevantna za odluku o zasnivanju, provedbi ili prestanku ugovornog odnosa s ispitanikom koju donosi potonji voditelj obrade?

                  2.

                  U slučaju niječnog odgovora na prvo prethodno pitanje: treba li članak 6. stavak 1. i članak 22. Uredbe (EU) 2016/679 (Opća uredba o zaštiti podataka) tumačiti na način da im se protivi nacionalna odredba u skladu s kojom je upotreba vrijednosti vjerojatnosti, u ovom slučaju vrijednost vjerojatnosti u pogledu sposobnosti i spremnosti otplate koju treba izvršiti fizička osoba prilikom uključivanja informacija o potraživanjima, odnosno o određenom budućem ponašanju fizičke osobe u svrhu donošenja odluke o zasnivanju, provedbi ili prestanku ugovornog odnosa s tom osobom (ocjenjivanje), dopuštena samo ako su ispunjeni određeni drugi uvjeti koji se detaljno navode u obrazloženju zahtjeva za prethodnu odluku?

         (1)  Uredba (EU) 2016/679 Europskog parlamenta i Vijeća od 27. travnja 2016. o zaštiti pojedinaca u vezi s obradom osobnih podataka i o slobodnom kretanju takvih podataka te o stavljanju izvan snage Direktive 95/46/EZ (Opća uredba o zaštiti podataka) (SL 2016., L 119, str. 1. te ispravci SL 2018., L 127, str. 2. i SL 2021., L 74, str. 35.)


title: Predmet C-651/21: Zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio 25. listopada 2021. Sofijski rajonen sad (Bugarska) – M. Ya. M.

text:
               24.1.2022

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 37/15

      Zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio 25. listopada 2021. Sofijski rajonen sad (Bugarska) – M. Ya. M.
      (Predmet C-651/21)
      (2022/C 37/20)
      Jezik postupka: bugarski

         Sud koji je uputio zahtjev

      Sofijski rajonen sad

         Stranke glavnog postupka

         Podnositelj zahtjeva u glavnom postupku: M. Ya. M.

         Izreka

                  1.

                  Treba li članak 13. Uredbe (EU) br. 650/2012 (1) u vezi s načelom zaštite pravne sigurnosti tumačiti na način da mu se protivi to da nasljednik, nakon što je pred sudom države svojeg uobičajenog boravišta već upisao prihvat ili odricanje od nasljedstva umrlog koji je u trenutku smrti imao uobičajeno boravište u drugoj državi Europske unije, u potonjoj državi zatraži naknadni upis izvršenog odricanja ili prihvata?

                  2.

                  Ako se na prvo prethodno pitanje odgovori na način da je naknadni upis dopušten, treba li članak 13. Uredbe (EU) br. 650/2012 u vezi s načelima zaštite pravne sigurnosti i djelotvorne provedbe prava Unije te obvezom suradnje između država u skladu s člankom 4. stavkom 3. UEU-a tumačiti na način da se njima dopušta to da nasljednik koji ima boravište u državi posljednjeg boravišta umrlog u trenutku njegove smrti zahtijeva upis odricanja drugog nasljednika od nasljedstva zajedničkog ostavitelja koje je izvršeno u državi njegova uobičajenog boravišta, neovisno o tome što se postupovnim pravom prve države ne predviđa mogućnost upisa odricanja od nasljedstva u ime druge osobe?

         (1)  Uredba (EU) br. 650/2012 Europskog parlamenta i Vijeća od 4. srpnja 2012. o nadležnosti, mjerodavnom pravu, priznavanju i izvršavanju odluka i prihvaćanju i izvršavanju javnih isprava u nasljednim stvarima i o uspostavi Europske potvrde o nasljeđivanju (SL 2012., L 201, str. 107.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 19., svezak 10., str. 296.)


title: Predmet C-653/21: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 27. listopada 2021. uputio Conseil d'État (Francuska) – Sindikat Uniclima/Ministar unutarnjih poslova

text:
               24.1.2022

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 37/15

      Zahtjev za prethodnu odluku koji je 27. listopada 2021. uputio Conseil d'État (Francuska) – Sindikat Uniclima/Ministar unutarnjih poslova
      (Predmet C-653/21)
      (2022/C 37/21)
      Jezik postupka: francuski

         Sud koji je uputio zahtjev

      Conseil d’État

         Stranke glavnog postupka

         Tužitelj: Sindikat Uniclima

         Tuženik: Ministar unutarnjih poslova

         Prethodna pitanja

                  1.

                  Dopušta li se državama članicama na temelju usklađivanja koje se nalaže Direktivom 2006/42/EZ (1), Direktivom 2014/35/EU (2) i Direktivom 2014/68/EU (3) da propišu, i, ovisno o slučaju, u kojima uvjetima i ograničenjima, sigurnosne zahtjeve primjenjive na opremu obuhvaćenu tim direktivama s obzirom na to da ti zahtjevi ne podrazumijevaju izmjenu one opreme koja je, kao što se to potvrđuje stavljanjem „oznake CE”, u skladu sa zahtjevima iz tih direktiva?

                  2.

                  Dopušta li se državama članicama na temelju usklađivanja koje se nalaže tim direktivama da propišu, samo za upotrebu te opreme u prostorijama otvorenim za javnost i s obzirom na posebne rizike od požara, sigurnosne zahtjeve koji mogu podrazumijevati izmjenu opreme koja je ipak, kao što se to potvrđuje stavljanjem „oznake CE”, u skladu sa zahtjevima iz tih direktiva?

                  3.

                  U slučaju niječnog odgovora na prethodno pitanje, može li se dati potvrdan odgovor u slučaju da se predmetni sigurnosni zahtjevi, s jedne strane, propišu samo u zamjenu za upotrebu zamjenskih zapaljivih rashladnih sredstava za fluorirane stakleničke plinove u istoj opremi, u skladu s ciljevima utvrđenim u Uredbi br. 517/2014 Europskog parlamenta i Vijeća od 16. travnja 2014. o fluoriranim (4) stakleničkim plinovima, te da se, s druge strane, odnose samo na onu opremu koja, iako je u skladu sa zahtjevima iz tih direktiva, s obzirom na rizik od požara ne pruža sigurnost da je hermetički zatvorena u slučaju upotrebe zapaljivih rashladnih sredstava?

         (1)  Direktiva 2006/42/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 17. svibnja 2006. strojevima i o izmjeni Direktive 95/16/EZ (SL 2006., L 157, str. 24.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 13., svezak 39., str. 74.)

         (2)  Direktiva 2014/35/EU Europskog parlamenta i Vijeća od 26. veljače 2014. o usklađivanju zakonodavstava država članica u odnosu na stavljanje na raspolaganje na tržištu električne opreme namijenjene za uporabu unutar određenih naponskih granica (SL 2014., L 96, str. 357.)

         (3)  Direktiva 2014/68/EU Europskog parlamenta i Vijeća od 15. svibnja 2014. o usklađivanju zakonodavstava država članica o stavljanju na raspolaganje na tržištu tlačne opreme (SL 2014., L 189, str. 164.)

         (4)  Uredba (EU) br. 517/2014 Europskog parlamenta i Vijeća od 16. travnja 2014. o fluoriranim stakleničkim plinovima i stavljanju izvan snage Uredbe (EZ) br. 842/2006 (SL 2014., L 150, str. 195.)


title: Predmet C-655/21: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 27. listopada 2021. uputio Rajonen sad Nesebar (Bugarska) – kazneni postupak protiv G. ST. T.

text:
               24.1.2022

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 37/16

      Zahtjev za prethodnu odluku koji je 27. listopada 2021. uputio Rajonen sad Nesebar (Bugarska) – kazneni postupak protiv G. ST. T.
      (Predmet C-655/21)
      (2022/C 37/22)
      Jezik postupka: bugarski

         Sud koji je uputio zahtjev

      Rajonen sad Nesebar

         Stranke glavnog postupka

      G. ST. T.

         Prethodna pitanja

                  1.

                  Jesu li propisi i sudska praksa, prema kojima su štete koje pretrpi nositelj prava elementi kaznenih djela prema članku 172.b stavcima 1. i 2. NK-a, u skladu s pravilima uvedenima Direktivom 2004/48/EZ (1) Europskog parlamenta i Vijeća od 29. travnja 2004. koja se odnose na štete prouzročene protupravnim ostvarivanjem prava intelektualnog vlasništva?

                  2.

                  U slučaju potvrdnog odgovora na prvo pitanje: je li mehanizam presumpcije koji je sudskom praksom u Republici Bugarskoj uveden za određivanje štete, u visini vrijednosti proizvoda ponuđenih na prodaju izračunane na osnovi maloprodajnih cijena zakonito proizvedenih proizvoda, u skladu s pravilima Direktive 2004/48/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 29. travnja 2004.?

                  3.

                  Jesu li s načelom zakonitosti utvrđenim u članku 49. Povelje Europske unije o temeljnim pravima u kontekstu kaznenih djela spojivi propisi kojima se ne razlikuju prekršaj (članak 127. stavak 1. trenutno važećeg ZMGO-a i članak 81. stavak 1. ZMGO-a važećeg 2016.), kazneno djelo iz članka 172.b stavka 1. NK-a i, u slučaju niječnog odgovora na prvo pitanje, kazneno djelo iz članka 172.b stavka 2. NK-a?

                  4.

                  Jesu li kazne predviđene člankom 172.b stavkom 2. NK-a (kazna zatvora od 5 do 8 godina kao i novčana kazna u visini od 5000 do 8000 bugarskih leva (BGN)) u skladu s načelom utvrđenim u članku 49. stavku 3. Povelje Europske unije o temeljenim pravima (strogost kazne ne smije biti nerazmjerna kaznenom djelu)?

         (1)  Direktiva 2004/48/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 29. travnja 2004. o provedbi prava intelektualnog vlasništva (SL 2004., L 157, str. 45.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 17., svezak 2., str. 74.)


title: Predmet C-656/21: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 29. listopada 2021. uputio Tribunal Arbitral Tributário (Centro de Arbitragem Administrativa – CAAD) (Portugal) – IM GESTÃO DE ATIVOS – SOCIEDADE GESTORA DE ORGANISMOS DE INVESTIMENTO COLETIVO, S.A. i dr./Autoridade Tributária e Aduaneira

text:
               24.1.2022

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 37/17

      Zahtjev za prethodnu odluku koji je 29. listopada 2021. uputio Tribunal Arbitral Tributário (Centro de Arbitragem Administrativa – CAAD) (Portugal) – IM GESTÃO DE ATIVOS – SOCIEDADE GESTORA DE ORGANISMOS DE INVESTIMENTO COLETIVO, S.A. i dr./Autoridade Tributária e Aduaneira
      (Predmet C-656/21)
      (2022/C 37/23)
      Jezik postupka: portugalski

         Sud koji je uputio zahtjev

      Tribunal Arbitral Tributário (Centro de Arbitragem Administrativa – CAAD)

         Stranke glavnog postupka

         Tužitelji: IM GESTÃO DE ATIVO – SOCIEDADE GESTORA DE ORGANISMOS DE INVESTIMENTO COLETIVO, S.A. i dr.

         Tuženik: Autoridade Tributária e Aduaneira

         Prethodna pitanja

                  1.

                  Protivi li se članku 5. stavku 2. Direktive 2008/7/EZ (1) nacionalni propis, poput naslova 17.3.4. Códiga do Imposto do Selo (Zakonik o administrativnim pristojbama), u skladu s kojim tom porezu podliježu naknade koje banke naplaćuju subjektima koji upravljaju otvorenim fondovima za ulaganje u prenosive vrijednosne papire zbog pružanja usluga koje se sastoje od djelatnosti prikupljanja novih upisa udjela, odnosno, od ostvarivanja novih priljeva kapitala za investicijske fondove posredstvom upisa novih udjela koje izdaju fondovi?

                  2.

                  Protivi li se članku 5. stavku 2. Direktive 2008/7/EZ nacionalni propis u skladu s kojim administrativnim pristojbama podliježu naknade za upravljanje koje upravljački subjekti naplaćuju otvorenim fondovima za ulaganje u prenosive vrijednosne papire, s obzirom na to da te naknade za upravljanje uključuju naknade koje banke naplaćuju upravljačkim subjektima za navedenu djelatnost?

         (1)  Direktiva 2008/7/EZ Vijeća od 12. veljače 2008. o neizravnim porezima na prikupljanje kapitala (SL 2008., L 46, str. 11.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 9., svezak 2., str. 159.)


title: Predmet C-668/21: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 8. studenoga 2021. uputila Augstākā tiesa (Senāts) (Latvija) – SIA Druvnieks/Lauku atbalsta dienests

text:
               24.1.2022

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 37/18

      Zahtjev za prethodnu odluku koji je 8. studenoga 2021. uputila Augstākā tiesa (Senāts) (Latvija) – SIA Druvnieks/Lauku atbalsta dienests
      (Predmet C-668/21)
      (2022/C 37/24)
      Jezik postupka: latvijski

         Sud koji je uputio zahtjev

      Augstākā tiesa (Senāts)

         Stranke glavnog postupka

         Tužitelj u prvostupanjskom postupku i žalitelj u kasacijskom postupku: SIA Druvnieks

         Druga stranka u kasacijskom postupku: Lauku atbalsta dienests

         Prethodna pitanja

                  1.

                  Je li primjena članka 60. Uredbe br. 1306/2013 (1) Europskog parlamenta i Vijeća od 17. prosinca 2013. o financiranju, upravljanju i nadzoru zajedničke poljoprivredne politike opravdana ako je poduzeće vlasnika društva podnositelja zahtjeva za potporu, koje je različito od potonjeg društva, počinilo nepravilnost čije financijske posljedice nisu ispravljene i ako je društvo koje je podnositelj zahtjeva za potporu zaista preuzelo poljoprivrednu djelatnost navedenog poduzeća?

                  2.

                  Može li se članak 60. Uredbe br. 1306/2013 Europskog parlamenta i Vijeća od 17. prosinca 2013. o financiranju, upravljanju i nadzoru zajedničke poljoprivredne politike primijeniti na način da se zaključi da je neka osoba izbjegla administrativnu kaznu iz članka 64. stavka 4. točke (d) navedene uredbe, iako u odnosu na društvo tužitelja ili njegova vlasnika nije donesena odluka kojom bi se izrekla administrativna kazna koja dovodi do njihova isključenja iz mogućih podnositelja zahtjeva za potporu?

                  3.

                  Može li se članak 60. Uredbe br. 1306/2013 Europskog parlamenta i Vijeća od 17. prosinca 2013. [o financiranju, upravljanju i nadzoru zajedničke poljoprivredne politike] primijeniti na način da tijelo odgovorno za ispitivanje projektnog prijedloga mora provjeriti ispunjavaju li druga poduzeća koja su ranije pripadala vlasniku društva podnositelja zahtjeva za potporu uvjete iz članka 2. točke 14. Uredbe (EU) Komisije br. 702/2014 od 25. lipnja 2014. o proglašenju određenih kategorija potpora u sektoru poljoprivrede i šumarstva te u ruralnim područjima spojivima s unutarnjim tržištem u primjeni članaka 107. i 108. Ugovora o funkcioniranju Europske unije (2), i ako ti uvjeti nisu ispunjeni, odbiti projektni prijedlog a da nije provelo dodatnu pojedinačnu ocjenu činjeničnih okolnosti?

         (1)  Uredba (EU) br. 1306/2013 Europskog parlamenta i Vijeća od 17. prosinca 2013. o financiranju, upravljanju i nadzoru zajedničke poljoprivredne politike i o stavljanju izvan snage uredaba Vijeća (EEZ) br. 352/78, (EZ) br. 165/94, (EZ) br. 2799/98, (EZ) br. 814/2000, (EZ) br. 1290/2005 i (EZ) 485/2008 (SL 2013., L 347, str. 549. i ispravak SL 2018., L 233, str. 3.)

         (2)  SL 2014., L 193, str. 1.


title: Predmet C-686/21: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 15. studenoga 2021. uputio Corte suprema di cassazione (Italija) – VW, Legea S.r.l./SW, CQ, ET, VW, Legea S.r.l.

text:
               24.1.2022

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 37/18

      Zahtjev za prethodnu odluku koji je 15. studenoga 2021. uputio Corte suprema di cassazione (Italija) – VW, Legea S.r.l./SW, CQ, ET, VW, Legea S.r.l.
      (Predmet C-686/21)
      (2022/C 37/25)
      Jezik postupka: talijanski

         Sud koji je uputio zahtjev

      Corte suprema di cassazione

         Stranke glavnog postupka

         Žalitelji: VW, Legea S.r.l.

         Druge stranke u postupku: SW, CQ, ET, VW, Legea S.r.l.

         Prethodna pitanja

                  1.

                  Podrazumijevaju li navedena pravna pravila Zajednice (1), predviđajući isključivo pravo za nositelja žiga Unije, a istodobno i mogućnost da nositeljstvo pripada više osoba razmjerno njihovim udjelima, da se o dodjeli zajedničkog žiga trećim osobama na isključivu besplatnu uporabu na neodređeno vrijeme može odlučiti većinom zajedničkih nositelja ili ta dodjela ipak zahtijeva jednoglasnu suglasnost?

                  2.

                  Je li, u toj drugoj mogućnosti, u slučaju nacionalnih žigova i žigova Zajednice čiji su nositelji više subjekata, u skladu s načelima prava Unije tumačenje kojim se utvrđuje nemogućnost da jedan od zajedničkih nositelja žiga koji je jednoglasnom odlukom besplatno i na neodređeno vrijeme dodijeljen na korištenje trećim osobama jednostrano odustane od navedene odluke, odnosno treba li umjesto toga smatrati da je u skladu s načelima Zajednice suprotno tumačenje kojim se isključuje mogućnost da je zajednički nositelj trajno vezan prvotnim očitovanjem, kako bi se mogao osloboditi obveze u odnosu na to očitovanje s učinkom na ugovor o dodjeli?

         (1)  Direktiva (EU) 2015/2436 Europskog parlamenta i Vijeća od 16. prosinca 2015. o usklađivanju zakonodavstava država članica o žigovima (SL 2015., L 336, str. 1.); Uredba (EU) 2017/1001 Europskog parlamenta i Vijeća od 14. lipnja 2017. o žigu Europske unije (SL 2017., L 154, str. 1.)


title: Predmet C-688/21: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 17. studenoga 2021. uputio Conseil d'État (Francuska) – Confédération paysanne, Réseau Semences Paysannes, Les Amis de la Terre France, Collectif vigilance OGM et Pesticides 16, Vigilance OG2M, CSFV 49, OGM: dangers, Vigilance OGM 33/Premier ministre, Ministre de l'Agriculture et de l'Alimentation

text:
               24.1.2022

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 37/19

      Zahtjev za prethodnu odluku koji je 17. studenoga 2021. uputio Conseil d'État (Francuska) – Confédération paysanne, Réseau Semences Paysannes, Les Amis de la Terre France, Collectif vigilance OGM et Pesticides 16, Vigilance OG2M, CSFV 49, OGM: dangers, Vigilance OGM 33/Premier ministre, Ministre de l'Agriculture et de l'Alimentation
      (Predmet C-688/21)
      (2022/C 37/26)
      Jezik postupka: francuski

         Sud koji je uputio zahtjev

      Conseil d'État

         Stranke glavnog postupka

         Tužitelji: Confédération paysanne, Réseau Semences Paysannes, Les Amis de la Terre France, Collectif vigilance OGM et Pesticides 16, Vigilance OG2M, CSFV 49, OGM: dangers, Vigilance OGM 33

         Tuženici: Premier ministre, Ministre de l'Agriculture et de l'Alimentation

         Intervenijent: Fédération française des producteurs d’oléagineux et de protéagineux

         Prethodna pitanja

                  1.

                  Treba li članak 3. stavak 1. Direktive 2001/18/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 12. ožujka 2001. o namjernom uvođenju u okoliš genetski modificiranih organizama i o stavljanju izvan snage Direktive Vijeća 90/220/EEZ (1), u vezi s točkom 1. Priloga I.B toj direktivi i s obzirom na njezinu uvodnu izjavu 17., tumačiti na način da, kako bi se među tehnikama/metodama mutageneze razlikovale tehnike kojima se konvencionalno koristi u nizu primjena i duže su vrijeme dokazano sigurne, u smislu presude Suda od 25. srpnja 2018., valja uzeti u obzir samo modifikacije u kojima mutagen mijenja genetski materijal organizma ili valja uzeti u obzir sve varijacije organizma inducirane primijenjenim postupkom, uključujući somaklonalne varijacije, koje mogu utjecati na ljudsko zdravlje i okoliš?

                  2.

                  Treba li članak 3. stavak 1. Direktive 2001/18/EZ od 12. ožujka 2001., u vezi s točkom 1. Priloga I.B toj direktivi i s obzirom na njezinu uvodnu izjavu 17., tumačiti na način da, kako bi se odredilo koristi li se tehnikom/metodom mutageneze konvencionalno u nizu primjena i je li ona duže vrijeme dokazano sigurna, u smislu presude Suda od 25. srpnja 2018., valja uzeti u obzir samo uzgoj na otvorenom organizama dobivenih primjenom te metode/tehnike ili na način da se mogu uzeti u obzir i istraživački radovi i publikacije koji se ne odnose na taj uzgoj tako da se razmotre samo radovi i publikacije koji se odnose na rizike za ljudsko zdravlje ili okoliš?

         (1)  SL 2001., L 106, str. 1. (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 15., svezak 32., str. 35.)


title: Predmet C-694/21 P: Žalba koju je 17. studenoga 2021. podnijelo društvo Brunswick Bowling Products LLC protiv presude Općeg suda (drugo vijeće) od 8. rujna 2021. u predmetu T-152/19, Brunswick Bowling Products LLC/Komisija

text:
               24.1.2022

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 37/20

      Žalba koju je 17. studenoga 2021. podnijelo društvo Brunswick Bowling Products LLC protiv presude Općeg suda (drugo vijeće) od 8. rujna 2021. u predmetu T-152/19, Brunswick Bowling Products LLC/Komisija
      (Predmet C-694/21 P)
      (2022/C 37/27)
      Jezik postupka: engleski

         Stranke

         Žalitelj: Brunswick Bowling Products LLC (zastupnik: R. Martens, odvjetnik)

         Druge stranke u postupku: Europska komisija, Kraljevina Švedska

         Zahtjevi

      Žalitelj od Suda zahtijeva da:

                  —

                  ukine točke 1. i 2. izreke presude protiv koje je podnesena žalba;

                  —

                  vrati predmet na odlučivanje Općem sudu,

                  —

                  ili, podredno, ukine točke 1. i 2. izreke presude protiv koje je podnesena žalba i donese presudu u prvostupanjskom postupku i poništi, u cijelosti, Provedbenu odluku Komisije (EU) 2018/1960 (1);

                  —

                  i u svakom slučaju naloži Europskoj komisiji snošenje svih troškova.

         Žalbeni razlozi i glavni argumenti

      Prvi žalbeni razlog, koji se temelji na povredi članaka 263. i 256. stavka 1. UFEU-a i članka 41. stavka 1. Povelje Europske unije o temeljnim pravima i načela dobre uprave jer je Opći sud počinio pogrešku koja se tiče prava propustivši ocijeniti informacije na koje se Komisija oslonila da bi donijela svoju konačnu odluku, te je time propustila uzeti u obzir sve relevantne čimbenike dočim, s obzirom na to da Komisija ima dužnost osigurati da ima na raspolaganju koliko je to moguće najpotpunije i najpouzdanije informacije, prikladno preispitivanje zakonitosti Komisijine odluke koje provodi Opći sud podrazumijeva preispitivanje toga je li se Komisija oslonila na sve relevantne informacije i jesu li, ako je to primjenjivo, informacije na koje se oslonila Komisija činjenično točne, pouzdane, potpune i dosljedne.
      Drugi žalbeni razlog, koji se temelji na povredi članka 296. stavka 2. UFEU-a, članka 41. stavka 1. i članka 42. stavka 2. točke (c) Povelje i obveze obrazlaganja jer Opći sud nije dao dovoljno detaljno i potkrijepljeno obrazloženje dok bi, u skladu s obvezom obrazlaganja Opći sud trebao iznijeti obrazloženje na način koji žalitelju omogućuje da shvati razloge za donošenje odluke.

         (1)  Provedbena odluka Komisije (EU) 2018/1960 оd 10. prosinca 2018. o zaštitnoj mjeri koju je poduzela Švedska u skladu s Direktivom 2006/42/EZ Europskog parlamenta i Vijeća kako bi zabranila stavljanje na tržište jedne vrste automata za postavljanje čunjeva i dodatne opreme koja se upotrebljava s tom vrstom automata za postavljanje čunjeva, proizvođača Brunswick Bowling & Billiards, te kako bi se povukli takvi strojevi koji su već stavljeni na tržište (priopćeno pod brojem dokumenta C(2018) 8253) (SL 2018., L 315, str. 29.).


title: Predmet C-701/21 P: Žalba koju je 19. studenoga 2021. podnio Mytilinaios AE – Omilos Epicheiriseon protiv presude Općeg suda (treće prošireno vijeće) od 22. rujna 2021. u spojenim predmetima T-639/14 RENV, Τ-352/15 i Τ-740/17, Dimosia Epicheirisi Ilektrismou AE/Europska komisija uz potporu Mytilinaiosa AE – Omilos Epicheiriseon

text:
               24.1.2022

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 37/21

      Žalba koju je 19. studenoga 2021. podnio Mytilinaios AE – Omilos Epicheiriseon protiv presude Općeg suda (treće prošireno vijeće) od 22. rujna 2021. u spojenim predmetima T-639/14 RENV, Τ-352/15 i Τ-740/17, Dimosia Epicheirisi Ilektrismou AE/Europska komisija uz potporu Mytilinaiosa AE – Omilos Epicheiriseon
      (Predmet C-701/21 P)
      (2022/C 37/28)
      Jezik postupka: grčki

         Stranke

         Žalitelj: Mytilinaios AE – Omilos Epicheiriseon (zastupnici: Vassilios-Spyridon Christianos i Georgios Karydis, odvjetnici)

         Druge stranke u postupku: Dimosia Epicheirisi Ilektrismou AE (DEI), Europska komisija

         Zahtjevi

      Žalitelj od Suda zahtijeva da:

                  —

                  ukine presudu Općeg suda u spojenim predmetima T-639/14 RENV, T-352/15 i T-740/17;

                  —

                  ako je potrebno, vrati predmet Općem sudu na ponovno odlučivanje;

                  —

                  naloži društvu DEI AE snošenje svih troškova postupka.

         Žalbeni razlozi i glavni argumenti

      Predmet pobijane presude bio je utvrditi je li Komisija, u smislu članka 4. stavaka 3. i 4. Uredbe 2015/1589 (1), trebala imati sumnje ili ozbiljne poteškoće u vezi s postojanjem državne potpore čiji je predmet tarifa za opskrbu električnom energijom koju je društvo DEI AE primjenjivalo na žalitelja nakon arbitražne presude, zbog kojih je trebala pokrenuti formalni istražni postupak.
      U prilog svojoj žalbi, žalitelj ističe tri žalbena razloga i navodi da u pobijanoj presudi:

                  —

                     Kao prvo, Opći sud nije ispitao opća načela prava „nemo auditur (…)” i „venire contra factum proprium” kada je riječ o legitimnom interesu društva DEI AE da podnese tužbu za poništenje.

                  —

                     Kao drugo, Opći sud počinio je pogrešku koja se tiče prava, s jedne strane, u vezi s kriterijem privatnog tržišnog subjekta iz članka 107. stavka 1. UFEU-a i, s druge strane, u vezi sa svojstvom arbitražnog suda kao državnog tijela.

                  —

                     Kao treće, Opći sud počinio je pogrešku koja se tiče prava pri tumačenju članka 4. Uredbe 2015/1589, s jedne strane, kada je riječ o pretpostavci sumnji i ozbiljnih poteškoća u pogledu postojanja državne potpore u fazi prethodnog ispitivanja prijava i, s druge strane, kada je riječ o prebacivanju tereta dokazivanja.

         (1)  Uredba Vijeća (EU) 2015/1589 od 13. srpnja 2015. o utvrđivanju detaljnih pravila primjene članka 108. Ugovora o funkcioniranju Europske unije (SL 2015., L 248, str. 9.)


title: Predmet C-655/20: Rješenje Suda (deveto vijeće) od 17. studenoga 2021. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Juzgado de Primera Instancia n° 38 de Barcelona – Španjolska) – Marc Gómez del Moral Guasch/Bankia SA („Zahtjev za prethodnu odluku – Članak 99. Poslovnika Suda – Zaštita potrošača – Direktiva 93/13/EEZ – Nepoštene odredbe u potrošačkim ugovorima – Ugovor o hipotekarnom kreditu – Promjenjiva kamatna stopa – Referentni indeks za hipotekarne kredite (IRPH) – Nadzor transparentnosti koji provodi nacionalni sud – Ocjena nepoštenosti ugovornih odredaba – Posljedice utvrđenja ništetnosti – Presuda od 3. ožujka 2020., Gómez del Moral Guasch (C 125/18, EU:C:2020:138) – Nova pitanja”)

text:
               24.1.2022

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 37/2

      Rješenje Suda (deveto vijeće) od 17. studenoga 2021. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Juzgado de Primera Instancia no 38 de Barcelona – Španjolska) – Marc Gómez del Moral Guasch/Bankia SA
      (Predmet C-655/20) (1)

      („Zahtjev za prethodnu odluku - Članak 99. Poslovnika Suda - Zaštita potrošača - Direktiva 93/13/EEZ - Nepoštene odredbe u potrošačkim ugovorima - Ugovor o hipotekarnom kreditu - Promjenjiva kamatna stopa - Referentni indeks za hipotekarne kredite (IRPH) - Nadzor transparentnosti koji provodi nacionalni sud - Ocjena nepoštenosti ugovornih odredaba - Posljedice utvrđenja ništetnosti - Presuda od 3. ožujka 2020., Gómez del Moral Guasch (C 125/18, EU:C:2020:138) - Nova pitanja”)
      (2022/C 37/02)
      Jezik postupka: španjolski

         Sud koji je uputio zahtjev

      Juzgado de Primera Instancia no 38 de Barcelona

         Stranke glavnog postupka

         Tužitelj: Marc Gómez del Moral Guasch

         Tuženik: Bankia SA

         Izreka

                  1.

                  Članak 5. Direktive Vijeća 93/13/EEZ od 5. travnja 1993. o nepoštenim [odredbama] u potrošačkim ugovorima i zahtjev transparentnosti ugovornih odredaba, u okviru hipotekarnog kredita, treba tumačiti na način da se njima omogućava prodavatelju robe ili pružatelju usluga da u takav ugovor ne uključi potpunu definiciju referentnog indeksa koji služi za izračun promjenjive kamatne stope ili da potrošaču, prije sklapanja tog ugovora, ne uruči informativni letak u kojem se opisuje prethodno kretanje tog indeksa, zbog toga što se informacije koje se odnose na navedeni indeks službeno objavljuju, pod uvjetom da je, s obzirom na javno raspoložive i dostupne informacije te informacije koje se, kada je to primjereno, dobivaju od prodavatelja robe ili pružatelja usluga, prosječan potrošač, koji je uobičajeno obaviješten i postupa s dužnom pažnjom i razboritošću, mogao shvatiti konkretno funkcioniranje načina izračuna referentnog indeksa i samim time na osnovi preciznih i razumljivih kriterija procijeniti potencijalno značajne ekonomske posljedice koje bi takva ugovorna odredba mogla imati na njegove financijske obveze.

                  2.

                  Članak 3. stavak 1., članak 4. stavak 2. i članak 5. Direktive 93/13 treba tumačiti na način da je, ako nacionalni sud smatra da ugovorna odredba o određivanju načina izračuna promjenjive kamatne stope u ugovoru o hipotekarnom kreditu nije jasno i razumljivo sastavljena, u smislu članka 4. stavka 2. ili članka 5. te direktive, na njemu da ispita je li ta odredba „nepoštena” u smislu članka 3. stavka 1. navedene direktive.

                  3.

                  Članak 6. stavak 1. Direktive 93/13 treba tumačiti na način da se njime nacionalnom sudu nalaže da potrošaču ponudi izbor između, s jedne strane, revizije ugovora zamjenom ugovorne odredbe, kojom se određuje promjenjiva kamatna stopa i čija je nepoštenost utvrđena, odredbom kojom se upućuje na zakonom previđeni indeks dispozitivne prirode i, s druge strane, utvrđenja ništetnosti ugovora o hipotekarnom kreditu u cijelosti, kada on nije u stanju nastaviti važiti bez te odredbe.

                  4.

                  Članak 6. stavak 1. i članak 7. stavak 1. Direktive 93/13, u vezi s njezinim člankom 1. stavkom 2., treba tumačiti na način da im se ne protivi to da, u slučaju ništetnosti nepoštene odredbe kojom se određuje referentni indeks za izračun promjenjivih kamata za kredit, nacionalni sud, uz poštovanje uvjeta predviđenih u točki 67. presude od 3. ožujka 2020., Gómez del Moral Guasch (C-125/18, EU:C:2020:138), zamijeni taj indeks zakonskim indeksom koji se primjenjuje ako ne postoji suprotni sporazum ugovornih stranaka, kada se ta dva indeksa određuju načinom izračuna jednake razine složenosti a nacionalnim se pravom ta zamjena predviđa u nespornim slučajevima u kojima se njome nastoji održati ravnoteža činidaba između stranaka, pod uvjetom da je zamjenski indeks zaista odraz dispozitivne odredbe nacionalnog prava.

                  5.

                  Članak 6. stavak 1. Direktive 93/13 treba tumačiti na način da, u situaciji kada ugovor sklopljen između prodavatelja robe ili pružatelja usluga i potrošača ne može nastaviti važiti nakon ukidanja nepoštene ugovorne odredbe i kada se utvrđenjem ništetnosti ugovora u cijelosti potrošača izlaže za njega osobito štetnim posljedicama, nacionalni sud može sanirati ništetnost te odredbe tako da je zamijeni dispozitivnom odredbom nacionalnog prava, pri čemu do primjene stope koja proizlazi iz zamjenskog indeksa mora doći na dan sklapanja ugovora.

         (1)  Datum podnošenja: 2. 12. 2020.


title: Predmet C-79/21: Rješenje Suda (deveto vijeće) od 17. studenoga 2021. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Juzgado de Primera Instancia n° 2 de Ibiza – Španjolska) – YB/Unión de Créditos Inmobiliarios SA („Zahtjev za prethodnu odluku – Članci 53. i 99. Poslovnika Suda – Zaštita potrošača – Direktiva 93/13/EEZ – Nepoštene odredbe u potrošačkim ugovorima – Ugovor o hipotekarnom kreditu – Promjenjiva kamatna stopa – Referentni indeks za hipotekarne kredite (IRPH) – Nadzor transparentnosti koji provodi nacionalni sud – Obveza pružanja informacija – Ocjena nepoštenosti ugovornih odredaba – Zahtjevi dobre vjere, ravnoteže i transparentnosti – Posljedice utvrđenja ništetnosti”)

text:
               24.1.2022

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 37/3

      Rješenje Suda (deveto vijeće) od 17. studenoga 2021. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Juzgado de Primera Instancia no 2 de Ibiza – Španjolska) – YB/Unión de Créditos Inmobiliarios SA
      (Predmet C-79/21) (1)

      („Zahtjev za prethodnu odluku - Članci 53. i 99. Poslovnika Suda - Zaštita potrošača - Direktiva 93/13/EEZ - Nepoštene odredbe u potrošačkim ugovorima - Ugovor o hipotekarnom kreditu - Promjenjiva kamatna stopa - Referentni indeks za hipotekarne kredite (IRPH) - Nadzor transparentnosti koji provodi nacionalni sud - Obveza pružanja informacija - Ocjena nepoštenosti ugovornih odredaba - Zahtjevi dobre vjere, ravnoteže i transparentnosti - Posljedice utvrđenja ništetnosti”)
      (2022/C 37/03)
      Jezik postupka: španjolski

         Sud koji je uputio zahtjev

      Juzgado de Primera Instancia no 2 de Ibiza

         Stranke glavnog postupka

         Tužitelj: YB

         Tuženik: Unión de Créditos Inmobiliarios SA

         Izreka

                  1.

                  Članak 5. Direktive Vijeća 93/13/EEZ od 5. travnja 1993. o nepoštenim [odredbama] u potrošačkim ugovorima i zahtjev transparentnosti ugovornih odredaba, u okviru hipotekarnog kredita, treba tumačiti na način da im se ne protive nacionalno zakonodavstvo i sudska praksa kojima se prodavatelja robe ili pružatelja usluga oslobađa od obveze da potrošaču, prilikom sklapanja ugovora o hipotekarnom kreditu, pruži informacije o prethodnom kretanju referentnog indeksa, najmanje u dvije prethodne godine, provedbom usporedbe s barem jednim različitim indeksom kao što je to indeks Euribor, pod uvjetom da to nacionalno zakonodavstvo i sudska praksa omogućavaju sudu da se ipak uvjeri da je, s obzirom na javno raspoložive i dostupne informacije te informacije koje se, kada je to primjereno, dobivaju od prodavatelja robe ili pružatelja usluga, prosječan potrošač, koji je uobičajeno obaviješten i postupa s dužnom pažnjom i razboritošću, mogao shvatiti konkretno funkcioniranje načina izračuna referentnog indeksa i samim time na osnovi preciznih i razumljivih kriterija procijeniti potencijalno značajne ekonomske posljedice koje bi takva ugovorna odredba mogla imati na njegove financijske obveze.

                  2.

                  Članak 3. stavak 1. Direktive 93/13 treba tumačiti na način da mu se protive nacionalno zakonodavstvo i sudska praksa u skladu s kojima je nepostojanje dobre vjere prodavatelja robe ili pružatelja usluga nužan preduvjet za bilo kakav nadzor sadržaja netransparentne odredbe potrošačkog ugovora. Na sudu koji je uputio zahtjev je da utvrdi treba li se, s obzirom na sve relevantne okolnosti glavnog postupka, smatrati da je prodavatelj robe ili pružatelj usluga postupao u dobroj vjeri kada je odabrao zakonom predviđeni indeks te može li odredba kojom se uključuje takav indeks uzrokovati znatnu neravnotežu u pravima i obvezama ugovornih strana na štetu potrošača.

                  3.

                  Članak 6. stavak 1. i članak 7. stavak 1. Direktive 93/13 treba tumačiti na način da im se ne protivi to da, u slučaju ništetnosti nepoštene ugovorne odredbe kojom se određuje referentni indeks za izračun promjenjivih kamata za kredit, nacionalni sud zamijeni taj indeks zakonskim indeksom koji se primjenjuje ako ne postoji suprotni sporazum ugovornih strana, kada ta dva indeksa proizvode iste učinke, pod uvjetom da se poštuju uvjeti predviđeni u točki 67. presude od 3. ožujka 2020., Gómez del Moral Guasch (C-125/18, EU:C:2020:138).

                  4.

                  Šesnaesto pitanje koje je postavio Juzgado de Primera Instancia no 2 de Ibiza (Prvostupanjski sud broj 2 u Ibizi, Španjolska) je očito nedopušteno.

         (1)  Datum podnošenja: 9. 2. 2021.


title: Predmet C-327/21 P: Žalba koju je 25. svibnja 2021. podnio Giro Travel Company SRL protiv presude Općeg suda (deveto vijeće) od 24. ožujka 2021. u predmetu T-193/18, Andreas Stihl/EUIPO

text:
               24.1.2022

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 37/4

      Žalba koju je 25. svibnja 2021. podnio Giro Travel Company SRL protiv presude Općeg suda (deveto vijeće) od 24. ožujka 2021. u predmetu T-193/18, Andreas Stihl/EUIPO
      (Predmet C-327/21 P)
      (2022/C 37/04)
      Jezik postupka: engleski

         Stranke

         Žalitelj: Giro Travel Company SRL (zastupnik: C. N. Frisch, odvjetnik)

         Druga stranka u postupku: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo
      Rješenjem od 26. studenoga 2021., Sud (vijeće za dopuštanje žalbi) ocijenio je žalbu nedopuštenom i naložio društvu Giro Travel Company SRL snošenje vlastitih troškova.


title: Predmet C-360/21 P: Žalba koju je 9. lipnja 2021. podnio FCA Italy SpA protiv presude Općeg suda (deveto vijeće) od 28. travnja 2021. u predmetu T-191/20, FCA Italy/EUIPO

text:
               24.1.2022

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 37/5

      Žalba koju je 9. lipnja 2021. podnio FCA Italy SpA protiv presude Općeg suda (deveto vijeće) od 28. travnja 2021. u predmetu T-191/20, FCA Italy/EUIPO
      (Predmet C-360/21 P)
      (2022/C 37/05)
      Jezik postupka: engleski

         Stranke

         Žalitelj: FCA Italy SpA (zastupnici: F. Jacobacci, E. Truffo, odvjetnici)

         Druga stranka u postupku: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo
      Rješenjem od 6. listopada 2021., Sud (vijeće za dopuštanje žalbi) ocijenio je žalbu nedopuštenom i naložio društvu FCA Italy SpA snošenje vlastitih troškova.


title: Predmet C-373/21 P: Žalba koju je 18. lipnja 2021. podnio Hasbro Inc. protiv presude Općeg suda (šesto prošireno vijeće) od 21. travnja 2021. u predmetu T-663/19, Hasbro/EUIPO

text:
               24.1.2022

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 37/5

      Žalba koju je 18. lipnja 2021. podnio Hasbro Inc. protiv presude Općeg suda (šesto prošireno vijeće) od 21. travnja 2021. u predmetu T-663/19, Hasbro/EUIPO
      (Predmet C-373/21 P)
      (2022/C 37/06)
      Jezik postupka: engleski

         Stranke

         Žalitelj: Hasbro Inc. (zastupnik: J. Moss, Barrister)

         Druga stranka u postupku: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO)
      Rješenjem od 1. prosinca 2021., Sud (vijeće za dopuštanje žalbi) je utvrdio da je žalba nedopuštena i da društvo Hasbro Inc. treba snositi vlastite troškove.


title: Predmet C-381/21 P: Žalba koju je 21. lipnja 2021. podnio Keun Jig Lee protiv presude Općeg suda (šesto vijeće) od 21. travnja 2021. u predmetu T-382/20, Lee/EUIPO

text:
               24.1.2022

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 37/5

      Žalba koju je 21. lipnja 2021. podnio Keun Jig Lee protiv presude Općeg suda (šesto vijeće) od 21. travnja 2021. u predmetu T-382/20, Lee/EUIPO
      (Predmet C-381/21 P)
      (2022/C 37/07)
      Jezik postupka: engleski

         Stranke

         Žalitelj: Keun Jig Lee (zastupnici: F. Jacobacci, avvocato, B. La Tella, avvocatessa)

         Druga stranka u postupku: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO)
      Rješenjem od 30. studenoga 2021., Sud (vijeće za dopuštanje žalbi) je utvrdio da je žalba nedopuštena i da Keun Jig Lee treba snositi vlastite troškove.


title: Predmet C-483/21 P: Žalba koju je 5. kolovoza 2021. Podnio Health Product Group sp. z o.o. protiv presude Općeg suda (treće vijeće) od 16. lipnja 2021. u predmetu T-678/19, Health Product Group/EUIPO

text:
               24.1.2022

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 37/6

      Žalba koju je 5. kolovoza 2021. Podnio Health Product Group sp. z o.o. protiv presude Općeg suda (treće vijeće) od 16. lipnja 2021. u predmetu T-678/19, Health Product Group/EUIPO
      (Predmet C-483/21 P)
      (2022/C 37/08)
      Jezik postupka: engleski

         Stranke

         Žalitelj: Health Product Group sp. z o.o. (zastupnik: M. Kondrat, adwokat)

         Druga stranka u postupku: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO)
      Rješenjem od 30. studenoga 2021., Sud (vijeće za dopuštanje žalbi) je utvrdio da je žalba nedopuštena i da društvo Health Product Group sp. z o.o. treba snositi vlastite troškove.


title: Predmet C-490/21 P: Žalba koju je 10. kolovoza 2021. podnio Davide Groppi Srl protiv presude Općeg suda (drugo vijeće) od 16. lipnja 2021. u predmetu T-187/20, Davide Groppi/EUIPO – Viabizzuno (Stolna svjetiljka)

text:
               24.1.2022

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 37/6

      Žalba koju je 10. kolovoza 2021. podnio Davide Groppi Srl protiv presude Općeg suda (drugo vijeće) od 16. lipnja 2021. u predmetu T-187/20, Davide Groppi/EUIPO – Viabizzuno (Stolna svjetiljka)
      (Predmet C-490/21 P)
      (2022/C 37/09)
      Jezik postupka: talijanski

         Stranke

         Žalitelj: Davide Groppi Srl (zastupnici: F. Boscariol de Roberto, D. Capra i V. Malerba, odvjetnici)

         Druga stranka u postupku: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo
      Rješenjem od 26. studenoga 2021., Sud (vijeće za dopuštanje žalbi) je proglasio žalbu nedopuštenom te je naložio društvu Davide Groppi Srl snošenje vlastitih troškova.