title: Presuda Suda (osmo vijeće) od 22. rujna 2016.#Kawasaki Motors Europe NV protiv Inspecteur van de Belastingdienst/Douane.#Zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Gerechtshof Amsterdam.#Zahtjev za prethodnu odluku – Ocjena valjanosti – Uredba (EZ) br. 1051/2009 – Zajednička carinska tarifa – Tarifno razvrstavanje – Kombinirana nomenklatura – Tarifni broj 8701 – Traktori – Podbrojevi 8701 90 11 do 8701 90 39 – Poljoprivredni traktori (osim jednoosovinskih) i traktori za šumarstvo, na kotačima, novi – Laka terenska vozila na četiri kotača namijenjena da se rabe kao traktori.#Predmet C-91/15.

text:
         PRESUDA SUDA (osmo vijeće)
      22. rujna 2016. (
            *1
         )
      „Zahtjev za prethodnu odluku — Ocjena valjanosti — Uredba (EZ) br. 1051/2009 — Zajednička carinska tarifa — Tarifno razvrstavanje — Kombinirana nomenklatura — Tarifni broj 8701 — Traktori — Podbrojevi 8701 90 11 do 8701 90 39 ? Poljoprivredni traktori (osim jednoosovinskih) i traktori za šumarstvo, na kotačima, novi — Laka terenska vozila na četiri kotača namijenjena da se rabe kao traktori“
      U predmetu C‑91/15,
      povodom zahtjeva za prethodnu odluku na temelju članka 267. UFEU‑a koji je uputio Gerechtshof Amsterdam (žalbeni sud u Amsterdamu, Nizozemska) odlukom od 12. veljače 2015., koju je Sud zaprimio 25. veljače 2015., u postupku

         Kawasaki Motors Europe NV

      protiv

         Inspecteur van de Belastingdienst/Douane,

      SUD (osmo vijeće),
      u sastavu: D. Šváby (izvjestitelj), predsjednik vijeća, J. Malenovský i M. Safjan, suci,
      nezavisni odvjetnik: M. Szpunar,
      tajnik: A. Calot Escobar,
      uzimajući u obzir pisani postupak,
      uzimajući u obzir očitovanja koja su podnijeli:

               —

               za Kawasaki Motors Europe NV, J. A. H. Hollebeek, M. van der Knaap i E. van Doornik, advocaten,

               —

               za nizozemsku vladu, M. Bulterman i B. Koopman, u svojstvu agenata,

               —

               za nizozemsku vladu, J.-F. Brakeland i A. Caeiros, u svojstvu agenata,

         odlučivši, nakon što je saslušao nezavisnog odvjetnika, da u predmetu odluči bez mišljenja,
      donosi sljedeću

         Presudu

               1

               Zahtjev za prethodnu odluku odnosi se na ocjenu valjanosti Uredbe Komisije (EZ) br. 1051/2009 od 3. studenoga 2009. o razvrstavanju određene robe u kombiniranu nomenklaturu (SL 2009. L 290, str. 56.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 2., svezak 14., str. 283.).

               2

               Zahtjev je upućen u okviru spora između Kawasaki Motors Europe NV (u daljnjem tekstu: KME) i Inspecteur van de Belastingdienst/Douane (inspektor porezne/carinske uprave, Nizozemska) (u daljnjem tekstu: Inspektor) u vezi s tri obvezujuće tarifne informacije koje je dao potonji glede lakih terenskih vozila na četiri kotača namijenjena da se rabe kao traktori.

         Pravni okvir

         Pravo Unije

      Uredba br. 2658/87

               3

               U skladu s člankom 9. stavkom 1. točkom (a) prvom podtočkom i člankom 10. Uredbe Vijeća (EEZ) br. 2658/87 od 23. srpnja 1987. o tarifnoj i statističkoj nomenklaturi i o Zajedničkoj carinskoj tarifi (SL 1987., L 256, str. 1.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 2., svezak 12., str. 3.), kako je izmijenjena Uredbom Vijeća (EZ) br. 254/2000 Vijeća od 31. siječnja 2000. (SL 2000., L 28, str. 16.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 2., svezak 2., str. 216.) (u daljnjem tekstu: Uredba br. 2658/87), Europska komisija, uz asistenciju Odbora za Carinski zakonik, donosi mjere koje se odnose na primjenu kombinirane nomenklature, koja čini Prilog I. Uredbe br. 2658/87, glede razvrstavanja robe. Na temelju prve od tih odredaba donesena je Uredba br. 1051/2009.

               4

               Ta kombinirana nomenklatura, kako je izmijenjena Uredbom Komisije (EZ) br. 948/2009 od 30. rujna 2009. (SL 2009., L 287, str. 1.) (u daljnjem tekstu: KN), sadržava u svojem prvom dijelu, poglavlju I., odsjeku A, skup općih pravila za tumačenje te nomenklature (u daljnjem tekstu: Opća pravila). Taj odsjek navodi:
               „Razvrstavanje robe u kombiniranu nomenklaturu uređuju sljedeća načela:

                        1.

                        Naslovi odsjeka, poglavlja i potpoglavlja služe samo za lakše snalaženje; za zakonske potrebe, razvrstavanje se vrši na temelju naziva tarifnih brojeva i svih odgovarajućih napomena uz odsjeke i poglavlja, te na temelju sljedećih pravila pod uvjetom da iz naziva tarifnih brojeva ili napomena ne proizlazi drukčije.

                  [...]

                        3.

                        Proizvode koje bi se, primjenom općeg pravila 2(b) ili zbog bilo kojeg drugog razloga, na prvi pogled moglo razvrstati u dva ili više tarifnih brojeva, razvrstava se na sljedeći način:

                                 (a)

                                 tarifni broj koji sadrži najodređeniji opis ima prednost u odnosu na tarifne brojeve s općenitijim opisom. [...]

                  [...]

                        6.

                        Za zakonske potrebe, razvrstavanje robe u podbrojeve tarifnog broja vrši se sukladno nazivu tih podbrojeva i svih odgovarajućih napomena za podbrojeve te, mutatis mutandis, u skladu s gore navedenim pravilima, podrazumijevajući da se može uspoređivati samo podbrojeve na istoj razini. U smislu ovog pravila, primjenjuju se i odgovarajuće napomene uz odsjeke i poglavlja, osim ako iz konteksta ne proizlazi drukčije.”

               5

               U drugom dijelu KN‑a, naslovljenom „Popis carinskih stopa”, poglavlje 87. odnosi se na „Vozila, osim željezničkih ili tramvajskih vagona i lokomotiva te njihovi dijelovi i pribor”. U skladu s napomenom 2. uz to poglavlje, „pod pojmom ‚vučna vozila’ podrazumijeva se vozila namijenjena vuči ili guranju drugih vozila, oruđa ili tereta, neovisno ima li pomoćnu opremu, vezanu uz osnovnu namjenu vučnog vozila, za prijevoz oruđa, sjemena, gnojiva ili druge robe.”

               6

               Unutar tog poglavlja 87. tekst tarifnog broja 8701 glasi:

                           „8701

                           Vučna vozila (osim onih iz tarifnog broja 8709)

                           8701 10 00

                           ? traktori, jednoosovinski (monokultivatori)

                           8701 20

                           – cestovni tegljači za poluprikolice

                           [...]

                           8701 30 00

                           – vučna vozila, gusjeničari

                           8701 90

                           – ostalo
                           – – poljoprivredni traktori (osim jednoosovinskih) i traktori za šumarstvo, na kotačima
                           – – – novi, snage motora:

                           8701 90 11
                           8701 90 20
                           8701 90 25
                           8701 90 31
                           8701 90 35
                           8701 90 39
                           8701 90 50

                           – – – – ne veće od 18 kW
                           – – – – veće od 18 kW, ali ne veće od 37 kW
                           – – – – veće od 37 kW, ali ne veće od 59 kW
                           – – – – veće od 59 kW, ali ne veće od 75 kW
                           – – – – veće od 75 kW, ali ne veće od 90 kW
                           – – – – veće od 90 kW
                           – – – rabljena

                           8701 90 90

                           – – ostalo”

               7

               Uvozna carinska stopa primjenjiva na tarifni podbroj 8701 90 90 iznosi 7 %, dok su uređaji obuhvaćeni podbrojevima 8701 90 11 do 8701 90 50 oslobođeni od carine.

         Uredba br. 1051/2009

               8

               Uredba br. 1051/2009 stupila je na snagu 26. studenoga 2009. Tom se uredbom razvrstavaju dva uređaja, u skladu s podacima iz priloga toj uredbi.

               9

               Oba uređaja, opisana kao „novo vozilo na četiri kotača (tzv. terensko vozilo) s klipnim motorom s unutarnjim izgaranjem na paljenje svjećicama, snage motora oko 15 kW i težine praznog vozila od oko 310 kg”, razvrstani su u podbrojeve 8701 90 11 i 8701 90 90 KN‑a.

               10

               U skladu s navodima u nastavku njihova opisa, ta dva vozila imaju sljedeće zajedničke osobine:

                        —

                        jedno sjedalo, dužine oko 600 mm, samo za vozača;

                        —

                        upravljački sustav automobilom tipa Ackerman, kojim se upravlja upravljačem;

                        —

                        kočnice na prednjim i stražnjim kotačima;

                        —

                        automatsku spojku i stupanj prijenosa za vožnju unatrag;

                        —

                        motor posebno razvijen za uporabu na teškom terenu, sposoban osigurati dovoljno snage pri niskom stupnju prijenosa;

                        —

                        prijenos snage preko pogonske osovine na stražnje kotače;

                        —

                        gume s dubokim profilom primjerene za terensku vožnju;

                        —

                        otvor s opremom za pričvršćivanje raznih spojnih ili vučnih mehanizama;

                        —

                        snaga vuče od približno 1170 kg (nezakočeno);

               11

               Naprotiv, u skladu s tim navodima, samo prvo vozilo ima „stalno pričvršćeno vitlo prikladno za vuču drvenih trupaca”. Navedeno je da je to „vozilo u osnovi namijenjeno za obavljanje radova u šumi”.

               12

               U skladu s objašnjenjem iz navedenog priloga, takva razvrstavanja utvrđuju se u skladu s odredbama Općih pravila 1. i 6., napomenom 2. uz poglavlje 87. drugog dijela KN‑a i tekstom tarifnog broja 8701 te podbroja 8701 90, kao i podbrojevima s osam znamenaka koji odgovaraju razvrstavanju svakog vozila.

               13

               U obrazloženju za oba vozila nalaze se također sljedeći navodi:

                        —

                        „Budući da je vozilo opremljeno otvorom s opremom za pričvršćivanje raznih priključnih mehanizama i s prijenosom pogona preko pogonske osovine na kotače, njegova je namjena obavljanje radova na teškom terenu i vuča ili guranje drugih vozila, uređaja ili tereta (napomena 2. uz poglavlje 87.).”

                        —

                        „Izuzima se razvrstavanje pod tarifni broj 8703 zato što vozilo odgovara definiciji iz napomene 2. uz poglavlje 87. i može vući ili gurati teret težine barem dva puta veće od vlastite suhe težine (nezakočene). (Vidjeti također napomene s objašnjenjem kombinirane nomenklature uz tarifne podbrojeve 8701 90 11 do 8701 90 90).”

               14

               Međutim, sljedeća razlika navedena je u pretposljednjem podstavku obrazloženja razvrstavanja svakog vozila:

                        —

                        Glede prvog vozila, razvrstanog u podbroj 8701 90 11 KN‑a, navodi se da „vitlo daje vozilu osobinu šumskog traktora (vidjeti također napomene s objašnjenjem kombinirane nomenklature uz tarifne podbrojeve 8701 90 11 do 8701 90 50)”.

                        —

                        Glede drugog vozila, razvrstanog u podbroj 8701 90 90 KN‑a, navodi se, naprotiv, da se „[i]zuzima razvrstavanje u poljoprivredni ili traktor za šumarstvo budući dajer vozilo nema ni uređaj koji prenosi snagu motora u drugu opremu, ni hidrauličnu napravu za podizanje ni vitlo (vidjeti također napomene s objašnjenjem kombinirane nomenklature uz tarifne podbrojeve 8701 90 11 do 8701 90 50).”

               15

               Na dan donošenja Uredbe br. 1051/2009, 3. studenoga 2009., napomene s objašnjenjem Kombinirane nomenklature Europskih zajednica (SL 2008., C 133, str. 1.) sastavljene su na sljedeći način u odnosu na relevantne podbrojeve:

                        —

                        Glede svih podbrojeva 8701 90 11 do 8701 90 90:
                        „Ovi podbrojevi obuhvaćaju tzv. ‚vozila za sve terene’ namijenjena da se rabe kao vučna vozila, koja imaju sljedeće značajke:

                                 —

                                 jedno sjedalo samo za vozača,

                                 —

                                 vozilo opremljeno standardnom vučnom kukom,

                                 —

                                 upravljač vozila ima dvije ručice koje sadržavaju kontrolu za upravljanje vozilom,

                                 —

                                 upravljanje se postiže okretanjem obaju prednjih kotača i temelji se na upravljačkom sustavu motornih vozila (Ackermanov mehanizam),

                                 —

                                 kočnice na svim kotačima,

                                 —

                                 automatska spojka i stupanj prijenosa za vožnju unatrag,

                                 —

                                 motor posebno razvijen za uporabu na teškom terenu i sposoban osigurati dovoljno snage pri niskom stupnju prijenosa za vuču priključne opreme,

                                 —

                                 prijenos snage do kotača osovinom, a ne lancem,

                                 —

                                 pneumatici na svim vozilima imaju duboke profile prilagođene teškim terenima,

                                 —

                                 sposobnost vuče nezakočene prikolice dvaput veće suhe mase vozila ili više.

                           Ako zadovoljavaju sve gore navedene karakteristike i u skladu su s objašnjenjima uz tarifne podbrojeve 8701 90 11 do 8701 90 50, vozila se razvrstavaju kao poljoprivredni ili šumski traktori. U suprotnom, pripadaju pod tarifni podbroj 8701 90 90.
                        Ako ne zadovoljavaju gore navedene karakteristike, takozvana „terenska vozila” razvrstavaju se u tarifni broj 8703.
                        Ovi tarifni podbrojevi također isključuju takozvane „Quads” (tarifni broj 8703 ili tarifni podbroj 9503 00 10 (vidjeti objašnjenje za taj tarifni podbroj)).”

                        —

                        Glede podbrojeva 8701 90 11 do 8701 90 50, koji se odnose na poljoprivredne traktore (osim jednoosovinskih) ili traktore za šumarstvo, na kotačima, navedeno je:
                        „U ove se podbrojeve razvrstava poljoprivredne traktore ili traktore za šumarstvo opremljene s najmanje tri kotača i očito namijenjene, u odnosu na njihovu konstrukciju i opremu, za poljoprivredu, vrtlarstvo ili šumarstvo. Vozila ove vrste imaju samo jednu ograničenu maksimalnu brzinu (u pravilu, na cesti, ne veću od 25 kilometara na sat).
                        Poljoprivredni su traktori općenito opremljeni hidrauličnim mehanizmom za podizanje i spuštanje poljoprivrednih uređaja (brana, plugova itd.), osovinom za prijenos snage na druge strojeve i uređaje te vučnim mehanizmom za prikolice. Mogu biti opremljeni i hidrauličnom napravom za rukovanje podiznim i transportnim uređajima (utovarivačem sijena, utovarivačem gnojiva), ako se te uređaje može prepoznati kao pribor.
                        U ove se podbrojeve razvrstava i poljoprivredne traktore posebne izvedbe, npr. traktore s povišenim podvozjem (opkoračne traktore) za vinograde i rasadnike te brdske traktore i traktore za prijevoz alata.
                        Zamjenjive poljoprivredne uređaje isporučene istodobno s poljoprivrednim traktorima razvrstava se uvijek u odgovarajuće tarifne brojeve (8432, 8433 itd.), čak i kada su priključeni na traktor.
                        Posebnost traktora za šumarstvo je trajno ugrađeno vitlo za vuču oborenih drvenih trupaca.
                        Sukladno napomeni 2. uz ovo poglavlje, traktori iz ovih podbrojeva mogu biti opremljeni dodatnim uređajima koji im, u vezi s njihovom osnovnom namjenom, omogućuju i prijevoz oruđa, sjemena, gnojiva i drugog.
                        U ove se podbrojeve ne razvrstava vrtne kosilice (nazvane samohodne kosilice ili vrtni traktori) trajno opremljene reznim uređajem i jednim jedinim mjestom za prijenos sile na rezni uređaj (vidjeti objašnjenja za tarifni broj 8433). “

                        —

                        Glede podbroja 8701 90 90, naslovljenog „Ostalo”:
                        Ovaj tarifni podbroj obuhvaća:

                                 1.

                                 vučna vozila za građevinarstvo;

                                 2.

                                 zglobna jednoosovinska vučna vozila za pogon prikolice.”

         Glavni postupak i prethodno pitanje

               16

               Glavni postupak odnosi se na tarifno razvrstavanje triju modela terenskih vozila (KVF‑360 4x4, KVF‑650 4x4 i KVF‑750 4x4) marke Kawasaki. Ti modeli imaju sljedeće zajedničke karakteristike:

                        —

                        klipni motor s unutarnjim izgaranjem na paljenje svjećicama, sa zračnim hlađenjem za prvo vozilo, s tekućim hlađenjem za druga dva vozila, snage motora 15,7 kW, 30,9 kW i 37,1 kW;

                        —

                        jedno sjedalo, vozilo osmišljeno tako da ga može rabiti samo jedna osoba;

                        —

                        težina praznog vozila 274,5 kg, 273 kg i 275 kg;

                        —

                        sustav za upravljanje automobilom tipa Ackerman, kojim se upravlja upravljačem;

                        —

                        kočnice na prednjim i stražnjim kotačima;

                        —

                        automatska spojka i stupanj prijenosa za vožnju unatrag;

                        —

                        motor posebno razvijen za uporabu po teškom terenu, sposoban osigurati dovoljno snage pri niskom stupnju prijenosa;

                        —

                        pogon na stražnjoj osovini ili na sva četiri kotača;

                        —

                        gume s dubokim profilom primjerene za terensku vožnju;

                        —

                        vučna kuka za vuču prikolica;

                        —

                        sposobnost vuče priključnog vozila bez kočnice do 620 kg, 567 kg odnosno 567 kg i sposobnost vuče priključnog vozila s kočnicom do 1028 kg, 1096 kg odnosno 1098 kg;

                        —

                        pogonska osovina;

                        —

                        mjenjač sa stalno promjenjivim prijenosom (stalno promjenjivi prijenos), i

                        —

                        nema pogonske osovine, hidraulične naprave za podizanje i vitla.

               17

               KME je 28. travnja 2010. zatražio obvezujuće tarifne informacije za ta tri modela terenskih vozila, predlažući njihovo razvrstavanje u tarifne podbrojeve 8701 90 11, 8701 90 20 i 8701 90 25 KN‑a, koji se odnose na poljoprivredne traktore i traktore za šumarstvo, a razliku glede tako predloženog razvrstavanja temeljio je na snazi motora svakog modela.

               18

               Obvezujuće tarifne informacije podnesene su 11. svibnja 2010., a svi modeli bili su razvrstani u podbroj 8701 90 90.

               19

               Nakon neuspjelog prigovora KME je podnio žalbu protiv odluka na kojima se temelje te tarifne informacije, o kojoj Gerechtshof Amsterdam (žalbeni sud u Amsterdamu) odlučuje u stadiju žalbe.

               20

               Taj sud navodi da su činjenice iz glavnog postupka nastale 1992. godine, tijekom koje je nadležna uprava odlučila razvrstati vozila slična ili jednaka onima o kojima je riječ u tom postupku u podbroj 8703 21 10 KN‑a kao vozila za prijevoz osoba. Tijelo koje je tada bilo nadležno za odlučivanje o sporovima u području carinskih tarifa ocijenilo je međutim da je to razvrstavanje bilo pogrešno i utvrdilo da su se odnosna vozila trebala razvrstati u podbroj 8701 90 11, koji obuhvaća nove poljoprivredne traktore i traktore za šumarstvo, čija snaga motora ne prelazi 18 kW. Podnesene tarifne informacije bile su u skladu s tom odlukom.

               21

               Nakon prestanka važenja tih informacija KME je podnio nove zahtjeve za obvezujuće tarifne informacije za vozila istog tipa, uključujući terensko vozilo modela KVF 650 4x4, koje je jedan od triju modela o kojima je riječ u glavnom postupku. U obvezujućim tarifnim informacijama podnesenima nakon tih zahtjeva inspektor je ponovno razvrstao navedena vozila u podbroj 8703 21 10 KN‑a, koji se odnosi na „osobne automobile i ostala motorna vozila konstruirana prvenstveno za prijevoz osoba sa zapreminom motora koja ne prelazi 1000 cm3”. To je razvrstavanje provedeno pozivanjem na Uredbu Komisije (EZ) br. 2518/98 od 23. studenoga 1998. o razvrstavanju određene robe u kombiniranu nomenklaturu (SL 1998., L 315, str. 3.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 2., svezak 14., str. 100.).

               22

               U okviru sudskog postupka koji je pokrenuo KME u vezi s navedenim obvezujućim tarifnim informacijama Gerechtshof Amsterdam (žalbeni sud u Amsterdamu) postavio je Sudu pitanje glede valjanosti te uredbe i, po potrebi, o podbrojevima u koje valja razvrstati odnosna vozila.

               23

               Presudom od 27. travnja 2006., Kawasaki Motors Europe (C‑15/05, EU:C:2006:259), Sud je utvrdio da je Uredba br. 2518/98 nevaljana. U točki 2. izreke te presude odlučio je da nova terenska vozila s četiri kotača koja imaju samo jedno sjedalo, koja raspolažu sustavom za upravljanje automobilom tipa Ackerman, kojim se upravlja upravljačem, opremljena vučnom kukom i čije im tehničke karakteristike omogućavaju da guraju teret težine barem dva puta veće od vlastite treba razvrstati u podbroj 8701 90 KN‑a s obzirom na to da se konačno razvrstavanje mora izvršiti u podbrojeve koji odgovaraju snazi njihova motora.

               24

               Nakon te presude inspektor je 12. siječnja 2009. podnio nove obvezujuće tarifne informacije kojima se odnosna vozila razvrstavaju u podbrojeve 8701 90 11 i 8701 90 20 KN‑a prema snazi njihovih motora.

               25

               Međutim, dopisom od 3. prosinca 2009. obavijestio je da su te informacije prestale biti valjane zbog stupanja na snagu Uredbe br. 1051/2009 i da je na temelju te uredbe podnio obvezujuće tarifne informacije o kojima je riječ u glavnom postupku, kojima se odnosna vozila razvrstava u podbroj 8701 90 90 KN‑a.

               26

               Poput stranaka u glavnom postupku, sud koji je uputio zahtjev smatra da su vozilo iz točke 2. Priloga Uredbi br. 1051/2009 i vozila o kojima je riječ u glavnom postupku, iako nisu istovjetna, slična i da je stoga ta uredba primjenjiva analogijom na potonja vozila, sukladno presudi od 4. ožujka 2004., Krings (C‑130/02, EU:C:2004:122).

               27

               Međutim, taj sud sumnja u valjanost te uredbe s obzirom na to da iz nje proizlazi da ta vozila treba razvrstati u podbroj 8701 90 90 KN‑a zato što nemaju ni uređaj koji prenosi snagu motora u drugu opremu, ni hidrauličnu napravu za podizanje ni vitlo.

               28

               Navedeni sud smatra, naime, da se točku 2. izreke presude od 27. travnja 2006., Kawasaki Motors Europe (C15/05, EU:C:2006:259), donesene u okviru glavnog postupka koji se odnosio posebice na model vozila istovjetan onom o kojem je riječ u glavnom postupku, odnosno model KVF 650 4x4, može tumačiti samo kao da znači da je Sud takva vozila razvrstao kao „poljoprivredne traktore i traktore za šumarstvo” jer u podbroju 8701 90 KN‑a ta nomenklatura samo za tu kategoriju traktora navodi podbrojeve prema snazi motora (podbrojevi s osam znamenaka 8701 90 11 do 8701 90 39).

               29

               Nadalje, Gerechtshof Amsterdam (žalbeni sud u Amsterdamu) navodi da se u napomenama s objašnjenjem uz podbrojeve 8701 90 11 do 8701 90 50, na koje se upućuje u obrazloženju točke 2. Priloga Uredbi br. 1051/2009, o čijoj valjanosti je Sudu sada postavljeno pitanje, spominje, doduše, da posebnost traktora za šumarstvo čini trajno ugrađeno vitlo, ali da su poljoprivredni traktori samo „općenito” opremljeni hidrauličnom napravom za podizanje i uređajem koji prenosi snagu motora u drugu opremu, što ne isključuje mogućnost da se kao poljoprivredne traktore razvrsta terenska vozila poput onih o kojima je riječ u glavnom postupku, koja nisu opremljena hidrauličnom napravom za podizanje i uređajem koji prenosi snagu motora u drugu opremu.

               30

               U tim je okolnostima Gerechtshof Amsterdam odlučio prekinuti postupak i uputiti Sudu sljedeće prethodno pitanje:
               Je li Uredba br. 1051/2009 [...] valjana?”

         O prethodnom pitanju

         O dopuštenosti zahtjeva

               31

               Komisija tvrdi da je prethodno pitanje nedopušteno jer Uredba br. 1051/2009, za koju je od Suda zatražena ocjena valjanosti, nema utjecaja na ishod glavnog postupka. Naime, kao što proizlazi iz odluke kojom se upućuje prethodno pitanje, vozila o kojima je riječ u tom postupku nisu istovjetna, nego samo usporediva s onim iz točke 2. Priloga toj uredbi, tako da navedena uredba nema izravan pravni učinak na razvrstavanje vozila o kojima je riječ u glavnom postupku.

               32

               U tom smislu, sud koji je uputio zahtjev pogrešno tumači presudu od 4. ožujka 2004., Krings (C‑130/02, EU:C:2004:122). Naime, iz nje ne proizlazi da je primjena, po analogiji, uredbe o razvrstavanju proizvoda usporedivih s onima iz te uredbe obvezna jer je u toj presudi navedena takva uredba kao izvor inspiracije s ciljem poticanja dosljednog tumačenja KN‑a i jednakog tretmana gospodarskih subjekata.

               33

               Osim toga, taj sud nije obrazložio po čemu su vozila o kojima je riječ u glavnom postupku usporediva s onim iz točke 2. Priloga Uredbi br. 1051/2009.

               34

               Taj prigovor nedopuštenosti valja odbiti.

               35

               S tim u svezi valja napomenuti, kao prvo, da je sud koji je uputio zahtjev upotrijebio isti izraz poput onog upotrijebljenog u točki 35. presude od 4. ožujka 2004., Krings (C‑130/02, EU:C:2004:122), u verziji na nizozemskom jeziku, odnosno pridjev „vergelijkbaar”, kojemu odgovaraju pridjev „analogues” u francuskoj verziji presude i glagol „entsprechen” u verziji na njemačkom, jeziku prethodnog postupka u okviru kojega je donesena navedena presuda.

               36

               U preostalom, čini se, s jedne strane, da taj sud nije samo utvrdio da su proizvodi o kojima je riječ u glavnom postupku slični onom opisanom u točki 2. Priloga Uredbi br. 1051/2009, što je činjenična ocjena koja spada u njegovu isključivu nadležnost, ali je, osim toga, njome navedenim proizvodima dan točan opis, koji također u biti odgovara opisu u navedenom prilogu glede proizvoda opisanog u njegovoj točki. Dakle, iz opisa sadržanih u točkama 9. do 11. i u točki 16. ove presude proizlazi da su vozila o kojima je riječ u glavnom postupku slična onom koje je predmet točke 2. priloga toj uredbi. U biti, navedeni je sud utvrdio da sva ta vozila imaju sve osobine potrebne da bi ih se smatralo „vučnim vozilima” u smislu tarifnog broja 8701 KN‑a i da nemaju ni uređaj koji prenosi snagu motora u drugu opremu, ni hidrauličku napravu za podizanje ni vitlo.

               37

               Na taj način, sud koji je uputio zahtjev ispunio je uvjete iz članka 94. točaka (a) i (c) Poslovnika Suda, uključivši u odluku kojom se upućuje prethodno pitanje prikaz relevantnih činjenica koje je utvrdio, što omogućuje saznavanje razloga koji su ga naveli da preispita valjanost odnosnog dijela navedene uredbe.

               38

               S druge strane, dovoljno je napomenuti da je Sud, u presudi od 4. ožujka 2004., Krings (C‑130/02, EU:C:2004:122), iako se odluka kojom se upućuje prethodno pitanje odnosi na proizvode koji nisu istovjetni, nego su samo slični onima iz relevantnog dijela priloga uredbi o razvrstavanju o čijoj je valjanosti Sud upitan (vidjeti točke 34. i 35. ove presude), ipak donio odluku o valjanosti te uredbe (vidjeti točku 1. izreke navedene presude).

               39

               Naime, iz ustaljene sudske prakse Suda proizlazi da je, iako uredba o razvrstavanju nije izravno primjenjiva na proizvode koji nisu istovjetni, nego su samo slični proizvodu koji je predmet te uredbe, potonja primjenjiva po analogiji na takve proizvode (vidjeti, u tom smislu, među ostalim, presude od 4. ožujka 2004., Krings, C‑130/02, EU:C:2004:122, t. 34. i 35., i od 13. srpnja 2006., Anagram International, C‑14/05, EU:C:2006:465, t. 31. do 33.). U skladu s tim, kada nacionalni sud posumnja u valjanost uredbe o razvrstavanju koju treba po analogiji primijeniti na proizvode koji su dovoljno slični onima iz te uredbe, opravdano je da Sudu uputi zahtjev za prethodnu odluku radi ocjene njezine valjanosti (vidjeti, u tom smislu, među ostalim, presudu od 19. veljače 2009., Kamino International Logistics (C‑376/07, EU:C:2009:105, t. 69.).

               40

               Stoga valja odgovoriti na prethodno pitanje.

         Meritum

               41

               Treba podsjetiti da je Sud, u točki 2. izreke presude od 27. travnja 2006., Kawasaki Motors Europe (C‑15/05, EU:C:2006:259), odlučio da „[n]ova terenska vozila s četiri kotača koja imaju samo jedno sjedalo, koja raspolažu sustavom za upravljanje automobilom tipa Ackerman kojim se upravlja upravljačem, opremljena vučnom kukom i čije im tehničke karakteristike omogućavaju da guraju teret težine barem dva puta veće od vlastite treba razvrstati u podbroj 8701 90 te nomenklature. Zadaća je Gerechtshofa te Amsterdam [(žalbeni sud u Amsterdamu)] da razvrsta navedena vozila u podbrojeve koji odgovaraju snazi njihova motora.”

               42

               Podbroj 8701 90 KN‑a, koji se odnosi na vučna vozila koja nisu motokultivatori, cestovni tegljači za poluprikolice i traktori, osim vrtnih traktora, tegljača za poluprikolice i gusjeničara, koji ne potpadaju u podbrojeve 8701 10 do 8701 30, obuhvaća dvije kategorije traktora, a to su:

                        —

                        s jedne strane, poljoprivredni traktori (osim jednoosovinskih) i traktori za šumarstvo, na kotačima, i

                        —

                        s druge strane, ostala vučna vozila osim onih koja potpadaju u podbrojeve 8701 10 do 8701 30 te poljoprivrednih traktora i traktora za šumarstvo (u daljnjem tekstu: drugi traktori).

               43

               Ostala vučna vozila obuhvaćena su jedinstvenim brojem s osam znamenaka, odnosno podbrojem 8701 90 90.

               44

               Naprotiv, poljoprivredni traktori i traktori za šumarstvo obuhvaćeni su različitim podbrojevima s osam znamenaka. Najprije, oni se razlikuju po tome jesu li rabljeni, u kojem slučaju su obuhvaćeni podbrojem 8701 90 50, ili novi. Nadalje, novi poljoprivredni traktori i traktori za šumarstvo podijeljeni su u šest podbrojeva s osam znamenaka, prema snazi motora, odnosno podbrojeve 8701 90 11, 8701 90 20, 8701 90 25, 8701 90 31, 8701 90 35 i 8701 90 39.

               45

               Podbroj 8701 90 KN‑a ne uključuje druge podbrojeve s osam znamenaka osim onih navedenih u dvije prethodne točke ove presude.

               46

               Iz tog utvrđenja proizlazi da se točka 2. presude od 27. travnja 2006., Kawasaki Motors Europe (C‑15/05, EU:C:2006:259), odnosi isključivo na podbrojeve s osam znamenaka 8701 90 11 do 8701 90 39 KN‑a o poljoprivrednim traktorima i traktorima za šumarstvo, novima, pri čemu je Sud tumačio te podbrojeve na način da ih se mora smatrati relevantnima za tarifno razvrstavanje vozila poput onih opisanih u navedenoj točki 2., a konkretni podbroj među njima određuje se na temelju snage motora vozila koje treba razvrstati. Prema tome, podbroj 8701 90 90, koji se odnosi na ostala vučna vozila, treba isključiti pri razvrstavanju takvih vozila.

               47

               Valja napomenuti, štoviše, da je vozilo opisano u točki 2. Priloga Uredbi br. 1051/2009 slično onome o kojem je riječ u postupku u kojem je donesena presuda od 27. travnja 2006., Kawasaki Motors Europe (C‑15/05, EU:C:2006:259), s obzirom na opis iz točaka 26. do 31. te presude. U prilog tome govori i činjenica da se jedan od modela vozila o kojima je riječ u predmetu u kojemu je donesena ta presuda, odnosno model KVF‑650 4x4, također uzima u obzir u glavnom postupku. Kao što je navedeno u točki 36. ove presude, vozila o kojima je trenutno riječ u glavnom postupku su, bez razlike, slična onom opisanom u točki 2. navedenog priloga.

               48

               Prema tome, iz utvrđenja u točkama 46. i 47. ove presude proizlazi da Uredba br. 1051/2009, s obzirom na to da razvrstava vozilo opisano u točki 2. njezina priloga u podbroj 8701 90 90 KN‑a, a ne u jedan od njegovih podbrojeva 8701 90 11 do 8701 90 39 ovisno o snazi motora tog vozila, nije u skladu s opsegom potonjih podbrojeva koji proizlazi iz točke 2. izreke presude od 27. travnja 2006., Kawasaki Motors Europe (C‑15/05, EU:C:2006:259).

               49

               Komisijini prigovori nisu takve naravi da bi mogli poništiti utvrđenje nevaljanosti koje uobičajeno proizlazi iz te nespojivosti.

               50

               U tom pogledu valja utvrditi, kao prvo, da se Sud u točki 2. presude od 27. travnja 2006., Kawasaki Motors Europe (C‑15/05, EU:C:2006:259), ograničio na tumačenje podbrojeva od osam znamenaka koji su obuhvaćeni podbrojem 8701 90 KN‑a u odnosu na karakteristike vozila koje je opisao sud koji je uputio zahtjev, kao što je to od njega svojim drugim pitanjem zatražio taj sud, te je pozvao navedeni sud da sam razvrsta navedena vozila.

               51

               Kao drugo, ne može se prihvatiti Komisijina tvrdnja da odlučujući razlog za razvrstavanje vozila opisanog u točki 2. Priloga Uredbi br. 1051/2009 u podbroj 8701 90 90, a to je da se „[i]zuzima razvrstavanje u poljoprivredni traktor ili traktor za šumarstvo zato što vozilo nema uređaj koji prenosi snagu motora u drugu opremu, ni hidrauličku napravu za podizanje ni vitlo”, proizlazi iz napomena s objašnjenjem KN‑a jer one u svezi s podbrojevima 8701 90 11 do 8701 90 50 navode da su „poljoprivredni traktori općenito opremljeni hidrauličkom napravom za podizanje i spuštanje poljoprivrednih uređaja (brana, plugova itd.), rukavcem za prijenos sile na druge strojeve i uređaje te vučnom kukom za prikolice” i da „posebnost traktora za šumarstvo čini trajno ugrađeno vitlo za vuču oborenih stabala.”

               52

               U svojoj sudskoj praksi Sud je priznao važnost koju imaju napomene s objašnjenjem jer značajno doprinose tumačenju opsega različitih tarifnih brojeva, a nemaju obvezujući pravni učinak (vidjeti, u tom smislu, među ostalim, presudu od 17. srpnja 2014., Sysmex Europa, C‑480/13, EU:C:2014:2097, t. 30. i navedenu sudsku praksu).

               53

               S tim u svezi valja napomenuti, s jedne strane, da odlomci napomena s objašnjenjem KN‑a na koje se Komisija poziva nemaju apsolutni opseg. Naime, u njima je u odnosu na poljoprivredne traktore samo naznačeno da su oni „općenito” opremljeni hidrauličkim napravama za podizanje i spuštanje poljoprivrednih uređaja (brana, plugova itd.) i rukavcem za prijenos sile na druge strojeve i uređaje. Prema navodima suda koji je uputio zahtjev iz te formulacije proizlazi da nepostojanje tih elemenata nije dovoljno da se isključi da traktori imaju poljoprivrednu namjenu. Objašnjenje koje je dala Komisija, prema kojoj navedena formulacija znači prebacivanje tereta dokazivanja glede namjene vozila, ne može se prihvatiti. Naime, taj opseg ne proizlazi iz navedenih napomena s obrazloženjem, što, osim toga, potvrđuje i činjenica da u obrazloženju razvrstavanja iz točke 2. Priloga Uredbi br. 1051/2009 nema navoda prema kojem se iz drugih karakteristika odnosnog vozila ne bi mogla utvrditi njegova poljoprivredna namjena.

               54

               S druge strane, u skladu s općim pravilom 1., razvrstavanje se za zakonske potrebe izvršava na temelju naziva tarifnih brojeva i svih odgovarajućih napomena uz odsjeke i poglavlja te na temelju drugih općih pravila, pod uvjetom da iz naziva tarifnih brojeva ili napomena ne proizlazi drukčije. Opće pravilo 6. određuje da se razvrstavanje robe u podbrojeve tarifnog broja izvršava sukladno nazivu tih podbrojeva i svih odgovarajućih napomena za podbrojeve te, mutatis mutandis, u skladu s drugim općim pravilima. Naposljetku, iz općeg pravila 3. točke (a) proizlazi da, kada bi se proizvode na prvi pogled moglo razvrstati u dva tarifna broja, tarifni broj koji sadržava najodređeniji opis ima prednost u odnosu na tarifne brojeve s općenitijim opisom.

               55

               U ovom slučaju, nesporno je da gospodarska vozila, poput onih iz točke 2. Priloga Uredbi br. 1051/2009, treba razvrstati kao „vučna vozila” u smislu podbroja 8701 90, koji se odnosi isključivo na gospodarska vozila. Glavna razlika unutar tog podbroja temelji se na tome rabe li se navedena vučna vozila za poljoprivrednu ili šumarsku namjenu.

               56

               U skladu s ustaljenom sudskom praksom Suda, namjena proizvoda može predstavljati objektivan kriterij razvrstavanja ako je svojstvena tom proizvodu te se ta svojstvenost može ocijeniti s obzirom na njegove osobine i objektivna svojstva (presuda od 17. srpnja 2014., Sysmex Europe, C‑480/13, EU:C:2014:2097, t. 31. i navedena sudska praksa).

               57

               Usto, uzimajući u obzir opseg općeg pravila 3. točke (a), kada traktor ima takve objektivne karakteristike, valja ga razvrstati u podbroj koji sadržava najodređeniji opis.

               58

               U ovom slučaju, i kao što, osim toga, proizlazi iz napomena s objašnjenjem KN‑a, poljoprivredna i šumarska namjena traktora može biti posljedica njihova dizajna i posjedovanja uređaja ili opreme zbog kojih se rabe za poljoprivredu i hortikulturu a da se takvu namjenu ne mora a priori uvjetovati postojanjem određenih taksativno navedenih uređaja ili opreme.

               59

               Kao što proizlazi iz opisa tipova vozila u presudi od 27. travnja 2006., Kawasaki Motors Europe (C‑15/05, EU:C:2006:259), koji u bitnom odgovara opisu vozila iz točke 2. Priloga Uredbi br. 1051/2009, vozila iz te presude karakterizira, pored njihove značajne sposobnosti vuče, njihov posebni dizajn, osobito u odnosu na motor, pneumatike i ovjes, koji im omogućuju da se lako kreću po teškim prirodnim terenima, zajedno s napravama koje se na njih mogu priključiti pomoću različitih spojnih uređaja. Sve su te karakteristike opće, objektivne i vidljive.

               60

               Kao treće, nevažno je da se, kao što navodi Komisija, traktori koji očito imaju poljoprivrednu ili šumarsku namjenu mogu upotrebljavati u slobodno vrijeme. Naime, valja podsjetiti da, budući da se objektivna karakteristika proizvoda može provjeriti u trenutku carinjenja, okolnost da se taj proizvod može drugačije rabiti nije takve naravi da bi mogla isključiti njegovu pravnu kvalifikaciju. Za njegovo carinsko razvrstavanje nije nužno da je taj proizvod samo ili isključivo namijenjen za uporabu koja odgovara toj objektivnoj karakteristici. Dovoljno je da takva upotreba predstavlja njegovu osnovnu namjenu (presuda od 13. srpnja 2006., Anagram International, C‑14/05, EU:C:2006:465, t. 26.). U svakom slučaju, taj prigovor ne može opravdati razvrstavanje tipova vozila u podbroj 8701 90 90 koji se, kao i svi podbrojevi iz tarifnog broja 8701 KN‑a, odnosi na gospodarska vozila.

               61

               Kao četvrto i posljednje, razvrstavanje vozila poput onog iz točke 2. Priloga Uredbi br. 1051/2009 u podbrojeve 8701 90 11 do 8701 90 50 ne znači da bi podbroj 8701 90 90 trebalo tumačiti tako da nema sadržaj. Dovoljno je u tom pogledu utvrditi da napomene s objašnjenjem KN‑a koje se odnose na potonji podbroj navodi kao primjere vozila koja su njime obuhvaćena, zglobna jednoosovinska vučna vozila za pogon prikolice.

               62

               Iz svih prethodnih razmatranja proizlazi da je Komisija donošenjem Uredbe br. 1051/2009, kojom je vozilo opisano u točki 2. njezina priloga razvrstano u podbroj 8701 90 90 KN‑a, a ne u jedan od njegovih podbrojeva 8701 90 11 do 8701 90 39 ovisno o snazi motora tog vozila, izmijenila, odnosno smanjila opseg potonjih podbrojeva i stoga prekoračila nadležnosti koje ima na temelju članka 9. stavka 1. točke (a) Uredbe br. 2658/87 (vidjeti, u tom smislu, među ostalim, presudu od 4. ožujka 2004., Krings, C‑130/02, EU:C:2004:122, t. 26.).

               63

               Na postavljeno pitanje valja stoga odgovoriti da je točka 2. Priloga Uredbi br. 1051/2009 nevaljana s obzirom na to da razvrstava vozilo opisano u točki 2. njezina priloga u podbroj 8701 90 90 KN‑a, a ne u jedan od njegovih podbrojeva 8701 90 11 do 8701 90 39 KN‑a ovisno o snazi motora tog vozila.

         Troškovi

               64

               Budući da ovaj postupak ima značaj prethodnog pitanja za stranke glavnog postupka pred sudom koji je uputio zahtjev, na tom je sudu da odluči o troškovima postupka. Troškovi podnošenja očitovanja Sudu, koji nisu troškovi spomenutih stranaka, ne nadoknađuju se.

               Slijedom navedenoga, Sud (osmo vijeće) odlučuje:

                     Točka 2. Priloga Uredbi Komisije (EZ) br. 1051/2009 od 3. studenoga 2009. o razvrstavanju određene robe u kombiniranu nomenklaturu nevaljana je s obzirom na to da razvrstava vozilo koje je u njemu opisano u podbroj 8701 90 90 te kombinirane nomenklature, kako je izmijenjena Uredbom Komisije (EZ) br. 948/2009 od 30. rujna 2009., a ne u jedan od podbrojeva 8701200911 do 8701 90 39 navedene kombinirane nomenklature ovisno o snazi motora tog vozila.

                     Potpisi

            (
            *1
         )	Jezik postupka: nizozemski


Presuda Suda (osmo vijeće) od 31. siječnja 2008. # Komisija Europskih zajednica protiv Talijanske Republike. # Povreda obveze države članice - Direktiva 2003/35/EZ - Okoliš. # Predmet C-69/07.


Presuda Općeg suda (osmo vijeće) od 11. siječnja 2013. # Kokomarina protiv Ureda za usklađivanje na unutarnjem tržištu (žigovi i dizajni) (OHIM). # Žig Zajednice - Postupak povodom prigovora. # Predmet T-568/11.


title: Presuda Suda (deseto vijeće) od 24. listopada 2013.#Agenţia Naţională de Administrare Fiscală protiv SC Rafinăria Steaua Română SA.#Zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Înalta Curte de Casaţie şi Justiţie.#Oporezivanje – Porez na dodanu vrijednost – Povrat viška PDV‑a prebijanjem – Poništenje izjave o prijeboju – Obveza plaćanja zateznih kamata poreznom obvezniku.#Predmet C-431/12.

text:
         PRESUDA SUDA (deseto vijeće)
      24. listopada 2013. (
            *1
         )
      „Oporezivanje — Porez na dodanu vrijednost — Povrat viška PDV‑a prebijanjem — Poništenje izjave o prijeboju — Obveza plaćanja zateznih kamata poreznom obvezniku“
      U predmetu C‑431/12,
      povodom zahtjeva za prethodnu odluku na temelju članka 267. UFEU‑a, koji je uputio Înalta Curte de Casaţie şi Justiţie (Rumunjska), odlukom od 21. lipnja 2012., koju je Sud zaprimio 24. rujna 2012., u postupku

         Agenţia Naţională de Administrare Fiscală

      protiv

         SC Rafinăria Steaua Română SA,

      SUD (deseto vijeće),
      u sastavu: E. Juhász, predsjednik desetog vijeća, u svojstvu predsjednika vijeća, A. Rosas i C. Vajda (izvjestitelj), suci,
      nezavisna odvjetnica: J. Kokott,
      tajnik: A. Calot Escobar,
      uzimajući u obzir pisani postupak,
      uzimajući u obzir očitovanja koja su podnijeli:

               —

               za SC Rafinăria Steaua Română SA, D. Dascălu, odvjetnik,

               —

               za rumunjsku vladu, R. H. Radu kao i E. Gane i A.-L. Crişan, u svojstvu agenata,

               —

               za Europsku komisiju, L. Keppenne i L. Lozano Palacios, u svojstvu agenata,

         odlučivši, nakon što je saslušao nezavisnu odvjetnicu, da u predmetu odluči bez njezinog mišljenja,
      donosi sljedeću

         Presudu

               1

               Zahtjev za prethodnu odluku odnosi se na tumačenje članka 183. Direktive Vijeća 2006/112/EZ od 28. studenoga 2006. o zajedničkom sustavu poreza na dodanu vrijednost (SL L 347, str. 1., SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 9., svezak 1., str. 120., u daljnjem tekstu: Direktiva o PDV‑u).

               2

               Zahtjev je upućen u okviru spora između Agenţia Naţională de Administrare Fiscală (nacionalna agencija rumunjske porezne uprave, u daljnjem tekstu: Agenţia) i društva SC Rafinăria Steaua Română (u daljnjem tekstu: društvo Steaua Română) o zahtjevu za plaćanje kamata za zakašnjeli povrat viška poreza na dodanu vrijednost (u daljnjem tekstu: PDV) koji je društvo Steaua Română platilo kao pretporez na PDV koji je bilo dužno platiti.

         Pravni okvir

         Pravo Unije

               3

               Članak 183. podstavak prvi Direktive o PDV‑u određuje:
               „Ako za dano porezno razdoblje iznos odbitka prelazi iznos dugovanog PDV‑a, države članice mogu u skladu s uvjetima koje određuju ili provesti povrat ili prenijeti višak u sljedeće razdoblje.”

               4

               U skladu s člankom 252. stavkom 2. Direktive o PDV‑u:
               „Porezno razdoblje određuje svaka država članica kao jedan mjesec, dva mjeseca ili tri mjeseca.
               Međutim, države članice mogu odrediti različita porezna razdoblja, pod uvjetom da ta razdoblja ne premašuju godinu dana.”

         Rumunjsko pravo

               5

               Porezni postupak uspostavljen je Vladinom uredbom br. 92 o Zakonu o poreznom postupku (Ordonanţa Guvernului nr. 92 privind Codul de procedură fiscală) od 24. prosinca 2003. (Monitorul Oficial al României, I. dio, br. 941 od 29. prosinca 2003., ponovno objavljenom u Monitorul Oficial al României, I. dio, br. 513 od 31. srpnja 2007.) u njezinoj verziji koja je bila na snazi na dan nastanka činjenica u glavnom postupku (u daljnjem tekstu: Zakon o poreznom postupku).

               6

               Članak 124. Zakona o poreznom postupku u stavku 1. određuje:
               „Porezni obveznici imaju pravo na kamate na svote koje trebaju biti naknađene ili vraćene iz državnog proračuna računajući od sljedećeg dana od dana isteka propisanog roka […] Kamate se isplaćuju na zahtjev poreznih obveznika”.

               7

               Uredba ministra gospodarstva i financija br. 1857/2007 od 1. studenoga 2007. (Monitorul Oficial al României, I. dio, br. 785 od 20. studenoga 2007.) o odobrenju metodologije obrade prijava PDV‑a u kojima je iskazana negativna bilanca s opcijom povrata u Poglavlju 1. Odjeljku B točki 6. određuje:
               „Zahtjevi za povrat obrađuju se kronološkim redom njihova zaprimanja kod poreznog tijela u roku od 45 kalendarskih dana od dana dostave prijave PDV‑a u kojoj je iskazana negativna bilanca s opcijom povrata”.

         Činjenice iz kojih proizlazi spor u glavnom postupku i prethodno pitanje

               8

               U prijavama PDV‑a društva Steaua Română za prosinac 2007. i siječanj 2008. bila je iskazana negativna bilanca u iznosu od 3.697.738 rumunjskih leja (RON) čiji je povrat Agenţia odobrila nakon provedenog nadzora.

               9

               Međutim, nakon te iste kontrole, Agenţia je sastavila rješenje o odmjeravanju poreza kojim je društvu Steaua Română nezakonito odredila dvije dodatne porezne obveze u iznosu od 19.002.767 RON na ime PDV‑a i 5.374.404 RON na ime zateznih kamata. Potom je izdala dva rješenja kojima je provela povrat viška PDV‑a putem prijeboja, čime je dovela do ispunjenja tih dvaju poreznih obveza.

               10

               S obzirom na to da su prigovori društva Steaua Română protiv rješenja o odmjeravanju poreza i rješenja o prijeboju bili odbijeni, ono je podnijelo tužbe pred Curtea de Apel Ploiești koji je navedena rješenja poništio presudama od 4. prosinca 2008. i 14. listopada 2009. Žalbe koje je Agenţia podnijela protiv njegovih presuda odbio je Înalta Curte de Casaţie şi Justiţie u svojim presudama od 9. lipnja 2009. i 13. svibnja 2010. Agenţia je stoga bila primorana vratiti društvu Steaua Română svotu od 3.697.738 RON koja je bila istaknuta kao glavni zahtjev.

               11

               Pozivajući se na nezakonitost rješenja o prijeboju i zakašnjeli povrat iznosa PDV‑a koji je nezakonito prebijen, društvo Steaua Română je Agenţiji također prigovorilo zbog plaćanja kamata na taj iznos izračunatih od isteka zakonskog roka od 45 dana koji je propisan za obradu prijava PDV‑a do stvarnog povrata navedenog iznosa. Iznos tih kamata procijenilo je na 1.793.972 RON.

               12

               S obzirom na to da Agenţia nije odgovorila na taj zahtjev u roku određenim propisom koji se primjenjuje, društvo Steaua Română je u dva navrata podnijelo prigovore zahtijevajući plaćanje ukupnog iznosa od 1.793.972 RON na ime zakonskih kamata.

               13

               S obzirom na to da je taj zahtjev bio odbijen odlukom Agenţije od 30. rujna 2010., Curtea de Apel Bucureşti je presudom od 14. veljače 2011. poništio tu odluku i naložio Agenţiji da društvu Steaua Română isplati svotu od 1.793.972 RON na ime zakonskih kamata do 27. srpnja 2009.

               14

               Agenţia je podnijela žalbu protiv te presude pred Înalta Curte de Casaţie şi Justiţie.

               15

               U svojoj žalbi Agenţia je među ostalim istaknula da je Curtea de Apel Bucureşti počinio pogrešku koja se tiče prava nalažući joj plaćanje iznosa od 1.739.972 RON na ime zakonskih kamata jer zakonodavstvo koje se primjenjuje ne sankcionira način na koji se obrađuju zahtjevi koje su podnijeli porezni obveznici nego jedino propuštanje roka za obradu tih zahtjeva. Tvrdi da su prijave PDV‑a kao i drugi zahtjevi koje je podnijelo društvo Steaua Română ispitani unutar propisanih rokova. Stoga smatra da ne duguje zatezne kamate za razdoblje u kojem su rješenja o prijeboju bila na snazi.

               16

               Društvo Steaua Română se pozvalo na presudu od 12. svibnja 2011., Enel Maritsa Iztok 3 (C‑107/10, Zb., str. I‑3873.) ističući da se Sud u toj presudi izričito izjasnio o tumačenju i primjeni načela neutralnosti PDV‑a u vezi s poštovanjem prava osoba na kamate za zakašnjeli povrat viška PDV‑a. Stoga je društvo Steaua Română zahtijevalo odbijanje žalbe kao neosnovane ističući u bitnome da Agenţia nije poštovala rokove za povrat PDV‑a.

               17

               U tim je okolnostima, smatrajući da je kao žalbeni sud najvišega stupnja dužan obratiti se Sudu na temelju članka 267. stavka 3. UFEU‑a, Înalta Curte de Casaţie şi Justiţie odlučio prekinuti postupak i uputiti Sudu sljedeće prethodno pitanje:
               „Protivi li se odredbama članka 183. Direktive 2006/112 tumačenje odredbi članka 124. Zakona o poreznom postupku na način da država nije dužna platiti kamate na svote zahtijevane prijavama PDV‑a za razdoblje između datuma prijeboja tih svota i datuma poništenja tih akata prijeboja sudskom odlukom […]?”

         O prethodnom pitanju

               18

               Sud koji je uputio zahtjev u biti pita treba li članak 183. Direktive o PDV‑u tumačiti na način da se protivi tomu da porezni obveznik koji je zahtijevao povrat viška PDV‑a plaćenog kao pretporez na PDV koji je dužan platiti od nadležnog poreznog tijela države članice ne može ishoditi zatezne kamate na povrat koji je to porezno tijelo provelo sa zakašnjenjem za razdoblje u kojemu su bili na snazi upravni akti koji su isključivali povrat, a naknadno su poništeni sudskom odlukom.

               19

               U tom pogledu valja podsjetiti da, iako članak 183. Direktive o PDV‑u ne propisuje ni obvezu isplate kamata na višak PDV‑a koji treba vratiti ni datum od kojega se duguju takve kamate, ta okolnost sâma ne dopušta zaključak da taj članak treba tumačiti na način da su uvjeti povrata viška PDV‑a koje su odredile države članice potpuno izuzeti od nadzora prava Unije (gore navedena presuda Enel Maritsa Iztok 3, t. 27. i 28. kao i navedena sudska praksa).

               20

               Naime, iako provedba prava na povrat viška PDV‑a propisanog člankom 183. Direktive o PDV‑u ulazi u procesnu autonomiju država članica, ostaje činjenica da je ta autonomija ograničena načelima ekvivalentnosti i djelotvornosti (gore navedena presuda Enel Maritsa Iztok 3, t. 29.).

               21

               Osim toga, iz sudske prakse proizlazi da države članice moraju poštovati određena posebna pravila prilikom provedbe prava na povrat viška PDV‑a koje proizlazi iz članka 183. Direktive o PDV‑u, tumačeno s obzirom na kontekst i opća načela koja uređuju područje PDV‑a. Naime, pravo poreznih obveznika da od PDV‑a koji su dužni platiti kao pretporez odbiju PDV kojim su opterećena stečena dobra i primljene usluge temeljno je načelo zajedničkog sustava PDV‑a uspostavljenog zakonodavstvom Unije. To pravo čini sastavni dio mehanizma PDV‑a i načelno ne smije biti ograničeno. Može se provesti odmah za cjelokupno porezno opterećenje koje se odnosi na ulazne transakcije (gore navedena presuda Enel Maritsa Iztok 3, t. 30. do 32. i navedena sudska praksa).

               22

               S obzirom na ta razmatranja Sud je već presudio da uvjeti povrata viška PDV‑a ne mogu negativno utjecati na načelo neutralnosti poreznog sustava PDV‑a time što je porezni obveznik u cijelosti ili djelomično opterećen tim porezom, a što osobito znači da se povrat provodi u razumnom roku (gore navedena presuda Enel Maritsa Iztok 3, t. 33.).

               23

               Zbog tih istih razloga, kada se povrat viška PDV‑a poreznom obvezniku provede izvan razumnog roka, načelo neutralnosti poreznog sustava PDV‑a zahtijeva da se financijski gubici koji su zbog neraspoloživosti svota novca o kojima je riječ tako nastali poreznom obvezniku nadoknade plaćanjem zateznih kamata.

               24

               U tom pogledu iz sudske prakse Suda proizlazi da je izračun kamata koje duguje državni proračun, a koji za polazišnu točku ne uzima dan kada je višak PDV‑a uobičajeno trebao biti vraćen u skladu s Direktivom o PDV‑u, u načelu, protivan zahtjevima članka 183. te direktive (gore navedena presuda Enel Maritsa Iztok 3, t. 51.). Međutim, iz odluke o upućivanju zahtjeva za prethodnu odluku proizlazi da nacionalno zakonodavstvo koje se primjenjuje u glavnom postupku u načelu propisuje izračun zateznih kamata od isteka roka od 45 dana određenih za obradu prijava PDV‑a.

               25

               Osim toga, valja utvrditi da s točke gledišta poreznog obveznika nije važan razlog za zakašnjeli povrat viška PDV‑a. U tom kontekstu nema bitne razlike između zakašnjelog povrata zbog prekoračenja rokova uprave za obradu zahtjeva i onoga zbog upravnih akata koji nezakonito isključuju povrat a naknadno su poništeni sudskom odlukom.

               26

               S obzirom na ta razmatranja, na postavljeno pitanje valja odgovoriti da članak 183. Direktive o PDV‑u treba tumačiti na način da se protivi tome da porezni obveznik koji je zahtijevao povrat viška PDV‑a plaćenog kao pretporez na PDV koji je dužan platiti od nadležnog poreznog tijela države članice ne može ishoditi zatezne kamate na povrat koji je to porezno tijelo provelo sa zakašnjenjem za razdoblje u kojemu su bili na snazi upravni akti koji su isključivali povrat, a naknadno su poništeni sudskom odlukom.

         Troškovi

               27

               Budući da ovaj postupak ima značaj prethodnog pitanja za stranke glavnog postupka pred sudom koji je uputio zahtjev, na tom je sudu da odluči o troškovima postupka. Troškovi podnošenja očitovanja Sudu, koji nisu troškovi spomenutih stranaka, ne nadoknađuju se.

               Slijedom navedenog, Sud (deseto vijeće) odlučuje:

                     Članak 183. Direktive vijeća 2006/112/EZ od 28. studenoga 2006. o zajedničkom sustavu poreza na dodanu vrijednost treba tumačiti na način da se protivi tomu da porezni obveznik koji je zahtijevao povrat viška poreza na dodanu vrijednost plaćenog kao pretporez na porez na dodanu vrijednost koji je dužan platiti od nadležnog poreznog tijela države članice ne može ishoditi zatezne kamate na povrat koji je to upravno tijelo provelo sa zakašnjenjem za razdoblje u kojemu su bili na snazi upravni akti koji su isključivali povrat, a naknadno su poništeni sudskom odlukom.

                     Potpisi

            (
            *1
         )	Jezik postupka: rumunjski.


Presuda Suda (prvo vijeće) od 17. lipnja 1997. # Codiesel - Sociedade de Apoio Técnico à Indústria Ldª protiv Conselho Técnico Aduaneiro. # Zahtjev za prethodnu odluku: Supremo Tribunal Administrativo - Portugal. # Zajednička carinska tarifa. # Predmet C-105/96.


Presuda Suda od 23. studenog 1976. # Milac GmbH Groß- und Außenhandel protiv Hauptzollamt Freiburg. # Zahtjev za prethodnu odluku: Finanzgericht Baden-Württemberg - Njemačka. # Predmet 28-76.


Presuda Suda (veliko vijeće) od 09. travnja 2013.#Europska komisija protiv Irska.#Predmet C-85/11.


title: Presuda Općeg suda (osmo vijeće) od 11. prosinca 2014. .#Formula One Licensing BV protiv Ureda za usklađivanje na unutarnjem tržištu (žigovi i dizajni) (OHIM).#Žig Zajednice – Postupak povodom prigovora – Prijava figurativnog žiga Zajednice F1-LIVE – Raniji figurativni žig Zajednice F1 i nacionalni verbalni te međunarodni verbalni žigovi F1 Formula 1 – Relativni razlozi za odbijanje – Članak 8. stavak 1. točka (b) i stavak 5. Uredbe (EZ) br. 40/94 (sada članak 8. stavak 1. točka (b) i stavak 5. Uredbe (EZ) br. 207/2009).#Predmet T‑10/09 RENV.

text:
         PRESUDA OPĆEG SUDA (osmo vijeće)
      11. prosinca 2014. (
            *1
         )
      „Žig Zajednice — Postupak povodom prigovora — Prijava figurativnog žiga Zajednice F1-LIVE — Raniji figurativni žig Zajednice F1 i nacionalni verbalni te međunarodni verbalni žigovi F1 Formula 1 — Relativni razlozi za odbijanje — Članak 8. stavak 1. točka (b) i stavak 5. Uredbe (EZ) br. 40/94 (sada članak 8. stavak 1. točka (b) i stavak 5. Uredbe (EZ) br. 207/2009)“
      U predmetu T‑10/09 RENV,

         Formula One Licensing BV, sa sjedištem u Rotterdamu (Nizozemska), koju zastupaju B. Klingberg i K. Sandberg, odvjetnici,
      tužitelj,
      protiv

         Ureda za usklađivanje na unutarnjem tržištu (žigovi i dizajni) (OHIM), koji zastupa A. Folliard‑Monguiral, u svojstvu agenta,
      tuženik,
      a druga stranka u postupku pred žalbenim vijećem OHIM‑a, intervenijent pred Općim sudom, jest:

         ESPN Sports Media Ltd, sa sjedištem u Londonu (Ujedinjena Kraljevina), koji zastupa T. de Haan, odvjetnik,
      povodom tužbe protiv odluke prvog žalbenog vijeća OHIM‑a od 16. listopada 2008. (predmet R 7/2008‑1), u postupku povodom prigovora između društava Racing‑Live i Formula One Licensing BV,
      OPĆI SUD (osmo vijeće),
      u sastavu: D. Gratsias, predsjednik, M. Kancheva i C. Wetter (izvjestitelj), suci,
      tajnik: C. Heeren, administratorica,
      uzimajući u obzir pisani postupak i nakon rasprave održane 3. srpnja 2014.,
      donosi sljedeću

         Presudu

         Okolnosti spora

               1

               Racing‑Live SAS podnio je 13. travnja 2004. prijavu za registraciju žiga Zajednice Uredu za usklađivanje na unutarnjem tržištu (žigovi i dizajni) (OHIM) u skladu s Uredbom Vijeća (EZ) br. 40/94 od 20. prosinca 1993. o žigu Zajednice (SL 1994, L 11, str. 1.), kako je izmijenjena (zamijenjena Uredbom Vijeća (EZ) br. 207/2009 od 26. veljače 2009. o žigu Zajednice (SL L 78, str. 1.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 17., svezak 1., str. 226.)).

               2

               Prijava za registraciju žiga podnesena je za sljedeći figurativni znak:

               3

               Proizvodi i usluge za koje je zatražena registracija pripadaju razredima 16, 38 i 41 Nicanskog sporazuma o međunarodnoj klasifikaciji proizvoda i usluga radi registracije žigova od 15. lipnja 1957., kako je revidiran i izmijenjen, i odgovaraju, za svaki od navedenih razreda, sljedećem opisu:

                        —

                        razred 16: „Časopisi, brošure, knjige; svi ti proizvodi odnose se na područje formule 1“;

                        —

                        razred 38: „Obavještavanje o knjigama, časopisima i novinama putem računalnih terminala; sve te usluge odnose se na područje formule 1“;

                        —

                        razred 41: „Elektronička objava knjiga, dnevnika i periodičnih časopisa; informacije u području razonode; organiziranje natjecanja na internetu; rezerviranje ulaznica za priredbe; mrežne igre; sve te usluge odnose se na područje formule 1“.

               4

               Ta prijava za registraciju žiga objavljena je u Glasniku žigova Zajednice br. 5/2005 od 31. siječnja 2005.

               5

               Tužitelj Formula One Licensing BV podnio je 2. svibnja 2005. na temelju članka 42. Uredbe br. 40/94 (sada članak 41. Uredbe br. 207/2009) prigovor na registraciju prijavljenog žiga pozivajući se na vjerojatnost dovođenja javnosti u zabludu u smislu članka 8. stavka 1. točke (b) i članka 8. stavka 5. Uredbe br. 40/94 (sada članak 8. stavak 1. točka (b) i članak 8. stavak 5. Uredbe br. 207/2009).

               6

               Prigovor se, među ostalim, temeljio na sljedećim ranijim registracijama:

                        —

                        trima registracijama verbalnog znaka F1, to jest, kao prvo, međunarodnoj registraciji br. 732134 od 20. prosinca 1999. s učincima u Danskoj, Njemačkoj, Španjolskoj, Francuskoj, Italiji i Mađarskoj, za proizvode i usluge iz razreda 16, 38 i 41 koji, među ostalim, obuhvaćaju proizvode i usluge na koje se odnosi prijavljeni žig, kao drugo, njemačkoj registraciji br. 30007412 od 10. svibnja 2000. za „organiziranje sportskih događaja“ iz razreda 41 i, kao treće, registraciji u Ujedinjenoj Kraljevini br. 2277746D od 13. kolovoza 2001. za „papir, karte, karton, komplete za tiskanje, slike i crteže; kataloge“ iz razreda 16 i „telekomunikacijske usluge; elektronički prijenos podataka, slike i zvuka preko informatičkih terminala i mreža“ iz razreda 38;

                        —

                        registraciji dolje prikazanog figurativnog žiga Zajednice br. 631531 od 19. svibnja 2003. za proizvode i usluge iz razreda 16, 38 i 41 koji, među ostalim, obuhvaćaju proizvode i usluge na koje se odnosi prijavljeni žig:

               7

               Prigovor se temeljio na svim proizvodima i uslugama obuhvaćenima ranijim žigovima, a bio je usmjeren protiv svih proizvoda i usluga na koje se odnosi prijavljeni žig.

               8

               Tužitelj se pozivao na snažan razlikovni karakter svih žigova čiji je nositelj, ostvaren njihovom višegodišnjom uporabom u vezi s različitim proizvodima i uslugama.

               9

               Odjel za prigovore OHIM‑a odlukom od 17. listopada 2007., utemeljenom jedino na ranijoj međunarodnoj registraciji br. 732134, odbio je prijavu za registraciju žiga Zajednice. Utvrdio je da postoji sličnost ili istovjetnost između proizvoda i usluga obuhvaćenih suprotstavljenim žigovima i srednji stupanj sličnosti između suprotstavljenih znakova te stoga vjerojatnost dovođenja u zabludu glede suprotstavljenih znakova u smislu članka 8. stavka 1. točke (b) Uredbe br. 40/94.

               10

               Društvo Global Sports Media Ltd, na koje je društvo Racing‑Live SAS prenijelo žig čija je registracija zatražena, podnijelo je OHIM‑u žalbu protiv odluke Odjela za prigovore na temelju članaka 57. do 62. Uredbe br. 40/94 (sada članci 58. do 64. Uredbe br. 207/2009).

               11

               Odlukom od 16. listopada 2008. (u daljnjem tekstu: pobijana odluka) prvo žalbeno vijeće poništilo je odluku Odjela za prigovore. Ono je smatralo da, iako su proizvodi i usluge o kojima je riječ istovjetni ili slični, ne postoji vjerojatnost dovođenja u zabludu u smislu članka 8. stavka 1. točke (b) Uredbe br. 40/94 glede prijavljenog žiga i žigova kojih je nositelj tužitelj jer među tim znakovima postoje očite razlike. To je vijeće, nadalje, smatralo da relevantna javnost, koja obuhvaća normalne potrošače i profesionalne korisnike, kombinaciju slova „f“ i brojke „1“ percipira kao generičku oznaku jedne kategorije automobila za utrke i, u širem smislu, utrka takvih automobila. Osim toga, zaključilo je da se ugled ranijih žigova odnosi samo na element „f1“ žiga registriranog pod brojem 631531.

               12

               Što se tiče članka 8. stavka 5. Uredbe br. 40/94, žalbeno je vijeće smatralo da, iako je moguće da raniji figurativni žig prenosi imidž najnovije tehnologije, ekskluzivnosti i luksuza, taj se imidž prenosi samo putem elementa „f1“ u obliku logotipa F1. Međutim, ono je smatralo da malo potrošača kratici F1 pripisuje razlikovni karakter, osim ako je prikazana u obliku tog logotipa. U tom pogledu žalbeno je vijeće utvrdilo da nijedan element prijavljenog žiga javnost ne podsjeća na taj logotip i da, slijedom toga, prijavljeni žig ne bi iskorištavao ranije žigove ili oštetio njihov ugled; on također svojem nositelju ne bi omogućio da neopravdano stekne korist od pozitivnog imidža tih žigova.

         Postupci pred Općim sudom i Sudom

               13

               Tužbom podnesenom tajništvu Općeg suda 14. siječnja 2009. tužitelj je podnio tužbu radi poništenja pobijane odluke zbog povrede članka 8. stavka 1. točke (b) i članka 8. stavka 5. Uredbe br. 40/94.

               14

               Opći sud na raspravi održanoj 10. lipnja 2010. saslušao je izlaganja i odgovore stranaka na pitanja koja im je usmeno postavio.

               15

               Presudom od 17. veljače 2011., Formula One Licensing/OHIM – Global Sports Media (F1-LIVE) (T‑10/09, Zb., u daljnjem tekstu: presuda Općeg suda, EU:T:2011:45) Opći sud odbio je tužbu i tužiteljima naložio snošenje troškova.

               16

               Opći sud pritom je odbio dva tužbena razloga koja je istaknuo tužitelj.

               17

               Tužitelj je 29. travnja 2011. tajništvu Suda podnio žalbu protiv presude Općeg suda, kojom je od Suda zatražio da ukine tu presudu.

               18

               Sud je presudom od 24. svibnja 2012. Formula One Licensing/OHIM, (C‑196/11 P, Zb., u daljnjem tekstu: presuda povodom žalbe, EU:C:2012:314) ukinuo presudu Općeg suda.

               19

               Sud je utvrdio da je Opći sud u postupku registracije žiga Zajednice doveo u pitanje valjanost ranijih žigova i time povrijedio članak 8. stavak 1. točku (b) Uredbe br. 40/94. U tim okolnostima, Formula One Licensing osnovano je tvrdio da pobijana presuda sadrži pogrešku koja se tiče prava (presuda povodom žalbe, točka 18. supra, EU:C:2012:314, t. 51. do 53.).

               20

               Sud je presudu vratio na ponovno odlučivanje Općem sudu kako bi on ispitao je li moguće, a da se ne utvrdi postojanje razlikovnog karaktera elementa „f1“ u ranijim žigovima, ne primijeniti članak 8. stavak 1. točku (b) Uredbe br. 40/94.

               21

               Slijedom presude povodom žalbe i sukladno članku 118. stavku 1. Poslovnika Općeg suda, predmet je dodijeljen šestom vijeću. Zatim je, budući da se sastav vijećâ Općeg suda promijenio, sudac izvjestitelj raspoređen u osmo vijeće, kojemu je stoga ovaj predmet dodijeljen.

               22

               ESPN Sports Media Ltd dopisom od 11. lipnja 2014. zatražio je da intervenira u postupak pred Općim sudom umjesto društva Global Sports Media Ltd zato što su prava povezana s prijavljenim žigom prenesena na njega.

               23

               Stranke u postupku dopisom od 17. lipnja 2014. bile su pozvane podnijeti svoja očitovanja o zahtjevu za zamjenu intervenijenta. U dopisu od 20. lipnja 2014. OHIM se nije usprotivio tomu da društvo ESPN Sports Media intervenira u ovaj postupak umjesto društva Global Sports Media.

               24

               Opći sud (osmo vijeće) dopisom od 30. lipnja 2014. odobrio je zamjenu.

         Zahtjevi stranaka nakon vraćanja na ponovno odlučivanje

               25

               Stranke su bile pozvane iznijeti svoja očitovanja sukladno članku 119. stavku 1. Poslovnika. Tužitelj i OHIM u predviđenim su rokovima, to jest 9. kolovoza i 28. rujna 2012., podnijeli svoja očitovanja. Intervenijent nije podnio očitovanja u predviđenom roku.

               26

               Tužitelj u svojim očitavanjima od Općeg suda zahtijeva da:

                        —

                        poništi pobijanu odluku;

                        —

                        naloži OHIM‑u i intervenijentu snošenje troškova postupaka pred OHIM‑om, Općim sudom i Sudom.

               27

               OHIM u svojim očitovanjima od Općeg suda zahtijeva da:

                        —

                        odbije tužbu u cijelosti;

                        —

                        naloži tužitelju snošenje troškova.

         Pravo

               28

               U prilog tužbi tužitelj navodi dva tužbena razloga: povredu članka 8. stavka 1. točke (b) Uredbe br. 40/94 i povredu članka 8. stavka 5. te uredbe.

         Prvi tužbeni razlog, koji se temelji na povredi članka 8. stavka 1. točke (b) Uredbe br. 40/94

               29

               Najprije treba utvrditi da se, kao što je to smatralo žalbeno vijeće, relevantna javnost sastoji od prosječnih potrošača u Europskoj uniji.

               30

               Žalbeno vijeće u točkama 25. do 27. pobijane odluke također je ispravno zaključilo da su proizvodi i usluge na koje se odnose suprotstavljeni žigovi bili istovjetni ili vrlo slični.

               31

               Osim toga, podrazumijeva se da je kombinacija slova „f“ i brojke „1“ kratica za „formulu 1“, što općenito označava kategoriju automobila za utrke i, u širem smislu, utrke takvih automobila.

               32

               Tužitelj u biti ističe da postoji vjerojatnost zabune između verbalnog žiga F1, zaštićenog kao međunarodni žig u Danskoj, Njemačkoj, Francuskoj, Italiji i Mađarskoj, s jedne strane, i prijavljenog žiga F1-LIVE, s druge strane. Isto vrijedi u odnosu na figurativni žig Zajednice i prijavljeni žig.

               33

               Kao što to proizlazi iz presude povodom žalbe (točka 18. supra, EU:C:2012:314, t. 47.), kako bi se izbjegla povreda članka 8. stavka 1. točke (b) Uredbe br. 40/94, u odnosu na raniji nacionalni znak, na kojem se temelji prigovor registraciji žiga Zajednice, treba priznati određeni stupanj razlikovnog karaktera.

               34

               U skladu s tim, ne može se zaključiti da je znak F1 generički, opisni ili bez ikakvog razlikovnog karaktera a da se ne dovede u pitanje, u okviru postupka registracije žiga Zajednice, valjanost ranijeg nacionalnog žiga, što bi dovelo do povrede članka 8. stavka 1. točke (b) Uredbe br. 40/94. (presuda povodom žalbe, točka 18. supra, EU:C:2012:314, t. 51. i 52.).

               35

               Točno je da ako se prigovor, utemeljen na postojanju ranijeg nacionalnog žiga, podnese protiv registracije žiga Zajednice, OHIM, i slijedom toga Opći sud, mora provjeriti na koji način relevantna javnost percipira znak, koji je istovjetan tom nacionalnom žigu, u žigu čija se registracija zahtijeva i ocijeniti, ako je to potrebno, stupanj razlikovnog karaktera tog znaka (presuda povodom žalbe, točka 18. supra, EU:C:2012:314, t. 42.).

               36

               Međutim, takve provjere ne mogu dovesti do utvrđenja o nepostojanju razlikovnog karaktera znaka istovjetnog registriranom i zaštićenom nacionalnom žigu jer takvo utvrđenje ne bi bilo spojivo ni s istodobnim postojanjem žigova Zajednice i nacionalnih žigova ni s člankom 8. stavkom 1. točkom (b) Uredbe br. 40/94, tumačenim zajedno sa stavkom 2. točkom (a) podtočkom ii. istog članka (presuda povodom žalbe, točka 18. supra, EU:C:2012:314, t. 44.).

               37

               Naime, kao što to proizlazi iz presude povodom žalbe navedene u točki 18. ove presude (EU:C:2012:314, t. 45.), takvo bi utvrđenje štetilo nacionalnim žigovima koji su istovjetni sa znakom za koji se smatra da nema razlikovni karakter jer bi registracija takvog žiga Zajednice stvorila situaciju u kojoj bi moglo doći do lišenja nacionalne zaštite tih znakova. Prema tome, spomenuto utvrđenje ne bi bilo u skladu sa sustavom uspostavljenim Uredbom br. 40/94 koji se temelji na istodobnom postojanju žigova Zajednice i nacionalnih žigova, kao što je to navedeno u uvodnoj izjavi 5. te uredbe, s obzirom na to da se valjanost međunarodnog ili nacionalnog žiga može dovesti u pitanje zbog nepostojanja razlikovnog karaktera samo u okviru postupka za proglašavanje žiga ništavim pokrenutog u dotičnoj državi članici na temelju članka 3. stavka 1. točke (b) Prve direktive Vijeća 89/104/EEZ od 21. prosinca 1998. o usklađivanju zakonodavstava država članica o žigovima (SL 1989, L 40, str. 1.) i Direktive 2008/95/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 22. listopada 2008. o usklađivanju zakonodavstava država članica o žigovima (SL L 299, str. 25.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 17., svezak 2., str. 149.).

               38

               Pritom treba napomenuti da iz pisanih dokaza koje su stranke podnijele OHIM‑u proizlazi da, s obzirom na to da je, kao što je to bilo navedeno u točki 31. ove presude, verbalni element „f1“ uobičajena kratica izraza „formula 1“, taj element ima slab razlikovni karakter. U tom pogledu treba podsjetiti da se proizvodi i usluge obuhvaćeni prijavom za registraciju odnose, konkretnije, na područje formule 1.

               39

               Nadalje, tužiteljeva tvrdnja prema kojoj je verbalni element „f1“ dominantan element prijavljenog žiga ne može se prihvatiti. Naime, prijavljeni žig relativno je složen jer se sastoji od dvaju verbalnih elemenata, „f1“ i „live“, koji su razdvojeni crticom i uključeni u originalnu grafičku konfiguraciju, s kojom tvore poseban logo. Prema tome, oni će se vizualno percipirati kao cjelina.

               40

               Kada je riječ o navodnom ugledu, iz spisa proizlazi da je žalbeno vijeće ispravno zaključilo da je on isključivo povezan sa značajkom logotipa verbalnog elementa „f1“ u obliku logotipa.

               41

               Stoga treba usporediti suprotstavljene znakove, to jest raniji verbalni žig F1 i prijavljeni žig, te, ako je to potrebno, raniji figurativni žig F1 Formula 1 i prijavljeni žig.

               42

               Najprije treba istaknuti da je žalbeno vijeće u točki 59. i sljedećima pobijane odluke ispravno utvrdilo da postoji određen stupanj sličnosti između suprotstavljenih znakova zbog elementa „f1“ koji im je zajednički. Međutim, oni se razlikuju vizualno, i to na temelju dužine, postojanja riječi „live“ i činjenice da prijavljeni žig sadrži figurativni element.

               43

               S fonetskog stajališta valja utvrditi da prijavljeni žig sadrži dvije riječi, a da raniji žigovi sadrže samo jednu riječ. Dodatna riječ, koja se izgovara, u određenoj mjeri oslabljuje prisutnost zajedničkog elementa „f1“. Međutim, zbog činjenice da oba suprotstavljena znaka sadrže element „f1“, koji se u prijavljenom žigu izgovara na prvome mjestu, fonetski gledano postoji određen stupanj sličnosti.

               44

               S konceptualnog stajališta, raniji žig označava posebnu vrstu automobila za utrke, to jest automobile formule 1, i može se također percipirati tako da implicitno označava utrke formule 1. Prijavljeni žig prenosi istu poruku, međutim dodavanje riječi „live“, koja upućuje na izravni prijenos ili izvještavanje o događaju, čini ga konceptualno bogatijim od ranijeg žiga.

               45

               Iz svega prethodno navedenog slijedi da, iako postoje elementi na temelju kojih se suprotstavljeni žigovi vizualno, fonetski i konceptualno razlikuju, između njih također postoji određen stupanj opće sličnosti jer figurativni žig za koji je podnesena prijava za registraciju sadrži verbalni element ranijeg žiga.

               46

               Prema tome, glede suprotstavljenih žigova treba još provesti sveobuhvatnu ocjenu postojanja vjerojatnosti dovođenja u zabludu.

               47

               Što se tiče vjerojatnosti dovođenja u zabludu, treba podsjetiti da ukupna ocjena te vjerojatnosti podrazumijeva određenu međuovisnost čimbenika koji se uzimaju u obzir te osobito sličnosti žigova i obuhvaćenih proizvoda ili usluga. Na taj se način nizak stupanj sličnosti obuhvaćenih proizvoda ili usluga može nadomjestiti višim stupnjem sličnosti žigova kao i obrnuto (presude od 29. rujna 1998., Canon, C‑39/97, Zb., EU:C:1998:442, t. 17. i od 14. prosinca 2006., Mast‑Jägermeister/OHIM – Licorera Zacapaneca (VENADO u okviru i dr.), T‑81/03, T‑82/03, i T‑103/03, Zb., EU:T:2006:397, t. 74.).

               48

               U tom pogledu valja podsjetiti da element „f1“ u običnoj tipografiji glede obuhvaćenih proizvoda i usluga ima tek slab razlikovni karakter i da je eventualni ugled figurativnog žiga Zajednice koji se koristi u Uniji u biti povezan sa samim logotipom.

               49

               Međutim, valja istaknuti da, čak i ako je razlikovni karakter ranijeg znaka slab, to ne isključuje da se u predmetnom slučaju utvrdi postojanje vjerojatnosti dovođenja u zabludu. Naime, iako razlikovni karakter ranijeg žiga treba uzeti u obzir prilikom ocjene vjerojatnosti dovođenja u zabludu (vidjeti analogijom presudu Canon, točka 47. supra, EU:C:1998:442, t. 24.), on predstavlja samo jedan od elemenata koji ulaze u tu ocjenu. Prema tome, vjerojatnost dovođenja u zabludu može postojati čak i ako raniji žig ima slab razlikovni karakter, osobito zbog sličnosti znakova i obuhvaćenih proizvoda i usluga (vidjeti presudu od 13. prosinca 2007., Xentral/OHIM – Pages jaunes (PAGESJAUNES.COM), T‑134/06, Zb., EU:T:2007:387, t. 70. i navedenu sudsku praksu).

               50

               U tom pogledu valja napomenuti da su proizvodi i usluge obuhvaćeni prijavljenim žigom i oni obuhvaćeni ranijim žigovima istovjetni ili vrlo slični.

               51

               Osim toga, kao što to proizlazi iz točaka 42. i 45. ove presude, verbalni element „f1“ ranijeg žiga također je upotrijebljen u žigu za koji je podnesena prijava za registraciju. Iako se verbalni element „f1“ ne može smatrati dominantnim u prijavljenom znaku, to ne znači da ga zato treba smatrati zanemarivim. Točnije, valja utvrditi da bi se druga dva sastavna elementa prijavljenog žiga, verbalni element „live“ i figurativni element koji se sastoji od kruga nasuprot tamnosivoj pozadini, mogla percipirati tako da označavaju, kao prvo, prijenos sportskih događaja uživo i, kao drugo, trkalište. Prema tome, budući da ti elementi mogu prizvati opći koncept događaja povezanih s automobilskim sportom, njihova kombinacija s verbalnim elementom „f1“ pridonosi tomu da se u percepciji relevantne javnosti učvrsti slika automobilskih utrka formule 1, koju prenosi taj verbalni element.

               52

               Iz prethodno navedenog, a osobito iz činjenice da relevantna javnost u sjećanju ima samo nepotpunu sliku žigova o kojima je riječ, tako da njihov zajednički element „f1“ uzrokuje određenu sličnost među njima, i iz međuovisnosti različitih čimbenika koji se trebaju uzeti u obzir jer su proizvodi o kojima je riječ istovjetni ili vrlo slični proizlazi da se ne može isključiti vjerojatnost dovođenja potrošača u zabludu. Drugim riječima, postoji vjerojatnost da su u percepciji potrošača ta dva žiga povezana jer će oni prijavljeni žig tumačiti kao inačicu ranijeg žiga F1 zbog njegova identičnog izgleda i stoga donijeti zaključak o istom komercijalnom podrijetlu tih žigova.

               53

               Slijedom navedenog, treba utvrditi da je žalbeno vijeće pogriješilo zaključivši da glede prijavljenog žiga i ranijeg verbalnog žiga ne postoji vjerojatnost dovođenja u zabludu.

               54

               Iz svega prethodno navedenog slijedi da pobijanu presudu treba poništiti a da nije potrebno usporediti raniji figurativni žig s prijavljenim žigom i ispitati drugi tužbeni razlog.

         Troškovi

               55

               U presudi povodom žalbe Sud je odgodio odluku o troškovima. Prema tome, Opći sud, sukladno članku 121. Poslovnika, mora u ovoj presudi odlučiti o svim troškovima različitih postupaka.

               56

               U skladu s člankom 87. stavkom 2. Poslovnika, svakoj stranci koja ne uspije u postupku nalaže se snošenje troškova, ako je takav zahtjev postavljen.

               57

               Budući da su OHIM i intervenijent izgubili spor, treba im naložiti snošenje troškova sukladno tužiteljevu zahtjevu.

               58

               Osim toga, tužitelj zahtijeva da se OHIM‑u i intervenijentu naloži snošenje troškova koji su mu nastali u postupku pred OHIM‑om. U tom pogledu treba napomenuti da se, u skladu s člankom 136. stavkom 2. Poslovnika, nužni troškovi nastali strankama u postupku pred žalbenim vijećem smatraju troškovima čiju je naknadu moguće tražiti. Međutim, to ne vrijedi za troškove nastale u postupku pred Odjelom za prigovore OHIM‑a (presuda od 25. lipnja 2010., MIP Metro/OHIM – CBT Comunicación Multimedia (Metromeet), T‑407/08, Zb., EU:T:2010:256, t. 51.). Stoga se tužiteljev zahtjev da se OHIM‑u i intervenijentu, koji nisu uspjeli u svojim zahtjevima, naloži snošenje troškova, uključujući one nastale u postupku pred OHIM‑om, može prihvatiti samo u pogledu nužnih troškova nastalih tužitelju u postupku pred žalbenim vijećem OHIM‑a.

               Slijedom navedenoga,
               OPĆI SUD (osmo vijeće)
               proglašava i presuđuje:

                           1.

                           Poništava se odluka prvog žalbenog vijeća Ureda za usklađivanje na unutarnjem tržištu (žigovi i dizajni) (OHIM) od 16. listopada 2008. (predmet R 7/2008‑1).

                           2.

                           Nalaže se OHIM‑u i društvu ESPN Sports Media Ltd snošenje troškova nastalih društvu Formula One Licensing BV u postupcima pred Općim sudom i Sudom kao i onih nastalih u postupku pred žalbenim vijećem OHIM‑a.

                           Gratsias

                           Kancheva

                           Wetter

                     Objavljeno na javnoj raspravi u Luxembourgu, 11. prosinca 2014.
                     Potpisi

            (
            *1
         )	Jezik postupka: engleski


Presuda Suda (deveto vijeće) od 10. srpnja 2014.#Peek & Cloppenburg KG protiv Ureda za usklađivanje na unutarnjem tržištu (žigovi i dizajni) (OHIM).#Žalba – Žig Zajednice – Verbalni žig Peek & Cloppenburg – Prigovor drugog nositelja trgovačkog naziva ,Peek & Cloppenburg’ – Odbijanje registracije.#Spojeni predmeti C‑325/13 P i C‑326/13 P.


Presuda Suda (drugo vijeće) od 22. prosinca 2010.#Rosa María Gavieiro Gavieiro (C-444/09) i Ana María Iglesias Torres (C-456/09) protiv Consellería de Educación e Ordenación Universitaria de la Xunta de Galicia.#Zahtjevi za prethodnu odluku: Juzgado de lo Contencioso-Administrativo nº 3 de A Coruña i Juzgado de lo Contencioso-Administrativo nº 3 de Pontevedra - Španjolska.#Socijalna politika - Direktiva 1999/70/EZ.#Spojeni predmeti C-444/09 i C-456/09.


Presuda Prvostupanjskog suda (sedmo vijeće) od 23. rujna 2009. # Phildar SA protiv Ureda za usklađivanje na unutarnjem tržištu (žigovi i dizajni) (OHIM). # Žig Zajednice - Postupak povodom prigovora. # Predmet T-99/06.


Presuda Suda od 17. srpnja 1997.#A. Leur-Bloem protiv Inspecteur der Belastingdienst/Ondernemingen Amsterdam 2.#Zahtjev za prethodnu odluku: Gerechtshof Amsterdam - Nizozemska.#Članak 177. - Direktiva 90/434/EEZ.#Predmet C-28/95.


Presuda Suda (prvo vijeće) 16. srpnja 2009.#Spojeni predmeti C-202/08 P i C-208/08 P.


Presuda Općeg suda (sedmo vijeće) od 17. svibnja 2013. # Rocket Dog Brands LLC protiv Ureda za usklađivanje na unutarnjem tržištu (žigovi i dizajni) (OHIM). # Žig Zajednice - Postupak povodom prigovora. # Predmet T-231/12.


Presuda Suda (drugo vijeće) od 21. listopada 2010. # Idryma Typou AE protiv Ypourgos Typou kai Meson Mazikis Enimerosis. # Zahtjev za prethodnu odluku: Symvoulio tis Epikrateias - Grčka. # Pravo društava - Prva direktiva 68/151/EEZ. # Predmet C-81/09.


Presuda Službeničkog suda (treće vijeće) 16. travnja 2008.#Frantisek Doktor protiv Vijeće Europske unije.#Predmet F-73/07.