title: Predmet C-190/16: Presuda Suda (prvo vijeće) od 5. srpnja 2017. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Bundesarbeitsgericht – Njemačka) – Werner Fries protiv Lufthansa CityLine GmbH (Zahtjev za prethodnu odluku — Zračni prijevoz — Uredba (EU) br. 1178/2011 — Prilog I. točka FCL.065 (b) — Zabrana imateljima dozvole pilota koji su navršili 65 godina da lete kao piloti zrakoplova u komercijalnom zračnom prijevozu — Valjanost — Povelja Europske unije o temeljnim pravima — Članak 15. — Sloboda izbora zanimanja — Članak 21. — Jednako postupanje — Diskriminacija na temelju dobi — Komercijalni zračni prijevoz — Pojam)

text:
               28.8.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 283/7

         Presuda Suda (prvo vijeće) od 5. srpnja 2017. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Bundesarbeitsgericht – Njemačka) – Werner Fries protiv Lufthansa CityLine GmbH
   (Predmet C-190/16) (1)

   ((Zahtjev za prethodnu odluku - Zračni prijevoz - Uredba (EU) br. 1178/2011 - Prilog I. točka FCL.065 (b) - Zabrana imateljima dozvole pilota koji su navršili 65 godina da lete kao piloti zrakoplova u komercijalnom zračnom prijevozu - Valjanost - Povelja Europske unije o temeljnim pravima - Članak 15. - Sloboda izbora zanimanja - Članak 21. - Jednako postupanje - Diskriminacija na temelju dobi - Komercijalni zračni prijevoz - Pojam))
   (2017/C 283/09)
   Jezik postupka: njemački

      Sud koji je uputio zahtjev

   Bundesarbeitsgericht

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelj: Werner Fries

      Tuženik: Lufthansa CityLine GmbH

      Izreka

               1.

               Razmatranje prvog i drugog pitanja nije otkrilo nikakve razloge koji mogu utjecati na valjanost točke FCL.065 (b) Priloga I. Uredbi Komisije (EU) br. 1178/2011 od 3. studenoga 2011. o utvrđivanju tehničkih zahtjeva i administrativnih postupaka vezano za članove posade zrakoplova u civilnom zrakoplovstvu u skladu s Uredbom (EZ) br. 216/2008 Europskog parlamenta i Vijeća, s obzirom na članak 15. stavak 1. i članak 21. stavak 1. Povelje Europske unije o temeljnim pravima.

               2.

               Točku FCL.065 (b) Priloga I. Uredbi br. 1178/2011 treba tumačiti na način da ne zabranjuje imatelju dozvole pilota koji je navršio 65 godina da leti kao pilot zrakoplova na praznim letovima na kojima se u sklopu komercijalne djelatnosti zračnog prijevoznika ne prevoze putnici, roba ili pošta odnosno da bude instruktor i/ili ispitivač u zrakoplovu, pod uvjetom da nije dio posade koja njime upravlja.

      (1)  SL C 222, 20. 6. 2016.


title: Predmet T-197/16: Tužba podnesena 22. travnja 2016. – Andrea Incontri protiv EUIPO-a – HigicoL (ANDREA INCONTRI)

text:
               4.7.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 243/38

         Tužba podnesena 22. travnja 2016. – Andrea Incontri protiv EUIPO-a – HigicoL (ANDREA INCONTRI)
   (Predmet T-197/16)
   (2016/C 243/41)
   Jezik na kojem je tužba podnesena: engleski

      Stranke

      Tužitelj: Andrea Incontri Srl (Milano, Italija) (zastupnici: A. Perani i J. Graffer, odvjetnici)

      Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO)

      Druga stranka pred žalbenim vijećem: HigicoL, SA (Baguim do monte, Portugal)

      Podaci o postupku pred EUIPO-om

      Podnositelj prijave spornog žiga: tužitelj

      Predmetni sporni žig: verbalni žig EU-a „ANDREA INCONTRI” – prijava za registraciju br. 10 985 323

      Postupak pred EUIPO-om: postupak povodom prigovora

      Pobijana odluka: odluka četvrtog žalbenog vijeća EUIPO-a od 25. veljače 2016. u predmetu R 146/2015-4

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

               —

               u cijelosti izmijeni pobijanu odluku;

               —

               posljedično, u cijelosti prihvati prijavu žiga Europske unije br. 10 985 323 ANDREA INCONTRI;

               —

               naloži drugim strankama snošenje troškova ovog postupka, kao i troškova postupka povodom prigovora i žalbenog postupka pred EUIPO-om.

      Tužbeni razlog

               —

               Povreda članka 8. stavka 1. točke (b) Uredbe br. 207/2009.


title: Predmet T-472/12: Presuda Općeg suda od 15. rujna 2015. – Novartis Europharm protiv Komisije („Lijekovi za humanu uporabu — Odobrenje za stavljanje u promet generičkog lijeka Zoledronic acid Teva Pharma — zoledronatne kiseline — Zoledronatna kiselina — Razdoblje zakonske zaštite podataka za referentne lijekove Zometa i Aclasta, koji sadrže aktivnu tvar zoledronatnu kiselinu — Direktiva 2001/83/EZ — Uredba (EEZ) br. 2309/93 i Uredba (EZ) br. 726/2004 — Opće odobrenje za stavljanje u promet — Razdoblje zakonske zaštite podataka”)

text:
               3.11.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 363/26

         Presuda Općeg suda od 15. rujna 2015. – Novartis Europharm protiv Komisije
   (Predmet T-472/12) (1)

   ((„Lijekovi za humanu uporabu - Odobrenje za stavljanje u promet generičkog lijeka Zoledronic acid Teva Pharma - zoledronatne kiseline - Zoledronatna kiselina - Razdoblje zakonske zaštite podataka za referentne lijekove Zometa i Aclasta, koji sadrže aktivnu tvar zoledronatnu kiselinu - Direktiva 2001/83/EZ - Uredba (EEZ) br. 2309/93 i Uredba (EZ) br. 726/2004 - Opće odobrenje za stavljanje u promet - Razdoblje zakonske zaštite podataka”))
   (2015/C 363/34)
   Jezik postupka: engleski

      Stranke

      Tužitelj: Novartis Europharm Ltd (Horsham, Ujedinjena Kraljevina) (zastupnik: C. Schoonderbeek, odvjetnik)

      Tuženik: Europska komisija (zastupnici: u početku A. Sipos, zatim M. Wilderspin, P. Mihaylova i M. Šimerdová, agenti)

      Intervenijent u potporu tuženiku: Teva Pharma BV (Utrecht, Nizozemska) (zastupnici: K. Bacon, barrister, C. Firth, solicitor)

      Predmet

   Zahtjev za poništenje Provedbene odluke Komisije C (2012) 5894 final od 16. kolovoza 2012., o izdavanju odobrenja za stavljanje u promet, sukladno Uredbi br. 726/2004 Europskog parlamenta i Vijeća, lijeka za humanu uporabu Zoledronic acid Teva Pharma – zoledronatne kiseline.

      Izreka

               1.

               Tužba se odbija.

               2.

               Novartis Europharm Ltd će snositi vlastite troškove kao i one Europske komisije te društva Teva Pharma BV.

      (1)  SL C 389, 15. 12. 2012.


title: Predmet C-381/17: Tužba podnesena 26. lipnja 2017. – Europska komisija protiv Republike Hrvatske

text:
               28.8.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 283/27

         Tužba podnesena 26. lipnja 2017. – Europska komisija protiv Republike Hrvatske
   (Predmet C-381/17)
   (2017/C 283/37)
   Jezik postupka: hrvatski

      Stranke

      Tužitelj: Europska komisija (zastupnici: M. Mataija, T. Scharf, G. von Rintelen, agenti)

      Tuženik: Republika Hrvatska

      Tužbeni zahtjev

   Europska komisija zahtijeva od Suda da:

               —

               utvrdi da je Republika Hrvatska propustila ispuniti svoje obveze iz članka 42. Stavka 1. Direktive 2014/17/EU Europskog parlamenta i Vijeća od 4. veljače 2014. O ugovorima o potrošačkim kreditima koji se odnose na stambene nekretnine i o izmjeni direktiva 2008/48/EZ i 2013/36/EU i Uredbe (EU) br. 1093/2010 (SL L 60/34, str. 34.), zbog toga što do 21. ožujka 2016. nije donijela zakonske i druge propise potrebne za usklađivanje s tom Direktivom, odnosno zbog toga što u svakom slučaju o takvim propisima nije obavijestila Komisiju;

               —

               naloži Republici Hrvatskoj, na temelju članka 260. stavka 3. UFEU, plaćanje novčane kazne u iznosu od 9 865,40 EUR dnevno počevši od dana objave presude kojom se utvrđuje povreda obveze priopćavanja mjera za prenošenje Direktive 2014/17/EU;

               —

               naloži Republici Hrvatskoj da snosi troškove.

      Tužbeni razlozi i glavni argumenti

   Republika Hrvatska nije ispunila svoju obvezu priopćavanja mjera za prenošenje Direktive 2014/17/EU u roku propisanom člankom 42. stavka 1. te direktive.


title: Predmet T-776/15: Tužba podnesena 30. prosinca 2015. – Meissen Keramik protiv OHIM-a (MEISSEN KERAMIK)

text:
               29.2.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 78/32

         Tužba podnesena 30. prosinca 2015. – Meissen Keramik protiv OHIM-a (MEISSEN KERAMIK)
   (Predmet T-776/15)
   (2016/C 078/44)
   Jezik postupka: njemački

      Stranke

      Tužitelj: Meissen Keramik GmbH (Meißen, Njemačka) (zastupnici: M. Vohwinkel i M. Bagh, odvjetnici)

      Tuženik: Ured za usklađivanje na unutarnjem tržištu (žigovi i dizajni) (OHIM)

      Podaci o postupku pred OHIM-om

      Predmetni sporni žig: figurativni žig Zajednice s verbalnim elementima „MEISSEN KERAMIK” – prijava za registraciju br. 13 100 797

      Pobijana odluka: odluka prvog žalbenog vijeća OHIM-a od 28. listopada 2015. u predmetu R 531/2015-1

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

               —

               poništi pobijanu odluku;

               —

               naloži OHIM-u snošenje troškova.

      Tužbeni razlozi

               —

               povreda članka 7. stavka 1. točaka (b) i (c) Uredbe br. 207/2009.


title: Predmet T-427/17: Tužba podnesena 5. srpnja 2017. – Item Industrietechnik protiv EUIPO-a (EFUSE)

text:
               21.8.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 277/59

         Tužba podnesena 5. srpnja 2017. – Item Industrietechnik protiv EUIPO-a (EFUSE)
   (Predmet T-427/17)
   (2017/C 277/84)
   Jezik postupka: njemački

      Stranke

      Tužitelj: Item Industrietechnik GmbH (Solingen, Njemačka) (zastupnici: G. Hasselblatt, V. Töbelmann i M. Vitt, odvjetnici)

      Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO)

      Podaci o postupku pred EUIPO-om

      Predmetni sporni žig: verbalni žig Europske unije „EFUSE” – prijava za registraciju br. 15 463 011

      Pobijana odluka: odluka četvrtog žalbenog vijeća EUIPO-a od 18. travnja 2017. u predmetu R 1882/2016-4

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

               —

               poništi pobijanu odluku;

               —

               naloži EUIPO-u snošenje troškova.

      Tužbeni razlog

   Povreda članka 7. stavka 1. točka (b) i (c) Uredbe br. 207/2009.


title: Predmet C-652/13: Rješenje Suda (osmo vijeće) od 12. veljače 2015. (zahtjev za prethodnu odluku Tribunale ordinario di Cagliari – Italija) – kazneni postupak protiv Mirka Sabe (Zahtjev za prethodnu odluku — Članak 99. Poslovnika — Identična prethodna pitanja — Članci 49. i 56. UFEU-a — Sloboda poslovnog nastana — Sloboda pružanja usluga — Igre na sreću — Nacionalni propisi — Preustroj sustava koncesija putem privremenog vremenskog usklađivanja rokova — Novi poziv na nadmetanje — Koncesije kraćeg trajanja od ranijih koncesija — Ograničenje — Važni razlozi u općem interesu — Proporcionalnost)

text:
               20.4.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 127/3

         Rješenje Suda (osmo vijeće) od 12. veljače 2015. (zahtjev za prethodnu odluku Tribunale ordinario di Cagliari – Italija) – kazneni postupak protiv Mirka Sabe
   (Predmet C-652/13) (1)

   ((Zahtjev za prethodnu odluku - Članak 99. Poslovnika - Identična prethodna pitanja - Članci 49. i 56. UFEU-a - Sloboda poslovnog nastana - Sloboda pružanja usluga - Igre na sreću - Nacionalni propisi - Preustroj sustava koncesija putem privremenog vremenskog usklađivanja rokova - Novi poziv na nadmetanje - Koncesije kraćeg trajanja od ranijih koncesija - Ograničenje - Važni razlozi u općem interesu - Proporcionalnost))
   (2015/C 127/03)
   Jezik postupka:talijanski

      Sud koji je uputio zahtjev

   Tribunale ordinario di Cagliari

      Stranka glavnog kaznenog postupka

   Mirko Saba

      Izreka

   Članke 49. i 56. UFEU-a kao i načela jednakog postupanja te djelotvornosti treba tumačiti na način da se ne protive nacionalnom zakonu poput onoga u glavnom postupku koji predviđa organizaciju novog poziva na nadmetanje za koncesije kraćeg trajanja od prethodno dodijeljenih koncesija zbog preustroja sustava putem privremenog vremenskog usklađivanja rokova koncesija.

      (1)  SL C 112, 14.4.2014.


title: Predmet T-661/11: Presuda Općeg suda od 2. prosinca 2014. – Italija protiv Komisije (EFSJP — Komponenta za jamstva — EFJP i EPFRR — Izdaci koji su isključeni iz financiranja — Mliječni proizvodi — Namjenski prihodi — Ključne kontrole — Zakašnjenje — Paušalni financijski ispravak — Pravni temelj — Članak 53. Uredbe (EZ) br. 1605/2002 — Ponavljanje)

text:
               26.1.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 26/25

         Presuda Općeg suda od 2. prosinca 2014. – Italija protiv Komisije
   (Predmet T-661/11) (1)

   ((EFSJP - Komponenta za jamstva - EFJP i EPFRR - Izdaci koji su isključeni iz financiranja - Mliječni proizvodi - Namjenski prihodi - Ključne kontrole - Zakašnjenje - Paušalni financijski ispravak - Pravni temelj - Članak 53. Uredbe (EZ) br. 1605/2002 - Ponavljanje))
   (2015/C 026/29)
   Jezik postupka: talijanski

      Stranke

      Tužitelj: Talijanska Republika (zastupnici: G. Palmieri, agent, uz asistenciju G. Aiella i P. Grassa, avvocati dello Stato)

      Tuženik: Europska komisija (zastupnici: P. Rossi i D. Nardi, agenti)

      Predmet

   Zahtjev za poništenje Provedbene odluke Komisije 2011/689/EZ od 14. listopada 2011. o isključenju iz financiranja Europske unije određenih izdataka nastalih za države članice u okviru Komponente za jamstva Europskog fonda za smjernice i jamstva u poljoprivredi (EFSJP), Europskog fonda za jamstva u poljoprivredi (EFJP) i Europskog poljoprivrednog fonda za ruralni razvoj (EPFRR) (SL L 270, str. 33.), u dijelu u kojem se Talijanskoj Republici određuje paušalni financijski ispravak u iznosu od 7 0 9 12  382 eura, zbog nepravilnosti u kontrolama koje se odnose na kvote mlijeka, utvrđene u talijanskim regijama Abruzzo, Lacij, Marke, Apulija, Sardinija, Kalabrija, Furlanija-Julijska krajina i Valle d’Aosta tijekom tržišnih godina 2004./2005., 2005./2006. i 2006./2007.

      Izreka

               1.

               Tužba se odbija.

               2.

               Talijanska Republika snosit će vlastite troškove i troškove Europske komisije.

      (1)  SL C 49, 18.2.2012.


title: Predmet T-388/13: Tužba podnesena 22. srpnja 2013. — Costa Crociere protiv OHIM-a — Guerlain (SAMSARA)

text:
               12.10.2013

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 298/7

         Tužba podnesena 22. srpnja 2013. — Costa Crociere protiv OHIM-a — Guerlain (SAMSARA)
   (Predmet T-388/13)
   2013/C 298/15
   Jezik na kojem je tužba podnesena: engleski

      Stranke

      Tužitelj: Costa Crociere SpA (Genova, Italija) (zastupnici: A. Vanzetti, S. Bergia i G. Sironi, odvjetnici)

      Tuženik: Ured za usklađivanje na unutarnjem tržištu (žigovi i dizajni)

      Druga stranka pred žalbenim vijećem: Guerlain SA (Levallois-Perret, Francuska)

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

               —

               ukine odluku četvrtog žalbenog vijeća od 13. svibnja 2013. donesenu u predmetu R 2049/2011-4; i

               —

               naloži drugim strankama snošenje troškova tužitelja u postupku pred OHIM-om kao i troškova tužitelja u ovom postupku.

      Tužbeni razlozi i glavni argumenti

      Podnositelj prijave žiga Zajednice: tužitelj

      Predmetni žig Zajednice: verbalni žig SAMSARA za usluge iz razreda 44 — Prijava žiga zajednice br. 8 979 122

      Nositelj žiga ili znaka navedenog u postupku povodom prigovora: druga stranka u postupku pred žalbenim vijećem

      Navedeni žig ili znak: verbalni žig Zajednice SAMSARA registriran pod br. 497 966 za proizvode iz razreda 3

      Odluka Odjela za prigovore: prigovor je prihvaćen u cijelosti

      Odluka žalbenog vijeća: žalba je odbijena

      Tužbeni razlozi: povreda članka 8. stavka 1. točke (b) Uredbe Vijeća (EZ) br. 207/2009 o žigu Zajednice (1).

      (1)  SL 2009 L 78, str. 1. (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 17., svezak 1., str. 226.)


title: Predmet T-496/11: Presuda Općeg suda od 4. ožujka 2015. – Ujedinjena Kraljevina protiv ESB-a („Gospodarska i monetarna politika — ESB — Tužba za poništenje — Okvir nadzorne politike Eurosustava — Akt koji se može pobijati — Dopuštenost — Nadzor platnih sustava i sustava namire vrijednosnih papira — Obveza smještaja u državama članicama Eurosustava koja se primjenjuje na sustave za kliring, utvrđena za središnje druge ugovorne strane — Nadležnost ESB-a”)

text:
               20.4.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 127/18

         Presuda Općeg suda od 4. ožujka 2015. – Ujedinjena Kraljevina protiv ESB-a
   (Predmet T-496/11) (1)

   ((„Gospodarska i monetarna politika - ESB - Tužba za poništenje - Okvir nadzorne politike Eurosustava - Akt koji se može pobijati - Dopuštenost - Nadzor platnih sustava i sustava namire vrijednosnih papira - Obveza smještaja u državama članicama Eurosustava koja se primjenjuje na sustave za kliring, utvrđena za središnje druge ugovorne strane - Nadležnost ESB-a”))
   (2015/C 127/24)
   Jezik postupka: engleski

      Stranke

      Tužitelj: Ujedinjena Kraljevina Velike Britanije i Sjeverne Irske (zastupnici: S. Ossowski, S. Behzadi-Spencer i E. Jenkinson, a zatim S. Behzadi-Spencer i E. Jenkinson, te naposljetku V. Kaye, agenti, uz asistenciju K. Beala, QC, i P. Sainija, QC)

      Tuženik: Europska središnja banka (ESB) (zastupnici: A. Sáinz de Vicuña Barroso i K. Laurinavičius, a zatim A. Sáinz de Vicuña Barroso i P. Papapaschalis, te naposljetku M. Papapaschalis i P. Senkovic, agenti, uz asistenciju R. Subiotta, QC, F.-C. Laprévotea, odvjetnika, i P. Stuarta, barrister)

      Intervenijent u potporu tužitelju: Kraljevina Švedska (zastupnici: A. Falk, C. Meyer-Seitz, C. Stege, S. Johannesson, U. Persson i H. Karlsson, agenti)

      Intervenijenti u potporu tuženiku: Kraljevina Španjolska (zastupnici: A. Rubio González, abogado del Estado); i Francuska Republika (zastupnici: G. de Bergues, D. Colas i E. Ranaivoson, agenti)

      Predmet

   Zahtjev za poništenje Okvira nadzorne politike Eurosustava, koji je ESB objavila 5. srpnja 2011., u dijelu u kojem se njime središnjim drugim ugovornim stranama utvrđuje obveza smještaja u državama članicama koje nisu dio Eurosustava.

      Izreka

               1.

               Poništava se Okvir nadzorne politike Eurosustava, koji je ESB objavila 5. srpnja 2011., u dijelu u kojem se njime središnjim drugim ugovornim stranama koje sudjeluju u kliringu vrijednosnih papira utvrđuje obveza smještaja u državama članicama Eurosustava.

               2.

               ESB snosi vlastite troškove i troškove Ujedinjene Kraljevine Velike Britanije i Sjeverne Irske.

               3.

               Kraljevina Španjolska, Francuska Republika i Kraljevina Švedska snose vlastite troškove.

      (1)  SL C 340, 19.11.2011.


title: Predmet F-82/14: Presuda Službeničkog suda (prvo vijeće) od 22. rujna 2015. – Gioria protiv Komisije (Javna služba — Opći natječaj — Natječaj EPSO/AST/126/12 — Rodbinska veza između člana odbora za odabir i kandidata — Sukob interesa — Članak 27. Pravilnika o osoblju — Zapošljavanje dužnosnika koji imaju najviše odlike osobnog integriteta — Odluka o isključenju kandidata iz natječaja)

text:
               3.11.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 363/47

         Presuda Službeničkog suda (prvo vijeće) od 22. rujna 2015. – Gioria protiv Komisije
   (Predmet F-82/14) (1)

   ((Javna služba - Opći natječaj - Natječaj EPSO/AST/126/12 - Rodbinska veza između člana odbora za odabir i kandidata - Sukob interesa - Članak 27. Pravilnika o osoblju - Zapošljavanje dužnosnika koji imaju najviše odlike osobnog integriteta - Odluka o isključenju kandidata iz natječaja))
   (2015/C 363/56)
   Jezik postupka: talijanski

      Stranke

      Tužitelj: Roberto Gioria (Veruno, Italija) (zastupnik: M. Cornacchia, odvjetnik)

      Tuženik: Europska komisija (zastupnici: J. Currall i G. Gattinara, agenti)

      Predmet

   Zahtjev za poništenje odluke o isključenju tužitelja iz natječaja EPSO/AST/126/2012 jer nije obavijestio odbor za odabir da je u rodbinskoj vezi s jednim od članova odbora za odabir.

      Izreka presude

               1.

               Tužba se odbija.

               2.

               R. Gioria snosi polovicu vlastitih troškova.

               3.

               Europska komisija snosi svoje vlastite troškove i nalaže joj se snošenje polovice troškova R. Gioria.

      (1)  SL C 388, 3. 11. 2014., str. 32.


title: Predmet C-325/13 P: Žalba od 17. lipnja 2013. koju je podnio Peek & Cloppenburg KG protiv presude Općeg suda (peto vijeće) donesene 18. travnja 2013. u predmetu T-506/11, Peek & Cloppenburg KG protiv Ureda za harmonizaciju na unutarnjem tržištu (žigovi i industrijski dizajni)

text:
               24.8.2013

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 245/4

         Žalba od 17. lipnja 2013. koju je podnio Peek & Cloppenburg KG protiv presude Općeg suda (peto vijeće) donesene 18. travnja 2013. u predmetu T-506/11, Peek & Cloppenburg KG protiv Ureda za harmonizaciju na unutarnjem tržištu (žigovi i industrijski dizajni)
   (Predmet C-325/13 P)
   2013/C 245/07

   Predmetni postupak pokrenut je prije 1. srpnja 2013., datuma pristupanja Republike Hrvatske Europskoj uniji


title: Predmet T-812/14 R: Rješenje predsjednika Općeg suda od 25. veljače 2015. – BPC Lux 2 i dr. protiv Komisije („Privremena pravna zaštita — Državne potpore — Financijski sektor — Potpora dodijeljena u okviru sanacije banke — Odluka o nepodnošenju prigovora — Zahtjev za suspenziju izvršenja — Nepostojanje hitnosti”)

text:
               20.4.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 127/27

         Rješenje predsjednika Općeg suda od 25. veljače 2015. – BPC Lux 2 i dr. protiv Komisije
   (Predmet T-812/14 R)
   ((„Privremena pravna zaštita - Državne potpore - Financijski sektor - Potpora dodijeljena u okviru sanacije banke - Odluka o nepodnošenju prigovora - Zahtjev za suspenziju izvršenja - Nepostojanje hitnosti”))
   (2015/C 127/37)
   Jezik postupka: engleski

      Stranke

      Tužitelji: BPC Lux 2 Sàrl (Senningerberg, Luksemburg); BPC UKI LP (George Town, Îles Caïmans, Ujedinjena Kraljevina); Bennett Offshore Restructuring Fund, Inc. (George Town); Bennett Restructuring Fund LP (Wilmington, Delaware, Sjedinjene Američke Države); Queen Street Fund Ltd (George Town); BTG Pactual Global Emerging Markets and Macro Master Fund LP (George Town); BTG Pactual Absolute Return II Master Fund LP (George Town); CSS LLC (Chicago, Illinois, Sjedinjene Američke Države); Beltway Strategic Opportunities Fund LP (George Town); EJF Debt Opportunities Master Fund LP (George Town); EJF DO Fund (Cayman) LP (George Town); TP Lux HoldCo (Luxembourg, Luksemburg); VR Global Partners LP (George Town); Absalon II Ltd (Dublin, Irska); CenturyLink, Inc. Defined Benefit Master Trust (Denver, Colorado, Sjedinjene Američke Države); City of New York Group Trust (New York, New York, Sjedinjene Američke Države); Dignity Health (San Francisco, California, Sjedinjene Američke Države); GoldenTree Asset Management Lux Sàrl (Luxembourg); GoldenTree High Yield Value Fund Offshore 110 Two Ltd (Dublin); i San Bernardino County Employees Retirement Association (San Bernardino, California, Sjedinjene Američke Države) (zastupnici: J. Webber, M. Steenson, solicitors, i P. Fajardo, odvjetnik)

      Tuženik: Europska komisija (zastupnici: L. Flynn i P.-J. Loewenthal, agenti)

      Predmet

   Zahtjev za odgodu primjene Odluke Komisije C (2014) 5682 final, od 3. kolovoza 2014., da ne iznese prigovore na državnu potporu SA.39250 (2014/N), koju je prijavio Portugal, a koji se odnosi na sanaciju Banco Espírito Santo SA.

      Izreka

               1.

               Zahtjev za privremenu pravnu zaštitu se odbija.

               2.

               O troškovima će se odlučiti naknadno.


title: Predmet C-294/17: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 22. svibnja 2017. uputio Raad van State (Nizozemska) – Stichting Werkgroep Behoud de Peel protiv College van gedeputeerde staten van Noord-Brabant

text:
               4.9.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 293/14

         Zahtjev za prethodnu odluku koji je 22. svibnja 2017. uputio Raad van State (Nizozemska) – Stichting Werkgroep Behoud de Peel protiv College van gedeputeerde staten van Noord-Brabant
   (Predmet C-294/17)
   (2017/C 293/18)
   Jezik postupka: nizozemski

      Sud koji je uputio zahtjev

   Raad van State

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelj: Stichting Werkgroep Behoud de Peel

      Tuženik: College van gedeputeerde staten van Noord-Brabant

      Prethodna pitanja

               1.

               Je li se članku 6. stavcima 2. i 3. Direktive Vijeća Europskih zajednica 92/43/EEZ od 21. svibnja 1992. o očuvanju prirodnih staništa i divlje faune i flore (1) (SL 1992., L 206; Direktiva o staništima) protivan zakonski propis čiji je cilj projekte i druge aktivnosti koji uzrokuju taloženje dušika koje ne prelazi prag ili graničnu vrijednost izuzeti od obveze ishođenja dozvole i time dopustiti bez pojedinačnog odobrenja, ako se pretpostavlja da su ukupni učinci svih projekata i ostalih aktivnosti, kojima bi taj zakonski propis išao u prilog, ocijenjeni prihvatljivim prije usvajanja toga propisa?

               2.

               Protivi li se članku 6. stavcima 2. i 3. Direktive Vijeća Europskih zajednica 92/43/EEZ od 21. svibnja 1992. o očuvanju prirodnih staništa i divlje faune i flore (SL 1992., L 206), da se na ocjena prihvatljivosti za određeni program u kojem je procijenjena određena ukupna količina taloženja dušika, temelji izdavanje dozvole (pojedinačna suglasnost) za određeni projekt ili drugu aktivnost koja npr. uzrokuje taloženje dušika koje se kreće u okviru prostora za odlaganje procijenjenog programom?

               3.

               Mogu li ocjenom prihvatljivosti u smislu članka 6. stavka 3. Direktive Vijeća Europskih zajednica 92/43/EEZ od 21. svibnja 1992. o očuvanju prirodnih staništa i divlje faune i flore (SL, 1992., L 206) izrađenom za program kao što je Programma Aanpak Stikstof 2015-2021, biti obuhvaćeni pozitivni učinci mjera očuvanja i odgovarajućih koraka za postojeća područja prirodnih staništa i staništa vrsta, koje su donesene u vezi s obvezama koje proizlaze iz članka 6. stavka 1. i 2. te direktive?

                           3a.

                           Ako je odgovor na treće pitanje pozitivan: mogu li pozitivni učinci mjera očuvanja i odgovarajućih koraka biti obuhvaćeni ocjenom prihvatljivosti za određeni program, ako se te mjere u trenutku ocjene prihvatljivosti još ne provode i njihov pozitivan utjecaj još nije nastupio?

                     Je li – ako se pretpostavlja da ocjena prihvatljivosti sadrži konačna utvrđenja o učincima navedenih mjera koji se zasnivaju na najboljim dostupnim znanstvenim spoznajama – s tim u vezi od značaja, da se provedba i rezultati tih mjera nadziru i da se – ako proizađe da su učinci manje povoljni nego što se pretpostavljalo u ocjeni prihvatljivosti – prema potrebi provodi prilagodba?

               4.

               Treba li pozitivne učinke samostalnog smanjenja taloženja dušika koji se mogu pojaviti u vrijeme trajanja Programma Aanpak Stikstof 2015-2021 obuhvatiti ocjenom prihvatljivosti u smislu u smislu članka 6. stavka 3. Direktive Vijeća Europskih zajednica 92/43/EEZ od 21. svibnja 1992. o očuvanju prirodnih staništa i divlje faune i flore (SL, 1992., L 206)?
               Je li – ako se pretpostavlja da ocjena prihvatljivosti sadrži konačna utvrđenja o učincima navedenih mjera koji se zasnivaju na najboljim dostupnim znanstvenim spoznajama – s tim u vezi od značaja, da se samostalno smanjenje taloženja dušika nadzire i da se – ako proizađe da je smanjenje nepovoljnije nego što se pretpostavljalo u ocjeni prihvatljivosti – prema potrebi provodi prilagodba?

               5.

               Treba li mjere sanacije koje se provode u okviru programa kao što je Programma Aanpak Stikstof 2015-2021 kojima se sprječavaju štetni učinci određenog čimbenika opterećenja za okoliš, kao što je taloženje dušika, na postojeća područja prirodnih staništa ili staništa vrsta, smatrati zaštitnim mjerama u smislu t. 28. presude Suda od 15. svibnja 2014. Briels i dr. (C-521/12, ECLI:EU:C:2014:330), koje se mogu obuhvatiti ocjenom prihvatljivosti u smislu članka 6. stavka 3. Direktive Vijeća Europskih zajednica 92/43/EEZ od 21. svibnja 1992. o očuvanju prirodnih staništa i divlje faune i flore (SL, 1992., L 206)?

                           5a.

                           Ako je odgovor na peto pitanje pozitivan: mogu li pozitivni učinci zaštitnih mjera, koje se mogu obuhvatiti ocjenom prihvatljivosti, biti uzeti u obzir ako u vrijeme ocjene prihvatljivosti navedene mjere još nisu provedene i njihov pozitivan utjecaj još nije nastupio?

                     Je li – ako se pretpostavlja da ocjena prihvatljivosti sadrži konačna utvrđenja o učincima navedenih mjera koji se zasnivaju na najboljim dostupnim znanstvenim spoznajama – s tim u vezi od značaja, da se provedba i rezultati tih mjera nadziru i da se – ako proizađe da su učinci nepovoljniji nego što se pretpostavljalo u ocjeni prihvatljivosti – prema potrebi provodi prilagodba?

      (1)  SL 1992., L 206, str. 7.; SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 15., svezak 2., str. 14.


title: Predmet T-158/17: Tužba podnesena 13. ožujka 2017. – Post Telecom protiv EIB-a

text:
               8.5.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 144/54

         Tužba podnesena 13. ožujka 2017. – Post Telecom protiv EIB-a
   (Predmet T-158/17)
   (2017/C 144/73)
   Jezik postupka: francuski

      Stranke

      Tužitelj: Post Telecom SA (Luxembourg, Luksemburg) (zastupnici: M. Thewes, C. Saettel i T. Chevrier, odvjetnici)

      Tuženik: Europska investicijska banka

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

               —

               poništi odluku Europske investicijske banke (EIB) sadržanu u njezinu dopisu od 6. siječnja 2011., kojim obavještava tužitelja o odbijanju njegove ponude koju je podnio u okviru poziva na nadmetanje OP-1305 pod nazivom „Metropolitan area network and wide area network communication services for the European Investment Bank Group”, kao i odluku o dodjeli ugovora drugom ponuditelju;

               —

               na temelju neke od mjera upravljanja postupkom predviđenih člankom 89. Poslovnika Općeg suda, ili umjesto toga, neke od mjera izvođenja dokaza predviđenih člankom 91. navedenog Poslovnika, pozove EIB da precizira je li imao bilo kakav kontakt s TELINDUS-om o postupku nabave bilo prije ili poslije podnošenja ponuda ponajprije s ciljem dobivanja detaljnijih uputa o njegovu tehničkom rješenju te da joj, po potrebi, naloži da podnese sve dokumente razmijenjene u tom pogledu; te da naloži podnošenje svih dokumenata iz spisa o javnoj nabavi u kojima su evidentirani kontakti koji su se odvijali između Europske investicijske banke i TELINDUS SA u odnosu na postupak javne nabave bilo prije ili poslije podnošenja ponuda;

               —

               naloži Europskoj investicijskoj banci da mu naknadi štetu od 1 247 415,60 eura na temelju izvanugovorne odgovornosti za štetu;

               —

               naloži Europskoj investicijskoj banci snošenje troškova postupka.

      Tužbeni razlozi i glavni argumenti

   U prilog osnovanosti tužbe tužitelj ističe četiri tužbena razloga.

               1.

               Prvi tužbeni razlog, temelji se na povredi načela jednakog postupanja i transparentnosti u odnosu na metodu ocjene predviđenu u specifikaciji.

               2.

               Drugi tužbeni razlog, temelji se na povredi obveze obrazlaganja ili nedostatnosti obrazloženja u odnosu na, s jedne strane, ocjenu ponude ponuditelja s kojim je sklopljen ugovor, kao i s druge strane, ocjenu ponude tužitelja.

               3.

               Treći tužbeni razlog, temelji se na očitoj pogreški u ocjeni, povredi odredbi specifikacije i povredi načela jednakog postupanja koje je EIB počinio u odnosu na ocjenu ponude ponuditelja s kojim je sklopljen ugovor te osobito na ocjenu njegove ponude u odnosu na tehnički kriterij br. 1.

               4.

               Četvrti tužbeni razlog, temelji se na materijalnoj pogreški, očitoj pogreški u ocjeni, povredi specifikacije, povredi načela proporcionalnosti i jednakog postupanja te zlouporabi ovlasti koje je EIB počinio u odnosu na ocjenu ponude tužitelja. Ovaj se tužbeni razlog dijeli na dva dijela:

                           —

                           prvi dio, temelji se na pogreški pri materijalnom utvrđenju činjenica ili očitoj pogreški u ocjeni, povredi specifikacije, zlouporabi ovlasti i povredi načela proporcionalnosti;

                           —

                           drugi dio, temelji se na očitoj pogreški u ocjeni.


title: Predmet C-215/15: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 11. svibnja 2015. uputio Varhoven kasatsionen sad (Bugarska) – Vasilka Ivanova Gogova protiv Ilia Dimitrov Iliev

text:
               20.7.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 236/29

         Zahtjev za prethodnu odluku koji je 11. svibnja 2015. uputio Varhoven kasatsionen sad (Bugarska) – Vasilka Ivanova Gogova protiv Ilia Dimitrov Iliev
   (Predmet C-215/15)
   (2015/C 236/39)
   Jezik postupka: bugarski

      Sud koji je uputio zahtjev

   Varhoven kasatsionen sad

      Stranke glavnog postupka

      Žalitelj u kasacijskom postupku: Vasilka Ivanova Gogova

      Druga stranka u kasacijskom postupku: Ilia Dimitrov Iliev

      Prethodna pitanja

               1.

               Je li u slučaju zakonom propisane mogućnosti građanskoga suda da odlučuje u sporu između roditelja o putovanju njihova djeteta u inozemstvo i izdavanju osobnih dokumenata – a materijalno pravo koje se primjenjuje propisuje zajedničko izvršavanje tih roditeljskih prava u odnosu na dijete – riječ o postupku koji se odnosi na „dodjelu, izvršavanje, prijenos, ograničenje ili oduzimanje roditeljske odgovornosti” u smislu članka 1. stavka 1. točke (b) u vezi s člankom 2. točkom 7. Uredbe Vijeća (EZ) br. 2201/2003 o nadležnosti, priznavanju i izvršenju sudskih odluka u bračnim sporovima i u stvarima povezanim s roditeljskom odgovornošću (1), na koji se primjenjuje članak 8. stavak 1. Uredbe br. 2201/2003?

               2.

               Postoje li razlozi za uspostavljanje međunarodne nadležnosti u građanskim sporovima o roditeljskoj odgovornosti kada odluka zamjenjuje pravnu činjenicu koja je važna za upravni postupak koji se odnosi na dijete a mjerodavno pravo propisuje da se taj postupak treba provesti u određenoj državi članici Europske unije?

               3.

               Treba li pretpostaviti da postoji prorogacija nadležnosti u skladu s člankom 12. stavkom 1. točkom (b) Uredbe br. 2201/2003 ako zastupnik druge stranke u kasacijskom postupku nije prigovorio nadležnosti suda, ali on nije opunomoćen nego ga je imenovao sud zbog poteškoća prilikom obavještavanja druge strane u kasacijskom postupku radi njezina sudjelovanja u sporu osobno ili preko opunomoćenog zastupnika?

      (1)  SL L 338, str. 1. (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 19., svezak 3., str. 133.)


title: Predmet C-388/14: Presuda Suda (treće vijeće) od 17. prosinca 2015. (zahtjev za prethodnu odluku Finanzgericht Köln – Njemačka) Timac Agro Deutschland GmbH protiv Finanzamt Sankt Augustin (Zahtjev za prethodnu odluku — Porezno zakonodavstvo — Porez na dobit — Sloboda poslovnog nastana — Nerezidentna stalna poslovna jedinica — Izbjegavanje dvostrukog oporezivanja izuzimanjem prihoda nerezidentne stalne poslovne jedinice — Uzimanje u obzir gubitaka koje ostvari takva stalna poslovna jedinica — Uračunavanje prethodno odbijenih gubitaka u slučaju prijenosa nerezidentne poslovne jedinice — Konačni gubici)

text:
               22.2.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 68/14

         Presuda Suda (treće vijeće) od 17. prosinca 2015. (zahtjev za prethodnu odluku Finanzgericht Köln – Njemačka) Timac Agro Deutschland GmbH protiv Finanzamt Sankt Augustin
   (Predmet C-388/14) (1)

   ((Zahtjev za prethodnu odluku - Porezno zakonodavstvo - Porez na dobit - Sloboda poslovnog nastana - Nerezidentna stalna poslovna jedinica - Izbjegavanje dvostrukog oporezivanja izuzimanjem prihoda nerezidentne stalne poslovne jedinice - Uzimanje u obzir gubitaka koje ostvari takva stalna poslovna jedinica - Uračunavanje prethodno odbijenih gubitaka u slučaju prijenosa nerezidentne poslovne jedinice - Konačni gubici))
   (2016/C 068/17)
   Jezik postupka: njemački

      Sud koji je uputio zahtjev

   Finanzgericht Köln

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelj: Timac Agro Deutschland GmbH

      Tuženik: Finanzamt Sankt Augustin

      Izreka

               1.

               Članak 49. UFEU-a treba tumačiti na način da mu nije protivan porezni sustav države članice, kao što je onaj o kojemu je riječ u glavnom postupku, na temelju kojeg se, u slučaju kada društvo rezidentno u državi članici prenosi stalnu poslovnu jedinicu koja se nalazi u drugoj državi članici nerezidentnom društvu koje je dio iste grupe kao i prvo društvo, na temelju prijenosa poslovne jedinice prethodno odbijeni gubici uračunavaju u oporeziv prihod društva prenositelja kada su, na temelju ugovora o sprečavanju dvostrukog oporezivanja, njezini prihodi izuzeti od oporezivanja u državi članici u kojoj sjedište ima društvo za koje je vezana.

               2.

               Članak 49. UFEU-a treba tumačiti na način da mu nije protivan porezni sustav države članice, kao što je onaj o kojemu je riječ u glavnom postupku, koji, u slučaju kada društvo rezidentno u državi članici prenosi stalnu poslovnu jedinicu koja se nalazi u drugoj državi članici nerezidentnom društvu koje je dio iste grupe kao i prvo društvo, isključuje mogućnost da rezidentno društvo u svoju oporezivu osnovicu uračuna gubitke prenesene poslovne jedinice kada, na temelju ugovora o izbjegavanju dvostrukog oporezivanja, isključiva nadležnost oporezivanja njezina prihoda pripada državi članici u kojoj se nalazi.

      (1)  SL C 372, 20. 10. 2014.


title: Predmet F-89/13: Tužba podnesena 18. rujna 2013. — ZZ protiv Komisije

text:
               25.1.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 24/39

         Tužba podnesena 18. rujna 2013. — ZZ protiv Komisije
   (Predmet F-89/13)
   2014/C 24/73
   Jezik postupka: talijanski

      Stranke

      Tužitelj: ZZ (zastupnik: L. Mansullo, odvjetnik)

      Tuženik: Europska komisija

      Predmet i opis spora

   Poništenje triju pljenidbi iznosa od 504,67 eura koji su uskraćeni s invalidske naknade tužitelja za mjesece od siječnja do ožujka 2013.

      Tužbeni zahtjevi tužitelja

               —

               Poništiti odluke sadržane u mirovinskim odrescima tužitelja za mjesece od siječnja do ožujka 2013. da se s invalidske naknade na koju je tužitelj imao pravo za navedene mjesece uskrati iznos od 504,67 eura;

               —

               u slučaju potrebe, poništiti odluku, bez obzira na to u kojem je obliku donesena, o odbacivanju pritužbe od 13. travnja 2013. podnesene protiv gore navedenih odluka;

               —

               poništiti sve odluke sadržane u dopisu od 22. travnja 2013. koji nosi, gore desno na svojoj prvoj stranici, oznaku „Ref. Ares(2013)790217 — 23/04/2013”;

               —

               naložiti Komisiji da tužitelju isplati sljedeće iznose: (1) 504,67 eura, zajedno s kamatama u visini od 10 % godišnje i s godišnjom kapitalizacijom, koje na taj iznos teku počevši od 1. veljače 2013. pa do dana isplate navedenog iznosa; (2) 504,67 eura, zajedno s kamatama u visini od 10 % godišnje i s godišnjom kapitalizacijom, koje na taj iznos teku počevši od 1. ožujka 2013. pa do dana isplate navedenog iznosa; (3) 504,67 eura, zajedno s kamatama u visini od 10 % godišnje i s godišnjom kapitalizacijom, koje na taj iznos teku počevši od 1. travnja 2013. pa do dana isplate navedenog iznosa;

               —

               naložiti Komisiji snošenje troškova.


title: Predmet T-231/13: Rješenje Općeg suda od 7. srpnja 2014. – Wepa Lille protiv Komisije ( „Tužba za poništenje — Okoliš — Direktiva 94/62/EZ — Ambalaža i ambalažni otpad — Direktiva 2013/2/EU — Kalemi, tube i valjci na koje se namataju fleksibilni materijali — Nepostojanje izravnog utjecaja — Nedopuštenost” )

text:
               15.9.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 315/53

         Rješenje Općeg suda od 7. srpnja 2014. – Wepa Lille protiv Komisije
   (Predmet T-231/13) (1)

   ((„Tužba za poništenje - Okoliš - Direktiva 94/62/EZ - Ambalaža i ambalažni otpad - Direktiva 2013/2/EU - Kalemi, tube i valjci na koje se namataju fleksibilni materijali - Nepostojanje izravnog utjecaja - Nedopuštenost”))
   2014/C 315/89
   Jezik postupka: francuski

      Stranke

      Tužitelj: Wepa Lille (Bousbecque, Francuska) (zastupnici: J.-M. Leprêtre i N. Chahid-Nouraï, odvjetnici)

      Tuženik: Europska komisija (zastupnici: A. Alcover San Pedro i J.-F. Brakeland, agenti)

      Predmet

   Zahtjev za djelomično poništenje Direktive Komisije 2013/2/EU od 7. veljače 2013. o izmjeni Priloga I. Direktivi 94/62/EZ Europskog parlamenta i Vijeća o ambalaži i ambalažnom otpadu (SL L 37, str. 10.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 13., svezak 61., str. 288.) u dijelu u kojem Komisija kaleme, tube i valjke na koje se namataju fleksibilni materijali, osim kalema, tuba i valjaka koji su dio proizvodnih strojeva i ne rabe se za prezentiranje proizvoda kao prodajne jedinice uvrštava na popis ilustrativnih primjera za primjenu kriterija kojima se određuje pojam „ambalaža”.

      Izreka

               1.

               Tužba se odbacuje kao nedopuštena.

               2.

               Nalaže se Wepa Lille snošenje vlastitih troškova, kao i onih Europske komisije.

      (1)  SL C 171, 15.6.2013.


title: Predmet T-406/09: Presuda Općeg suda od 14. svibnja 2014. – Donau Chemie protiv Komisije ( „Tržišno natjecanje — Zabranjeni sporazumi — Tržište kalcijeva karbida i magnezija namijenjenih čeličnoj i plinskoj industriji unutar EGP-a, uz iznimku Irske, Španjolske, Portugala i Ujedinjene Kraljevine — Odluka kojom se utvrđuje povreda članka 81. UEZ-a — Utvrđivanje cijena i podjela tržišta — Novčane kazne — Članak 23. Uredbe (EZ) br. 1/2003 — Smjernice o metodi za utvrđivanje kazni iz 2006. — Olakotne okolnosti — Suradnja tijekom upravnog postupka — Obveza obrazlaganja — Jednako postupanje — Proporcionalnost — Sposobnost plaćanja” )

text:
               30.6.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 202/17

         Presuda Općeg suda od 14. svibnja 2014. – Donau Chemie protiv Komisije
   (Predmet T-406/09) (1)

   ((„Tržišno natjecanje - Zabranjeni sporazumi - Tržište kalcijeva karbida i magnezija namijenjenih čeličnoj i plinskoj industriji unutar EGP-a, uz iznimku Irske, Španjolske, Portugala i Ujedinjene Kraljevine - Odluka kojom se utvrđuje povreda članka 81. UEZ-a - Utvrđivanje cijena i podjela tržišta - Novčane kazne - Članak 23. Uredbe (EZ) br. 1/2003 - Smjernice o metodi za utvrđivanje kazni iz 2006. - Olakotne okolnosti - Suradnja tijekom upravnog postupka - Obveza obrazlaganja - Jednako postupanje - Proporcionalnost - Sposobnost plaćanja”))
   2014/C 202/20
   Jezik postupka: njemački

      Stranke

      Tužitelj: Donau Chemie AG (Beč, Austrija) (zastupnici: S. Polster, W. Brugger i M. Brodey, odvjetnici)

      Tuženik: Europska komisija (zastupnici: N. von Lingen i M. Kellerbauer, agenti, uz asistenciju T. Eilmansbergera, profesora, a zatim N. von Lingen i M. Kellerbauer)

      Predmet

   Zahtjev za poništenje članka 2. Odluke Komisije C (2009) 5791 final od 22. srpnja 2009. koja se odnosi na postupak primjene članka 81. [UEZ-a] i članka 53. Sporazuma o EGP-u (predmet COMP/39.396 – Reagensi na bazi kalcijeva karbida i magnezija namijenjeni čeličnoj i plinskoj industriji), u dijelu u kojem se ona odnosi na tužitelja kao i, podredno, zahtjev za smanjenje novčane kazne izrečene tužitelju navedenom odlukom.

      Izreka

               1.

               Novčana kazna izrečena Donau Chemie AG na temelju članka 2. točke (c) Odluke Komisije C (2009) 5791 final od 22. srpnja 2009. koja se odnosi na postupak primjene članka 81. [UEZ-a] i članka 53. Sporazuma o EGP-u (predmet COMP/39.396 – Reagensi na bazi kalcijeva karbida i magnezija namijenjeni čeličnoj i plinskoj industriji) određuje se na 4,35 milijuna eura.

               2.

               U preostalom dijelu tužba se odbija.

               3.

               Donau Chemie snosit će 90 % vlastitih troškova kao i 90 % troškova Europske komisije. Komisija će snositi 10 % vlastitih troškova i 10 % troškova Donau Chemie.

      (1)  SL C 312, 19.12.2009.


title: Predmet T-540/15: Tužba podnesena 18. rujna 2015. – De Capitani protiv Parlamenta

text:
               30.11.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 398/57

         Tužba podnesena 18. rujna 2015. – De Capitani protiv Parlamenta
   (Predmet T-540/15)
   (2015/C 398/72)
   Jezik postupka: engleski

      Stranke

      Tužitelj: Emilio De Capitani (Bruxelles, Belgija) (zastupnici: O. Brouwer i J. Wolfhagen, odvjetnici)

      Tuženik: Europski parlament

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

               —

               poništi Odluku Europskog parlamenta A(2015)4931 od 8. srpnja 2015. kojom se odbija cjelovit pristup dokumentima LIBE-2013-0091-02 i LIBE-2013-0091-03 koji se odnose na zakonodavni prijedlog Uredbe Europskog parlamenta i Vijeća o Agenciji Europske unije za suradnju i osposobljavanje tijela za provedbu zakona (Europol) i o stavljanju izvan snage Odluka 2009/371/PUP i 2005/681/PUP;

               —

               naloži tuženiku snošenje troškova postupka, uključujući i troškove eventualnih intervenijenata.

      Tužbeni razlozi i glavni argumenti

   U prilog osnovanosti tužbe tužitelj ističe dva tužbena razloga.

               1.

               Prvi tužbeni razlog, kojim se navodi pogreška koja se tiče prava i pogrešna primjena članka 4. stavka 3. prvog podstavka Uredbe (EZ) br. 1049/2001 Europskog parlamenta i Vijeća od 30. svibnja 2001. o javnom pristupu dokumentima Europskog parlamenta, Vijeća i Komisije (SL L 145, str. 43.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 1., svezak 16., str. 70.).
               Tužitelj ističe da je Parlament počinio pogrešku koja se tiče prava te pogrešno primijenio članak 4. stavak 3. prvi podstavak Uredbe br. 1049/2001 iz razloga što:

                           —

                           pristup traženim dokumentima, koji su dio zakonodavnog postupka, ne može posebno, stvarno i na nehipotetski način ugroziti proces zakonodavnog odlučivanja;

                           —

                           Parlament zanemaruje da, osobito nakon Lisabonskog ugovora, pripremni zakonodavni dokumenti podliježu načelu najšireg mogućeg pristupa;

                           —

                           ako bi se članak 4. stavak 3. mogao i dalje primijeniti na pripremne zakonodavne radnje nakon stupanja na snagu Lisabonskog ugovora i Povelje Europske unije o temeljnim pravima, Parlament je počinio pogrešku koja se tiče prava te pogrešno primijenio test prevladavajućeg javnog interesa.

               2.

               Drugi tužbeni razlog, kojim se navodi povreda obveza navođenja razloga u skladu člankom 296. UFEU-a.
               Prema tužitelju, Parlament je povrijedio obvezu navođenja razloga zbog kojih je uskratio pristup traženim dokumentima na temelju članka 4. stavka 3. prvog podstavka Uredbe br. 1049/2001, jer nije naveo razloge (i) zašto bi cjelovito otkrivanje dokumenata stvarno i posebno ugrozilo dotični proces odlučivanja, i (ii) zašto u ovom slučaju ne postoji prevladavajući javni interes.


20150731017616692015/C 270/142722014CJC27020150817HR01HRINFO_JUDICIAL20150611131311Predmet C-272/14: Presuda Suda (sedmo vijeće) od 11. lipnja 2015. (zahtjev za prethodnu odluku Vestre Landsret – Danska) – Skatteministeriet protiv Baby Dan A/S (Zahtjev za prethodnu odluku — Carinska unija i zajednička carinska tarifa — Kombinirana nomenklatura — Tarifno razvrstavanje — Brojevi 7318 i 8302 — Predmet koji je posebno izrađen za pričvršćivanje sigurnosnih ograda namijenjenih zaštiti djece)
 ---documentbreak--- C2702015HR1310120150611HR0014131131Presuda Suda (sedmo vijeće) od 11. lipnja 2015. (zahtjev za prethodnu odluku Vestre Landsret – Danska) – Skatteministeriet protiv Baby Dan A/S
   (Predmet C-272/14) (
         1
      )
   „(Zahtjev za prethodnu odluku — Carinska unija i zajednička carinska tarifa — Kombinirana nomenklatura — Tarifno razvrstavanje — Brojevi 7318 i 8302 — Predmet koji je posebno izrađen za pričvršćivanje sigurnosnih ograda namijenjenih zaštiti djece)“2015/C 270/14Jezik postupka: danski
      Sud koji je uputio zahtjev

   Vestre Landsret

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelj: Skatteministeriet

      Tuženik: Baby Dan A/S

      Izreka

   Kombinirana nomenklatura iz Priloga I. Uredbi Vijeća (EEZ) br. 2658/87 od 23. srpnja 1987. o tarifnoj i statističkoj nomenklaturi i o Zajedničkoj carinskoj tarifi, u verziji koja je proizašla iz Uredbe Komisije (EZ) br. 1214/2007 od 20. rujna 2007., i Uredbe Komisije (EZ) br. 1031/2008 od 19. rujna 2008., treba se tumačiti na način da se predmet, poput onoga iz glavnog postupka, koji omogućuje pričvršćivanje pomične sigurnosne ograde za djecu na zid ili dovratnik, treba razvrstati u broj 7318 kombinirane nomenklature.
   (
         1
      )	SL C 253, 4.8.2014.


title: Predmet T-306/09: Rješenje Općeg suda od 2. travnja 2014. – Val’hor protiv Komisije ( „Državne potpore — Okvirni program aktivnosti koji provode međustrukovne organizacije poljoprivrednika koje su priznate u Francuskoj, u korist članova zastupanih poljoprivrednih sektora — Financiranje dobrovoljnim doprinosima koji su postali obvezni — Odluka kojom se režim državnih potpora proglašava usklađenim sa zajedničkim tržištem — Povlačenje odluke — Obustava postupka” )

text:
               10.6.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 175/43

         Rješenje Općeg suda od 2. travnja 2014. – Val’hor protiv Komisije
   (Predmet T-306/09) (1)

   ((„Državne potpore - Okvirni program aktivnosti koji provode međustrukovne organizacije poljoprivrednika koje su priznate u Francuskoj, u korist članova zastupanih poljoprivrednih sektora - Financiranje dobrovoljnim doprinosima koji su postali obvezni - Odluka kojom se režim državnih potpora proglašava usklađenim sa zajedničkim tržištem - Povlačenje odluke - Obustava postupka”))
   2014/C 175/58
   Jezik postupka: francuski

      Stranke

      Tužitelj: Val’hor (Pariz, Francuska) (zastupnici: V. Ledoux i B. Néouze, odvjetnici)

      Tuženik: Europska komisija (zastupnici: prvotno B. Stromsky i C. Urraca Caviedes, zatim B. Stromsky i S. Thomas i naposljetku M. Stromsky, agenti)

      Predmet

   Zahtjev za poništenje odluke Komisije C (2008) final od 10. prosinca 2008. u vezi s državnom potporom br. 561/2008, koja se odnosi na okvirni program aktivnosti koji provode međustrukovne organizacije poljoprivrednika koje su priznate u Francuskoj, u korist članova zastupanih poljoprivrednih sektora.

      Izreka

               1.

               Postupak povodom ove tužbe se obustavlja.

               2.

               Europskoj komisiji nalaže se snošenje troškova.

      (1)  SL C 244, 10.10.2009.


title: Predmet T-333/14: Tužba podnesena 13. svibnja 2014. – Helbrecht protiv OHIM-a – Lenci Calzature(SportEyes)

text:
               21.7.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 235/29

         Tužba podnesena 13. svibnja 2014. – Helbrecht protiv OHIM-a – Lenci Calzature(SportEyes)
   (Predmet T-333/14)
   2014/C 235/39
   Jezik na kojem je tužba podnesena: njemački

      Stranke

      Tužitelj: Andreas Helbrecht (Hilden, Njemačka) (zastupnik: C. König, Rechtsanwalt)

      Tuženik: Ured za usklađivanje na unutarnjem tržištu (žigovi i dizajni)

      Druga stranka pred žalbenim vijećem: Lenci Calzature SpA (Turchetto-Montecarlo, Italija)

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

               —

               poništi odluku petog žalbenog vijeća Ureda za usklađivanje na unutarnjem tržištu (žigovi i dizajni) od 27. veljače 2014. u predmetu R 830/2013-5;

               —

               Uredu za usklađivanje na unutarnjem tržištu (žigovi i dizajni) i Lenci Calzatura S.p.A., u slučaju da potonje društvo intervenira u ovaj postupak, naloži snošenje troškova postupka.

      Tužbeni razlozi i glavni argumenti

      Podnositelj prijave žiga Zajednice: tužitelj

      Predmetni žig Zajednice: verbalni žig „SportEyes” za proizvode iz razreda 25. – prijava žiga Zajednice br. 7 504 525

      Navedeni žig ili znak: figurativni žigovi, koji sadrže verbalne elemente „EYE SPORT EYE”, „EYE fashion EYE” i „EYE”, za proizvode iz razreda 25.

      Nositelj žiga ili znaka navedenog u postupku povodom prigovora: Lenci Calzature SpA

      Odluka Odjela za prigovore: prigovor se prihvaća

      Odluka žalbenog vijeća: žalba se odbija

      Tužbeni razlozi: povreda čl. 8. st. 1. točke (b) Uredbe br. 207/2009


title: Predmet T-355/15: Presuda Općeg suda od 30. rujna 2016. – Alpex Pharma protiv EUIPO-a – Astex Pharmaceuticals (ASTEX) („Žig Europske unije — Postupak povodom prigovora — Prijava verbalnog žiga Europske unije ASTEX — Raniji verbalni žig Europske unije ALPEX — Nepostojanje stvarne uporabe ranijeg žiga — Članak 42. stavak 2. Uredbe (EZ) br. 207/2009 — Članak 75. Uredbe (EZ) br. 207/2009 — Članak 76. stavak 1. Uredbe (EZ) br. 207/2009”)

text:
               14.11.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 419/40

         Presuda Općeg suda od 30. rujna 2016. – Alpex Pharma protiv EUIPO-a – Astex Pharmaceuticals (ASTEX)
   (Predmet T-355/15) (1)

   ((„Žig Europske unije - Postupak povodom prigovora - Prijava verbalnog žiga Europske unije ASTEX - Raniji verbalni žig Europske unije ALPEX - Nepostojanje stvarne uporabe ranijeg žiga - Članak 42. stavak 2. Uredbe (EZ) br. 207/2009 - Članak 75. Uredbe (EZ) br. 207/2009 - Članak 76. stavak 1. Uredbe (EZ) br. 207/2009”))
   (2016/C 419/51)
   Jezik postupka: engleski

      Stranke

      Tužitelj: Alpex Pharma SA (Mezzovico-Vira, Švicarska) (zastupnici: C. Bacchini, M. Mazzitelli i E. Rondinelli, odvjetnici)

      Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (zastupnik: M. Rajh, agent)

      Druga stranka u postupku pred žalbenim vijećem EUIPO-a: Astex Pharmaceuticals, Inc. (Plesanton, Sjedinjene Američke Države)

      Predmet

   Tužba protiv odluke drugog žalbenog vijeća EUIPO-a od 28. travnja 2015. (predmet R 593/2014-2) koja se odnosi na postupak povodom prigovora između društava Alpex Pharma i Astex Pharmaceuticals.

      Izreka

               1.

               Tužba se odbija.

               2.

               Alpex Pharma SA snosit će troškove.

      (1)  SL C 294, 7. 9. 2015.


title: Predmet C-660/16: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 21. prosinca 2016. uputio Bundesfinanzhof (Njemačka) – Finanzamt Dachau protiv Achima Kollroßa

text:
               20.3.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 86/12

         Zahtjev za prethodnu odluku koji je 21. prosinca 2016. uputio Bundesfinanzhof (Njemačka) – Finanzamt Dachau protiv Achima Kollroßa
   (Predmet C-660/16)
   (2017/C 086/15)
   Jezik postupka: njemački

      Sud koji je uputio zahtjev

   Bundesfinanzhof

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelj: Finanzamt Dachau

      Tuženik: Achim Kollroß

      Prethodna pitanja

               1.

               Treba li zahtjeve izvjesnosti pružanja usluge koji su pretpostavka za ostvarivanje prava na odbitak u smislu presude Suda Europske unije „Firin”, C-107/13, (1) utvrditi potpuno objektivno, ili pak s gledišta platitelja predujma u skladu s okolnostima koje su mu poznate?

               2.

               Jesu li države članice s obzirom na istovremeni nastanak obveze obračuna PDV-a i prava na odbitak u skladu s člankom 167. Direktive Vijeća 2006/112/EZ od 28. studenoga 2006. o zajedničkom sustavu poreza na dodanu vrijednost (2) i u skladu s regulatornim ovlastima koje im pripadaju u skladu s člankom 185. stavkom 2. podstavkom 2. i člankom 186. Direktive Vijeća 2006/112/EZ od 28. studenoga 2006. o zajedničkom sustavu poreza na dodanu vrijednost, ovlaštene uvjetovati ispravak poreza i prava na odbitak povratom predujma?

               3.

               Mora li porezna uprava nadležna za platitelja predujma istome naknaditi porez na promet, ako on od primatelja predujma ne može povratiti predujam? Ako je odgovor potvrdan, mora li do toga doći u postupku utvrđivanja ili je za to dovoljan poseban postupak na osnovi pravičnosti?

      (1)  ECLI:EU:C:2014:151

      (2)  SL L 347, str. 1. (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 9., svezak 1., str. 120.).


20150731062617132015/C 270/382792015TC27020150817HR01HRINFO_JUDICIAL20150526313111Predmet T-279/15: Tužba podnesena 26. svibnja 2015. – Pirelli Tyre protiv OHIM-a (Gumeni premazi za kotače vozila)
 ---documentbreak--- C2702015HR3110120150526HR0038311311Tužba podnesena 26. svibnja 2015. – Pirelli Tyre protiv OHIM-a (Gumeni premazi za kotače vozila)
   (Predmet T-279/15)2015/C 270/38Jezik postupka: talijanski
      Stranke

      Tužitelj: Pirelli Tyre SpA (Milano, Italija) (zastupnici: D. Caneva i G. Fucci, odvjetnici)

      Tuženik: Ured za usklađivanje na unutarnjem tržištu (žigovi i dizajni) (OHIM)

      Podaci o postupku pred OHIM-om

      Predmetni sporni dizajn: dizajn Zajednice (gumeni premazi za kotače vozila) – dizajn Zajednice br. 4 692-0001

      Pobijana odluka: odluka trećeg žalbenog vijeća OHIM-a od 8. siječnja 2015. u predmetu R 1285/2014-3

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

            —

            poništi pobijanu odluku;

            —

            prihvati zahtjev za restitutio in integrum koji je društvo Pirelli Tyre SpA podnijelo u smislu članka 67. Uredbe br. 6/2002 o dizajnu Zajednice, navodeći da je pravilno izvršeno plaćanje troškova za održavanje koji se odnose na drugo petogodišnje razdoblje prijenosom s tekućeg računa br. 000069, naslovljenog na društvo Bugnion SpA te da je, stoga, predmetna pravna osnova još uvijek na snazi;

            —

            naložiti snošenje troškova koji su društvu Pirelli Tyre SpA nastali u ovom postupku.

      Tužbeni razlog

            —

            povreda članka 67. Uredbe br. 6/2002 o dizajnu Zajednice.


title: Predmet C-357/16: Presuda Suda (deseto vijeće) od 20. srpnja 2017. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Lietuvos vyriausiasis administracinis teismas – Litva) – „Gelvora” UAB protiv Valstybinė vartotojų teisių apsaugos tarnyba (Zahtjev za prethodnu odluku — Nepoštena poslovna praksa — Direktiva 2005/29/EZ — Područje primjene — Društvo za naplatu potraživanja — Potrošački kredit — Prijenos tražbine — Priroda pravnog odnosa između društva i dužnika — Članak 2. točka (c) — Pojam „proizvod” — Mjere naplate provedene istodobno s djelovanjem sudskog izvršitelja)

text:
               11.9.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 300/6

         Presuda Suda (deseto vijeće) od 20. srpnja 2017. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Lietuvos vyriausiasis administracinis teismas – Litva) – „Gelvora” UAB protiv Valstybinė vartotojų teisių apsaugos tarnyba
   (Predmet C-357/16) (1)

   ((Zahtjev za prethodnu odluku - Nepoštena poslovna praksa - Direktiva 2005/29/EZ - Područje primjene - Društvo za naplatu potraživanja - Potrošački kredit - Prijenos tražbine - Priroda pravnog odnosa između društva i dužnika - Članak 2. točka (c) - Pojam „proizvod” - Mjere naplate provedene istodobno s djelovanjem sudskog izvršitelja))
   (2017/C 300/08)
   Jezik postupka: litavski

      Sud koji je uputio zahtjev

   Lietuvos vyriausiasis administracinis teismas

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelj:„Gelvora” UAB

      Tuženik: Valstybinė vartotojų teisių apsaugos tarnyba

      Izreka

   Direktivu 2005/29/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 11. svibnja 2005. o nepoštenoj poslovnoj praksi poslovnog subjekta u odnosu prema potrošaču na unutarnjem tržištu i o izmjeni Direktive Vijeća 84/450/EEZ, direktiva 97/7/EZ, 98/27/EZ i 2002/65/EZ Europskog parlamenta i Vijeća, kao i Uredbe (EZ) br. 2006/2004 Europskog parlamenta i Vijeća („Direktiva o nepoštenoj poslovnoj praksi”) treba tumačiti na način da njezinu materijalnom području primjene pripada pravni odnos između društva za naplatu potraživanja i dužnika koji nije izvršio obveze iz ugovora o potrošačkom kreditu čiji je dug prenesen tom društvu. Pojam „proizvod” u smislu članka 2. točke (c) te direktive obuhvaća praksu takvog društva prilikom naplate potraživanja. U tom pogledu, bez utjecaja je okolnost da je postojanje duga potvrđeno sudskom odlukom i da je ta odluka proslijeđena sudskom izvršitelju na izvršenje.

      (1)  SL C 335, 12. 9. 2016.


title: Predmet T-548/08: Presuda Općeg suda od 13. rujna 2013. — Total protiv Komisije ( „Tržišno natjecanje — Zabranjeni ugovori — Tržište parafinskog voska — Tržište prešanog parafina — Odluka kojom se utvrđuje povreda članka 81. UEZ-a — Utvrđivanje cijena i podjela tržištâ — Pravo na obranu — Načelo zakonitosti kaznenih djela i kazni — Presumpcija nedužnosti — Pripisivanje protupravnog ponašanja — Odgovornost društva majke za povrede pravila tržišnog natjecanja njenih podružnica — Odlučujući utjecaj društva majke — Predmnijeva u slučaju držanja gotovo 100 %-tnog udjela” )

text:
               26.10.2013

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 313/18

         Presuda Općeg suda od 13. rujna 2013. — Total protiv Komisije
   (Predmet T-548/08) (1)

   (Tržišno natjecanje - Zabranjeni ugovori - Tržište parafinskog voska - Tržište prešanog parafina - Odluka kojom se utvrđuje povreda članka 81. UEZ-a - Utvrđivanje cijena i podjela tržištâ - Pravo na obranu - Načelo zakonitosti kaznenih djela i kazni - Presumpcija nedužnosti - Pripisivanje protupravnog ponašanja - Odgovornost društva majke za povrede pravila tržišnog natjecanja njenih podružnica - Odlučujući utjecaj društva majke - Predmnijeva u slučaju držanja gotovo 100 %-tnog udjela)
   2013/C 313/32
   Jezik postupka: francuski

      Stranke

      Tužitelj: Total SA (Courbevoie, Francuska) (zastupnici: É. Morgan de Rivery i A. Noël-Baron, odvjetnici)

      Tuženik: Europska komisija (zastupnici: F. Castillo de la Torre i É. Gippini Fournier, agenti)

      Predmet

   Zahtjev za djelomično poništenje Odluke Komisije C(2008) 5476 final od 1. listopada 2008. o postupku primjene članka 81. (UEZ-a) i članka 53. Sporazuma o EGP-u (predmet COMP/39.181 — Vosak za svijeće) i podredno zahtjev za ukidanje novčane kazne izrečene tužitelju ili smanjenje njenog iznosa.

      Izreka

               1.

               Tužba se odbija.

               2.

               Total SA će snositi svoje troškove kao i troškove Europske komisije.

      (1)  SL C 44, 21.2.2009.


title: Predmet C-312/14: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 1. srpnja 2014. uputio Ráckevei Járásbíróság (Mađarska) – Banif Plus Bank Zrt. protiv Márton Lantos i Mártonné Lantos

text:
               8.9.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 303/27

         Zahtjev za prethodnu odluku koji je 1. srpnja 2014. uputio Ráckevei Járásbíróság (Mađarska) – Banif Plus Bank Zrt. protiv Márton Lantos i Mártonné Lantos
   (Predmet C-312/14)
   2014/C 303/34
   Jezik postupka: mađarski

      Sud koji je uputio zahtjev

   Ráckevei Járásbíróság

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelj: Banif Plus Bank Zrt.

      Tuženici: Márton Lantos, Mártonné Lantos

      Prethodna pitanja

               1.

               Treba li, sukladno članku 4. stavku 1. točki 2. (investicijske usluge i aktivnosti) i točki 17. (financijski instrumenti), kao i prilogu I. odjeljku C. točki 4. (valutne terminske transakcije, izvedeni instrumenti) Direktive [2004/39/EZ] (1) smatrati da ponuda transakcije klijentu (mjeničnog posla) koja ima oblik ugovora o pozajmljivanju strane valute i sastoji se u kupoprodaji koja je promptna pri predaji valute i terminska pri njezinom vraćanju i koja se vrši tako da se iznos uknjižen u stranoj valuti preračunava u forinte te zbog koje je zajam klijenta izložen učincima i rizicima (rizik deviznog tečaja) tržišta kapitala, predstavlja financijski instrument?

               2.

               Treba li na temelju odredbe iz članka 4. stavka 1. točke 6. (trgovanje za vlastiti račun), i odredbe iz Priloga I. odjeljka A. točke 3. (trgovanje za vlastiti račun), Direktive 2004/39/EZ, smatrati da obavljanje aktivnosti trgovanja za vlastiti račun, opisano u prvom pitanju, čini investicijsku uslugu ili aktivnost?

               3.

               Mora li financijska institucija izvršiti provjeru prikladnosti propisanu člankom 19. stavcima 4. i 5. Direktive, uzimajući u obzir da je terminska valutna transakcija – koja predstavlja investicijsku uslugu u vezi s izvedenim financijskim instrumentima – ponuđena kao dio drugog financijskog proizvoda (odnosno, ugovora o zajmu) i da li izvedeni financijski instrument kao takav predstavlja složeni financijski instrument? Treba li smatrati da se članak 19. stavak 9. Direktive ne može primijeniti zato što je, s obzirom da su rizici koje preuzima klijent u pogledu zajma i financijskog instrumenta bitno različiti, nužno potrebna procjena prikladnosti s obzirom da transakcija sadrži izvedeni instrument?

               4.

               Dovodi li izbjegavanje primjene članka 19. stavaka 4. i 5. Direktive do proglašenja ništavosti ugovora o zajmu sklopljenog između banke i klijenta?

      (1)  Direktiva 2004/39/EZ Europskog parlamenta i Vijeća, od 21. travnja 2004., o tržištima financijskih instrumenata te o izmjeni direktiva Vijeća 85/611/EEZ i 93/6/EEZ i Direktive 2000/12/EZ Europskog parlamenta i Vijeća te stavljanju izvan snage Direktive Vijeća 93/22/EEZ (SL L 145, str. 1.).


title: Predmet T-345/14: Tužba podnesena 19. svibnja 2014. – Quanzhou Wouxun Electronics protiv OHIM-a – Locura Digital (WOUXUN)

text:
               21.7.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 235/30

         Tužba podnesena 19. svibnja 2014. – Quanzhou Wouxun Electronics protiv OHIM-a – Locura Digital (WOUXUN)
   (Predmet T-345/14)
   2014/C 235/41
   Jezik na kojem je tužba podnesena: francuski

      Stranke

      Tužitelj: Quanzhou Wouxun Electronics Co. Ltd (Quanzhou, Kina) (zastupnici: A. Sebastião i J. Pimenta, odvjetnici)

      Tuženik: Ured za usklađivanje na unutarnjem tržištu (žigovi i dizajni)

      Druga stranka pred žalbenim vijećem: Locura Digital, SL (Granollers, Španjolska)

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

               —

               poništi odluku četvrtog žalbenog vijeća Ureda za usklađivanje na unutarnjem tržištu (žigovi, dizajni i modeli) od 17. veljače 2014. u predmetu R 407/2013-4;

               —

               naloži OHIM-u da u cijelosti odbije registraciju žiga Zajednice br. 10072478 „WOUXUN”;

               —

               naloži Locura Digital, SL snošenje troškova postupka

      Tužbeni razlozi i glavni argumenti

      Podnositelj prijave žiga Zajednice: Locura Digital, SL

      Predmetni žig Zajednice: Verbalni žig WOUXUN za proizvode i usluge iz razreda 9, 39 i 42 – Prijava žiga Zajednice br. 10 072 478

      Nositelj žiga ili znaka navedenog u postupku povodom prigovora: Tužitelj

      Navedeni žig ili znak: Verbalni žig WOUXUN za proizvode i usluge iz razreda 9., 35. i 38.

      Odluka Odjela za prigovore: Prigovor se djelomično odbija

      Odluka žalbenog vijeća: Žalba se odbija

      Tužbeni razlozi: Povreda članka 8. stavka 1. točke (b) Uredbe br. 207/2009


title: Predmet T-453/15: Presuda Općeg suda od 15. rujna 2016. – Trinity Haircare protiv EUIPO-a – Advance Magazine Publishers (VOGUE) („Žig Europske unije — Postupak za proglašavanje žiga ništavim — Figurativni žig Europske unije VOGUE — Apsolutni razlog za odbijanje — Nepostojanje opisnog karaktera — Razlikovni karakter — Članak 52. stavak 1. točka (a) u vezi s člankom 7. stavkom 1. točkama (b) i (c) Uredbe (EZ) br. 207/2009 — Loša vjera — Članak 52. stavak 1. točka (b) Uredbe br. 207/2009”)

text:
               24.10.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 392/39

         Presuda Općeg suda od 15. rujna 2016. – Trinity Haircare protiv EUIPO-a – Advance Magazine Publishers (VOGUE)
   (Predmet T-453/15) (1)

   ((„Žig Europske unije - Postupak za proglašavanje žiga ništavim - Figurativni žig Europske unije VOGUE - Apsolutni razlog za odbijanje - Nepostojanje opisnog karaktera - Razlikovni karakter - Članak 52. stavak 1. točka (a) u vezi s člankom 7. stavkom 1. točkama (b) i (c) Uredbe (EZ) br. 207/2009 - Loša vjera - Članak 52. stavak 1. točka (b) Uredbe br. 207/2009”))
   (2016/C 392/50)
   Jezik postupka: engleski

      Stranke

      Tužitelj: Trinity Haircare AG (Herisau, Švicarska) (zastupnici: J. Kroher i K. Bach, odvjetnici)

      Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (zastupnici: J. Lewis i J. Crespo Carrillo, agenti)

      Druga stranka u postupku pred žalbenim vijećem EUIPO-a, intervenijent u postupku pred Općim sudom: Advance Magazine Publishers, Inc. (New York, New York, Sjedinjene Američke Države) (zastupnik: D. Ivison, barrister)

      Predmet

   Tužba podnesena protiv odluke četvrtog žalbenog vijeća EUIPO-a od 27. svibnja 2015. (predmet R 2426/2014-4), koja se odnosi na postupak za proglašenje žiga ništavim između društava Advance Magazine Publishers i Trinity Haircare.

      Izreka

               1.

               Tužba se odbija.

               2.

               Društvu Trinity Haircare AG nalaže se snošenje vlastitih troškova kao i troškova Ureda Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO) i društva Advance Magazine Publishers, Inc.

      (1)  SL C 320, 28. 9. 2015.


title: Predmet T-18/15: Presuda Općeg suda od 15. rujna 2016. – Philip Morris protiv Komisije („Pristup dokumentima — Uredba (EZ) br. 1049/2001 — Dokumenti nastali u okviru pripremnih radova za donošenje direktive o usklađivanju zakona i drugih propisa država članica o proizvodnji, predstavljanju i prodaji duhanskih i srodnih proizvoda — Odbijanje pristupa — Izuzeće u vezi sa zaštitom sudskih postupaka — Izuzeće koje se odnosi na zaštitu postupka odlučivanja — Prava obrane — Prevladavajući javni interes”)

text:
               24.10.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 392/32

         Presuda Općeg suda od 15. rujna 2016. – Philip Morris protiv Komisije
   (Predmet T-18/15) (1)

   ((„Pristup dokumentima - Uredba (EZ) br. 1049/2001 - Dokumenti nastali u okviru pripremnih radova za donošenje direktive o usklađivanju zakona i drugih propisa država članica o proizvodnji, predstavljanju i prodaji duhanskih i srodnih proizvoda - Odbijanje pristupa - Izuzeće u vezi sa zaštitom sudskih postupaka - Izuzeće koje se odnosi na zaštitu postupka odlučivanja - Prava obrane - Prevladavajući javni interes”))
   (2016/C 392/39)
   Jezik postupka: engleski

      Stranke

      Tužitelj: Philip Morris Ltd (Richmond, Ujedinjena Kraljevina) (zastupnici: K. Nordlander i M. Abenhaïm, odvjetnici)

      Tuženik: Europska komisija (zastupnici: J. Baquero Cruz i F. Clotuche-Duvieusart, agenti)

      Predmet

   Zahtjev na temelju članka 263. UFEU-a kojim se traži poništenje Odluke Komisije Ares (2014) 3694540 od 6. studenoga 2014. kojom se odbija pristup određenim dokumentima vezanima za donošenje Direktive 2014/40/EU Europskog parlamenta i Vijeća od 3. travnja 2014. o usklađivanju zakona i drugih propisa država članica o proizvodnji, predstavljanju i prodaji duhanskih i srodnih proizvoda i o stavljanju izvan snage Direktive 2001/37/EZ (SL 2014., L 127, str. 1.).

      Izreka

               1.

               Odluka Komisije Ares (2014) 3694540 od 6. studenoga 2014. kojom se odbija pristup određenim dokumentima vezanima za donošenje Direktive 2014/40/EU Europskog parlamenta i Vijeća od 3. travnja 2014. o usklađivanju zakona i drugih propisa država članica o proizvodnji, predstavljanju i prodaji duhanskih i srodnih proizvoda i o stavljanju izvan snage Direktive 2001/37/EZ poništava se u dijelu u kojem se njome odbija pristup prvim trima rečenicama trećeg stavka dokumenta br. 6.

               2.

               U preostalom dijelu tužba se odbija.

               3.

               Svaka stranka snosit će vlastite troškove.

      (1)  SL C 107, 30. 3. 2015.


title: Predmet C-156/15: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 1. travnja 2015. uputio Augstākā tiesa (Latvija) – SIA „Private Equity Insurance Group” protiv AS „Swedbank”

text:
               15.6.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 198/24

         Zahtjev za prethodnu odluku koji je 1. travnja 2015. uputio Augstākā tiesa (Latvija) – SIA „Private Equity Insurance Group” protiv AS „Swedbank”
   (Predmet C-156/15)
   (2015/C 198/32)
   Jezik postupka: latvijski

      Sud koji je uputio zahtjev

   Augstākā tiesa

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelj: SIA „Private Equity Insurance Group”

      Tuženik: AS „Swedbank”

      Prethodna pitanja

               1.

               Treba li odredbe članka 4. Direktive 2002/47/EZ (1) o izvršenju financijskog kolaterala, uzimajući u obzir uvodne izjave 1. i 4. te direktive, tumačiti na način da se takve odredbe primjenjuju samo za račune koji se koriste za namiru u sustavima za namiru vrijednosnih papira, ili na način da se primjenjuju i na svaki otvoreni račun u banci, uključujući i tekući račun koji se ne koristi za namiru vrijednosnih papira?

               2.

               Treba li odredbe članka 3. i članka 8. Direktive 2002/47/EZ, uzimajući u obzir uvodne izjave 3. i 5. te direktive, tumačiti na način da je cilj direktive osiguranje osobito povoljnog prioritetnog sustava za kreditne institucije u slučajevima stečaja njihovih klijenata, osobito u odnosu na druge vjerovnike tih klijenata, kao što su to radnici u vezi s njihovim potraživanjima plaća, država u vezi s poreznim potraživanjima i povlašteni vjerovnici u vezi s njihovim tražbinama koje su osigurane jamstvima koje zbog upisa u registar uživaju javno povjerenje?

               3.

               Treba li članak 1. stavak 2. točku (e) Direktive 2002/47/EZ smatrati odredbom minimalnog ili potpunog usklađenja, odnosno treba li ga se tumačiti na način da državi članici omogućava da tu odredbu proširi na osobe koje su izričito isključene iz područja primjene te direktive?

               4.

               Je li članak 1. stavak 2. točka (e) Direktive 2002/47/EZ izravno primjenjiva odredba?

               5.

               Ako se cilj i doseg Direktive 2002/47/EZ pokažu užima nego stvarni cilj i doseg nacionalnog zakona, čije je donošenje bilo formalno nužno zbog obveze prenošenja direktive, je li moguće tumačenjem te direktive proglasiti nevaljanom jednu odredbu financijskog jamstva koja se temelji na nacionalnom pravu kao što je ona o kojoj je riječ u glavnom postupku?

      (1)  Direktiva 2002/47/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 6. lipnja 2002. o financijskom kolateralu (SL L 168, str. 43.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 10., svezak 3., str. 60.).


title: Predmet C-564/12: Rješenje predsjednika Suda od 25. rujna 2013. (zahtjev za prethodnu odluku Tribunal d'instance d'Orléans — Francuska) — BNP Paribas Personal Finance SA, Facet SA protiv Guillaumea Delmattija

text:
               21.12.2013

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 377/9

         Rješenje predsjednika Suda od 25. rujna 2013. (zahtjev za prethodnu odluku Tribunal d'instance d'Orléans — Francuska) — BNP Paribas Personal Finance SA, Facet SA protiv Guillaumea Delmattija
   (Predmet C-564/12) (1)

   2013/C 377/21
   Jezik postupka: francuski
   Predsjednik Suda odredio je brisanje predmeta.

      (1)  SL C 38, 09.02.2013.


title: Predmet T-454/16: Tužba podnesena 5. kolovoza 2016. – Arrigoni protiv EUIPO-a – Arrigoni Formaggi (Arrigoni Valtaleggio)

text:
               3.10.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 364/27

      Tužba podnesena 5. kolovoza 2016. – Arrigoni protiv EUIPO-a – Arrigoni Formaggi (Arrigoni Valtaleggio)
      (Predmet T-454/16)
      (2016/C 364/30)
      Jezik na kojem je tužba podnesena: talijanski

         Stranke

         Tužitelj: Arrigoni SpA (Rim, Italija) (zastupnik: P. Di Gravio, odvjetnik)

         Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO)

         Druga stranka pred žalbenim vijećem: Arrigoni Formaggi SpA (Bergamo, Italija)

         Podaci o postupku pred EUIPO-om

         Nositelj spornog žiga: druga stranka pred žalbenim vijećem

         Predmetni sporni žig: međunarodna registracija figurativnog žiga s verbalnim elementima „Arrigoni Valtaleggio” u kojoj je naznačena Europska unija – međunarodna registracija u kojoj je naznačena Europska unija br. 1 028 737

         Postupak pred EUIPO-om: postupak za proglašavanje žiga ništavim

         Pobijana odluka: odluka prvog žalbenog vijeća EUIPO-a od 19. svibnja 2016. u predmetu R 2922/2014-1

         Tužbeni zahtjev

      Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

                  —

                  usvoji tužbu i utvrdi da je pobijana odluka nepostojeća i/ili ništava zbog dolje navedenih razloga i, ovisno o slučaju, vrati predmet tijelu koje je donijelo odluku ili utvrdi da je prva odluka od 17. travnja 2013. valjana i pravomoćna;

                  —

                  u svakom slučaju utvrdi da je prijava br. 1 028 737 društva Arrigoni Battista SpA u cijelosti ništava na temelju dolje navedenih povreda.

         Tužbeni razlozi

                  —

                  povreda članka 8. stavka 2. točke (a) Uredbe br. 207/2009;

                  —

                  povreda članka 8. stavka 1. točke (b) Uredbe br. 207/2009;

                  —

                  povreda Uredbe Vijeće (EZ) br. 40/94 od 20. prosinca 1993. o žigu Zajednice;

                  —

                  povreda Europske ustavne povelje;

                  —

                  povreda članka II-77. Pravo vlasništva;

                  —

                  povreda članaka 76. i 87. Ustava;

                  —

                  povreda Zakona br. 273 od 12. prosinca 2002.;

                  —

                  povreda talijanskog Zakonika o industrijskom vlasništvu, Zakonodavne uredbe br. 30 od 10. veljače 2005. i kasnijih izmjena: članci 7.–12., točke B, C, G, članak 13. stavak 1., članak 16. točka 1., članci 20.–22. stavci 1. i 2.;

                  —

                  Tužitelj zahtijeva da Opći sud donese bilo koju drugu odluku koja je potrebna, uključujući i odluku o troškovima, bez utjecaja na bilo koja druga postojeća prava.


title: Predmet F-113/15: Presuda Službeničkog suda (sudac pojedinac) od 20. srpnja 2016. – Adriaen i dr. protiv Komisije (Javna služba — Dužnosnici — Članak 45. Pravilnika o osoblju — Postupak promaknuća za 2014. — Opće provedbene odredbe članka 45. Pravilnika o osoblju — Popis dužnosnika koje su za promaknuće predložili glavni direktori i načelnici službi — Nenavođenje imena tužiteljâ — Mogućnost osporavanja popisâ dužnosnika predloženih za promaknuće pred zajedničkim odborom za promaknuća — Usporedba zasluga dužnosnika koji ispunjavaju uvjete za promaknuće — Mišljenje koje je donijelo zajedničko tijelo — Obveza obrazlaganja)

text:
               3.10.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 364/35

      Presuda Službeničkog suda (sudac pojedinac) od 20. srpnja 2016. – Adriaen i dr. protiv Komisije
      (Predmet F-113/15) (1)

      ((Javna služba - Dužnosnici - Članak 45. Pravilnika o osoblju - Postupak promaknuća za 2014. - Opće provedbene odredbe članka 45. Pravilnika o osoblju - Popis dužnosnika koje su za promaknuće predložili glavni direktori i načelnici službi - Nenavođenje imena tužiteljâ - Mogućnost osporavanja popisâ dužnosnika predloženih za promaknuće pred zajedničkim odborom za promaknuća - Usporedba zasluga dužnosnika koji ispunjavaju uvjete za promaknuće - Mišljenje koje je donijelo zajedničko tijelo - Obveza obrazlaganja))
      (2016/C 364/41)
      Jezik postupka: engleski

         Stranke

         Tužitelj: Charlotte Adriaen (Bruxelles, Belgija) i dr. (zastupnik: R. Rata, odvjetnik)

         Tuženik: Europska komisija (zastupnici: C. Berardis-Kayser, G. Berscheid i A.-A. Gilly, agenti)

         Predmet

      Zahtjev za poništenje odluka tijela za imenovanje da se tužitelje ne uvrsti na popis promaknutih dužnosnika u okviru godišnjeg postupka promaknuća za 2014.

         Izreka presude

                  1.

                  Tužba se odbija.

                  2.

                  Charlotte Adriaen i dvanaest ostalih tužitelja čija se imena nalaze u prilogu snosit će vlastite troškove i nalaže im se snošenje troškova Europske komisije.

         (1)  SL C 320, 28. 9. 2015., str. 55.


title: Predmet C-569/15: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 5. studenoga 2015. uputio Hoge Raad der Nederlanden (Nizozemska) – X protiv Staatssecretaris van Financiën

text:
               1.2.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 38/25

         Zahtjev za prethodnu odluku koji je 5. studenoga 2015. uputio Hoge Raad der Nederlanden (Nizozemska) – X protiv Staatssecretaris van Financiën
   (Predmet C-569/15)
   (2016/C 038/37)
   Jezik postupka: nizozemski

      Sud koji je uputio zahtjev

   Hoge Raad der Nederlanden

      Stranke glavnog postupka

      Žalitelj u kasacijskom postupku: X

      Druga stranka u kasacijskom postupku: Staatssecretaris van Financiën

      Prethodna pitanja

               1.

               Treba li Glavu II. Uredbe (EEZ) br. 1408/71 (1) tumačiti na način da se radnik koji živi u Nizozemskoj, svoju djelatnost uobičajeno obavlja u Nizozemskoj i koristi tri mjeseca neplaćenog dopusta smatra kao da je (također) tijekom toga razdoblja i dalje zaposlen u Nizozemskoj ako i) radni odnos i dalje postoji tijekom navedenog razdoblja i ii) ako se navedeno razdoblje za potrebe nizozemskog Zakona o nezaposlenosti smatra razdobljem zaposlenosti?

               2.

                           a)

                           Koji se pravni propisi primjenjuju u skladu s Uredbom (EEZ) br. 1408/71 ako je taj radnik tijekom neplaćenog dopusta zaposlen u nekoj drugoj državi članici?

               2.

                           b)

                           Je li s tim u vezi bitno i to da je dotična osoba u navedenoj drugoj državi članici sljedeće godine bila dvaput zaposlena i u tri godine nakon toga svake godine jedanput u razdoblju od otprilike jednoga do dva tjedna a da pritom u Nizozemskoj nije koristila neplaćeni dopust?

      (1)  Uredba Vijeća od 14. lipnja 1971. o primjeni sustava socijalne sigurnosti na zaposlene osobe i njihove obitelji koji se kreću unutar Zajednice (SL. L 149, str. 2.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 5., svezak 5., str. 7.).


title: Predmet T-716/16: Rješenje Općeg suda od 19. srpnja 2017. – Pfizer i Pfizer santé familiale protiv Komisije („Tužba za poništenje — Carinska unija — Zajednička carinska tarifa — Tarifna i statistička nomenklatura — Razvrstavanje u kombiniranu nomenklaturu — Tarifni podbrojevi — Carine primjenjive na robu razvrstanu u te tarifne podbrojeve — Regulatorni akt koji podrazumijeva provedbene mjere — Nepostojanje osobnog utjecaja — Nedopuštenost”)

text:
               4.9.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 293/33

         Rješenje Općeg suda od 19. srpnja 2017. – Pfizer i Pfizer santé familiale protiv Komisije
   (Predmet T-716/16) (1)

   ((„Tužba za poništenje - Carinska unija - Zajednička carinska tarifa - Tarifna i statistička nomenklatura - Razvrstavanje u kombiniranu nomenklaturu - Tarifni podbrojevi - Carine primjenjive na robu razvrstanu u te tarifne podbrojeve - Regulatorni akt koji podrazumijeva provedbene mjere - Nepostojanje osobnog utjecaja - Nedopuštenost”))
   (2017/C 293/39)
   Jezik postupka: engleski

      Stranke

      Tužitelji: Pfizer Ltd (Sandwich, Ujedinjena Kraljevina) i Pfizer Santé familiale (Pariz, Francuska) (zastupnici: L. Catrain González, odvjetnik, i E. Wright, barrister)

      Tuženik: Europska komisija (zastupnici: A. Caeiros i K. Skelly, agenti)

      Predmet

   Zahtjev koji se temelji na članku 263. UFEU-a za djelomično poništenje Provedbene uredbe Komisije (EU) 2016/1140 оd 8. srpnja 2016. o razvrstavanju određene robe u kombiniranu nomenklaturu (SL 2016., L 189, str. 1.).

      Izreka

               1.

               Tužba se odbacuje kao nedopuštena.

               2.

               Društvima Pfizer Ltd i Pfizer Santé familiale se nalaže snošenje troškova.

      (1)  SL C 462, 12. 12. 2016.


title: Predmet C-208/17 P: Žalba koju je 21. travnja 2017. podnio N. F. protiv rješenja Općeg suda (Prvo vijeće, prošireni sastav) od 28. veljače 2017. u predmetu T-192/16, N. F. protiv Europskog vijeća

text:
               17.7.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 231/12

         Žalba koju je 21. travnja 2017. podnio N. F. protiv rješenja Općeg suda (Prvo vijeće, prošireni sastav) od 28. veljače 2017. u predmetu T-192/16, N. F. protiv Europskog vijeća
   (Predmet C-208/17 P)
   (2017/C 231/16)
   Jezik postupka: engleski

      Stranke

      Žalitelj: N. F. (zastupnici: P. O’Shea, BL, I. Whelan, BL, B. Burns, Solicitor)

      Druga stranka u postupku: Europsko vijeće

      Žalbeni zahtjev

   Žalitelj od Suda zahtijeva da:

               —

               ukine u cijelosti rješenje Općeg suda od 28. veljače 2017. kojim je Opći sud odbacio tužbu zbog nepostojanja nadležnosti Općeg suda za odlučivanja;

               —

               donese konačnu presudu u stvari koja je predmetom ove žalbe i odluči da je Opći sud počinio pogrešku koja se tiče prava kada je odbio odlučivati zbog nenadležnosti i naloži tuženiku iz predmeta T-192/16 da nadoknadi žaliteljeve troškove koji se odnose na rješenje Općeg suda i Suda Europske unije povodom ove žalbe;

               —

               vrati predmete ovih postupaka na ponovno odlučivanje Općem sudu s uputom da mora prihvatiti nadležnost za odlučivanje.

      Žalbeni razlozi i glavni argumenti

               1.

               Nepostojanje obrazloženja;

               2.

               Nepostojanje odgovarajućeg razmatranja o tome je li pobijani sporazum u biti tuženikova odluka;

               3.

               Ignoriranje relevantnih činjeničnih pitanja;

               4.

               Nerazmatranje dokaza koji su dostavljeni Općem sudu;

               5.

               Nepotpuno ispitivanje i ocjena meritornih pitanja;

               6.

               Nepoduzimanje daljnjih relevantnih ispitivanja;

               7.

               Donošenje odluke koja se ne zasniva na potpunim informacijama;

               8.

               Zanemarivanje načela koja je Sud uspostavio u predmetu C-294/83.


title: Predmet C-570/15: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 5. studenoga 2015. uputio Hoge Raad der Nederlanden (Nizozemska) – X protiv Staatssecretaris van Financiën

text:
               1.2.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 38/26

         Zahtjev za prethodnu odluku koji je 5. studenoga 2015. uputio Hoge Raad der Nederlanden (Nizozemska) – X protiv Staatssecretaris van Financiën
   (Predmet C-570/15)
   (2016/C 038/38)
   Jezik postupka: nizozemski

      Sud koji je uputio zahtjev

   Hoge Raad der Nederlanden

      Stranke glavnog postupka

      Žalitelj u kasacijskom postupku: X

      Druga stranka u kasacijskom postupku: Staatssecretaris van Financiën

      Prethodno pitanje

   Prema kojem kriteriju ili kojim kriterijima treba ispitati koji se propisi primjenjuju u skladu s Uredbom (EEZ) br. 1408/71 (1) u slučaju radnika koji živi u Belgiji i veliku većinu svojega rada za svojega poslodavca izvršava u Nizozemskoj te pored toga 6,5 % toga rada u predmetnoj godini obavlja u Belgiji – u svojem domu i kod klijenata – a da pritom ne može biti riječ o utvrđenom obrascu niti je s njegovim poslodavcem sklopljen sporazum o izvršavanju rada u Belgiji?

      (1)  Uredba Vijeća od 14. lipnja 1971. o primjeni sustava socijalne sigurnosti na zaposlene osobe i njihove obitelji koji se kreću unutar Zajednice (SL L 149, str. 2.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 5., svezak 5., str. 7.).


title: Predmet F-123/15: Presuda Službeničkog suda (treće vijeće) od 20. srpnja 2016. – GY protiv Komisije (Javna služba — Otvoreni natječaj — Obavijest o natječaju EPSO/AD/293/14 — Nedostatan broj bodova na testiranju „Probir talenata” — Nepozivanje u centar za procjenu — Odbijanje zahtjeva za preispitivanje)

text:
               3.10.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 364/35

      Presuda Službeničkog suda (treće vijeće) od 20. srpnja 2016. – GY protiv Komisije
      (Predmet F-123/15) (1)

      ((Javna služba - Otvoreni natječaj - Obavijest o natječaju EPSO/AD/293/14 - Nedostatan broj bodova na testiranju „Probir talenata” - Nepozivanje u centar za procjenu - Odbijanje zahtjeva za preispitivanje))
      (2016/C 364/42)
      Jezik postupka: francuski

         Stranke

         Tužitelj: GY (zastupnici: S. Orlandi i T. Martin, odvjetnici)

         Tuženik: Europska komisija (zastupnici: G. Gattinara i F. Simonetti, agenti)

         Predmet

      Zahtjev za poništenje odluke povjerenstva za odabir EPSO/AD/293/14 da tužitelju ne dodijeli broj bodova dostatan za poziv u centar za procjenu.

         Izreka presude

                  1.

                  Poništava se odluka od 11. lipnja 2015. kojom je povjerenstvo za odabir otvorenog natječaja EPSO/AD/293/14 odbio pozvati GY-a na testiranje organizirano u centru za procjenu.

                  2.

                  Europska komisija snosi vlastite troškove te joj se nalaže snošenje troškova GY-a.

         (1)  SL C 398, 30. 11. 2015., str. 79.


title: Predmet C-435/16: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 4. kolovoza 2016. uputio Bundesgerichtshof (Njemačka) – Acacia Srl i Rolando D'Amato protiv Dr. Ing. h.c. F. Porsche AG

text:
               14.11.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 419/29

         Zahtjev za prethodnu odluku koji je 4. kolovoza 2016. uputio Bundesgerichtshof (Njemačka) – Acacia Srl i Rolando D'Amato protiv Dr. Ing. h.c. F. Porsche AG
   (Predmet C-435/16)
   (2016/C 419/38)
   Jezik postupka: njemački

      Sud koji je uputio zahtjev

   Bundesgerichtshof

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelji: Acacia Srl, Rolando D'Amato

      Tuženik: Dr. Ing. h.c. F. Porsche AG.

      Prethodna pitanja

               1.

               Je li primjena ograničenja zaštite u smislu članka. 110. stavka 1. Uredbe (EZ) br. 6/2002 (1) ograničena samo na dijelove čiji je oblik određen, to jest one dijelove čiji je oblik u načelu nepromjenjivo određen izgledom cijelog proizvoda i nije ostavljen – kao na primjer naplatci na motornim vozilima – na slobodan izbor kupcu?

               2.

               U slučaju negativnog odgovora na prvo pitanje:
               Je li primjena ograničenja zaštite u smislu članka. 110. stavka 1. Uredbe (EZ) br. 6/2002 ograničena samo na ponudu istovjetnih proizvoda, koji također imaju jednaku boju i veličinu kao izvorni proizvodi?

               3.

               U slučaju negativnog odgovora na prvo pitanje:
               Je li ograničenje u smislu članka 110. stavka 1. Uredbe (EZ) br. 6/2002 primjenjivo u korist ponuditelja proizvoda s kojim se u načelu povređuje dizajn koji je predmet tužbe samo ako taj ponuditelj na objektivan način osigura da se njegov proizvod može koristiti samo u svrhe popravaka, a ne i u druge svrhe, poput na primjer individualizacije ili opremanja cijelog proizvoda?

               4.

               U slučaju pozitivnog odgovora na treće pitanje:
               Koje mjere mora donijeti ponuditelj proizvoda s kojim se u načelu povređuje dizajn koji je predmet tužbe, da bi na objektivan način osigurao da se njegov proizvod može koristiti samo u svrhe popravaka, a ne i u druge svrhe, poput na primjer individualizacije ili opremanja cijelog proizvoda? Je li dovoljno,

                           a)

                           da ponuditelj u prodajnom prospektu navede da se proizvodi prodaju isključivo u svrhe popravaka kako bi se povratio prvotni izgled cijelog proizvoda ili

                           b)

                           je potrebno da ponuditelj dostavu uvjetuje time da stjecatelj (distributer i potrošač) u pisanom obliku izjavi da će ponuđeni proizvod koristiti samo u svrhe popravaka?

      (1)  Uredba Vijeća (EZ) br. 6/2002 od 12. prosinca 2001 o dizajnu Zajednice, SL L 3, str. 1. (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 13., svezak 24., str. 45.)