title: Predmet T-735/20: Tužba podnesena 15. prosinca 2020. – Planistat Europe i Charlot/Komisija

text:
               15.2.2021

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 53/49

      Tužba podnesena 15. prosinca 2020. – Planistat Europe i Charlot/Komisija
      (Predmet T-735/20)
      (2021/C 53/65)
      Jezik postupka: francuski

         Stranke

         Tužitelji: Planistat Europe (Pariz, Francuska), Hervé-Patrick Charlot (Pariz) (zastupnik: F. Martin Laprade, odvjetnik)

         Tuženik: Europska komisija

         Tužbeni zahtjev

      Tužitelji od Općeg suda zahtijevaju da:

                  —

                  utvrdi izvanugovornu odgovornost Europske komisije na temelju odredbe članka 340. UFEU-a zbog:

                              —

                              bitne povrede načela obveze skrbi i dobre uprave;

                              —

                              bitne povrede prava obrane;

                              —

                              bitne povrede obveze povjerljivosti;

                              —

                              čime je uzrokovala imovinsku i/ili neimovinsku štetu društvu Planistat i njegovu direktoru H. Charlotu;

            i da posljedično,

                  —

                  naloži Europskoj komisiji plaćanje iznosa od 150 000 eura na ime naknade neimovinske štete koju je pretrpio Hervé-Patrick Charlot;

                  —

                  naloži Europskoj komisiji plaćanje iznosa od 11 600 000 eura na ime naknade imovinske štete koju su pretrpjeli tužitelji;

                  —

                  naloži Europskoj komisiji povrat svih troškova predmetnog postupka koje su snosili društvo Planistat i Hervé-Patrick Charlot.

         Tužbeni razlozi i glavni argumenti

      U prilog osnovanosti tužbe tužitelji ističu četiri tužbena razloga.

                  1.

                  Prvi tužbeni razlog, koji se temelji na povredi zadaće skrbi i prava na dobru upravu zbog neistinitih navoda Ureda za borbu protiv prijevara (OLAF) i Europske komisije protiv tužitelja, čiju je nedužnost francuski Cour de cassation konačno potvrdio 16. lipnja 2016. U tom pogledu tužitelji tvrde da:

                              —

                              uprava Europske unije nije uzela u obzir tužiteljeve legitimne interese koji su nepravedno i pogrešno optuženi za počinjenje kaznenih djela te je na taj način prema njima povrijedila svoju zadaću skrbi;

                              —

                              pravo na dobru upravu očito obuhvaća pravo svakog pojedinca da članovi osoblja Unije i njezine institucije ne podnose protiv njega lažne prijave.

                  2.

                  Drugi tužbeni razlog, koji se temelji na povredi prava na dobru upravu i kršenju prava obrane i načela pretpostavke nedužnosti koji proizlaze iz OLAF-ove površnosti prilikom podnošenja dopisom od 19. ožujka 2003. francuskim tijelima lažne prijave protiv tužitelja. Tužitelji u tom pogledu smatraju sljedeće:

                              —

                              OLAF je iskazao žurnost koja nije spojiva s obvezom poštovanja razumnog roka time što je francuskim tijelima proslijedio informacije sljedeći dan nakon što je pokrenuta vanjska istraga u odnosu na tužitelje;

                              —

                              OLAF je prema tužiteljima trebao postupati jednako kao što postupa prema europskim dužnosnicima i sačekati dodatne informacije kako bi mogao donijeti informiraniju odluku;

                              —

                              OLAF je trebao radi opreznosti prethodno informirati tužitelje kako bi prikupio njihova objašnjenja u okviru kontradiktorne razmjene informacija;

                              —

                              OLAF se nije trebao koristiti vrlo kategoričkim izrazima kojima se izražava da su tužitelji krivi za „pljačku” na štetu fondova Zajednice.

                  3.

                  Treći tužbeni razlog, koji se temelji na povredi obveze povjerljivosti u pogledu osobnih podataka, povredi prava na dobru upravu i načela pretpostavke nedužnosti zbog „curenja” informacija iz OLAF-a o sadržaju njegove lažne prijave od 19. ožujka 2003. Tužitelji u tom pogledu smatraju da:

                              —

                              OLAF nije poštovao obvezu povjerljivosti na što je bio obvezan u okviru svojih istraga;

                              —

                              OLAF je povrijedio načelo dobre uprave jer se tim načelom podrazumijeva pravo da se s predmetima stranaka postupa uz poštovanje povjerljivosti;

                              —

                              OLAF je povrijedio načelo pretpostavke nedužnosti jer je dopustio curenje informacija koje su bile predmet njegove lažne prijave protiv tužitelja.

                  4.

                  Četvrti tužbeni razlog, koji se temelji na povredi prava na dobru upravu i načela pretpostavke nedužnosti zbog podnošenja imovinskopravnog zahtjeva i javnog priopćenja Europske komisije u srpnju 2003. Tužitelji tvrde sljedeće:

                              —

                              Komisija je iskazala žurnost koja nije spojiva s obvezom poštovanja razumnog roka;

                              —

                              Komisija je trebala sačekati rezultate OLAF-ove istrage kako bi mogla donijeti informiraniju odluku u pogledu mogućeg podnošenja imovinskopravnog zahtjeva;

                              —

                              Komisija nije iskazala nepristranost u pogledu tužitelja jer je pogodovala vlastitim financijskim interesima, iako oni nisu bili ozbiljno ugroženi;

                              —

                              Komisija je povrijedila načelo pretpostavke nedužnosti objavom priopćenja za medije od 9. srpnja 2003.


title: Predmet T-737/20: Tužba podnesena 16. prosinca 2020. – Ryanair/Komisija

text:
               15.2.2021

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 53/50

      Tužba podnesena 16. prosinca 2020. – Ryanair/Komisija
      (Predmet T-737/20)
      (2021/C 53/66)
      Jezik postupka: engleski

         Stranke

         Tužitelj: Ryanair DAC (Swords, Irska) (zastupnici: E. Vahida, F. Laprévote, V. Blanc, S. Rating i I. Metaxas-Maranghidis, odvjetnici)

         Tuženik: Europska komisija

         Tužbeni zahtjev

      Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

                  —

                  poništi odluku Europske komisije (EU) od 3. srpnja 2020. o državnoj potpori SA.56943 (2020/N) – Latvija – COVID-19: Dokapitalizacija društva airBaltic (1); i

                  —

                  naloži Europskoj komisiji snošenje troškova.

         Tužbeni razlozi i glavni argumenti

      U prilog osnovanosti tužbe tužitelj ističe četiri tužbena razloga.

                  1.

                  Prvi tužbeni razlog temelji se na tvrdnji da je Europska komisija pogrešno primijenila članak 107. stavak 3. točku (b) UFEU-a i svoju komunikaciju Privremeni okvir za mjere državnih potpora za podršku gospodarstvu u trenutnim okolnostima izbijanja bolesti COVID-19i i počinila očitu pogrešku u ocjeni time što je zaključila da se potpora odnosi na ozbiljan poremećaj u latvijskom gospodarstvu, da društvo airBaltic ispunjava uvjete za potporu i da su uvjeti koji se odnose na narušavanje tržišnog natjecanja, izlazak države i restrukturiranje bili ispunjeni, time što je povrijedila svoju obvezu da odvaže pozitivne i negativne učinke potpore na uvjete trgovanja i održavanje nenarušenog tržišnog natjecanja („test ravnoteže”) te time što je utvrdila da društvo airBaltic nema značajan tržišni utjecaj.

                  2.

                  Drugi tužbeni zahtjev temelji se na tvrdnji da odluka krši posebne odredbe UFEU-a i opća načela europskog prava na kojima se temelji liberalizacija zračnog prometa u EU-u od kraja osamdesetih godina (tj. nediskriminacije, slobodnog pružanja usluga i slobode poslovnog nastana).

                  3.

                  Treći tužbeni zahtjev temelji se na tvrdnji da je Europska komisija propustila pokrenuti službeni istražni postupak unatoč ozbiljnim poteškoćama te da je povrijedila tužiteljeva postupovna prava.

                  4.

                  Četvrti tužbeni zahtjev temelji se na tvrdnji da je Europska komisija povrijedila obvezu obrazlaganja.

         (1)  SL 2020., C 346/1, str. 2.


title: Predmet T-738/20: Tužba podnesena 17. prosinca 2020. – Deutschtec/EUIPO – Group A (HOLUX)

text:
               15.2.2021

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 53/51

      Tužba podnesena 17. prosinca 2020. – Deutschtec/EUIPO – Group A (HOLUX)
      (Predmet T-738/20)
      (2021/C 53/67)
      Jezik postupka: engleski

         Stranke

         Tužitelj: Deutschtec GmbH (Petershagen/Eggersdorf, Njemačka) (zastupnik: R. Arnade, odvjetnik)

         Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO)

         Druga stranka pred žalbenim vijećem: Group A NV (Hasselt, Belgija)

         Podaci o postupku pred EUIPO-om

         Podnositelj prijave spornog žiga: tužitelj pred Općim sudom

         Predmetni sporni žig: prijava verbalnog žiga Europske unije HOLUX – prijava za registraciju br. 17 371 378

         Postupak pred EUIPO-om: postupak povodom prigovora

         Pobijana odluka: odluka četvrtog žalbenog vijeća EUIPO-a od 7. listopada 2020. u predmetu R 223/2020-4

         Tužbeni zahtjev

      Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

                  —

                  poništi pobijanu odluku i odluku Odjela za prigovore EUIPO-a od 26. studenoga 2019. u predmetu B 3 051 677 u dijelu u kojem prihvati prigovor;

                  —

                  naloži EUIPO-u snošenje troškova.

         Tužbeni razlog

                  —

                  Pobijanoj odluci nedostaje potreban zaključak iz činjenice da su pojmovi „obični metali i njihove legure” kao i „metalni proizvodi” iz razreda 6. previše neprecizni. Nadalje, nedostaje joj detaljna analiza o tome bi li korisnici na tržištu uzeli u obzir proizvode koji imaju isto podrijetlo.


title: Predmet T-742/20: Tužba podnesena 18. prosinca 2020. – UPL Europe i Indofil Industries (Nizozemska)/Komisija

text:
               15.2.2021

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 53/52

      Tužba podnesena 18. prosinca 2020. – UPL Europe i Indofil Industries (Nizozemska)/Komisija
      (Predmet T-742/20)
      (2021/C 53/68)
      Jezik postupka: engleski

         Stranke

         Tužitelji: UPL Europe Ltd (Warrington Cheshire, Ujedinjena Kraljevina) i Indofil Industries (Nizozemska) BV (Amsterdam, Nizozemska) (zastupnici: C. Mereu i P. Sellar, odvjetnici)

         Tuženik: Europska komisija

         Tužbeni zahtjev

      Tužitelji od Općeg suda zahtijevaju da:

                  —

                  proglasi tužbu dopuštenom i osnovanom;

                  —

                  poništi Provedbenu uredbu Komisije (EU) 2020/2087 o neproduljenju odobrenja aktivne tvari mankozeb u skladu s Uredbom (EZ) br. 1107/2009 Europskog parlamenta i Vijeća o stavljanju na tržište sredstava za zaštitu bilja i o izmjeni Priloga Provedbenoj uredbi Komisije (EU) br. 540/2011 (1) (u daljnjem tekstu: pobijani akt); i

                  —

                  naloži tuženiku snošenje troškova ovog postupka.

         Tužbeni razlozi i glavni argumenti

      U prilog osnovanosti tužbe tužitelji ističu pet tužbenih razloga.

                  1.

                  Prvi tužbeni razlog temelji se tvrdnji da je nepostupanjem u skladu s postupkom iz članaka 11. do 14. Uredbe 844/2012 (2) počinjena bitna povreda postupka.

                  2.

                  Drugi tužbeni razlog temelji se tvrdnji da je postupak davanja ocjene nadalje zahvaćen povredom tužiteljevih prava obrane.

                  3.

                  Treći tužbeni razlog temelji se tvrdnji da je postupak davanja ocjene zahvaćen povredom načela dobre uprave i propustom tuženika da postupa nepristrano tijekom postupka.

                  4.

                  Četvrti tužbeni razlog temelji se tvrdnji da je postupak davanja ocjene zahvaćen očitom pogreškom u ocjeni zbog toga što je tuženik u obzir uzeo nebitne činjenice u pogledu predloženog razvrstavanja u reproduktivno toksične tvari kategorije 1.B i svojstava prisutnih u tvari metabolita ETU (Ethylenethiourea).

                  5.

                  Peti tužbeni razlog temelji se tvrdnji da je postupak davanja ocjene zahvaćen povredom načela legitimnih očekivanja.

         (1)  SL 2020., L 423, str. 50.

         (2)  Provedbena uredba Komisije (EU) br. 844/2012 od 18. rujna 2012. o određivanju odredaba potrebnih za provedbu postupka obnavljanja odobrenja za aktivne tvari, kako je predviđeno Uredbom (EZ) br. 1107/2009 Europskog parlamenta i Vijeća o stavljanju na tržište sredstava za zaštitu bilja (SL 2012., L 252, str. 26.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 3., svezak 69., str. 213.)


title: Predmet T-744/20: Tužba podnesena 21. prosinca 2020. – Airoldi Metalli/Komisija

text:
               15.2.2021

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 53/53

      Tužba podnesena 21. prosinca 2020. – Airoldi Metalli/Komisija
      (Predmet T-744/20)
      (2021/C 53/69)
      Jezik postupka: engleski

         Stranke

         Tužitelj: Airoldi Metalli SpA (Molteno, Italija) (zastupnici: M. Campa, D. Rovetta, G. Pandey i V. Villante, odvjetnici)

         Tuženik: Europska komisija

         Tužbeni zahtjev

      Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

                  —

                  poništi Provedbenu Uredbu Komisije (EU) 2020/1428 od 12. listopada 2020. o uvođenju privremene antidampinške pristojbe na uvoz proizvoda od ekstrudiranog aluminija podrijetlom iz Narodne Republike Kine (1);

                  —

                  odredi mjere izvođenja dokazâ;

                  —

                  naloži Komisiji snošenje vlastitih i tužiteljevih troškova ovog postupka.

         Tužbeni razlozi i glavni argumenti

      U prilog osnovanosti tužbe tužitelj ističe pet tužbenih razloga.

                  1.

                  Prvi tužbeni razlog, koji se temelji na povredi članka 1. stavka 2. Osnovne uredbe jer je tuženik pogrešno definirao dotični proizvod na temelju Metoda proizvodnje proizvoda („MPP”), pogrešnog upućivanja na oznake tarifnog razvrstavanja kombinirane nomenklature EU-a. Tuženik je također počinio pogrešku koja se tiče prava jer je smatrao da se proizvodi „izrađeni od aluminija” automatski smatraju dotičnim proizvodima.

                  2.

                  Drugi tužbeni razlog, koji se temelji na povredi članka 1. stavka 2. i članka 3. stavka 2. Osnovne uredbe i na očitoj pogrešci u ocjeni u vezi s definicijom dotičnog proizvoda i procjenom uvoza iz dotične zemlje u svrhu analize štete.

                  3.

                  Treći tužbeni zahtjev, koji se temelji na povredi članka 2. stavka 6. Osnovne uredbe jer je Komisija pogrešno odabrala „odgovarajuću reprezentativnu” zemlju.

                  4.

                  Četvrti tužbeni razlog, koji se temelji na povredi članka 19. točke (a) Osnovne uredbe i članka 41. Povelje Europske unije o temeljnim pravima i tužiteljevih prava obrane te načela proporcionalnosti i jednakosti oružja. Tužitelj tvrdi da nije primio odgovarajuću prethodnu obavijest i da je sustav prethodnog obavješćivanja predviđen Osnovnom uredbom u odnosu na uvoznike nezakonit.

                  5.

                  Peti tužbeni razlog, koji se temelji na povredi članka 2. stavka 6. Osnovne uredbe u vezi s pravnim statusom izvješća kojim Komisija dokazuje znatne poremećaje na tržištu u određenoj zemlji ili određenom sektoru u toj zemlji. Tužitelj tvrdi da je došlo do povrede njegovih temeljnih prava s obzirom na to da nije mogao dobiti spomenuto izvješće na talijanskom jeziku.

         (1)  SL 2020., L 336, str. 8.


title: Predmet T-745/20: Tužba podnesena 21. prosinca 2020. – Symphony Environmental Technologies i Symphony Environmental/Parlament i dr.

text:
               15.2.2021

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 53/54

      Tužba podnesena 21. prosinca 2020. – Symphony Environmental Technologies i Symphony Environmental/Parlament i dr.
      (Predmet T-745/20)
      (2021/C 53/70)
      Jezik postupka: engleski

         Stranke

         Tužitelji: Symphony Environmental Technologies plc (Borehamwood, Ujedinjena Kraljevina), Symphony Environmental Ltd (Borehamwood) (zastupnici: G. Harvey, P. Selley, Solicitors, J. Holmes, QC i J. Williams, Barrister)

         Tuženici: Europski Parlament, Vijeće Europske unije, Europska komisija

         Tužbeni zahtjev

      Tužitelji od Općeg suda zahtijevaju da:

                  —

                  utvrdi izvanugovornu odgovornost tuženikâ na temelju članka 340. stavka 2. UFEU-a i/ili članka 41. stavka 3. Povelje o temeljnim pravima u pogledu donošenja članka 5. i uvodne izjave 15. (u dijelu u kojem se primjenjuju na okso-biorazgradivu plastiku) Direktive (EU) 2019/904 Europskog parlamenta i Vijeća od 5. lipnja 2019. o smanjenju utjecaja određenih plastičnih proizvoda na okoliš (1);

                  —

                  posljedično, naloži tuženicima da tužiteljima isplate naknadu za pretrpljenu štetu, uključujući dodatnu štetu pretrpljenu tijekom ovog postupka i/ili vjerojatno predvidljivu štetu, s kamatama u iznosu i po stopi koja će biti određena tijekom ovog postupka;

                  —

                  podredno, naloži strankama da u razumnom roku nakon donošenja presude dostave Općem sudu izračun iznosa naknade do kojeg su došle na temelju sporazuma između stranaka ili, u nedostatku sporazuma, naloži strankama da u istom roku dostave Općem sudu svoje zahtjeve s izračunom;

                  —

                  u svakom slučaju naloži tuženicima snošenje tužiteljevih troškova i troškova u vezi s ovim postupkom.

         Tužbeni razlozi i glavni argumenti

      U prilog osnovanosti tužbe tužitelji ističu tri tužbena razloga.

                  1.

                  Prvi tužbeni razlog temelji se na tvrdnji da su tuženici svojim postupanjem u vezi s pripremom i donošenjem zabrane iz članka 5. postupili nezakonito i povrijedili svoje izvanugovorne obveze prema tužiteljima zbog čega moraju naknaditi štetu u skladu s člankom 340. UFEU-a i/ili članka 41. Povelje. Tužitelji navode da je donošenje zabrane iz članka 5. zahvaćeno postupovnim pogreškama, nezakonitim povredama načela proporcionalnosti i/ili se temelji na očitim pogreškama u ocjeni.

                  2.

                  Drugi tužbeni zahtjev temelji se na tvrdnji da su zbog nezakonitog postupanja tuženikâ (bilo zajedničkog ili pojedinačnog) tužitelji pretrpjeli i/ili je vjerojatno da će pretrpjeti štetu, uključujući (a) izmaklu dobit, (b) štetu za ugled i/ili (c) gubitak vrijednosti društva.

                  3.

                  Treći tužbeni zahtjev temelji se na tvrdnji da postoji dovoljna uzročno posljedična veza između nezakonitog postupanja tuženikâ (bilo zajedničkog ili pojedinačnog) i štete koju su tužitelji pretrpjeli ili je vjerojatno da će je pretrpjeti.

         (1)  SL 2019., L 155, str. 1.


title: Predmet T-746/20: Tužba podnesena 18. prosinca 2020. – Grünig/Komisija

text:
               15.2.2021

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 53/55

      Tužba podnesena 18. prosinca 2020. – Grünig/Komisija
      (Predmet T-746/20)
      (2021/C 53/71)
      Jezik postupka: francuski

         Stranke

         Tužitelj: Grünig KG (Bad Kissingen, Njemačka) (zastupnici: Y. Melin, i B. Vigneron, odvjetnici)

         Tuženik: Europska komisija

         Tužbeni zahtjev

      Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

                  —

                  poništi članak 1. stavak 4. Provedbene uredbe Komisije (EU) 2020/1336 od 25. rujna 2020. o uvođenju konačnih antidampinških pristojbi na uvoz određenih polivinil alkohola podrijetlom iz Narodne Republike Kine na temelju članka 263. UFEU-a, zbog toga što je Europska komisija povrijedila članak 9. stavak 5. Uredbe (EU) 2016/1036 Europskog parlamenta i Vijeća od 8. lipnja 2016. o zaštiti od dampinškog uvoza iz zemalja koje nisu članice Europske unije time što je na diskriminatoran način uspostavila antidampinšku pristojbu uvođenjem izuzeća na temelju carinskog sustava uporabe u posebne svrhe;

                  —

                  naloži Europskoj komisiji i potencijalnim intervenijentima u potporu Komisiji snošenje ukupnih troškova.

         Tužbeni razlozi i glavni argumenti

      U prilog osnovanosti tužbe tužitelj ističe jedan tužbeni razlog koji se temelji na povredi članka 9. stavka 5. Uredbe (EU) 2016/1036 Europskog parlamenta i Vijeća od 8. lipnja 2016. o zaštiti od dampinškog uvoza iz zemalja koje nisu članice Europske unije (SL 2016., L 176, str. 21.), s obzirom na to da na temelju pobijane uredbe, odnosno Provedbene uredbe Komisije (EU) 2020/1336 od 25. rujna 2020. o uvođenju konačnih antidampinških pristojbi na uvoz određenih polivinil alkohola podrijetlom iz Narodne Republike Kine (SL 2020., L 315, str. 1.), antidampinškim pristojbama ne podliježe sav uvoz za koji je utvrđeno da predstavlja predmet dampinga te uzrokuje štetu.
      Tužitelj smatra da je Komisija na diskriminatoran način uspostavila antidampinšku pristojbu na uvoz proizvoda, protivno članku 9. stavku 5. navedene Uredbe (EU) 2016/1036, time što je predvidjela izuzeće od antidampinške pristojbe na temelju carinskog sustava uporabe u posebne svrhe. Posljedično smatra da je odredba uredbe nezakonita te je treba poništiti.


title: Predmet T-747/20: Tužba podnesena 18. prosinca 2020. – EOC Belgium/Komisija

text:
               15.2.2021

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 53/56

      Tužba podnesena 18. prosinca 2020. – EOC Belgium/Komisija
      (Predmet T-747/20)
      (2021/C 53/72)
      Jezik postupka: francuski

         Stranke

         Tužitelj: EOC Belgium (Oudenaarde, Belgija) (zastupnici: Y. Melin, i B. Vigneron, odvjetnici)

         Tuženik: Europska komisija

         Tužbeni zahtjev

      Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

                  —

                  poništi članak 1. stavak 4. Provedbene uredbe Komisije (EU) 2020/1336 od 25. rujna 2020. o uvođenju konačnih antidampinških pristojbi na uvoz određenih polivinil alkohola podrijetlom iz Narodne Republike Kine na temelju članka 263. UFEU-a, zbog toga što je Europska komisija povrijedila članak 9. stavak 5. Uredbe (EU) 2016/1036 Europskog parlamenta i Vijeća od 8. lipnja 2016. o zaštiti od dampinškog uvoza iz zemalja koje nisu članice Europske unije time što je na diskriminatoran način uspostavila antidampinšku pristojbu dodjelom izuzeća na temelju carinskog sustava uporabe u posebne svrhe;

                  —

                  naloži Europskoj komisiji i potencijalnim intervenijentima u potporu Komisiji snošenje ukupnih troškova.

         Tužbeni razlozi i glavni argumenti

      U prilog osnovanosti tužbe tužitelj ističe jedan tužbeni razlog, u bitnome istovjetan ili sličan onome navedenome u predmetu T-746/20, Grünig/Komisija.


title: Predmet T-750/20: Tužba podnesena 18. prosinca 2020. – Correia/EGSO

text:
               15.2.2021

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 53/56

      Tužba podnesena 18. prosinca 2020. – Correia/EGSO
      (Predmet T-750/20)
      (2021/C 53/73)
      Jezik postupka: francuski

         Stranke

         Tužiteljica: Paula Correia (Woluwe-Saint-Etienne, Belgija) (zastupnici: L. Levi i M. Vandenbussche, odvjetnice)

         Tuženik: Europski gospodarski i socijalni odbor

         Tužbeni zahtjevi

      Tužiteljica od Općeg suda zahtijeva da:

                  —

                  utvrdi da je ova tužba dopuštena i osnovana;

                  —

                  u skladu s time odredi,

                  —

                  poništenje odluke EGSO-a od 8. travnja 2020. kojom se odbija zahtjev za utvrđivanje prethodnog radnog iskustva tužiteljice, i, u slučaju da je potrebno, poništenje implicitne odluke o odbijanju žalbe donesene 8. studenoga 2020.;

                  —

                  naloži EGSO-u plaćanje zaostataka primitaka od rada i izvedenih financijskih prava, uvećanih za zatezne kamate utvrđene po stopi Europske središnje banke uvećanoj za dva postotna poena;

                  —

                  naloži EGSO-u plaćanje iznosa od 2 000 eura na ime neimovinske štete;

                  —

                  naloži tuženiku snošenje svih troškova postupka.

         Tužbeni razlozi i glavni argumenti

      U prilog osnovanosti tužbe tužiteljica ističe četiri tužbena razloga.

                  1.

                  Prvi tužbeni razlog, koji se temelji na povredi postupovnih jamstava iz članka 41. Povelje Europske unije o temeljnim pravima (u daljnjem tekstu: Povelja), i na povredi načela nediskriminacije. Tužiteljica ističe da način na koji Europski gospodarski i socijalni odbor (EGSO) donosi odluke o promaknuću ili reklasifikaciji članova privremenog osoblja tajništava skupina ugrožava postupovna jamstva iz članka 41. Povelje. To je slučaj sa svim odlukama o nepromaknuću ili reklasifikaciji tužiteljice sve od stupanja na dužnost. Tužiteljica navodi, s jedne strane, da te odluke nemaju nikakva obrazloženja, i, s druge strane, da niti jedan tekst, opća odluka ili komunikacija ne navode koji se kriteriji uzimaju u obzir i primjenjuju kako bi se među članovima privremenog osobalja identificirali oni koji će biti promaknuti ili reklasificirani.

                  2.

                  Drugi tužbeni razlog, koji se temelji na povredi načela pravne sigurnosti. Tužiteljica u tom pogledu smatra da, iako EGSO doista raspolaže diskrecijskom ovlasti za utvrđivanje kriterija i uvjeta primjene članka 10. Uvjeta zaposlenja ostalih službenika Europske unije, ti kriteriji i uvjeti moraju, s druge strane, jamčiti stupanj predvidljivosti koji se zahtijeva pravom Unije. No, mora se utvrditi da to nije slučaj, jer ne postoje kriteriji, ni a fortiori jasni i transparentni kriteriji, koji članovima privremenog osoblja omogućuju da saznaju kako i u kojim uvjetima će doći do promaknuća ili reklasifikacije koja će dovesti do zaključenja aneksa.

                  3.

                  Treći tužbeni razlog, koji se temelji na očitoj pogrešci u ocjeni, jer odluka da se reklasifikaciji tužiteljice pristupi samo tri puta od 2004. sadrži očitu pogrešku u ocjeni, čak i ako je trebalo uzeti u obzir kriterije koji proizlaze iz navodne ustaljene prakse koja se primjenjuje u EGSO-u.

                  4.

                  Četvrti tužbeni razlog, koji se temelji na povredi dužnosti skrbi. Tužiteljica smatra da njezini interesi nisu uzeti u obzir kada je tijelo ovlašteno za sklapanje ugovora odlučivalo o članovima osoblja koji će biti promaknuti ili reklasificirani, i to sve od njezina stupanja na dužnost.


title: Predmet T-751/20: Tužba podnesena 18. prosinca 2020. – KL/EIB

text:
               15.2.2021

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 53/57

      Tužba podnesena 18. prosinca 2020. – KL/EIB
      (Predmet T-751/20)
      (2021/C 53/74)
      Jezik postupka: francuski

         Stranke

         Tužitelj: KL (zastupnici: L. Levi i A. Champetier, odvjetnice)

         Tuženik: Europska investicijska banka

         Tužbeni zahtjev

      Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

                  —

                  utvrdi da je ova tužba dopuštena i osnovana;

                  —

                  slijedom toga, poništi EIB-ovu odluku od 18. svibnja 2020. u skladu s kojom tužiteljevi certifikati o zdravstvenoj sposobnosti od 18. ožujka do 18. travnja i od 20. travnja do 20. svibnja 2020. nisu valjani s obzirom na članak 3.3 Priloga X. Administrativnim odredbama;

                  —

                  po potrebi, poništi odluku od 12. rujna 2020. o odbijanju tužiteljeve žalbe protiv prvotne odluke od 18. svibnja 2020.;

                  —

                  naloži EIB-u da nadoknadi neimovinsku štetu nastalu tužitelju;

                  —

                  naloži EIB-u snošenje svih troškova.

         Tužbeni razlozi i glavni argumenti

      U prilog osnovanosti tužbe tužitelj ističe dva tužbena razloga.

                  1.

                  Prvi tužbeni razlog, koji se temelji na povredi članka 3.3 Priloga X. Administrativnim odredbama. Tužitelj osobito smatra da taj članak nije primjenjiv zato što u ovom predmetu ne postoji opravdani slučaj koji bi zdravstvenoj službi omogućio da odbije certifikate o zdravstvenoj sposobnosti koje je on priložio.

                  2.

                  Drugi tužbeni razlog, koji se temelji na povredi dužnosti brižnog postupanja, načela proporcionalnosti i zlouporabi prava. Tužitelj u tom pogledu ističe da tuženikovo stajalište samo pogoršava njegovo, već iznimno narušeno, zdravstveno stanje zato što osporavane odluke, time što se njima odbija valjanost njegovih dvaju certifikata o zdravstvenoj sposobnosti za razdoblja od 18. ožujka do 18. travnja i od 20. travnja do 20. svibnja 2020. i prijeti pokretanjem postupaka disciplinske prirode, značajno povećavaju njegovu opću tjeskobnost.


title: Predmet T-752/20: Tužba podnesena 21. prosinca 2020. – IMG/Komisija

text:
               15.2.2021

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 53/58

      Tužba podnesena 21. prosinca 2020. – IMG/Komisija
      (Predmet T-752/20)
      (2021/C 53/75)
      Jezik postupka: francuski

         Stranke

         Tužitelj: International Management Group (IMG) (Bruxelles, Belgija) (zastupnici: L. Levi i J.-Y. de Cara, odvjetnici)

         Tuženik: Europska komisija

         Tužbeni zahtjev

      Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

                  —

                  utvrdi da je ova tužba dopuštena i osnovana;
                  u skladu s time,

                  —

                  presudi da postoji izvanugovorna odgovornost za štetu Europske komisije;

                  —

                  tuženiku naloži da naknadi štetu koju je pretrpio tužitelj procijenjenu, uz pridržaj naknadne izmjene, na 10 000 eura mjesečno u razdoblju od sredine prosinca 2015. pa sve do objave presude na ime neimovinske štete i na 2,1 milijuna eura na ime imovinske štete (uvećano za zatezne kamate);

                  —

                  tuženiku naloži snošenje svih troškova postupka.

         Tužbeni razlozi i glavni argumenti

      U potporu svojoj tužbi za naknadu imovinske i neimovinske štete koju je navodno pretrpio zbog postupanja Komisije i Europskog ureda za borbu protiv prijevara (OLAF) u okviru istrage koja se vodila protiv njega, tužitelj ističe sljedeće argumente.

                  1.

                  Što se tiče povrede od strane OLAF-a, tužitelj navodi sljedeće nezakonitosti.

                              a)

                              U pogledu okvira istrage, tužitelj navodi povredu članka 1. Uredbe br. 883/2013 (1), članka 2. Odluke 1999/352 (2), članka 8. Smjernica za istražne postupke namijenjene osoblju OLAF-a i obveze dužne pažnje.

                              b)

                              U pogledu povrede pojma međunarodne organizacije, tužitelj navodi povredu članaka 53. i 53.d Uredbe br. 1605/2002 (3), članka 43. Uredbe br. 2342/2002 (4) i, ako je potrebno, članka 58. Uredbe br. 966/2012 (5), kao i članka 43. Uredbe br. 1268/2012 (6). Tužitelj navodi i povredu međunarodnog prava i povredu obveze dužne pažnje.

                              c)

                              U pogledu provođenja istrage tužitelj navodi povredu članka 9. Uredbe br. 883/2013, članka 8.5 Smjernica OLAF-a, načela nepristranosti, pravila o izvođenju dokaza, dužne pažnje i predmnjeve nevinosti.

                              d)

                              U pogledu sastavljanja izvješća, tužitelj navodi povredu članka 9. Uredbe br. 883/2013, načela nepristranosti, pravila o izvođenju dokaza, obveze dužne pažnje i predmnjeve nevinosti.

                  2.

                  Što se tiče povreda OLAF-a i Komisije tužitelj navodi da su Komisija i OLAF, zbog curenja podataka koja su dovela do objavljivanja konačnog izvješća OLAF-a, povrijedili svoju dužnost čuvanja povjerljivosti, članak 10. Uredbe br. 883/2013, članak 8. Smjernica OLAF-a i članak 339. UFEU-a, kao i obveze dužne pažnje i skrbi.

         (1)  Uredba (EU, Euratom) br. 883/2013 Europskog parlamenta i Vijeća od 11. rujna 2013. o istragama koje provodi Europski ured za borbu protiv prijevara (OLAF) i stavljanju izvan snage Uredbe (EZ) br. 1073/1999 Europskog parlamenta i Vijeća te Uredbe Vijeća (Euratom) br. 1074/1999 (SL 2013., L 248, str. 1. i ispravak SL 2020., L 426, str. 97.)

         (2)  1999/352/EZ, EZUČ, Euratom: Odluka Komisije od 28. travnja 1999. o osnivanju Europskog ureda za borbu protiv prijevara (OLAF) (SL 1999., L 136, str. 20.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 1., svezak 9., str. 3.)

         (3)  Uredba Vijeća (EZ, Euratom) br. 1605/2002 od 25. lipnja 2002. o Financijskoj uredbi koja se primjenjuje na opći proračun Europskih zajednica (SL 2002., L 248, str. 1.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 1., svezak 2., str. 145.)

         (4)  Uredba Komisije (EZ, Euratom) br. 2342/2002 od 23. prosinca 2002. o utvrđivanju detaljnih pravila za provedbu Uredbe Vijeća (EZ, Euratom) br. 1605/2002 o Financijskoj uredbi koja se primjenjuje na opći proračun Europskih zajednica (SL 2002., L 357, str. 1.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 1., svezak 3., str. 7.)

         (5)  Uredba (EU, Euratom) br. 966/2012 Europskog parlamenta i Vijeća od 25. listopada 2012. o financijskim pravilima koja se primjenjuju na opći proračun Unije i o stavljanju izvan snage Uredbe Vijeća (EZ, Euratom) br. 1605/2002 (SL 2012., L 298, str. 1.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 1., svezak 7., str. 248.)

         (6)  Delegirana uredba Komisije (EU) br. 1268/2012 od 29. listopada 2012. o pravilima za primjenu Uredbe (EU, Euratom) br. 966/2012 Europskog parlamenta i Vijeća o financijskim pravilima koja se primjenjuju na opći proračun Unije (SL 2012., L 362, str. 1.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 1., svezak 9., str. 183.)


title: Predmet T-753/20: Tužba podnesena 21. prosinca 2020. – Green Power Technologies/Komisija

text:
               15.2.2021

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 53/59

      Tužba podnesena 21. prosinca 2020. – Green Power Technologies/Komisija
      (Predmet T-753/20)
      (2021/C 53/76)
      Jezik postupka: španjolski

         Stranke

         Tužitelj: Green Power Technologies, SL (Bollullos de la Mitación, Španjolska) (zastupnici: A. León González i A. Martínez Solís, odvjetnici)

         Tuženik: Europska komisija

         Tužbeni zahtjev

      Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

                  —

                  utvrdi i odluči da su Europski ured za borbu protiv prijevara (OLAF) –izvješćem od 9. srpnja 2018. i Komisija odlukom o potvrđivanju i odobrenju ranijeg izvješća u okviru pokretanja postupka povrata povrijedili pravnu stečevinu Unije i da, posljedično, poništi navedeno izvješće i postupak koji je pokrenula Komisija;

                  —

                  utvrdi i odluči da je tužitelj pravilno ispunio svoje ugovorne obveze koje ima na temelju projekta POWAIR (projekt br.: 256759) i da, posljedično, odluči da su prihvatljivi troškovi čiji se iznos potražuje Komisijinim obavijestima o terećenju br. 3242010798 i br. 3242010800;

                  —

                  odluči na temelju prethodno navedenog da je Komisijino potraživanje iznosa od 175 426,24 eura neosnovano i nedopušteno i da, posljedično, poništi Komisijine obavijesti o terećenju br. 3242010798 i br. 3242010800, kao i njezin prethodni informativni dopis od 24. svibnja 2019. (Ares (2019)3414531) te naknadne akte;

                  —

                  podredno, u slučaju da se ne poništi obavijest o terećenju, odluči da je Komisija odgovorna za stjecanje bez osnove;

                  —

                  naloži Komisiji snošenje troškova odnosno, u slučaju odbijanja tužbenog zahtjeva, oslobodi tužitelja od snošenja troškova s obzirom na složenost predmeta i s njime povezane činjenične i pravne dvojbe.

         Tužbeni razlozi i glavni argumenti

      Predmet ove tužbe ponajprije je zahtjev da se utvrdi i odluči da je OLAF povrijedio pravnu stečevinu Unije i da se na osnovu tog utvrđenja poništi navedeno izvješće (ref. B.4(2017)4393 predmet br. OF/2015/0759/B4).
      Predmetnim tužbenim zahtjevom također se traži da se na temelju članka 272. UFEU-a utvrdi i odluči da je tužitelj pravilno ispunio svoje ugovorne obveze na temelju ugovora sklopljenog u okviru Sporazuma o dodjeli bespovratnih sredstava 7. Okvirnog programa za istraživanje (7th Research Framework Programme Grant Agreement („FP7”)), kao sudionika u projektu POWAIR (projekt br. 256759) i da se, posljedično, utvrdi nedopuštenost naloga o uvrštenju dugovanih iznosa i štete u Komisijine obavijesti o terećenju br. 3242010798 i br. 3242010800.
      U prilog osnovanosti tužbe tužitelj ističe pet tužbenih razloga.

                  1.

                  Prvi tužbeni razlog, koji se temelji na povredi temeljnih prava Europske unije.

                              —

                              Tužitelj u tom pogledu navodi da su u ovom predmetu očito povrijeđena temeljna prava zajamčena Ugovorima i pravnom stečevinom Unije. U tom smislu, ne samo da su svi troškovi čiji se povrat zahtijeva prihvatljivi, s obzirom na to da su svi projekti u potpunosti izvršeni, nego su pokretanjem postupka počinjene očite povrede koje podrazumijevaju kršenje normativne pravne stečevine Unije.

                  2.

                  Drugi tužbeni razlog, koji se temelji na prihvatljivosti troškova čiji se povrat zahtijeva.

                              —

                              Tužitelj u tom pogledu tvrdi da su OLAF i Komisija donijeli zaključke na temelju nebitnih i pogrešnih pitanja.

                              —

                              Tužitelj također tvrdi da ni OLAF ni Komisija nisu pravilno razumjeli njegov pregovarački model u pogledu tehnološke osnove, unatoč njegovim nastojanjima argumentiranja tijekom istraživačke faze postupka koji je proveo Ured za borbu protiv prijevara. U tom smislu iz sadržaja pojedinih razmatranja u konačnom izvješću, koje je Komisija smatrala nespornim u pokrenutim kontradiktornim postupcima, proizlazi niz dokaza koji predstavljaju pogrešnu ocjenu i iskrivljavanje stvarnosti u pogledu aktivnosti koju je proveo tužitelj.

                              —

                              U svakom slučaju valja smatrati pogrešnim OLAF-ov zaključak prema kojem GPTech ne raspolaže sustavom za utvrđivanje izvedbenog troška svakog subvencioniranog projekta.

                  3.

                  Treći tužbeni razlog, koji se temelji na prihvatljivosti troškova čiji se povrat zahtijeva.

                              —

                              Tužitelj u tom pogledu detaljno osporava činjenicu neispunjenja svojih ugovornih obveza.

                              —

                              Tužitelj pojašnjava da je za sudjelovanje u projektu morao predvidjeti znatne radne resurse što je imalo velik utjecaj na radnike poduzeća i doprinos razvoju tehnološkog plana. To u konačnici znači da cilj potpora I+D (Investment and Development) nije isključivo gospodarski učinak na poduzeće, nego i tehnološki utjecaj, koji je u ovom slučaju očito prisutan.

                              —

                              Tužitelj pojašnjava da se OLAF radi kvantitativnog mjerenja stupnja sudjelovanja u projektu naivno i diskriminirajuće koristi subjektivnim ocjenama uloženih radnih sati u konkretne aktivnosti, upotrebljavajući kao mjerilo tog stupnja sudjelovanja postotke sudjelovanja u zadacima, pri čemu u tehničkom prilogu uopće ne postoji sporazum o stupnju sudjelovanja.

                  4.

                  Četvrti tužbeni razlog, koji se temelji na povredi prava na dobru upravu (članak 41. Povelje) i prava na obranu (članci 47. i 48. Povelje).

                              —

                              Upućujući na Prilog 16. konačnom izvješću OLAF-a, kao i na Komisijina očitovanja, tužitelj ističe nepostojanje obrazloženja u pogledu postupka povrata u ovom slučaju.

                              —

                              Tužitelj također naglašava da su OLAF-ovi i Komisijini zaključci doneseni na temelju dokumentacije koja ne odražava cjelokupnu realnost projekta, upućuju samo na pojedine aktivnosti projekta POWAIR, temelje se na početnoj dokumentaciji koja ne može biti osnova za ocjenu konačnog izvršenja projekta te utvrđuju autorstvo dokumenata na temelju metapodataka datoteka WORD što ne održava stvarnost.

                  5.

                  Peti tužbeni razlog, koji se temelji na Komisijinu stjecanju bez osnove jer su projekti pravodobno izvršeni, kao što to potvrđuju provedeni nadzori.


title: Predmet T-755/20: Tužba podnesena 21. prosinca 2020. – Nissan Motor/EUIPO – VDL Groep (VDL E-POWER)

text:
               15.2.2021

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 53/61

      Tužba podnesena 21. prosinca 2020. – Nissan Motor/EUIPO – VDL Groep (VDL E-POWER)
      (Predmet T-755/20)
      (2021/C 53/77)
      Jezik postupka: engleski

         Stranke

         Tužitelj: Nissan Motor Co. Ltd (Yokohama-shi, Japan) (zastupnik: P. Martini-Berthon, odvjetnik)

         Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO)

         Druga stranka pred žalbenim vijećem: VDL Groep BV (Eindhoven, Nizozemska)

         Podaci o postupku pred EUIPO-om

         Podnositelj prijave spornog žiga: druga stranka pred žalbenim vijećem

         Predmetni sporni žig: registracija verbalnog žiga Europske unije VDL E-POWER – prijava za registraciju br. 17 895 702

         Postupak pred EUIPO-om: postupak povodom prigovora

         Pobijana odluka: odluka prvog žalbenog vijeća EUIPO-a od 20. listopada 2020. u predmetu R 2914/2019-1

         Tužbeni zahtjev

      Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

                  —

                  dopusti ovu tužbu za proglašenje ništavosti;

                  —

                  poništi pobijanu odluku;

                  —

                  naloži EUIPO-u i, ovisno o slučaju, intervenijentu snošenje vlastitih i tužiteljevih troškova.

         Tužbeni razlozi

                  —

                  Povreda članka 8. stavka 1. točke (b) Uredbe (EU) 2017/1001 Europskog parlamenta i Vijeća;

                  —

                  povreda članka 94. Uredbe (EU) 2017/1001 Europskog parlamenta i Vijeća.


title: Predmet T-756/20: Tužba podnesena 21. prosinca 2020. – Nissan Motor/EUIPO – VDL Groep (VDL E-POWERED)

text:
               15.2.2021

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 53/62

      Tužba podnesena 21. prosinca 2020. – Nissan Motor/EUIPO – VDL Groep (VDL E-POWERED)
      (Predmet T-756/20)
      (2021/C 53/78)
      Jezik postupka: engleski

         Stranke

         Tužitelj: Nissan Motor Co. Ltd (Yokohama-shi, Japan) (zastupnik: P. Martini-Berthon, odvjetnik)

         Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO)

         Druga stranka pred žalbenim vijećem: VDL Groep BV (Eindhoven, Nizozemska)

         Podaci o postupku pred EUIPO-om

         Podnositelj prijave spornog žiga: druga stranka pred žalbenim vijećem

         Predmetni sporni žig: prijava verbalnom žiga Europske unije VDL E-POWERED – prijava za registraciju br. 17 895 699

         Postupak pred EUIPO-om: postupak povodom prigovora

         Pobijana odluka: odluka prvog žalbenog vijeća EUIPO-a od 20. listopada 2020. u predmetu R 2915/2019-1

         Tužbeni zahtjev

      Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

                  —

                  dopusti ovu tužbu za proglašenje ništavosti;

                  —

                  poništi pobijanu odluku;

                  —

                  naloži EUIPO-u i, ovisno o slučaju, intervenijentu da snose vlastite i tužiteljeve troškove.

         Tužbeni razlozi

                  —

                  Povreda članka 8. stavka 1. točke (b) Uredbe (EU) 2017/1001 Europskog parlamenta i Vijeća;

                  —

                  povreda članka 94. Uredbe (EU) 2017/1001 Europskog parlamenta i Vijeća.


title: Predmet T-758/20: Tužba podnesena 22. prosinca 2020. – Monster Energy/EUIPO – Frito-Lay Trading Company (MONSTER)

text:
               15.2.2021

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 53/63

      Tužba podnesena 22. prosinca 2020. – Monster Energy/EUIPO – Frito-Lay Trading Company (MONSTER)
      (Predmet T-758/20)
      (2021/C 53/79)
      Jezik postupka: engleski

         Stranke

         Tužitelj: Monster Energy Co. (Corona, Kalifornija, Sjedinjene Države) (zastupnik: P. Brownlow, Solicitor)

         Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO)

         Druga stranka pred žalbenim vijećem: Frito-Lay Trading Company GmbH (Bern, Švicarska)

         Podaci o postupku pred EUIPO-om

         Nositelj spornog žiga: tužitelj pred Općim sudom

         Predmetni sporni žig: verbalni žig Europske unije MONSTER – žig Europske unije br. 9 492 158

         Postupak pred EUIPO-om: postupak brisanja

         Pobijana odluka: odluka drugog žalbenog vijeća EUIPO-a od 5. listopada 2020. u predmetu R 2927/2019-2

         Tužbeni zahtjev

      Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

                  —

                  poništi pobijanu odluku;

                  —

                  poništi odluku Odjela za poništaje od 22. listopada 2019. u dijelu u kojem se njome opoziva registracija proizvoda u razred 30.;

                  —

                  odbije zahtjev za opoziv registracije proizvoda u razred 30.;

                  —

                  naloži EUIPO-u snošenje vlastitih i tužiteljevih troškova postupka.

         Tužbeni razlozi

                  —

                  Netočna primjena članka 58. stavka 1. točke (a) Uredbe (EU) 2017/1001 Europskog parlamenta i Vijeća.


title: Predmet T-759/20: Tužba podnesena 22. prosinca 2020. – Monster Energy/EUIPO – Frito-Lay Trading Company (MONSTER ENERGY)

text:
               15.2.2021

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 53/64

      Tužba podnesena 22. prosinca 2020. – Monster Energy/EUIPO – Frito-Lay Trading Company (MONSTER ENERGY)
      (Predmet T-759/20)
      (2021/C 53/80)
      Jezik postupka: engleski

         Stranke

         Tužitelj: Monster Energy Co. (Corona, Kalifornija, Sjedinjene Države) (zastupnik: P. Brownlow, Solicitor)

         Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO)

         Druga stranka pred žalbenim vijećem: Frito-Lay Trading Company GmbH (Bern, Švicarska)

         Podaci o postupku pred EUIPO-om

         Nositelj spornog žiga: tužitelj pred Općim sudom

         Predmetni sporni žig: verbalni žig Europske unije MONSTER ENERGY – žig Europske unije br. 9 500 448

         Postupak pred EUIPO-om: postupak brisanja

         Pobijana odluka: odluka drugog žalbenog vijeća EUIPO-a od 5. listopada 2020. u predmetu R 2928/2019-2

         Tužbeni zahtjev

      Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

                  —

                  poništi pobijanu odluku;

                  —

                  poništi odluku Odjela za poništaje od 23. listopada 2019. u dijelu u kojem se njome opoziva registracija proizvoda u razred 30.;

                  —

                  odbije zahtjev za opoziv registracije proizvoda u razred 30.;

                  —

                  naloži EUIPO-u snošenje vlastitih i tužiteljevih troškova postupka.

         Tužbeni razlog

                  —

                  Netočna primjena članka 58. stavka 1. točke (a) Uredbe (EU) 2017/1001 Europskog parlamenta i Vijeća.


title: Predmet T-762/20: Tužba podnesena 22. prosinca 2020. – Sinopec Chongqing SVW Chemical i dr./Komisija

text:
               15.2.2021

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 53/64

      Tužba podnesena 22. prosinca 2020. – Sinopec Chongqing SVW Chemical i dr./Komisija
      (Predmet T-762/20)
      (2021/C 53/81)
      Jezik postupka: engleski

         Stranke

         Tužitelji: Sinopec Chongqing SVW Chemical Co. Ltd (Chongqing, Kina), Sinopec Great Wall Energy & Chemical (Ningxia) Co. Ltd (Lingwu, Kina), Central-China Company, Sinopec Chemical Commercial Holding Co. Ltd (Wuhan, Kina) (zastupnici: J. Cornelis, F. Graafsma i E. Vermulst, odvjetnici)

         Tuženik: Europska komisija

         Tužbeni zahtjev

      Tužitelji od Općeg suda zahtijevaju da:

                  —

                  poništi Provedbenu uredbu Komisije (EU) 2020/1336 od 25. rujna 2020. o uvođenju konačnih antidampinških pristojbi na uvoz određenih polivinil alkohola podrijetlom iz Narodne Republike Kine (1);

                  —

                  naloži Europskoj komisiji snošenje tužiteljevih troškova.

         Tužbeni razlozi i glavni argumenti

      U prilog osnovanosti tužbe tužitelji ističu pet tužbenih razloga.

                  1.

                  Prvi tužbeni razlog temelji se na tvrdnji da članak 2. stavak 6.a Uredbe (EU) 2016/1036 Europskog parlamenta i Vijeća od 8. lipnja 2016. o zaštiti od dampinškog uvoza iz zemalja koje nisu članice Europske unije („Osnovna uredba”) nalaže pristup i stvara iznimku koja nije predviđena u Antidampinškom sporazumu WTO-a („ADS”) te se stoga ne može primijeniti.

                  2.

                  Drugi tužbeni razlog temelji se na povredi članka 2. stavka 10. Osnovne uredbe zbog odbitka potencijalne provizije od izvozne cijene koju je naplatilo društvo Sinopec Central China, te očitoj pogrešci u ocjeni zbog zaključka da društvo Sinopec Central China postupa kao zastupnik koji radi na temelju provizije, ne uzimajući u obzir uvjet primjerene usporedbe i prilagodbe uobičajene vrijednosti PDV-a za koji se ne može ostvariti povrat na viši iznos.

                  3.

                  Treći tužbeni razlog temelji se na povredi članka 18. stavka 1. i članka 18. stavka 5. Osnovne uredbe kao i članka 6.8 Priloga II. Antidampinškog sporazuma WTO-a zbog kažnjivog korištenja izvora informacija koje ne predstavljaju najprikladnije i najprimjerenije informacije.

                  4.

                  Četvrti tužbeni razlog temelji se na povredi članka 3. stavka 2. i članka 3. stavka 3. Osnovne uredbe te očitoj pogrešci u ocjeni kod uspostave sniženja cijena i, posljedično, povredi članka 3. stavka 6. Osnovne uredbe zbog propusta provođenja analize sniženja cijena po segmentima, zbog propusta provođenja potrebnih prilagodbi zbog razlika u kvaliteti i zbog propusta uspostave sniženja cijena za cjelokupni proizvod.

                  5.

                  Peti tužbeni razlog temelji se na povredi prava obrane tužiteljâ zbog toga što im je uskraćen uvid u određene informacije potrebne za komentiranje analize sniženja cijena.

         (1)  SL 2020., L 315, str. 1.


title: Predmet T-763/20: Tužba podnesena 23. prosinca 2020. – Inner Mongolia Shuangxin Environment-Friendly Material/Komisija

text:
               15.2.2021

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 53/65

      Tužba podnesena 23. prosinca 2020. – Inner Mongolia Shuangxin Environment-Friendly Material/Komisija
      (Predmet T-763/20)
      (2021/C 53/82)
      Jezik postupka: engleski

         Stranke

         Tužitelj: Inner Mongolia Shuangxin Environment-Friendly Material Co. Ltd (Ordos, Kina) (zastupnici: J. Cornelis, F. Graafsma i E. Vermulst, odvjetnici)

         Tuženik: Europska komisija

         Tužbeni zahtjev

      Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

                  —

                  poništi Provedbenu uredbu Komisije (EU) 2020/1336 od 25. rujna 2020. o uvođenju konačnih antidampinških pristojbi na uvoz određenih polivinil alkohola podrijetlom iz Narodne Republike Kine;

                  —

                  naloži Europskoj komisiji snošenje tužiteljevih troškova.

         Tužbeni razlozi i glavni argumenti

      U prilog osnovanosti tužbe tužitelj ističe sedam tužbenih razloga.

                  1.

                  Prvi tužbeni razlog temelji se na tvrdnji da članak 2. stavak 6.a Uredbe (EU) 2016/1036 Europskog parlamenta i Vijeća od 8. lipnja 2016. o zaštiti od dampinškog uvoza iz zemalja koje nisu članice Europske unije („Osnovna uredba”) nalaže pristup i stvara iznimku koja nije predviđena Antidampinškim sporazumom WTO-a („ADS”) te se stoga ne može primijeniti.

                  2.

                  Drugi tužbeni razlog temelji se na povredi članka 2. stavka 6.a točke (a) Osnovne uredbe zbog očitih pogrešaka u ocjeni tuženika na temelju pogrešnog tumačenja teksta članka 2. stavka 6.a točke (a) Osnovne uredbe jer su smatrali da meksička financijska izvješća nisu odmah bila na raspolaganju, zbog povrede dužne pažnje propuštanjem razmatranja značajnih podataka koji bi isključili Tursku kao prikladnu reprezentativnu zemlju, a ne rezultirali odabirom Meksika kao najprikladnije reprezentativne zemlje.

                  3.

                  Treći tužbeni razlog temelji se na povredi članka 2. stavka 6.a točke (a) Osnovne uredbe zbog nestvaranja normalne vrijednosti isključivo na temelju nenarušenih vrijednosti odgovarajućih faktora proizvodnje.

                  4.

                  Četvrti tužbeni razlog temelji se na povredi članka 2. stavka 10. Osnovne uredbe.

                  5.

                  Peti tužbeni razlog temelji se na povredi članka 18. Osnovne uredbe zbog pribjegavanja dostupnim činjenicama kada to nije bilo opravdano.

                  6.

                  Šesti tužbeni razlog temelji se na povredi članka 3. stavka 2. i članka 3. stavka 3. Osnovne uredbe te očitoj pogrešci u ocjeni kod uspostave sniženja cijena i, posljedično, povredi članka 3. stavka 6. Osnovne uredbe zbog propusta provođenja analize sniženja cijena po segmentima, zbog propusta provođenja potrebnih prilagodbi zbog razlika u kvaliteti i zbog propusta uspostave sniženja cijena za cjelokupni proizvod.

                  7.

                  Sedmi tužbeni razlog temelji se na povredi prava obrane tužitelja zbog toga što mu je uskraćen uvid u određene informacije potrebne za komentiranje analize sniženja cijena.


title: Predmet T-767/20: Tužba podnesena 23. prosinca 2020. – Impresa comune Clean Sky 2/NG

text:
               15.2.2021

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 53/66

      Tužba podnesena 23. prosinca 2020. – Impresa comune Clean Sky 2/NG
      (Predmet T-767/20)
      (2021/C 53/83)
      Jezik postupka: talijanski

         Stranke

         Tužitelj: Impresa comune Clean Sky 2 (zastupnici: M. Velardo, odvjetnik i B. Mastantuono, agent)

         Tuženik: NG

         Tužbeni zahtjev

      Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

                  —

                  naloži tuženiku da CSJU-u plati iznos od 56 111,31 eura vezano za Sporazum o dodjeli bespovratnih sredstava br. 271874 WISMOA u okviru Sedmog okvirnog programa Europske unije, uvećan za kamate po stopi od 3,5 % koju Europska središnja banka primjenjuje na svoje glavne operacije refinanciranja, tekuće od 23. svibnja 2019. do dana stvarne isplate;

                  —

                  naloži tuženiku snošenje troškova ovog postupka.

         Tužbeni razlozi i glavni argumenti

      U prilog osnovanosti tužbe tužitelj ističe sljedeći tužbeni razlog:
      Tuženik nije ispunio svoje ugovorne obveze jer je propustio vratiti iznos koji se odnosi na troškove osoblja, za koje je utvrđeno da ne ispunjavaju uvjete za financiranje. Stoga je tužitelj izdao dvije obavijesti o terećenju za ukupan iznos od 56 111,31 eura, koji je društvu Alpha Consulting Service Srl već bio isplaćen u skladu s odredbama Sporazuma o dodjeli bespovratnih sredstava. U ovom predmetu ne postoje nikakve sumnje u pogledu činjenica iz kojih proizlaze tuženikove obveze, kao člana i predstavnika društva Alpha Consulting Service Srl, koje je izbrisano iz registra društava. Prigovori društva istaknuti nakon izdavanja obavijesti o terećenju su paušalni, nepotpuni i nisu potkrijepljeni dokazima, te su stoga u potpunosti neosnovani. Slijedom toga, tužitelj ima pravo zahtijevati povrat i naknadu isplaćenog iznosa, uvećanog za zakonske zatezne kamate.


title: Predmet T-393/18: Rješenje Općeg suda od 14. prosinca 2020. – Mellifera/Komisija

text:
               15.2.2021

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 53/67

      Rješenje Općeg suda od 14. prosinca 2020. – Mellifera/Komisija
      (Predmet T-393/18) (1)

      (2021/C 53/84)
      Jezik postupka: njemački
      Predsjednik sedmog vijeća odredio je brisanje predmeta.

         (1)  SL C 294, 20. 8. 2018.


title: Predmet T-418/18: Rješenje Općeg suda od 16. prosinca 2020. – PT/EIB

text:
               15.2.2021

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 53/67

      Rješenje Općeg suda od 16. prosinca 2020. – PT/EIB
      (Predmet T-418/18) (1)

      (2021/C 53/85)
      Jezik postupka: švedski
      Predsjednik prvog vijeća odredio je brisanje predmeta.

         (1)  SL C 373, 15. 10. 2018.


title: Predmet T-241/19: Rješenje Općeg suda od 15. prosinca 2020.– Španjolska/Komisija

text:
               15.2.2021

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 53/68

      Rješenje Općeg suda od 15. prosinca 2020.– Španjolska/Komisija
      (Predmet T-241/19) (1)

      (2021/C 53/86)
      Jezik postupka: španjolski
      Predsjednik drugog vijeća odredio je brisanje predmeta.

         (1)  SL C 187, 3. 6. 2019.


title: Predmet T-876/19: Rješenje Općeg suda od 15. prosinca 2020. – Broadcom/Komisija

text:
               15.2.2021

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 53/68

      Rješenje Općeg suda od 15. prosinca 2020. – Broadcom/Komisija
      (Predmet T-876/19) (1)

      (2021/C 53/87)
      Jezik postupka: engleski
      Predsjednik osmog vijeća odredio je brisanje predmeta.

         (1)  SL C 61, 24. 2. 2020.


title: Mišljenje 1/19: Mišljenje Suda (veliko vijeće) od 6. listopada 2021. – Europski parlament („Mišljenje na temelju članka 218. stavka 11. UFEU-a – Konvencija o sprečavanju i borbi protiv nasilja nad ženama i nasilja u obitelji (Istanbulska konvencija) – Potpisivanje od strane Europske unije – Nacrt sklapanja sporazuma od strane Unije – Pojam „predviđeni sporazum” u smislu članka 218. stavka 11. UFEU-a – Vanjske nadležnosti Unije – Materijalna pravna osnova – Članak 78. stavak 2. UFEU-a – Članak 82. stavak 2. UFEU-a – Članak 83. stavak 1. UFEU-a – Članak 84. UFEU-a – Članak 336. UFEU-a – Članci 1. do 4.a Protokola (br. 21) o stajalištu Ujedinjene Kraljevine i Irske s obzirom na područje slobode, sigurnosti i pravde – Djelomično sudjelovanje Irske u sklapanju Istanbulske konvencije od strane Unije – Mogućnost razdvajanja akta o sklapanju međunarodnog sporazuma na dvije zasebne odluke s obzirom na primjenjive pravne osnove – Praksa „zajedničke suglasnosti” – Usklađenost s UEU-om i UFEU-om”)

text:
               29.11.2021

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 481/2

      Mišljenje Suda (veliko vijeće) od 6. listopada 2021. – Europski parlament
      (Mišljenje 1/19) (1)

      („Mišljenje na temelju članka 218. stavka 11. UFEU-a - Konvencija o sprečavanju i borbi protiv nasilja nad ženama i nasilja u obitelji (Istanbulska konvencija) - Potpisivanje od strane Europske unije - Nacrt sklapanja sporazuma od strane Unije - Pojam „predviđeni sporazum” u smislu članka 218. stavka 11. UFEU-a - Vanjske nadležnosti Unije - Materijalna pravna osnova - Članak 78. stavak 2. UFEU-a - Članak 82. stavak 2. UFEU-a - Članak 83. stavak 1. UFEU-a - Članak 84. UFEU-a - Članak 336. UFEU-a - Članci 1. do 4.a Protokola (br. 21) o stajalištu Ujedinjene Kraljevine i Irske s obzirom na područje slobode, sigurnosti i pravde - Djelomično sudjelovanje Irske u sklapanju Istanbulske konvencije od strane Unije - Mogućnost razdvajanja akta o sklapanju međunarodnog sporazuma na dvije zasebne odluke s obzirom na primjenjive pravne osnove - Praksa „zajedničke suglasnosti” - Usklađenost s UEU-om i UFEU-om”)
      (2021/C 481/02)
      Jezik postupka: svi službeni jezici

         Podnositelj zahtjeva

      Europski parlament (zastupnici: D. Warin, A. Neergaard i O. Hrstková Šolcová, agenti)

         Izreka

                  1.

                  Pod uvjetom da se u svakom trenutku potpuno poštuju zahtjevi predviđeni člankom 218. stavcima 2., 6. i 8. UFEU-a, Ugovorima se ne zabranjuje Vijeću Europske unije, koje postupa u skladu sa svojim Poslovnikom, da prije donošenja odluke o Unijinu sklapanju Konvencije Vijeća Europe o sprečavanju i borbi protiv nasilja nad ženama i nasilja u obitelji (Istanbulska konvencija) čeka „zajedničku suglasnost” država članica da budu obvezane tom konvencijom u njezinim područjima obuhvaćenima njihovim nadležnostima. Nasuprot tomu, njima mu se zabranjuje dodavanje dodatnog stadija u postupku sklapanja koji je predviđen tim člankom, na način da se donošenje odluke o sklapanju navedene konvencije uvjetuje prethodnim utvrđenjem takve „zajedničke suglasnosti”.

                  2.

                  Odgovarajuća materijalna pravna osnova za donošenje akta Vijeća o Unijinu sklapanju dijela Istanbulske konvencije koji je predmet predviđenog sporazuma, u smislu članka 218. stavka 11. UFEU-a, sastoji se od članka 78. stavka 2., članka 82. stavka 2. te članaka 84. i 336. UFEU-a.

                  3.

                  Protokol (br. 21) o stajalištu Ujedinjene Kraljevine i Irske s obzirom na područje slobode, sigurnosti i pravde i Protokol (br. 22) o stajalištu Danske, koji su priloženi UEU-u i UFEU-u, opravdavaju razdvajanje akta Vijeća o Unijinu sklapanju dijela Istanbulske konvencije koji je predmet predviđenog sporazuma na dvije zasebne odluke samo u mjeri u kojoj se takvim razdvajanjem nastoji uzeti u obzir okolnost da Irska odnosno Kraljevina Danska ne sudjeluju u mjerama koje su poduzete na temelju sklapanja tog sporazuma i koje su obuhvaćene područjem primjene tih protokola, promatranih u njihovoj cjelini.

         (1)  SL C 413, 9. 12. 2019.


title: Predmet C-50/19 P: Presuda Suda (veliko vijeće) od 6. listopada 2021. – Sigma Alimentos Exterior, SL/Europska komisija („Žalba – Državne potpore – Članak 107. stavak 1. UFEU a – Porezni sustav – Odredbe o porezu na dobit kojima se poduzetnicima porezno rezidentnima u Španjolskoj dopušta amortizacija goodwilla koji proizlazi iz stjecanja udjela u poduzetnicima porezno rezidentnima izvan te države članice – Pojam „državna potpora” – Uvjet koji se odnosi na selektivnost – Referentni sustav – Odstupanje – Različit tretman – Opravdanje različitog tretmana”)

text:
               29.11.2021

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 481/3

      Presuda Suda (veliko vijeće) od 6. listopada 2021. – Sigma Alimentos Exterior, SL/Europska komisija
      (Predmet C-50/19 P) (1)

      („Žalba - Državne potpore - Članak 107. stavak 1. UFEU a - Porezni sustav - Odredbe o porezu na dobit kojima se poduzetnicima porezno rezidentnima u Španjolskoj dopušta amortizacija goodwilla koji proizlazi iz stjecanja udjela u poduzetnicima porezno rezidentnima izvan te države članice - Pojam „državna potpora” - Uvjet koji se odnosi na selektivnost - Referentni sustav - Odstupanje - Različit tretman - Opravdanje različitog tretmana”)
      (2021/C 481/03)
      Jezik postupka: španjolski

         Stranke

         Žalitelj: Sigma Alimentos Exterior, SL (zastupnici: M. Linares-Gil i M. Muñoz Pérez, odvjetnici, a potom M. Muñoz Pérez, odvjetnik)

         Druga stranka u postupku: Europska komisija (zastupnici: R. Lyal, B. Stromsky, C. Urraca Caviedes i P. Němečková, agenti)

         Intervenijent u potporu tužitelju: Savezna Republika Njemačka (zastupnici: R. Kanitz i J. Möller, agenti)

         Izreka

                  1.

                  Žalba se odbija.

                  2.

                  Društvu Sigma Alimentos Exterior SL nalaže se snošenje troškova.

                  3.

                  Savezna Republika Njemačka snosit će vlastite troškove.

         (1)  SL C 112, 25. 3. 2019.


title: Spojeni predmeti C-51/19 P i C-64/19 P: Presuda Suda (veliko vijeće) od 6. listopada 2021. – World Duty Free Group SA, prije Autogrill España, SA (C-51/19 P), Kraljevina Španjolska (C-64/19 P)/Europska komisija, Savezna Republika Njemačka, Irska („Žalba – Državne potpore – Članak 107. stavak 1. UFEU-a – Porezni sustav – Odredbe o porezu na dobit kojima se poduzetnicima porezno rezidentnima u Španjolskoj dopušta amortizacija goodwilla koji proizlazi iz stjecanja udjela u poduzetnicima porezno rezidentnima izvan te države članice – Pojam „državna potpora” – Uvjet koji se odnosi na selektivnost – Referentni sustav – Odstupanje – Različit tretman – Opravdanje različitog tretmana”)

text:
               29.11.2021

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 481/3

      Presuda Suda (veliko vijeće) od 6. listopada 2021. – World Duty Free Group SA, prije Autogrill España, SA (C-51/19 P), Kraljevina Španjolska (C-64/19 P)/Europska komisija, Savezna Republika Njemačka, Irska
      (Spojeni predmeti C-51/19 P i C-64/19 P) (1)

      („Žalba - Državne potpore - Članak 107. stavak 1. UFEU-a - Porezni sustav - Odredbe o porezu na dobit kojima se poduzetnicima porezno rezidentnima u Španjolskoj dopušta amortizacija goodwilla koji proizlazi iz stjecanja udjela u poduzetnicima porezno rezidentnima izvan te države članice - Pojam „državna potpora” - Uvjet koji se odnosi na selektivnost - Referentni sustav - Odstupanje - Različit tretman - Opravdanje različitog tretmana”)
      (2021/C 481/04)
      Jezik postupka: španjolski

         Stranke

         Žalitelji: World Duty Free Group, SA, prije Autogrill España, SA (zastupnici: J. L. Buendía Sierra, E. Abad Valdenebro, R. Calvo Salinero i A. Lamadrid de Pablo, abogados (C-51/19 P), Kraljevina Španjolska (zastupnici: u početku A. Rubio González i A. Sampol Pucurull, a zatim S. Centeno Huerta i S. Jiménez García, agenti (C-64/19 P)

         Druge stranke u postupku: Europska komisija (zastupnici: R. Lyal, B. Stromsky, C. Urraca Caviedes i P. Němečková, agenti), Savezna Republika Njemačka (zastupnici: J. Möller i R. Kanitz, agenti), Irska

         Izreka

                  1.

                  Žalbe se odbijaju.

                  2.

                  Društvo World Duty Free Group SA i Kraljevina Španjolska snosit će, osim vlastitih, i troškove Europske komisije.

                  3.

                  Savezna Republika Njemačka snosi vlastite troškove.

         (1)  SL C 112, 25. 3. 2019.


title: Predmet C-52/19 P: Presuda Suda (veliko vijeće) od 6. listopada 2021. – Banco Santander, SA/Europska komisija („Žalba – Državne potpore – Članak 107. stavak 1. UFEU a – Porezni sustav – Odredbe o porezu na dobit kojima se poduzetnicima porezno rezidentnima u Španjolskoj dopušta amortizacija goodwilla koji proizlazi iz stjecanja udjela u poduzetnicima porezno rezidentnima izvan te države članice – Pojam „državna potpora” – Uvjet koji se odnosi na selektivnost – Referentni sustav – Odstupanje – Različit tretman – Opravdanje različitog tretmana”)

text:
               29.11.2021

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 481/4

      Presuda Suda (veliko vijeće) od 6. listopada 2021. – Banco Santander, SA/Europska komisija
      (Predmet C-52/19 P) (1)

      („Žalba - Državne potpore - Članak 107. stavak 1. UFEU a - Porezni sustav - Odredbe o porezu na dobit kojima se poduzetnicima porezno rezidentnima u Španjolskoj dopušta amortizacija goodwilla koji proizlazi iz stjecanja udjela u poduzetnicima porezno rezidentnima izvan te države članice - Pojam „državna potpora” - Uvjet koji se odnosi na selektivnost - Referentni sustav - Odstupanje - Različit tretman - Opravdanje različitog tretmana”)
      (2021/C 481/05)
      Jezik postupka: španjolski

         Stranke

         Žalitelj: Banco Santander, SA (zastupnici: J.L. Buendía Sierra, Abad Valdenebro, R. Calvo Salinero i A. Lamadrid de Pablo, abogados)

         Druga stranka u postupku: Europska komisija (zastupnici: R. Lyal, B. Stromsky, C. Urraca Caviedes i P. Němečková, agents)

         Izreka

                  1.

                  Žalba se odbija.

                  2.

                  Društvu Banco Santander SA nalaže se snošenje troškova.

         (1)  SL C 112, 25. 3. 2019.


title: Spojeni predmeti C-53/19 P i C-65/19 P: Presuda Suda (veliko vijeće) od 6. listopada 2021. – Banco Santander, SA, Santusa Holding, SL (C-53/19 P), Kraljevina Španjolska (C-65/19 P)/Europska komisija, Savezna Republika Njemačka, Irska („Žalba – Državne potpore – Članak 107. stavak 1. UFEU a – Porezni sustav – Odredbe o porezu na dobit kojima se poduzetnicima porezno rezidentnima u Španjolskoj dopušta amortizacija goodwilla koji proizlazi iz stjecanja udjela u poduzetnicima porezno rezidentnima izvan te države članice – Pojam „državna potpora” – Uvjet koji se odnosi na selektivnost – Referentni sustav – Odstupanje – Različit tretman – Opravdanje različitog tretmana”)

text:
               29.11.2021

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 481/5

      Presuda Suda (veliko vijeće) od 6. listopada 2021. – Banco Santander, SA, Santusa Holding, SL (C-53/19 P), Kraljevina Španjolska (C-65/19 P)/Europska komisija, Savezna Republika Njemačka, Irska
      (Spojeni predmeti C-53/19 P i C-65/19 P) (1)

      („Žalba - Državne potpore - Članak 107. stavak 1. UFEU a - Porezni sustav - Odredbe o porezu na dobit kojima se poduzetnicima porezno rezidentnima u Španjolskoj dopušta amortizacija goodwilla koji proizlazi iz stjecanja udjela u poduzetnicima porezno rezidentnima izvan te države članice - Pojam „državna potpora” - Uvjet koji se odnosi na selektivnost - Referentni sustav - Odstupanje - Različit tretman - Opravdanje različitog tretmana”)
      (2021/C 481/06)
      Jezik postupka: španjolski

         Stranke

         Žalitelji: Banco Santander, SA, Santusa Holding, SL (zastupnici: J. L. Buendía Sierra, E. Abad Valdenebro, R. Calvo Salinero i A. Lamadrid de Pablo, abogados (C-53/19 P), Kraljevina Španjolska (zastupnici: u početku A. Rubio González i A. Sampol Pucurull, a zatim S. Centeno Huerta i S. Jiménez García, agenti (C-65/19 P)

         Druge stranke u postupku: Europska komisija (zastupnici: R. Lyal, B. Stromsky, C. Urraca Caviedes i P. Němečková, agenti), Savezna Republika Njemačka (zastupnici: J. Möller i R. Kanitz, agenti), Irska

         Izreka

                  1.

                  Žalbe se odbijaju.

                  2.

                  Društva Banco Santander SA i Santusa Holding SL te Kraljevina Španjolska snosit će, osim vlastitih, i troškove Europske komisije.

                  3.

                  Savezna Republika Njemačka snosi vlastite troškove.

         (1)  SL C 112, 25. 3. 2019.


title: Predmet C-54/19 P: Presuda Suda (veliko vijeće) od 6. listopada 2021. – Axa Mediterranean Holding, SA/Europska komisija („Žalba – Državne potpore – Članak 107. stavak 1. UFEU-a – Porezni sustav – Odredbe o porezu na dobit kojima se poduzetnicima porezno rezidentnima u Španjolskoj dopušta amortizacija goodwilla koji proizlazi iz stjecanja udjela u poduzetnicima porezno rezidentnima izvan te države članice – Pojam „državna potpora” – Uvjet koji se odnosi na selektivnost – Referentni sustav – Odstupanje – Različit tretman – Opravdanje različitog tretmana”)

text:
               29.11.2021

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 481/5

      Presuda Suda (veliko vijeće) od 6. listopada 2021. – Axa Mediterranean Holding, SA/Europska komisija
      (Predmet C-54/19 P) (1)

      („Žalba - Državne potpore - Članak 107. stavak 1. UFEU-a - Porezni sustav - Odredbe o porezu na dobit kojima se poduzetnicima porezno rezidentnima u Španjolskoj dopušta amortizacija goodwilla koji proizlazi iz stjecanja udjela u poduzetnicima porezno rezidentnima izvan te države članice - Pojam „državna potpora” - Uvjet koji se odnosi na selektivnost - Referentni sustav - Odstupanje - Različit tretman - Opravdanje različitog tretmana”)
      (2021/C 481/07)
      Jezik postupka: španjolski

         Stranke

         Žalitelji: Axa Mediterranean Holding, SA (zastupnici: J. L. Buendía Sierra, E. Abad Valdenebro, R. Calvo Salinero i A. Lamadrid de Pablo, abogados)

         Druga stranka u postupku: Europska komisija (zastupnici: R. Lyal, B. Stromsky, C. Urraca Caviedes i P. Němečková, agenti)

         Izreka

                  1.

                  Žalba se odbija.

                  2.

                  Društvu Axa Mediterranean Holding SA nalaže se snošenje troškova.

         (1)  SL C 112, 25. 3. 2019.


title: Predmet C-55/19 P: Presuda Suda (veliko vijeće) od 6. listopada 2021. – Prosegur Compañía de Seguridad, SA/Europska komisija („Žalba – Državne potpore – Članak 107. stavak 1. UFEU a – Porezni sustav – Odredbe o porezu na dobit kojima se poduzetnicima porezno rezidentnima u Španjolskoj dopušta amortizacija goodwilla koji proizlazi iz stjecanja udjela u poduzetnicima porezno rezidentnima izvan te države članice – Pojam „državna potpora” – Uvjet koji se odnosi na selektivnost – Referentni sustav – Odstupanje – Različit tretman – Opravdanje različitog tretmana”)

text:
               29.11.2021

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 481/6

      Presuda Suda (veliko vijeće) od 6. listopada 2021. – Prosegur Compañía de Seguridad, SA/Europska komisija
      (Predmet C-55/19 P) (1)

      („Žalba - Državne potpore - Članak 107. stavak 1. UFEU a - Porezni sustav - Odredbe o porezu na dobit kojima se poduzetnicima porezno rezidentnima u Španjolskoj dopušta amortizacija goodwilla koji proizlazi iz stjecanja udjela u poduzetnicima porezno rezidentnima izvan te države članice - Pojam „državna potpora” - Uvjet koji se odnosi na selektivnost - Referentni sustav - Odstupanje - Različit tretman - Opravdanje različitog tretmana”)
      (2021/C 481/08)
      Jezik postupka: španjolski

         Stranke

         Žalitelj: Prosegur Compañía de Seguridad, SA (zastupnici: J. L. Buendía Sierra, E. Abad Valdenebro, R. Calvo Salinero i A. Lamadrid de Pablo, abogados)

         Druga stranka u postupku: Europska komisija (zastupnici: R. Lyal, B. Stromsky, C. Urraca Caviedes i P. Němečková, agenti)

         Izreka

                  1.

                  Žalba se odbija.

                  2.

                  Društvu Prosegur Compañía de Seguridad SA nalaže se snošenje troškova.

         (1)  SL C 112, 25. 3. 2019.


title: Predmet C-130/19: Presuda Suda (puni sastav) od 30. rujna 2021. – Europski revizorski sud/Karel Pinxten („Članak 286. stavak 6. UFEU-a – Povreda obveza koje proizlaze iz dužnosti člana Revizorskog suda Europske unije – Oduzimanje prava na mirovinu – Pravo na djelotvornu sudsku zaštitu – Pravilnost istrage Europskog ureda za borbu protiv prijevara (OLAF) – Unutarnji postupak Revizorskog suda – Aktivnost koja je nespojiva s dužnostima člana Revizorskog suda – Troškovi i dnevnice za vrijeme službenog putovanja – Troškovi prijema i reprezentacije – Korištenje službenog vozila – Korištenje usluga vozača – Sukob interesa – Proporcionalnost sankcije”)

text:
               29.11.2021

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 481/6

      Presuda Suda (puni sastav) od 30. rujna 2021. – Europski revizorski sud/Karel Pinxten
      (Predmet C-130/19) (1)

      („Članak 286. stavak 6. UFEU-a - Povreda obveza koje proizlaze iz dužnosti člana Revizorskog suda Europske unije - Oduzimanje prava na mirovinu - Pravo na djelotvornu sudsku zaštitu - Pravilnost istrage Europskog ureda za borbu protiv prijevara (OLAF) - Unutarnji postupak Revizorskog suda - Aktivnost koja je nespojiva s dužnostima člana Revizorskog suda - Troškovi i dnevnice za vrijeme službenog putovanja - Troškovi prijema i reprezentacije - Korištenje službenog vozila - Korištenje usluga vozača - Sukob interesa - Proporcionalnost sankcije”)
      (2021/C 481/09)
      Jezik postupka: francuski

         Stranke

         Tužitelj: Europski revizorski sud (zastupnici: C. Lesauvage, J. Vermer i É. von Bardeleben, a zatim C. Lesauvage, agenti)

         Tuženik: Karel Pinxten (zastupnik: L. Levi, odvjetnica)

         Izreka

                  1.

                  Odbija se zahtjev Karela Pinxtena da se prekine postupak do okončanja kaznenog postupka koji su pokrenula luksemburška tijela nakon što su ta tijela zaprimila izvješće Europskog ureda za borbu protiv prijevara (OLAF) koje se odnosi na predmet br. OC/2016/0069/A 1.

                  2.

                  Odbija se zahtjev Karela Pinxtena da se Europskom revizorskom sudu naloži da dostavi izvješće kojim je okončana interna revizija i mjere poduzete nakon tog izvješća te svaku bilješku te institucije koja se odnosi na navodno utjecanje na neovisnost internog revizora.

                  3.

                  Iz spisa se povlači poruka predsjednika Europskog revizorskog suda koja je 13. veljače 2019. upućena drugim članovima te institucije i njezinu glavnom tajniku, koju je Karel Pinxten podnio u prilogu odgovoru na tužbu B.10.

                  4.

                  Karel Pinxten je povrijedio obveze koje proizlaze iz njegove dužnosti člana Europskog revizorskog suda, u smislu članka 286. stavka 6. UFEU-a, što se tiče:

                              —

                              neprijavljenog i nezakonitog izvršavanja aktivnosti u okviru upravljačkog tijela političke stranke;

                              —

                              zlouporabe sredstava Revizorskog suda za financiranje aktivnosti koje nisu vezane za dužnosti člana te institucije kako je utvrđeno u točkama 387. do 799. ove presude;

                              —

                              korištenja kartice za gorivo za kupnju goriva namijenjenog vozilima trećih i

                              —

                              stvaranja situacije sukoba interesa u okviru odnosa s odgovornom osobom subjekta nad kojim se provodi revizija.

                  5.

                  Karelu Pinxtenu se oduzima pravo na dvije trećine mirovinskih prava računajući od datuma proglašenja ove presude.

                  6.

                  U preostalom se dijelu tužba odbija.

                  7.

                  Sud nije nadležan odlučivati o zahtjevu Karela Pinxtena za naknadu štete.

                  8.

                  Karelu Pinxtenu nalaže se snošenje vlastitih troškova i troškova Europskog revizorskog suda.

         (1)  SL C 148, 29. 4. 2019.


title: Spojeni predmeti C-174/19 P i C-175/19 P: Presuda Suda (prvo vijeće) od 6. listopada 2021. – Scandlines Danmark ApS, Scandlines Deutschland GmbH/Europska komisija, Kraljevina Danska, Föreningen Svensk Sjöfart, Naturschutzbund Deutschland (NABU) eV (C-174/19 P), Stena Line Scandinavia AB/Europska komisija, Kraljevina Danska, Föreningen Svensk Sjöfart (C-175/19 P) („Žalba – Tužba za poništenje – Državne potpore – Javno financiranje stalne željezničko-cestovne poveznice u tjesnacu Fehmarn – Pojedinačne potpore – Prijavljene potpore koje su proglašene spojivima s unutarnjim tržištem – Provedba važnog projekta od zajedničkog europskog interesa – Odluka o nepodnošenju prigovorâ – Monopol – Narušavanje tržišnog natjecanja i utjecaj na trgovinu”)

text:
               29.11.2021

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 481/7

      Presuda Suda (prvo vijeće) od 6. listopada 2021. – Scandlines Danmark ApS, Scandlines Deutschland GmbH/Europska komisija, Kraljevina Danska, Föreningen Svensk Sjöfart, Naturschutzbund Deutschland (NABU) eV (C-174/19 P), Stena Line Scandinavia AB/Europska komisija, Kraljevina Danska, Föreningen Svensk Sjöfart (C-175/19 P)
      (Spojeni predmeti C-174/19 P i C-175/19 P) (1)

      („Žalba - Tužba za poništenje - Državne potpore - Javno financiranje stalne željezničko-cestovne poveznice u tjesnacu Fehmarn - Pojedinačne potpore - Prijavljene potpore koje su proglašene spojivima s unutarnjim tržištem - Provedba važnog projekta od zajedničkog europskog interesa - Odluka o nepodnošenju prigovorâ - Monopol - Narušavanje tržišnog natjecanja i utjecaj na trgovinu”)
      (2021/C 481/10)
      Jezik postupka: engleski

         Stranke

         (predmet C-174/19 P)

         Žalitelji: Scandlines Danmark ApS, Scandlines Deutschland GmbH (zastupnik: L. Sandberg-Mørch, advokat)

         Druge stranke u postupku: Europska komisija: (zastupnici: V. Bottka, S. Noë i L. Armati, agenti), Kraljevina Danska (zastupnici: J. Nymann-Lindegren, a zatim V. Jørgensen, agenti, uz asistenciju R. Holdgaarda, advokat), Föreningen Svensk Sjöfart (zastupnici: J. L. Buendía Sierra, abogado), Naturschutzbund Deutschland (NABU) eV (zastupnici: T. Hohmuth, Rechtsanwalt, i L. Sandberg-Mørch, advokat)

         Intervenijenti u potporu žaliteljima: Aktionsbündnis gegen eine feste Fehmarnbeltquerung eV (zastupnici: L. Sandberg-Mørch, advokat, i W. Mecklenburg, Rechtsanwalt), Rederi Nordö-Link AB (zastupnici: L. Sandberg-Mørch i A. Godsk Fallesen, advokater), Trelleborg Hamn AB (zastupnici: L. Sandberg-Mørch, advokat, i J. L. Buendía Sierra, abogado)

         (predmet C-175/19 P)

         Žalitelj: Stena Line Scandinavia AB (zastupnici: L. Sandberg-Mørch, advokat, i P. Alexiadis, solicitor)

         Druge stranke u postupku: Europska komisija (zastupnici: V. Bottka, S. Noë i L. Armati, agenti), Kraljevina Danska, (zastupnici: J. Nymann-Lindegren, a zatim V. Jørgensen, agenti, uz asistenciju R. Holdgaarda, advokat), Föreningen Svensk Sjöfart (zastupnik: J. L. Buendía Sierra, abogado)

         Intervenijenti u potporu žalitelju: Aktionsbündnis gegen eine feste Fehmarnbeltquerung eV (zastupnici: L. Sandberg-Mørch, advokat, i W. Mecklenburg, Rechtsanwalt), Rederi Nordö-Link AB (zastupnici: L. Sandberg-Mørch i A. Godsk Fallesen, advokater), Trelleborg Hamn AB (zastupnici: L. Sandberg-Mørch, advokat, i J. L. Buendía Sierra, abogado)

         Izreka

                  1.

                  Žalbe i protužalbe se odbijaju.

                  2.

                  Društvima Scandlines Danmark ApS, Scandlines Deutschland GmbH i Stena Line Scandinavia AB nalaže se snošenje, osim vlastitih, i troškova Europske komisije koji se odnose na žalbe.

                  3.

                  Europska komisija snosi vlastite troškove koji se odnose na protužalbe.

                  4.

                  Kraljevina Danska, društvo Föreningen Svensk Sjöfart i Naturschutzbund Deutschland (NABU) eV snose vlastite troškove.

                  5.

                  Društva Rederi Nordö-Link AB i Trelleborg Hamn AB te Aktionsbündnis gegen eine feste Fehmarnbeltquerung eV snose vlastite troškove.

         (1)  SL C 148, 29. 4. 2019.


title: Predmet C-458/19 P: Presuda Suda (prvo vijeće) od 6. listopada 2021. – ClientEarth/Europska komisija, Europska agencija za kemikalije („Žalba – Tužba za poništenje – Provedbena odluka Komisije C(2016) 3549 final – Odobrenje za uporabu bis(2-etil heksil)-ftalata (DEHP) – Uredba (EZ) br. 1907/2006 – Članci 60. i 62. – Uredba (EZ) br. 1367/2006 – Zahtjev za interno preispitivanje – Odluka Komisije C(2016) 8454 final – Odbijanje zahtjeva”)

text:
               29.11.2021

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 481/8

      Presuda Suda (prvo vijeće) od 6. listopada 2021. – ClientEarth/Europska komisija, Europska agencija za kemikalije
      (Predmet C-458/19 P) (1)

      („Žalba - Tužba za poništenje - Provedbena odluka Komisije C(2016) 3549 final - Odobrenje za uporabu bis(2-etil heksil)-ftalata (DEHP) - Uredba (EZ) br. 1907/2006 - Članci 60. i 62. - Uredba (EZ) br. 1367/2006 - Zahtjev za interno preispitivanje - Odluka Komisije C(2016) 8454 final - Odbijanje zahtjeva”)
      (2021/C 481/11)
      Jezik postupka: engleski

         Stranke

         Žalitelj: ClientEarth (zastupnici: A. Jones, Solicitor, J. Stratford, BL)

         Druga stranka u postupku: Europska komisija (zastupnici: G. Gattinara, R. Lindenthal i K. Mifsud-Bonnici, agenti), Europska agencija za kemikalije (ECHA), (zastupnici: M. Heikkilä, W. Broere i F. Becker, agenti)

         Izreka

                  1.

                  Žalba se odbija.

                  2.

                  ClientEarthu se nalaže da, osim vlastitih troškova, snosi i troškove Europske komisije.

                  3.

                  Europska agencija za kemikalije (ECHA) snosi vlastite troškove.

         (1)  SL C 263, 5. 8. 2019.


title: Predmet C-487/19: Presuda Suda (veliko vijeće) od 6. listopada 2021. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Sąd Najwyższy – Poljska) – Postupak koji je pokrenuo W.Ż. („Zahtjev za prethodnu odluku – Vladavina prava – Djelotvorna sudska zaštita u područjima koja su obuhvaćena pravom Unije – Članak 19. stavak 1. drugi podstavak UEU-a – Načela nesmjenjivosti i neovisnosti sudaca – Premještaj suca redovnog suda bez njegova pristanka – Pravni lijek – Rješenje o nedopuštenosti koje je donio sudac Sąda Najwyższeg (Izba Kontroli Nadzwyczajnej i Spraw Publicznych) (Vrhovni sud (vijeće za izvanrednu kontrolu i javne poslove), Poljska)) – Sudac kojeg je imenovao predsjednik Republike Poljske na temelju rezolucije koja potječe od Državnog sudbenog vijeća unatoč sudskoj odluci kojom je određena obustava izvršenja te rezolucije dok Sud ne donese presudu u prethodnom postupku – Sudac koji nije zakonom prethodno ustanovljeni neovisni i nepristrani sud – Nadređenost prava Unije – Mogućnost da se takvo rješenje o nedopuštenosti smatra nepostojećim”)

text:
               29.11.2021

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 481/9

      Presuda Suda (veliko vijeće) od 6. listopada 2021. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Sąd Najwyższy – Poljska) – Postupak koji je pokrenuo W.Ż.
      (Predmet C-487/19) (1)

      („Zahtjev za prethodnu odluku - Vladavina prava - Djelotvorna sudska zaštita u područjima koja su obuhvaćena pravom Unije - Članak 19. stavak 1. drugi podstavak UEU-a - Načela nesmjenjivosti i neovisnosti sudaca - Premještaj suca redovnog suda bez njegova pristanka - Pravni lijek - Rješenje o nedopuštenosti koje je donio sudac Sąda Najwyższeg (Izba Kontroli Nadzwyczajnej i Spraw Publicznych) (Vrhovni sud (vijeće za izvanrednu kontrolu i javne poslove), Poljska)) - Sudac kojeg je imenovao predsjednik Republike Poljske na temelju rezolucije koja potječe od Državnog sudbenog vijeća unatoč sudskoj odluci kojom je određena obustava izvršenja te rezolucije dok Sud ne donese presudu u prethodnom postupku - Sudac koji nije zakonom prethodno ustanovljeni neovisni i nepristrani sud - Nadređenost prava Unije - Mogućnost da se takvo rješenje o nedopuštenosti smatra nepostojećim”)
      (2021/C 481/12)
      Jezik postupka: poljski

         Sud koji je uputio zahtjev

      Sąd Najwyższy

         Stranke glavnog postupka

         Tužitelj: W.Ż.

         uz sudjelovanje: Prokurator Generalny zastępowany przez Prokuraturę Krajową, prije Prokurator Prokuratury Krajowej Bożena Górecka

         Izreka

      Članak 19. stavak 1. drugi podstavak UEU-a i načelo nadređenosti prava Unije treba tumačiti na način da nacionalni sud kojemu je podnesen zahtjev za izuzeće uz žalbu kojom sudac na dužnosti u sudu koji može tumačiti i primijeniti pravo Unije osporava odluku kojom je on premješten bez svojeg pristanka mora, kada je s obzirom na predmetnu postupovnu situaciju takva posljedica neophodna da se zajamči nadređenost prava Unije, smatrati nepostojećim rješenje kojim je tijelo, koje odlučuje u zadnjem stupnju i po sucu pojedincu, odbacilo odnosno odbilo navedenu žalbu, ako iz svih uvjeta i okolnosti u kojima se odvijao postupak imenovanja tog suca pojedinca proizlazi da je do tog imenovanja došlo očitim kršenjem temeljnih pravila koja su sastavni dio uspostave i funkcioniranja dotičnog pravosudnog sustava i da je integritet ishoda navedenog postupka ugrožen izazivajući kod pojedinaca legitimnu sumnju u neovisnost i nepristranost dotičnog suca, tako da se za navedeno rješenje ne može smatrati da potječe od zakonom prethodno ustanovljenog neovisnog i nepristranog suda, u smislu navedenog članka 19. stavka 1. drugog podstavka UEU-a.

         (1)  SL C 337, 7. 10. 2019.


title: Predmet C-538/19: Presuda Suda (četvrto vijeće) od 6. listopada 2021. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Curtea de Apel Constanţa – Rumunjska) – TS, UT, VU/Casa Naţională de Asigurări de Sănătate, Casa de Asigurări de Sănătate Constanţa („Zahtjev za prethodnu odluku – Socijalna sigurnost – Zdravstveno osiguranje – Uredba (EZ) br. 883/2004 – Članak 20. stavci 1. i 2. – Zdravstvena skrb primljena u državi članici različitoj od države članice boravišta osigurane osobe – Prethodno odobrenje – Uvjeti – Uvjet postojanja nalaza liječnika iz sustava nacionalnog javnog zdravstvenog osiguranja u kojem se propisuje liječenje – Propisivanje, u okviru drugog liječničkog mišljenja sastavljenog u državi članici različitoj od države članice boravišta osigurane osobe, alternativnog liječenja čija je prednost ta da ne stvara invalidnost – Povrat ukupnih troškova tog alternativnog liječenja – Sloboda pružanja usluga – Članak 56. UFEU-a”)

text:
               29.11.2021

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 481/10

      Presuda Suda (četvrto vijeće) od 6. listopada 2021. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Curtea de Apel Constanţa – Rumunjska) – TS, UT, VU/Casa Naţională de Asigurări de Sănătate, Casa de Asigurări de Sănătate Constanţa
      (Predmet C-538/19) (1)

      („Zahtjev za prethodnu odluku - Socijalna sigurnost - Zdravstveno osiguranje - Uredba (EZ) br. 883/2004 - Članak 20. stavci 1. i 2. - Zdravstvena skrb primljena u državi članici različitoj od države članice boravišta osigurane osobe - Prethodno odobrenje - Uvjeti - Uvjet postojanja nalaza liječnika iz sustava nacionalnog javnog zdravstvenog osiguranja u kojem se propisuje liječenje - Propisivanje, u okviru drugog liječničkog mišljenja sastavljenog u državi članici različitoj od države članice boravišta osigurane osobe, alternativnog liječenja čija je prednost ta da ne stvara invalidnost - Povrat ukupnih troškova tog alternativnog liječenja - Sloboda pružanja usluga - Članak 56. UFEU-a”)
      (2021/C 481/13)
      Jezik postupka: rumunjski

         Sud koji je uputio zahtjev

      Curtea de Apel Constanţa

         Stranke glavnog postupka

         Tužitelj: TS, UT, VU

         Tuženik: Casa Naţională de Asigurări de Sănătate, Casa de Asigurări de Sănătate Constanţa

         Izreka

      Članak 20. Uredbe (EZ) br. 883/2004 Europskog parlamenta i Vijeća od 29. travnja 2004. o koordinaciji sustava socijalne sigurnosti, kako je izmijenjena Uredbom (EZ) br. 988/2009 Europskog parlamenta i Vijeća od 16. rujna 2009., u vezi s člankom 56. UFEU a, treba tumačiti na način da osigurana osoba koja je u državi članici različitoj od države članice svojeg boravišta primila liječenje koje spada u usluge koje se pružaju na temelju zakonodavstva države članice boravišta ima pravo na povrat ukupnih troškova tog liječenja, pod uvjetima iz te uredbe, ako nije mogla ishoditi, u skladu s člankom 20. stavkom 1. navedene uredbe, odobrenje nadležne ustanove zbog toga što je liječnik iz sustava zdravstvenog osiguranja države članice boravišta, iako je potvrdio dijagnozu i potrebu hitnog liječenja, propisao drukčije liječenje od onog koji je navedena osoba odabrala na temelju drugog liječničkog mišljenja liječnika iz druge države članice, a koje liječenje, za razliku od prvog, ne stvara invalidnost.

         (1)  SL C 357, 21. 10. 2019.


title: Predmet C-544/19: Presuda Suda (prvo vijeće) od 6 listopada 2021. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Administrativen sad Blagoevgrad, Bugarska) – „ЕCOTEX BULGARIA” EOOD/Teritorialna direkcia na Natsionalnata agencia za prihodite – Sofia („Zahtjev za prethodnu odluku – Članak 63. UFEU-a – Slobodno kretanje kapitala – Direktiva (EU) 2015/849 – Područje primjene – Nacionalni propis kojim se zahtijeva da se plaćanja koja prelaze određeni iznos izvršavaju isključivo prijenosom ili uplatom na račun za plaćanje – Članak 65. UFEU-a – Opravdanje – Borba protiv utaje i izbjegavanja plaćanja poreza – Proporcionalnost – Kaznenopravne upravne sankcije – Članak 49. Povelje Europske unije o temeljnim pravima – Načela zakonitosti i razmjernosti kaznenih djela i kazni”)

text:
               29.11.2021

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 481/10

      Presuda Suda (prvo vijeće) od 6 listopada 2021. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Administrativen sad Blagoevgrad, Bugarska) – „ЕCOTEX BULGARIA” EOOD/Teritorialna direkcia na Natsionalnata agencia za prihodite – Sofia
      (Predmet C-544/19) (1)

      („Zahtjev za prethodnu odluku - Članak 63. UFEU-a - Slobodno kretanje kapitala - Direktiva (EU) 2015/849 - Područje primjene - Nacionalni propis kojim se zahtijeva da se plaćanja koja prelaze određeni iznos izvršavaju isključivo prijenosom ili uplatom na račun za plaćanje - Članak 65. UFEU-a - Opravdanje - Borba protiv utaje i izbjegavanja plaćanja poreza - Proporcionalnost - Kaznenopravne upravne sankcije - Članak 49. Povelje Europske unije o temeljnim pravima - Načela zakonitosti i razmjernosti kaznenih djela i kazni”)
      (2021/C 481/14)
      Jezik postupka: bugarski

         Sud koji je uputio zahtjev

      Administrativen sad Blagoevgrad

         Stranke glavnog postupka

         Žalitelj:„ЕCOTEX BULGARIA” EOOD

         Druga stranka u postupku: Teritorialna direkcia na Nacionalnata agencia za prihodite – Sofia

         uz sudjelovanje: Prokuror ot Okražna prokuratura – Blagoevgrad

         Izreka

                  1.

                  Propis države članice kojim se za plaćanje na državnom području iznosa koji je jednak ili viši od utvrđene granične vrijednosti fizičkim i pravnim osobama zabranjuje gotovinsko plaćanje te se od njih zahtijeva da izvrše prijenos ili uplatu na račun za plaćanje nije obuhvaćen područjem primjene Direktive (EU) 2015/849 Europskog parlamenta i Vijeća od 20. svibnja 2015. o sprečavanju korištenja financijskog sustava u svrhu pranja novca ili financiranja terorizma, o izmjeni Uredbe (EU) br. 648/2012 Europskog parlamenta i Vijeća te o stavljanju izvan snage Direktive 2005/60/EZ Europskog parlamenta i Vijeća i Direktive Komisije 2006/70/EZ.

                  2.

                  Članak 63. UFEU-a, u vezi s člankom 49. stavkom 3. Povelje Europske unije o temeljnim pravima, treba tumačiti na način da mu se ne protivi propis države članice kojim se radi borbe protiv utaje i izbjegavanja plaćanja poreza, s jedne strane, zabranjuje fizičkim i pravnim osobama da na državnom području izvrše gotovinsko plaćanje ako je iznos tog plaćanja jednak ili viši od utvrđene granične vrijednosti i kojim se u tu svrhu zahtijeva da izvrše prijenos ili uplatu na račun za plaćanje, uključujući i kada se radi o isplati dividendi društva, te kojim se, s druge strane, kao odgovor na kršenje te zabrane predviđa sustav sankcija u okviru kojeg se iznos novčane kazne koja se može izreći računa na temelju fiksnog postotka koji se primjenjuje na ukupan iznos plaćanja koje je izvršeno kršenjem navedene zabrane, pri čemu se ta novčana kazna ne može prilagoditi s obzirom na konkretne okolnosti slučaja, pod uvjetom da je taj propis prikladan zajamčiti ostvarenje navedenih ciljeva i ne prekoračuje ono što je nužno za njihovo postizanje.

         (1)  SL C 357, 21. 10. 2019.


title: Predmet C-598/19: Presuda Suda (peto vijeće) od 6. listopada 2021. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Tribunal Superior de Justicia del País Vasco – Španjolska) – Confederación Nacional de Centros Especiales de Empleo (Conacee)/Diputación Foral de Guipúzcoa („Zahtjev za prethodnu odluku – Provedba postupka javne nabave – Direktiva 2014/24/EU – Članak 20. – Rezervirani ugovori – Nacionalni zakon koji rezervira pravo sudjelovanja u određenim postupcima javne nabave za posebne centre za zapošljavanje u okviru socijalne inicijative – Dodatni uvjeti koji nisu predviđeni direktivom – Načela jednakosti postupanja i proporcionalnosti”)

text:
               29.11.2021

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 481/12

      Presuda Suda (peto vijeće) od 6. listopada 2021. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Tribunal Superior de Justicia del País Vasco – Španjolska) – Confederación Nacional de Centros Especiales de Empleo (Conacee)/Diputación Foral de Guipúzcoa
      (Predmet C-598/19) (1)

      („Zahtjev za prethodnu odluku - Provedba postupka javne nabave - Direktiva 2014/24/EU - Članak 20. - Rezervirani ugovori - Nacionalni zakon koji rezervira pravo sudjelovanja u određenim postupcima javne nabave za posebne centre za zapošljavanje u okviru socijalne inicijative - Dodatni uvjeti koji nisu predviđeni direktivom - Načela jednakosti postupanja i proporcionalnosti”)
      (2021/C 481/16)
      Jezik postupka: španjolski

         Sud koji je uputio zahtjev

      Tribunal Superior de Justicia del País Vasco

         Stranke glavnog postupka

         Tužitelj: Confederación Nacional de Centros Especiales de Empleo (Conacee)

         Tuženik: Diputación Foral de Guipúzcoa

         Izreka

      Članak 20. stavak 1. Direktive 2014/24/EU Europskog parlamenta i Vijeća od 26. veljače 2014. o javnoj nabavi i o stavljanju izvan snage Direktive 2004/18/EZ, treba tumačiti na način da mu se ne protivi to da država članica nametne dodatne uvjete u odnosu na one navedene u toj odredbi, isključujući time iz rezerviranih postupaka javne nabave određene gospodarske subjekte koji ispunjavaju uvjete predviđene navedenom odredbom, pod uvjetom da ta država članica poštuje načela jednakog postupanja i proporcionalnosti.

         (1)  SL C 363, 28. 10. 2019.