title: Predmet T-444/14: Tužba podnesena 12. lipnja 2014. – Furukawa Electric protiv Komisije

text:
               8.9.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 303/38

         Tužba podnesena 12. lipnja 2014. – Furukawa Electric protiv Komisije
   (Predmet T-444/14)
   2014/C 303/46
   Jezik postupka: engleski

      Stranke

      Tužitelj: Furukawa Electric Co. Ltd (Tokijo, Japan) (zastupnici: C. Pouncey, A. Luke i L. Geary, Solicitors)

      Tuženik: Europska komisija

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

               —

               naloži poništenje članka 1. stavka 9. točke (a) odluke u mjeri u kojoj navodi da je Furukawa uključena u povredu članka 101. UFEU-a i članka 53. Sporazuma o EGP-u, u razdoblju od 18. veljače 1999. do 30. rujna 2001. Podredno, da naloži poništenje članka 1. stavka 9. točke (a) odluke u mjeri u kojoj navodi da je bilo koja povreda koja uključuje Furukawu započela 18. veljače 1999. i/ili da je Furukawa izravno uključena u bilo koju povredu nakon 11. lipnja 2001.;

               —

               naloži poništenje članka 2. točke (n) odluke i/ili da bitno smanji novčanu kaznu;

               —

               ako Sud u presudi povodom tužbe VISCAS Corporationa smanji novčanu kaznu nametnutu člankom 2. točkom (p) odluke o povredama VISCAS Corporationa za koje je Furukawa solidarno i pojedinačno odgovorna, neka utvrdi da je Furukawa ima pravo na jednako smanjenje iznosa novčane kazne za koju je solidarno i pojedinačno odgovorna; i

               —

               naloži Komisiji snošenje tužiteljevih troškova ovog postupka.

      Tužbeni razlozi i glavni argumenti

   Ovom tužbom tužitelj traži djelomično poništenje Komisijine Odluke C(2014) 2139 final od 2. travnja 2014. u predmetu AT.39610 – električni vodovi.
   U prilog osnovanosti tužbe tužitelj ističe sedam tužbenih razloga.

               1.

               Prvi tužbeni razlog odnosi se na navod da je Komisija povrijedila članak 101. UFEU-a i članak 53. Sporazuma o EGP-u i/ili Uredbu br. 1/2003 (1) pogrešno kvalificirajući ponašanje u razdoblju od 18. veljače 1999. do 30. rujna 2001. Tužitelj navodi:

                           —

                           da Komisija nije utvrdila postojanje povrede koja uključuje tužitelja u uvjetima navedenima u osporavanoj odluci tijekom tog razdoblja; i

                           —

                           podredno, da Komisija nije utvrdila da je povreda koja uključuje tužitelja počela 18. veljače 1999.

               2.

               Drugi tužbeni razlog odnosi se na podredni navod da Komisija nije dokazala da je tužitelj nastavio sudjelovati u bilo kojoj povredi nakon 11. lipnja 2001. ili da je 'nastavljena' njegova uključenost putem VISCAS Corporationa nakon 30. rujna 2001.

               3.

               Treći tužbeni razlog odnosi se na podredni navod da Komisija nije dokazala razinu uključenosti tužitelja u povredi.

               4.

               Četvrti tužbeni razlog odnosi se na navod da je nastupila zastara za novčanu kaznu koja je nametnuta tužitelju u odnosu na razdoblje prije 1. listopada 2001.

               5.

               Peti tužbeni razlog odnosi se na podredni navod da je Komisija pogriješila u izračunu novčane kazne nametnute tužitelju:

                           —

                           koristeći neprikladan iznos vrijednosti prodaje kod izračuna novčane kazne nametnute tužitelju;

                           —

                           pogrešno računajući množitelj za trajanje; i

                           —

                           neprimjenjujući olakotne okolnosti u odnosu na tužitelja.

               6.

               Šesti tužbeni razlog odnosi se na zahtjev Sudu da i na tužitelja primijeni smanjenje novčane kazne koju Sud može odobriti VISCAS Corporationu povodom bilo kojeg zahtjeva VISCAS Corporationa za poništenje ili promjenu novčane kazne nametnute osporavanom odlukom.

               7.

               Sedmi tužbeni razlog odnosi se na navod da je novčana kazna u svakom slučaju očito neproporcionalna, pretjerana i neprikladna te da Sud stoga treba upotrijebiti svoju neograničenu nadležnost u skladu s člankom 261. UFEU-a i člankom 31. Uredbe br. 1/2003 kako bi revidirao iznos novčane kazne te ju na taj način bitno umanjio.

      (1)  Uredba Vijeća (EZ) br. 1/2003 od 16. prosinca 2002. o provedbi pravila o tržišnom natjecanju koja su propisana člancima [101. UFEU-a] i [102. UFEU-a] (SL 2003 L 1, str. 1.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 8., svezak 1., str. 165.)


title: Predmet T-525/13: Tužba podnesena 30. rujna 2013. — H&M Hennes & Mauritz protiv OHIM-a — Yves Saint Laurent (ručne torbe)

text:
               7.12.2013

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 359/15

         Tužba podnesena 30. rujna 2013. — H&M Hennes & Mauritz protiv OHIM-a — Yves Saint Laurent (ručne torbe)
   (Predmet T-525/13)
   2013/C 359/30
   Jezik na kojem je tužba podnesena: engleski

      Stranke

      Tužitelj: H&M Hennes & Mauritz BV & Co. KG (Hamburg, Njemačka) (zastupnici: H. Hartwig i A. von Mühlendahl, odvjetnici)

      Tuženik: Ured za usklađivanje na unutarnjem tržištu (žigovi i dizajni)

      Druga stranka u postupku pred žalbenim vijećem: Yves Saint Laurent SAS (Pariz, Francuska)

      Zahtjevi

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

               —

               ukine odluku tuženikovog trećeg žalbenog vijeća od 8. srpnja 2013. u predmetu R 207/2012-3;

               —

               proglasi registrirani dizajn Zajednice br. 613294-0001 ništavim;

               —

               naloži tuženiku snošenje troškova postupka, uključujući troškove tužitelja pred žalbenim vijećem;

               —

               nadalje, u slučaju da druga stranka intervenira u ovaj postupak, naloži Yves Saint Laurent SAS snošenje troškova postupka, uključujući troškove tužitelja pred žalbenim vijećem.

      Tužbeni razlozi i glavni argumenti

      Registrirani dizajn Zajednice protiv kojeg je podnesen zahtjev za proglašenje ništavosti: dizajn za proizvod „ručne torbe” — registrirani dizajn Zajednice br. 613294-0001.

      Nositelj dizajna Zajednice: druga stranka u postupku pred žalbenim vijećem

      Stranka koja zahtijeva proglašenje ništavosti dizajna Zajednice: tužitelj

      Obrazloženje zahtjeva za proglašenje ništavosti dizajna Zajednice: Nedostatak individualnog karaktera na temelju članka 6. Uredbe Vijeća br. 6/2002.

      Odluka Odjela za poništaje: zahtjev za proglašenje ništavosti je odbačen

      Odluka žalbenog vijeća: žalba je odbijena

      Tužbeni razlog: povreda članka 6. Uredbe Vijeća br. 6/2002.


title: Predmet C-621/13 P: Rješenje Suda (deveto vijeće) od 11. veljače 2015. – Orange protiv Europske komisije, Francuske Republike, Departmana Hauts-de-Seine, društva Sequalum SAS (Žalba — Članak 181. Poslovnika Suda — Državne potpore — Naknada troškova javne službe za uvođenje i korištenje širokopojasne elektroničke komunikacijske mreže)

text:
               4.5.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 146/8

         Rješenje Suda (deveto vijeće) od 11. veljače 2015. – Orange protiv Europske komisije, Francuske Republike, Departmana Hauts-de-Seine, društva Sequalum SAS
   (Predmet C-621/13 P) (1)

   ((Žalba - Članak 181. Poslovnika Suda - Državne potpore - Naknada troškova javne službe za uvođenje i korištenje širokopojasne elektroničke komunikacijske mreže))
   (2015/C 146/12)
   Jezik postupka: francuski

      Stranke

      Žalitelj: Orange (zastupnici: D. Gillet i H. Viaene, odvjetnici)

      Druge stranke u postupku: Europska komisija (zastupnici: B. Stromsky i C. Urraca Caviedes, agenti), Francuska Republika (zastupnici: J. Bousin i M. D. Colas, agenti), Departman Hauts-de-Seine (zastupnik: G. O’Mahony, odvjetnik), Sequalum SAS (zastupnik: L. Feldman, odvjetnik)

      Izreka

               1.

               Žalba se odbija.

               2.

               Društvu Orange SA nalaže se snošenje troškova Europske komisije, Francuske Republike, departmana Hauts-de-Seine i društva Sequalum SAS.

      (1)  SL C 39, 8.2.2014.


title: Predmet T-672/15: Tužba podnesena 12. studenoga 2015. – Malta Cross Foundation International protiv OHIM-a – Malteser Hilfsdienst (Malta Cross International Foundation)

text:
               25.1.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 27/73

         Tužba podnesena 12. studenoga 2015. – Malta Cross Foundation International protiv OHIM-a – Malteser Hilfsdienst (Malta Cross International Foundation)
   (Predmet T-672/15)
   (2016/C 027/92)
   Jezik na kojem je tužba podnesena: engleski

      Stranke

      Tužitelj: Malta Cross Foundation International, Inc. (Hallandale Beach, Sjedinjene Američke Države) (zastupnik: J. Pimenta, odvjetnik)

      Tuženik: Ured za usklađivanje na unutarnjem tržištu (žigovi i dizajni) (OHIM)

      Druga stranka pred žalbenim vijećem: Malteser Hilfsdienst e.V. (Köln, Njemačka)

      Podaci o postupku pred OHIM-om

      Podnositelj prijave: tužitelj

      Predmetni sporni žig: figurativni žig Zajednice s verbalnim elementima „Malta Cross International Foundation” – prijava za registraciju br. 7 252 554

      Postupak pred OHIM-om: postupak povodom prigovora

      Pobijana odluka: odluka velikog žalbenog vijeća OHIM-a od 9. srpnja 2015. u predmetu R 863/2011-G

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

               —

               poništi pobijanu odluku;

               —

               naloži OHIM-u i, ako je to slučaj, intervenijentu snošenje troškova postupka povodom prigovora i postupka pred žalbenim vijećem.

      Tužbeni razlozi

               —

               povreda članka 8. stavka 1. točke (b) Uredbe br. 207/2009;

               —

               povreda članka 8. stavka 5. Uredbe br. 207/2009.


title: Predmet C-82/14: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 17. veljače 2014. uputio Corte Suprema di Cassazione (Italija) – Agenzia delle Entrate protiv Nuova Invincibile

text:
               12.5.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 142/18

         Zahtjev za prethodnu odluku koji je 17. veljače 2014. uputio Corte Suprema di Cassazione (Italija) – Agenzia delle Entrate protiv Nuova Invincibile
   (Predmet C-82/14)
   2014/C 142/25
   Jezik postupka: talijanski

      Sud koji je uputio zahtjev

   Corte Suprema di Cassazione

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelj: Agenzia delle Entrate

      Tuženik: Nuova Invincibile

      Prethodno pitanje

   Je li [mjera poput porezne amnestije iz članka 9. stavka 17. Zakona br. 289/2002, koja se odnosi na prošla razdoblja i koja je u određenoj mjeri usmjerena na obeštećenje osoba koje su pogođene prirodnim katastrofama,] koja utječe na ukupne iznose koji su naplaćeni (ili se imaju naplatiti) primjenom PDV-a, obuhvaćena zabranom iz presude Suda Europske unije od 17. srpnja 2008. u predmetu C-132/06?


title: Predmet T-714/14: Tužba podnesena 8. listopada 2014. – Bonney protiv OHIM-a – Bruno (ATHEIST)

text:
               1.12.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 431/40

         Tužba podnesena 8. listopada 2014. – Bonney protiv OHIM-a – Bruno (ATHEIST)
   (Predmet T-714/14)
   (2014/C 431/63)
   Jezik na kojem je tužba podnesena: engleski

      Stranke

      Tužitelj: David Bonney (London, Ujedinjena Kraljevina) (zastupnik: D. Farnsworth, solicitor)

      Tuženik: Ured za usklađivanje na unutarnjem tržištu (žigovi i dizajni) (OHIM)

      Druga stranka pred žalbenim vijećem: Vanessa Bruno (Pariz, Francuska)

      Podaci o postupku pred OHIM-om

      Podnositelj prijave: tužitelj

      Sporni žig u pitanju: verbalni žig Zajednice „ATHEIST”– prijava za registraciju br. 1 0 0 34  874

      Postupak pred OHIM-om: postupak povodom prigovora

      Pobijana odluka: odluka Četvrtog žalbenog vijeća OHIM-a od 5. kolovoza 2014. u predmetu R 803/2013-4

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

               —

               poništi pobijanu odluku;

               —

               odbije prigovor u dijelu u kojem se odnosi na robu i usluge iz razreda 18, 25 i 35;

               —

               naloži OHIM-u snošenje troškova.

      Tužbeni razlog

               —

               povreda članka 8. stavka 1. točke (b) Uredbe br. 207/2009.


title: Predmet T-613/14: Presuda Općeg suda od 7. travnja 2016. – Industrias Tomás Morcillo protiv EUIPO-a – Aucar Trailer (Polycart A Whole Cart Full of Benefits) („Žig Europske unije — Postupak povodom prigovora — Prijava figurativnog žiga Europske unije Polycart A Whole Cart Full of Benefits — Raniji figurativni žig Europske unije POLICAR — Relativni razlog za odbijanje — Vjerojatnost dovođenja u zabludu — Članak 8. stavak 1. točka (b) Uredbe (EZ) br. 207/2009”)

text:
               30.5.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 191/25

         Presuda Općeg suda od 7. travnja 2016. – Industrias Tomás Morcillo protiv EUIPO-a – Aucar Trailer (Polycart A Whole Cart Full of Benefits)
   (Predmet T-613/14) (1)

   ((„Žig Europske unije - Postupak povodom prigovora - Prijava figurativnog žiga Europske unije Polycart A Whole Cart Full of Benefits - Raniji figurativni žig Europske unije POLICAR - Relativni razlog za odbijanje - Vjerojatnost dovođenja u zabludu - Članak 8. stavak 1. točka (b) Uredbe (EZ) br. 207/2009”))
   (2016/C 191/31)
   Jezik postupka: španjolski

      Stranke

      Tužitelj: Industrias Tomás Morcillo, SL (Albuixech, Španjolska) (zastupnik: A. Sanz-Bermell y Martínez, odvjetnik)

      Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (zastupnici: S. Palmero Cabezas i A. Schifko, agenti)

      Druga stranka u postupku pred žalbenim vijećem EUIPO-a: Aucar Trailer, SL (Premia de Mar, Španjolska)

      Predmet

   Tužba protiv odluke prvog žalbenog vijeća EUIPO-a od 7. svibnja 2014. (predmet R 1735/2012-1) u vezi s postupkom povodom prigovora između Aucar Trailer, SL i Industrias Tomás Morcillo, SL.

      Izreka

               1.

               Tužba se odbija.

               2.

               Industrias Tomás Morcillo, SL nalaže se snošenje troškova.

      (1)  SL C 339, 29. 9. 2014.


title: Predmet T-238/16: Tužba podnesena 17. svibnja 2016. – Clean Sky 2 Joint Undertaking protiv Scouring Environnement

text:
               18.7.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 260/44

         Tužba podnesena 17. svibnja 2016. – Clean Sky 2 Joint Undertaking protiv Scouring Environnement
   (Predmet T-238/16)
   (2016/C 260/55)
   Jezik postupka: engleski

      Stranke

      Tužitelj: Clean Sky 2 Joint Undertaking (CSJU) (zastupnici: B. Mastantuono, agent, uz asistenciju M. Velardoa, odvjetnika)

      Tuženik: Scouring Environnement SARL (Tauriac, Francuska)

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

               —

               naloži tuženiku plaćanje CSJU-u iznosa od 60 000,00 eura u vezi sa Sporazumom o subvenciji br. 287071 „BiMed – Metoda uklanjanja laka i tretiranja suhih površina bikarbonatom”, i iznosa od 3 600,00 eura na ime zateznih kamata izračunatih po stopi od 3,65 % za razdoblje od 12. rujna 2014. do 3. svibnja 2016.; i

               —

               naloži tuženiku snošenje troškova ovog postupka.

      Tužbeni razlozi i glavni argumenti

   U prilog osnovanosti tužbe tužitelj ističe sljedeće tužbene razloge.
   Tužitelj tvrdi da je tuženik povrijedio svoje ugovorne obveze jer nije dostavio potrebna izvješća, financijske izjave i proizvode koje je trebalo dostaviti u prvom razdoblju, u skladu s člankom 3. Sporazuma o subvenciji, člankom II.2 stavkom 3. i člankom II.4 Priloga II. Sporazumu o subvenciji. Prema tome, tužitelj je raskinuo Sporazum o subvenciji na temelju članka II.38 Priloga II. Sporazumu o subvenciji i izdao obavijest o terećenju u vezi s predfinanciranjem od 60 000,00 eura koji su već plaćeni koordinatoru u skladu s odredbama Sporazuma o subvenciji. Stoga je tužitelj izdao obavijest o terećenju u svrhu povrata predfinanciranja, koja ostaje vlasništvo tužitelja do konačne isplate.
   Okolnosti koje su dovele do nastanka obveza društva Scouring Environnement SARL’s kao koordinatora, nesporne su u ovom predmetu, s obzirom na to da tuženik nije iznio nikakav prigovor u vezi s okolnostima raskida i načina utvrđivanja iznosa koje treba vratiti tužitelju.
   Stoga tužitelj ima pravo tražiti povrat i naknadu iznosa plaćenih tuženiku na ime predfinanciranja, zajedno s zateznim kamatama.


title: Predmet T-21/16: Rješenje Općeg suda od 14. ožujka 2017. – Karl Conzelmann protiv EUIPO-a (LIKE IT) („Žig Europske unije — Prijava za registraciju verbalnog žiga LIKE IT — Apsolutni razlog za odbijanje — Nepostojanje razlikovnog karaktera — Članak 7. stavak 1. točka (b) Uredbe br. 207/2009”)

text:
               8.5.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 144/43

         Rješenje Općeg suda od 14. ožujka 2017. – Karl Conzelmann protiv EUIPO-a (LIKE IT)
   (Predmet T-21/16) (1)

   ((„Žig Europske unije - Prijava za registraciju verbalnog žiga LIKE IT - Apsolutni razlog za odbijanje - Nepostojanje razlikovnog karaktera - Članak 7. stavak 1. točka (b) Uredbe br. 207/2009”))
   (2017/C 144/59)
   Jezik postupka: njemački

      Stranke

      Tužitelj: Karl Conzelmann GmbH + Co. KG (Albstadt, Njemačka) (zastupnik: J. Klink, odvjetnik)

      Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (zastupnici: A. Graul i M. Fischer, agenti)

      Predmet

   Tužba podnesena protiv odluke prvoga žalbenog vijeća EUIPO-a od 11. studenoga 2015. (predmet R 223/2015-1), koja se odnosi na prijavu za registraciju verbalnog znaka LIKE IT kao žiga Europske unije.

      Izreka

               1.

               Tužba se odbija.

               2.

               Društvu Karl Conzelmann GmbH + Co. KG nalaže se snošenje troškova.

      (1)  SL C 98, 14. 3. 2016.


title: Predmet C-273/16: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 13. svibnja 2016. uputio Corte suprema di cassazione (Italija) – Agenzia delle Entrate protiv Federal Express Europe Inc.

text:
               19.9.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 343/21

         Zahtjev za prethodnu odluku koji je 13. svibnja 2016. uputio Corte suprema di cassazione (Italija) – Agenzia delle Entrate protiv Federal Express Europe Inc.
   (Predmet C-273/16)
   (2016/C 343/32)
   Jezik postupka: talijanski

      Sud koji je uputio zahtjev

   Corte suprema di cassazione

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelj: Agenzia delle Entrate

      Tuženik: Federal Express Europe Inc.

      Prethodna pitanja

   Može li se članak 144. u vezi s člankom 86. stavkom 1. Direktive Vijeća 2006/112/EZ od 28. studenoga 2006. (1) (koji odgovaraju čl. 14. st. 1. i 2. i čl. 11.B st. 3. Direktive Vijeća 77/388/EEZ od 17. svibnja 1977. (2)) tumačiti na način da je jedini uvjet za neoporezivost u svrhu PDV-a povezanih usluga, koje se sastoje od usluga unutarnjeg prijevoza tzv. inbound – iz zračnih luka do odredišta, na području države članice, s klauzulom „franko odredište” – da je njihova vrijednost uračunata u poreznu osnovicu, bez obzira na njihovo stvarno oporezivanje na carini, pri uvozu robe; i treba li stoga zaključiti da se navedenim odredbama prava Unije protivi tumačenje internih odredbi čl. 9. st. 1. točke 2. u vezi s čl. 69. st. 1. Dekreta Predsjednika Republike br. 633 od 26. listopada 1972., u verziji koja se primjenjiva s obzirom na vrijeme nastanka činjenica u glavnom postupku, prema kojem, u svakom slučaju, pa tako i u slučaju uvoza koji se ne može oporezovati u svrhu PDV-a kao u ovom predmetu, s obzirom na to da je riječ o dokumentima i robi zanemarive vrijednosti – treba biti ispunjen dodatni uvjet da se na taj uvoz stvarno plaća PDV (i da je porez stvarno plaćen na carini) pri uvozu te robe; i to prema potrebi uzimajući također u obzir akcesornost usluga prijevoza u odnosu na glavnu uslugu (uvoz) i cilj pojednostavljivanja na kojem se temelje obje transakcije?

      (1)  Direktiva Vijeća 2006/112/EZ od 28. studenoga 2006. o zajedničkom sustavu poreza na dodanu vrijednost (SL L 347, str. 1.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, svezak 1., poglavlje 9., str 120.).

      (2)  Šesta direktiva Vijeća 77/388/EEZ od 17. svibnja 1977. o usklađivanju zakonodavstava država članica koja se odnose na poreze na promet – zajednički sustav poreza na dodanu vrijednost: jedinstvena osnovica za razrezivanje (SL L 145, str. 1.).


title: Predmet C-275/16: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 17. svibnja 2016. uputio Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio (Italija) – Comune di Balzola i dr. protiv Autorità per le Garanzie nelle Comunicazioni

text:
               29.8.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 314/8

         Zahtjev za prethodnu odluku koji je 17. svibnja 2016. uputio Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio (Italija) – Comune di Balzola i dr. protiv Autorità per le Garanzie nelle Comunicazioni
   (Predmet C-275/16)
   (2016/C 314/13)
   Jezik postupka: talijanski

      Sud koji je uputio zahtjev

   Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelji: Comune di Balzola, Comune di Borgo San Martino, Comune di Camino, Comune di Cereseto, Comune di Cerrina, Comune di Frassineto Po, Comune di Gabiano, Comune di Limone Piemonte, Comune di Mombello Monferrato, Comune di Morano Sul Po, Comune di Odalengo Piccolo, Comune di Pietraporzio, Comune di Piovà Massaia, Comune di Pontestura, Comune di Ponzano, Comune di Sala Monferrato, Comune di Serralunga di Crea, Comune di Solonghello, Comune di Villamiroglio, Comune di Montemagno, Comune di Scurzolengo, Comune di Alfiano Natta, Comune di Moncalvo, Comune di Cerro Tanaro, Comune di Tonco, Comune di Castagnole Monferrato, Comune di Casorzo, Comune di Calliano, Comune di Robella, Comune di Grana, Comune di Rocchetta Tanaro, Comune di Odalengo Grande, Comune di Coniolo, Comune di Ozzano Monferrato, Comune di Demonte, Comune di Entracque, Comune di Sambuco, Comune di Roccasparvera, Comune di Argentera, Comune di Gaiola, Comune di Valdieri, Anci Piemonte

      Tuženik: Autorità per le Garanzie nelle Comunicazioni

      Prethodna pitanja

   Jesu li članak 3. stavak 7. Zakonodavne uredbe br. 261/99 i članak 1. stavak 276. Zakona br. 194 iz 2014., spojivi s pravilnim tumačenjem Direktive 1997/67/EZ (1), s obzirom na sljedeće:

               (a)

               Direktivom br. 97/67/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 15. prosinca 1997. o zajedničkim pravilima za razvoj unutarnjeg tržišta poštanskih usluga u Zajednici i poboljšanje kvalitete usluga, kako je izmijenjena i dopunjena, propisana je obveza država članica da osiguraju pružanje univerzalnih poštanskih usluga te je u vezi s time određeno da prikupljanje poštanskih pošiljaka i njihova dostava na kućnu adresu primatelja trebaju biti osigurani „najmanje pet radnih dana tjedno”;

               (b)

               tom je direktivom predviđeno da nacionalna regulatorna tijela mogu odobriti određena izuzeća samo u slučaju „iznimnih okolnosti ili zemljopisnih uvjeta”;

               (c)

               s druge strane, talijansko nacionalno pravno uređenje (članak 3. stavak 7. Zakonodavne uredbe br. 261 iz 1999. i članak 1. stavak 276. Zakona br. 190. od 23. prosinca 2014., tzv. Zakon o stabilnosti) obvezuje nacionalno regulatorno tijelo da, u određenom roku, svaki put kad pružatelj usluge to od njega zatraži pozivajući se na „postojanje posebnih okolnosti povezanih s infrastrukturom ili zemljopisnim uvjetima na područjima gustoće naseljenosti manje od 200 stanovnika po kvadratnom kilometru”, odobri to izuzeće, čak i kad te okolnosti nisu iznimne i tiču se velikog dijela nacionalne populacije (do jedne četvrtine populacije, slijedom čega je, s obzirom na to da je riječ o područjima manje gustoće naseljenosti, u pitanju znatno veći udio državnog područja)?

      (1)  Direktiva 97/67/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 15. prosinca 1997. o zajedničkim pravilima za razvoj unutarnjeg tržišta poštanskih usluga u Zajednici i poboljšanje kvalitete usluga (SL 1998, L 15, str. 14.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 6., svezak 9., str. 53.).


title: Predmet T-168/15: Rješenje Općeg suda od 11. svibnja 2016. – Grčka protiv Komisije („EPFRR — Povlačenje pobijanog akta — Obustava postupka”)

text:
               11.7.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 251/31

         Rješenje Općeg suda od 11. svibnja 2016. – Grčka protiv Komisije
   (Predmet T-168/15) (1)

   ((„EPFRR - Povlačenje pobijanog akta - Obustava postupka”))
   (2016/C 251/36)
   Jezik postupka: grčki

      Stranke

      Tužitelj: Helenska Republika (zastupnici: G. Kanellopoulos, E. Leftheriotou i A. Vasilopoulou, agenti)

      Tuženik: Europska komisija (zastupnici: J. Aquilina i D. Triantafyllou, agenti)

      Predmet

   Zahtjev koji se temelji na članku 263. UFEU-a i kojim se traži poništenje Provedbene odluke Komisije C(2015) 252 final od 26. siječnja 2015. o smanjenju privremenih plaćanja u odnosu na Program ruralnog razvoja Helenske Republike CCI 2007 GR 06 RPO 001 u programskom razdoblju 2007.-2013. i troškove za razdoblja od 1. siječnja 2014. do 31. ožujka 2014. i od 1. travnja 2014. do 30. lipnja 2014.

      Izreka

               1.

               Obustavlja se postupak povodom tužbe.

               2.

               Svaka stranka snosit će vlastite troškove.

      (1)  SL C 245, 27. 7. 2015.


title: Predmet T-326/14: Tužba podnesena 8. svibnja 2014. – Novomatic protiv OHIM-a – Granini France (HOT JOKER)

text:
               28.7.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 245/23

         Tužba podnesena 8. svibnja 2014. – Novomatic protiv OHIM-a – Granini France (HOT JOKER)
   (Predmet T-326/14)
   2014/C 245/31
   Jezik na kojem je tužba podnesena: engleski

      Stranke

      Tužitelj: Novomatic AG (Gumpoldskirchen, Austrija) (zastupnik: W. M. Mosing, odvjetnik)

      Tuženik: Ured za usklađivanje na unutarnjem tržištu (žigovi i dizajni)

      Druga stranka pred žalbenim vijećem: Granini France (Mâcon, Francuska)

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

               —

               poništi odluku drugog žalbenog vijeća od 6. veljače 2014. u predmetu R 589/2013-2, tako da se prigovor odbije i da se registrira žig Zajednice br. 9 5 94  458 kako je prijavljen; i

               —

               naloži tuženiku i – u slučaju da intervenira u sporu – drugoj stranci u postupku pred OHIM-om snošenje njihovih vlastitih troškova kao i troškova tužitelja u postupku pred Općim sudom i žalbenim vijećem.

      Tužbeni razlozi i glavni argumenti

      Podnositelj prijave žiga Zajednice: tužitelj

      Predmetni žig Zajednice: figurativni žig s verbalnim elementima „HOT JOKER” za proizvode iz razreda 9 i 28 – prijava žiga Zajednice br. 9 5 94  458

      Nositelj žiga ili znaka navedenog u postupku povodom prigovora: Granini France

      Navedeni žig ili znak: figurativni žig s verbalnim elementima „joker +” za proizvode u razredima 28 i 41

      Odluka Odjela za prigovore: prihvaćanje prigovora

      Odluka žalbenog vijeća: odbijanje žalbe

      Tužbeni razlozi: povreda članka 8. stavka 1. točke (b) i članaka 75. i pratećih članaka Uredbe br. 207/2009; povreda OHIM-ove dužnosti da svoje ovlasti izvršava u skladu s općim načelima prava Europske unije.


title: Predmet C-396/14: Presuda Suda (veliko vijeće) od 24. svibnja 2016. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio du Klagenævnet for Udbud - Danska) – MT Højgaard A/S, Züblin A/S protiv Banedanmark (Zahtjev za prethodnu odluku — Članak 267. UFEU-a — Nadležnost Suda — Kvalifikacija tijela koje je uputilo zahtjev kao suda — Javna nabava u sektoru željezničkih infrastruktura — Pregovarački postupak — Direktiva 2004/17/EZ — Članak 10. — Članak 51. stavak 3. — Načelo jednakog postupanja prema ponuditeljima — Zajednica sastavljena od dvaju društava koja je prihvaćena kao ponuditelj — Ponuda koju je podnijelo jedno od dvaju društava u svoje ime, s obzirom na to da je drugo društvo proglasilo stečaj — Društvo koje se smatra sposobnim da ga se samog prihvati kao ponuditelja — Dodjela ugovora tom društvu)

text:
               18.7.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 260/3

         Presuda Suda (veliko vijeće) od 24. svibnja 2016. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio du Klagenævnet for Udbud - Danska) – MT Højgaard A/S, Züblin A/S protiv Banedanmark
   (Predmet C-396/14) (1)

   ((Zahtjev za prethodnu odluku - Članak 267. UFEU-a - Nadležnost Suda - Kvalifikacija tijela koje je uputilo zahtjev kao suda - Javna nabava u sektoru željezničkih infrastruktura - Pregovarački postupak - Direktiva 2004/17/EZ - Članak 10. - Članak 51. stavak 3. - Načelo jednakog postupanja prema ponuditeljima - Zajednica sastavljena od dvaju društava koja je prihvaćena kao ponuditelj - Ponuda koju je podnijelo jedno od dvaju društava u svoje ime, s obzirom na to da je drugo društvo proglasilo stečaj - Društvo koje se smatra sposobnim da ga se samog prihvati kao ponuditelja - Dodjela ugovora tom društvu))
   (2016/C 260/03)
   Jezik postupka: danski

      Sud koji je uputio zahtjev

   Klagenævnet for Udbud

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelji: MT Højgaard A/S, Züblin A/S

      Tuženik: Banedanmark

      Izreka

   Načelo jednakog tretmana gospodarskih subjekata iz članka 10. u vezi s člankom 51. Direktive 2004/17/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 31. ožujka 2004. o usklađivanju postupaka nabave subjekata koji djeluju u sektoru vodnog gospodarstva, energetskom i prometnom sektoru te sektoru poštanskih usluga treba tumačiti na način da naručitelj ne krši to načelo kada jednom od dvaju gospodarskih subjekata koji su bili dio zajednice poduzetnika koju je, kao takvu, taj naručitelj pozvao na dostavu ponuda odobri da zamijeni tu zajednicu nakon prestanka njezina postojanja i da u vlastito ime sudjeluje u pregovaračkom postupku za dodjelu ugovora o javnoj nabavi, pod uvjetom da se utvrdi, s jedne strane, da taj gospodarski subjekt sâm ispunjava uvjete koje je utvrdio navedeni naručitelj i, s druge strane, da nastavak njegova sudjelovanja u navedenom postupku ne dovodi do pogoršanja konkurentskog položaja drugih ponuditelja.

      (1)  SL C 388, 3. 11. 2014.


title: Predmet F-41/10 RENV: Presuda Službeničkog suda (prvo vijeće) od 2. lipnja 2016. – Bermejo Garde protiv EGSO-a (Javna služba — Vraćanje predmeta na ponovno suđenje Službeničkom sudu nakon ukidanja — Članak 12.a Pravilnika — Dužnosnik koji je žrtva uznemiravanja — Članak 22.a Pravilnika — Dužnosnik zviždač — Zahtjev za pomoć — Odbijanje — Pravo na zaštitu — Uvjeti — Odbijanje — Posljedice — Zahtjev za naknadu štete)

text:
               11.7.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 251/48

         Presuda Službeničkog suda (prvo vijeće) od 2. lipnja 2016. – Bermejo Garde protiv EGSO-a
   (Predmet F-41/10 RENV) (1)

   ((Javna služba - Vraćanje predmeta na ponovno suđenje Službeničkom sudu nakon ukidanja - Članak 12.a Pravilnika - Dužnosnik koji je žrtva uznemiravanja - Članak 22.a Pravilnika - Dužnosnik zviždač - Zahtjev za pomoć - Odbijanje - Pravo na zaštitu - Uvjeti - Odbijanje - Posljedice - Zahtjev za naknadu štete))
   (2016/C 251/54)
   Jezik postupka: francuski

      Stranke

      Tužitelj: Moises Bermejo Garde (Bruxelles, Belgija) (zastupnik: L. Levi, odvjetnik)

      Tuženik: Europski gospodarski i socijalni odbor (EGSO) (zastupnici: U. Schwab i M. Lernhart, agenti, B. Wägenbaur, odvjetnik, potom K. Gambino, agent, B. Wägenbaur, odvjetnik, i naposljetku K. Gambino i X. Chamodraka, agenti, B. Wägenbaur, odvjetnik)

      Predmet

   Javna služba – Zahtjev za poništenje nekoliko odluka koje se odnose na prestanak tužiteljeve funkcije načelnika odjela pravne službe sa trenutačnim učinkom i njegovo raspoređivanje u Upravu za logistiku te odbijanje njegova službenog zahtjeva za pomoć kao i zahtjeva za naknadu štete.

      Izreka presude

               1.

               Poništavaju se odluke predsjednika Europskog gospodarskog i socijalnog odbora od 24. ožujka 2010. o razrješavanju Moisesa Bermeja Garde sa njegove ranije dužnosti načelnika odjela pravne službe i od 13. travnja 2010. o njegovom raspoređivanju.

               2.

               Europskom gospodarskom i socijalnom odboru nalaže se platiti M. Bermeju Gardi iznos od 25 000 eura.

               3.

               Europski gospodarski i socijalni odbor snosi vlastite troškove i nalaže mu se snošenje troškova M. Bermeja Garde u predmetima F-41/10, T-530/12 P i F-41/10 RENV.

      (1)  SL C 209, 31. 7. 2010., str. 55.


title: Predmet T-479/14: Tužba podnesena 26. lipnja 2014. – Kendrion protiv Suda Europske unije

text:
               4.8.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 253/65

         Tužba podnesena 26. lipnja 2014. – Kendrion protiv Suda Europske unije
   (Predmet T-479/14)
   2014/C 253/89
   Jezik postupka: nizozemski

      Stranke

      Tužitelj: Kendrion NV (Zeist, Nizozemska) (zastupnici: P. Glazener i T. Ottervanger, advocaten)

      Tuženik: Sud Europske unije

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

               —

               Sudu Europske unije naloži isplatu naknade imovinske štete u iznosu od 2 3 08  463,98 eura, odnosno u iznosu koji odredi Opći sud;

               —

               Sudu Europske unije naloži isplatu naknade neimovinske štete u iznosu od 1 1 0 50  000,00 eura, podredno u iznosu od 1 7 00  000,00 eura, odnosno u krajnjem slučaju u iznosu kojeg utvrde stranke u skladu s modalitetima koje utvrdi Opći sud, ili barem u primjerenom iznosu po ocjeni Općeg suda;

               —

               odredi zatezne kamate u iznosu koji Opći sud odredi kao primjeren počevši od 26. studenoga 2013.;

               —

               tuženiku naloži snošenje troškova postupka.

      Tužbeni razlozi i glavni argumenti

   Presudom od 26. studenoga 2013., Kendrion/Komisija (C-50/12 P, EU:C:2013:771), Sud je utvrdio postojanje povrede članka 47. stavka 2. Povelje Europske unije o temeljnim pravima u postupku pred Općim sudom u predmetu T-54/06, Kendrion/Komisija, po tužbi za poništenje Odluke Komisije K(2005) 4634 final od 30. studenoga 2005. u postupku radi primjene članka 81. [UEZ-a] (predmet COMP/F/38.354 – industrijske vreće), u dijelu u kojem se odnosi na tužitelja, kao i radi poništenja ili podredno smanjenja novčane kazne izrečene tužitelju.
   Sud je osim toga utvrdio da se povreda obveza iz članka 47. Povelje Europske unije o temeljnim pravima trebaju sankcionirati u postupku po tužbi za naknadu štete pred Općim sudom, s obzirom da takva tužba predstavlja djelotvorno pravno sredstvo.
   Tužitelj navodi da je Sud u navedenoj presudi već presudio da su ispunjene pretpostavke za postojanje dovoljno ozbiljne povrede odredbe koja ima za cilj dodjelu prava pojedincima.
   Tužitelj nadalje ističe da je postupak trajao pet godina i devet mjeseci, iako je prema njegovom mišljenju bilo dovoljno dvije godine i šest mjeseci, tako da je razumni rok premašen za tri godine i tri mjeseca. Da je predmet riješen u razumnom roku, presuda bi bila donesena 26. kolovoza 2010. umjesto 26. studenoga 2013.
   Imovinska šteta koja je tužitelju nastala prekomjernim trajanjem postupka sastoji se od dodatnih financijskih tereta koje je morao snositi u predmetnom razdoblju. Ta se šteta sastoji od kamata obračunatih na novčanu kaznu u iznosu od 34.000.000 eura, zajedno s troškovima koji su za to razdoblje nastali u vezi s bankarskom garancijom izdanom za plaćanje novčane kazne i kamata. Da je Opći sud u razumnom roku donio presudu, taj bi se iznos umanjio za troškove financiranja plaćanja Uniji novčane kazne na dan 26. kolovoza 2010. zajedno s kamatama.
   Na ime naknade neimovinske štete koju je tužitelj pretrpio zbog nerazumno dugog trajanja postupka, tužitelj zahtijeva primjerenu novčanu naknadu u iznosu od 10 % novčane kazne za svaku godinu prekoračenja razumnog trajanja postupka pred Općim sudom i razmjerni dio od tih 10 % za nepunu godinu. Takva je naknada primjerena, s obzirom da je u vrijeme donošenja presude Komisija novčane kazne obično uvećavala za 10 % za svaku godinu trajanja povrede.
   Podredno, tužitelj na ime naknade neimovinske štete koju je pretrpio zahtijeva primjerenu naknadu u visini od 5 % novčane kazne. Ovaj iznos odgovara novčanoj naknadi koju je Sud smatrao primjerenom u sličnim slučajevima značajnog prekoračenja roka za donošenje presude u predmetima koji se odnose na novčane kazne u postupcima protiv kartela.


title: Predmet T-733/15: Tužba podnesena 16. prosinca 2015. – Portugalska Republika protiv Komisije

text:
               22.2.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 68/35

         Tužba podnesena 16. prosinca 2015. – Portugalska Republika protiv Komisije
   (Predmet T-733/15)
   (2016/C 068/45)
   Jezik postupka: portugalski

      Stranke

      Tužitelj: Portugalska Republika (zastupnici: L. Inez Fernandes i M. Figueiredo, u svojstvu agenata, uz asistenciju L. Silva Moraisa, odvjetnika)

      Tuženik: Europska komisija

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

               —

               poništi Komisijinu odluku koju je Glavno tajništvo Komisije priopćilo dopisom SG-Greffe (2015) D/11533 od 12. listopada 2015. (1),

               —

               naloži Komisiji snošenje troškova.

      Tužbeni razlozi i glavni argumenti

   Portugalska Republika smatra da zahtjev za plaćanje, koji je priopćilo Glavno tajništvo Komisije dopisom SG-Greffe (2015) D/11533 od 12. listopada 2015., sadržava sljedeće povrede i stoga mora biti poništen:

               1.

               Opravdanje za donošenje pobijanog akta temelji se na Komisijinom uzurpiranju nadležnosti koje pripadaju Unijinom pravosuđu, što predstavlja nepravilnost koja se odnosi na nenadležnost.

               2.

               Akt se temelji na umjetnom dijeljenju učinaka presude Suda u predmetu Komisija/Portugal (C-76/13, EU:C:2014:2029) i stoga sadržava povredu Ugovorâ odnosno svakog pravnog pravila koje se odnosi na njihovu primjenu.

               3.

               Komisijin akt koji je predmet ove tužbe za poništenje ne poštuje pravomoćnost presuđene stvari jer predmetni akt ponovno sadržava povredu Ugovorâ odnosno svakog pravnog pravila koje se odnosi na njihovu primjenu.

               4.

               Akt sadržava istu nezakonitost jer ne poštuje načela pravne sigurnosti, stabilnosti pravnih odnosa i zaštite legitimnih očekivanja koje propisuje pravo Unije.

               5.

               Akt povređuje načelo zabrane dvostrukog kažnjavanja koje se protivi tomu da stranka novim pojedinačnim pravnim aktom ostvari ono što nije prethodno uspjela ostvariti sudskim odlukama, što dovodi do povrede Ugovorâ odnosno svakog pravnog pravila koje se odnosi na njihovu primjenu.

      (1)  Odluka glavnog direktora Glavne uprave za komunikacijske mreže, sadržaje i tehnologije (DG CONNECT) Europske komisije kojom se zahtijeva da Portugalska Republika plati iznos od 580 000 eura radi plaćanja novčane kazne za razdoblje od 25. lipnja i 21. kolovoza 2014., kako je odlučio Sud u presudi Komisija/Portugal (C 76/13, EU:C:2014:2029).


title: Predmet T-168/14: Tužba podnesena 13. ožujka 2014. – Pérez Gutiérrez protiv Komisije

text:
               5.5.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 135/60

         Tužba podnesena 13. ožujka 2014. – Pérez Gutiérrez protiv Komisije
   (Predmet T-168/14)
   2014/C 135/79
   Jezik postupka: španjolski

      Stranke

      Tužitelj: Ana Pérez Gutiérrez (Mataró, Španjolska) (zastupnik: J. Soler Puebla, abogado)

      Tuženik: Europska komisija

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

               —

               utvrdi da je, time što je neovlašteno upotrijebila fotografiju Patricka Johannesa Jacquemyna unijevši je u zbirku fotografija zdravstvenih upozorenja za duhanske proizvode u Europskoj uniji, Europska komisija nezakonito omela pravo na čast, pravo na zaštitu privatnog života i pravo na vlastitu sliku.

               —

               naloži tuženiku da tužitelju isplati iznos od 181 104 eura na ime izmakle dobiti.

               —

               naloži tuženiku da tužitelju naknadi svotu od jednog centa po kutiji duhana ili duhanskom proizvodu na kojem se nalazi fotografija P. J. Jacquemyna, pri čemu će se ukupni iznos te svote odrediti prilikom izvršenja presude, a on za sada iznosi dvadeset sedam milijuna petsto osamdeset osam tisuća petsto dvadeset četiri eura (27 588 524 eura).

               —

               naloži tuženiku da tužitelju naknadi štetu zbog koristi koju je ostvario neovlaštenom upotrebom fotografije P.J.Jacquemyna, a koja doseže svotu od 13 790 000 eura u Španjolskoj, mjestu prebivališta tužitelja i P.J.Jacquemyna.

      Tužbeni razlozi i glavni argumenti

   Predmet ovog postupka je tužba zbog izvanugovorne odgovornosti koju je podnijela supruga P. J. Jacquemyna radi popravljanja štete nastale time što je Europska komisija u zdravstvenim upozorenjima koja obvezno moraju biti istaknuta na svim duhanskim proizvodima u Europskoj uniji neovlašteno upotrijebila fotografije njenog bračnog druga P. J. Jacquemyna.
   U prilog svojoj tužbi, tužiteljica navodi da su Direktiva 2001/37/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 5. lipnja 2001. i njezin članak 5. stavak 3. implementirani Odlukom Europske komisije 2003/641/EZ od 5. rujna 2003. o korištenju fotografija u boji ili drugih ilustracija kao zdravstvenih upozorenja na paketima duhanskih proizvoda. Zatim je Komisija donijela i Odluku C (2005) 1452 od 26. svibnja 2005. o knjižnici odabranih izvornih dokumenata koji sadržavaju fotografije u boji ili druge ilustracije za svako pojedinačno dodatno zdravstveno upozorenje navedeno u Prilogu I. Direktivi 2001/37/EZ koja je naknadno izmijenjena Odlukom C (2006) 1502 od 13. travnja 2006.
   Navedena direktiva i odluke zajedno s fotografijama koje su trebale biti istaknute na duhanskim proizvodima prenesene su u prava svih država članica Unije. Kada je riječ o Španjolskoj, one su prenesene Kraljevskim dekretom 639/2010 od 14. svibnja. Španjolska je između 42 fotografije koje je predložila Europska komisija odabrala njih 14, a među njima se nalazila i fotografija P. J. Jacquemyna.
   Tužitelj nadalje tvrdi da je P. J. Jacquemyn bio smješten u Hospital de Barcelona od 21. lipnja do 16. kolovoza 2002., od kojih je 22 dana bio u stanju kome. Budući da je P. J. Jacquemyn predstavljao klinički slučaj kronične opstruktivne plućne bolesti (KOPB-a), da je imao tešku intubaciju i traheotomiju te da je bio predmet proučavanja, od tada se, bez njegovog pristanka, na internetu pojavilo više njegovih fotografija.
   Na taj je način, neovlaštenom upotrebom njegove fotografije dok je bio u stanju kome, jedna od tih fotografija, nakon što ju je obradila tvrtka za promidžbu koja je bila zadužena za kampanju, ušla u zbirku fotografija zdravstvenih upozorenja.


title: Predmet T-479/17: Tužba podnesena 2.kolovoza 2017. – PO protiv ESVD-a

text:
               16.10.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 347/35

         Tužba podnesena 2.kolovoza 2017. – PO protiv ESVD-a
   (Predmet T-479/17)
   (2017/C 347/44)
   Jezik postupka: francuski

      Stranke

      Tužitelj: PO (zastupnici: N. de Montigny i J.-N. Louis, odvjetnici)

      Tuženik: Europska služba za vanjsko djelovanje

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

               —

               utvrdi i presudi da se poništava,

                           —

                           izračun od 10. studenoga 2016., koji mu je dostavila služba za ljudske resurse ESVD-a, kao i, ukoliko je to potrebno, elektronička poruka od 24. listopada 2016. kojom ga je ista služba izvijestila da nema pravo na naknadu troškova za obrazovanje svoja dva djeteta u dijelu koji prelazi iznos određen u članku 15. Priloga X. Pravilnika o osoblju, s obzirom na to da je na ponovnom osposobljavanju;

                           —

                           ukoliko je to potrebno, odgovor kojim je izrijekom odbijen njegov prigovor od 16. svibnja 2017.;

               —

               naloži tuženiku snošenje svih troškova postupka.

      Tužbeni razlozi i glavni argumenti

   U prilog osnovanosti tužbe tužitelj ističe tri tužbena razloga.

               1.

               Prvi tužbeni razlog, koji se temelji na prigovoru nezakonitosti s obzirom da se obračunskim listom od 10. studenoga 2016. (u daljnjem tekstu: pobijana pojedinačna odluka) i obavijestima od 15. travnja 2016. i od 22. rujna 2016., na kojima se isti temelji, te Smjernicama, krši Pravilnik o osoblju za dužnosnike Europske unije (u daljnjem tekstu: Pravilnik) i njegov Prilog X.

               2.

               Drugi tužbeni razlog, koji se odnosi na prigovor nezakonitosti s obzirom da se obavijestima na kojima se temelji pobijana pojedinačna odluka krše Smjernice.

               3.

               Treći tužbeni razlog, koji se temelji na nezakonitosti pobijane pojedinačne odluke zbog sljedećih razloga:

                           —

                           povreda načela predostrožnosti, legitimnih očekivanja i pravne sigurnosti te povreda načela dobre uprave kao i njihovih stečenih prava;

                           —

                           povreda prava na obitelj i prava na obrazovanje;

                           —

                           povreda načela jednakog postupanja i nediskriminacije;

                           —

                           izostanak odvagivanja interesa i nepoštovanje načela proporcionalnosti donesene mjere.


title: Predmet C-465/13: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 27. kolovoza 2013. uputio Bundesarbeitsgericht (Njemačka) — Europäische Schule München protiv Barbare O'Leary

text:
               16.11.2013

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 336/7

         Zahtjev za prethodnu odluku koji je 27. kolovoza 2013. uputio Bundesarbeitsgericht (Njemačka) — Europäische Schule München protiv Barbare O'Leary
   (Predmet C-465/13)
   2013/C 336/17
   Jezik postupka: njemački

      Sud koji je uputio zahtjev

   Bundesarbeitsgericht

      Stranke u glavnom postupku

      Podnositelj revizije: Europäische Schule München

      Protivnik revizije: Barbara O'Leary

      Prethodna pitanja

               1.

               Treba li članak 27. stavak 2. prvu rečenicu Konvencije o Statutu Europskih škola od 12. srpnja 1994. (1) tumačiti tako da privremeni nastavnici koje angažira Europska škola, a koje nije uputila država članica, pripadaju osobama navedenim u Konvenciji, a ne da su — poput administrativnog i pomoćnog osoblja — isključeni iz primjene tih odredbi?

               2.

               U slučaju potvrdnog odgovora na pitanje 1.:
               Treba li članak 27. stavak 2. prvu rečenicu Konvencije tumačiti tako da se on primjenjuje i na zakonitost akata koji negativno utječu na privremene nastavnike, a koje donosi ravnatelj škole izvršavajući svoje ovlasti prema toj Konvenciji, pri čemu se te odluke temelje na Konvenciji ili propisima donesenim na temelju nje?

               3.

               U slučaju potvrdnog odgovora na pitanje 2.:
               Treba li članak 27. stavak 2. prvu rečenicu Konvencije tumačiti tako da i sklapanje konvencije između ravnatelja određene Europske škole i privremenog nastavnika o vremenskom ograničenju radnog odnosa privremenog nastavnika predstavlja akt ravnatelja koji negativno utječe na privremenog nastavnika?

               4.

               U slučaju negativnog odgovora na pitanje 2. ili 3.:
               Treba li članak 27. stavak 2. prvu rečenicu Konvencije tumačiti tako da je u njoj navedeni Odbor za pritužbe, nakon što se iscrpe sva upravna sredstva, isključivo nadležan u prvom i zadnjem stupnju za sporove o vremenskom ograničenju ugovora o radu, koji ravnatelj škole sklapa s privremenim nastavnikom, ako se taj sporazum u bitnome temelji na aktu Odbora guvernera iz točke 1.3. Statuta o privremenim nastavnicima angažiranim nakon 31. travnja 1994., a koji predviđa „ugovore o radu na godinu dana”?

      (1)  SL 1994, L 212, str. 3.; SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 16., svezak 1., str. 15.


title: Predmet T-184/13: Presuda Općeg suda od 5. svibnja 2015. – Skype protiv OHIM-a – Sky i Sky IP International (SKYPE) („Žig Zajednice — Postupak povodom prigovora — Prijava verbalnog žiga Zajednice SKYPE — Raniji verbalni žig Zajednice SKY — Relativni razlog za odbijanje — Vjerojatnost dovođenja u zabludu — Članak 8. stavak 1. točka (b) Uredbe (EZ) br. 207/2009”)

text:
               22.6.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 205/28

         Presuda Općeg suda od 5. svibnja 2015. – Skype protiv OHIM-a – Sky i Sky IP International (SKYPE)
   (Predmet T-184/13) (1)

   ((„Žig Zajednice - Postupak povodom prigovora - Prijava verbalnog žiga Zajednice SKYPE - Raniji verbalni žig Zajednice SKY - Relativni razlog za odbijanje - Vjerojatnost dovođenja u zabludu - Članak 8. stavak 1. točka (b) Uredbe (EZ) br. 207/2009”))
   (2015/C 205/37)
   Jezik postupka: engleski

      Stranke

      Tužitelj: Skype Ultd (Dublin, Irska) (zastupnici: u početku, I. Fowler, solicitor, J. Schmitt, odvjetnik, i J. Mellor, QC, a zatim A. Carboni i M. Browne, solicitors)

      Tuženik: Ured za usklađivanje na unutarnjem tržištu (žigovi i dizajni) (zastupnik: P. Bullock i N. Bambara, agenti)

      Druge stranke u postupku pred žalbenim vijećem OHIM-a: Sky plc, prije British Sky Broadcasting Group plc (Isleworth, Ujedinjena Kraljevina); i Sky IP International Ltd (Isleworth) (zastupnici: R. Guthrie, D. Rose, V. Baxter, solicitors, i T. Moody-Stuart, barrister, potom R. Guthrie, D. Rose, T. Moody-Stuart i J. Curry, solicitor)

      Predmet

   Tužba podnesena protiv odluke četvrtog žalbenog vijeća OHIM-a od 30. siječnja 2013. (predmet R 121/2011-4) koja se odnosi na postupak povodom prigovora između društava British Sky Broadcasting Group plc i Sky IP International Ltd, s jedne strane, i Skype Ultd, s druge strane.

      Izreka

               1.

               Tužba se odbija.

               2.

               Skype Ultd snosit će svoje troškove kao i troškove Ureda za usklađivanje na unutarnjem tržištu (žigovi i dizajni) (OHIM) te troškove društava Sky plc i Sky IP International Ltd.

      (1)  SL C 171, 15.6.2013.


title: Predmet T-14/14: Tužba podnesena 6. siječnja 2014. — Islamic Republic of Iran Shipping Lines i drugi protiv Vijeća

text:
               8.3.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 71/26

      Tužba podnesena 6. siječnja 2014. — Islamic Republic of Iran Shipping Lines i drugi protiv Vijeća
      (Predmet T-14/14)
      (2014/C 71/49)
      Jezik postupka: engleski

         Stranke

         Tužitelji: Islamic Republic of Iran Shipping Lines (Teheran, Iran), Hafize Darya Shipping Lines (HDSL) (Teheran), Khazar Shipping Lines (Anzali Free Zone, Iran), IRISL Europe GmbH (Hamburg, Njemačka), IRISL Marine Services and Engineering Co. (Qeshm Island, Iran), Irano — Misr Shipping Co. (Teheran), Safiran Payam Darya Shipping Lines (SAPID) (Teheran), Shipping Computer Services Co. (Teheran), Soroush Sarzamin Asatir Ship Management (Teheran), South Way Shipping Agency Co. Ltd (Teheran); i Valfajr 8th Shipping Line Co. (Teheran) (zastupnici: F. Randolph, QC, M. Lester, Barrister i M. Taher, Solicitor)

         Tuženik: Vijeće Europske unije

         Tužbeni zahtjev

      Tužitelji od Općeg suda zahtijevaju da:

                  —

                  poništi Odluku Vijeća 2013/497/ZVSP od 10. listopada 2013. o izmjeni Odluke 2010/413/ZVSP o mjerama ograničavanja protiv Irana (SL 2013 L 272, str. 46) i Uredbu Vijeća (EU) br. 971/2013 od 10. listopada 2013. o izmjeni Uredbe (EU) br. 267/2012 o mjerama ograničavanja protiv Irana (SL 2013 L 272, str. 1);

                  —

                  tuženiku naloži snošenje troškova.

         Tužbeni razlozi i glavni argumenti

      U prilog osnovanosti tužbe tužitelj ističe pet tužbenih razloga.

                  1.

                  Prvi tužbeni razlog

                              —

                              kojim se navodi da ne postoji primjerena pravna osnova za pobijane mjere, koje kao mjerila za stavljanje na popis uključuju vezu s prvim tužiteljem (IRISL) nedugo nakon što je potonji s uspjehom podnio tužbu za poništenje.

                  2.

                  Drugi tužbeni razlog

                              —

                              kojim se navodi da je Vijeće povrijedilo opravdana očekivanja tužiteljâ i načela konačnosti, pravne sigurnosti, načela non bis in idem i res judicata te načelo nediskriminacije.

                  3.

                  Treći tužbeni razlog

                              —

                              kojim se navodi da je Vijeće povrijedilo prava na obranu tužiteljâ time što IRISL ili druge tužitelje nije izvijestilo da namjerava donijeti pobijane mjere te ne dajući tužiteljima mogućnost da iznesu primjedbe.

                  4.

                  Četvrti tužbeni razlog

                              —

                              kojim se navodi da se pobijanim mjerama krše temeljna prava tužitelja, uključujući njihovo pravo na zaštitu ugleda i imovine.

                  5.

                  Peti tužbeni razlog

                              —

                              kojim se navodi da je Vijeće zloupotrijebilo svoje ovlasti donošenjem pobijanih mjera; ciljanje IRISL-a i povezanih društava protivno presudi Suda ne predstavlja pravilno korištenje njegovih ovlasti.


title: Predmet C-338/14: Presuda Suda (četvrto vijeće) od 3. prosinca 2015. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Cour d'appel de Bruxelles – Belgija) – Quenon K. SPRL protiv Beobank SA, prije Citibank Belgium SA, Metlife Insurance SA, prije Citilife SA (Zahtjev za prethodnu odluku — Samozaposleni trgovački zastupnici — Direktiva 86/653/EEZ — Članak 17. stavak 2. — Nalogodavčev raskid ugovora o zastupanju — Obeštećenje zastupnika — Zabrana kumuliranja sustava odštete za stranke i sustava naknade štete — Pravo zastupnika na naknadu štete uz odštetu za stranke — Pretpostavke)

text:
               1.2.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 38/7

         Presuda Suda (četvrto vijeće) od 3. prosinca 2015. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Cour d'appel de Bruxelles – Belgija) – Quenon K. SPRL protiv Beobank SA, prije Citibank Belgium SA, Metlife Insurance SA, prije Citilife SA
   (Predmet C-338/14) (1)

   ((Zahtjev za prethodnu odluku - Samozaposleni trgovački zastupnici - Direktiva 86/653/EEZ - Članak 17. stavak 2. - Nalogodavčev raskid ugovora o zastupanju - Obeštećenje zastupnika - Zabrana kumuliranja sustava odštete za stranke i sustava naknade štete - Pravo zastupnika na naknadu štete uz odštetu za stranke - Pretpostavke))
   (2016/C 038/09)
   Jezik postupka: francuski

      Sud koji je uputio zahtjev

   Cour d'appel de Bruxelles

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelj: Quenon K. SPRL

      Tuženici: Beobank SA, prije Citibank Belgium SA, Metlife Insurance SA, prije Citilife SA

      Izreka

               1.

               Članak 17. stavak 2. Direktive Vijeća 86/653/EEZ od 18. prosinca 1986. o usklađivanju prava država članica u vezi samozaposlenih trgovačkih zastupnika treba tumačiti tako da se ne protivi nacionalnom propisu kojim je predviđeno da trgovački zastupnik u slučaju raskida ugovora o zastupanju ima pravo i na odštetu za stranke ograničenu na najviši iznos u visini njegove jednogodišnje naknade za rad i, ako ta odšeta ne pokriva u potpunosti iznos stvarno pretrpljene štete, na dodatnu naknadu štete, pod uvjetom da taj propis ne dovodi do dvostrukog obeštećenja zastupnika za gubitak provizije zbog raskida spomenutog ugovora.

               2.

               Članak 17. stavak 2. točku (c) Direktive 86/653/EEZ treba tumačiti tako da ne uvjetuje dodjeljivanje naknade štete dokazivanjem postojanja povrede pripisive nalogodavcu koja je u uzročnoj vezi sa štetom na koju se poziva, ali zahtijeva da je ta šteta različita od one kompenzirane odštetom za stranke.

      (1)  SL C 339, 29. 9. 2014.


title: Predmet C-445/17: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 24. srpnja 2017. uputio Commissione Tributaria Regionale del Lazio (Italija) – Agenzia delle Dogane e dei Monopoli protiv Pilato SpA

text:
               16.10.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 347/11

         Zahtjev za prethodnu odluku koji je 24. srpnja 2017. uputio Commissione Tributaria Regionale del Lazio (Italija) – Agenzia delle Dogane e dei Monopoli protiv Pilato SpA
   (Predmet C-445/17)
   (2017/C 347/12)
   Jezik postupka: talijanski

      Sud koji je uputio zahtjev

   Commissione Tributaria Regionale del Lazio

      Stranke glavnog postupka

      Žalitelj: Agenzia delle Dogane e dei Monopoli

      Druga stranka u postupku: Pilato SpA

      Prethodna pitanja

   Treba li tarifni broj 8704 KN-a tumačiti na način da njime trebaju biti obuhvaćena pogrebna vozila? Ako je odgovor na prvo prethodno pitanje niječan, trebaju li pogrebna vozila biti razvrstana u tarifni broj 8705 KN-a ili u tarifni broj 8703 KN-a?


title: Predmet C-345/15 P: Rješenje Suda (osmo vijeće) od 9. lipnja 2016. – Chelyabinsk electrometallurgical integrated plant OAO (CHEMK), Kuzneckie ferrosplavy OAO (KF) protiv Vijeća europske unije, Europske komisije, Euroalliagesa (Žalba — Članak 181. Poslovnika — Damping — Provedbena uredba (EU) br. 60/2012 — Uvoz ferosilicija podrijetlom, među ostalim, iz Rusije — Uredba (EZ) br. 1225/2009 — Članak 11. stavci 3. i 9. — Parcijalna privremena revizija)

text:
               5.9.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 326/3

         Rješenje Suda (osmo vijeće) od 9. lipnja 2016. – Chelyabinsk electrometallurgical integrated plant OAO (CHEMK), Kuzneckie ferrosplavy OAO (KF) protiv Vijeća europske unije, Europske komisije, Euroalliagesa
   (Predmet C-345/15 P) (1)

   ((Žalba - Članak 181. Poslovnika - Damping - Provedbena uredba (EU) br. 60/2012 - Uvoz ferosilicija podrijetlom, među ostalim, iz Rusije - Uredba (EZ) br. 1225/2009 - Članak 11. stavci 3. i 9. - Parcijalna privremena revizija))
   (2016/C 326/04)
   Jezik postupka: engleski

      Stranke

      Žalitelji: Chelyabinsk electrometallurgical integrated plant OAO (CHEMK), Kuzneckie ferrosplavy OAO (KF) (zastupnici: B. Evtimov, odvjetnik, D. O'Keeffe, Solicitor)

      Druge stranke u postupku: Vijeće Europske unije (zastupnici: J.-P. Hix, S. Boelaert i E. McGovern, agenti), Europska komisija (zastupnici: J.-F. Brakeland i M. França, agenti), Euroalliages

      Izreka

               1.

               Žalba se odbija.

               2.

               Društvima Chelyabinsk electrometallurgical integrated plant OAO (CHEMK) i Kuzneckie ferrosplavy OAO (KF) nalaže se snošenje, osim vlastitih, i troškova Vijeća Europske unije.

               3.

               Europska komisija snosi vlastite troškove.

      (1)  SL C 311, 21. 9. 2015.


title: Predmet C-486/14: Presuda Suda (veliko vijeće) od 29. lipnja 2016. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Hanseatisches Oberlandesgericht Hamburg – Njemačka) – kazneni postupak protiv Piotra Kossowskog (Zahtjev za prethodnu odluku — Konvencija o provedbi Schengenskog sporazuma — Članak 54. i članak 55. stavak 1. točka (a) — Povelja Europske unije o temeljnim pravima — Članak 50. — Načelo „ne bis in idem” — Dopuštenost kaznenog progona okrivljenika u državi članici nakon što je okončan kazneni postupak koji je protiv njega pokrenulo tužiteljstvo u drugoj državi članici a da nije provelo temeljitu istragu — Nepostojanje ocjene o meritumu predmeta)

text:
               12.9.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 335/7

         Presuda Suda (veliko vijeće) od 29. lipnja 2016. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Hanseatisches Oberlandesgericht Hamburg – Njemačka) – kazneni postupak protiv Piotra Kossowskog
   (Predmet C-486/14) (1)

   ((Zahtjev za prethodnu odluku - Konvencija o provedbi Schengenskog sporazuma - Članak 54. i članak 55. stavak 1. točka (a) - Povelja Europske unije o temeljnim pravima - Članak 50. - Načelo „ne bis in idem” - Dopuštenost kaznenog progona okrivljenika u državi članici nakon što je okončan kazneni postupak koji je protiv njega pokrenulo tužiteljstvo u drugoj državi članici a da nije provelo temeljitu istragu - Nepostojanje ocjene o meritumu predmeta))
   (2016/C 335/08)
   Jezik postupka: njemački

      Sud koji je uputio zahtjev

   Hanseatisches Oberlandesgericht Hamburg

      Stranka glavnog kaznenog postupka

   Piotr Kossowski

      uz sudjelovanje: Generalstaatsanwaltschaft Hamburg

      Izreka

   Načelo ne bis in idem, navedeno u članku 54. Konvencije o provedbi Schengenskog sporazuma od 14. lipnja 1985. između vlada država Gospodarske unije Beneluksa, Savezne Republike Njemačke i Francuske Republike o postupnom ukidanju kontrola na zajedničkim granicama, koja je potpisana u Schengenu (Luksemburg) 19. lipnja 1990., tumačeno u svjetlu članka 50. Povelje Europske unije o temeljnim pravima, treba tumačiti na način da se odluka javnog tužiteljstva kojom se bez izricanja sankcija obustavlja kazneni progon i pravomoćno okončava istražni postupak koji je vođen protiv osobe, uz mogućnost njegova preotvaranja ili ukidanja odluke, ne može kvalificirati pravomoćnom odlukom u smislu tih članaka kada iz obrazloženja te odluke proizlazi da je navedeni postupak okončan a da nije provedena temeljita istraga, pri čemu nesaslušavanje žrtve i mogućeg svjedoka predstavlja pokazatelj da takva temeljita istraga nije provedena.

      (1)  SL C 16, 19. 1. 2015.


title: Predmet T-735/16: Tužba podnesena 22. listopada 2016. – CX protiv Komisije

text:
               19.12.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 475/20

         Tužba podnesena 22. listopada 2016. – CX protiv Komisije
   (Predmet T-735/16)
   (2016/C 475/30)
   Jezik postupka: francuski

      Stranke

      Tužitelj: CX (Bordeaux, Francuska) (zastupnik: É. Boigelot, odvjetnik)

      Tuženik: Europska komisija

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

               —

               proglasi tužbu dopuštenom i osnovanom;

               —

               slijedom toga,

                           —

                           poništi odluku od 18. prosinca 2015., pod brojem Ares (2015)5952489, u dijelu u kojem je tužitelju određeno smanjenje plaće;

                           —

                           poništi odluku od 12. srpnja 2016., pod brojem HR.E.2/CB/sa/Ares (2016), dostavljenu istoga dana, kojom je tijelo za imenovanje odbilo dio tužiteljeve žalbe, podnesene 17. ožujka 2016. pod urudžbenim brojem R/170/16, koja se odnosi na odluku o smanjenju njegove plaće;

                           —

                           naloži tuženiku plaćanje neopravdano zadržanih iznosa, uvećanih za kazne i zakonske kamate;

                           —

                           naložiti tuženiku snošenje svih troškova, u skladu s člankom 87. stavkom 1. Poslovnika Službeničkog suda.

      Tužbeni razlozi i glavni argumenti

   U prilog osnovanosti tužbe tužitelj ističe četiri tužbena razloga.

               1.

               Prvi tužbeni razlog, koji se temelji na povredi Pravilnika o osoblju za dužnosnike, posebice članka 24. stavka 1. Priloga IX. navedenog pravilnika, koju je počinilo tijelo za imenovanje (AIPN) Komisije ne odredivši u svojoj odluci visinu zadržanog iznosa koji je namjeravalo odbiti od tuženikove plaće.

               2.

               Drugi tužbeni razlog, koji se temelji na povredi obveze obrazlaganja glede samih razloga tog smanjenja plaće, pri čemu se ta povreda temelji na nejednakom postupanju na tužiteljevu štetu.

               3.

               Treći tužbeni razlog, koji se temelji na zlouporabi postupka i ovlasti, zlouporabi i prekoračenju ovlasti, jer pobijana odluka predstavlja prikrivenu stegovnu mjeru.

               4.

               Četvrti tužbeni razlog, koji se temelji na povredi načela razumnog roka, dobre vjere i dobre uprave, jer činjenice koje tuženik iznosi protiv tužitelja potječu iz 2001. i 2003., odnosno 14 i 12 godina prije donošenja pobijane odluke.


title: Predmet T-648/14: Presuda Općeg suda od 3. prosinca 2015. – Infusion Brands protiv OHIM-a (DUALTOOLS) („Žig Zajednice — Prijava figurativnog žiga Zajednice DUALTOOLS — Apsolutni razlog za odbijanje — Djelomično odbijanje registracije — Opisni karakter — Nepostojanje razlikovnog karaktera — Članak 7. stavak 1. točke (b) i (c) Uredbe br. 207/2009”)

text:
               25.1.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 27/52

         Presuda Općeg suda od 3. prosinca 2015. – Infusion Brands protiv OHIM-a (DUALTOOLS)
   (Predmet T-648/14) (1)

   ((„Žig Zajednice - Prijava figurativnog žiga Zajednice DUALTOOLS - Apsolutni razlog za odbijanje - Djelomično odbijanje registracije - Opisni karakter - Nepostojanje razlikovnog karaktera - Članak 7. stavak 1. točke (b) i (c) Uredbe br. 207/2009”))
   (2016/C 027/65)
   Jezik postupka: engleski

      Stranke

      Tužitelj: Infusion Brands, Inc. (Myerlake Circle Clearwater, Florida, Sjedinjene Američke Države) (zastupnik: K. Piepenbrink, odvjetnik)

      Tuženik: Ured za usklađivanje na unutarnjem tržištu (žigovi i dizajni) (zastupnici: V. Melgar, zatim H. O’Neill i M. Rajh, agenti)

      Predmet

   Tužba protiv odluke četvrtog žalbenog vijeća OHIM-a od 1. srpnja 2014. (predmet R 398/2014-4), koja se odnosi na prijavu registracije figurativnog znaka DUALTOOLS kao žiga Zajednice.

      Izreka

               1.

               Tužba se odbija.

               2.

               Nalaže se Infusion Brandsu, Inc. snošenje troškova.

      (1)  SL C 380, 27. 10. 2014.


title: Predmet C-497/15: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 22. rujna 2015. uputio Szegedi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság (Mađarska) – Euro-Team Kft. protiv Budapest Rendőrfőkapitánya

text:
               25.1.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 27/3

         Zahtjev za prethodnu odluku koji je 22. rujna 2015. uputio Szegedi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság (Mađarska) – Euro-Team Kft. protiv Budapest Rendőrfőkapitánya
   (Predmet C-497/15)
   (2016/C 027/04)
   Jezik postupka: mađarski

      Sud koji je uputio zahtjev

   Szegedi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelj: Euro-Team Kft.

      Tuženik: Budapest Rendőrfőkapitánya

      Prethodna pitanja

               1.

               Treba li zahtjev proporcionalnosti, utvrđen u članku 9.a Direktive 1999/62/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 17. lipnja 1999. (1) (u daljnjem tekstu: Direktiva o eurovinjeti), tumačiti na način da se protivi sustavu sankcija kakav je utvrđen u Prilogu 9. Uredbi br. 410/2007 od 29. prosinca o popisu prometnih prekršaja koji se sankcioniraju upravnom novčanom kaznom, iznosu novčanih kazni koje se mogu izreći u slučaju povrede mjerodavnih odredbi, sustavu izricanja tih kazni i uvjetima za sudjelovanje u nadzoru [a közigazgatási bírsággal sújtandó közlekedési szabályszegések köréről, az e tevékenységekre vonatkozó rendelkezések megsértése esetén kiszabható bírságok összegéről, felhasználásának rendjéről és az ellenőrzésben történő közreműködés feltételeiről szóló 410/2007. (XII. 29.) Korm. rendelet] (u daljnjem tekstu: Uredba o sankcijama), a u kojem se za nepoštovanje pravila o kupnji cestovne karte predviđa novčana kazna u paušalnom iznosu, neovisno o težini počinjenog prekršaja?

               2.

               Je li upravna novčana kazna koja je određena u Prilogu 9. Uredbe o sankcijama sukladna zahtjevu iz članka 9.a Direktive o eurovinjeti, prema kojem sankcije utvrđene u nacionalnom pravu moraju biti učinkovite, proporcionalne i odvraćajuće?

               3.

               Treba li zahtjev proporcionalnosti koji je utvrđen u članku 9.a Direktive o eurovinjeti tumačiti na način da se protivi, s jedne strane, sustavu sankcija poput onog koji je sporan u glavnom postupku, a u okviru kojeg se predviđa objektivna odgovornost počiniteljâ prekršaja, te, s druge strane, iznosu sankcije koji je propisan u navedenom sustavu?

      (1)  Direktiva 1999/62/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 17. lipnja 1999. o naknadama koje se naplaćuju za korištenje određenih infrastruktura za teška teretna vozila (SL L 187, str. 42.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 7., svezak 6., str. 34.)


title: Predmet C-502/17: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 18. kolovoza 2017. uputio Vestre Landsret (Danska) – C&D Foods Acquisition ApS protiv Skatteministeriet

text:
               16.10.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 347/20

         Zahtjev za prethodnu odluku koji je 18. kolovoza 2017. uputio Vestre Landsret (Danska) – C&D Foods Acquisition ApS protiv Skatteministeriet
   (Predmet C-502/17)
   (2017/C 347/27)
   Jezik postupka: danski

      Sud koji je uputio zahtjev

   Vestre Landsret

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelj: C&D Foods Acquisition ApS

      Tuženik: Skatteministeriet

      Prethodna pitanja

               1.

               Treba li članak 168. Direktive 2006/112/EZ (1) tumačiti na način da holding društvo, u okolnostima poput onih u glavnom postupku, ima pravo na puni odbitak pretporeza koji je platilo na usluge povezane s analizama due diligence provedenima prije predviđene, ali nedovršene, prodaje dionica u društvu kćeri kojem holding društvo isporučuje upravljačke i informatičke usluge koje podliježu PDV-u?

               2.

               Utječe li na odgovor na gornje pitanje činjenica da PDV-om oporezivu cijenu upravljačkih i informatičkih usluga, koje holding društvo isporučuje u okviru svoje gospodarske aktivnosti, čini fiksni iznos koji odgovara izdacima holding društva za plaće zaposlenikâ uz dodatak marže od 10 %?

               3.

               Neovisno o odgovoru na prva dva pitanja, postoji li pravo na odbitak pretporeza ako se troškove za konzultantske usluge o kojima se raspravlja u glavnom postupku smatra općim troškovima te, ako postoji, pod kojim uvjetima?

      (1)  Direktiva Vijeća 2006/112/EZ od 28. studenoga 2006. o zajedničkom sustavu poreza na dodanu vrijednost (SL 2006., L 347, str. 1.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 9., svezak 1., str. 120.)


title: Predmet C-380/16: Tužba podnesena 8. srpnja 2016. – Europska komisija protiv Savezne Republike Njemačke

text:
               29.8.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 314/14

         Tužba podnesena 8. srpnja 2016. – Europska komisija protiv Savezne Republike Njemačke
   (Predmet C-380/16)
   (2016/C 314/20)
   Jezik postupka: njemački

      Stranke

      Tužitelj: Europska komisija (zastupnici: M. Owsiany-Hornung i M. Wasmeier, agenti)

      Tuženik: Savezna Republika Njemačka

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelj od Suda zahtijeva da:

               —

               utvrdi da Savezna Republika Njemačka sukladno članku 258. stavku 1. Ugovora o funkcioniranju Europske unije nije ispunila svoje obveze koje proizlaze iz članka 73. i članaka 306. do 310. Direktive o porezu na dodanu vrijednost (Direktiva 2006/112/EZ), time što je putničke usluge poreznim obveznicima koji ih koriste za svrhe svog poslovanja isključila iz posebne odredbe za putničke agente i dopustila putničkim agentima, u mjeri u kojoj se na njih primjenjuje spomenuta posebna odredba, paušalno određivanje porezne osnovice za grupe usluga i za svako porezno razdoblje;

               —

               naloži Saveznoj Republici Njemačkoj snošenje troškova.

      Tužbeni razlozi i glavni argumenti

   Tužitelj navodi da se sustav obračuna poreza na dodanu vrijednost kod putničkih usluga koji je na snazi u Njemačkoj protivi Direktivi Vijeća 2006/112/EZ od 28. studenoga 2006. o zajedničkom sustavu poreza na dodanu vrijednost (1). Tom je Direktivom u člancima 306. do 310. propisana posebna odredba u skladu s kojom se putničke usluge koje putnički agent isporuči klijentu smatraju jedinstvenom uslugom. Njemačko pravo od toga odstupa na nedopušten način.
   Na prvom mjestu, nije dopušteno porezne obveznike koji putničke usluge koriste za svrhe svog poslovanja isključiti iz primjene posebne odredbe. Sud je još u svojoj presudi od 26. rujna 2013. u predmetu C-189/11 (2), Komisija/Španjolska utvrdio da se posebna odredba treba primjenjivati ne samo na usluge krajnjim potrošačima, nego i na usluge poduzetnicima poreznim obveznicima. Države članice nemaju mogućnost ograničiti tu odredbu na prvospomenute.
   Na drugom mjestu, metoda obračuna propisana njemačkim pravom o porezu na promet nije sukladna Direktivi 2006/112/EZ. Sukladno članku 73. i člancima 306. do 310. porezna osnovica se mora utvrditi posebno za svako putovanje. Protivno tome, njemačkim je pravom dopušten paušalni obračun profitne marže za „grupe usluga” odnosno za sva putovanja u određenom razdoblju. Sud je u prethodno navedenoj presudi također utvrdio da takvo paušalno određivanje ne odgovara zajedničkom sustavu poreza na dodanu vrijednost.

      (1)  SL L 347, str. 1. (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 9., svezak 1., str. 120.)

      (2)  ECLI:EU:C:2013:587


title: Predmet T-203/17: Rješenje Općeg suda od 20. srpnja 2017. – GY protiv Komisije

text:
               4.9.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 293/41

         Rješenje Općeg suda od 20. srpnja 2017. – GY protiv Komisije
   (Predmet T-203/17) (1)

   (2017/C 293/53)
   Jezik postupka: francuski
   Predsjednik sedmog vijeća odredio je brisanje predmeta.

      (1)  SL C 195, 19. 6. 2017.


title: Predmet C-116/15: Tužba podnesena 6. ožujka 2015. – Europski parlament protiv Vijeća Europske unije

text:
               4.5.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 146/30

         Tužba podnesena 6. ožujka 2015. – Europski parlament protiv Vijeća Europske unije
   (Predmet C-116/15)
   (2015/C 146/37)
   Jezik postupka: francuski

      Stranke

      Tužitelj: Europski parlament (zastupnici: F. Drexler, A. Caiola, M. Pencheva, agenti)

      Tuženik: Vijeće Europske unije

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelj od Suda zahtijeva da:

               —

               spoji ovaj predmet s predmetom koji se vodi brojem C-14/15 u svrhu pisanog i usmenog dijela postupka i presude;

               —

               poništi Odluku Vijeća 2014/911/EU od 4. prosinca 2014. o pokretanju automatizirane razmjene daktiloskopskih podataka u Latviji (1);

               —

               naloži tuženiku snošenje svih troškova.

      Tužbeni razlozi i glavni argumenti

   Europski parlament ističe dva tužbena razloga u potporu svojoj tužbi koja se temelji na članku 263. UFEU-a.
   Prvim tužbenim razlogom, Parlament smatra da je Vijeće primijenilo neodgovarajuću pravnu osnovu za donošenje Odluke 2014/911/EU. U okviru tog prvog tužbenog razloga, Parlament ističe argumentaciju u dva dijela. Parlament osobito tvrdi da je Vijeće moralo pronaći pravnu osnovu za pobijanu odluku između odredaba UFEU-a te da se u svakom slučaju Vijeće oslonilo na nezakonitu odredbu za donošenje Odluke 2014/911/EU. Naime, primijenjena je izvedena pravna osnova koja je, kao takva, prema sudskoj praksi Suda nezakonita. U skladu s tim tužbenim razlogom, Parlament ističe prigovor nezakonitosti članka 25. stavka 2. Odluke 2008/615/PUP (2).
   Drugim tužbenim razlogom, Parlament prigovara Vijeću da je primijenilo pogrešan postupak za donošenje navedene odluke. Iz navedenog Parlament zaključuje da to predstavlja povredu Ugovorâ kao i bitnu povredu postupka.

      (1)  SL L 360, str. 28.

      (2)  SL L 210, str. 1. (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 19., svezak 11., str. 95.)


title: Spojeni predmeti C-381/14 i C-385/14: Presuda Suda (prvo vijeće) od 14. travnja 2016. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Juzgado de lo Mercantil, Juzgado de lo Mercantil n° 9 de Barcelona – Španjolska) – Jorge Sales Sinués protiv Caixabank SA (C-381/14), i Youssouf Drame Ba protiv Catalunya Caixa SA (Catalunya Banc SA) (C-385/14) (Zahtjev za prethodnu odluku — Direktiva 93/13/EEZ — Ugovori koje prodavatelji robe i pružatelji usluga sklapaju s potrošačima — Hipotekarni ugovori — Klauzula o najnižoj kamatnoj stopi — Ispitivanje odredbe radi proglašenja njezine ništavosti — Kolektivni postupak — Postupak za dobivanje sudskog naloga — Prekid pojedinačnog postupka koji ima isti predmet)

text:
               13.6.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 211/11

      Presuda Suda (prvo vijeće) od 14. travnja 2016. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Juzgado de lo Mercantil, Juzgado de lo Mercantil no 9 de Barcelona – Španjolska) – Jorge Sales Sinués protiv Caixabank SA (C-381/14), i Youssouf Drame Ba protiv Catalunya Caixa SA (Catalunya Banc SA) (C-385/14)
      (Spojeni predmeti C-381/14 i C-385/14) (1)

      ((Zahtjev za prethodnu odluku - Direktiva 93/13/EEZ - Ugovori koje prodavatelji robe i pružatelji usluga sklapaju s potrošačima - Hipotekarni ugovori - Klauzula o najnižoj kamatnoj stopi - Ispitivanje odredbe radi proglašenja njezine ništavosti - Kolektivni postupak - Postupak za dobivanje sudskog naloga - Prekid pojedinačnog postupka koji ima isti predmet))
      (2016/C 211/11)
      Jezik postupka: španjolski

         Sud koji je uputio zahtjev

      Juzgado de lo Mercantil no 9 de Barcelona

         Stranke glavnog postupka

         Tužitelji: Jorge Sales Sinués (C-381/14), Youssouf Drame Ba (C-385/14)

         Tuženici: Caixabank SA (C-381/14), Catalunya Caixa SA (Catalunya Banc SA) (C-385/14)

         Izreka

      Članak 7. Direktive Vijeća 93/13/EEZ od 5. travnja 1993. o nepoštenim uvjetima u potrošačkim ugovorima treba tumačiti na način da mu se protivi nacionalni propis, poput onoga o kojem je riječ u glavnom postupku, koji nacionalnom sudu kojem je podnesena pojedinačna tužba potrošača koji traži da se utvrdi nepošteni karakter odredbe ugovora kojim je vezan za prodavatelja robe ili pružatelja usluga propisuje da automatski prekine postupak koji se vodi po takvoj tužbi do donošenja konačne presude o kolektivnoj tužbi o kojoj se vodi postupak, podnesenoj od strane udruge potrošača na temelju drugog stavka tog članka, kako bi se u ugovorima iste vrste spriječila upotreba odredbi sličnih onima na koje se odnosi navedena pojedinačna tužba, pri čemu ne može biti uzet u obzir značaj takvog prekida sa stajališta zaštite potrošača koji je sudu podnio pojedinačnu tužbu i pri čemu se taj potrošač ne može odlučiti povući iz kolektivne tužbe.

         (1)  SL C 388, 3. 11. 2014.


title: Predmet T-588/15: Tužba podnesena 9. listopada 2015. – GABO:mi protiv Komisije

text:
               25.1.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 27/60

         Tužba podnesena 9. listopada 2015. – GABO:mi protiv Komisije
   (Predmet T-588/15)
   (2016/C 027/77)
   Jezik postupka: engleski

      Stranke

      Tužitelj: GABO:mi Gesellschaft für Ablauforganisation:milliarium mbH & Co. KG (München, Njemačka) (zastupnici: M. Ahlhaus i C. Mayer, odvjetnici)

      Tuženik: Europska komisija

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

               —

               poništi pobijane odluke, i

               —

               naloži tuženiku snošenje svih troškova postupka, uključujući i tužiteljevih troškova.

      Tužbeni razlozi i glavni argumenti

   Tužitelj pobija odluke Komisije sadržane u poruci elektroničke pošte od 29. srpnja 2015. i u dopisima od 19. kolovoza 2015. (Ref. Ares(2015)3466903) i 28. kolovoza 2015. (Ref. Ares(2015)3557576), o suspenziji svih isplata tužitelju povezanih s potporama u okviru Sedmog okvirnog programa (FP7) kojima upravlja tuženikova Uprava E, to jest Ugovora o bespovratnim sredstvima FP7 br. 602299 za projekt EU-CERT-ICD i Ugovora o bespovratnim sredstvima FP7 br. 260777 za projekt HIP-Trial, te onih kojima upravlja tuženikova Uprava F, to jest Ugovora o bespovratnim sredstvima FP7 br. 312117 za projekt BIOFECTOR.
   U prilog osnovanosti tužbe tužitelj ističe pet tužbenih razloga.

               1.

               Prvi tužbeni razlog, koji se temelji na tvrdnji da pobijane odluke ne potpadaju pod članak II.5 stavak 3. točku (d) Priloga II. Ugovora o bespovratnim sredstvima FP7.

               2.

               Drugi tužbeni razlog, koji se temelji na tvrdnji da pobijane odluke ne ispunjavaju primjenjive formalne i postupovne zahtjeve, te da sadrže povredu načela dobrog upravljanja.

               3.

               Treći tužbeni razlog, koji se temelji na tvrdnji da je tuženikova prava namjera provesti nezakoniti prijeboj, a ne odrediti mjere opreza.

               4.

               Četvrti tužbeni razlog, koji se temelji na tvrdnji da se pobijane odluke temelje na nezakonitim diskrecijskim odlukama tuženika.

               5.

               Peti tužbeni razlog, koji se temelji na tvrdnji da pobijane odluke sadrže povrede načela proporcionalnosti.


title: Predmet C-195/14: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 18. travnja 2014. uputio Bundesgerichtshof (Njemačka) – Bundesverband der Verbraucherzentralen und Verbraucherverbände – Verbraucherzentrale Bundesverband e.V. protiv Teekanne GmbH & Co. KG

text:
               28.7.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 245/3

         Zahtjev za prethodnu odluku koji je 18. travnja 2014. uputio Bundesgerichtshof (Njemačka) – Bundesverband der Verbraucherzentralen und Verbraucherverbände – Verbraucherzentrale Bundesverband e.V. protiv Teekanne GmbH & Co. KG
   (Predmet C-195/14)
   2014/C 245/04
   Jezik postupka: njemački

      Sud koji je uputio zahtjev

   Bundesgerichtshof

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelj: Bundesverband der Verbraucherzentralen und Verbraucherverbände – Verbraucherzentrale Bundesverband e.V.

      Tuženik: Teekanne GmbH & Co. KG

      Prethodno pitanje

   Smiju li označivanje, prezentiranje i oglašavanje hrane izgledom, nazivom ili slikom stvarati dojam prisutnosti određenog sastojka, iako u stvarnosti taj sastojak nije prisutan, a to je vidljivo jedino iz popisa sastojaka u skladu s člankom 3. stavkom 1. točkom 2. Direktive 2000/13/EZ? (1)

      (1)  Direktiva 2000/13/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 20. ožujka 2000. o usklađivanju zakonodavstava država članica o označivanju, prezentiranju i oglašavanju hrane (SL L 109, str. 29.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 15., svezak 7., str. 77.), u tekstu kako je posljednje izmijenjen Direktivom Vijeća 2013/20/EU od 13. svibnja 2013. o prilagodbi određenih direktiva u području sigurnosti hrane, veterinarstva i fitosanitarne politike zbog pristupanja Republike Hrvatske (SL L 158, str. 234.).


title: Predmet T-454/14: Presuda Općeg suda od 31. svibnja 2016. – Warimex protiv EUIPO-a (STONE) („Žig Europske unije — Prijava figurativnog žiga Europske unije STONE — Apsolutni razlog za odbijanje — Opisni karakter — Članak 7. stavak 1. točka (c) Uredbe (EZ) br. 207/2009”)

text:
               11.7.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 251/22

         Presuda Općeg suda od 31. svibnja 2016. – Warimex protiv EUIPO-a (STONE)
   (Predmet T-454/14) (1)

   ((„Žig Europske unije - Prijava figurativnog žiga Europske unije STONE - Apsolutni razlog za odbijanje - Opisni karakter - Članak 7. stavak 1. točka (c) Uredbe (EZ) br. 207/2009”))
   (2016/C 251/23)
   Jezik postupka: njemački

      Stranke

      Tužitelj: Warimex Waren-Import Export Handels-GmbH (Neuried, Njemačka) (zastupnici: E. Keller i J. Voogd, odvjetnici)

      Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (zastupnici: G. Schneider i D. Walicka, agenti)

      Predmet

   Tužba protiv odluke prvog žalbenog vijeća EUIPO-a od 27. ožujka 2014. (predmet R 1599/2013-1) koja se odnosi na prijavu za registraciju figurativnog znaka STONE kao žiga Europske unije.

      Izreka

               1.

               Tužba se odbija.

               2.

               Warimex Waren-Import Export Handels-GmbH snosit će vlastite troškove kao i troškove Ureda Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO).

      (1)  SL C 292, 1. 9. 2014.


title: Predmet C-202/15: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 29. travnja 2015. uputio Commissione Tributaria Regionale di Milano (Italija) – Agenzia delle Entrate – Direzione Regionale Lombardia Ufficio Contenzioso protiv H3 g SpA

text:
               10.8.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 262/2

         Zahtjev za prethodnu odluku koji je 29. travnja 2015. uputio Commissione Tributaria Regionale di Milano (Italija) – Agenzia delle Entrate – Direzione Regionale Lombardia Ufficio Contenzioso protiv H3 g SpA
   (Predmet C-202/15)
   (2015/C 262/03)
   Jezik postupka: talijanski

      Sud koji je uputio zahtjev

   Commissione Tributaria Regionale di Milano

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelj: Agenzia delle Entrate

      Tuženik: H3 g SpA

      Prethodna pitanja

               1)

               Budući da je talijanski zakonodavac iskoristio mogućnost iz članka 90. stavka 2. i članka 185. stavka 2. drugog podstavka Direktive 2006/112/EZ (1) (a prije njezinog donošenja mogućnost iz članka 11. točke C stavka 1. i članka 20. stavka 1. točke (b) drugog podstavka Direktive 77/388/EEZ (2)), koja se odnosi na promjene u smanjenju oporezive osnovice i na ispravak PDV-a koji se obračunava na operacije koje se oporezuju u slučaju potpunog ili djelomičnog neplaćanja protučinidbe koje su stranke odredile, je li u skladu s načelima proporcionalnosti i djelotvornosti, koja su zajamčena UFEU-om, i s načelom neutralnosti, koje uređuje primjenu PDV-a, propisivanje ograničenja koja poreznom obvezniku čine nemogućim ili izrazito teškim povrat poreza koji se odnosi na protučinidbu koja nije u potpunosti ili djelomično plaćena.

               2)

               U slučaju pozitivnog odgovora na prvo pitanje, je li odredba – kao što je to članak 26. drugi podstavak Uredbe predsjednika Republike 633/1972 – koja, prema praksi poreznog tijela države članice Unije, pravo povrata poreza uvjetuje dostavljanjem dokaza o prethodnom dovršetku stečajnih postupaka odnosno o bezuspješno poduzetim radnjama prisilne naplate, i u slučaju kada su takve radnje razumno neisplative s obzirom na visinu zahtijevane tražbine, vjerojatnost njezine naplate i troškove radnji prisilne naplate ili stečajnih postupaka, u skladu s gore navedenim načelima?

      (1)  Direktiva Vijeća 2006/112/EZ od 28. studenoga 2006. o zajedničkom sustavu poreza na dodanu vrijednost (SL L 347., str.1.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 9., svezak 1., str. 120.)

      (2)  Šesta direktiva Vijeća 77/388/EEZ od 17. svibnja 1977. o usklađivanju zakonodavstava država članica koja se odnose na poreze na promet – zajednički sustav poreza na dodanu vrijednost: jedinstvena osnovica za razrezivanje (SL L 145., str. 1.)


title: Predmet T-659/13: Tužba podnesena 12. prosinca 2013. — Češka Republika protiv Komisije

text:
               15.2.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 45/40

         Tužba podnesena 12. prosinca 2013. — Češka Republika protiv Komisije
   (Predmet T-659/13)
   2014/C 45/70
   Jezik postupka: češki

      Stranke

      Tužitelj: Češka Republika (zastupnici: M. Smolek, J. Vláčil, agenti)

      Tuženik: Europska komisija

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

               —

               u cijelosti poništi Delegiranu Uredbu Komisije (EU) br. 885/2013 od 15. svibnja 2013. o dopuni Direktive 2010/40/EU Europskog parlamenta i Vijeća s obzirom na pružanje usluga informiranja o sigurnim i zaštićenim parkirališnim mjestima za kamione i gospodarska vozila (SL 2013 L 247, str. 1.) i

               —

               Europskoj komisiji naloži snošenje troškova postupka.

         Podredno, tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

               —

               poništi članak 3. stavak 1., članak 8. i članak 9. stavak 1. točku (a) pobijane Uredbe i

               —

               Europskoj komisiji naloži snošenje troškova postupka.

      Tužbeni razlozi i glavni argumenti

   U prilog osnovanosti tužbe tužitelj ističe tri tužbena razloga.

               1.

               Prvi tužbeni razlog: povreda članka 7. stavka 1. Direktive 2010/40/EU (1) u vezi s njezinim člankom 5. stavkom 1. i člankom 6.
               U ovom kontekstu tužitelj navodi da je Komisija donošenjem pobijane Uredbe prekoračila svoje ovlasti određene člankom 7. stavkom 1. Direktive br. 2010/40 u vezi s njezinim člankom 5. stavkom 1. i člankom 6.

               2.

               Drugi tužbeni razlog: povreda članka 290. UFEU-a
               U okviru ovog tužbenog razloga, tužitelj tvrdi da je Komisija donošenjem pobijane Uredbe prekoračila delegiranu nadležnost za donošenje nezakonodavnih akata sukladno članku 290. UFEU-a.

               3.

               Treći tužbeni razlog: povreda članka 13. stavka 2. UEU-a
               U ovom pogledu tužitelj smatra da je Komisija donošenjem pobijane Uredbe prekoračila granice nadležnosti koje su joj povjerene Ugovorima.

      (1)  Direktiva 2010/40/EU Europskog parlamenta i Vijeća od 7. srpnja 2010. o okviru za uvođenje inteligentnih prometnih sustava u cestovnom prometu i za veze s ostalim vrstama prijevoza (SL L 207, str. 1.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 7., svezak 8., str. 296.).


title: Predmet C-394/13: Presuda Suda (deveto vijeće) od 11. rujna 2014. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Nejvyšší správní soud – Češka Republika) – Ministerstvo práce a sociálních věcí protiv B. (Zahtjev za prethodnu odluku — Socijalna sigurnost radnika migranata — Uredbe (EEZ) br. 1408/71 i (EZ) br. 883/2004 — Primjenjivo nacionalno zakonodavstvo — Određivanje nadležne države članice za dodjelu obiteljskog davanja — Situacija u kojoj radnik migrant i njegova obitelj žive u drugoj državi članici u kojoj se nalazi središte njihovih interesa i u kojoj je primljeno obiteljsko davanje — Zahtjev za obiteljsko davanje u državi članici podrijetla nakon prestanka prava na davanja u državi članici boravišta — Nacionalni propis države članice podrijetla koji predviđa dodjelu takvih davanja svakoj osobi s prijavljenim prebivalištem u toj državi)

text:
               17.11.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 409/16

         Presuda Suda (deveto vijeće) od 11. rujna 2014. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Nejvyšší správní soud – Češka Republika) – Ministerstvo práce a sociálních věcí protiv B.
   (Predmet C-394/13) (1)

   ((Zahtjev za prethodnu odluku - Socijalna sigurnost radnika migranata - Uredbe (EEZ) br. 1408/71 i (EZ) br. 883/2004 - Primjenjivo nacionalno zakonodavstvo - Određivanje nadležne države članice za dodjelu obiteljskog davanja - Situacija u kojoj radnik migrant i njegova obitelj žive u drugoj državi članici u kojoj se nalazi središte njihovih interesa i u kojoj je primljeno obiteljsko davanje - Zahtjev za obiteljsko davanje u državi članici podrijetla nakon prestanka prava na davanja u državi članici boravišta - Nacionalni propis države članice podrijetla koji predviđa dodjelu takvih davanja svakoj osobi s prijavljenim prebivalištem u toj državi))
   2014/C 409/22
   Jezik postupka: češki

      Sud koji je uputio zahtjev

   Nejvyšší správní soud

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelj: Ministerstvo práce a sociálních věcí

      Tuženik: B.

      Izreka

               1.

               Uredbu Vijeća (EEZ) br. 1408/71 od 14. lipnja 1971. o primjeni sustava socijalne sigurnosti na zaposlene osobe, samozaposlene osobe i njihove obitelji koje se kreću unutar Zajednice, kako je izmijenjena i ažurirana Uredbom Vijeća (EZ) br. 118/97 od 2. prosinca 1996., kako je izmijenjena Uredbom (EZ) br. 592/2008 Europskog parlamenta i Vijeća od 17. lipnja 2008., a osobito njezin članak 13., valja tumačiti na način da joj je protivno jednu državu članicu smatrati nadležnom državom za dodjelu obiteljskog davanja jednoj osobi zbog same činjenice da ima prijavljeno prebivalište na području te države a da pritom ni ona ni članovi njezine obitelji ne rade niti uobičajeno borave u toj državi članici. Članak 13. te uredbe treba tumačiti na način da mu je protivno da država članica koja u odnosu na određenu osobu nije nadležna istoj dodjeljuje obiteljska davanja, osim ako postoji jasna i osobito tijesna veza između situacije o kojoj je riječ i područja te države članice.

               2.

               Uredbu (EZ) br. 883/2004 Europskog parlamenta i Vijeća od 29. travnja 2004. o koordinaciji sustava socijalne sigurnosti, kako je izmijenjena Uredbom (EZ) br. 988/2009 Europskog parlamenta i Vijeća od 16. rujna 2009., a osobito njezin članak 11., valja tumačiti na način da joj je protivno smatrati jednu državu članicu nadležnom državom za dodjelu obiteljskog davanja jednoj osobi zbog same činjenice da ta osoba ima prijavljeno prebivalište na području te države a da pritom ni ona ni članovi njezine obitelji ne rade niti uobičajeno borave u toj državi članici.

      (1)  SL C 260, 7.9.2013.


title: Predmet T-141/12: Rješenje Općeg suda od 23. siječnja 2014. — Pro-Duo protiv OHIM-a — El Corte Inglés (GO!) ( „Žig Zajednice — Prigovor — Povlačenje prigovora — Obustava postupka” )

text:
               15.3.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 78/11

         Rješenje Općeg suda od 23. siječnja 2014. — Pro-Duo protiv OHIM-a — El Corte Inglés (GO!)
   (Predmet T-141/12) (1)

   (Žig Zajednice - Prigovor - Povlačenje prigovora - Obustava postupka)
   2014/C 78/22
   Jezik postupka: engleski

      Stranke

      Tužitelj: Pro-Duo NV (Ghent, Belgija) (zastupnici: u početku T. G. Alkin, a zatim T. G. Alkin i C. Hall, barristers)

      Tuženik: Ured za usklađivanje na unutarnjem tržištu (žigovi i dizajni) (zastupnik: P. Geroulakos, agent)

      Druga stranka u postupku pred žalbenim vijećem OHIM-a: El Corte Inglés, SA (Madrid, Španjolska) (zastupnici: J. L. Rivas Zurdo, E. Seijo Veiguela i I. Munilla Muñoz, odvjetnici)

      Predmet

   Tužba protiv odluke četvrtog žalbenog vijeća OHIM-a od 19. siječnja 2012. (predmet R 1373/2011-4), koja se odnosi na postupak povodom prigovora između El Corte Inglés, SA i Pro-Duo NV.

      Izreka

               1.

               Obustavlja se postupak odlučivanja o tužbi.

               2.

               Nalaže se tužitelju i intervenijentu da osim vlastitih snose i svaki po polovinu troškova tuženika.

      (1)  SL C 165, 9.6.2012.


title: Predmet C-538/16: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 25. listopada 2016. uputio Landgericht Frankfurt am Main (Njemačka) – Kevin Joseph Devine protiv Air Nostrum, Líneas Aéreas del Mediterráneo SA

text:
               30.1.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 30/17

         Zahtjev za prethodnu odluku koji je 25. listopada 2016. uputio Landgericht Frankfurt am Main (Njemačka) – Kevin Joseph Devine protiv Air Nostrum, Líneas Aéreas del Mediterráneo SA
   (Predmet C-538/16)
   (2017/C 030/20)
   Jezik postupka: njemački

      Sud koji je uputio zahtjev

   Landgericht Frankfurt am Main

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelj: Kevin Joseph Devine

      Tuženik: Air Nostrum, Líneas Aéreas del Mediterráneo SA

      Prethodna pitanja

               1.

               Treba li članak 7. stavak 1. točku (a) Uredbe (EU) br. 1215/2012 Europskog parlamenta i Vijeća od 12. prosinca 2012. o nadležnosti, priznavanju i izvršenju sudskih odluka u građanskim i trgovačkim stvarima (1) tumačiti na način da izraz „stvari povezane s ugovorom” obuhvaća i zahtjev za odštetu temeljem članka 7. Uredbe (EZ) br. 261/2004 Europskog parlamenta i Vijeća od 11. veljače 2004. o utvrđivanju općih pravila odštete i pomoći putnicima u slučaju uskraćenog ukrcaja i otkazivanja ili dužeg kašnjenja leta u polasku te o stavljanju izvan snage Uredbe (EEZ) br. 296/91 (2) podnesen protiv stvarnog zračnog prijevoznika koji nije stranka ugovora sklopljenog s dotičnim putnikom?

               2.

               Ako se primjenjuje članak 7. stavak 1. Uredbe (EU) br. 1215/2012:
               Treba li u slučaju prijevoza osoba na dva leta bez bitnog zadržavanja u zračnoj luci prelaska na drugi let krajnje odredište putnika smatrati mjestom ispunjenja obveze u skladu s člankom 7. stavkom 1. točkom (b) drugom alinejom Uredbe (EU) br. 1215/2012, ako se zahtjev za odštetu u skladu s člankom 7. Uredbe (EZ) br. 261/2004 koji se ostvaruje tužbom zasniva na smetnji koja je nastupila na prvom od tih letova, te je tužba usmjerena protiv stvarnog zračnog prijevoznika na prvom letu, koji nije ugovorna strana ugovora o prijevozu?

      (1)  SL L 351, str. 1. (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 19., svezak 11., str. 289.).

      (2)  SL L 46, str. 1. (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 7., svezak 26., str. 21.).