title: Predmet C-523/18: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 8. kolovoza 2018. uputila Audiencia Nacional (Španjolska) – Engie Cartagena S. L. protiv Ministerio para la Transición Ecológica (ranije Ministerio de Industria, Energía y Turismo)

text:
               12.11.2018

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 408/40

      Zahtjev za prethodnu odluku koji je 8. kolovoza 2018. uputila Audiencia Nacional (Španjolska) – Engie Cartagena S. L. protiv Ministerio para la Transición Ecológica (ranije Ministerio de Industria, Energía y Turismo)
      (Predmet C-523/18)
      (2018/C 408/53)
      Jezik postupka: španjolski

         Sud koji je uputio zahtjev

      Audiencia Nacional

         Stranke glavnog postupka

         Tužitelj: Engie Cartagena S. L.

         Tuženik: Ministerio para la Transición Ecológica (ranije Ministerio de Industria, Energía y Turismo)

         Prethodna pitanja

                  1.

                  Čini li obvezu javne usluge u smislu članka 3. stavka 2. direktiva 2003/54/EZ (1) i 2009/72/EZ (2) zakonsko pravilo sadržano u trećoj dodatnoj odredbi Real Decreto-Leya 14/2010 (Uredba sa zakonskom snagom 14/2010) koja glasi:
                  Financiranje planova uštede i energetske učinkovitosti za 2011., 2012. i 2013. godinu:

                              1.

                                 Iznosi na teret elektroenergetskog sustava namijenjeni financiranju Akcijskog plana 2008. – 2012. – odobrenog Acuerdom de Consejo de Ministros de 8 de julio de 2005, por el que se concretan las medidas del documento de „Estrategia de ahorro y eficiencia energética en España 2004-2012” aprobado por Acuerdo de Consejo de Ministros de 28 de noviembre de 2003 (Odluka Vijeća ministara od 8. srpnja 2005. kojom se provode mjere navedene u dokumentu pod nazivom „Strategija uštede energije i energetske učinkovitosti u Španjolskoj 2004.-2012.” koji je odobren odlukom Vijeća ministara od 28. studenoga 2003.) – u visini od 270 milijuna eura za 2011. odnosno 250 milijuna eura za 2012. godinu, financiraju se doprinosima proizvodnih poduzeća u postotku određenom u tablici koja slijedi:

                                                Poduzeće

                                                Postotak

                                             Endesa Generación, S. A.

                                             34,66

                                             Iberdrola Generación, S. A.

                                             32,71

                                             GAS Natural S. D. G, S. A.

                                             16,37

                                             Hidroeléctrica del Cantábrico, S. A.

                                             4,38

                                             E.ON Generación, S. L.

                                             2,96

                                             AES Cartagena, S. R. L.

                                             2,07

                                             Bizkaia Energía, S. L.

                                             1,42

                                             Castelnou Energía, S. L.

                                             1,58

                                             Nueva Generadora del Sur, S. A.

                                             1,62

                                             Bahía de Bizkaia Electricidad, S. L.

                                             1,42

                                             Tarragona Power, S. L.

                                             0,81

                                             Ukupno

                                             100,00

                  2.

                  Ako je doista riječ o obvezi javne službe, je li ona jasno definirana, transparentna, nediskriminatorna i provjerljiva?

         (1)  Direktiva 2003/54/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 26. lipnja 2003. o zajedničkim pravilima za unutarnje tržište električne energije i stavljanju izvan snage Direktive 96/92/EZ – Izjave o aktivnostima razgradnje i gospodarenja otpadom (SL 2003., L 176, str. 37.)

         (2)  Direktiva 2009/72/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 13. srpnja 2009. o zajedničkim pravilima za unutarnje tržište električne energije i stavljanju izvan snage Direktive 2003/54/EZ (SL 2009., L 211, str. 55.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 12., svezak 4., str. 29.)


title: Predmet T-488/17: Presuda Općeg suda od 20. rujna 2018. – Ghost – Corporate Management protiv EUIPO-a (Dry Zone) („Žig Europske unije — Prijava verbalnog žiga Europske unije Dry Zone — Rok za podnošenje tužbe — Nepravodobnost — Nedopuštenost žalbe podnesene žalbenom vijeću — Članak 60. Uredbe (EZ) br. 207/2009 (koji je postao članak 68. Uredbe (EU) 2017/1001) — Nepostojanje nepredvidivih okolnosti ili više sile — Obveza brige i dužne pažnje — Legitimna očekivanja”)

text:
               12.11.2018

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 408/54

      Presuda Općeg suda od 20. rujna 2018. – Ghost – Corporate Management protiv EUIPO-a (Dry Zone)
      (Predmet T-488/17) (1)

      ((„Žig Europske unije - Prijava verbalnog žiga Europske unije Dry Zone - Rok za podnošenje tužbe - Nepravodobnost - Nedopuštenost žalbe podnesene žalbenom vijeću - Članak 60. Uredbe (EZ) br. 207/2009 (koji je postao članak 68. Uredbe (EU) 2017/1001) - Nepostojanje nepredvidivih okolnosti ili više sile - Obveza brige i dužne pažnje - Legitimna očekivanja”))
      (2018/C 408/70)
      Jezik postupka: portugalski

         Stranke

         Tužitelj: Ghost – Corporate Management SA (Lisabon, Portugal) (zastupnik: S. de Barros Araújo, odvjetnik)

         Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (zastupnik: J. Crespo Carrillo, agent)

         Predmet

      Tužba protiv odluke drugog žalbenog vijeća EUIPO-a od 5. lipnja 2017. (predmet R 683/2017-2), koja se odnosi na prijavu za registraciju verbalnog znaka Dry Zone kao žiga Europske unije.

         Izreka

                  1.

                  Tužba se odbija.

                  2.

                  Društvu Ghost – Corporate Management SA nalaže se snošenje troškova.

         (1)  SL C 309, 18. 9. 2017.


title: Predmet C-312/17: Presuda Suda (treće vijeće) od 19. rujna 2018. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Landesarbeitsgericht Hamm – Njemačka) – Surjit Singh Bedi protiv Bundesrepublik Deutschland, Bundesrepublik Deutschland in Prozessstandschaft für das Vereinigte Königreich von Großbritannien und Nordirland (Zahtjev za prethodnu odluku — Socijalna politika — Direktiva 2000/78/EZ — Jednako postupanje pri zapošljavanju i obavljanju zanimanja — Članak 2. stavak 2. — Zabrana bilo kakve diskriminacije na temelju invaliditeta — Kolektivni ugovor o socijalnoj sigurnosti — Privremeni doplatak koji se isplaćuje bivšim civilnim zaposlenicima savezničkih snaga u Njemačkoj — Prestanak isplate tog doplatka kada predmetna osoba ispuni uvjete za prijevremenu starosnu mirovinu koja se na temelju zakonskog sustava mirovinskog osiguranja isplaćuje osobama s invaliditetom)

text:
               12.11.2018

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 408/23

      Presuda Suda (treće vijeće) od 19. rujna 2018. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Landesarbeitsgericht Hamm – Njemačka) – Surjit Singh Bedi protiv Bundesrepublik Deutschland, Bundesrepublik Deutschland in Prozessstandschaft für das Vereinigte Königreich von Großbritannien und Nordirland
      (Predmet C-312/17) (1)

      ((Zahtjev za prethodnu odluku - Socijalna politika - Direktiva 2000/78/EZ - Jednako postupanje pri zapošljavanju i obavljanju zanimanja - Članak 2. stavak 2. - Zabrana bilo kakve diskriminacije na temelju invaliditeta - Kolektivni ugovor o socijalnoj sigurnosti - Privremeni doplatak koji se isplaćuje bivšim civilnim zaposlenicima savezničkih snaga u Njemačkoj - Prestanak isplate tog doplatka kada predmetna osoba ispuni uvjete za prijevremenu starosnu mirovinu koja se na temelju zakonskog sustava mirovinskog osiguranja isplaćuje osobama s invaliditetom))
      (2018/C 408/29)
      Jezik postupka: njemački

         Sud koji je uputio zahtjev

      Landesarbeitsgericht Hamm

         Stranke glavnog postupka

         Tužitelj: Surjit Singh Bedi

         Tuženik: Bundesrepublik Deutschland, Bundesrepublik Deutschland in Prozessstandschaft für das Vereinigte Königreich von Großbritannien und Nordirland

         Izreka

      Članak 2. stavak 2. Direktive Vijeća 2000/78/EZ od 27. studenoga 2000. o uspostavi općeg okvira za jednako postupanje pri zapošljavanju i obavljanju zanimanja treba tumačiti na način da mu se, u predmetu poput onog o kojem je riječ u glavnom postupku, protive odredbe kolektivnog ugovora o prestanku isplate privremenog doplatka koji se isplaćuje u cilju osiguravanja dostatnih sredstava za život radniku koji je izgubio posao sve dok ne stekne pravo na starosnu mirovinu na temelju sustava zakonskog mirovinskog osiguranja ako taj radnik ispunjava uvjete za dobivanje prijevremene starosne mirovine koja je na temelju tog sustava predviđena za osobe s teškim invaliditetom.

         (1)  SL C 309, 18. 9. 2017.


title: Predmet C-685/16: Presuda Suda (peto vijeće) od 20. rujna 2018. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Finanzgericht Münster – Njemačka) – EV protiv Finanzamt Lippstadt (Zahtjev za prethodnu odluku — Članci 63. do 65. UFEU-a — Slobodno kretanje kapitala — Odbitak oporezive dobiti — Udjeli koje matično društvo drži u društvu kapitala s upravom i sjedištem u trećoj zemlji — Dividende isplaćene matičnom društvu — Odbitak poreza koji podliježe strožim uvjetima od odbitka dobiti od udjela u tuzemnom društvu kapitala koje nije izuzeto od oporezivanja)

text:
               12.11.2018

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 408/9

      Presuda Suda (peto vijeće) od 20. rujna 2018. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Finanzgericht Münster – Njemačka) – EV protiv Finanzamt Lippstadt
      (Predmet C-685/16) (1)

      ((Zahtjev za prethodnu odluku - Članci 63. do 65. UFEU-a - Slobodno kretanje kapitala - Odbitak oporezive dobiti - Udjeli koje matično društvo drži u društvu kapitala s upravom i sjedištem u trećoj zemlji - Dividende isplaćene matičnom društvu - Odbitak poreza koji podliježe strožim uvjetima od odbitka dobiti od udjela u tuzemnom društvu kapitala koje nije izuzeto od oporezivanja))
      (2018/C 408/09)
      Jezik postupka: njemački

         Sud koji je uputio zahtjev

      Finanzgericht Münster

         Stranke glavnog postupka

         Tužitelj: EV

         Tuženik: Finanzamt Lippstadt

         Izreka

      Članke 63. do 65. UFEU-a treba tumačiti na način da im je protivan nacionalni propis, poput onoga u glavnom postupku, koji odbitak dobiti od udjela koje drži društvo kapitala s upravom i sjedištem u trećoj zemlji podvrgava strožim uvjetima od onih koji se primjenjuju na odbitak dobiti od udjela koje drži tuzemno društvo kapitala koje nije izuzeto od oporezivanja.

         (1)  SL C 144, 8. 5. 2017.


title: Predmet C-327/18 PPU: Presuda Suda (prvo vijeće) od 19. rujna 2018. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio High Court (Irska)) – Izvršenje europskih uhidbenih naloga izdanih protiv osobe R. O. (Zahtjev za prethodnu odluku — Hitni prethodni postupak — Policijska i pravosudna suradnja u kaznenim stvarima — Europski uhidbeni nalog — Okvirna odluka 2002/584/PUP — Razlozi za neizvršavanje — Članak 50. UEU-a — Nalog koji su izdala pravosudna tijela države članice koja je pokrenula postupak povlačenja iz Europske unije — Neizvjesnost oko uređenja primjenjivog na odnose između te države i Unije nakon povlačenja)

text:
               12.11.2018

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 408/33

      Presuda Suda (prvo vijeće) od 19. rujna 2018. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio High Court (Irska)) – Izvršenje europskih uhidbenih naloga izdanih protiv osobe R. O.
      (Predmet C-327/18 PPU) (1)

      ((Zahtjev za prethodnu odluku - Hitni prethodni postupak - Policijska i pravosudna suradnja u kaznenim stvarima - Europski uhidbeni nalog - Okvirna odluka 2002/584/PUP - Razlozi za neizvršavanje - Članak 50. UEU-a - Nalog koji su izdala pravosudna tijela države članice koja je pokrenula postupak povlačenja iz Europske unije - Neizvjesnost oko uređenja primjenjivog na odnose između te države i Unije nakon povlačenja))
      (2018/C 408/43)
      Jezik postupka: engleski

         Sud koji je uputio zahtjev

      High Court (Irska)

         Stranka glavnog postupka

      R. O.

         Izreka

      Članak 50. UEU-a treba tumačiti na način da sama obavijest države članice o njezinoj namjeri da se povuče iz Europske unije u skladu s tim člankom nema za posljedicu to da u slučaju izdavanja europskog uhidbenog naloga te države članice protiv određene osobe, država članica izvršenja mora odbiti ili odgoditi njegovo izvršenje, dok se ne razjasni pravno uređenje koje će se primjenjivati u državi članici izdavateljici nakon njezina povlačenja iz Europske unije. Ako ne postoje ozbiljni i opravdani razlozi zbog kojih bi se vjerovalo da će nakon povlačenja države članice izdavateljice iz Europske unije osoba protiv koje je izdan navedeni europski uhidbeni nalog biti izložena opasnosti od oduzimanja prava priznatih Poveljom Europske unije o temeljnim pravima i Okvirnom odlukom Vijeća 2002/584/PUP od 13. lipnja 2002. o Europskom uhidbenom nalogu i postupcima predaje između država članica, kako je izmijenjena Okvirnom odlukom Vijeća 2009/299/PUP od 26. veljače 2009, država članica izvršenja ne može odbiti izvršenje tog europskog uhidbenog naloga sve dok je država članica izdavateljica dio Europske unije.

         (1)  SL C 349, 16. 7. 2018.


title: Predmet C-241/17 P: Rješenje Suda (deseto vijeće) od 12. rujna 2018. – Holistic Innovation Institute, SLU protiv Izvršne agencije za istraživanje (Žalba — Članak 181. Poslovnika Suda — Projekti koje financira Europska unija u području istraživanja — Sedmi okvirni program za istraživanje i tehnološki razvoj (2007.-2013.) — Projekti Inachus i ZONeSEC — Odluka o odbijanju tužiteljeva sudjelovanja — Tužba za poništenje i utvrđivanje odgovornosti)

text:
               12.11.2018

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 408/34

      Rješenje Suda (deseto vijeće) od 12. rujna 2018. – Holistic Innovation Institute, SLU protiv Izvršne agencije za istraživanje
      (Predmet C-241/17 P) (1)

      ((Žalba - Članak 181. Poslovnika Suda - Projekti koje financira Europska unija u području istraživanja - Sedmi okvirni program za istraživanje i tehnološki razvoj (2007.-2013.) - Projekti Inachus i ZONeSEC - Odluka o odbijanju tužiteljeva sudjelovanja - Tužba za poništenje i utvrđivanje odgovornosti))
      (2018/C 408/44)
      Jezik postupka: španjolski

         Stranke

         Žalitelj: Holistic Innovation Institute, SLU (zastupnik: J.J. Marín López, abogado)

         Druga stranka u postupku: Izvršna agencija za istraživanje (zastupnici: S. Payan-Lagrou, V. Canetti, agenti, uz asistenciju J. Rivasa Andrésa, abogado)

         Izreka

                  1.

                  Žalba se odbacuje kao djelomično očito nedopuštena i odbija kao djelomično očito neosnovana.

                  2.

                  Društvu Holistic Innovation Institute SLU nalaže se snošenje troškova.

         (1)  SL C 221, 10. 7. 2017.


title: Predmet C-539/17 P: Rješenje Suda (deseto vijeće) od 13. rujna 2018. – Talanton AE – Symvouleftiki-Ekpaideftiki Etaireia Dianomon, Parochis Ypiresion Marketing kai Dioikisis Epicheiriseon protiv Europske komisije (Žalba — Članak 181. Poslovnika Suda — Sedmi okvirni program Europske zajednice za istraživanja, tehnološki razvoj i demonstracijske aktivnosti (2007.-2013.) — Sporazum o dodjeli bespovratnih sredstava — Neprihvatljivi troškovi — Odluka o povratu Europske komisije — Tužba korisnika pred Općim sudom Europske unije na temelju članka 272. UFEU-a — Očito neosnovana žalba)

text:
               12.11.2018

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 408/35

      Rješenje Suda (deseto vijeće) od 13. rujna 2018. – Talanton AE – Symvouleftiki-Ekpaideftiki Etaireia Dianomon, Parochis Ypiresion Marketing kai Dioikisis Epicheiriseon protiv Europske komisije
      (Predmet C-539/17 P) (1)

      ((Žalba - Članak 181. Poslovnika Suda - Sedmi okvirni program Europske zajednice za istraživanja, tehnološki razvoj i demonstracijske aktivnosti (2007.-2013.) - Sporazum o dodjeli bespovratnih sredstava - Neprihvatljivi troškovi - Odluka o povratu Europske komisije - Tužba korisnika pred Općim sudom Europske unije na temelju članka 272. UFEU-a - Očito neosnovana žalba))
      (2018/C 408/45)
      Jezik postupka: grčki

         Stranke

         Žalitelj: Talanton AE – Symvouleftiki-Ekpaideftiki Etaireia Dianomon, Parochis Ypiresion Marketing kai Dioikisis Epicheiriseon (zastupnik: K. Damis, dikigoros)

         Druga stranka u postupku: Europska komisija (zastupnici: A. Kyratsou i R. Lyal, agenti)

         Izreka

                  1.

                  Žalba se odbija kao očito neosnovana.

                  2.

                  Društvu Talanton AE – Symvouleftiki-Ekpaideftiki Etaireia Dianomon, Parochis Ypiresion Marketing kai Dioikisis Epicheiriseon nalaže se snošenje troškova.

         (1)  SL C 374, 6. 11. 2017.


title: Predmet C-41/17: Presuda Suda (peto vijeće) od 19. rujna 2018. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Tribunal Superior de Justicia de Galicia – Španjolska) – Isabel González Castro protiv Mutua Umivale, Prosegur España SL, Instituto Nacional de la Seguridad Social (INSS) (Zahtjev za prethodnu odluku — Direktiva 92/85/EEZ — Članci 4., 5. i 7. — Zaštita sigurnosti i zdravlja radnika — Radnica koja doji — Noćni rad — Rad u smjenama koji se djelomično obavlja u noćnoj smjeni — Procjena opasnosti povezanih s radnim mjestom — Preventivne mjere — Osporavanje predmetne radnice — Direktiva 2006/54/EZ — Članak 19. — Jednako postupanje — Diskriminacija na temelju spola — Teret dokazivanja)

text:
               12.11.2018

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 408/10

      Presuda Suda (peto vijeće) od 19. rujna 2018. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Tribunal Superior de Justicia de Galicia – Španjolska) – Isabel González Castro protiv Mutua Umivale, Prosegur España SL, Instituto Nacional de la Seguridad Social (INSS)
      (Predmet C-41/17) (1)

      ((Zahtjev za prethodnu odluku - Direktiva 92/85/EEZ - Članci 4., 5. i 7. - Zaštita sigurnosti i zdravlja radnika - Radnica koja doji - Noćni rad - Rad u smjenama koji se djelomično obavlja u noćnoj smjeni - Procjena opasnosti povezanih s radnim mjestom - Preventivne mjere - Osporavanje predmetne radnice - Direktiva 2006/54/EZ - Članak 19. - Jednako postupanje - Diskriminacija na temelju spola - Teret dokazivanja))
      (2018/C 408/11)
      Jezik postupka: španjolski

         Sud koji je uputio zahtjev

      Tribunal Superior de Justicia de Galicia

         Stranke glavnog postupka

         Tužitelj: Isabel González Castro

         Tuženici: Mutua Umivale, Prosegur España SL, Instituto Nacional de la Seguridad Social (INSS)

         Izreka

                  1.

                  Članak 7. Direktive 92/85/EEZ od 19. listopada 1992. o uvođenju mjera za poticanje poboljšanja sigurnosti i zdravlja na radu trudnih radnica te radnica koje su nedavno rodile ili doje treba tumačiti na način da se primjenjuje na situaciju poput one u glavnom postupku, u kojoj predmetna radnica obavlja rad u smjenama u okviru kojeg samo dio svojih dužnosti izvršava u noćnoj smjeni.

                  2.

                  Članak 19. stavak 1. Direktive 2006/54/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 5. srpnja 2006. o provedbi načela jednakih mogućnosti i jednakog postupanja prema muškarcima i ženama u pitanjima zapošljavanja i rada (preinaka) treba tumačiti na način da se primjenjuje na situaciju poput one u glavnom postupku, u kojoj radnica kojoj je odbijeno izdavanje liječničkog certifikata kojim se potvrđuje postojanje opasnosti za dojenje povezene s njezinim radnim mjestom i, posljedično, novčana naknada zbog opasnosti tijekom dojenja pred nacionalnim sudom ili drugim nadležnim tijelom predmetne države članice osporava procjenu opasnosti povezanih sa svojim radnim mjestom, ako ta radnica iznese činjenice koje upućuju na to da ta procjena nije uključivala pojedinačno ispitivanje koje uzima u obzir njezinu individualnu situaciju i na temelju kojih se stoga može pretpostaviti postojanje izravne diskriminacije na temelju spola u smislu Direktive 2006/54, što je na sudu koji je uputio zahtjev da provjeri. Na tuženiku je stoga da podnese dokaz da je navedena procjena stvarno uključivala takvo konkretno ispitivanje i da slijedom toga nije bilo povrede načela nediskriminacije.

         (1)  SL C 121, 18. 4. 2017.


title: Predmet C-51/17: Presuda Suda (drugo vijeće) od 20. rujna 2018. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Fővárosi Ítélőtábla – Mađarska) – OTP Bank Nyrt., OTP Faktoring Követeléskezelő Zrt protiv Teréz Ilyés, Emil Kiss (Zahtjev za prethodnu odluku — Zaštita potrošača — Nepoštene odredbe — Direktiva 93/13/EEZ — Područje primjene — Članak 1. stavak 2. — Obvezne zakonske ili regulatorne odredbe — Članak 3. stavak 1. — Pojam „ugovorna odredba o kojoj se nisu vodili pojedinačni pregovori” — Odredba uvrštena u ugovor nakon njegova sklapanja uslijed intervencije nacionalnog zakonodavca — Članak 4. stavak 2. — Jasno i razumljivo sastavljena odredba — Članak 6. stavak 1. — Ispitivanje nepoštenosti odredbe po službenoj dužnosti nacionalnog suda — Ugovor o kreditu u stranoj valuti sklopljen između pružatelja usluge ili prodavatelja robe i potrošača)

text:
               12.11.2018

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 408/11

      Presuda Suda (drugo vijeće) od 20. rujna 2018. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Fővárosi Ítélőtábla – Mađarska) – OTP Bank Nyrt., OTP Faktoring Követeléskezelő Zrt protiv Teréz Ilyés, Emil Kiss
      (Predmet C-51/17) (1)

      ((Zahtjev za prethodnu odluku - Zaštita potrošača - Nepoštene odredbe - Direktiva 93/13/EEZ - Područje primjene - Članak 1. stavak 2. - Obvezne zakonske ili regulatorne odredbe - Članak 3. stavak 1. - Pojam „ugovorna odredba o kojoj se nisu vodili pojedinačni pregovori” - Odredba uvrštena u ugovor nakon njegova sklapanja uslijed intervencije nacionalnog zakonodavca - Članak 4. stavak 2. - Jasno i razumljivo sastavljena odredba - Članak 6. stavak 1. - Ispitivanje nepoštenosti odredbe po službenoj dužnosti nacionalnog suda - Ugovor o kreditu u stranoj valuti sklopljen između pružatelja usluge ili prodavatelja robe i potrošača))
      (2018/C 408/12)
      Jezik postupka: mađarski

         Sud koji je uputio zahtjev

      Fővárosi Ítélőtábla

         Stranke glavnog postupka

         Tužitelji: OTP Bank Nyrt., OTP Faktoring Követeléskezelő Zrt

         Tuženik: Teréz Ilyés, Emil Kiss

         Izreka

                  1.

                  Pojam „odredba o kojoj se nisu vodili pojedinačni pregovori” iz članka 3. stavka 1. Direktive Vijeća 93/13/EEZ o nepoštenim uvjetima u potrošačkim ugovorima treba tumačiti u smislu da se odnosi među ostalim na ugovornu odredbu izmijenjenu prisilnom zakonskom odredbom nacionalnog prava, donesenom nakon sklapanja ugovora s potrošačem, čiji je cilj nadomjestiti ništetnu odredbu sadržanu u navedenom ugovoru.

                  2.

                  Članak 1. stavak 2. Direktive 93/13 treba tumačiti na način da područje primjene te direktive ne obuhvaća odredbe koje su odraz prisilnih odredbi nacionalnog prava, uvrštenih nakon sklapanja ugovora o kreditu s potrošačem te čiji je cilj nadomještanje ništetne odredbe tog ugovora obvezom primjene tečaja Mađarske narodne banke. Međutim, odredba koja se odnosi na rizik promjene tečaja poput one u glavnom postupku ne podliježe pravilu iz tog članka o izuzeću primjene.

                  3.

                  Članak 4. stavak 2. Direktive 93/13 treba tumačiti na način da zahtjev prema kojem ugovorna odredba mora biti jasno i razumljivo sastavljena obvezuje financijske institucije da korisnicima kredita pruže dovoljno informacija kako bi potonji mogli donositi razborite i informirane odluke. U tom pogledu taj zahtjev znači da ugovornu odredbu o riziku promjene tečaja potrošač može razumjeti na formalnoj i gramatičkoj razini, ali također u pogledu njezina konkretnog dosega, u smislu da prosječan potrošač, koji je uredno obaviješten i postupa s dužnom pažnjom i razboritošću, može ne samo znati za mogućnost deprecijacije nacionalne valute u odnosu na stranu valutu u kojoj je zajam denominiran već da može i procijeniti potencijalno znatne gospodarske posljedice koje bi takva odredba mogla imati za njegove financijske obveze.

                  4.

                  Članak 4. Direktive 93/13 treba tumačiti na način da zahtijeva da se jasnoća i razumljivost ugovornih odredbi ocjenjuju pozivanjem na sve okolnosti koje su postojale u trenutku sklapanja ugovora i na sve ostale odredbe tog ugovora, neovisno o tome što je nacionalni zakonodavac kasnije neke od njih proglasio ili smatrao nepoštenima te ih zbog toga ukinuo.

                  5.

                  Članak 6. stavak 1. i članak 7. stavak 1. Direktive 93/13 treba tumačiti na način da je na nacionalnom sudu da po službenoj dužnosti, umjesto potrošača kao tužitelja, istakne eventualno nepošteni karakter ugovorne odredbe, kada raspolaže potrebnim pravnim i činjeničnim elementima u tu svrhu.

         (1)  SL C 144, 8. 5. 2017.


title: Predmet T-558/18: Tužba podnesena 21. rujna 2018. – Lupu protiv EUIPO-a – Et Djili Soy Dzhihangir Ibryam (Djili DS)

text:
               12.11.2018

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 408/58

      Tužba podnesena 21. rujna 2018. – Lupu protiv EUIPO-a – Et Djili Soy Dzhihangir Ibryam (Djili DS)
      (Predmet T-558/18)
      (2018/C 408/75)
      Jezik postupka: engleski

         Stranke

         Tužitelj: Victor Lupu (Bukurešt, Rumunjska) (zastupnik: P. A. Acsinte, odvjetnik)

         Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO)

         Druga stranka pred žalbenim vijećem: Et Djili Soy Dzhihangir Ibryam (Dulovo, Bugarska)

         Podaci o postupku pred EUIPO-om

         Podnositelj prijave spornog žiga: druga stranka pred žalbenim vijećem

         Predmetni sporni žig: prijava figurativnog žiga Europske unije Djili DS – prijava za registraciju br. 8 404 551

         Postupak pred EUIPO-om: postupak povodom prigovora

         Pobijana odluka: odluka petog žalbenog vijeća EUIPO-a od 5. lipnja 2018. u predmetu R 2391/2017-5

         Tužbeni zahtjev

      Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

                  —

                  poništi pobijanu odluku;

                  —

                  usvoji prigovor protiv registracije žiga za koji je podnesena prijava (EUTM prijava 8 404 551) i/ili poništi/proglasi registraciju ništavom.

         Tužbeni razlozi

                  —

                  Povreda članka 1. Prvog protokola uz Europsku konvenciju o ljudskim pravima i članka 6. Europske konvencije o ljudskim pravima;

                  —

                  povreda pravila 20. stavka 7. točaka (a) i (c) Uredbe Komisije (EZ) br. 2868/95 od 13. prosinca 1995. o provedbi Uredbe Vijeća (EZ) br. 40/94 o žigu Zajednice;

                  —

                  povreda članka 53. stavka 2. točaka (c) i (d) Uredbe (EZ) br. 207/2009 u pogledu tužiteljeva autorskog prava na sliku omota „Djili” na kojem je ta riječ napisana crvenim slovima na plavom omotu s likom papige i tužiteljevih prava korištenja trgovačkog naziva za proizvode u smislu presude Suda Europske unije u predmetu C-17/06 „Celine”.


title: Predmet T-571/18: Tužba podnesena 25. rujna 2018. – YR protiv Komisije

text:
               12.11.2018

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 408/60

      Tužba podnesena 25. rujna 2018. – YR protiv Komisije
      (Predmet T-571/18)
      (2018/C 408/78)
      Jezik postupka: francuski

         Stranke

         Tužitelj: YR (zastupnik: N. de Montigny, odvjetnik)

         Tuženik: Europska komisija

         Tužbeni zahtjev

      Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

                  —

                  proglasi i presudi da se poništava pojedinačna odluka kojom mu se počevši od školske godine 2017./2018. više ne odobrava povrat školarine za njegovo dijete, donesena 13. studenoga 2017. i iskazana prvi put na njegovoj potvrdi o plaći za prosinac 2017.;

                  —

                  naloži tuženiku snošenje troškova.

         Tužbeni razlozi i glavni argumenti

      U prilog osnovanosti tužbe tužitelj ističe četiri tužbena razloga.

                  1.

                  Prvi tužbeni razlog temelji se na povredi članka 3. stavka 1. Priloga VII. Pravilnika o osoblju za dužnosnike Europske unije i Općih provedbenih odredbi za povrat zdravstvenih troškova, u mjeri u kojoj je tuženikovo izmijenjeno tumačenje povrijedilo stečena prava, legitimna očekivanja, pravnu sigurnost i načelo dobre uprave.

                  2.

                  Drugi tužbeni razlog temelji se na povredi prava djeteta, prava na obiteljski život i prava na obrazovanje.

                  3.

                  Treći tužbeni razlog temelji se na povredi načela jednakog postupanja i nediskriminacije.

                  4.

                  Četvrti tužbeni razlog temelji se na nepostojanju stvarnog odvagivanja interesa tužitelja i nepoštivanju načela proporcionalnosti u pobijanoj odluci.


title: Predmet C-98/17 P: Presuda Suda (četvrto vijeće) od 26. rujna 2018. – Koninklijke Philips NV, Philips France SAS protiv Europske komisije (Žalba — Zabranjeni sporazum — Europsko tržište čipova za pametne kartice — Mreža bilateralnih kontakata — Razmjena osjetljivih poslovnih informacija — Ograničenje tržišnog natjecanja „s obzirom na cilj” — Jedinstvena i trajna povreda — Sudjelovanje u povredi i znanje sudionika dijela bilateralnih kontakata o drugim bilateralnim kontaktima — Sudski nadzor)

text:
               12.11.2018

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 408/15

      Presuda Suda (četvrto vijeće) od 26. rujna 2018. – Koninklijke Philips NV, Philips France SAS protiv Europske komisije
      (Predmet C-98/17 P) (1)

      ((Žalba - Zabranjeni sporazum - Europsko tržište čipova za pametne kartice - Mreža bilateralnih kontakata - Razmjena osjetljivih poslovnih informacija - Ograničenje tržišnog natjecanja „s obzirom na cilj” - Jedinstvena i trajna povreda - Sudjelovanje u povredi i znanje sudionika dijela bilateralnih kontakata o drugim bilateralnim kontaktima - Sudski nadzor))
      (2018/C 408/16)
      Jezik postupka: engleski

         Stranke

         Žalitelji: Koninklijke Philips NV, Philips France SAS (zastupnici: J.K. de Pree, A.M. ter Haar i T.M. Snoep, advocaten)

         Druga stranka u postupku: Europska komisija (zastupnici: A. Biolan, A. Dawes I J. Norris-Usher, agenti)

         Izreka

                  1.

                  Žalba se odbija.

                  2.

                  Društvima Koninklijke Philips NV i Philips France SAS nalaže se snošenje troškova.

         (1)  SL C 121, 18. 4. 2017.


title: Predmet T-146/17: Presuda Općeg suda od 20. rujna 2018. – Mondi protiv ACER-a („Energija — Odluka Odbora za žalbe ACER-a — Odbijanje zahtjeva za intervenciju — Izravan i stvaran pravni interes za ishod postupka — Pravo na saslušanje”)

text:
               12.11.2018

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 408/49

      Presuda Općeg suda od 20. rujna 2018. – Mondi protiv ACER-a
      (Predmet T-146/17) (1)

      ((„Energija - Odluka Odbora za žalbe ACER-a - Odbijanje zahtjeva za intervenciju - Izravan i stvaran pravni interes za ishod postupka - Pravo na saslušanje”))
      (2018/C 408/62)
      Jezik postupka: njemački

         Stranke

         Tužitelj: Mondi AG (Beč, Austrija) (zastupnik: B. Rajal, odvjetnik)

         Tuženik: Agencija za suradnju energetskih regulatora (zastupnici: P. Martinet i E. Tremmel, agenti)

         Intervenijent u potporu tuženiku: Republika Poljska (zastupnik: B. Majczyna, agent)

         Predmet

      Zahtjev na temelju članka 263. UFEU-a za poništenje odluke Odbora za žalbe ACER-a od 17. veljače 2017. kojom se odbija tužiteljev zahtjev za intervenciju u predmetu A-001-2017 (konsolidiran).

         Izreka

                  1.

                  Tužba se odbija.

                  2.

                  Društvo AG snosit će vlastite troškove i troškove Agencije za suradnju energetskih regulatora (ACER).

                  3.

                  Republika Poljska snosit će vlastite troškove.

         (1)  SL C 129, 24. 4. 2017.


title: Predmet C-411/18 P: Žalba koju je 21. lipnja 2018. podnio Romantik Hotels & Restaurants AG protiv presude Općeg suda (četvrto vijeće) od 25. travnja 2018. u predmetu T-213/17, Romantik Hotels & Restaurants AG protiv Ureda Europske unije za intelektualno vlasništvo

text:
               12.11.2018

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 408/36

      Žalba koju je 21. lipnja 2018. podnio Romantik Hotels & Restaurants AG protiv presude Općeg suda (četvrto vijeće) od 25. travnja 2018. u predmetu T-213/17, Romantik Hotels & Restaurants AG protiv Ureda Europske unije za intelektualno vlasništvo
      (Predmet C-411/18 P)
      (2018/C 408/47)
      Jezik postupka: njemački

         Stranke

         Žalitelj: Romantik Hotels & Restaurants AG (zastupnici: S. Hofmann, W. Göpfert, odvjetnici)

         Druge stranke u postupku: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo, Hotel Preidlhof GmbH
      Rješenjem od 3. listopada 2018. Sud Europske unije (deseto vijeće) odbacio je žalbu kao djelomično očito nedopuštenu i djelomično očito neosnovanu te odlučio da žalitelj snosi vlastite troškove.


title: Predmet C-343/17: Presuda Suda (četvrto vijeće) od 20. rujna 2018. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Nederlandstalige rechtbank van eerste aanleg Brussel – Belgija) – Fremoluc NV protiv Agentschap voor Grond- en Woonbeleid voor Vlaams-Brabant (Vlabinvest ABP) i dr. (Zahtjev za prethodnu odluku — Temeljne slobode — Članci 21., 45., 49. i 63. UFEU-a — Direktiva 2004/38/EZ — Članci 22. i 24. — Pravo prvokupa državne agencije zemljišta koja se nalaze u njezinu području djelovanja radi izgradnje socijalnih stanova — Stanovi koji se prvenstveno dodjeljuju fizičkim osobama koje imaju ‚usku društvenu, gospodarsku ili socio-kulturnu vezu’ s dijelom državnog područja koji odgovara navedenom području djelovanja — Situacija čiji su svi elementi ograničeni na jednu državu članicu — Nedopuštenost zahtjeva za prethodnu odluku)

text:
               12.11.2018

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 408/25

      Presuda Suda (četvrto vijeće) od 20. rujna 2018. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Nederlandstalige rechtbank van eerste aanleg Brussel – Belgija) – Fremoluc NV protiv Agentschap voor Grond- en Woonbeleid voor Vlaams-Brabant (Vlabinvest ABP) i dr.
      (Predmet C-343/17) (1)

      ((Zahtjev za prethodnu odluku - Temeljne slobode - Članci 21., 45., 49. i 63. UFEU-a - Direktiva 2004/38/EZ - Članci 22. i 24. - Pravo prvokupa državne agencije zemljišta koja se nalaze u njezinu području djelovanja radi izgradnje socijalnih stanova - Stanovi koji se prvenstveno dodjeljuju fizičkim osobama koje imaju ‚usku društvenu, gospodarsku ili socio-kulturnu vezu’ s dijelom državnog područja koji odgovara navedenom području djelovanja - Situacija čiji su svi elementi ograničeni na jednu državu članicu - Nedopuštenost zahtjeva za prethodnu odluku))
      (2018/C 408/31)
      Jezik postupka: nizozemski

         Sud koji je uputio zahtjev

      Nederlandstalige rechtbank van eerste aanleg Brussel

         Stranke glavnog postupka

         Tužitelj: Fremoluc NV

         Tuženici: Agentschap voor Grond- en Woonbeleid voor Vlaams-Brabant (Vlabinvest ABP), Vlaams Financieringsfonds voor Grond- en Woonbeleid voor Vlaams-Brabant, Vlaamse Maatschappij voor Sociaal Wonen NV (VMSW), Christof De Knop, i dr.

         Izreka

      Zahtjev za prethodnu odluku koji je odlukom od 19. svibnja 2017. uputio Nederlandstalige rechtbank van eerste aanleg Brussel (Prvostupanjski sud na nizozemskom jeziku u Bruxellesu, Belgija) je nedopušten.

         (1)  SL C 300, 11. 9. 2017.


title: Predmet C-540/18 P: Žalba koju je 17. kolovoza 2018. podnio HX protiv presude Općeg suda od 19. lipnja 2018. u predmetu T-408/16, HX protiv Vijeća Europske unije

text:
               12.11.2018

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 408/41

      Žalba koju je 17. kolovoza 2018. podnio HX protiv presude Općeg suda od 19. lipnja 2018. u predmetu T-408/16, HX protiv Vijeća Europske unije
      (Predmet C-540/18 P)
      (2018/C 408/54)
      Jezik postupka: bugarski

         Stranke

         Žalitelj: HX (zastupnik: S. Koev, odvjetnik)

         Druga stranka u postupku: Vijeće Europske unije

         Žalbeni zahtjev

      Žalitelj od Suda zahtijeva da,

                  —

                  predmetnu žalbu u cijelosti proglasi dopuštenom i osnovanom te da prihvati i proglasi pravno utemeljenima sve u njoj navedene žalbene razloge;

                  —

                  utvrdi da se pobijana odluka Općeg suda može u cijelosti ukinuti;

                  —

                  ukine presudu Općeg suda Europske unije (peto vijeće) od 19. lipnja 2018. u predmetu T-408/16, HX/Vijeće Europske unije;

                  —

                  poništi Odluku (ZVSP) 2016/850 o izmjeni Odluke 2013/255, Provedbenu uredbu (EU) 2016/840 o provedbi Uredbe br. 36/2012 (SL 2016., L 141, str. 30.), Odluku (ZVSP) 2017/917 o izmjeni Odluke 2013/255 (SL 2017., L 139, str. 62.) i Provedbenu uredbu (EU) 2017/907 o provedbi Uredbe br. 36/2012 (SL 2017., L 139, str. 15.),u dijelu u kojem se ti pravni akti odnose na njega;

                  —

                  naloži Vijeću Europske unije snošenje svih žaliteljevih troškova, svih izdataka, honorara itd. u vezi s njegovom obranom.

         Žalbeni razlozi i glavni argumenti

                  1.

                  Pogreška koja se tiče prava, koju je počinio Opći sud, u obliku povrede prava Unije, jer je utvrdio da je Vijeće pravilno primijenilo pretpostavku da je žalitelj poznat poslovni čovjek koji obavlja djelatnost u Siriji, iako za tu pretpostavku nije bilo pravne osnove te je ona neproporcionalna s obzirom na legitimni cilj koji se želi postići;

                  2.

                  Pogreška koja se tiče prava, u obliku povrede pravila u području dokazivanja, jer nisu postojali dokazi u svrhe primjene pretpostavke i isključivanja primjene članka 27. stavka 3. i članka 28. stavka 3. Odluke 2013/255 u inačici Odluke 2015/1836;

                  3.

                  Pogreška koja se tiče prava, u obliku povrede postupka, kojom su povrijeđeni žaliteljevi interesi, jer je odbijeno priznanje novih dokaza, koji su podneseni u skladu s člankom 85. stavkom 3. Poslovnika Općeg suda.


title: Predmet T-581/18: Tužba podnesena 27. rujna 2018. – ND (*) i OE (*) protiv Komisije

text:
                  12.11.2018

                  HR

                  Službeni list Europske unije

                  C 408/62

         Tužba podnesena 27. rujna 2018. –  ND (*1) i  OE (*1) protiv Komisije
         (Predmet T-581/18)
         (2018/C 408/81)
         Jezik postupka: francuski

            Stranke

            Tužitelji: ND (*1),  OE (*1) (zastupnik: A. Bove, odvjetnik)

            Tuženik: Europska komisija

            Tužbeni zahtjev

         Tužitelji od Općeg suda zahtijevaju da:

                     —

                     dopusti ovu tužbu za poništenje;

                     —

                     proglasi tužbu osnovanom po svim tužbenim razlozima i stoga poništi Odluku Europske komisije priopćenu 30. srpnja 2018. na temelju Uredbe Vijeća br. 260/68 od 29. veljače 1968. i/ili članka 9. Ugovora o Europskoj uniji, na temelju tužbe iz članka 263. UFEU-a, i vratiti predmet nadležnom tijelu na ponovno odlučivanje;

                     —

                     naloži izvršenje svih pravnih obveza;

                     —

                     naloži tuženiku snošenje troškova postupka;

                     —

                     pridrži tužiteljima sva druga prava, obveze i zahtjeve.

            Tužbeni razlozi i glavni argumenti

         U prilog osnovanosti tužbe tužitelj ističe dva tužbena razloga.

                     1.

                     Prvi tužbeni razlog temelji se na povredi Uredbe Vijeća br. 260/68 od 29. veljače 1968.

                     2.

                     Drugi tužbeni zahtjev temelji se na povredi članka 9. Ugovora o Europskoj uniji, kojim je uspostavljena jednakost među svim europskim građanima i koja nije bila poštivana u ovom slučaju.

            (*1)  Informacije su izbrisane ili zamijenjene u okviru zaštite osobnih podataka i/ili povjerljivosti.


title: Predmet C-546/16: Presuda Suda (četvrto vijeće) od 20. rujna 2018. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Órgano Administrativo de Recursos Contractuales de la Comunidad Autónoma de Euskadi – Španjolska) – Montte SL protiv Musikene (Zahtjev za prethodnu odluku — Članak 267. UFEU-a — Nadležnost Suda — Kvalifikacija tijela koje je uputilo zahtjev kao suda — Direktiva 2014/24/EU — Provedba postupka javne nabave — Otvoreni postupak — Kriteriji dodjele — Tehnička ocjena — Najniži bodovni prag — Ocjena koja se temelji na cijeni)

text:
               12.11.2018

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 408/7

      Presuda Suda (četvrto vijeće) od 20. rujna 2018. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Órgano Administrativo de Recursos Contractuales de la Comunidad Autónoma de Euskadi – Španjolska) – Montte SL protiv Musikene
      (Predmet C-546/16) (1)

      ((Zahtjev za prethodnu odluku - Članak 267. UFEU-a - Nadležnost Suda - Kvalifikacija tijela koje je uputilo zahtjev kao suda - Direktiva 2014/24/EU - Provedba postupka javne nabave - Otvoreni postupak - Kriteriji dodjele - Tehnička ocjena - Najniži bodovni prag - Ocjena koja se temelji na cijeni))
      (2018/C 408/06)
      Jezik postupka: španjolski

         Sud koji je uputio zahtjev

      Órgano Administrativo de Recursos Contractuales de la Comunidad Autónoma de Euskadi

         Stranke glavnog postupka

         Tužitelj: Montte SL

         Tuženik: Musikene

         Izreka

                  1.

                  Direktivu 2014/24/EU Europskog parlamenta i Vijeća od 26. veljače 2014. o javnoj nabavi i o stavljanju izvan snage Direktive 2004/18/EZ treba tumačiti na način da joj se ne protivi nacionalno zakonodavstvo poput onog o kojem je riječ u glavnom postupku, kojim se javnim naručiteljima omogućuje da u dokumentaciji o nabavi koja uređuje otvoreni postupak javne nabave odrede minimalne zahtjeve glede tehničkog ocjenjivanja, tako da su ponude koje nakon tog ocjenjivanja ne dosegnu unaprijed određeni najmanji bodovni prag isključene iz kasnijeg ocjenjivanja koje se temelji kako na tehničkim kriterijima tako i na cijeni.

                  2.

                  Članak 66. Direktive 2014/24 treba tumačiti na način da mu se ne protivi nacionalno zakonodavstvo poput onog o kojem je riječ u glavnom postupku, kojim se javnim naručiteljima omogućuje da u dokumentaciji o nabavi koja uređuje otvoreni postupak javne nabave odrede minimalne zahtjeve glede tehničkog ocjenjivanja, tako da su ponude koje nakon tog ocjenjivanja ne dosegnu unaprijed određeni najmanji bodovni prag isključene iz kasnijih faza dodjele ugovora, neovisno o broju preostalih ponuditelja.

         (1)  SL C 22, 23. 1. 2017.


title: Predmet C-618/16: Presuda Suda (peto vijeće) od 13. rujna 2018. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Upper Tribunal (Administrative Appeals Chamber) – Ujedinjena Kraljevina) – Rafal Prefeta protiv Secretary of State for Work and Pensions (Zahtjev za prethodnu odluku — Slobodno kretanje osoba — Članak 45. UFEU-a — Akt o pristupanju iz 2003. — Prilog XII. poglavlje 2. — Mogućnost države članice da odstupi od članka 7. stavka 2. Uredbe (EU) br. 492/2011 i članka 7. stavka 3. Direktive 2004/38/EZ — Poljski državljanin koji nije dovršio dvanaestomjesečno razdoblje prijavljenog rada u državi članici domaćinu)

text:
               12.11.2018

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 408/9

      Presuda Suda (peto vijeće) od 13. rujna 2018. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Upper Tribunal (Administrative Appeals Chamber) – Ujedinjena Kraljevina) – Rafal Prefeta protiv Secretary of State for Work and Pensions
      (Predmet C-618/16) (1)

      ((Zahtjev za prethodnu odluku - Slobodno kretanje osoba - Članak 45. UFEU-a - Akt o pristupanju iz 2003. - Prilog XII. poglavlje 2. - Mogućnost države članice da odstupi od članka 7. stavka 2. Uredbe (EU) br. 492/2011 i članka 7. stavka 3. Direktive 2004/38/EZ - Poljski državljanin koji nije dovršio dvanaestomjesečno razdoblje prijavljenog rada u državi članici domaćinu))
      (2018/C 408/08)
      Jezik postupka: engleski

         Sud koji je uputio zahtjev

      Upper Tribunal (Administrative Appeals Chamber)

         Stranke glavnog postupka

         Tužitelj: Rafal Prefeta

         Tuženik: Secretary of State for Work and Pensions

         Izreka

      Prilog XII. poglavlje 2. Akta o uvjetima pristupanja Češke Republike, Republike Estonije, Republike Cipra, Republike Latvije, Republike Litve, Mađarske, Republike Malte, Republike Poljske, Republike Slovenije i Slovačke Republike i prilagodbama ugovora na kojima se temelji Europska unija treba tumačiti na način da je Ujedinjenoj Kraljevini Velike Britanije i Sjeverne Irske omogućavao da u prijelaznom razdoblju predviđenim tim aktom isključi iz prava iz članka 7. stavka 3. Direktive 2004/38/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 29. travnja 2004. o pravu građana Unije i članova njihovih obitelji slobodno se kretati i boraviti na državnom području država članica, o izmjeni Uredbe (EEZ) br. 1612/68 i stavljanju izvan snage direktiva 64/221/EEZ, 68/360/EEZ, 72/194/EEZ, 73/148/EEZ, 75/34/EEZ, 75/35/EEZ, 90/364/EEZ, 90/365/EEZ i 93/96/EEZ poljskog državljanina, poput R. Prefete, koji nije ispunio uvjet predviđen nacionalnim zakonodavstvom da je obavljao prijavljeni rad na njezinu području u neprekidnom razdoblju od dvanaest mjeseci.

         (1)  SL C 38, 6. 2. 2017.


title: Predmet C-68/17: Presuda Suda (veliko vijeće) od 11. rujna 2018. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Bundesarbeitsgericht – Njemačka) – IR protiv JQ (Zahtjev za prethodnu odluku — Socijalna politika — Direktiva 2000/78/EZ — Jednako postupanje — Profesionalne djelatnosti crkava ili drugih organizacija čiji se sustav vrijednosti temelji na vjeri ili uvjerenju — Uvjeti za obavljanje zanimanja — Rad u dobroj vjeri i odanost sustavu vrijednosti crkve ili organizacije — Pojam — Različito postupanje na temelju vjere ili uvjerenja — Otkaz radniku katoličke vjeroispovijesti na rukovodećem položaju zbog sklapanja drugog građanskog braka nakon razvoda)

text:
               12.11.2018

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 408/13

      Presuda Suda (veliko vijeće) od 11. rujna 2018. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Bundesarbeitsgericht – Njemačka) – IR protiv JQ
      (Predmet C-68/17) (1)

      ((Zahtjev za prethodnu odluku - Socijalna politika - Direktiva 2000/78/EZ - Jednako postupanje - Profesionalne djelatnosti crkava ili drugih organizacija čiji se sustav vrijednosti temelji na vjeri ili uvjerenju - Uvjeti za obavljanje zanimanja - Rad u dobroj vjeri i odanost sustavu vrijednosti crkve ili organizacije - Pojam - Različito postupanje na temelju vjere ili uvjerenja - Otkaz radniku katoličke vjeroispovijesti na rukovodećem položaju zbog sklapanja drugog građanskog braka nakon razvoda))
      (2018/C 408/14)
      Jezik postupka: njemački

         Sud koji je uputio zahtjev

      Bundesarbeitsgericht

         Stranke glavnog postupka

         Tužitelj: IR

         Tuženik: JQ

         Izreka

                  1.

                  Članak 4. stavak 2. drugi podstavak Direktive Vijeća 2000/78/EZ od 27. studenoga 2000. o uspostavi općeg okvira za jednako postupanje pri zapošljavanju i obavljanju zanimanja treba tumačiti na način da:

                              —

                              s jedne strane, crkva ili druga organizacija čiji se sustav vrijednosti temelji na vjeri ili uvjerenju, koja upravlja bolničkom ustanovom osnovanom u obliku društva kapitala privatnog prava, ne može odlučiti na svoje zaposlenike na rukovodećim položajima primijeniti zahtjeve rada u dobroj vjeri i odanosti tom sustavu vrijednosti, a koji se razlikuju ovisno o vjeroispovijesti ili nepostojanju vjeroispovijesti tih zaposlenika, a da se pritom prema potrebi ne može provesti djelotvoran sudski nadzor te odluke kako bi se provjerilo jesu li ispunjeni kriteriji iz članka 4. stavka 2. te direktive i

                              —

                              s druge strane, da je različito postupanje, kad je riječ o zahtjevima rada u dobroj vjeri i odanosti tom sustavu vrijednosti, prema zaposlenicima na rukovodećim položajima ovisno o njihovoj vjeroispovijesti ili nepostojanju vjeroispovijesti u skladu s tom direktivom samo ako vjera ili uvjerenje, s obzirom na prirodu profesionalnih djelatnosti o kojima je riječ ili okolnosti njihova obavljanja, predstavlja uvjet za obavljanje zanimanja koji je stvaran, legitiman i opravdan s obzirom na sustav vrijednosti predmetne crkve ili organizacije te koji je u skladu s načelom proporcionalnosti, a što je na nacionalnom sudu da provjeri.

                  2.

                  Nacionalni sud pred kojim se vodi postupak između dviju privatnih stranaka dužan je, kad primjenjivo nacionalno pravo ne može protumačiti na način koji je u skladu s člankom 4. stavkom 2. Direktive 2000/78, u okviru svojih nadležnosti osigurati pravnu zaštitu koja za osobe proizlazi iz općih načela prava Unije, poput načela nediskriminacije na temelju vjere ili uvjerenja, koje je sada priznato člankom 21. Povelje Europske unije o temeljnim pravima, te zajamčiti puni učinak prava koja iz njega proizlaze, prema potrebi izuzimajući iz primjene svaku protivnu nacionalnu odredbu.

         (1)  SL C 144, 8. 5. 2017.


title: Predmet C-518/17: Presuda Suda (deveto vijeće) od 20. rujna 2018. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Verwaltungsgerichtshof – Austrija) – Stefan Rudigier (Zahtjev za prethodnu odluku — Ugovori o javnoj nabavi — Usluge javnog željezničkog i cestovnog prijevoza putnika — Uredba (EZ) br. 1370/2007 — Članak 5. stavak 1. — Sklapanje ugovora o javnim uslugama — Članak 7. stavak 2. — Obveza objavljivanja određenih podataka u Službenom listu Europske unije najmanje jednu godinu prije pokretanja postupka — Posljedice neobjavljivanja — Poništenje poziva na nadmetanje — Direktiva 2014/24/EU — Članak 27. stavak 1. — Članak 47. stavak 1. — Direktiva 2014/25/EU — Članak 45. stavak 1. — Članak 66. stavak 1. — Obavijest o nadmetanju)

text:
               12.11.2018

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 408/30

      Presuda Suda (deveto vijeće) od 20. rujna 2018. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Verwaltungsgerichtshof – Austrija) – Stefan Rudigier
      (Predmet C-518/17) (1)

      ((Zahtjev za prethodnu odluku - Ugovori o javnoj nabavi - Usluge javnog željezničkog i cestovnog prijevoza putnika - Uredba (EZ) br. 1370/2007 - Članak 5. stavak 1. - Sklapanje ugovora o javnim uslugama - Članak 7. stavak 2. - Obveza objavljivanja određenih podataka u Službenom listu Europske unije najmanje jednu godinu prije pokretanja postupka - Posljedice neobjavljivanja - Poništenje poziva na nadmetanje - Direktiva 2014/24/EU - Članak 27. stavak 1. - Članak 47. stavak 1. - Direktiva 2014/25/EU - Članak 45. stavak 1. - Članak 66. stavak 1. - Obavijest o nadmetanju))
      (2018/C 408/38)
      Jezik postupka: njemački

         Sud koji je uputio zahtjev

      Verwaltungsgerichtshof

         Stranke glavnog postupka

         Tužitelj: Stefan Rudigier

         uz sudjelovanje: Salzburger Verkehrsverbund GmbH

         Izreka

      Članak 7. stavak 2. Uredbe (EZ) br. 1370/2007 Europskog parlamenta i Vijeća od 23. listopada 2007. o uslugama javnog željezničkog i cestovnog prijevoza putnika i stavljanju izvan snage uredaba Vijeća (EEZ) br. 1191/69 i (EEZ) br. 1107/70 treba tumačiti na način da se:

                  —

                  obveza objave prethodne informacijske obavijesti koju on propisuje primjenjuje na ugovore o uslugama javnog prijevoza autobusom koji se načelno sklapaju u skladu s postupcima predviđenima Direktivom 2014/24/EU Europskog parlamenta i Vijeća od 26. veljače 2014. o javnoj nabavi i o stavljanju izvan snage Direktive 2004/18/EZ ili Direktivom 2014/25/EU Europskog parlamenta i Vijeća od 26. veljače 2014. o nabavi subjekata koji djeluju u sektoru vodnog gospodarstva, energetskom i prometnom sektoru te sektoru poštanskih usluga i stavljanju izvan snage Direktive 2004/17/EZ;

                  —

                  povreda te obveze objave prethodne informacijske obavijesti ne dovodi do poništenja predmetnog poziva na nadmetanje, pod uvjetom da su poštovana načela ekvivalentnosti, djelotvornosti i jednakog postupanja, što treba provjeriti sud koji je uputio zahtjev.

         (1)  SL C 392, 20. 11. 2017.


title: Predmet C-175/17: Presuda Suda (četvrto vijeće) od 26. rujna 2018. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Raad van State – Nizozemska) – X protiv Belastingdienst/Toeslagen (Zahtjev za prethodnu odluku — Zajednička politika azila i supsidijarne zaštite — Direktiva 2005/85/EZ — Članak 39. — Direktiva 2008/115/EZ — Članak 13. — Povelja Europske unije o temeljnim pravima — Članak 18., članak 19. stavak 2. i članak 47. — Pravo na djelotvoran pravni lijek — Načelo zabrane prisilnog udaljenja ili vraćanja — Odluka o odbijanju zahtjeva za međunarodnu zaštitu i nalaganju obveze vraćanja — Nacionalni propis kojim je predviđeno dvostupanjsko sudovanje — Automatski suspenzivni učinak ograničen na prvostupanjsko pravno sredstvo)

text:
               12.11.2018

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 408/19

      Presuda Suda (četvrto vijeće) od 26. rujna 2018. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Raad van State – Nizozemska) – X protiv Belastingdienst/Toeslagen
      (Predmet C-175/17) (1)

      ((Zahtjev za prethodnu odluku - Zajednička politika azila i supsidijarne zaštite - Direktiva 2005/85/EZ - Članak 39. - Direktiva 2008/115/EZ - Članak 13. - Povelja Europske unije o temeljnim pravima - Članak 18., članak 19. stavak 2. i članak 47. - Pravo na djelotvoran pravni lijek - Načelo zabrane prisilnog udaljenja ili vraćanja - Odluka o odbijanju zahtjeva za međunarodnu zaštitu i nalaganju obveze vraćanja - Nacionalni propis kojim je predviđeno dvostupanjsko sudovanje - Automatski suspenzivni učinak ograničen na prvostupanjsko pravno sredstvo))
      (2018/C 408/23)
      Jezik postupka: nizozemski

         Sud koji je uputio zahtjev

      Raad van State

         Stranke glavnog postupka

         Tužitelj: X

         Tuženik: Belastingdienst/Toeslagen

         Izreka

      Članak 39. Direktive Vijeća 2005/85/EZ od 1. prosinca 2005. o minimalnim normama koje se odnose na postupke priznavanja i ukidanja statusa izbjeglica u državama članicama i članak 13. Direktive 2008/115/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 16. prosinca 2008. o zajedničkim standardima i postupcima država članica za vraćanje državljana trećih zemalja s nezakonitim boravkom, u vezi s člankom 18., člankom 19. stavkom 2. i člankom 47. Povelje Europske unije o temeljnim pravima treba tumačiti na način da im se ne protivi nacionalni propis koji, iako predviđa žalbu protiv prvostupanjske presude kojom se potvrđuje odluka o odbijanju zahtjeva za međunarodnu zaštitu i o nametanju obveze vraćanja, tom pravnom lijeku ne daje automatski suspenzivni učinak iako zainteresirana osoba navodi ozbiljnu opasnost od povrede načela zabrane prisilnog udaljenja ili vraćanja.

         (1)  SL C 178, 6. 6. 2017.


title: Predmet C-516/18: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 6. kolovoza 2018. uputio Amtsgericht Nürnberg (Njemačka) – QE protiv Sun Express Deutschland GmbH

text:
               12.11.2018

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 408/38

      Zahtjev za prethodnu odluku koji je 6. kolovoza 2018. uputio Amtsgericht Nürnberg (Njemačka) – QE protiv Sun Express Deutschland GmbH
      (Predmet C-516/18)
      (2018/C 408/51)
      Jezik postupka: njemački

         Sud koji je uputio zahtjev

      Amtsgericht Nürnberg

         Stranke glavnog postupka

         Tužitelj: QE

         Tuženik: Sun Express Deutschland GmbH
      Predmet je rješenjem Suda od 22. kolovoza 2018. brisan iz upisnika Suda.


title: Predmet C-304/17: Presuda Suda (prvo vijeće) od 12. rujna 2018. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Oberster Gerichtshof – Austrija) – Helga Löber protiv Barclays Bank (Zahtjev za prethodnu odluku — Uredba (EZ) br. 44/2001 — Sudska nadležnost u građanskim i trgovačkim stvarima — Posebne nadležnosti — Članak 5. točka 3. — Nadležnost u stvarima koje se odnose na štetne radnje, delikte ili kvazi-delikte — Mjesto u kojemu se dogodio štetni događaj ili bi se on mogao dogoditi — Potrošač s domicilom u jednoj državi članici koji je posredstvom banke sa sjedištem u toj državi članici kupio vrijednosne papire koje je izdala banka sa sjedištem u drugoj državi članici — Nadležnost za odlučivanje o tužbi koju je taj potrošač podnio na temelju odgovornosti te banke za štetne radnje/delikte)

text:
               12.11.2018

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 408/23

      Presuda Suda (prvo vijeće) od 12. rujna 2018. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Oberster Gerichtshof – Austrija) – Helga Löber protiv Barclays Bank
      (Predmet C-304/17) (1)

      ((Zahtjev za prethodnu odluku - Uredba (EZ) br. 44/2001 - Sudska nadležnost u građanskim i trgovačkim stvarima - Posebne nadležnosti - Članak 5. točka 3. - Nadležnost u stvarima koje se odnose na štetne radnje, delikte ili kvazi-delikte - Mjesto u kojemu se dogodio štetni događaj ili bi se on mogao dogoditi - Potrošač s domicilom u jednoj državi članici koji je posredstvom banke sa sjedištem u toj državi članici kupio vrijednosne papire koje je izdala banka sa sjedištem u drugoj državi članici - Nadležnost za odlučivanje o tužbi koju je taj potrošač podnio na temelju odgovornosti te banke za štetne radnje/delikte))
      (2018/C 408/28)
      Jezik postupka: njemački

         Sud koji je uputio zahtjev

      Oberster Gerichtshof

         Stranke glavnog postupka

         Tužitelj: Helga Löber

         Tuženik: Barclays Bank plc

         Izreka

      Članak 5. točku 3. Uredbe Vijeća (EZ) br. 44/2001 od 22. prosinca 2000. o [sudskoj] nadležnosti, priznavanju i izvršenju sudskih odluka u građanskim i trgovačkim stvarima treba tumačiti na način da u situaciji, poput one o kojoj je riječ u glavnom postupku, u kojoj ulagatelj, na temelju prospekta u vezi s certifikatom u koji je uložio, podnese tužbu zbog odgovornosti za štetne radnje/delikte protiv banke koja je izdala certifikat, sudovi u kojima taj ulagatelj ima domicil, kao sudovi mjesta u kojemu se dogodio štetni događaj u smislu te odredbe, nadležni su za odlučivanje o toj tužbi ako se navodna šteta sastoji od financijske štete koja je izravno nastala na bankovnom računu tog ulagatelja kod banke sa sjedištem na području nadležnosti tih sudova te ako druge konkretne okolnosti navedene situacije također govore u prilog dodjeljivanju nadležnosti tim sudovima.

         (1)  SL C 269, 14. 8. 2017.


title: Predmet T-541/18: Tužba podnesena 12. rujna 2018. – Changmao Biochemical Engineering protiv Komisije

text:
               12.11.2018

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 408/57

      Tužba podnesena 12. rujna 2018. – Changmao Biochemical Engineering protiv Komisije
      (Predmet T-541/18)
      (2018/C 408/74)
      Jezik postupka: engleski

         Stranke

         Tužitelj: Changmao Biochemical Engineering Co. Ltd (Changzhou, Kina) (zastupnik: K. Adamantopoulos i P. Billiet, odvjetnici)

         Tuženik: Europska komisija

         Tužbeni zahtjev

      Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

                  —

                  poništi pobijanu uredbu u odnosu na tužitelja;

                  —

                  ili, podredno, poništi pobijanu uredbu u cijelosti; i

                  —

                  naloži Europskoj komisiji snošenje tužiteljevih troškova.

         Tužbeni razlozi i glavni argumenti

      Predmetnom tužbom traži se poništenje Provedbene uredbe Komisije (EU) 2018/921 (1)

      Tužitelj u prilog osnovanosti tužbe navodi četiri tužbena razloga.

                  1.

                  Prvi tužbeni razlog, koji se temelji na tvrdnji da Komisija nije pružila odgovarajuće obrazloženje i da je počinila očitu pogrešku u ocjeni prava i činjenica koristeći se metodologijom analogne zemlje.

                  2.

                  Drugi tužbeni razlog, koji se temelji na tvrdnji da je Komisija počinila očitu pogrešku u ocjeni prava i činjenica, povrijedila načelo dobre uprave te nije pružila odgovarajuće obrazloženje zaključivši da je Unijina industrija tijekom referentnog razdoblja ostala podložna štetnim učincima dampinškog izvoza vinske kiseline podrijetlom iz Narodne Republike Kine jer nije razmotrila rezultate daleko najvećeg proizvođača vinske kiseline u Uniji povrijedivši na taj način članak 11. stavak 2. i članak 3. stavak 2. Uredbe (EU) 2016/1036 (2) i članak 11. stavak 3. te članak 3. stavak 1. Sporazuma WTO-a o provedbi članka VI. Općeg sporazuma o carinama i trgovini (u daljnjem tekstu: Sporazum WTO-a o antidampingu).

                  3.

                  Treći tužbeni razlog, koji se temelji na tvrdnji da je Komisija počinila očitu pogrešku u ocjeni prava i činjenica zaključivši da bi se šteta nanesena Unijinoj industriji vjerojatno ponovila ako bi Unijine antidampinške mjere protiv vinske kiseline podrijetlom iz Narodne Republike Kine bile ukinute jer se primijenjena metodologija, kao prvo, ne temelji na pozitivnim dokazima, već na neutemeljenim mehaničkim pretpostavkama i nagađanjima, i, kao drugo, uopće ne uzima u obzir postupanje društva Hangzhou Bioking, jednog od najvećih proizvođača u Narodnoj Republici Kini i najvećeg izvoznika vinske kiseline iz Narodne Republike Kine u Uniju koji nije bio podvrgnut nikakvim Unijinim antidampinškim pristojbama od 20. travnja 2012. Nadalje, tužitelj tvrdi da utjecaj klimatskih promjena na prirodnu proizvodnju vinske kiseline nije uzet u obzir čime su povrijeđeni članak 11. stavak 2. i članak 3. stavak 2. Uredbe (EU) 2016/1036 i članci 11. stavak 3. i članak 3. stavak 1. Sporazuma WTO-a o antidampingu.

                  4.

                  Četvrti tužbeni razlog, koji se temelji na tvrdnji da je Komisija počinila bitnu povredu postupka u pogledu tužiteljeva prava obrane povrijedivši članak 3. stavak 2., članak 11. stavak 2., članak 16. stavak 1., članak 19. stavak 2., članak 19. stavak 4., članak 20. stavak 2., članak 20. stavak 4., članak 21. stavak 5. i članak 21. stavak 7. Uredbe (EU) 2016/1036 te članak 3. stavak 1., članak 5. stavak 3., članak 6. stavak 1., članka 6. stavak 1. podstavak 2., članak 9. stavak 2., članak 6. stavak 4., članak 6. stavak 5. podstavak 1., članak 6. stavak 6., članak 6. stavak 9. i članak 11. stavak 3. Sporazuma WTO-a o antidampingu i načelo dobre uprave.

         (1)  Provedbena uredba Komisije (EU) 2018/921 оd 28. lipnja 2018. o uvođenju konačne antidampinške pristojbe na uvoz vinske kiseline podrijetlom iz Narodne Republike Kine nakon revizije zbog predstojećeg isteka mjera u skladu s člankom 11. stavkom 2. Uredbe (EU) 2016/1036 Europskog parlamenta i Vijeća (SL 2018., L 164, str. 14.)

         (2)  Uredba (EU) 2016/1036 Europskog parlamenta i Vijeća od 8. lipnja 2016. o zaštiti od subvencioniranog uvoza iz zemalja koje nisu članice Europske unije (SL 2016., L 176, str. 21.)


title: Predmet T-572/18: Tužba podnesena 25. rujna 2018. – YS protiv Komisije

text:
               12.11.2018

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 408/61

      Tužba podnesena 25. rujna 2018. – YS protiv Komisije
      (Predmet T-572/18)
      (2018/C 408/79)
      Jezik postupka: francuski

         Stranke

         Tužitelj: YS (zastupnik: N. de Montigny, odvjetnik)

         Tuženik: Europska komisija

         Tužbeni zahtjev

      Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

                  —

                  proglasi i presudi da se poništava pojedinačna odluka kojom mu se počevši od školske godine 2017./2018. više ne odobrava povrat školarine za njegovu djecu, donesena 14. studenoga 2017. i iskazana prvi put na njegovoj potvrdi o plaći za prosinac 2017.;

                  —

                  naloži tuženiku snošenje troškova.

         Tužbeni razlozi i glavni argumenti

      U prilog osnovanosti tužbe tužitelj ističe četiri tužbena razloga.

                  1.

                  Prvi tužbeni razlog temelji se na povredi članka 3. stavka 1. Priloga VII. Pravilnika o osoblju za dužnosnike Europske unije i Općih provedbenih odredbi za povrat zdravstvenih troškova, u mjeri u kojoj je tuženikovo izmijenjeno tumačenje povrijedilo stečena prava, legitimna očekivanja, pravnu sigurnost i načelo dobre uprave.

                  2.

                  Drugi tužbeni razlog temelji se na povredi prava djeteta, prava na obiteljski život i prava na obrazovanje.

                  3.

                  Treći tužbeni razlog temelji se na povredi načela jednakog postupanja i nediskriminacije.

                  4.

                  Četvrti tužbeni razlog temelji se na nepostojanju stvarnog odvagivanja interesa tužitelja i nepoštivanju načela proporcionalnosti u pobijanoj odluci.


title: Predmet T-573/18: Tužba podnesena 25. rujna 2018. – Hickies protiv EUIPO-a (Oblik vezice za cipelu)

text:
               12.11.2018

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 408/62

      Tužba podnesena 25. rujna 2018. – Hickies protiv EUIPO-a (Oblik vezice za cipelu)
      (Predmet T-573/18)
      (2018/C 408/80)
      Jezik postupka: engleski

         Stranke

         Tužitelj: Hickies, Inc. (New York, New York, Sjedinjene Američke Države) (zastupnici: I. Fowler, Solicitor i J. Schmitt, odvjetnik)

         Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO)

         Podaci o postupku pred EUIPO-om

         Predmetni sporni žig: prijava trodimenzionalnog žiga Europske unije (Oblik vezice za cipelu) – prijava za registraciju br. 16 952 962

         Pobijana odluka: odluka petog žalbenog vijeća EUIPO-a od 28. lipnja 2018. u predmetu R 2693/2017-5

         Tužbeni zahtjevi

      Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

                  —

                  poništi pobijanu odluku u dijelu u kojem se njome odbija tužiteljeva žalba u odnosu na „vezice za cipelu; plastični ukrasi za cipele; ukrasi za cipele; odjevni dodatci, proizvodi za šivanje i dekorativni tekstilni artikli; kopče za cipele; zatvarač za cipele”;

                  —

                  naloži EUIPO-u snošenje troškova.

         Tužbeni razlog

                  —

                  Povreda članka 7. stavka 1. točke (b) Uredbe (EU) 2017/1001 Europskog parlamenta i Vijeća.


title: Predmet T-33/17: Presuda Općeg suda od 25. rujna 2018. – Amicus Therapeutics UK i Amicus Therapeutics protiv EMA-e („Pristup dokumentima — Uredba (EZ) br. 1049/2001 — Dokumenti u EMA-inu posjedu koji sadrže informacije koje su tužitelji dostavili u okviru zahtjeva za odobrenje za stavljanje u promet lijeka Galafold — Odluka kojom se trećoj osobi odobrava pristup dokumentu — Izuzeće koje se odnosi na zaštitu komercijalnih interesa — Nepostojanje opće pretpostavke povjerljivosti”)

text:
               12.11.2018

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 408/48

      Presuda Općeg suda od 25. rujna 2018. – Amicus Therapeutics UK i Amicus Therapeutics protiv EMA-e
      (Predmet T-33/17) (1)

      ((„Pristup dokumentima - Uredba (EZ) br. 1049/2001 - Dokumenti u EMA-inu posjedu koji sadrže informacije koje su tužitelji dostavili u okviru zahtjeva za odobrenje za stavljanje u promet lijeka Galafold - Odluka kojom se trećoj osobi odobrava pristup dokumentu - Izuzeće koje se odnosi na zaštitu komercijalnih interesa - Nepostojanje opće pretpostavke povjerljivosti”))
      (2018/C 408/60)
      Jezik postupka: engleski

         Stranke

         Tužitelji: Amicus Therapeutics UK Ltd (Gerrards Cross, Ujedinjena Kraljevina) i Amicus Therapeutics, Inc. (Cranbury, New Jersey, Sjedinjene Američke Države) (zastupnici: L. Tsang, J. Mulryne, solicitors i F. Campbell, barrister)

         Tuženik: Europska agencija za lijekove (zastupnici: N. Rampal Olmedo, S. Marino, A. Spina, A. Rusanov i T. Jabłoński, agenti)

         Predmet

      Zahtjev na temelju članka 263. UFEU-a za poništenje EMA-ine Odluke ASK-22072 od 14. prosinca 2016. kojom se trećoj osobi na temelju Uredbe br. 1049/2001 Europskog parlamenta i Vijeća od 30. svibnja 2001. o javnom pristupu dokumentima Europskog parlamenta, Vijeća i Komisije (SL 2001., L 145, str. 43.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 70., svezak 16., str. 1.) odobrava pristup dokumentu koji sadrži informacije dostavljene u okviru zahtjeva za odobrenje za stavljanje u promet lijeka Galafold.

         Izreka

                  1.

                  Tužba se odbija.

                  2.

                  Društvima Amicus Therapeutics UK Ltd i Amicus Therapeutics, Inc. nalaže se snošenje troškova.

         (1)  SL C 104, 3. 4. 2017.


title: Predmet T-182/17: Presuda Općeg suda od 25. rujna 2018. – Novartis protiv EUIPO-a – Chiesi Farmaceutici (AKANTO) („Žig Europske unije — Postupak povodom prigovora — Prijava verbalnog žiga Europske unije AKANTO — Raniji verbalni žig Europske unije KANTOS — Relativni razlog za odbijanje — Vjerojatnost dovođenja u zabludu — Članak 8. stavak 1. točka (b) Uredbe (EZ) br. 207/2009 (koji je postao članak 8. stavak 1. točka (b) Uredbe (EU) 2017/1001)”)

text:
               12.11.2018

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 408/50

      Presuda Općeg suda od 25. rujna 2018. – Novartis protiv EUIPO-a – Chiesi Farmaceutici (AKANTO)
      (Predmet T-182/17) (1)

      ((„Žig Europske unije - Postupak povodom prigovora - Prijava verbalnog žiga Europske unije AKANTO - Raniji verbalni žig Europske unije KANTOS - Relativni razlog za odbijanje - Vjerojatnost dovođenja u zabludu - Članak 8. stavak 1. točka (b) Uredbe (EZ) br. 207/2009 (koji je postao članak 8. stavak 1. točka (b) Uredbe (EU) 2017/1001)”))
      (2018/C 408/64)
      Jezik postupka: engleski

         Stranke

         Tužitelj: Novartis AG (Basel, Švicarska) (zastupnik: L. Junquera Lara, odvjetnik)

         Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (zastupnici: u početku P. Duarte Guimarães i J. Ivanauskas, a zatim J. Ivanauskas i D. Walicka, agenti)

         Druga stranka u postupku pred žalbenim vijećem EUIPO-a, intervenijent u postupku pred Općim sudom: Chiesi Farmaceutici SpA (Parma, Italija) (zastupnici: T. de Haan, P. Péters i F. Folmer, odvjetnici)

         Predmet

      Tužba protiv odluke prvog žalbenog vijeća EUIPO-a od 9. siječnja 2017. (predmet R 531/2016-1), koja se odnosi na postupak povodom prigovora između društava Chiesi Farmaceutici i Novartis.

         Izreka

                  1.

                  Tužba se odbija.

                  2.

                  Društvu Novartis AG nalaže se snošenje troškova.

         (1)  SL C 161, 22. 5. 2017.


title: Predmet C-562/18: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 30. kolovoza 2018. uputio Tribunal d'instance de Sens (Francuska) – X

text:
               12.11.2018

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 408/42

      Zahtjev za prethodnu odluku koji je 30. kolovoza 2018. uputio Tribunal d'instance de Sens (Francuska) – X
      (Predmet C-562/18)
      (2018/C 408/55)
      Jezik postupka: francuski

         Sud koji je uputio zahtjev

      Tribunal d'instance de Sens

         Stranke glavnog postupka

         Tužiteljica: X

         Tuženik: Procureur de la République

         Prethodna pitanja

                  1.

                  Dopuštaju li članak 21. Povelje Europske unije o temeljnim pravima tumačen s obzirom na Konvenciju Ujedinjenih naroda o pravima osoba s invaliditetom, s jedne strane, i članak 39. stavak 2. Povelje Europske unije o temeljnim pravima, s druge strane, da se nekoj osobi oduzme pravo glasa na izborima za Europski parlament zbog donošenja mjere skrbništva nad njom radi njezina mentalnog invaliditeta?

                  2.

                  U slučaju potvrdnog odgovora na to pitanje, propisuje li europsko pravo posebne uvjete za to oduzimanje, te, ako propisuje, koje?


title: Predmet C-575/18 P: Žalba koju je 13. rujna 2018. podnijela Češka Republika protiv rješenja Općeg suda (sedmo vijeće) od 28. lipnja 2018. u predmetu T-147/15, Češka Republika protiv Komisije

text:
               12.11.2018

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 408/43

      Žalba koju je 13. rujna 2018. podnijela Češka Republika protiv rješenja Općeg suda (sedmo vijeće) od 28. lipnja 2018. u predmetu T-147/15, Češka Republika protiv Komisije
      (Predmet C-575/18 P)
      (2018/C 408/56)
      Jezik postupka: češki

         Stranke

         Žalitelj: Češka Republika (zastupnici: M. Smolek, J. Vláčil i O. Serdula, agenti)

         Druga stranka u postupku: Europska komisija

         Žalbeni zahtjev

      Žalitelj od Suda zahtijeva da:

                  —

                  poništi pobijano rješenje;

                  —

                  odbije prigovor nedopuštenosti koji je istaknula Europska komisija;

                  —

                  vrati predmet Općem sudu na odlučivanje o zahtjevima koje je Češka Republika istaknula u svojoj tužbi; i

                  —

                  naloži Europskoj komisiji snošenje troškova.

         Žalbeni razlozi i glavni argumenti

      U prilog svojoj žalbi žalitelj ističe jedan žalbeni razlog, koji se temelji na povredi članka 263. Ugovora o funkcioniranju Europske unije (u daljnjem tekstu: UFEU) u vezi s člankom 47. Povelje Europske unije o temeljnim pravima (u daljnjem tekstu: Povelja).
      U pobijanom rješenju Opći je sud pogrešno zaključio da pobijani akt, imajući u vidu osobito nedostatak Komisijine ovlasti za donošenje odluke u području tradicionalnih vlastitih sredstava, nije akt koji se može pobijati na temelju članka 263. UFEU-a i da nije bio u suprotnosti s pravom Češke Republike na djelotvornu sudsku zaštitu u smislu članka 47. Povelje jer je Češka Republika mogla uvjetno platiti sporni iznos, istaknuti prigovore na pravilnost Komisijina pravnog stajališta i čekati da Komisija pokrene postupak u skladu s člankom 258. UFEU-a.
      Zaključci Općeg suda su u suprotnosti s člankom 263. UFEU-a u vezi s člankom 47. Povelje jer uvjetno plaćanje ne osigurava da će u budućnosti o sporu meritorno odlučivati Sud. To proizlazi iz postojeće sudske prakse Suda o Komisijinoj diskrecijskoj ovlasti u vezi s postupkom zbog povrede obveze, kada ne postoje nikakvi propisi o konceptu uvjetnog plaćanja, a osobito iz prijašnje Komisijine prakse u tom području.


title: Predmet C-611/18 P: Žalba koju je 21. rujna 2018. podnio Pirelli & C. SpA protiv presude Općeg suda (osmo vijeće) od 12. srpnja 2018. u predmetu T-455/14, Pirelli & C. protiv Komisije

text:
               12.11.2018

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 408/43

      Žalba koju je 21. rujna 2018. podnio Pirelli & C. SpA protiv presude Općeg suda (osmo vijeće) od 12. srpnja 2018. u predmetu T-455/14, Pirelli & C. protiv Komisije
      (Predmet C-611/18 P)
      (2018/C 408/57)
      Jezik postupka: talijanski

         Stranke

         Žalitelj: Pirelli & C. SpA (zastupnici: M. Siragusa, G. Rizza, odvjetnici)

         Druge stranke u postupku: Europska komisija, Prysmian Cavi e Sistemi Srl

         Zahtjevi

      Pirelli od Suda zahtijeva da:
      u smislu i za potrebe članka 169. stavka 1. Poslovnika, ukine odluku Općeg suda sadržanu u izreci presude koju je taj sud donio 12. srpnja 2018. u predmetu T-455/14 Pirelli & C. S.p.A./Komisija, koja je žalitelju dostavljena isti dan putem e-Curije;
      i
      u smislu i za potrebe članka 170. stavka 1. Poslovnika, prihvati zahtjeve koje je Pirelli podnio u prvom stupnju mutatis mutandis, a da ne vraća predmet pred Opći sud, i stoga:
      kao prvo,

                  —

                  poništi Odluku (1) u dijelu koji se odnosi na Pirelli, a osobito: članak 1. st. 5., točku (d); članak 2. točku (g); i članak 4., u dijelu u koji se odnosi na uvrštenje Pirellija na popis adresata odluke;

            podredno

                  —

                  odredi beneficium ordinis seu excussionis u korist Pirellija, vršeći svoju neograničenu sudsku nadležnost u skladu s člankom 31. Uredbe (EZ) br. 1/2003 (2) i člankom 261. UFEU-a;

            u slučaju prihvaćanja žalbe u postupku koji je Prysmian pokrenuo pred Sudom protiv odluke Općeg suda od 12. srpnja 2018. u predmetu T-475/14

                  —

                  poništi odluku ili izmijeni njezin članak 2. točku (g), smanjujući novčanu kaznu izrečenu solidarno Prysmianu i Pirelliju;

                  —

                  u svakom slučaju naloži Komisiji snošenje troškova postupka;

            ako ne ukine odluku Općeg suda sadržanu u izreci presude koju je donio 12. srpnja 2018. u predmetu T-455/14 Pirelli & C. S.p.A./Komisija, u svakom slučaju da odredi beneficium ordinis seu excussionis u korist Pirellija, vršeći svoju neograničenu sudsku nadležnost u skladu s člankom 31. Uredbe (EZ) br. 1/2003 i člankom 261. UFEU-a.

         Žalbeni razlozi i glavni argumenti

         Prvi žalbeni razlog, koji se temelji na povredi obveze obrazlaganja od strane Općeg suda s obzirom na: navodno nepostojanje nedostatka obrazloženja koje navodi tužitelj Pirelli, to da je Komisija odbila njegovu detaljnu argumentaciju u vezi s neprimjenjivosti u ovom slučaju pretpostavke odlučujućeg utjecaja; te na nejednakost postupanja Komisije, koja je tzv. metodu „dvojne pravne osnove” primijenila samo na Goldman Sachs

      Opći sud je pogrešno odredio predmet i opseg Komisijine obveze obrazlaganja, ne priznajući i ne proglašavajući da obrazloženje Odluke ne ispunjava uvjete koje je utvrdio sud Unije. Opći sud je trebao poništiti odluku u dijelu koji se odnosi na žalitelja jer predmetna odluka ne sadrži iscrpno izlaganje preciznih, određenih i konkretnih razloga koji mogu opravdati pripisivost povrede Pirelliju na temelju presumpcije, iako je Pirelli pružio dokaz o činjenici da gospodarske, organizacijske i pravne veze s Prysmianom nisu imale za učinak isključiti ili ograničiti stupanj autonomije njegova društva kćeri. Osim toga, pobijana presuda potpuno zanemaruje argumentaciju Pirellija u vezi s nejednakosti postupanja koju je dotični pretrpio, s obzirom na to da je Komisija u odnosu na njega primijenila samo presumpciju vršenja odlučujućeg utjecaja (parental liability presumption) umjesto da primijeni metodu pripisivanja koja podrazumijeva dvojnu osnovu – koju je pak primijenila na drugo vladajuće društvo Prysmiana, Goldman Sachs.

         Drugi žalbeni razlog, koji se odnosi na povredu članaka 48. i 49. Povelje Europske unije o temeljnim pravima te nedostatnost i nelogičnost obrazloženja presude, s obzirom na povredu temeljnih prava pravne osobe Pirelli i načela proporcionalnosti koje je počinila Komisija

      Stajalište Općeg suda – prema kojem Pirellijeva odgovornost koja je utvrđena na temelju presumpcije nije kaznena odgovornost bez krivnje i za postupke druge osobe, nego osobna odgovornost „poduzetnika” koje je on činio zajedno s ovisnim društvom Prysmian, izravnim počiniteljem povrede – temelji se na neosnovanom preklapanju dvije razine analiziranja koje se ne mogu preklapati: primjena pravila o tržišnom natjecanju na poduzeća i zaštita temeljnih prava optuženih pravnih osoba. Osim toga, presuda je potpuno ignorirala Pirellijev argument u pogledu prirode PLP-a dvostruke presumpcije. U odluci je Komisija naime pretpostavila da je Pirelli vršio odlučujući utjecaj ne samo na trgovinsku politiku Prysmiana, nego i – a da tužitelju nije bilo omogućeno pružiti suprotan dokaz – na određeno protutržišno ponašanje ovisnog društva. Pirelli prigovara nepostojanje obrazloženja u pobijanoj presudi i u pogledu argumenta da Komisija nije odvagala interese u pitanju osobito u pogledu PLP-a uzimajući u obzir posebne elemente ovog slučaja i poštovanje prava obrane, kako zahtijeva sudska praksa ESLJP-a. Konačno, u pogledu Pirellijeva tužbenog razloga prema kojemu primjena PLP-a u odluci na njega nije bila proporcionalna, u smislu članka 5. stavka 4. UEU-a, ostvarenju ciljeva osiguranja boljeg jamčenja plaćanja sankcije i omogućavanja izricanja novčane kazne većeg iznosa u svrhu odvraćanja, Opći sud je odgovorio navodeći sudske presedane irelevantnima.

         Treći žalbeni razlog, koji se odnosi na povredu načela solidarne odgovornosti, proporcionalnosti i jednakog postupanja, te nelogičnosti obrazloženja s obzirom na pogrešnu ocjenu u pogledu primjene na Pirelli načela solidarne odgovornosti s Prysmianom u svrhu plaćanja novčane kazne kao i nepostojanje obrazloženja presude o neprimjeni beneficium ordinis seu excussionis u korist Pirellija

      Iako je Pirelli bio osuđen, kao i Prysmian, na plaćanje cijelog iznosa novčane kazne koja im je izrečena odlukom, položaj žalitelja je bio znatno drugačiji od onog njegova bivšeg ovisnog društva, koje je u odluci bilo jasni naznačeno kao izravan počinitelj povrede. Kao što presuda ispravno ali proturječno priznaje, Pirelliju je nametnuta u potpunosti izvedena i akcesorna odgovornost koja ovisi o odgovornosti Prysmiana. Komisija je trebala ublažiti nerazumne i neproporcionalne učinke u pogledu sankcija vlastitog iskrivljenog shvaćanja Pirellijeva ovlaštenja kao jedinog vladajućeg društva i ne primijeniti na njega solidarnost sankcije, ili primijeniti ju samo u odnosu na dio novčane kazne izrečene Prysmianu, ili barem priznajući Pirelliju beneficium ordinis o excussionis. Osim toga što nije dao obrazloženje o prigovoru Pirellija u pogledu neprimjenjivanja te pogodnosti, Opći sud je povrijedio načela solidarne odgovornosti, proporcionalnosti i jednakog postupanja.

         Četvrti razlog, koji se odnosi na povredu članka 261. UFEU-a i članka 31. Uredbe (EZ) br. 1/2003 s obzirom na odbijanje zahtjeva za beneficium ordinis seu excussionis koji je podnio Pirelli u okviru tužbenih zahtjeva njegove tužbe pred Općim sudom

      U smislu navedenih odredbi, u nadležnost Općeg suda ulazi ne samo izmjena iznosa sankcije koju je izrekla Komisija nego i prilagodba načina plaćanja te izvršenje sankcije. Sudska praksa navedena u pobijanoj presudi, prema kojoj Komisijina ovlast izricanja sankcija ne obuhvaća mogućnost određivanja udjela novčane kazne solidarnih dužnika u njihovim međusobnim odnosima – nije mjerodavna u svrhu ocjene različitog pitanja koje je iznio Pirelli, na koje Opći sud u biti nije odgovorio, a odnosi se na nadležnost Komisije i Općeg suda koji nadzire njezine odluke, da primijeni beneficium ordinis seu excussionis na vladajuće društvo koje je jedini vlasnik društva kćeri, koje je sankcionirano solidarno. Navedena pogodnost se naime ne odnosi na unutarnje odnose solidarnih dužnika, nego na njihove odvojene obveze koje imaju u odnosu na Komisiju (tzv. vanjski odnosi).

         (1)  Odluka Europske komisije C(2014) 2139 final od 2. travnja 2014. (predmet AT.39610 – električni kablovi)

         (2)  Uredba Vijeća (EZ) br. 1/2003, od 16. prosinca 2002., o provedbi pravila o tržišnom natjecanju koja su propisana člancima 81. i 82. Ugovora o EZ-u (SL 2003, L 1, str. 1. i ispravak SL 2016., L 173, str. 108.)


title: Predmet C-214/17: Presuda Suda (šesto vijeće) od 20. rujna 2018. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Oberster Gerichtshof – Austrija) – Alexander Mölk protiv Valentine Mölk (Zahtjev za prethodnu odluku — Pravosudna suradnja u građanskim stvarima — Haški protokol o mjerodavnom pravu za obveze uzdržavanja — Članak 4. stavak 3. — Zahtjev za uzdržavanje koji je podnio vjerovnik uzdržavanja pred nadležnim tijelom države uobičajenog boravišta dužnika uzdržavanja — Odluka koja je postala pravomoćna — Kasniji zahtjev za snižavanje određenog iznosa uzdržavanja, koji je dužnik uzdržavanja podnio pred istim tijelom — Upuštanje vjerovnika uzdržavanja u spor — Utvrđivanje mjerodavnog prava)

text:
               12.11.2018

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 408/21

      Presuda Suda (šesto vijeće) od 20. rujna 2018. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Oberster Gerichtshof – Austrija) – Alexander Mölk protiv Valentine Mölk
      (Predmet C-214/17) (1)

      ((Zahtjev za prethodnu odluku - Pravosudna suradnja u građanskim stvarima - Haški protokol o mjerodavnom pravu za obveze uzdržavanja - Članak 4. stavak 3. - Zahtjev za uzdržavanje koji je podnio vjerovnik uzdržavanja pred nadležnim tijelom države uobičajenog boravišta dužnika uzdržavanja - Odluka koja je postala pravomoćna - Kasniji zahtjev za snižavanje određenog iznosa uzdržavanja, koji je dužnik uzdržavanja podnio pred istim tijelom - Upuštanje vjerovnika uzdržavanja u spor - Utvrđivanje mjerodavnog prava))
      (2018/C 408/26)
      Jezik postupka: njemački

         Sud koji je uputio zahtjev

      Oberster Gerichtshof

         Stranke glavnog postupka

         Tužitelj: Alexander Mölk

         Tuženik: Valentina Mölk

         Izreka

                  1.

                  Članak 4. stavak 3. Haškog protokola od 23. studenoga 2007. o mjerodavnom pravu za obveze uzdržavanja koji je u ime Europske zajednice potvrđen Odlukom Vijeća 2009/941/EZ od 30. studenoga 2009. treba tumačiti na način da iz situacije poput one o kojoj je riječ u glavnom postupku, u kojoj je iznos uzdržavanja koji treba platiti određen odlukom koja je postala pravomoćna, na zahtjev vjerovnika uzdržavanja i, u skladu s tim člankom 4. stavkom 3., na temelju lex fori određenog u skladu s tom odredbom, ne proizlazi da se to pravo primjenjuje na kasniji zahtjev za snižavanje iznosa tog uzdržavanja koji je dužnik uzdržavanja podnio pred nadležnim tijelom države svojeg uobičajenog boravišta.

                  2.

                  Članak 4. stavak 3. Haškog protokola od 23. studenoga 2007. treba tumačiti na način da vjerovnik uzdržavanja ne „pokreće” postupak, u smislu tog članka, pred nadležnim tijelom države u kojoj dužnik uzdržavanja ima uobičajeno boravište kada se osporavanjem merituma zahtjeva upušta u postupak koji je dužnik uzdržavanja pokrenuo pred tim tijelom u smislu članka 5. Uredbe Vijeća (EZ) br. 4/2009 od 18. prosinca 2008. o nadležnosti, mjerodavnom pravu, priznavanju i izvršenju sudskih odluka te suradnji u stvarima koje se odnose na obvezu uzdržavanja.

         (1)  SL C 283, 28. 8. 2017.


title: Spojeni predmeti C-325/18 PPU i C-375/18 PPU: Presuda Suda (prvo vijeće) od 19. rujna 2018. (zahtjevi za prethodnu odluku koje je uputio Court of Appeal – Irska) – Hampshire County Council protiv C.E., N.E. (Zahtjev za prethodnu odluku — Hitan prethodni postupak — Pravosudna suradnja u građanskim stvarima — Nadležnost, priznavanje i izvršenje sudskih odluka u bračnim sporovima i u stvarima povezanim s roditeljskom odgovornošću — Međunarodna otmica djece — Uredba (EZ) br. 2201/2003 — Članak 11. — Zahtjev za predaju — Haška konvencija od 25. listopada 1980. — Zahtjev za izdavanje potvrde izvršivosti — Pravni lijek — Povelja Europske unije o temeljnim pravima — Članak 47. — Pravo na djelotvoran pravni lijek — Rok za podnošenje pravnog lijeka — Rješenje o egzekvaturi — Izvršenje prije njegove dostave)

text:
               12.11.2018

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 408/32

      Presuda Suda (prvo vijeće) od 19. rujna 2018. (zahtjevi za prethodnu odluku koje je uputio Court of Appeal – Irska) – Hampshire County Council protiv C.E., N.E.
      (Spojeni predmeti C-325/18 PPU i C-375/18 PPU) (1)

      ((Zahtjev za prethodnu odluku - Hitan prethodni postupak - Pravosudna suradnja u građanskim stvarima - Nadležnost, priznavanje i izvršenje sudskih odluka u bračnim sporovima i u stvarima povezanim s roditeljskom odgovornošću - Međunarodna otmica djece - Uredba (EZ) br. 2201/2003 - Članak 11. - Zahtjev za predaju - Haška konvencija od 25. listopada 1980. - Zahtjev za izdavanje potvrde izvršivosti - Pravni lijek - Povelja Europske unije o temeljnim pravima - Članak 47. - Pravo na djelotvoran pravni lijek - Rok za podnošenje pravnog lijeka - Rješenje o egzekvaturi - Izvršenje prije njegove dostave))
      (2018/C 408/42)
      Jezik postupka: engleski

         Sud koji je uputio zahtjev

      Court of Appeal

         Stranke glavnog postupka

         Tužitelj: Hampshire County Council

         Tuženici: C.E., N.E.

         uz sudjelovanje: Child and Family Agency, Attorney General

         Izreka

                  1.

                  Opće odredbe poglavlja III. Uredbe Vijeća (EZ) br. 2201/2003 od 27. studenoga 2003. o nadležnosti, priznavanju i izvršenju sudskih odluka u bračnim sporovima i u stvarima povezanim s roditeljskom odgovornošću, kojom se stavlja izvan snage Uredba (EZ) br. 1347/2000, treba tumačiti na način da se u slučaju tvrdnje o nezakonitom odvođenju djece, za odluku suda države članice u kojoj su ona imala svoje uobičajeno boravište, a kojom se određuje njihova predaja i koja je potvrđena odlukom o roditeljskoj odgovornosti, može izdati potvrda izvršivosti u državi članici domaćinu u skladu s tim općim odredbama.

                  2.

                  Članak 33. stavak 1. Uredbe br. 2201/2003 u vezi s člankom 47. Povelje Europske unije o temeljnim pravima treba tumačiti na način da mu se u situaciji kakva je ona o kojoj je riječ u glavnom postupku, protivi to da se odluka suda države članice, kojom se određuje stavljanje djece pod skrbništvo i njihova predaja i za koju je izdana potvrda izvršivosti u državi članici u kojoj se zahtijeva priznavanje, izvrši prije nego što je potvrda izvršivosti te odluke dostavljena dotičnim roditeljima. Članak 33. stavak 5. Uredbe br. 2201/2003 treba tumačiti na način da sud pred kojim je postupak pokrenut ne može produljiti rok za podnošenje pravnog lijeka predviđen u toj odredbi.

                  3.

                  Uredbu br. 2201/2003 treba tumačiti na način da joj se u situaciji kakva je ona o kojoj je riječ u glavnom postupku ne protivi to da sud države članice donese zaštitne mjere u obliku naloga protiv javnog tijela druge države članice, kojim se tom tijelu zabranjuje da pred sudovima te druge države članice pokrene ili vodi postupak posvajanja djece koja u njoj borave.

         (1)  SL C 249, 16. 7. 2018.

         SL C 268, 30. 7. 2018.


title: Predmet T-260/16: Presuda Općeg suda od 25. rujna 2018. – Švedska protiv Komisije (EFJP i EPFRR — Izdaci isključeni iz financiranja — Proizvodno nevezane izravne potpore — Kontrole na terenu — Daljinsko istraživanje — Procjena čimbenika rizika — Korektivne mjere koje treba poduzeti dotična država članica — Procjena financijske štete — Proporcionalnost)

text:
               12.11.2018

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 408/47

      Presuda Općeg suda od 25. rujna 2018. – Švedska protiv Komisije
      (Predmet T-260/16) (1)

      ((EFJP i EPFRR - Izdaci isključeni iz financiranja - Proizvodno nevezane izravne potpore - Kontrole na terenu - Daljinsko istraživanje - Procjena čimbenika rizika - Korektivne mjere koje treba poduzeti dotična država članica - Procjena financijske štete - Proporcionalnost))
      (2018/C 408/59)
      Jezik postupka: švedski

         Stranke

         Tužitelj: Kraljevina Švedska (zastupnici: L. Swedenborg, A. Falk, N. Otte Widgren, C. Meyer-Seitz i U. Persson, zatim L. Swedenborg, A. Falk, i C. Meyer-Seitz, u svojstvu agenata)

         Tuženik: Europska komisija (zastupnici: D. Triantafyllou i K. Simonsson, u svojstvu agenata)

         Intervenijent u potporu tužitelju: Republika Češka (zastupnici: M. Smolek i J. Vláčil, u svojstvu agenata)

         Predmet

      Zahtjev na temelju članka 263. UFEU-a kojim se, prvenstveno, traži poništenje Provedbene odluke Komisije (EU) 2016/417 od 17. ožujka 2016. o isključenju iz financiranja Europske unije određenih izdataka nastalih za države članice u okviru Europskog fonda za jamstva u poljoprivredi (EFJP) i Europskog poljoprivrednog fonda za ruralni razvoj (EPFRR) (SL 2016., L 75, str. 16.), u dijelu u kojem se odnosi na proizvodno nevezane izravne potpore isplaćene Kraljevini Švedskoj u ukupnom iznosu od 8 811 286,44 EUR za godinu podnošenja zahtjeva 2013. i, podredno, smanjenje iznosa tih proizvodno nevezanih izravnih potpora isključenih iz financiranja kako je utvrđeno na 1 022 259,46 EUR.

         Izreka

                  1.

                  Poništava se Provedbena odluke Komisije (EU) 2016/417 od 17. ožujka 2016. o isključenju iz financiranja Europske unije određenih izdataka nastalih za države članice u okviru Europskog fonda za jamstva u poljoprivredi (EFJP) i Europskog poljoprivrednog fonda za ruralni razvoj (EPFRR) u dijelu u kojem se odnosi na proizvodno nevezane izravne potpore isplaćene Kraljevini Švedskoj u ukupnom iznosu od 8 811 286,44 EUR za godinu podnošenja zahtjeva 2013.

                  2.

                  Europskoj komisiji nalaže se snošenje vlastitih troškova i troškova Kraljevine Švedske.

                  3.

                  Nalaže se Češkoj Republici snošenje vlastitih troškova.

         (1)  SL C 305, 22. 8. 2016.


title: Predmet T-570/18: Tužba podnesena 25. rujna 2018. – YQ protiv Komisije

text:
               12.11.2018

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 408/60

      Tužba podnesena 25. rujna 2018. – YQ protiv Komisije
      (Predmet T-570/18)
      (2018/C 408/77)
      Jezik postupka: francuski

         Stranke

         Tužitelj: YQ (zastupnik: N. de Montigny, odvjetnik)

         Tuženik: Europska komisija

         Tužbeni zahtjev

      Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

                  —

                  proglasi i presudi da se poništava pojedinačna odluka kojom mu se počevši od školske godine 2017./2018. više ne odobrava povrat školarine za njegovo dijete, donesena 15. studenoga 2017. i iskazana prvi put na njegovoj potvrdi o plaći za prosinac 2017.;

                  —

                  naloži tuženiku snošenje troškova.

         Tužbeni razlozi i glavni argumenti

      U prilog osnovanosti tužbe tužitelj ističe četiri tužbena razloga.

                  1.

                  Prvi tužbeni razlog temelji se na povredi članka 3. stavka 1. Priloga VII. Pravilnika o osoblju za dužnosnike Europske unije i Općih provedbenih odredbi za povrat zdravstvenih troškova, u mjeri u kojoj je tuženikovo izmijenjeno tumačenje povrijedilo stečena prava, legitimna očekivanja, pravnu sigurnost i načelo dobre uprave.

                  2.

                  Drugi tužbeni razlog temelji se na povredi prava djeteta, prava na obiteljski život i prava na obrazovanje.

                  3.

                  Treći tužbeni razlog temelji se na povredi načela jednakog postupanja i nediskriminacije.

                  4.

                  Četvrti tužbeni razlog temelji se na nepostojanju stvarnog odvagivanja interesa tužitelja i nepoštivanju načela proporcionalnosti u pobijanoj odluci.


title: Predmet T-123/17: Presuda Općeg suda od 20. rujna 2018. – Exaa Abwicklungsstelle für Energieprodukte protiv ACER-a („Energija — Odluka Odbora za žalbe ACER-a — Odbijanje zahtjeva za intervenciju — Izravan i stvaran pravni interes za ishod postupka — Obveza obrazlaganja — Pravo na saslušanje”)

text:
               12.11.2018

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 408/48

      Presuda Općeg suda od 20. rujna 2018. – Exaa Abwicklungsstelle für Energieprodukte protiv ACER-a
      (Predmet T-123/17) (1)

      ((„Energija - Odluka Odbora za žalbe ACER-a - Odbijanje zahtjeva za intervenciju - Izravan i stvaran pravni interes za ishod postupka - Obveza obrazlaganja - Pravo na saslušanje”))
      (2018/C 408/61)
      Jezik postupka: njemački

         Stranke

         Tužitelj: Exaa Abwicklungsstelle für Energieprodukte AG (Beč, Austrija) (zastupnik: B. Rajal, odvjetnik)

         Tuženik: Agencija za suradnju energetskih regulatora (zastupnici: P. Martinet i E. Tremmel, agenti)

         Intervenijent u potporu tuženiku: Republika Poljska (zastupnik: B. Majczyna, agent)

         Predmet

      Zahtjev na temelju članka 263. UFEU-a za poništenje odluke Odbora za žalbe ACER-a od 17. veljače 2017. kojom se odbija tužiteljev zahtjev za intervenciju u predmetu A-001-2017 (konsolidiran).

         Izreka

                  1.

                  Tužba se odbija.

                  2.

                  Društvo Exaa Abwicklungsstelle für Energieprodukte AG snosit će vlastite troškove i troškove Agencije za suradnju energetskih regulatora (ACER), uključujući troškove postupka privremene pravne zaštite.

                  3.

                  Republika Poljska snosit će vlastite troškove.

         (1)  SL C 129, 24. 4. 2017.


title: Predmet C-23/18 P: Žalba koju je 10. siječnja 2018. podnio Ccc Event Management GmbH protiv rješenja Općeg suda (šesto vijeće) od 7. studenoga 2017. u predmetu T-363/17, Ccc Event Management GmbH protiv Suda Europske unije

text:
               12.11.2018

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 408/35

      Žalba koju je 10. siječnja 2018. podnio Ccc Event Management GmbH protiv rješenja Općeg suda (šesto vijeće) od 7. studenoga 2017. u predmetu T-363/17, Ccc Event Management GmbH protiv Suda Europske unije
      (Predmet C-23/18 P)
      (2018/C 408/46)
      Jezik postupka: njemački

         Stranke

         Žalitelj: Ccc Event Management GmbH (zastupnik: A. Schuster, odvjetnik)

         Druga stranka u postupku: Sud Europske unije
      Sud Europske unije (deseto vijeće) je rješenjem od 13. rujna 2018. žalbu odbacio kao djelomično očito nedopuštenu odnosno odbio kao djelomično očito neosnovanu i žalitelju naložio snošenje vlastitih troškova.