title: Predmet C-122/16 P: Presuda Suda (veliko vijeće) od 14. studenoga 2017. – British Airways plc protiv Europske komisije (Žalba — Tržišno natjecanje — Zabranjeni sporazumi — Europsko tržište zračnog prijevoza tereta — Komisijina odluka o sporazumima i usklađenim djelovanjima u odnosu na nekoliko elemenata cijene usluga zračnog prijevoza tereta — Nedostatak u obrazloženju — Razlog koji se odnosi na javni poredak koji je Sud Europske unije istaknuo po službenoj dužnosti — Zabrana odlučivanja ultra petita — Tužbeni zahtjev u prvom stupnju kojim se traži djelomično poništenje sporne odluke — Zabrana Općem sudu Europske unije da proglasi potpuno poništenje sporne odluke — Članak 47. Povelje Europske unije o temeljnim pravima — Pravo na djelotvoran pravni lijek)

text:
               22.1.2018

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 22/6

         Presuda Suda (veliko vijeće) od 14. studenoga 2017. – British Airways plc protiv Europske komisije
   (Predmet C-122/16 P) (1)

   ((Žalba - Tržišno natjecanje - Zabranjeni sporazumi - Europsko tržište zračnog prijevoza tereta - Komisijina odluka o sporazumima i usklađenim djelovanjima u odnosu na nekoliko elemenata cijene usluga zračnog prijevoza tereta - Nedostatak u obrazloženju - Razlog koji se odnosi na javni poredak koji je Sud Europske unije istaknuo po službenoj dužnosti - Zabrana odlučivanja ultra petita - Tužbeni zahtjev u prvom stupnju kojim se traži djelomično poništenje sporne odluke - Zabrana Općem sudu Europske unije da proglasi potpuno poništenje sporne odluke - Članak 47. Povelje Europske unije o temeljnim pravima - Pravo na djelotvoran pravni lijek))
   (2018/C 022/07)
   Jezik postupka: engleski

      Stranke

      Žalitelj: British Airways plc (zastupnici: J. Turner, QC, i R. O’Donoghue, barrister, po ovlaštenju A. Lyle-Smythe, solicitor)

      Druga stranka u postupku: Europska komisija (zastupnici: N. Khan i A. Dawes, agenti)

      Izreka

               1.

               Žalba se odbija.

               2.

               Društvu British Airways plc nalaže se snošenje troškova.

      (1)  SL C 191, 30. 5. 2016.


title: Predmet C-597/17: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 16. listopada 2017. uputio Grondwettelijk Hof (Belgija) – Belgisch Syndicaat van Chiropraxie i dr.

text:
               22.1.2018

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 22/19

         Zahtjev za prethodnu odluku koji je 16. listopada 2017. uputio Grondwettelijk Hof (Belgija) – Belgisch Syndicaat van Chiropraxie i dr.
   (Predmet C-597/17)
   (2018/C 022/29)
   Jezik postupka: nizozemski

      Sud koji je uputio zahtjev

   Grondwettelijk Hof

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelji: Belgisch Syndicaat van Chiropraxie, Bart Vandendries, Belgische Unie van Osteopaten i dr., Plast.Surg. i dr., Belgian Society for Private Clinics i dr.

      Tuženik: Ministerraad

      Prethodna pitanja

               1.

               Treba li članak 132. stavak 1. točku (c) Direktive Vijeća 2006/112/EZ od 28. studenoga 2006. o zajedničkom sustavu poreza na dodanu vrijednost (1) tumačiti na način da se tom odredbom u njoj navedeno izuzeće pridržava u pogledu konvencionalnih i nekonvencionalnih metoda nositeljima medicinske ili paramedicinske profesije koja podliježe nacionalnim propisima o profesijama u vezi sa zdravstvenom njegom, a koji nositelji ispunjavaju zahtjeve određene u tim nacionalnim propisima, te da su iz njega isključene osobe koje ne ispunjavaju te zahtjeve, ali su članovi strukovne udruge kiropraktičara i osteopata te ispunjavaju zahtjeve koje je ta udruga odredila?

               2.

               Treba li članak 132. stavak 1. točke (b), (c) i (e), članak 134. i članak 98. Direktive Vijeća 2006/112/EZ od 28. studenoga 2006. o zajedničkom sustavu poreza na dodanu vrijednost u vezi s točkama 3. i 4. Priloga III. toj direktivi tumačiti, osobito s aspekta porezne neutralnosti, na način

                           a)

                           da im je protivna nacionalna odredba kojom je predviđena snižena stopa PDV-a primjenjiva na farmaceutske i medicinske proizvode koji se primjenjuju povodom zahvata ili tretmana terapijske naravi, dok farmaceutski i medicinski proizvodi koji se primjenjuju povodom zahvata ili tretmana isključivo estetske naravi i s njima su usko povezani podliježu standardnoj stopi PDV-a,

                           b)

                           ili, međutim, da dopuštaju odnosno nameću jednako postupanje prema oba prethodno navedena slučaja?

               3.

               Mora li Ustavni sud, u slučaju da iz odgovora na prvo i drugo prethodno pitanje proizlazi da su odredbe koje treba poništiti te ovisno o okolnostima odredbe koje treba poništiti u cijelosti ili djelomično u suprotnosti s pravom Europske unije, privremeno zadržati učinke tih odredaba tako da zakonodavac bude u mogućnosti uskladiti ih s tim pravom?

      (1)  SL 2006., L 347, str. 1. (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 9., svezak 1., str. 120.)


title: Predmet T-773/17: Tužba podnesena 27. studenoga 2017. – Café del Mar i drugi protiv EUIPO-a – Guiral Broto (Café del Mar)

text:
               22.1.2018

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 22/60

         Tužba podnesena 27. studenoga 2017. – Café del Mar i drugi protiv EUIPO-a – Guiral Broto (Café del Mar)
   (Predmet T-773/17)
   (2018/C 022/80)
   Jezik na kojem je tužba podnesena: španjolski

      Stranke

      Tužitelj: Café del Mar SC (Sant Antoni de Portmany, Španjolska), José Les Viamonte (Sant Antoni de Portmany) i Carlos Andrea González (Sant Antoni de Portmany) (zastupnici: F. Miazzetto i J. L. Gracia Albero, odvjetnici)

      Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO)

      Druga stranka pred žalbenim vijećem: Ramón Guiral Broto (Marbella, Španjolska)

      Podaci o postupku pred EUIPO-om

      Nositelj spornog žiga: druga stranka pred žalbenim vijećem

      Predmetni sporni žig: figurativni žig Europske unije s verbalnim elementima „Café del Mar” – žig Europske unije br. 1 054 303

      Postupak pred EUIPO-om: postupak proglašavanja žiga ništavim

      Pobijana odluka: odluka petog žalbenog vijeća EUIPO-a od 04/09/2017 u predmetu R 1542/2015-5

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

               —

               poništi pobijanu odluku;

               —

               proglasi ništavim figurativni žig Europske unije s verbalnim elementima „Café del Mar” br. 1 054 303;

               —

               naloži tuženiku snošenje troškova ovog postupka, a nositelju žiga čije se poništenje traži snošenje troškova postupaka pred odjelom za prigovore i žalbenim vijećem EUIPO-a.

      Tužbeni razlog

               —

               Povreda članka 52. stavka 1. točke (b) i članka 53. stavka 1. točke (c) Uredbe br. 2017/1001.


title: Predmet T-738/17: Tužba podnesena 3. studenoga 2017. – STIF-IDF protiv Komisije

text:
               22.1.2018

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 22/49

         Tužba podnesena 3. studenoga 2017. – STIF-IDF protiv Komisije
   (Predmet T-738/17)
   (2018/C 022/65)
   Jezik postupka: francuski

      Stranke

      Tužitelj: Syndicat Transport Île-de-France (STIF-IDF) (Pariz, Francuska) (zastupnici: B. Le Bret i C. Rydzynski, odvjetnici)

      Tuženik: Europska komisija

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

               —

               djelomično poništi pobijanu odluku u dijelu u kojem u svojem članku 3. „doprinose C2 koje je STIF dodijelio u okviru ugovora CT2” kvalificira kao „program potpora koji se nezakonito provodio”, ali koji je spojiv s unutarnjim tržištem;

               —

               naloži Komisiji snošenje troškova postupka.

      Tužbeni razlozi i glavni argumenti

   U prilog osnovanosti tužbe tužitelj ističe dva tužbena razloga.

               1.

               Prvi tužbeni razlog, koji se temelji na povredi članka 107. stavka 1. UFEU-a kojom je zahvaćena pobijana odluka u ovom predmetu, odnosno Odluka Komisije (EU) 2017/1470 od 2. veljače 2017. o programima potpore SA.26763 2014/C (ex 2012/NN) koje je Francuska provodila za poduzeća javnog autobusnog prijevoza u regiji Île-de-France (SL 2017., L 209, str. 24.). Takvu je povredu Komisija počinila u dijelu u kojem je doprinos C2 od CT2 kvalificirala kao državnu potporu, time što je smatrala da je mjerom dodijeljena gospodarska prednost njezinim korisnicima.
               Tužitelj usto navodi da je Komisija u svojoj analizi počinila nekoliko pogrešaka koje se tiču prava i pogrešaka u ocjeni kad je zaključila da četvrti kriterij sudske prakse Almark nije ispunjen u ovom slučaju.

               2.

               Drugi tužbeni razlog, koji se temelji na nedostatku obrazloženja pobijane odluke, koje se odnosi na nepoštovanje četvrtog kriterija iz sudske prakse Altmark i na postojanje gospodarske prednosti.


title: Predmet C-598/17: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 16. listopada 2017. uputio Gerechtshof ’s-Hertogenbosch (Nizozemska) – A-Fonds protiv Inspecteur van de Belastingsdienst

text:
               22.1.2018

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 22/20

         Zahtjev za prethodnu odluku koji je 16. listopada 2017. uputio Gerechtshof ’s-Hertogenbosch (Nizozemska) – A-Fonds protiv Inspecteur van de Belastingsdienst
   (Predmet C-598/17)
   (2018/C 022/30)
   Jezik postupka: nizozemski

      Sud koji je uputio zahtjev

   Gerechtshof ’s-Hertogenbosch

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelj: A-Fonds

      Tuženik: Inspecteur van de Belastingdienst

      Prethodna pitanja

               1.

               Treba li proširenje područja primjene postojećeg sustava potpore zbog uspješnog pozivanja poreznog obveznika na slobodu kretanja kapitala u skladu s člankom 56. UEZ-a (sada članak 63. UFEU-a), shvatiti kao novu mjeru potpore u obliku izmjene postojeće potpore?

               2.

               Ako je odgovor potvrdan, isključuje li obavljanje zadaća nacionalnog suda u skladu s člankom 108. stavkom 3. UFEU-a to da se poreznom obvezniku odobri porezna olakšica, koju porezni obveznik zahtijeva u skladu s člankom 56. UEZ-a (sada člankom 63. UFEU-a), ili se namjeravana sudska odluka o dodjeli te olakšice mora prijaviti Komisiji, ili nacionalni sud mora – s obzirom na zadaću nadzora koja mu je dodijeljena u skladu s člankom 108. stavkom 3. UFEU-a – poduzeti neku drugu radnju ili mjeru?


title: Predmet C-165/16: Presuda Suda (veliko vijeće) od 14. studenoga 2017. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio High Court of Justice (England & Wales), Queen's Bench Division (Administrative Court) – Ujedinjena Kraljevina) – Toufik Lounes protiv Secretary of State for the Home Department (Zahtjev za prethodnu odluku — Građanstvo Unije — Članak 21. UFEU-a — Direktiva 2004/38/EZ — Nositelji prava — Dvojno državljanstvo — Građanin Unije koji je stekao državljanstvo države članice domaćina pri čemu je zadržao svoje izvorno državljanstvo — Pravo na boravak u toj državi članici državljanina treće zemlje, člana obitelji građanina Unije)

text:
               22.1.2018

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 22/7

         Presuda Suda (veliko vijeće) od 14. studenoga 2017. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio High Court of Justice (England & Wales), Queen's Bench Division (Administrative Court) – Ujedinjena Kraljevina) – Toufik Lounes protiv Secretary of State for the Home Department
   (Predmet C-165/16) (1)

   ((Zahtjev za prethodnu odluku - Građanstvo Unije - Članak 21. UFEU-a - Direktiva 2004/38/EZ - Nositelji prava - Dvojno državljanstvo - Građanin Unije koji je stekao državljanstvo države članice domaćina pri čemu je zadržao svoje izvorno državljanstvo - Pravo na boravak u toj državi članici državljanina treće zemlje, člana obitelji građanina Unije))
   (2018/C 022/08)
   Jezik postupka: engleski

      Sud koji je uputio zahtjev

   High Court of Justice (England & Wales), Queen's Bench Division (Administrative Court)

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelj: Toufik Lounes

      Tuženik: Secretary of State for the Home Department

      Izreka

   Direktivu 2004/38/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 29. travnja 2004. o pravu građana Unije i članova njihovih obitelji slobodno se kretati i boraviti na državnom području država članica, o izmjeni Uredbe (EEZ) br. 1612/68 i stavlja[n]ju izvan snage direktiva 64/221/EEZ, 68/360/EEZ, 72/194/EEZ, 73/148/EEZ, 75/34/EEZ, 75/35/EEZ, 90/364/EEZ, 90/365/EEZ i 93/96/EEZ treba tumačiti na način da, u situaciji u kojoj se građanin Europske unije koristio svojom slobodom kretanja tako što se uselio i boravi u državi članici različitoj od one čiji je državljanin, na temelju članka 7. stavka 1. ili članka 16. stavka 1. te direktive, a zatim je stekao državljanstvo te države članice, pri čemu je zadržao i svoje izvorno državljanstvo, te se nekoliko godina nakon toga vjenčao s državljaninom treće zemlje s kojim nastavlja boraviti na državnom području navedene države članice, taj državljanin nema izvedeno pravo na boravak u predmetnoj državi članici na temelju odredaba navedene direktive. Međutim, on može imati takvo pravo na boravak na temelju članka 21. stavka 1. UFEU-a, pod uvjetima koji ne smiju biti stroži od onih predviđenih Direktivom 2004/38 za odobravanje tog prava državljaninu treće zemlje, članu obitelji građanina Unije koji je ostvario svoje pravo na slobodno kretanje i nastanio se u državi članici različitoj od one čiji je državljanin.

      (1)  SL C 191, 30. 5. 2016.


title: Predmet T-748/17: Tužba podnesena 15. studenoga 2017. – TrekStor protiv EUIPO-a – Beats Electronics (i.Beat)

text:
               22.1.2018

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 22/50

         Tužba podnesena 15. studenoga 2017. – TrekStor protiv EUIPO-a – Beats Electronics (i.Beat)
   (Predmet T-748/17)
   (2018/C 022/66)
   Jezik na kojem je tužba podnesena: engleski

      Stranke

      Tužitelj: TrekStor Ltd (Hong-Kong, Kina) (zastupnici: O. Spieker, M. Alber, A. Schönfleisch, odvjetnici)

      Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO)

      Druga stranka pred žalbenim vijećem: Beats Electronics LLC (Culver City, Kalifornija, Sjedinjene Američke Države)

      Podaci o postupku pred EUIPO-om

      Nositelj spornog žiga: tužitelj

      Predmetni sporni žig: verbalni žig Europske unije „i.Beat” – prijava za registraciju br. 5 009 139

      Postupak pred EUIPO-om: postupak za proglašavanje žiga ništavim

      Pobijana odluka: odluka četvrtog žalbenog vijeća EUIPO-a od 12. rujna 2017. u spojenim predmetima R 2175/2016-4 i R2213/2016-3.

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

               —

               poništi pobijanu odluku u dijelu u kojem se odbija tužiteljeva žalba protiv odluke tuženikovog odjela za poništaje od 29. rujna 2016. i time potvrđuje zahtjev za opoziv koji je podnio podnositelj zahtjeva za proglašavanje žiga ništavim i opozivaju tužiteljeva prava u odnosu na žig Europske unije br. 005009139

               —

               odbije zahtjev za opoziv koji je podnio podnositelj zahtjeva za proglašavanje žiga ništavim;

               —

               naloži podnositelju zahtjeva za proglašavanje žiga ništavim i EUIPO-u snošenje troškova postupka uključujući troškove koji su tužitelju nužno nastali pred žalbenim vijećem Ureda Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO).

      Tužbeni razlozi

               —

               povreda članka 58. stavka 1. točke (a) Uredbe br. 2017/1001;

               —

               povreda članka 18. stavka 1. točke (a) Uredbe br. 2017/1001.


title: Predmet C-601/17: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 18. listopada 2017. uputio Amtsgericht Hamburg (Njemačka) – Dirk Harms i dr. protiv Vueling Airlinesa SA

text:
               22.1.2018

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 22/21

         Zahtjev za prethodnu odluku koji je 18. listopada 2017. uputio Amtsgericht Hamburg (Njemačka) – Dirk Harms i dr. protiv Vueling Airlinesa SA
   (Predmet C-601/17)
   (2018/C 022/31)
   Jezik postupka: njemački

      Sud koji je uputio zahtjev

   Amtsgericht Hamburg

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelji: Dirk Harms, Ann-Kathrin Harms, Nick-Julius Harms, Tom-Lukas Harms, Lilly-Karlotta Harms, Emma-Matilda Harms, posljednja četiri zastupana po svojim roditeljima Dirku Harmsu i Ann-Kathrin Harms

      Tuženik: Vueling Airlines SA

      Prethodno pitanje

   Treba li izraz „nadoknade […], u skladu s člankom 7. stavkom 3., cjelokupnog iznosa vrijednosti karte po cijeni po kojoj je kupljena” u skladu s člankom 8. stavkom 1. točkom (a) Uredbe br. 261/2004 (1) tumačiti na način da se time misli na iznos koji je putnik platio za dotičnu kartu za let ili treba uzeti u obzir iznos koji je tuženi zračni prijevoznik stvarno primio, ako je u postupku rezervacije uključeno posredničko društvo koje ubire razliku između onog što plaća putnik i onog što prima zračni prijevoznik, pri čemu se to jasno ne prikazuje?

      (1)  Uredba (EZ) br. 261/2004 Europskog parlamenta i Vijeća od 11. veljače 2004. o utvrđivanju općih pravila odštete i pomoći putnicima u slučaju uskraćenog ukrcaja i otkazivanja ili dužeg kašnjenja leta u polasku te o stavljanju izvan snage Uredbe (EEZ) br. 295/91 (SL 2004., L 46, str. 1.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 7., svezak 26., str. 21.)


title: Predmet T-239/16: Presuda Općeg suda od 28. studenoga 2017. – Polskie Zdroje protiv EUIPO-a (perlage) („Žig Europske unije — Prijava verbalnog žiga Europske unije perlage — Apsolutni razlog za odbijanje — Opisni karakter — Članak 7. stavak 1. točka (c) Uredbe (EZ) br. 207/2009 (koji je postao članak 7. stavak 1. točka (c) Uredbe (EU) 2017/1001) — Nepostojanje razlikovnog karaktera stečenog uporabom — Članak 7. stavak 3. Uredbe (EZ) br. 207/2009 (koji je postao članak 7. stavak 3. Uredbe (EU) 2017/1001)”)

text:
               22.1.2018

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 22/34

         Presuda Općeg suda od 28. studenoga 2017. – Polskie Zdroje protiv EUIPO-a (perlage)
   (Predmet T-239/16) (1)

   ((„Žig Europske unije - Prijava verbalnog žiga Europske unije perlage - Apsolutni razlog za odbijanje - Opisni karakter - Članak 7. stavak 1. točka (c) Uredbe (EZ) br. 207/2009 (koji je postao članak 7. stavak 1. točka (c) Uredbe (EU) 2017/1001) - Nepostojanje razlikovnog karaktera stečenog uporabom - Članak 7. stavak 3. Uredbe (EZ) br. 207/2009 (koji je postao članak 7. stavak 3. Uredbe (EU) 2017/1001)”))
   (2018/C 022/46)
   Jezik postupka: poljski

      Stranke

      Tužitelj: Polskie Zdroje sp. z o.o. sp.k. (Varšava, Poljska) (zastupnik: T. Gawrylczyk, odvjetnik)

      Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (zastupnik: D. Walicka, agent)

      Predmet

   Tužba protiv odluke petog žalbenog vijeća EUIPO-a od 16. ožujka 2016. (predmet R 1129/2015-5) koja se odnosi na prijavu za registraciju verbalnog znaka perlage kao žiga Europske unije.

      Izreka

               1.

               Tužba se odbija.

               2.

               Društvu Polskie Zdroje sp. z o.o. sp.k. se nalaže snošenje troškova.

      (1)  SL C 243, 4. 7. 2016.


title: Predmet C-224/16: Presuda Suda (drugo vijeće) od 22. studenoga 2017. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Varhoven administrativen sad – Bugarska) – Asociacija na balgarskite predprijatija za meždunarodni prevozi i patišata (Aebtri) protiv Načalnika na Mitnica Burgas (Zahtjev za prethodnu odluku — Carinska unija — Vanjski provoz — Cestovni prijevoz robe uz primjenu karneta TIR — Članak 267. UFEU-a — Nadležnost Suda za tumačenje članka 8. i članka 11. Konvencije TIR — Postupak TIR nije okončan — Odgovornost jamstvene udruge — Članak 8. stavak 7. Konvencije TIR — Obveza zahtijevanja plaćanja, kad je to moguće, od osobe ili osoba koje su neposredno odgovorne prije ulaganja zahtjeva protiv jamstvene udruge — Napomene s objašnjenjem priložene Konvenciji TIR — Uredba (EEZ) br. 2454/93 — Članak 457. stavak 2. — Carinski zakonik Zajednice — Članci 203. i 213. — Osobe koje su stekle ili primile u posjed robu i koje su znale ili su opravdano trebale znati da se radi o robi izuzetoj ispod carinskog nadzora)

text:
               22.1.2018

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 22/8

         Presuda Suda (drugo vijeće) od 22. studenoga 2017. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Varhoven administrativen sad – Bugarska) – Asociacija na balgarskite predprijatija za meždunarodni prevozi i patišata (Aebtri) protiv Načalnika na Mitnica Burgas
   (Predmet C-224/16) (1)

   ((Zahtjev za prethodnu odluku - Carinska unija - Vanjski provoz - Cestovni prijevoz robe uz primjenu karneta TIR - Članak 267. UFEU-a - Nadležnost Suda za tumačenje članka 8. i članka 11. Konvencije TIR - Postupak TIR nije okončan - Odgovornost jamstvene udruge - Članak 8. stavak 7. Konvencije TIR - Obveza zahtijevanja plaćanja, kad je to moguće, od osobe ili osoba koje su neposredno odgovorne prije ulaganja zahtjeva protiv jamstvene udruge - Napomene s objašnjenjem priložene Konvenciji TIR - Uredba (EEZ) br. 2454/93 - Članak 457. stavak 2. - Carinski zakonik Zajednice - Članci 203. i 213. - Osobe koje su stekle ili primile u posjed robu i koje su znale ili su opravdano trebale znati da se radi o robi izuzetoj ispod carinskog nadzora))
   (2018/C 022/09)
   Jezik postupka: bugarski

      Sud koji je uputio zahtjev

   Varhoven administrativen sad

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelj: Asociacija na balgarskite predprijatija za meždunarodni prevozi i patišata (Aebtri)

      Tuženik: Načalnik na Mitnica Burgas

      Izreka

               1.

               Sud je nadležan za odlučivanje o zahtjevu za prethodnu odluku koji se odnosi na tumačenje članaka 8. i 11. Carinske konvencije o međunarodnom prijevozu robe uz primjenu karneta TIR, potpisane u Ženevi 14. studenoga 1975. i odobrene u ime Europske ekonomske zajednice Uredbom Vijeća (EEZ) br. 2112/78 od 25. srpnja 1978., u izmijenjenoj i pročišćenoj verziji objavljenoj Odlukom Vijeća 2009/477/EZ od 28. svibnja 2009.

               2.

               Članak 8. stavak 7. Carinske konvencije o međunarodnom prijevozu robe uz primjenu karneta TIR, odobrene u ime Europske ekonomske zajednice Uredbom br. 2112/78, u izmijenjenoj i pročišćenoj verziji objavljenoj Odlukom 2009/477, treba tumačiti na način da su u situaciji poput one o kojoj je riječ u glavnom postupku carinska tijela ispunila obvezu iz te odredbe da plaćanje predmetnih uvoznih carina i poreza, kad je to moguće, zahtijevaju od nositelja karneta TIR kao osobe koja je neposredno odgovorna, prije nego što ulože zahtjev protiv jamstvene udruge.

               3.

               Članak 203. stavak 3. treću alineju i članak 213. Uredbe Vijeća (EEZ) br. 2913/92 od 12. listopada 1992. o Carinskom zakoniku Zajednice, kako je izmijenjena Uredbom Vijeća (EZ) br. 1791/2006 od 20. studenoga 2006., treba tumačiti na način da okolnost da je neki primatelj stekao ili primio u posjed robu za koju je znao da je prevezena uz primjenu karneta TIR i činjenica da nije utvrđeno da je ta roba podnesena i deklarirana odredišnoj carinarnici nisu same po sebi dostatne da bi se smatralo da je takav primatelj znao ili opravdano trebao znati da je ta roba bila izuzeta ispod carinskog nadzora u smislu prve od tih odredbi, tako da ga treba smatrati solidarno odgovornim za carinski dug na temelju druge od tih odredbi.

      (1)  SL C 243, 4. 7. 2016.


title: Predmet T-749/17: Tužba podnesena 14 studenoga 2017. – TrekStor protiv EUIPO-a – Beats Electronics (i.Beat jess)

text:
               22.1.2018

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 22/50

         Tužba podnesena 14 studenoga 2017. – TrekStor protiv EUIPO-a – Beats Electronics (i.Beat jess)
   (Predmet T-749/17)
   (2018/C 022/67)
   Jezik na kojem je tužba podnesena: engleski

      Stranke

      Tužitelj: TrekStor Ltd (Hong-Kong, Kina) (zastupnici: O. Spieker, M. Alber, A. Schönfleisch, odvjetnici)

      Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO)

      Druga stranka pred žalbenim vijećem: Beats Electronics LLC (Culver City, Kalifornija, Sjedinjene Američke Države)

      Podaci o postupku pred EUIPO-om

      Nositelj spornog žiga: tužitelj

      Predmetni sporni žig: verbalni žig Europske unije „i.Beat jess” – žig Europske unije br. 4 728 895

      Postupak pred EUIPO-om: postupak za proglašavanje žiga ništavim

      Pobijana odluka: odluka četvrtog žalbenog vijeća EUIPO-a od 12. rujna 2017. u predmetu R 2234/2016-4

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

               —

               poništi pobijanu odluku u dijelu u kojem se prihvaća zahtjev za opoziv koji je podnio podnositelj zahtjeva za proglašavanje ništavim i opozivaju tužiteljeva prava u odnosu na žig Europske unije br. 4 728 895;

               —

               odbije zahtjev za opoziv kojeg je podnio podnositelj zahtjeva za proglašavanje ništavim;

               —

               naloži EUIPO-u snošenje troškova postupka uključujući troškove koji su tužitelju nužno nastali pred žalbenim vijećem Ureda Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO).

      Tužbeni razlozi

               —

               povreda članka 58. stavka 1. točke (a) Uredbe br. 2017/1001;

               —

               povreda članka 18. stavka 1. točke (a) Uredbe br. 2017/1001.


title: Predmet C-604/17: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 23. listopada 2017. uputio Varhoven kasatsionen sad (Bugarska) – PM protiv AH

text:
               22.1.2018

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 22/21

         Zahtjev za prethodnu odluku koji je 23. listopada 2017. uputio Varhoven kasatsionen sad (Bugarska) – PM protiv AH
   (Predmet C-604/17)
   (2018/C 022/32)
   Jezik postupka: bugarski

      Sud koji je uputio zahtjev

   Varhoven kasatsionen sad

      Stranke glavnog postupka

      Žalitelj u kasacijskom postupku: PM

      Druga stranka u kasacijskom postupku: AH

      Prethodno pitanje

   Dopušta li Uredba (EZ) br. 2201/2003 (1), u slučaju nepostojanja pretpostavaka iz njezinih članaka 8. i 12., da sporove koji se tiču roditeljske odgovornosti rješava sud države članice koji je u skladu s njezinim člankom 3. nadležan za donošenje odluke o razvodu, ako je on prema nacionalnom pravu dotične države članice obvezan po službenoj dužnosti zajedno sa zahtjevom za razvod donijeti i odluku o pravu na skrb, mjerama ostvarivanja prava na kontakt s djetetom, uzdržavanju i korištenju obiteljskog stana?

      (1)  Uredba Vijeća (EZ) br. 2201/2003 od 27. studenoga 2003. o nadležnosti, priznavanju i izvršenju sudskih odluka u bračnim sporovima i u stvarima povezanim s roditeljskom odgovornošću, kojom se stavlja izvan snage Uredba (EZ) br. 1347/2000 (SL 2003., L 338, str. 1.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 19., svezak 3., str. 133.).


title: Predmet T-254/16: Presuda Općeg suda od 28. studenoga 2017. – Steel Invest & Finance (Luxembourg) protiv Komisije („Državne potpore — Sektor čelika — Potpore koje je Belgija dodijelila u korist više poduzetnika u sektoru čelika — Odluka kojom su potpore proglašene nespojivima s unutarnjim tržištem i kojom je naložen njihov povrat — Obveza obrazlaganja — Pojam državne potpore — Prednost — Kriterij privatnog ulagača”)

text:
               22.1.2018

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 22/35

         Presuda Općeg suda od 28. studenoga 2017. – Steel Invest & Finance (Luxembourg) protiv Komisije
   (Predmet T-254/16) (1)

   ((„Državne potpore - Sektor čelika - Potpore koje je Belgija dodijelila u korist više poduzetnika u sektoru čelika - Odluka kojom su potpore proglašene nespojivima s unutarnjim tržištem i kojom je naložen njihov povrat - Obveza obrazlaganja - Pojam državne potpore - Prednost - Kriterij privatnog ulagača”))
   (2018/C 022/47)
   Jezik postupka: francuski

      Stranke

      Tužitelj: Steel Invest & Finance (Luxembourg) SA (Strassen, Luksemburg) (zastupnik: E. van den Broucke, odvjetnik)

      Tuženik: Europska komisija (zastupnici: u početku É. Gippini Fournier i K. Herrmann, zatim É. Gippini Fournier, V. Bottka i G. Luengo, agenti)

      Predmet

   Zahtjev na temelju članka 263. UFEU-a za djelomično poništenje Odluke Komisije (EU) 2016/2041 od 20. siječnja 2016. o državnim potporama SA.33926 2013/C (ex 2013/NN, 2011/CP) koje je Belgija provela u korist grupe Duferco (SL 2016., L 314, str. 22.).

      Izreka

               1.

               Tužba se odbija.

               2.

               Steel Invest & Finance (Luxembourg) SA snosit će vlastite troškove.

               3.

               Europska komisija snosit će vlastite troškove.

      (1)  SL C 251, 11. 7. 2016.


title: Predmet C-246/16: Presuda Suda (prvo vijeće) od 23. studenoga 2017. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Commissione tributaria provinciale di Siracusa – Italija) – Enzo Di Maura protiv Agenzia delle Entrate – Direzione Provinciale di Siracusa (Zahtjev za prethodnu odluku — Porez na dodanu vrijednost (PDV) — Oporezivi iznos — Šesta direktiva 77/388/EEZ — Članak 11. dio C stavak 1. drugi podstavak — Ograničenje prava smanjenja oporezivog iznosa u slučaju neplaćanja ugovornog partnera — Margina prosudbe država članica pri prenošenju — Proporcionalnost razdoblja pretfinanciranja koje provodi poduzetnik)

text:
               22.1.2018

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 22/9

         Presuda Suda (prvo vijeće) od 23. studenoga 2017. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Commissione tributaria provinciale di Siracusa – Italija) – Enzo Di Maura protiv Agenzia delle Entrate – Direzione Provinciale di Siracusa
   (Predmet C-246/16) (1)

   ((Zahtjev za prethodnu odluku - Porez na dodanu vrijednost (PDV) - Oporezivi iznos - Šesta direktiva 77/388/EEZ - Članak 11. dio C stavak 1. drugi podstavak - Ograničenje prava smanjenja oporezivog iznosa u slučaju neplaćanja ugovornog partnera - Margina prosudbe država članica pri prenošenju - Proporcionalnost razdoblja pretfinanciranja koje provodi poduzetnik))
   (2018/C 022/10)
   Jezik postupka: talijanski

      Sud koji je uputio zahtjev

   Commissione tributaria provinciale di Siracusa

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelj: Enzo Di Maura

      Tuženik: Agenzia delle Entrate – Direzione Provinciale di Siracusa

      Izreka

   Članak 11. dio C stavak 1. drugi podstavak Šeste direktive Vijeća 77/388/EEZ od 17. svibnja 1977. o usklađivanju zakonodavstava država članica koja se odnose na poreze na promet – zajednički sustav poreza na dodanu vrijednost: jedinstvena osnovica za razrezivanje treba tumačiti na način da država članica smanjenje oporezivog iznosa za porez na dodanu vrijednost ne može podvrgavati neuspješnosti stečajnog postupka ako takav postupak može trajati dulje od deset godina.

      (1)  SL C 260, 18. 7. 2016.


title: Predmet T-475/16: Presuda Općeg suda od 30. studenoga 2017. – FTI Touristik protiv EUIPO-a – Prantner i Giersch (Fl) („Žig Europske unije — Postupak povodom prigovora — Prijava figurativnog žiga Europske unije Fl — Raniji figurativni žig Europske unije fly.de — Relativni razlog za odbijanje — Vjerojatnost dovođenja u zabludu — Sličnost znakova — Članak 8. stavak 1. točka (b) Uredbe (EZ) br. 207/2009 (koji je postao članak 8. stavak 1. točka (b) Uredbe (EU) 2017/1001)”)

text:
               22.1.2018

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 22/35

         Presuda Općeg suda od 30. studenoga 2017. – FTI Touristik protiv EUIPO-a – Prantner i Giersch (Fl)
   (Predmet T-475/16) (1)

   ((„Žig Europske unije - Postupak povodom prigovora - Prijava figurativnog žiga Europske unije Fl - Raniji figurativni žig Europske unije fly.de - Relativni razlog za odbijanje - Vjerojatnost dovođenja u zabludu - Sličnost znakova - Članak 8. stavak 1. točka (b) Uredbe (EZ) br. 207/2009 (koji je postao članak 8. stavak 1. točka (b) Uredbe (EU) 2017/1001)”))
   (2018/C 022/48)
   Jezik postupka: njemački

      Stranke

      Tužitelj: FTI Touristik GmbH (München, Njemačka) (zastupnik: A. Parr, odvjetnik)

      Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (zastupnik: D. Walicka, agent)

      Druge stranke u postupku pred žalbenim vijećem EUIPO-a, intervenijenti u postupku pred Općim sudom: Harald Prantner (Hambourg, Njemačka) i Daniel Giersch (Monaco, Monako) (zastupnici: S. Eble i Y.-A. Wolff, odvjetnici)

      Predmet

   Tužba protiv odluke petog žalbenog vijeća EUIPO-a od 16. lipnja 2016. (predmet R 480/2015–5) koja se odnosi na postupak povodom prigovora između društva FTI Touristik i H. Prantnera i D. Gierscha.

      Izreka

               1.

               Tužba se odbija.

               2.

               Društvu FTI Touristik GmbH se nalaže snošenje troškova.

      (1)  SL C 383, 17. 10. 2016.


title: Predmet C-606/17: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 20. listopada 2017. uputio Consiglio di Stato (Italija) – IBA Molecular Italy Srl protiv Azienda ULSS n. 3 i dr.

text:
               22.1.2018

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 22/22

         Zahtjev za prethodnu odluku koji je 20. listopada 2017. uputio Consiglio di Stato (Italija) – IBA Molecular Italy Srl protiv Azienda ULSS n. 3 i dr.
   (Predmet C-606/17)
   (2018/C 022/33)
   Jezik postupka: talijanski

      Sud koji je uputio zahtjev

   Consiglio di Stato

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelj: IBA Molecular Italy Srl

      Tuženici: Azienda ULSS n. 3, Regione Veneto, Ministero della Salute, Ospedale dell’Angelo di Mestre

      Prethodna pitanja

               1.

               Jesu li područjem primjene europskog zakonodavstva o dodjeli ugovora o javnim radovima, ugovora o javnim uslugama i ugovora o javnoj nabavi, a posebno područjem primjene članaka 1. i 2. Direktive 2004/18/EZ (1), obuhvaćene složene transakcije kojima javni naručitelj namjerava određenom gospodarskom subjektu izravno dodijeliti financiranje koje je u potpunosti namijenjeno proizvodnji proizvoda za besplatnu isporuku raznim javnim naručiteljima oslobođenim plaćanja bilo kakve naknade navedenom subjektu dobavljaču, a da pritom nije potrebno provesti natječajni postupak? Protivi li se, stoga, navedenom europskom zakonodavstvu nacionalno zakonodavstvo kojim se dopušta izravna dodjela financiranja namijenjenog proizvodnji proizvoda za besplatnu isporuku raznim javnim naručiteljima oslobođenim plaćanja bilo kakve naknade navedenom subjektu dobavljaču, a da pritom nije potrebno provesti natječajni postupak?

               2.

               Protivi li se europskom zakonodavstvu o dodjeli ugovora o javnim radovima, ugovora o javnim uslugama i ugovora o javnoj nabavi, a posebno člancima 1. i 2. Direktive 2004/18/EZ te člancima 49., 56., 105. i sljedećima Ugovora o Europskoj uniji, nacionalno zakonodavstvo koje, izjednačujući privatne „kategorizirane” bolnice s javnim bolnicama, njihovim uključivanjem u sustav planiranja nacionalnog javnog zdravstva, koje je uređeno posebnim ugovorima koji se razlikuju od uobičajenih akreditacijskih odnosa s drugim privatnim subjektima koji sudjeluju u sustavu pružanja zdravstvenih usluga, zbog neispunjenja zahtjeva za priznavanje kao tijela javnoga prava i preduvjeta za izravno sklapanje ugovora prema modelu in house providing, isključuje navedene subjekte iz nacionalnog i europskog prava o javnim ugovorima i u slučajevima u kojima su ti subjekti angažirani za besplatnu proizvodnju i isporuku javnim zdravstvenim ustanovama posebnih proizvoda potrebnih za obavljanje zdravstvene djelatnosti, i koji su istodobno primili javno namjensko financiranje za te isporuke?

      (1)  Direktiva 2004/18/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 31. ožujka 2004. o usklađivanju postupaka za sklapanje ugovora o javnim radovima, ugovora o javnoj nabavi robe te ugovora o javnim uslugama (SL L 134, str. 114.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 6., svezak 1., str. 156.)


title: Predmet T-633/16: Presuda Općeg suda od 29. studenoga 2017. – Bilde protiv Parlamenta („Pravilnik o isplati troškova i naknada zastupnicima u Europskom parlamentu — Naknada za parlamentarnu pomoć — Povrat neosnovano isplaćenih iznosa — Nadležnost glavnog tajnika — Electa una via — Prava obrane — Teret dokazivanja — Obveza obrazlaganja — Opravdana očekivanja — Politička prava — Jednako postupanje — Zlouporaba ovlasti — Neovisnost zastupnika — Pogreška koja se tiče činjenica — Proporcionalnost”)

text:
               22.1.2018

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 22/36

         Presuda Općeg suda od 29. studenoga 2017. – Bilde protiv Parlamenta
   (Predmet T-633/16) (1)

   ((„Pravilnik o isplati troškova i naknada zastupnicima u Europskom parlamentu - Naknada za parlamentarnu pomoć - Povrat neosnovano isplaćenih iznosa - Nadležnost glavnog tajnika - Electa una via - Prava obrane - Teret dokazivanja - Obveza obrazlaganja - Opravdana očekivanja - Politička prava - Jednako postupanje - Zlouporaba ovlasti - Neovisnost zastupnika - Pogreška koja se tiče činjenica - Proporcionalnost”))
   (2018/C 022/49)
   Jezik postupka: francuski

      Stranke

      Tužitelj: Dominique Bilde (Lagarde, Francuska) (zastupnik: G. Sauveur, odvjetnik)

      Tuženik: Europski parlament (zastupnici: G. Corstens i S. Seyr, agenti)

      Intervenijent u potporu tuženiku: Vijeće Europske unije (zastupnici: M. Bauer, R. Meyer i A. Jensen, agenti)

      Predmet

   Zahtjev koji se temelji na članku 263. UFEU-a za poništenje Odluke glavnog tajnika Parlamenta od 23. lipnja 2016. koja se odnosi na povrat od tužitelja iznosa od 40 320 eura, neosnovano isplaćenog na ime parlamentarne pomoći, kao i na poništenje obavijesti i provedbenih mjera te odluke sadržanih u dopisima glavnog direktora Glavne uprave za financije Parlamenta od 30. lipnja i 6. srpnja 2016., kao i pripadajuće obavijesti o dugovanju od 29. lipnja 2016., i s druge strane, zahtjev na temelju članka 268. UFEU-a za naknadu štete koju je tužitelj navodno pretrpio osobito zbog donošenja pobijane odluke.

      Izreka

               1.

               Tužba se odbija.

               2.

               Dominique Bilde snosit će, osim vlastitih, i troškove Europskog parlamenta.

               3.

               Vijeće Europske unije snosit će vlastite troškove.

      (1)  SL C 383, 17. 10. 2016.


title: Predmet C-612/17: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 24. listopada 2017. uputio Corte dei Conti (Italija) – Federazione Italiana Golf (FIG) protiv Istituto Nazionale di Statistica – ISTAT, Ministero dell’Economia e delle Finanze

text:
               22.1.2018

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 22/23

         Zahtjev za prethodnu odluku koji je 24. listopada 2017. uputio Corte dei Conti (Italija) – Federazione Italiana Golf (FIG) protiv Istituto Nazionale di Statistica – ISTAT, Ministero dell’Economia e delle Finanze
   (Predmet C-612/17)
   (2018/C 022/34)
   Jezik postupka: talijanski

      Sud koji je uputio zahtjev

   Corte dei Conti

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelj: Federazione Italiana Golf (FIG)

      Tuženici: Istituto Nazionale di Statistica – ISTAT, Ministero dell’Economia e delle Finanze

      Prethodna pitanja

               1.

               Treba li pojam „javno posredovanje u obliku općih odredbi primjenjivih na sve jedinice u okviru iste aktivnosti” iz stavka 20.15 Uredbe 549/2013/EU (1) (tzv. ESA 2010.) široko tumačiti na način da uključuje i ovlasti donošenja smjernica sportske naravi (tzv. soft law) i ovlasti priznavanja predviđene zakonom za potrebe stjecanja pravne osobnosti i obavljanja djelatnosti u sportskom sektoru, koje se općenito odnose na sve talijanske nacionalne sportske saveze?

               2.

               Treba li opći pokazatelj nadzora iz stavka 20.15 Uredbe 549/2013/EU (tzv. ESA 2010.) („sposobnost određivanja opće politike ili programa institucionalne jedinice”) tumačiti u materijalnom smislu kao sposobnost upravljanja, obvezivanja i uvjetovanja upravljačke aktivnosti neprofitnog subjekta, to jest, može li se tumačiti na način koji nije tehnički, odnosno kao da uključuje i vanjske nadzorne ovlasti koje su različite od onih utvrđenih posebnim pokazateljima nadzora iz točaka (a), (b), (c), (d) i (e) stavka 20.15 (kao što su, na primjer, ovlasti odobravanja proračuna, imenovanja revizorâ, odobravanja statutâ i određenih vrsta pravilnika, donošenje smjernica sportske naravi ili priznavanje u sportske svrhe?

               3.

               Mogu li se na temelju stavka 20.15 u vezi sa stavcima 4.125 i 4.126 Uredbe 549/2013/EU (tzv. ESA 2010.) uzeti u obzir članarine za potrebe prosudbe o postojanju ili nepostojanju javnog nadzora, te može li visoki iznos tih članarina, uključujući druge vlastite prihode, predstavljati dokaz o prisutnosti znatne sposobnosti samoodređenja neprofitnog subjekta s obzirom na posebnosti konkretnog slučaja?

      (1)  Uredba (EU) br. 549/2013 Europskog parlamenta i Vijeća od 21. svibnja 2013. o Europskom sustavu nacionalnih i regionalnih računa u Europskoj uniji (Tekst značajan za EGP) (SL L 174, str. 1) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 10., svezak 8., str. 3.; ispravak SL 2016., L 308, str. 64.)


title: Predmet C-250/16 P: Presuda Suda (deseto vijeće) od 16. studenoga 2017. – Ludwig-Bölkow-Systemtechnik GmbH protiv Europske komisije (Žalba — Arbitražna klauzula — Šesti okvirni program za istraživanje, tehnološki razvoj i demonstracijske aktivnosti (2002. – 2006.) — Povrat dijela iznosa isplaćenih žalitelju — Paušalne naknade)

text:
               22.1.2018

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 22/9

         Presuda Suda (deseto vijeće) od 16. studenoga 2017. – Ludwig-Bölkow-Systemtechnik GmbH protiv Europske komisije
   (Predmet C-250/16 P) (1)

   ((Žalba - Arbitražna klauzula - Šesti okvirni program za istraživanje, tehnološki razvoj i demonstracijske aktivnosti (2002. – 2006.) - Povrat dijela iznosa isplaćenih žalitelju - Paušalne naknade))
   (2018/C 022/11)
   Jezik postupka: njemački

      Stranke

      Žalitelj: Ludwig-Bölkow-Systemtechnik GmbH (zastupnik: M. Núñez Müller, Rechtsanwalt)

      Druga stranka u postupku: Europska komisija (zastupnici: T. Maxian Rusche i F. Moro, agenti)

      Izreka

               1.

               Žalba se odbija.

               2.

               Društvu Ludwig-Bölkow-Systemtechnik GmbH nalaže se snošenje troškova.

      (1)  SL C 222, 20. 6. 2016.


title: Predmet T-634/16: Presuda Općeg suda od 29. studenoga 2017. – Montel protiv Parlamenta („Pravilnik o isplati troškova i naknada zastupnicima u Europskom parlamentu — Naknada za parlamentarnu pomoć — Povrat neosnovano isplaćenih iznosa — Nadležnost glavnog tajnika — Electa una via — Prava obrane — Teret dokazivanja — Obveza obrazlaganja — Opravdana očekivanja — Politička prava — Jednako postupanje — Zlouporaba ovlasti — Neovisnost zastupnika — Pogreška koja se tiče činjenica — Proporcionalnost”)

text:
               22.1.2018

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 22/37

         Presuda Općeg suda od 29. studenoga 2017. – Montel protiv Parlamenta
   (Predmet T-634/16) (1)

   ((„Pravilnik o isplati troškova i naknada zastupnicima u Europskom parlamentu - Naknada za parlamentarnu pomoć - Povrat neosnovano isplaćenih iznosa - Nadležnost glavnog tajnika - Electa una via - Prava obrane - Teret dokazivanja - Obveza obrazlaganja - Opravdana očekivanja - Politička prava - Jednako postupanje - Zlouporaba ovlasti - Neovisnost zastupnika - Pogreška koja se tiče činjenica - Proporcionalnost”))
   (2018/C 022/50)
   Jezik postupka: francuski

      Stranke

      Tužitelj: Sophie Montel (Saint-Vit, Francuska) (zastupnik: G. Sauveur, odvjetnik)

      Tuženik: Europski parlament (zastupnici: G. Corstens i S. Seyr, agenti)

      Intervenijent u potporu tuženiku: Vijeće Europske unije (zastupnici: M. Bauer, R. Meyer A. Jensen, agenti)

      Predmet

   S jedne strane, zahtjev koji se temelji na članku 263. UFEU-a za poništenje Odluke glavnog tajnika Parlamenta od 24. lipnja 2016. koja se odnosi na povrat od tužitelja iznosa od 77 276,42 eura, neosnovano isplaćenog na ime parlamentarne pomoći, kao i na poništenje obavijesti i provedbenih mjera te odluke sadržanih u dopisima glavnog direktora Glavne uprave za financije Parlamenta od 5. i 6. srpnja 2016., kao i pripadajuće obavijesti o dugovanju od 4. srpnja 2016., i s druge strane, zahtjev na temelju članka 268. UFEU-a za naknadu štete koju je tužitelj navodno pretrpio osobito zbog donošenja pobijane odluke.

      Izreka

               1.

               Odluka glavnog tajnika Parlamenta od 24. lipnja 2016. koja se odnosi na povrat od Sophie Montel iznosa od 77 276,42 eura neosnovano isplaćenog na temelju parlamentarne pomoći, kao i pripadajuća obavijest o dugovanju od 4. srpnja 2016. poništavaju se u dijelu u kojem se odnose na iznose isplaćene u razdoblju između veljače i travnja 2015.

               2.

               U preostalom dijelu tužba se odbija.

               3.

               S. Montel, Europski parlament i Vijeće Europske unije snosit će vlastite troškove.

      (1)  SL C 383, 17. 10. 2016.


title: Predmet C-251/16: Presuda Suda (četvrto vijeće) od 22. studenoga 2017. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Supreme Court – Irska) – Edward Cussens, John Jennings, Vincent Kingston protiv T. G. Brosnana (Zahtjev za prethodnu odluku — Zajednički sustav poreza na dodanu vrijednost (PDV) — Šesta direktiva 77/388/EEZ — Članak 4. stavak 3. točka (a) i članak 13. slovo B točka (g) — Izuzeće isporuka objekata i zemljišta na kojima su oni smješteni, osim isporuka iz članka 4. stavka 3. točke (a) — Načelo zabrane zlouporabe — Primjenjivost u slučaju nepostojanja nacionalnih odredaba koje prenose to načelo — Načela pravne sigurnosti i zaštite legitimnih očekivanja)

text:
               22.1.2018

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 22/10

         Presuda Suda (četvrto vijeće) od 22. studenoga 2017. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Supreme Court – Irska) – Edward Cussens, John Jennings, Vincent Kingston protiv T. G. Brosnana
   (Predmet C-251/16) (1)

   ((Zahtjev za prethodnu odluku - Zajednički sustav poreza na dodanu vrijednost (PDV) - Šesta direktiva 77/388/EEZ - Članak 4. stavak 3. točka (a) i članak 13. slovo B točka (g) - Izuzeće isporuka objekata i zemljišta na kojima su oni smješteni, osim isporuka iz članka 4. stavka 3. točke (a) - Načelo zabrane zlouporabe - Primjenjivost u slučaju nepostojanja nacionalnih odredaba koje prenose to načelo - Načela pravne sigurnosti i zaštite legitimnih očekivanja))
   (2018/C 022/12)
   Jezik postupka: engleski

      Sud koji je uputio zahtjev

   Supreme Court

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelji: Edward Cussens, John Jennings, Vincent Kingston

      Tuženik: T. G. Brosnan

      Izreka

               1.

               Načelo zabrane zlouporaba treba tumačiti na način da se ono, neovisno o nacionalnoj mjeri kojom ga se provodi u nacionalnom pravnom poretku, može izravno primijeniti kako bi se odbilo izuzeti od poreza na dodanu vrijednost prodaju nekretnina, poput one o kojoj je riječ u glavnom postupku, izvršenu prije objave presude od 21. veljače 2006., Halifax i dr. (C-255/02, EU:C:2006:121), pri čemu se to ne protivi načelima pravne sigurnosti i zaštite legitimnih očekivanja.

               2.

               Šestu direktivu Vijeća 77/388/EEZ od 17. svibnja 1977. o usklađivanju zakonodavstava država članica koja se odnose na poreze na promet – zajednički sustav poreza na dodanu vrijednost: jedinstvena osnovica za razrezivanje treba tumačiti na način da, u slučaju kada radnje o kojima je riječ u glavnom postupku treba prekvalificirati primjenom načela zabrane zlouporaba, one od tih radnji koje ne čine takvu zlouporabu mogu se oporezovati porezom na dodanu vrijednost na temelju relevantnih odredaba nacionalnog propisa koji takvo oporezivanje propisuje.

               3.

               Načelo zabrane zlouporaba treba tumačiti na način da, kako bi se na temelju točke 75. presude od 21. veljače 2006., Halifax i dr. (C-255/02, EU:C:2006:121), utvrdilo je li osnovni cilj radnji o kojima je riječ u glavnom postupku ostvarivanje porezne prednosti, cilj ugovora o najmu koji su prethodili prodaji nekretnina o kojima je riječ u glavnom postupku u obzir valja uzeti izolirano.

               4.

               Načelo zabrane zlouporaba treba tumačiti na način da isporuke nekretnina, poput onih o kojima je riječ u glavnom postupku, mogu dovesti do ostvarivanja porezne prednosti suprotno cilju relevantnih odredaba Šeste direktive 77/388/EEZ ako njihov vlasnik ili najmoprimac nije još stvarno upotrijebio te nekretnine prije njihove prodaje trećim kupcima. Na sudu je koji je uputio zahtjev da provjeri je li to tako u okviru spora u glavnom postupku.

               5.

               Načelo zabrane zlouporaba treba tumačiti na način da ga valja primijeniti na situaciju poput one u glavnom postupku, koja se tiče mogućeg izuzimanja određene radnje isporučivanja nekretnina od poreza na dodanu vrijednost.

      (1)  SL C 243, 4. 7. 2016.


title: Predmet T-750/17: Tužba podnesena 10. studenoga 2017. – Izba Gospodarcza Producentów i Operatorów Urządzeń Rozrywkowych protiv Komisije

text:
               22.1.2018

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 22/51

         Tužba podnesena 10. studenoga 2017. – Izba Gospodarcza Producentów i Operatorów Urządzeń Rozrywkowych protiv Komisije
   (Predmet T-750/17)
   (2018/C 022/68)
   Jezik postupka: engleski

      Stranke

      Tužitelj: Izba Gospodarcza Producentów i Operatorów Urządzeń Rozrywkowych (Varšava, Poljska) (zastupnik: P. Hoffman, odvjetnik)

      Tuženik: Europska komisija

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

               —

               poništi odluku Europske komisije od 29. kolovoza 2017. o odbijanju pristupa komentarima Europske komisije i detaljnom mišljenju Republike Malte, koje je izneseno u okviru postupka prijave 2016/398/PL u vezi s izmjenom poljskog zakona o igrama na sreću;

               —

               Komisiji naloži snošenje vlastitih i tužiteljevih troškova.

      Tužbeni razlozi i glavni argumenti

   U prilog osnovanosti tužbe tužitelj ističe osam tužbenih razloga.

               1.

               Prvi tužbeni razlog, koji se temelji na iskrivljavanju činjenica i povredi članka 296. UFEU-a

                           —

                           Tužitelj tvrdi da se odluka temelji na određenom broju činjenično pogrešnih izjava, uključujući i tvrdnju da je prijavljena mjera bila odgovor na Komisijinu opomenu i da je njezina svrha bila pokazati koje je to korake Poljska poduzela kako bi ispravila povredu obveze na koju se odnosila ta opomena, to jest određene uvjete za dobivanje licencija za pružanje usluga igara na sreću u Poljskoj, iako je u biti navedene uvjete Poljska uklonila prije više od dvije godine i iako prijavljena mjera nije imala nikakve veze s Komisijinom opomenom.

               2.

               Drugi tužbeni razlog, koji se temelji na povredi uvodnih izjava 3., 7. i 9., članka 5. stavka 4. Direktive 2015/1535 (1) i članka 4. stavka 2. trećeg podstavka Uredbe 1049/2001 (2)

                           —

                           Tužitelj, s obzirom na presudu Suda u predmetu C-331/15 P, Francuska/Schlyter, (3) tvrdi da je Komisija, time što je primijenila opću pretpostavku i time što nije dokazala da bi otkrivanje zatraženih dokumenata konkretno i stvarno ugrozilo postupak zbog povrede obveze, povrijedila načelo transparentnosti svojstveno Direktivi 2015/1535.

               3.

               Treći tužbeni razlog, koji se temelji na povredi članka 4. stavka 2. trećeg podstavka Uredbe 1049/2001 i članka 296. UFEU-a

                           —

                           Tužitelj tvrdi da Komisija, zbog trajanja postupka zbog povrede obveze i svojeg navodnog propusta da u razumnom roku provede bilo kakve stvarne radnje u njegovu okviru, svoje odbijanje ne može temeljiti na potrebi zaštite svrhe tog postupka.

               4.

               Četvrti tužbeni razlog, koji se temelji na povredi članka 4. stavka 2. trećeg podstavka Uredbe 1049/2001 i članka 296. UFEU-a te na iskrivljavanju činjenica

                           —

                           Tužitelj tvrdi da zatraženi dokumenti nisu pokriveni nikakvom općom pretpostavkom. Komisijina tvrdnja da postoji „neraskidiva veza” između postupka prijave i postupka zbog povrede obveze je činjenično pogrešna i previše nejasna. U svakom slučaju Komisija ne može dokazati da su dokumenti pokriveni općom pretpostavkom, jer to ovisi isključivo o tome jesu li oni dio spisa koji se odnosi na povredu obveze. Točan kriterij koji pokazuje je li dokument dio tog spisa je taj je li ga Komisija posjedovala u okviru planiranog postupka zbog povrede obveze ili onog u tijeku, to jest je li ga podnijela, primila, naručila itd., u okviru navedenog postupka ili u svrhu njegova pokretanja. Tužitelj tvrdi da tom kriteriju u ovom slučaju nije udovoljeno.

               5.

               Peti tužbeni razlog, koji se temelji na povredi članka 4. stavka 2. Uredbe 1049/2001 i članka 296. UFEU-a

                           —

                           Sama činjenica da Komisija namjerava uzeti u obzir detaljno mišljenje Malte i iskoristiti ga u svojem dijalogu s Poljskom u okviru postupka zbog povrede obveze koji je u tijeku ne može opravdati odbijanje njegova otkrivanja.

               6.

               Šesti tužbeni razlog, koji se temelji na povredi članka 4. stavka 2. Uredbe 1049/2001

                           —

                           Tužitelj tvrdi da, s obzirom na trajanje postupka zbog povrede obveze i s obzirom na sadržaj, narav i kontekst zatraženih dokumenata, njihovo otkrivanje nikako ne može ugroziti zaštitu tog postupaka, čime je oborena opća pretpostavka neotkrivanja.

               7.

               Sedmi tužbeni razlog, koji se temelji na povredi članka 4. stavka 6. Uredbe 1049/2001 i članka 296. UFEU-a
               Tužitelj tvrdi da je Komisija u svakom slučaju trebala djelomično otkriti zatražene dokumente, to jest nakon otklanjanja navoda u vezi s pitanjima koja se tiču pružanja usluga internetskih igara na sreću koje su predmet postupka zbog povrede obveze.

               8.

               Osmi tužbeni razlog, koji se temelji na povredi članka 4. stavka 2. Uredbe 1049/2001 i članka 296. UFEU-a
               Tužitelj tvrdi da postoji prevladavajući javni interes koji se sastoji u tome da se dozna za Komisijinu reakciju na prijavljenu mjeru kojom se povrjeđuju temeljne slobode i prava Unije. Tvrdi da Komisija nije objasnila zašto smatra da je taj interes manje važan od interesa neotkrivanja.

      (1)  Direktiva (EU) 2015/1535 Europskog parlamenta i Vijeća od 9. rujna 2015. o utvrđivanju postupka pružanja informacija u području tehničkih propisa i pravila o uslugama informacijskog društva (Tekst značajan za EGP) (SL 2015., L 241, str. 1.).

      (2)  Uredba (EZ) 1049/2001 Europskog parlamenta i Vijeća od 30. svibnja 2001. o javnom pristupu dokumentima Europskog parlamenta, Vijeća i Komisije (SL 2001., L 145, str. 43.).

      (3)  Presuda od 7. rujna 2017., Francuska/Schlyter (C-331/15 P, EU: C:2017:639).


title: Predmet T-687/16: Presuda Općeg suda od 30. studenoga 2017. – Koton Mağazacilik Tekstil Sanayi ve Ticaret protiv EUIPO-a –Nadal Esteban (STYLO & KOTON) („Žig Europske unije — Postupak za proglašavanje žiga ništavim — Figurativni žig Europske unije STYLO & KOTON — Apsolutni razlog za odbijanje — Članak 52. stavak 1. točka (b) Uredbe (EZ) br. 207/2009 (koji je postao članak 59. stavak 1. točka (b) Uredba (EU) 2017/1001) — Nepostojanje zle vjere”)

text:
               22.1.2018

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 22/37

         Presuda Općeg suda od 30. studenoga 2017. – Koton Mağazacilik Tekstil Sanayi ve Ticaret protiv EUIPO-a –Nadal Esteban (STYLO & KOTON)
   (Predmet T-687/16) (1)

   ((„Žig Europske unije - Postupak za proglašavanje žiga ništavim - Figurativni žig Europske unije STYLO & KOTON - Apsolutni razlog za odbijanje - Članak 52. stavak 1. točka (b) Uredbe (EZ) br. 207/2009 (koji je postao članak 59. stavak 1. točka (b) Uredba (EU) 2017/1001) - Nepostojanje zle vjere”))
   (2018/C 022/51)
   Jezik postupka: engleski

      Stranke

      Tužitelj: Koton Mağazacilik Tekstil Sanayi ve Ticaret AŞ (Istanbul, Turska) (zastupnici: J. Güell Serra i E. Stoyanov Edissonov, odvjetnici)

      Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (zastupnik: J. Crespo Carrillo, agent)

      Druga stranka u postupku pred žalbenim vijećem EUIPO-a, intervenijent u postupku pred Općim sudom: Joaquín Nadal Esteban (Alcobendas, Španjolska) (zastupnik: J. Donoso Romero, odvjetnik)

      Predmet

   Tužba protiv odluke drugog žalbenog vijeća EUIPO-a od 14. lipnja 2016. (predmet R 1779/2015-2) koja se odnosi na postupak za proglašavanje žiga ništavim između društva Koton Mağazacilik Tekstil Sanayi ve Ticaret J. Nadala Estebana.

      Izreka

               1.

               Tužba se odbija.

               2.

               Društvu Koton Mağazacilik Tekstil Sanayi ve Ticaret AŞ se nalaže snošenje troškova.

      (1)  SL C 410, 7. 11. 2016.


title: Predmet C-308/16: Presuda Suda (drugo vijeće) od 16. studenoga 2017. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Naczelny Sąd Administracyjny – Poljska) – Kozuba Premium Selection sp. z o.o. protiv Dyrektor Izby Skarbowej w Warszawie (Zahtjev za prethodnu odluku — Oporezivanje — Zajednički sustav poreza na dodanu vrijednost (PDV) — Direktiva 2006/112/EZ — Članak 12. stavci 1. i 2. — Članak 135. stavak 1. točka (j) — Oporezive transakcije — Izuzeće isporuke objekta — Pojam „prvo useljenje” — Pojam ‚prenamjena’)

text:
               22.1.2018

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 22/11

         Presuda Suda (drugo vijeće) od 16. studenoga 2017. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Naczelny Sąd Administracyjny – Poljska) – Kozuba Premium Selection sp. z o.o. protiv Dyrektor Izby Skarbowej w Warszawie
   (Predmet C-308/16) (1)

   ((Zahtjev za prethodnu odluku - Oporezivanje - Zajednički sustav poreza na dodanu vrijednost (PDV) - Direktiva 2006/112/EZ - Članak 12. stavci 1. i 2. - Članak 135. stavak 1. točka (j) - Oporezive transakcije - Izuzeće isporuke objekta - Pojam „prvo useljenje” - Pojam ‚prenamjena’))
   (2018/C 022/14)
   Jezik postupka: poljski

      Sud koji je uputio zahtjev

   Naczelny Sąd Administracyjny

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelj: Kozuba Premium Selection sp. z o.o.

      Tuženik: Dyrektor Izby Skarbowej w Warszawie

      Izreka

   Članak 12. stavke 1. i 2. i članak 135. stavak 1. točku (j) Direktive Vijeća 2006/112/EZ od 28. studenoga 2006. o zajedničkom sustavu poreza na dodanu vrijednost treba tumačiti na način da im je protivna nacionalna odredba poput one u glavnom postupku, koja izuzeće od plaćanja poreza na dodanu vrijednost kada je riječ o isporuci objekta uvjetuje time da je do njegova prvog useljenja došlo u okviru oporezive transakcije. Te iste odredbe treba tumačiti na način da im se ne protivi to što se spomenutom nacionalnom odredbom navedeno izuzeće uvjetuje time da – u slučaju „poboljšanja” postojećeg objekta – učinjeni troškovi ne prelaze 30 % njegove prvotne vrijednosti, ako se pojam „poboljšanje” tumači na isti način kao pojam „prenamjena” iz članka 12. stavka 2. Direktive 2006/112, to jest tako da je predmetni objekt morao pretrpjeti znatne izmjene učinjene radi promjene njegove namjene ili znatne promjene uvjeta njegova korištenja.

      (1)  SL C 335, 12. 9. 2016.


title: Predmet T-244/17: Rješenje Općeg suda od 17. studenoga 2017. – António Conde & Companhia protiv Komisije

text:
               22.1.2018

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 22/62

         Rješenje Općeg suda od 17. studenoga 2017. – António Conde & Companhia protiv Komisije
   (Predmet T-244/17) (1)

   (2018/C 022/84)
   Jezik postupka: engleski
   Predsjednik prvog vijeća odredio je brisanje predmeta.

      (1)  SL C 231, 17. 7. 2017.


title: Predmet C-381/16: Presuda Suda (deseto vijeće) od 23. studenoga 2017. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Tribunal Supremo – Španjolska) – Salvador Benjumea Bravo de Laguna protiv Estebana Torrasa Ferrazzuola (Zahtjev za prethodnu odluku — Uredba (EZ) br. 207/2009 — Žig Europske unije — Članak 16. — Žig kao predmet vlasništva — Postupanje sa žigovima Zajednice kao s nacionalnim žigovima — Članak 18. — Prijenos žiga registriranog na ime trgovačkog zastupnika ili predstavnika osobe koja je nositelj tog žiga — Nacionalna odredba koja daje mogućnost podnošenja vlasničke tužbe za nacionalni žig koji je registriran povredom prava nositelja ili povredom zakonske ili ugovorne obveze — Sukladnost s Uredbom br. 207/2009)

text:
               22.1.2018

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 22/13

         Presuda Suda (deseto vijeće) od 23. studenoga 2017. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Tribunal Supremo – Španjolska) – Salvador Benjumea Bravo de Laguna protiv Estebana Torrasa Ferrazzuola
   (Predmet C-381/16) (1)

   ((Zahtjev za prethodnu odluku - Uredba (EZ) br. 207/2009 - Žig Europske unije - Članak 16. - Žig kao predmet vlasništva - Postupanje sa žigovima Zajednice kao s nacionalnim žigovima - Članak 18. - Prijenos žiga registriranog na ime trgovačkog zastupnika ili predstavnika osobe koja je nositelj tog žiga - Nacionalna odredba koja daje mogućnost podnošenja vlasničke tužbe za nacionalni žig koji je registriran povredom prava nositelja ili povredom zakonske ili ugovorne obveze - Sukladnost s Uredbom br. 207/2009))
   (2018/C 022/16)
   Jezik postupka: španjolski

      Sud koji je uputio zahtjev

   Tribunal Supremo

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelj: Salvador Benjumea Bravo de Laguna

      Tuženik: Esteban Torras Ferrazzuolo

      Izreka

   Članke 16. i 18. Uredbe Vijeća (EZ) br. 207/2009 od 26. veljače 2009. o [žigu Europske unije] treba tumačiti na način da im se ne protivi primjena s obzirom na žig Europske unije nacionalne odredbe poput one u glavnom postupku, na temelju koje osoba oštećena registracijom žiga koja je zatražena povredom njezinih prava ili povredom zakonske ili ugovorne obveze ima pravo zahtijevati vlasništvo navedenog žiga, pod uvjetom da predmetna situacija ne ulazi u one obuhvaćene člankom 18. te uredbe.

      (1)  SL C 335, 12. 9. 2016.


title: Nalog Suda оd 11. listopada 2017. u predmetu E-7/12 COSTS – Schenker North AB, Schenker Privpak AB i Schenker Privpak AS protiv Nadzornog tijela EFTA-e (Odmjeravanje troškova – Troškovi za koje je moguć povrat – Zatezne kamate)

text:
               25.1.2018

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 27/21

         NALOG SUDA
   оd 11. listopada 2017.
   u predmetu E-7/12 COSTS
   Schenker North AB, Schenker Privpak AB i Schenker Privpak AS protiv Nadzornog tijela EFTA-e

      (Odmjeravanje troškova – Troškovi za koje je moguć povrat – Zatezne kamate)

   (2018/C 27/09)
   U predmetu E-7/12 COSTS, Schenker North AB, Schenker Privpak AB i Schenker Privpak AS protiv Nadzornog tijela EFTA-e – ZAHTJEV za odmjeravanje troškova koje je dodijelio Sud Europske unije presudom od 9. srpnja 2013. u predmetu E-7/12 Schenker North i ostali protiv Nadzornog tijela EFTA-e (Izvješće Suda EFTA-e [2013] 356), Sud, u sastavu Carl Baudenbacher, predsjednik i sudac izvjestitelj, Per Christiansen i Ása Ólafsdóttir (ad hoc), suci, donio je 11. listopada 2017. nalog kao u izreci:

               1.

               Ukupni preostali troškovi koje Nadzorno tijelo EFTA-e mora isplatiti podnositeljima zahtjeva utvrđuju se na 63 095 EUR.

               2.

               Zatezne kamate na iznos naplaćivat će se od datuma dostave ovog naloga do datuma isplate; kamatna stopa koja će se primijeniti izračunava se na temelju stope koju Europska središnja banka primjenjuje u svojim najvažnijim operacijama refinanciranja na prvi kalendarski dan u mjesecu dospijeća plaćanja, uvećane za tri i pol postotna boda.


               25.1.2018

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 27/22

         Zahtjev Oslo tringretta za savjetodavno mišljenje Suda EFTA-e od 25. rujna 2017. u predmetu Henrik Kristoffersen protiv Norveškog skijaškog saveza
   (Predmet E-8/17)
   (2018/C 27/10)
   Dopisom Sudu EFTA-e od 25. rujna 2017., zaprimljenim u pisarnicu Suda 25. rujna 2017., Okružni sud u Oslu (Oslo tingrett) podnio je zahtjev za savjetodavno mišljenje u predmetu Henrik Kristoffersen protiv Norveškog skijaškog saveza o sljedećim pitanjima:

               1.

               Koji se pravni kriteriji osobito uzimaju u obzir pri procjeni toga smatra li se sustav nacionalnog sportskog saveza za prethodnu kontrolu i odobravanje individualnih sponzorskih ugovora te vrste – prije nego se prava na takve oznake prenesu iz saveza – ograničenjem sportaševe slobode pružanja usluga u skladu s člankom 36. Sporazuma o EGP-u ili Direktivom 2006/123/EZ (Direktiva o uslugama)?

                           a)

                           U kojoj je mjeri primjenjiv test ograničavanja koji je prethodno, među ostalim u predmetu C-51/96, opisao Sud Europske unije za regulatorni okvir kojim se uređuje sport? Zahtijevaju li se člankom 16. ili drugim odredbama Direktive o uslugama izmjene testa ograničavanja?

               2.

               Koji se pravni kriteriji osobito uzimaju u obzir pri procjeni toga smatra li se konkretno neodobravanje nacionalnog sportskog saveza individualnih sponzorskih ugovora o takvim oznakama za profesionalne sportaše nacionalnog tima – čime savez zadržava prava na te oznake – ograničenjem sportaševe slobode pružanja usluga u skladu s člankom 36. Sporazuma o EGP-u ili Direktivom 2006/123/EZ (Direktiva o uslugama)?

                           a)

                           Kako će utjecati na ocjenu to da je nacionalni sportski savez već ušao u valjani ugovor s glavnim sponzorom nacionalnog tima o isticanju loga oznake o kojoj je riječ na kacigama/pokrivalima za glavu? Hoće li to biti važno pri procjeni toga postoji li ograničenje ili pak pri procjeni toga postoji li objektivan i dostatan razlog za odbijanje?

                     Ustanovi li se da zabrana postoji;

               3.

               Mogu li se zajedničke uredbe (programa odobravanja) nacionalnog sportskog saveza za potencijalnu upotrebu oznaka iz individualnog ugovora sportaša smatrati programom odobrenja u smislu članka 4. stavka 6. Direktive 2006/123/EZ (Direktiva o uslugama)?

                           a)

                           U tom slučaju, podliježe li program odobravanja, reguliran člancima 9. i 10. Poglavlja 3. – o slobodi poslovnog nastana za pružatelje usluga – za norveškog građanina i člana nacionalnog tima koji sudjeluje u financijskoj aktivnosti povezanoj s njegovim članstvom u nacionalnom timu, regulatornom okviru nacionalnog sportskog saveza? Ili se taj program regulira člankom 16.; u suprotnom; što čini pravni kriterij za ispravnu klasifikaciju?

               4.

               Pri procjeni zakonitosti programa – bilo u skladu s člankom 36. Ugovora o EGP-u ili člancima 9., 10. ili 16. Direktive o uslugama – treba li nacionalni sud razmatrati odredbe uredbi i odbijanje kao zaseban slučaj ili treba uzeti u obzir i sljedeće:

                           —

                           razloge saveza za zadržavanje marketinških prava, uključujući odlučivanje o financiranju nacionalnih timova i ostale svrhe dohotka?

                           —

                           opće mogućnosti sportaša da sudjeluje u financijskim aktivnostima, uključujući prava sklapanja sponzorskih ugovora s proizvođačima opreme i bilo kojih drugih marketinških ugovora?

                           —

                           S obzirom na navedeno, smatraju li se program odobravanja ili uskraćivanje suglasnosti legitimno opravdanima i proporcionalnima?

               5.

               Kakav utjecaj na procjenu zakonitosti ima to što odobravanje individualnih ugovora u pogledu tih oznaka ovisi o slobodnoj odluci saveza?

               6.

               Koji su postupovni uvjeti, ako postoje, predviđeni člankom 13. Direktive 2006/123/EZ ili člankom 36. Ugovora o EGP-u za postupanje i odlučivanje unutar programa odobravanja nacionalnog sportskog saveza za individualne marketinške ugovore (sponzorske ugovore) o komercijalnim oznakama i koje su posljedice neispunjavanja nekog od tih postupovnih uvjeta u skladu s pravom EGP-a?


title: Nalog Suda оd 11. listopada 2017. u predmetu E-14/11 COSTS – Schenker North AB, Schenker Privpak AB i Schenker Privpak AS protiv Nadzornog tijela EFTA-e (Odmjeravanje troškova – Troškovi za koje je moguć povrat – Zatezne kamate)

text:
               25.1.2018

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 27/21

         NALOG SUDA
   оd 11. listopada 2017.
   u predmetu E-14/11 COSTS
   Schenker North AB, Schenker Privpak AB i Schenker Privpak AS protiv Nadzornog tijela EFTA-e

      (Odmjeravanje troškova – Troškovi za koje je moguć povrat – Zatezne kamate)

   (2018/C 27/08)
   U predmetu E-14/11 COSTS, Schenker North AB, Schenker Privpak AB i Schenker Privpak AS protiv Nadzornog tijela EFTA-e – ZAHTJEV za odmjeravanje troškova koje je dodijelio Sud Europske unije presudom od 21. prosinca 2012. u predmetu E-14/11 Schenker North i ostali protiv Nadzornog tijela EFTA-e (Izvješće Suda EFTA-e [2012] 1178), Sud, u sastavu Carl Baudenbacher, predsjednik i sudac izvjestitelj, Per Christiansen i Ása Ólafsdóttir (ad hoc), suci, donio je 11. listopada 2017. nalog kao u izreci:

               1.

               ukupni preostali troškovi koje Nadzorno tijelo EFTA-e mora isplatiti podnositeljima zahtjeva utvrđuju se na 95 944 EUR;

               2.

               zatezne kamate na iznos naplaćivat će se od datuma dostave ovog naloga do datuma isplate; kamatna stopa koja će se primijeniti izračunava se na temelju stope koju Europska središnja banka primjenjuje u svojim najvažnijim operacijama refinanciranja na prvi kalendarski dan u mjesecu dospijeća plaćanja, uvećane za tri i pol postotna boda.


title: Predmet T-401/11 P RENV-RX: Presuda Općeg suda od 7. prosinca 2017. – Missir Mamachi di Lusignano i dr. protiv Komisije („Žalba — Javna služba — Dužnosnici — Ubojstvo dužnosnika i njegove supruge — Pravilo o podudarnosti između zahtjeva, upravne žalbe i tužbe za naknadu štete — Obveza osiguravanja sigurnosti osoblja zaposlenog u službi Unije — Uzročna veza — Imovinska šteta — Solidarna odgovornost — Uzimanje u obzir davanja predviđenih Pravilnikom — Neimovinska šteta — Odgovornost institucije za neimovinsku štetu preminulog dužnosnika — Odgovornost institucije za neimovinsku štetu nasljednika preminulog dužnosnika”)

text:
               29.1.2018

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 32/19

         Presuda Općeg suda od 7. prosinca 2017. – Missir Mamachi di Lusignano i dr. protiv Komisije
   (Predmet T-401/11 P RENV-RX) (1)

   ((„Žalba - Javna služba - Dužnosnici - Ubojstvo dužnosnika i njegove supruge - Pravilo o podudarnosti između zahtjeva, upravne žalbe i tužbe za naknadu štete - Obveza osiguravanja sigurnosti osoblja zaposlenog u službi Unije - Uzročna veza - Imovinska šteta - Solidarna odgovornost - Uzimanje u obzir davanja predviđenih Pravilnikom - Neimovinska šteta - Odgovornost institucije za neimovinsku štetu preminulog dužnosnika - Odgovornost institucije za neimovinsku štetu nasljednika preminulog dužnosnika”))
   (2018/C 032/25)
   Jezik postupka: talijanski

      Stranke

      Tužitelji: Stefano Missir Mamachi di Lusignano (Šangaj, Kina) i 6 drugih tužitelja čija se imena navode u prilogu presudi (zastupnici: F. Di Gianni, G. Coppo i A. Scalini, odvjetnici)

      Tuženik: Europska komisija (zastupnici: G. Gattinara i D. Martin, agenti)

      Predmet

   Žalba protiv presude Službeničkog suda Europske unije (prvo vijeće) od 12. svibnja 2011., Missir Mamachi di Lusignano/Komisija (F-50/09, EU:F:2011:55), kojom se traži ukidanje te presude.

      Izreka

               1.

               Ukida se presuda od 12. svibnja 2011., Missir Mamachi di Lusignano/Komisija (F-50/09), u dijelu u kojem je Službenički sud Europske unije prihvatio argument o postojanju zapreke vođenju postupka koji je Europska komisija iznijela protiv zahtjeva za naknadu neimovinske štete koju su pretrpjeli Carlo Missir Mamachi di Lusignano, Giustina Missir Mamachi di Lusignano, Filiberto Missir Mamachi di Lusignano i Tommaso Missir Mamachi di Lusignano, potonja dva zastupana po Anne Sintobin.

               2.

               Ukida se presuda od 12. svibnja 2011., Missir Mamachi di Lusignano/Komisija (F-50/09), u dijelu u kojem je Službenički sud prihvatio argument o postojanju zapreke vođenju postupka koji je Komisija iznijela protiv zahtjeva za naknadu neimovinske štete koju je pretrpio Livio Missir Mamachi di Lusignano.

               3.

               Ukida se presuda od 12. svibnja 2011., Missir Mamachi di Lusignano/Komisija (F-50/09), u dijelu u kojem je Službenički sud ograničio odgovornost Komisije na visinu od 40 % imovinske štete koju su pretrpjeli Carlo Missir Mamachi di Lusignano, Giustina Missir Mamachi di Lusignano, Filiberto Missir Mamachi di Lusignano i Tommaso Missir Mamachi di Lusignano, potonja dva zastupana po Anne Sintobin.

               4.

               U preostalom dijelu žalba se odbija.

               5.

               Komisiji se nalaže solidarna isplata iznosa od 3 milijuna eura, umanjenog za iznos davanja predviđenih Pravilnikom koja se smatraju dijelom tog iznosa a isplaćena su ili trebaju biti isplaćena Carlu Missiru Mamachiju di Lusignano, Giustini Missir Mamachi di Lusignano, Filibertu Missiru Mamachiju di Lusignano i Tommasu Missiru Mamachiju di Lusignano, potonja dva zastupana po Anne Sintobin, na ime imovinske štete koju su pretrpjeli.

               6.

               Komisiji se nalaže solidarna isplata iznosa od 100 000 eura Carlu Missiru Mamachiju di Lusignano, na ime pretrpljene neimovinske štete

               7.

               Komisiji se nalaže solidarna isplata iznosa od 100 000 eura Giustini Missir Mamachi di Lusignano, na ime pretrpljene neimovinske štete.

               8.

               Komisiji se nalaže solidarna isplata iznosa od 100 000 eura Tommasu Missiru Mamachiju di Lusignano, zastupanom po A. Sintobin, na ime pretrpljene neimovinske štete.

               9.

               Komisiji se nalaže solidarna isplata iznosa od 100 000 eura Filibertu Missiru Mamachiju di Lusignano, zastupanom po A. Sintobin, na ime pretrpljene neimovinske štete.

               10.

               Komisiji se nalaže solidarna isplata ukupnog iznosa od 50 000 eura Stefanu Missiru Mamachiju di Lusignano i drugim tužiteljima čija se imena navode u prilogu, kao nasljednicima Livija Missira Mamachija di Lusignano, na ime pretrpljene neimovinske štete.

               11.

               Naknade iz gornjih točaka 6. do 10. uvećat će se za zatezne kamate tekuće od objave ove presude do potpune isplate, po stopi koju određuje Europska središnja banka za svoje glavne aktivnosti refinanciranja uvećanoj za dva postotna boda.

               12.

               U preostalom dijelu tužba se odbija.

               13.

               Komisiji se nalaže snošenje troškova vezanih uz žalbeni postupak.

               14.

               Komisiji se nalaže snošenje troškova vezanih uz prvostupanjski postupak.

      (1)  SL C 282, 24. 9. 2011.


title: Predmet T-747/17: Tužba podnesena 15. studenoga 2017. – UPF protiv Komisije

text:
               29.1.2018

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 32/35

         Tužba podnesena 15. studenoga 2017. – UPF protiv Komisije
   (Predmet T-747/17)
   (2018/C 032/49)
   Jezik postupka: francuski

      Stranke

      Tužitelj: Union des Ports de France – UPF (Pariz, Francuska) (zastupnici: C. Vannini i E. Moraïtou, odvjetnici)

      Tuženik: Europska komisija

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

               —

               poništi pobijanu odluku;

               —

               naloži Komisiji snošenje svih troškova.

      Tužbeni razlozi i glavni argumenti

   U prilog osnovanosti tužbe protiv Odluke Komisije C(2017) 5176 final od 27. srpnja 2017. o državnoj potpori br. SA.38398 (2016/C, ex 2015/E) koju provodi Francuska (u daljnjem tekstu: pobijana odluka), tužitelj ističe pet tužbenih razloga.

               1.

               Prvi tužbeni razlog, koji se temelji na pogrešci Komisije koja se tiče prava u pogledu kvalifikacije porezne mjere u cijelosti kao državne potpore, ne poštujući kriterij o gospodarskoj naravi djelatnosti francuskih luka. U tom smislu tužitelj smatra da je Komisija u svojoj odluci u načelu počinila pogrešku koja se tiče prava time što je zaključila da je porezno izuzeće u korist francuskih luka državna potpora u smislu članka 107. stavka 1. UFEU-a, a da nije precizirala da se kvalifikacija mjere kao potpore ograničava jedino na gospodarske djelatnosti luka.

               2.

               Drugi tužbeni razlog, koji se temelji na pogrešci Komisije koja se tiče prava u pogledu ocjene gospodarske naravi djelatnosti za koje su zadužene francuske luke. Tužitelj smatra da je Komisija također počinila pogrešku koja se tiče prava u svojoj analizi gospodarske naravi djelatnosti koje obavljaju francuske luke, na dvama temeljima:

                           —

                           kao prvo, jer je u potpunosti propustila analizirati u pobijanoj odluci određene djelatnosti koje obavljaju francuske luke;

                           —

                           kao drugo, jer je u odnosu na nekoliko drugih djelatnosti francuskih luka samo ponovila opća načela iz sudske prakse Suda Europske unije u području javnog financiranja infrastrukture luka, a da nije usvojila zaključak o njihovoj gospodarskoj naravi, iako je ipak riječ o kriteriju primjene pravila u području državnih potpora.

               3.

               Treći tužbeni razlog, koji se temelji na pogrešci koja se tiče prava i nedostatnosti obrazloženja u pogledu pretpostavki za narušavanje tržišnog natjecanja i utjecaj na trgovinu među državama članicama jer je Komisija pogrešno ocijenila da je porezno izuzeće o kojem je riječ uzrokovalo narušavanje tržišnog natjecanja i da je imalo učinak na trgovinu među državama članicama, što se tiče francuskih luka općenito i konkretno otočnih i prekomorskih luka. Prema tužiteljevu mišljenju, pobijana odluka nedovoljno je obrazložena jer je Komisija pretpostavila da su gore navedene pretpostavke u ovom slučaju ispunjene, a da nije potkrijepila svoje stajalište.

               4.

               Četvrti tužbeni razlog, koji se temelji na pogrešci koja se tiče prava u vođenju postupka nadzora postojećih potpora i povredi članka 108. stavaka 1. i 2. UFEU-a, zajedno s načelom proporcionalnosti jer je, s jedne strane, zahtijevajući da francuska tijela pruže dokaz o sukladnosti s unutarnjim tržištem sustava izuzeća od poreza na dobit u korist francuskih luka Komisija prebacila teret dokazivanja i postupala kao da joj je podnesen zahtjev za odobrenje novih potpora. S druge strane, nalažući francuskim tijelima isključivo i puko ukidanje tog sustava izuzeća bez dokazivanja da nijedna izmjena koja se može unijeti u tu mjeru ne može učiniti tu mjeru sukladnom s pravilima Unije o državnim potporama, Komisija je povrijedila članak 108. stavke 1. i 2. UFEU-a, članak 2. Uredbe br. 2015/1589 i načelo proporcionalnosti.

               5.

               Peti tužbeni razlog, koji se temelji na povredi načela dobre uprave jer činjenica da je Komisija zahtijevala ukidanje tog sustava izuzeća, iako je dopuštala postojanje sustava potpora za luke u drugim državama članicama, ne omogućuje osiguravanje pravičnih uvjeta tržišnog natjecanja među različitim europskim lukama, nego naprotiv dovodi do novog narušavanja tržišnog natjecanja, uz izravnu povredu uloge povjerene Komisiji kao jamca dobrog funkcioniranja unutarnjeg tržišta. Ona je stoga povrijedila načelo nepristranosti, koje je nužna posljedica načela dobre uprave.


title: Predmet C-214/16: Presuda Suda (peto vijeće) od 29. studenoga 2017. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Court of Appeal (England & Wales) (Civil Division) – Ujedinjena Kraljevina) – C. King protiv The Sash Window Workshop Ltd, Richard Dollar (Zahtjev za prethodnu odluku — Zaštita sigurnosti i zdravlja radnika — Direktiva 2003/88/EZ — Organizacija radnog vremena — Članak 7. — Naknada za neiskorišteni godišnji odmor koja se isplaćuje prilikom prestanka radnog odnosa — Nacionalni propis koji radnika obvezuje da iskoristi svoj godišnji odmor, iako nije određena naknada plaće za odmor)

text:
               29.1.2018

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 32/2

         Presuda Suda (peto vijeće) od 29. studenoga 2017. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Court of Appeal (England & Wales) (Civil Division) – Ujedinjena Kraljevina) – C. King protiv The Sash Window Workshop Ltd, Richard Dollar
   (Predmet C-214/16) (1)

   ((Zahtjev za prethodnu odluku - Zaštita sigurnosti i zdravlja radnika - Direktiva 2003/88/EZ - Organizacija radnog vremena - Članak 7. - Naknada za neiskorišteni godišnji odmor koja se isplaćuje prilikom prestanka radnog odnosa - Nacionalni propis koji radnika obvezuje da iskoristi svoj godišnji odmor, iako nije određena naknada plaće za odmor))
   (2018/C 032/02)
   Jezik postupka: engleski

      Sud koji je uputio zahtjev

   Court of Appeal (England & Wales) (Civil Division)

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelj: C. King

      Tuženici: The Sash Window Workshop Ltd, Richard Dollar

      Izreka

               1.

               Članak 7. Direktive 2003/88/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 4. studenoga 2003. o određenim vidovima organizacije radnog vremena i pravo na djelotvoran pravni lijek priznato člankom 47. Povelje Europske unije o temeljnim pravima treba tumačiti na način da im se u slučaju spora između poslodavca i radnika glede pitanja ima li radnik pravo na plaćeni godišnji odmor u skladu s prvonavedenim člankom, protivi to što radnik prvo mora iskoristiti svoj odmor, da bi se potom moglo utvrditi ima li pravo za njega biti plaćen.

               2.

               Članak 7. Direktive 2003/88 treba tumačiti na način da mu se protive nacionalne odredbe ili prakse prema kojima je radnik spriječen prenositi i eventualno kumulirati, do trenutka prestanka svojeg radnog odnosa, neiskorištena prava na plaćeni godišnji odmor za više uzastopnih referentnih razdoblja zbog poslodavčeva odbijanja da plati te odmore.

      (1)  SL C 222, 20. 6. 2016.


title: Predmet T-249/15: Presuda Općeg suda od 11. prosinca 2017. – JT protiv EUIPO-a – Carrasco Pirard (QUILAPAYÚN) („Žig Europske unije — Postupak prigovora — Prijava figurativnog žiga Europske unije QUILAPAYÚN — Relativni razlog za odbijanje — Dobro poznati žig — Članak 8. stavak 2. točka (c) Uredbe (EZ) br. 207/2009 (koji je postao članak 8. stavak 2. točka (c) Uredbe (EU) 2017/1001) — Nositelj žiga”)

text:
               29.1.2018

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 32/20

         Presuda Općeg suda od 11. prosinca 2017. – JT protiv EUIPO-a – Carrasco Pirard (QUILAPAYÚN)
   (Predmet T-249/15) (1)

   ((„Žig Europske unije - Postupak prigovora - Prijava figurativnog žiga Europske unije QUILAPAYÚN - Relativni razlog za odbijanje - Dobro poznati žig - Članak 8. stavak 2. točka (c) Uredbe (EZ) br. 207/2009 (koji je postao članak 8. stavak 2. točka (c) Uredbe (EU) 2017/1001) - Nositelj žiga”))
   (2018/C 032/26)
   Jezik postupka: španjolski

      Stranke

      Tužitelj: JT (zastupnik: A. Mena Valenzuela, odvjetnik)

      Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (zastupnik: E. Zaera Cuadrado, agent)

      Druga stranke u postupku pred žalbenim vijećem EUIPO-a: Eduardo Carrasco Pirard (Santiago, Čile) i 7 drugih stranaka postupka pred žalbenim vijećem EUIPO-a čija se imena nalaze u prilogu.

      Predmet

   Tužba protiv odluke drugog žalbenog vijeća EUIPO-a od 13. ožujka 2015. (predmet R 354/2014-2), koja se odnosi na postupak povodom prigovora između, s jedne strane, JT-a i, s druge strane, E. Carrasca Pirarda i drugih stranaka u postupku pred žalbenim vijećem EUIPO-a čija su imena navedena u prilogu.

      Izreka

               1.

               Poništava se odluka drugog žalbenog vijeća Ureda Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO) od 13. ožujka 2015. (predmet R 354/2014-2).

               2.

               U preostalom dijelu tužba se odbija.

               3.

               Svaka stranka snosi svoje troškove.

      (1)  SL C 337, 12. 10. 2015.


title: Predmet T-333/16: Presuda Općeg suda od 7. prosinca 2017. – Colgate-Palmolive protiv EUIPO-a (360°) („Žig Europske unije — Prijava figurativnog žiga Europske unije 360° — Apsolutni razlozi za odbijanje — Opisni karakter — Članak 7. stavak 1. točka (c) Uredbe (EZ) br. 207/2009 (sada članak 7. stavak 1. točka (c) Uredbe (EU) 2017/1001) — Razlikovni karakter stečen uporabom — Članak 7. stavak 3. Uredbe br. 207/2009 (sada članak 7. stavak 3. Uredbe 2017/1001)”)

text:
               29.1.2018

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 32/28

         Presuda Općeg suda od 7. prosinca 2017. – Colgate-Palmolive protiv EUIPO-a (360o)
   (Predmet T-333/16) (1)

   ((„Žig Europske unije - Prijava figurativnog žiga Europske unije 360o - Apsolutni razlozi za odbijanje - Opisni karakter - Članak 7. stavak 1. točka (c) Uredbe (EZ) br. 207/2009 (sada članak 7. stavak 1. točka (c) Uredbe (EU) 2017/1001) - Razlikovni karakter stečen uporabom - Članak 7. stavak 3. Uredbe br. 207/2009 (sada članak 7. stavak 3. Uredbe 2017/1001)”))
   (2018/C 032/37)
   Jezik postupka: engleski

      Stranke

      Tužitelj: Colgate-Palmolive Co. (New York, New York, Sjedinjene Američke Države) (zastupnici: M. Zintler i A. Stolz, odvjetnici)

      Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (zastupnik: M. Rajh, agent)

      Predmet

   Tužba podnesena protiv odluke četvrtog žalbenog vijeća EUIPO-a od 14. travnja 2016. (predmet R 2287/2015–4) o prijavi za registraciju figurativnog znaka 360o kao žiga Europske unije.

      Izreka

               1.

               Tužba se odbija.

               2.

               Društvu Colgate-Palmolive Co. nalaže se snošenje troškova.

      (1)  SL C 296, 16. 8. 2016.


title: Predmet T-771/15: Presuda Općeg suda od 12. prosinca 2017. – Hochmann Marketing protiv EUIPO-a – BitTorrent (bittorrent) „Žig Europske unije — Postupak povodom opoziva — Verbalni žig Europske unije bittorrent — Članak 76. stavci 1. i 2. Uredbe (EZ) br. 207/2009 (sada članak 95. stavci 1. i 2. Uredbe (EU) 2017/1001) — Neuzimanje u obzir dokaza iznesenih pred Odjelom za poništaje — Članak 51. stavak 1. točka (a) Uredbe br. 207/2009 (sada članak 58. stavak 1. točka (a) Uredbe 2017/1001”

text:
               29.1.2018

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 32/21

         Presuda Općeg suda od 12. prosinca 2017. – Hochmann Marketing protiv EUIPO-a – BitTorrent (bittorrent)
   (Predmet T-771/15) (1)

   („Žig Europske unije - Postupak povodom opoziva - Verbalni žig Europske unije bittorrent - Članak 76. stavci 1. i 2. Uredbe (EZ) br. 207/2009 (sada članak 95. stavci 1. i 2. Uredbe (EU) 2017/1001) - Neuzimanje u obzir dokaza iznesenih pred Odjelom za poništaje - Članak 51. stavak 1. točka (a) Uredbe br. 207/2009 (sada članak 58. stavak 1. točka (a) Uredbe 2017/1001”)
   (2018/C 032/27)
   Jezik postupka: engleski

      Stranke

      Tužitelj: Hochmann Marketing GmbH, prethodno Bittorrent Marketing GmbH (Neu-Isenburg, Njemačka) (zastupnici: C. Hoppe, M. Terhaag i C. Schwarz, odvjetnici)

      Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (zastupnici: A. Folliard-Monguiral i M. Capostagno, agenti)

      Druga stranka u postupku pred žalbenim vijećem EUIPO-a, intervenijent u postupku pred Općim sudom: BitTorrent, Inc. (San Francisco, Kalifornija, Sjedinjene Američke Države) (zastupnici: M. Kinkeldey, S. Clotten, S. Brandstätter i C. Schmitt, odvjetnici)

      Predmet

   Tužba podnesena protiv odluke petog žalbenog vijeća EUIPO-a od 31. kolovoza 2015. (predmet R 2275/2013–5) o postupku za opoziv između društava BitTorrent i Bittorrent Marketing.

      Izreka

               1.

               Tužba se odbija.

               2.

               Društvu Hochmann Marketing GmbH, prethodno Bittorrent Marketing GmbH, nalaže se snošenje troškova.

      (1)  SL C 191, 30. 5. 2016.


title: Predmet T-751/17: Tužba podnesena 17. studenoga 2017. – Commune de Fessenheim i dr. protiv Komisije

text:
               29.1.2018

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 32/36

         Tužba podnesena 17. studenoga 2017. – Commune de Fessenheim i dr. protiv Komisije
   (Predmet T-751/17)
   (2018/C 032/50)
   Jezik postupka: francuski

      Stranke

      Tužitelji: Commune de Fessenheim (Fessenheim, Francuska), Communauté de communes Pays Rhin-Brisach (Volgelsheim, Francuska), Conseil départemental du Haut-Rhin (Colmar, Francuska) i Conseil régional Grand Est Alsace Champagne-Ardenne Lorraine (Strasbourg, Francuska) (zastupnik: G. de Rubercy, odvjetnik)

      Tuženik: Europska komisija

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelji od Općeg suda zahtijevaju da:

               —

               poništi odluku (C(2017 7119 FINAL) Glavnog tajništva Europske komisije od 18. listopada 2017. o odbijanju dostave odluke Glavne uprave za tržišno natjecanje Europske komisije priopćene francuskim tijelima 22. ožujka 2017. o protokolu za odštetu EDF-u zbog zatvaranja nuklearne elektrane u Fessenheimu;

               —

               naloži Europskoj komisiji da tužiteljima dostavi navedeni dopis od 22. ožujka 2017. u roku od tjedan dana od presude koju će donijeti Opći sud;

               —

               naloži Europskoj komisiji snošenje svih troškova.

      Tužbeni razlozi i glavni argumenti

   U prilog osnovanosti tužbe tužitelji ističu tri tužbena razloga.

               1.

               Prvi tužbeni razlog, koji se temelji na povredi članka 4. stavka 2. zadnjeg podstavka Uredbe (EZ) br. 1049/2001 Europskog parlamenta i Vijeća od 30. svibnja 2001. o javnom pristupu dokumentima Europskog parlamenta, Vijeća i Komisije (SL 2001., L 145, str. 43.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 1., svezak 16., str. 70.) jer postoji prevladavajući javni interes koji opravdava otkrivanje informacija o kojima je riječ.

               2.

               Drugi tužbeni razlog, koji se temelji na povredi članka 42. Povelje Europske unije o temeljnim pravima, koji se odnosi na pravo pristupa dokumentima.

               3.

               Treći tužbeni razlog, koji se temelji na povredi članka 47. Povelje Europske unije o temeljnim pravima, koji se odnosi na pravo na djelotvoran pravni lijek.


title: Predmet C-314/17: Rješenje Suda (deseto vijeće) od 23. studenoga 2017. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Varhoven administrativen sad – Bugarska) – „Geocycle Bulgaria” EOOD protiv Direktor na Direktsia „Obzhalvane i danachno-osiguritelna praktika” Veliko Tarnovo pri Tsentralno upravlenie na Natsionalnata agentsia za prihodite (Zahtjev za prethodnu odluku — Zajednički sustav poreza na dodanu vrijednost (PDV) — Načela porezne neutralnosti i djelotvornosti — Sustav obrnute porezne obveze — Nepriznavanje prava na odbitak predujma PDV-a primatelju računa — Odluka poreznih tijela kojom se utvrđuje porezna obveza stjecatelja dobra)

text:
               29.1.2018

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 32/10

         Rješenje Suda (deseto vijeće) od 23. studenoga 2017. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Varhoven administrativen sad – Bugarska) – „Geocycle Bulgaria” EOOD protiv Direktor na Direktsia „Obzhalvane i danachno-osiguritelna praktika” Veliko Tarnovo pri Tsentralno upravlenie na Natsionalnata agentsia za prihodite
   (Predmet C-314/17) (1)

   ((Zahtjev za prethodnu odluku - Zajednički sustav poreza na dodanu vrijednost (PDV) - Načela porezne neutralnosti i djelotvornosti - Sustav obrnute porezne obveze - Nepriznavanje prava na odbitak predujma PDV-a primatelju računa - Odluka poreznih tijela kojom se utvrđuje porezna obveza stjecatelja dobra))
   (2018/C 032/14)
   Jezik postupka: bugarski

      Sud koji je uputio zahtjev

   Varhoven administrativen sad

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelj:„Geocycle Bulgaria” EOOD

      Tuženik: Direktor na Direktsia „Obzhalvane i danachno-osiguritelna praktika” Veliko Tarnovo pri Tsentralno upravlenie na Natsionalnata agentsia za prihodite

      Izreka

   Načela porezne neutralnosti i djelotvornosti zajedničkog sustava poreza na dodanu vrijednost treba tumačiti na način da im je protivno odbijanje države članice da primatelju isporuke prizna pravo na odbitak uplaćenog predujma poreza na dodanu vrijednost kada je za jednu te istu isporuku porez na dodanu vrijednost prvi put naplaćen od dobavljača, s obzirom na to da ga je on naznačio na računu koji je izdao, dok ga je drugi put platio stjecatelj, u okolnostima u kojima u nacionalnom zakonodavstvu nije predviđena mogućnost ispravka poreza na dodanu vrijednost u slučaju donošenja odluke o ponovnom obračunu poreza.

      (1)  SL C 256, 7. 8. 2017.


title: Predmet T-61/16: Presuda Općeg suda od 7. prosinca 2017. – Coca-Cola protiv EUIPO-a – Mitico (Master) („Žig Europske unije — Postupak povodom prigovora — Prijava za registraciju figurativnog žiga Europske unije Master — Raniji figurativni žig Europske unije Coca-Cola i raniji nacionalni figurativni žig C — Relativni razlog za odbijanje — Nepošteno iskorištavanje ugleda ranijih žigova — Dokazi o komercijalnoj uporabi znaka koji sadržava žig za koji je zatražena registracija izvan Unije — Logički zaključak — Odluka donesena nakon što je Opći sud poništio raniju odluku — Članak 8. stavak 5. i članak 65. stavak 6. Uredbe (EZ) br. 207/2009 (koji su postali članak 8. stavak 5. i članak 72. stavak 6. Uredbe (EU) 2017/1001)”)

text:
               29.1.2018

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 32/22

         Presuda Općeg suda od 7. prosinca 2017. – Coca-Cola protiv EUIPO-a – Mitico (Master)
   (Predmet T-61/16) (1)

   ((„Žig Europske unije - Postupak povodom prigovora - Prijava za registraciju figurativnog žiga Europske unije Master - Raniji figurativni žig Europske unije Coca-Cola i raniji nacionalni figurativni žig C - Relativni razlog za odbijanje - Nepošteno iskorištavanje ugleda ranijih žigova - Dokazi o komercijalnoj uporabi znaka koji sadržava žig za koji je zatražena registracija izvan Unije - Logički zaključak - Odluka donesena nakon što je Opći sud poništio raniju odluku - Članak 8. stavak 5. i članak 65. stavak 6. Uredbe (EZ) br. 207/2009 (koji su postali članak 8. stavak 5. i članak 72. stavak 6. Uredbe (EU) 2017/1001)”))
   (2018/C 032/29)
   Jezik postupka: engleski

      Stranke

      Tužitelj: The Coca-Cola Company (Atlanta, Georgia, SjedinjeneAmeričke Države) (zastupnici: S. Malynicz, QC, S. Baran, barrister, D. Stone i A. Dykes, solicitors)

      Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (zastupnik: J. Crespo Carrillo, agent)

      Druga stranka u postupku pred žalbenim vijećem EUIPO-a, intervenijent u postupku pred Općim sudom: Modern Industrial & Trading Investment Co. Ltd (Mitico) (Damask, Sirija) (zastupnik: A.-E. Malami, odvjetnik)

      Predmet

   Tužba protiv odluke četvrtog žalbenog vijeća EUIPO-a od 2. prosinca 2015. (predmet R 1251/2015-4), koja se odnosi na postupak povodom prigovora između društava The Coca-Cola Company i Mitico.

      Izreka

               1.

               Poništava se odluka četvrtog žalbenog vijeća Ureda Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO) od 2. prosinca 2015. (predmet R 1251/2015-4).

               2.

               EUIPO će, osim vlastitih troškova, snositi i troškove društva The Coca-Cola Company, uključujući troškove nastale pred žalbenim vijećem EUIPO-a.

               3.

               Društvo Modern Industrial & Trading Investment Co. Ltd (Mitico) snosit će vlastite troškove.

      (1)  SL C 111, 29. 3. 2016.