title: Predmet C-804/19: Presuda Suda (prvo vijeće) od 25. veljače 2021. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Landesgericht Salzburg – Austrija) – BU/Markt24 GmbH („Zahtjev za prethodnu odluku – Sudska nadležnost, priznavanje i izvršenje sudskih odluka u građanskim i trgovačkim stvarima – Uredba (EU) br. 1215/2012 – Nadležnost za pojedinačne ugovore o radu – Odredbe odjeljka 5. poglavlja II. – Primjenjivost – Ugovor sklopljen u državi članci za zapošljavanje kod društva sa sjedištem u drugoj državi članici – Neobavljanje rada tijekom cijelog trajanja ugovora – Isključenje primjene nacionalnih pravila o nadležnosti – Članak 21. stavak 1. točka (b) podtočka i. – Pojam „mjesto u kojem ili iz kojeg zaposlenik redovito obavlja svoj posao” – Ugovor o radu – Mjesto izvršenja ugovora – Obveze zaposlenika prema svojem poslodavcu”)

text:
               19.4.2021

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 138/10

      Presuda Suda (prvo vijeće) od 25. veljače 2021. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Landesgericht Salzburg – Austrija) – BU/Markt24 GmbH
      (Predmet C-804/19) (1)

      („Zahtjev za prethodnu odluku - Sudska nadležnost, priznavanje i izvršenje sudskih odluka u građanskim i trgovačkim stvarima - Uredba (EU) br. 1215/2012 - Nadležnost za pojedinačne ugovore o radu - Odredbe odjeljka 5. poglavlja II. - Primjenjivost - Ugovor sklopljen u državi članci za zapošljavanje kod društva sa sjedištem u drugoj državi članici - Neobavljanje rada tijekom cijelog trajanja ugovora - Isključenje primjene nacionalnih pravila o nadležnosti - Članak 21. stavak 1. točka (b) podtočka i. - Pojam „mjesto u kojem ili iz kojeg zaposlenik redovito obavlja svoj posao” - Ugovor o radu - Mjesto izvršenja ugovora - Obveze zaposlenika prema svojem poslodavcu”)
      (2021/C 138/12)
      Jezik postupka: njemački

         Sud koji je uputio zahtjev

      Landesgericht Salzburg

         Stranke glavnog postupka

         Tužitelj: BU

         Tuženik: Markt24 GmbH

         Izreka

                  1.

                  Odredbe iz odjeljka 5. Poglavlja II. Uredbe (EU) br. 1215/2012 Europskog parlamenta i Vijeća od 12. prosinca 2012. o [sudskoj] nadležnosti, priznavanju i izvršenju sudskih odluka u građanskim i trgovačkim stvarima, naslovljenog „Nadležnost za pojedinačne ugovore o radu”, treba tumačiti na način da se primjenjuju na tužbu zaposlenika s domicilom u državi članici protiv poslodavca s domicilom u drugoj državi članici u slučaju u kojem se o ugovoru o radu pregovaralo i on je sklopljen u državi članici domicila zaposlenika te se njime predviđalo da se mjesto obavljanja rada nalazi u državi članici poslodavca iako taj rad nije obavljen zbog razloga koji se može pripisati tom poslodavcu.

                  2.

                  Odredbe iz odjeljka 5. poglavlja II. Uredbe br. 1215/2012 treba tumačiti na način da im se protivi primjena nacionalnih pravila o nadležnosti u pogledu tužbe poput one iz točke 1. izreke ove presude, neovisno o tome pokažu li se ta pravila povoljnija za zaposlenika.

                  3.

                  Članak 21. stavak 1. točku (b) podtočku i. Uredbe br. 1215/2012 treba tumačiti na način da se tužba poput one iz točke 1. izreke ove presude može podnijeti sudu mjesta u kojem ili iz kojeg zaposlenik treba, u skladu s ugovorom o radu, ispuniti većinu svojih obveza prema svojem poslodavcu, ne dovodeći u pitanje članak 7. točku 5. te uredbe.

         (1)  SL C 45, 10. 2. 2020.


title: Predmet C-857/19: Presuda Suda (osmo vijeće) od 25. veljaće 2021. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Najvyšší súd Slovenskej republiky – Slovačka) – Slovak Telekom a.s./Protimonopolný úrad Slovenskej republiky. („Zahtjev za prethodnu odluku – Tržišno natjecanje – Članak 102. UFEU-a – Zloporaba vladajućeg položaja – Podjela nadležnosti između Europske komisije i nacionalnih tijela nadležnih za tržišno natjecanje – Uredba (EZ) br. 1/2003 – Članak 11. stavak 6. – Lišavanje nadležnosti nacionalnih tijela nadležnih za tržišno natjecanje – Načelo ne bis in idem – Članak 50. Povelje Europske unije o temeljnim pravima”)

text:
               19.4.2021

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 138/11

      Presuda Suda (osmo vijeće) od 25. veljaće 2021. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Najvyšší súd Slovenskej republiky – Slovačka) – Slovak Telekom a.s./Protimonopolný úrad Slovenskej republiky.
      (Predmet C-857/19) (1)

      („Zahtjev za prethodnu odluku - Tržišno natjecanje - Članak 102. UFEU-a - Zloporaba vladajućeg položaja - Podjela nadležnosti između Europske komisije i nacionalnih tijela nadležnih za tržišno natjecanje - Uredba (EZ) br. 1/2003 - Članak 11. stavak 6. - Lišavanje nadležnosti nacionalnih tijela nadležnih za tržišno natjecanje - Načelo ne bis in idem - Članak 50. Povelje Europske unije o temeljnim pravima”)
      (2021/C 138/13)
      Jezik postupka: slovački

         Sud koji je uputio zahtjev

      Najvyšší súd Slovenskej republiky

         Stranke glavnog postupka

         Tužitelj: Slovak Telekom a.s.

         Tuženik: Protimonopolný úrad Slovenskej republiky

         Izreka

                  1.

                  Članak 11. stavak 6. prvu rečenicu Uredbe Vijeća (EZ) br. 1/2003 od 16. prosinca 2002. o provedbi pravila o tržišnom natjecanju koja su propisana člancima [101.] i [102. UFEU-a] treba tumačiti na način da tijelima država članica nadležnima za tržišno natjecanje prestaje nadležnost za primjenu članaka 101. i 102. UFEU-a kada Europska komisija pokrene postupak s ciljem donošenja odluke kojom se utvrđuje povreda tih odredbi, pod uvjetom da se taj formalni akt odnosi na iste navodne povrede članaka 101. i 102. UFEU-a koje je isto društvo navodno počinilo ili su ista društva navodno počinila na istom ili istim tržištima proizvoda i istom ili istim zemljopisnim tržištima tijekom istog ili istih razdoblja poput onih na koje se odnose postupci koje su ta tijela prethodno pokrenula.

                  2.

                  Načelo ne bis in idem, kako je utvrđeno u članku 50. Povelje Europske unije o temeljnim pravima, treba tumačiti na način da se primjenjuje na povrede prava tržišnog natjecanja, poput zlouporabe vladajućeg položaja iz članka 102. UFEU-a, i zabranjuje da se poduzetnika ponovno osudi ili progoni zbog protutržišnog ponašanja zbog kojeg je već bio sankcioniran ili za koje je utvrđeno da nije odgovoran ranijom odlukom koju više nije moguće pobijati. S druge strane, to se načelo ne primjenjuje kada poduzetnika zasebno i neovisno progone i sankcioniraju tijelo države članice nadležno za tržišno natjecanje i Europska komisija zbog povreda članka 102. UFEU-a koje se odnose na različita tržišta proizvoda ili zemljopisna tržišta ili kada tijelu države članice nadležnom za tržišno natjecanje prestane nadležnost na temelju članka 11. stavka 6. prve rečenice Uredbe br. 1/2003.

         (1)  SL C 36, 3. 2. 2020.


title: Predmet C-940/19: Presuda Suda (prvo vijeće) od 25. veljače 2021. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Conseil d'État – Francuska) – Les Chirurgiens-Dentistes de France i dr./Ministre des Solidarités et de la Santé, Ministre de l’Enseignement supérieur, de la Recherche et de l’Innovation, Premier ministre („Zahtjev za prethodnu odluku – Priznavanje stručnih kvalifikacija – Direktiva 2005/36/EZ – Članak 4.f stavak 6. – Nacionalni propis – Dopuštanje mogućnosti djelomičnog pristupa jednoj od profesija obuhvaćenih mehanizmom automatskog priznavanja stručnih kvalifikacija”)

text:
               19.4.2021

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 138/12

      Presuda Suda (prvo vijeće) od 25. veljače 2021. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Conseil d'État – Francuska) – Les Chirurgiens-Dentistes de France i dr./Ministre des Solidarités et de la Santé, Ministre de l’Enseignement supérieur, de la Recherche et de l’Innovation, Premier ministre
      (Predmet C-940/19) (1)

      („Zahtjev za prethodnu odluku - Priznavanje stručnih kvalifikacija - Direktiva 2005/36/EZ - Članak 4.f stavak 6. - Nacionalni propis - Dopuštanje mogućnosti djelomičnog pristupa jednoj od profesija obuhvaćenih mehanizmom automatskog priznavanja stručnih kvalifikacija”)
      (2021/C 138/14)
      Jezik postupka: francuski

         Sud koji je uputio zahtjev

      Conseil d'État

         Stranke glavnog postupka

         Tužitelji: Les chirurgiens-dentistes de France, prije Confédération nationale des syndicats dentaires, Confédération des syndicats médicaux français, Fédération des syndicats pharmaceutiques de France, Syndicat des biologistes, Syndicat des laboratoires de biologie clinique, Syndicat des médecins libéraux, Union dentaire, Conseil national de l’ordre des chirurgiens-dentistes, Conseil national de l’ordre des masseurs-kinésithérapeutes, Conseil national de l’ordre des infirmiers

         Tuženici: Ministre des Solidarités et de la Santé, Ministre de l’Enseignement supérieur, de la Recherche et de l’Innovation, Premier ministre

         Izreka

      Članak 4.f stavak 6. Direktive 2005/36/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 7. rujna 2005. o priznavanju stručnih kvalifikacija, kako je izmijenjena Direktivom 2013/55/EU Europskog parlamenta i Vijeća od 20. studenoga 2013., treba tumačiti na način da mu se ne protivi zakonodavstvo koje dopušta mogućnost djelomičnog pristupa jednoj od profesija obuhvaćenih mehanizmom automatskog priznavanja stručnih kvalifikacija koji je predviđen odredbama poglavlja III. glave III. te direktive, kako je izmijenjena.

         (1)  SL C 77, 9. 3. 2020.


title: Predmet C-129/20: Presuda Suda (osmo vijeće) od 25. veljače 2021. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Cour de cassation du Grand-Duché de Luxembourg – Luksemburg) – XI/Caisse pour l'avenir des enfants („Zahtjev za prethodnu odluku – Socijalna politika – Direktiva 2010/18/EU – Okvirni sporazum o roditeljskom dopustu – Nacionalni propis kojim se dodjela prava na roditeljski dopust uvjetuje zaposlenošću i obveznim osiguranjem po toj osnovi radnika u okviru dotičnog sustava socijalnog osiguranja na datum djetetova rođenja”)

text:
               19.4.2021

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 138/12

      Presuda Suda (osmo vijeće) od 25. veljače 2021. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Cour de cassation du Grand-Duché de Luxembourg – Luksemburg) – XI/Caisse pour l'avenir des enfants
      (Predmet C-129/20) (1)

      („Zahtjev za prethodnu odluku - Socijalna politika - Direktiva 2010/18/EU - Okvirni sporazum o roditeljskom dopustu - Nacionalni propis kojim se dodjela prava na roditeljski dopust uvjetuje zaposlenošću i obveznim osiguranjem po toj osnovi radnika u okviru dotičnog sustava socijalnog osiguranja na datum djetetova rođenja”)
      (2021/C 138/15)
      Jezik postupka: francuski

         Sud koji je uputio zahtjev

      Cour de cassation du Grand-Duché de Luxembourg

         Stranke glavnog postupka

         Tužitelj: XI

         Tuženik: Caisse pour l'avenir des enfants

         Izreka

      Klauzule 1.1., 1.2. i 2.1. te klauzulu 3.1.(b) Okvirnog sporazuma o roditeljskom dopustu (revidiran) od 18. lipnja 2009. iz Priloga Direktivi Vijeća 2010/18/EU od 8. ožujka o provedbi revidiranog Okvirnog sporazuma o roditeljskom dopustu koji su sklopili BUSINESSEUROPE, UEAPME, CEEP i ETUC te o stavljanju izvan snage Direktive 96/34/EZ treba tumačiti na način da im se ne protivi nacionalni propis kojim se dodjela prava na roditeljski dopust uvjetuje neprekidnom zaposlenošću dotičnog roditelja tijekom razdoblja od najmanje dvanaest mjeseci neposredno prije početka roditeljskog dopusta. Nasuprot tomu, tim klauzulama protivi se nacionalni propis kojim se dodjela prava na roditeljski dopust uvjetuje roditeljevim statusom radnika u trenutku rođenja ili posvojenja svojeg djeteta.

         (1)  SL C 191, 8. 6. 2020.


title: Predmet C-108/19: Rješenje Suda (deseto vijeće) od 14. siječnja 2021. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputila Curtea de Apel Bucureşti – Rumunjska) – Krakvet sp. z o.o. sp.k./Direcţia Generală Regională a Finanţelor Publice Bucureşti, Administraţia Fiscală pentru Contribuabili Nerezidenţi („Zahtjev za prethodnu odluku – Članak 99. Poslovnika Suda – Zajednički sustav poreza na dodanu vrijednost (PDV) – Direktiva 2006/112/EZ – Članak 33. – Utvrđivanje mjesta oporezivih transakcija – Isporuka robe s prijevozom – Dostava robe otpremljene ili prevezene od strane dobavljača ili za njegov račun – Prodaja putem internetske stranice – Ugovor o prijevozu robe koji je sklopio kupac s trgovačkim društvom koje je predložio dobavljač”)

text:
               19.4.2021

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 138/13

      Rješenje Suda (deseto vijeće) od 14. siječnja 2021. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputila Curtea de Apel Bucureşti – Rumunjska) – Krakvet sp. z o.o. sp.k./Direcţia Generală Regională a Finanţelor Publice Bucureşti, Administraţia Fiscală pentru Contribuabili Nerezidenţi
      (Predmet C-108/19) (1)

      („Zahtjev za prethodnu odluku - Članak 99. Poslovnika Suda - Zajednički sustav poreza na dodanu vrijednost (PDV) - Direktiva 2006/112/EZ - Članak 33. - Utvrđivanje mjesta oporezivih transakcija - Isporuka robe s prijevozom - Dostava robe otpremljene ili prevezene od strane dobavljača ili za njegov račun - Prodaja putem internetske stranice - Ugovor o prijevozu robe koji je sklopio kupac s trgovačkim društvom koje je predložio dobavljač”)
      (2021/C 138/16)
      Jezik postupka: rumunjski

         Sud koji je uputio zahtjev

      Curtea de Apel Bucureşti

         Stranke glavnog postupka

         Tužitelj: Krakvet sp. z o.o. sp.k.

         Tuženici: Direcţia Generală Regională a Finanţelor Publice Bucureşti, Administraţia Fiscală pentru Contribuabili Nerezidenţi

         Izreka

      Članak 33. Direktive 2006/112/EZ Vijeća od 28. studenoga 2006. o zajedničkom sustavu poreza na dodanu vrijednost treba tumačiti na način da, što se tiče robe koju putem Interneta prodaje dobavljač sa sjedištem u državi članici kupcima koji se nalaze u drugoj državi članici, kada, u svrhu dostave tih dobara, ti kupci, u skladu s dostupnom mogućnosti dostave koju nudi taj dobavljač, odaberu društvo koje je predloženo na toj internetskoj stranici, s kojim sklapaju ugovor različit od onog koji ih povezuje s navedenim dobavljačem za kupnju navedene robe, potonja se treba smatrati prevezenom „od strane dobavljača ili za njegov račun”, u smislu tog članka 33., kada uloga istog dobavljača prevladava što se tiče inicijative kao i organizacije ključnih faza prijevoza robe, što je na sudu koji je uputio zahtjev da provjeri uzimajući u obzir sve relevantne okolnosti spora iz glavnog postupka.

         (1)  SL C 172, 20. 5. 2019.


title: Predmet C-706/19 P: Rješenje Suda (deveto vijeće) od 20. siječnja 2021. – CCPL – Consorzio Cooperative di Produzione e Lavoro SC, Coopbox group SpA, Coopbox Eastern s.r.o./Europska komisija („Žalba – Članak 181. Poslovnika Suda – Tržišno natjecanje – Zabranjeni sporazumi – Tržište prehrambene ambalaže za maloprodaju – Žalba usmjerena protiv obrazloženja – Očito nedopuštena žalba”)

text:
               19.4.2021

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 138/14

      Rješenje Suda (deveto vijeće) od 20. siječnja 2021. – CCPL – Consorzio Cooperative di Produzione e Lavoro SC, Coopbox group SpA, Coopbox Eastern s.r.o./Europska komisija
      (Predmet C-706/19 P) (1)

      („Žalba - Članak 181. Poslovnika Suda - Tržišno natjecanje - Zabranjeni sporazumi - Tržište prehrambene ambalaže za maloprodaju - Žalba usmjerena protiv obrazloženja - Očito nedopuštena žalba”)
      (2021/C 138/17)
      Jezik postupka: talijanski

         Stranke

         Žalitelji: CCPL – Consorzio Cooperative di Produzione e Lavoro SC, Coopbox group SpA, Coopbox Eastern s.r.o. (zastupnici: u početku S. Bariatti, E. Cucchiara i A. Cutrupi, avvocati, zatim E. Cucchiara, avvocato)

         Druga stranka u postupku: Europska komisija (zastupnici: u početku P. Rossi i T. Vecchi, zatim P. Rossi, G. Conte i C. Sjödin, agenti)

         Izreka

                  1.

                  Žalba se odbacuje kao očito nedopuštena.

                  2.

                  Društvima CCPL – Consorzio Cooperative di Produzione e Lavoro SC, Coopbox group SpA i Coopbox Eastern s.r.o. nalaže se snošenje, osim vlastitih, i troškova Europske komisije.

         (1)  SL C 383, 11. 11. 2019.


title: Predmet C-769/19: Rješenje Suda (deseto vijeće) od 14. siječnja 2021. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Spetsializiran nakazatelen sad – Bugarska) – kazneni postupak protiv UC-a i TD-a („Zahtjev za prethodnu odluku – Članak 99. Poslovnika Suda – Policijska i pravosudna suradnja u kaznenim stvarima – Direktiva 2012/13/EU – Pravo na informacije u okviru kaznenih postupaka – Članak 6. – Pravo na informiranje osumnjičenika ili okrivljenika o njihovim pravima – Članak 47. drugi stavak Povelje Europske unije o temeljnim pravima – Rješavanje predmeta u razumnom roku – Nacionalno zakonodavstvo koje predviđa obustavu sudskog postupka u slučaju formalnih nedostataka optužnice koje je utvrdio sudac – Upućivanje predmeta državnom odvjetniku u svrhu sastavljanja nove optužnice – Dopuštenost”)

text:
               19.4.2021

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 138/14

      Rješenje Suda (deseto vijeće) od 14. siječnja 2021. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Spetsializiran nakazatelen sad – Bugarska) – kazneni postupak protiv UC-a i TD-a
      (Predmet C-769/19) (1)

      („Zahtjev za prethodnu odluku - Članak 99. Poslovnika Suda - Policijska i pravosudna suradnja u kaznenim stvarima - Direktiva 2012/13/EU - Pravo na informacije u okviru kaznenih postupaka - Članak 6. - Pravo na informiranje osumnjičenika ili okrivljenika o njihovim pravima - Članak 47. drugi stavak Povelje Europske unije o temeljnim pravima - Rješavanje predmeta u razumnom roku - Nacionalno zakonodavstvo koje predviđa obustavu sudskog postupka u slučaju formalnih nedostataka optužnice koje je utvrdio sudac - Upućivanje predmeta državnom odvjetniku u svrhu sastavljanja nove optužnice - Dopuštenost”)
      (2021/C 138/18)
      Jezik postupka: bugarski

         Sud koji je uputio zahtjev

      Spetsializiran nakazatelen sad

         Stranke glavnog postupka

      UC, TD

         uz prisustvo: Spetsializirana prokuratura

         Izreka

      Članak 6. stavke 1. 3. i 4. Direktive 2012/13/EU Europskog parlamenta i Vijeća od 22. svibnja 2012. o pravu na informiranje u kaznenom postupku, članak 47. drugi stavak Povelje Europske unije o temeljnim pravima kao i načelo nadređenosti prava Unije i prava na poštovanje ljudskog dostojanstva treba tumačiti na način da im se ne protivi nacionalni propis koji, u slučaju optužnice kojom se pokreće postupak, koja je zahvaćena nedostacima u pogledu toga da je njezin sadržaj nedovoljno jasan, nepotpun ili proturječan, nikako ne dopušta državnom odvjetniku da ispravi te nedostatke tako da ih uredi na prethodnoj raspravi tijekom koje su oni utvrđeni te koji nalaže sudu da obustavi sudski postupak i vrati predmet državnom odvjetniku u svrhu sastavljanja nove optužnice.

         (1)  SL C 27, 27. 1. 2020.


title: Predmet C-892/19 P: Rješenje Suda (deseto vijeće) od 14. siječnja 2021. – Camelia Manéa/CdT („Žalba – Članak 181. Poslovnika Suda – Javna služba – Član privremenog osoblja – Ugovor na određeno vrijeme – Odluka o neproduljenju ugovora – Povlačenje odluke i donošenje nove odluke o neproduljenju s učinkom od dana donošenja prve odluke – Tužba za poništenje i naknadu štete – Djelomično očito nedopuštena i djelomično očito neosnovana žalba”)

text:
               19.4.2021

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 138/15

      Rješenje Suda (deseto vijeće) od 14. siječnja 2021. – Camelia Manéa/CdT
      (Predmet C-892/19 P) (1)

      („Žalba - Članak 181. Poslovnika Suda - Javna služba - Član privremenog osoblja - Ugovor na određeno vrijeme - Odluka o neproduljenju ugovora - Povlačenje odluke i donošenje nove odluke o neproduljenju s učinkom od dana donošenja prve odluke - Tužba za poništenje i naknadu štete - Djelomično očito nedopuštena i djelomično očito neosnovana žalba”)
      (2021/C 138/19)
      Jezik postupka: francuski

         Stranke

         Žalitelj: Camelia Manéa (zastupnik: M.-A. Lucas, odvjetnik)

         Druga stranka u postupku: Prevoditeljski centar za tijela Europske unije (CdT) (zastupnici: M. Garnier i J. Rikkert, agenti, uz asistenciju B. Wägenbaura, odvjetnika)

         Izreka

                  1.

                  Žalba se odbija kao djelomično očito nedopuštena i djelomično očito neosnovana.

                  2.

                  Camelii Manéa nalaže se snošenje troškova.

         (1)  SL C 161, 11. 5. 2020.


title: Predmet C-105/20: Rješenje Suda (šesto vijeće) od 21. siječnja 2021. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Tribunal du travail de Nivelles – Belgija) – UF/Partena, Assurances sociales pour travailleurs indépendants ASBL, Institut national d’assurances sociales pour travailleurs indépendants (Inasti), Union Nationale des Mutualités Libres (Partenamut) (UNMLibres) („Zahtjev za prethodnu odluku – Članak 53. stavak 2. i članak 94. Poslovnika Suda – Odluka o upućivanju prethodnog pitanja – Nepostojanje detaljnih razloga koji bi opravdali potrebu za odgovorom na prethodna pitanja u cilju rješavanja spora u glavnom postupku – Očita nedopuštenost zahtjeva za prethodnu odluku”)

text:
               19.4.2021

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 138/16

      Rješenje Suda (šesto vijeće) od 21. siječnja 2021. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Tribunal du travail de Nivelles – Belgija) – UF/Partena, Assurances sociales pour travailleurs indépendants ASBL, Institut national d’assurances sociales pour travailleurs indépendants (Inasti), Union Nationale des Mutualités Libres (Partenamut) (UNMLibres)
      (Predmet C-105/20) (1)

      („Zahtjev za prethodnu odluku - Članak 53. stavak 2. i članak 94. Poslovnika Suda - Odluka o upućivanju prethodnog pitanja - Nepostojanje detaljnih razloga koji bi opravdali potrebu za odgovorom na prethodna pitanja u cilju rješavanja spora u glavnom postupku - Očita nedopuštenost zahtjeva za prethodnu odluku”)
      (2021/C 138/20)
      Jezik postupka: francuski

         Sud koji je uputio zahtjev

      Tribunal du travail de Nivelles

         Stranke glavnog postupka

         Tužitelj: UF

         Tuženici: Partena, Assurances sociales pour travailleurs indépendants ASBL, Institut national d’assurances sociales pour travailleurs indépendants (Inasti), Union Nationale des Mutualités Libres (Partenamut) (UNMLibres)

         Izreka

      Zahtjev za prethodnu odluku koji je podnio radni sud u Nivellesu (Belgija) odlukom od 3. veljače 2020. očito je nedopušten.

         (1)  SL C 175, 25. 5. 2020.


title: Predmet C-455/20: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 23. rujna 2020. uputio Sofijski rajonen sad (Bugarska) – Ts.M.Ts., T.M.M.

text:
               19.4.2021

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 138/16

      Zahtjev za prethodnu odluku koji je 23. rujna 2020. uputio Sofijski rajonen sad (Bugarska) – Ts.M.Ts., T.M.M.
      (Predmet C-455/20)
      (2021/C 138/21)
      Jezik postupka: bugarski

         Sud koji je uputio zahtjev

      Sofijski rajonen sad (Bugarska)

         Stranke glavnog postupka

         Tužitelji: Ts.M.Ts., T.M.M.
      Predmet je rješenjem Suda (šesto vijeće) od 27. siječnja 2021. brisan iz upisnika.


title: Predmet C-3/21: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 4. siječnja 2021. uputio High Court (Irska) – FS/Chief Appeals Officer, Social Welfare Appeals Office, Minister for Employment affaires, Minister for Social Protection

text:
               19.4.2021

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 138/18

      Zahtjev za prethodnu odluku koji je 4. siječnja 2021. uputio High Court (Irska) – FS/Chief Appeals Officer, Social Welfare Appeals Office, Minister for Employment affaires, Minister for Social Protection
      (Predmet C-3/21)
      (2021/C 138/23)
      Jezik postupka: engleski

         Sud koji je uputio zahtjev

      High Court (Irska)

         Stranke glavnog postupka

         Tužitelj: FS

         Tuženici: Chief Appeals Officer, Social Welfare Appeals Office, Minister for Employment Affairs, Minister for Social Protection

         Prethodna pitanja

                  1.

                  Obuhvaća li pojam „zahtjev” iz članka 81. Uredbe br. 883/2004 (1) svaku pojedinu isplatu tekućeg periodičnog davanja koju izvršava prva država članica (koju bi zapravo trebala isplaćivati druga država članica), čak i nakon izvornog zahtjeva i izvorne odluke prve države članice o odobravanju davanja[?]

                  2.

                  Ako je odgovor na prvo pitanje potvrdan, treba li obvezu iz članka 81. Uredbe br. 883/2004 (konkretno, obvezu druge države članice da prihvati zahtjev podnesen državi članici podrijetla), u slučaju kada je zahtjev za davanje za socijalnu sigurnost nepravilno podnesen državi članici podrijetla u smislu da se morao podnijeti drugoj državi članici, smatrati potpuno neovisnom o obvezi podnositelja zahtjeva da pruži točne informacije o svojem mjestu boravišta u skladu s člankom 76. stavkom 4. Uredbe br. 883/2004, zbog čega bi druga država članica morala, u smislu članka 81., prihvatiti zahtjev koji je nepravilno podnesen državi članici podrijetla, čak i ako podnositelj zahtjeva nije pružio točne informacije o svojem mjestu boravišta u skladu s člankom 76. stavkom 4. u roku za podnošenje zahtjeva predviđenom u pravu druge države članice[?];

                  3.

                  Treba li opće načelo djelotvornosti predviđeno u pravu Unije tumačiti na način da zahtjev – propisan u pravu države članice u kojoj se ostvaruje pravo na slobodno kretanje prema kojem građanin Unije, da bi ostvario retroaktivno plaćanje davanja za djecu, mora takvo davanje u toj državi članici zatražiti u roku od dvanaest mjeseci propisanom u pravu te države članice – u okolnostima poput onih u predmetnom slučaju (osobito kada je građanin Unije koji ostvaruje prava na slobodno kretanje povrijedio obvezu iz članka 76. stavka 4. da tijela za socijalnu sigurnost svoje države članice podrijetla obavijesti o promjeni svoje zemlje boravišta) onemogućuje pristup pravima koja proizlaze iz prava Unije[?]

         (1)  Uredba (EZ) br. 883/2004 Europskog parlamenta i Vijeća od 29. travnja 2004. o koordinaciji sustava socijalne sigurnosti (SL 2004., L 166, str. 1.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 5., svezak 3., str. 160.)


title: Predmet C-22/21: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 14. siječnja 2021. uputio Supreme Court (Irska) – SRS, AA/Minister for Justice and Equality

text:
               19.4.2021

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 138/18

      Zahtjev za prethodnu odluku koji je 14. siječnja 2021. uputio Supreme Court (Irska) – SRS, AA/Minister for Justice and Equality
      (Predmet C-22/21)
      (2021/C 138/24)
      Jezik postupka: engleski

         Sud koji je uputio zahtjev

      Supreme Court

         Stranke glavnog postupka

         Žalitelji: SRS, AA

         Druga stranka u žalbenom postupku: Minister for Justice and Equality

         Prethodna pitanja

                  1.

                  Može li se pojam člana kućanstva građanina Unije u skladu s člankom 3. Direktive 2004/38/EZ (1) odrediti na način da ima opću primjenu u cijeloj Uniji i, ako da, koja mu je definicija?

                  2.

                  Ako se taj pojam ne može odrediti, na temelju kojih kriterija suci trebaju ispitivati dokaze kako bi nacionalni sudovi mogli odlučiti na temelju utvrđenog popisa čimbenika tko jest ili tko nije član kućanstva građanina Unije u svrhu slobode kretanja?

         (1)  Direktiva 2004/38/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 29. travnja 2004. o pravu građana Unije i članova njihovih obitelji slobodno se kretati i boraviti na državnom području država članica, o izmjeni Uredbe (EEZ) br. 1612/68 i stavljaju izvan snage direktiva 64/221/EEZ, 68/360/EEZ, 72/194/EEZ, 73/148/EEZ, 75/34/EEZ, 75/35/EEZ, 90/364/EEZ, 90/365/EEZ i 93/96/EEZ (SL 2004., L 158, str. 77.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 5., svezak 2., str. 42. i ispravak SL 2016., L 87, str. 36.)


title: Predmet C-71/21: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 4. veljače 2021. uputio Sofiyski gradski sad (Bugarska) – kazneni postupak protiv KT

text:
               19.4.2021

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 138/19

      Zahtjev za prethodnu odluku koji je 4. veljače 2021. uputio Sofiyski gradski sad (Bugarska) – kazneni postupak protiv KT
      (Predmet C-71/21)
      (2021/C 138/25)
      Jezik postupka: bugarski

         Sud koji je uputio zahtjev

      Sofiyski gradski sad

         Tražena osoba

      KT

         Prethodna pitanja

                  1.

                  Dopuštaju li odredbe članka 1. stavka 2. i stavka 3. Sporazuma između Europske unije i Republike Islanda i Kraljevine Norveške o postupku predaje između država članica Europske unije i Islanda i Norveške izdavanje novog uhidbenog naloga u svrhu kaznenog progona u istoj stvari protiv osobe čiju je predaju država članica Europske Unije odbila na temelju članka 1. stavka 3. tog sporazuma u vezi s člankom 6. Ugovora o Europskoj uniji i člankom 8. Europske konvencije za zaštitu ljudskih prava i temeljnih sloboda?

                  2.

                  Dopuštaju li odredbe članka 1. stavka 3. Sporazuma između Europske unije i Republike Islanda i Kraljevine Norveške o postupku predaje između država članica Europske unije i Islanda i Norveške kao i članak 21. stavak 1. i članak 67. stavak 1. Ugovora o funkcioniranju Europske unije te članak 6. i članak 45. stavak 1. Povelje Europske unije o temeljnim pravima da država članica, kojoj je upućen uhidbeni nalog, još jednom odluči u stvari u kojoj je druga država članica odbila predaju iste osobe u svrhu kaznenog progona u istoj stvari, nakon što je tražena osoba iskoristila svoje pravo na slobodno kretanje te je iz države, u kojoj je odbijena predaja, preselila u državu kojoj je upućen novi uhidbeni nalog?


title: Predmet C-72/21: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 4. veljače 2021. uputio Augstākā tiesa (Senāts) (Latvija) – SIA „PRODEX”/Valsts ieņēmumu dienests

text:
               19.4.2021

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 138/20

      Zahtjev za prethodnu odluku koji je 4. veljače 2021. uputio Augstākā tiesa (Senāts) (Latvija) – SIA „PRODEX”/Valsts ieņēmumu dienests
      (Predmet C-72/21)
      (2021/C 138/26)
      Jezik postupka: latvijski

         Sud koji je uputio zahtjev

      Augstākā tiesa (Senāts)

         Stranke glavnog postupka

         Tužitelj u prvostupanjskom postupku i žalitelj u kasacijskom postupku: SIA „PRODEX”

         Tuženik u prvostupanjskom postupku i druga stranka u kasacijskom postupku: Valsts ieņēmumu dienests

         Prethodna pitanja

                  1.

                  Treba li kombiniranu nomenklaturu iz Priloga I. Uredbi Vijeća (EEZ) br. 2658/87 od 23. srpnja 1987. o tarifnoj i statističkoj nomenklaturi i o Zajedničkoj carinskoj tarifi (1), kako je izmijenjena Uredbom Komisije (EU) br. 1006/2011 od 27. rujna 2011. (2), tumačiti na način da podbroj 4418 20 kombinirane nomenklature može uključivati vrata i njihove dovratnike te pragove kao zasebnu robu?

                  2.

                  S obzirom na pravilo 2. točku (a) prvu rečenicu općih pravila za tumačenje kombinirane nomenklature iz prvog dijela, odsjeka I. dijela A Priloga I. Uredbi Komisije (EU) br. 1006/2011 od 27. rujna 2011. o izmjeni Priloga I. Uredbi Vijeća (EEZ) br. 2658/87 o tarifnoj i statističkoj nomenklaturi i o Zajedničkoj carinskoj tarifi, može li podbroj 4418 20 kombinirane nomenklature uključivati i nedovršene okvire i dovratnike vrata, plohe vrata i pragove, pod uvjetom da posjeduju bitne značajke cjelovitih ili dovršenih okvira vrata, dovratnika i pragova?

                  3.

                  Treba li ploče i oblikovane letvice o kojima je riječ u glavnom postupku, koje imaju profil i dekorativnu završnu obradu koji objektivno dokazuju njihovu predvidljivu upotrebu u proizvodnji vrata, okvira vrata, dovratnika i pragova, ali koje prije montaže vrata treba rezati radi prilagodbe njihove duljine i na kojima treba napraviti utor za spajanje te im, po potrebi, treba napraviti utore za šarke i utore za brave, razvrstati u podbroj 4418 20 ili, ovisno o značajkama određenih ploča i oblikovanih letvica, u brojeve 4411 i 4412 kombinirane nomenklature?

         (1)  SL 1987., L 256, str. 1. (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 2., svezak 12., str. 3.)

         (2)  Uredba Komisije (EU) br. 1006/2011 od 27. rujna 2011. o izmjeni Priloga I. Uredbi Vijeća (EEZ) br. 2658/87 o tarifnoj i statističkoj nomenklaturi i o Zajedničkoj carinskoj tarifi (SL 2011., L 282, str. 1.)


title: Predmet C-78/21: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 1. veljače 2021. uputio Administratīvā apgabaltiesa (Latvija) – AS PrivatBank, A, B, Unimain Holdings Limited/Finanšu un kapitāla tirgus komisija

text:
               19.4.2021

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 138/20

      Zahtjev za prethodnu odluku koji je 1. veljače 2021. uputio Administratīvā apgabaltiesa (Latvija) – AS PrivatBank, A, B, Unimain Holdings Limited/Finanšu un kapitāla tirgus komisija
      (Predmet C-78/21)
      (2021/C 138/27)
      Jezik postupka: latvijski

         Sud koji je uputio zahtjev

      Administratīvā apgabaltiesa

         Stranke glavnog postupka

         Tužitelji: AS PrivatBank, A, B, Unimain Holdings Limited

         Tuženik: Finanšu un kapitāla tirgus komisija

         Prethodna pitanja

                  1.

                  Mogu li se financijski zajmovi i krediti, kao i transakcije po tekućim i depozitnim računima kod financijskih institucija (uključujući banke), navedeni u Prilogu I. Direktivi Vijeća 88/361/EEZ (1) od 24. lipnja 1988. za provedbu članka 67. Ugovora [o EZ-u], također smatrati kretanjima kapitala u smislu članka 63. stavka 1. Ugovora o funkcioniranju Europske unije?

                  2.

                  Čini li ograničenje (koje ne proizlazi izravno iz zakonodavstva države članice) koje je naložilo nadležno tijelo države članice za određenu kreditnu instituciju, a kojim joj se zabranjuje uspostavljanje poslovnih odnosa te je se obvezuje na prekid takvih već postojećih odnosa s osobama koje nisu državljani Republike Latvije, mjeru države članice u smislu članka 63. stavka 1. Ugovora o funkcioniranju Europske unije te podrazumijeva li kao takvo ograničenje načela slobodnog kretanja kapitala među državama članicama koje je priznato navedenom odredbom?

                  3.

                  Može li se ograničenje slobodnog kretanja kapitala, zajamčenog u članku 63. stavku 1. Ugovora o funkcioniranju Europske unije, opravdati ciljem sprečavanja korištenja financijskog sustava Unije u svrhu pranja novca i financiranja terorizma, utvrđenim u članku 1. Direktive (EU) 2015/849 Europskog parlamenta i Vijeća od 20. svibnja 2015. o sprečavanju korištenja financijskog sustava u svrhu pranja novca ili financiranja terorizma, o izmjeni Uredbe (EU) br. 648/2012 Europskog parlamenta i Vijeća te o stavljanju izvan snage Direktive 2005/60/EZ Europskog parlamenta i Vijeća i Direktive Komisije 2006/70/EZ (2)?

                  4.

                  Je li sredstvo koje je odabrala država članica, odnosno obveza neuspostavljanja poslovnih odnosa i prekida već postojećih poslovnih odnosa s osobama koje nisu državljani određene države članice (Republike Latvije), a koja je naložena određenoj kreditnoj instituciji, prikladno za postizanje cilja utvrđenog u članku 1. Direktive (EU) 2015/849 Europskog parlamenta i Vijeća od 20. svibnja 2015. o sprečavanju korištenja financijskog sustava u svrhu pranja novca ili financiranja terorizma, o izmjeni Uredbe (EU) br. 648/2012 Europskog parlamenta i Vijeća te o stavljanju izvan snage Direktive 2005/60/EZ Europskog parlamenta i Vijeća i Direktive Komisije 2006/70/EZ i čini li stoga iznimku predviđenu člankom 65. stavkom 1. točkom (b) Ugovora o funkcioniranju Europske unije?

         (1)  SL 1988., L 178, str. 5. (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 10., svezak 3., str. 7.)

         (2)  SL 2015., L 141, str. 73. (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 9., svezak 2., str. 140.)


title: Predmet C-92/21: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 15. veljače 2021. uputio Tribunal du travail de Liège (Belgija) – VW/Agence fédérale pour l'Accueil des demandeurs d'asile (Fedasil)

text:
               19.4.2021

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 138/21

      Zahtjev za prethodnu odluku koji je 15. veljače 2021. uputio Tribunal du travail de Liège (Belgija) – VW/Agence fédérale pour l'Accueil des demandeurs d'asile (Fedasil)
      (Predmet C-92/21)
      (2021/C 138/28)
      Jezik postupka: francuski

         Sud koji je uputio zahtjev

      Tribunal du travail de Liège

         Stranke glavnog postupka

         Tužitelj: VW

         Tuženik: Agence fédérale pour l'Accueil des demandeurs d'asile (Fedasil)

         Prethodna pitanja

      Smatra li se djelotvornim pravnim lijekom u smislu članka 27. Uredbe Dublin III (1) pravni lijek uspostavljen u nacionalnom pravu u korist podnositelja zahtjeva za azil od kojeg se traži da svoj zahtjev za međunarodnu zaštitu podnese na razmatranje u drugoj državi članici ako taj pravni lijek nema nikakav suspenzivan učinak i ako takav učinak može steći samo u slučaju oduzimanja slobode u svrhu neizbježnog transfera?
      Treba li djelotvorni pravni lijek predviđen u članku 27. Uredbe Dublin III tumačiti na način da mu se protivi samo provedba mjere prisilnog transfera tijekom ispitivanja pravnog lijeka podnesenog protiv navedene odluke o transferu ili na način da se zabranjuje svaka pripremna mjera za udaljavanje, kao što je premještanje u centar u kojem se osigurava utvrđivanje plana vraćanja u pogledu podnositelja zahtjeva za azil od kojih se traži da svoj zahtjev za azil podnesu na razmatranje u drugoj europskoj zemlji?

         (1)  Uredba (EU) br. 604/2013 Europskog parlamenta i Vijeća od 26. lipnja 2013. o utvrđivanju kriterija i mehanizama za određivanje države članice odgovorne za razmatranje zahtjeva za međunarodnu zaštitu koji je u jednoj od država članica podnio državljanin treće zemlje ili osoba bez državljanstva (SL 2013., L 180, str. 31.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 19., svezak 15., str. 108. i ispravak SL 2017., L 49, str. 50.)


title: Predmet C-96/21: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 16. veljače 2021. uputio Amtsgericht Bremen (Njemačka) – DM/CTS Eventim AG & Co. KGaA

text:
               19.4.2021

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 138/22

      Zahtjev za prethodnu odluku koji je 16. veljače 2021. uputio Amtsgericht Bremen (Njemačka) – DM/CTS Eventim AG & Co. KGaA
      (Predmet C-96/21)
      (2021/C 138/29)
      Jezik postupka: njemački

         Sud koji je uputio zahtjev

      Amtsgericht Bremen

         Stranke glavnog postupka

         Tužitelj: DM

         Tuženik: CTS Eventim AG & Co. KGaA

         Prethodno pitanje

      Treba li članak 16. točku (l) Direktive 2011/83/EU (1) tumačiti na način da je za isključenje potrošačeva prava odustajanja dovoljno ako trgovac uslugu koja se odnosi na aktivnosti u slobodnom vremenu potrošaču ne pruža izravno, nego mu prodaje pravo pristupa takvoj usluzi?

         (1)  Direktiva 2011/83/EU Europskog parlamenta i Vijeća od 25. listopada 2011. o pravima potrošača, izmjeni Direktive Vijeća 93/13/EEZ i Direktive 1999/44/EZ Europskog parlamenta i Vijeća te o stavljanju izvan snage Direktive Vijeća 85/577/EEZ i Direktive 97/7/EZ Europskog parlamenta i Vijeća (SL 2011., L 304,str. 64.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 15., svezak 8., str. 260.)


title: Predmet C-121/21: Tužba podnesena 26. veljače 2021. – Češka Republika/Republika Poljska

text:
               19.4.2021

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 138/23

      Tužba podnesena 26. veljače 2021. – Češka Republika/Republika Poljska
      (Predmet C-121/21)
      (2021/C 138/30)
      Jezik postupka: poljski

         Stranke

         Tužitelj: Češka Republika (zastupnici: M. Smolek, L. Dvořáková i J. Vláčil, agenti)

         Tuženik: Republika Poljska

         Tužbeni zahtjev

      Češka Republika zahtijeva od Suda da:

                  —

                  utvrdi da je Republika Poljska:

                              —

                              omogućivši produljenje roka na koji je dana koncesija za iskopavanje lignita za šest godina bez provođenja procjene utjecaja na okoliš (u daljnjem tekstu: PUO), povrijedila obveze koje proizlaze iz članka 4. stavaka 1. i 2. Direktive 2011/92 (1) u vezi s člankom 4. stavcima 4. do 6., člankom 5. stavcima 1. i 2., člancima 6., 7., 8. i 9. te direktive;

                              —

                              omogućivši isključenje zainteresirane javnosti iz postupka dodjele koncesije za djelatnost iskopavanja, povrijedila obveze koje proizlaze iz članka 6. stavaka 2. do 7., članka 7. stavka 5., članka 8., članka 9. i članka 11. stavka 1. Direktive 2011/92;

                              —

                              davanjem odluci o PUO-u snage neposredne izvršivosti, povrijedila obveze koje proizlaze iz članka 11. stavka 1. Direktive 2011/92;

                              —

                              nevezivanjem odluke o PUO-u uz eventualno provođenje postupka u slučaju neodobravanja izuzeća za primjenu na dotična tijela, predviđenih u članku 4. stavku 5. Direktive 2000/60 (2), povrijedila obveze koje proizlaze iz članka 4. stavka 1. točke (a) podtočke ii. i članka 4. stavka 1. točke (b) podtočke ii. Direktive 2000/60;

                              —

                              neomogućavanjem zainteresiranoj javnosti i Češkoj Republici sudjelovanje u postupku dodjele koncesije za iskopavanje važeće do 2026., povrijedila obveze koje proizlaze iz članka 6. stavaka 2. do 7., članka 7. stavaka 1., 2. i 5. te članka 8. Direktive 2011/92;

                              —

                              neobjavljivanjem koncesije za iskopavanje važeće do 2026. i neobavještavanjem Češke Republike o toj koncesije u razumljivom obliku, povrijedila obveze koje proizlaze iz članka 9. stavaka 1. i 2. Direktive 2011/92;

                              —

                              onemogućivši pokretanje žalbenog sudskog postupka u slučaju koncesije za iskopavanje važeće do 2026., povrijedila obveze koje proizlaze iz članka 11. stavka 1. Direktive 2011/92;

                              —

                              neobjavljivanjem koncesije za iskopavanje važeće do 2026., povrijedila obveze koje proizlaze iz članka 7. Direktive 2003/4 (3);

                              —

                              nedavanjem potpunih informacija u vezi s postupkom dodjele koncesije za iskopavanje važeće do 2026., povrijedila obveze koje proizlaze iz načela lojalne suradnje iz članka 4. stavka 3. UEU-a;

                              —

                              ne uzevši u dovoljnoj mjeri u obzir odluku o PUO-u u koncesiji za iskopavanje važećoj do 2026., povrijedila obveze koje proizlaze iz članka 2. stavka 1. u vezi s člankom 4. stavkom 1. Direktive 2011/92;

                              —

                              ne uzevši u dovoljnoj mjeri u obzir sve uvjete vezane uz okoliš u koncesiji za iskopavanje važećoj do 2026., povrijedila obveze koje proizlaze iz članka 8.a stavka 1. točke (b) Direktive 2011/92;

                  —

                  naloži Republici Poljskoj snošenje troškova postupka.

         Tužbeni razlozi i glavni argumenti

      Tužitelj temelji svoju tužbu na razlozima vezanim uz povredu Direktive 2011/92, Direktive 2000/60 i Direktive 2003/4 te UEU-a (načelo lojalne suradnje).

                  1.

                  Republika Poljska u nacionalnom je pravu usvojila propise sukladno kojima je moguće produžiti koncesiju za iskopavanje lignita za šest godina bez provođenja procjene utjecaja na okoliš i sukladno kojima postupak za dodjelu koncesije za djelatnost iskopavanja u većini slučajeva nije javan. Na taj je način povrijedila Direktivu 2011/92.

                  2.

                  Republika Poljska povrijedila je Direktivu 2011/92 s obzirom na to da je dala snagu neposredne izvršivosti odluci o utjecaju na okoliš projekata u vezi s produljenjem trajanja i proširenjem djelatnosti iskopavanja u rudniku Turów do 2044., što je u slučaju te odluke dovelo do isključenja mogućnosti djelotvorne pravne zaštite. Također, Republika Poljska povrijedila je Direktivu 2000/60 s obzirom na to da odluka o utjecaju na okoliš ne uključuje na odgovarajući način cijelo razdoblje trajanja projekata s gledišta utjecaja iskopavanja na stanje vodnih tijela.

                  3.

                  Republika Poljska povrijedila je Direktivu 2011/92 s obzirom na to da zainteresiranoj javnosti i Češkoj Republici nije dopustila da sudjeluju u postupku dodjele konačne koncesije za djelatnost iskopavanja u rudniku lignita Turów do 2026., da nije objavila odobrenje za koncesiju i da ga je Češkoj Republici dostavila sa zakašnjenjem i u nepotpunom obliku, da se poljsko pravo protivi nadzoru takve koncesije od strane zainteresirane javnosti, kao i s obzirom na to da u tom odobrenju za koncesiju nije na odgovarajući način uzet u obzir utjecaj na okoliš. Na taj način Republika Poljska također je povrijedila Direktivu 2003/4 i načelo lojalne suradnje iz članka 4. stavka 3. UEU-a.

         (1)  Direktiva 2011/92/EU Europskog parlamenta i Vijeća od 13. prosinca 2011. o procjeni učinaka određenih javnih i privatnih projekata na okoliš (SL 2012., L 26, str. 1.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 15., svezak 27., str. 3.)

         (2)  Direktiva 2000/60/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 23. listopada 2000. o uspostavi okvira za djelovanje Zajednice u području vodne politike (SL 2000., L 327, str. 1.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 15., svezak 1., str. 48.)

         (3)  Direktiva 2003/4/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 28. siječnja 2003. o javnom pristupu informacijama o okolišu i stavljanju izvan snage Direktive Vijeća 90/313/EEZ (SL 2003., L 41, str. 26.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 15., svezak 1., str. 128.)


title: Predmet C-157/21: Tužba podnesena 11. ožujka 2021. – Republika Poljska/Europski parlament i Vijeće Europske unije

text:
               19.4.2021

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 138/26

      Tužba podnesena 11. ožujka 2021. – Republika Poljska/Europski parlament i Vijeće Europske unije
      (Predmet C-157/21)
      (2021/C 138/32)
      Jezik postupka: poljski

         Stranke

         Tužitelj: Republika Poljska (zastupnik: B. Majczyna, agent)

         Tuženici: Europski parlament, Vijeće Europske unije

         Tužbeni zahtjev

                  —

                  poništiti u cijelosti Uredbu (EU, Euratom) 2020/2092 Europskog parlamenta i Vijeća od 16. prosinca 2020. o općem režimu uvjetovanosti za zaštitu proračuna Unije (1);

                  —

                  naložiti Europskom parlamentu i Vijeću Europske unije snošenje troškova

         Tužbeni razlozi i glavni argumenti

                  1.

                  Tužbeni razlog koji se temelji na nepostojanju pravne osnove Uredbe 2020/2092.
                  Poljska navodi da Uredba donesena na temelju članka 322. stavka 1. točke (a) UFEU-a ne može predviđati uvjete povrede načela obuhvaćene pojmom „vladavina prava” niti ovlašćivati Komisiju i Vijeće da utvrđuje povrede tih načela počinjenih od strane država članica, a time i da u provedbenim aktima donosi mjere za zaštitu proračuna Unije. Poljska usto tvrdi da kreirani mehanizam ne ispunjava uvjete kakve mora ispunjavati mehanizam uvjetovanosti, pa je stoga riječ o mehanizmu kojim se državama članicama određuju sankcije za nepridržavanje njihovih obaveza iz Ugovora.

                  2.

                  Podredno, u slučaju da Sud prihvati nadležnost zakonodavca Unije za donošenje Uredbe 2020/2092, tužbeni razlog koji se temelji na neodgovarajućoj pravnoj osnovi te Uredbe.

                  3.

                  Podredno, u slučaju da Sud prihvati nadležnost zakonodavca Unije za donošenje Uredbe 2020/2092, tužbeni razlog koji se temelji na povredi Protokola (br. 2) o primjeni načela supsidijarnosti i proporcionalnosti.

                  4.

                  Tužbeni razlog koji se temelji na povredi članka 296. drugog stavka UFEU-a zbog nedostatnog obrazloženja prijedloga Uredbe 2020/2092.

                  5.

                  Tužbeni razlog koji se temelji na povredi članka 7. UEU-a.
                  Poljska tvrdi da Uredba 2020/2092 predviđa novi, Ugovorima nepredviđeni, mehanizam nadzora glede pridržavanja načela vladavine prava od strane država članica, pa samim time proizvodi učinke istovjetne izmjeni Ugovora. Usto, budući da se cilj mehanizma uspostavljenog u Uredbi 2020/2092 poklapa s ciljem postupka uspostavljenog u članku 7. UEU-a, Uredba 2020/2092 dovodi do zaobilaženja postupka uspostavljenog u članku 7. UEU-a, dovodeći u pitanje osnovanost njezine daljnje primjene i čineći je čak bespredmetnom.

                  6.

                  Tužbeni razlog koji se temelji na povredi članka 269. prvog stavka UFEU-a zbog definiranja vrijednosti „vladavine prava” kao pojma primarnog prava iz članka 2. UEU-a putem akta sekundarnog prava, tj. putem Uredbe 2020/2092.

                  7.

                  Tužbeni razlog koji se temelji na povredi članka 4. stavaka 1., članka 4. stavka 2. druge rečenice i članka 5. stavka 2. UEU-a.
                  Tužbeni razlog razvija argumentaciju predstavljenu u prvom tužbenom razlogu. Poljska navodi da je uspostavom mehanizma nadzora pridržavanja načela vladavine prava od strane država članica, predviđenog u Uredbi 2020/2092, zakonodavac Unije povrijedio načela dodijeljenih ovlasti koje se predviđa u članku 4. stavku 1. i članku 5. stavku 2. UEU-a. Nadalje, Poljska tvrdi da je zakonodavac također povrijedio obvezu utvrđenu u članku 4. stavku 2. drugoj rečenici UEU-a u pogledu ispunjavanja osnovnih funkcija države, posebno funkcija kojima je cilj osiguravanje njezine teritorijalne cjelovitosti, održavanje javnog reda i zaštita nacionalne sigurnosti.

                  8.

                  Tužbeni razlog koji se temelji na povredi načela jednakog postupanja prema državama članicama (članak 4. stavak 2. prva rečenica UEU-a).
                  Poljska navodi da odredbe Uredbe ne jamče da će utvrđivanju povrede načela vladavine prava prethoditi „dubinska kvalitativna ocjena” koja će biti objektivna, nepristrana i pravična. Poljska usto tvrdi da postupak donošenja mjere za zaštitu proračuna Unije neposredno i nepobitno diskriminira manje i srednje u odnosu na velike države članice.

                  9.

                  Tužbeni razlog koji se temelji na povredi načela pravne sigurnosti.
                  Poljska navodi da odredbe Uredbe 2020/2092, posebice uvjeti za ocjenu povrede načela vladavine prava koji su utvrđeni u članku 3. i članku 4. stavku 2., ne ispunjavaju zahtjeve jasnosti i preciznosti.

                  10.

                  Tužbeni razlog koji se temelji na povredi načela proporcionalnosti (članak 5. stavak 4. UEU-a).

                  11.

                  Tužbeni razlog koji se temelji na zlouporabi ovlasti zbog uspostave mehanizma kojemu stvarni cilj nije zaštita proračuna Unije već zaobilaženje formalnih zahtjeva za pokretanje postupka definiranog u članku 7. UEU-a, kao i materijalnih zahtjeva za pokretanje postupka, o kojima je riječ u članku 258. UFEU-a.

         (1)  SL 2020., L 433I, str. 1.


title: Predmet C-761/19: Rješenje predsjednika petog vijeća Suda od 11. siječnja 2021. – Europska komisija/Mađarska

text:
               19.4.2021

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 138/28

      Rješenje predsjednika petog vijeća Suda od 11. siječnja 2021. – Europska komisija/Mađarska
      (Predmet C-761/19) (1)

      (2021/C 138/33)
      Jezik postupka: mađarski
      Predsjednik Suda odredio je brisanje predmeta.

         (1)  SL C 77, 9. 3. 2020.


title: Predmet C-38/20: Rješenje predsjednika Suda od 27. studenoga 2020. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Tribunal Superior de Justicia de Andalucía, Ceuta y Melilla – Španjolska) – ZP/Delegación del Gobierno en Melilla

text:
               19.4.2021

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 138/28

      Rješenje predsjednika Suda od 27. studenoga 2020. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Tribunal Superior de Justicia de Andalucía, Ceuta y Melilla – Španjolska) – ZP/Delegación del Gobierno en Melilla
      (Predmet C-38/20) (1)

      (2021/C 138/35)
      Jezik postupka: španjolski
      Predsjednik Suda odredio je brisanje predmeta.

         (1)  SL C 137, 27. 4. 2020.


title: Predmet C-335/20: Rješenje predsjednika Suda od 22. siječnja 2021. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Tribunal du travail du Brabant wallon – Belgija) – PR/Agence fédérale pour l'Accueil des demandeurs d'asile (Fedasil)

text:
               19.4.2021

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 138/29

      Rješenje predsjednika Suda od 22. siječnja 2021. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Tribunal du travail du Brabant wallon – Belgija) – PR/Agence fédérale pour l'Accueil des demandeurs d'asile (Fedasil)
      (Predmet C-335/20) (1)

      (2021/C 138/37)
      Jezik postupka: francuski
      Predsjednik Suda odredio je brisanje predmeta.

         (1)  SL C 313, 21. 9. 2020.


title: Predmet C-227/20: Rješenje predsjednika Suda od 18. siječnja 2021. – Europska komisija/Talijanska Republika

text:
               19.4.2021

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 138/29

      Rješenje predsjednika Suda od 18. siječnja 2021. – Europska komisija/Talijanska Republika
      (Predmet C-227/20) (1)

      (2021/C 138/36)
      Jezik postupka: talijanski
      Predsjednik Suda odredio je brisanje predmeta.

         (1)  SL C 255, 3. 8. 2020.


title: Predmet C-407/20: Rješenje predsjednika Suda od 25. siječnja 2021. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio l’Oberlandesgericht Wien – Austrija) – Österreichische Apothekerkammer/HA

text:
               19.4.2021

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 138/29

      Rješenje predsjednika Suda od 25. siječnja 2021. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio l’Oberlandesgericht Wien – Austrija) – Österreichische Apothekerkammer/HA
      (Predmet C-407/20) (1)

      (2021/C 138/38)
      Jezik postupka: njemački
      Predsjednik Suda odredio je brisanje predmeta.

         (1)  SL C 443, 21. 12. 2020.


title: Predmet C-512/20: Rješenje predsjednika Suda od 22. siječnja 2021. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Rechtbank Noord-Holland – Nizozemska) – P/Swiss International Air Lines AG

text:
               19.4.2021

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 138/29

      Rješenje predsjednika Suda od 22. siječnja 2021. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Rechtbank Noord-Holland – Nizozemska) – P/Swiss International Air Lines AG
      (Predmet C-512/20) (1)

      (2021/C 138/39)
      Jezik postupka: nizozemski
      Predsjednik Suda odredio je brisanje predmeta.

         (1)  SL C 443, 21. 12. 2020.


title: Predmet T-238/20: Presuda Općeg suda od 17. veljače 2021. – Ryanair/Komisija („Državne potpore – Tržište zračnog prijevoza u Švedskoj, iz nje i prema njoj – Jamstva za zajmove namijenjene potpori zračnim prijevoznicima u okviru pandemije bolesti COVID-19 – Odluka o neospornosti – Vremenski okvir mjera državnih potpora – Mjera namijenjena otklanjanju ozbiljnih poremećaja u gospodarstvu države članice – Slobodno pružanje usluga – Jednako postupanje – Proporcionalnost – Kriterij posjedovanja licencije koju su izdala švedska tijela – Nepostojanje odvagivanja korisnih učinaka potpore na trgovinske uvjete i održavanje nenarušenog tržišnog natjecanja s njezinim negativnim učincima – Članak 107. stavak 3. točka (b) UFEU a – Ratio legis – Obveza obrazlaganja”)

text:
               19.4.2021

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 138/30

      Presuda Općeg suda od 17. veljače 2021. – Ryanair/Komisija
      (Predmet T-238/20) (1)

      („Državne potpore - Tržište zračnog prijevoza u Švedskoj, iz nje i prema njoj - Jamstva za zajmove namijenjene potpori zračnim prijevoznicima u okviru pandemije bolesti COVID-19 - Odluka o neospornosti - Vremenski okvir mjera državnih potpora - Mjera namijenjena otklanjanju ozbiljnih poremećaja u gospodarstvu države članice - Slobodno pružanje usluga - Jednako postupanje - Proporcionalnost - Kriterij posjedovanja licencije koju su izdala švedska tijela - Nepostojanje odvagivanja korisnih učinaka potpore na trgovinske uvjete i održavanje nenarušenog tržišnog natjecanja s njezinim negativnim učincima - Članak 107. stavak 3. točka (b) UFEU a - Ratio legis - Obveza obrazlaganja”)
      (2021/C 138/40)
      Jezik postupka: engleski

         Stranke

         Tužitelj: Ryanair DAC (Swords, Irska) (zastupnici: E. Vahida, F.-C. Laprévote, S. Rating i I.-G. Metaxas-Maranghidis, odvjetnici)

         Tuženik: Europska komisija (zastupnici: L. Flynn, S. Noë i F. Tomat, agenti)

         Intervenijenti u potporu tuženiku: Francuska Republika (zastupnici: E. de Moustier, C. Mosser, A. Daniel i P. Dodeller, agenti), Kraljevina Švedska (zastupnici: C. Meyer-Seitz, H. Eklinder, A. Runeskjöld, M. Salborn Hodgson, H. Shev, R. Shahsavan Eriksson i J. Lundberg, agenti)

         Predmet

      Zahtjev na temelju članka 263. UFEU-a za poništenje Odluke Komisije C(2020) 2366 final od 11. travnja 2020. o državnoj potpori SA.56812 (2020/N) – Švedska – COVID-19: program jamstava za zajmove u korist zračnih prijevoznika

         Izreka

                  1.

                  Tužba se odbija.

                  2.

                  Društvu Ryanair DAC nalaže se snošenje vlastitih troškova i troškova Europske komisije, u skladu s njezinim zahtjevom, uključujući troškove nastale u okviru zahtjeva za povjerljivo postupanje.

                  3.

                  Francuska Republika i Kraljevina Švedska snosit će vlastite troškove.

         (1)  SL C 209, 22. 6. 2020.


title: Predmet T-259/20: Presuda Općeg suda od 17. veljače 2021. – Ryanair/Komisija („Državne potpore – Francusko tržište zračnog prijevoza – Moratorij na mjesečno plaćanje pristojbe za civilno zrakoplovstvo i pristojbe solidarnosti tijekom razdoblja od ožujka do prosinca 2020. u okviru pandemije bolesti COVID-19 – Odluka o neospornosti – Potpora namijenjena otklanjanju štete nastale zbog izvanrednog događaja – Slobodno pružanje usluga – Jednako postupanje – Kriterij posjedovanja licencije koju su izdala francuska tijela – Proporcionalnost – Članak 107. stavak 2. točka (b) UFEU-a – Obveza obrazlaganja”)

text:
               19.4.2021

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 138/31

      Presuda Općeg suda od 17. veljače 2021. – Ryanair/Komisija
      (Predmet T-259/20) (1)

      („Državne potpore - Francusko tržište zračnog prijevoza - Moratorij na mjesečno plaćanje pristojbe za civilno zrakoplovstvo i pristojbe solidarnosti tijekom razdoblja od ožujka do prosinca 2020. u okviru pandemije bolesti COVID-19 - Odluka o neospornosti - Potpora namijenjena otklanjanju štete nastale zbog izvanrednog događaja - Slobodno pružanje usluga - Jednako postupanje - Kriterij posjedovanja licencije koju su izdala francuska tijela - Proporcionalnost - Članak 107. stavak 2. točka (b) UFEU-a - Obveza obrazlaganja”)
      (2021/C 138/41)
      Jezik postupka: engleski

         Stranke

         Tužitelj: Ryanair DAC (Swords, Irska) (zastupnici: E. Vahida, F.-C. Laprévote, S. Rating i I.-G. Metaxas-Maranghidis, odvjetnici)

         Tuženik: Europska komisija (zastupnici: L. Flynn, S. Noë i C. Georgieva-Kecsmar, agenti)

         Intervenijenti u potporu tuženiku: Francuska Republika (zastupnici: E. de Moustier, C. Mosser, A. Daniel i P. Dodeller, agenti)

         Predmet

      Zahtjev na temelju članka 263. UFEU-a za poništenje Odluke Komisije C(2020) 2097 final od 31. ožujka 2020. o državnoj potpori SA.56765 (2020/N) – Francuska – COVID-19: moratorij na plaćanje zrakoplovnih pristojbi namijenjen poduzetnicima javnog zračnog prijevoza.

         Izreka

                  1.

                  Tužba se odbija.

                  2.

                  Društvu Ryanair DAC nalaže se snošenje vlastitih troškova i troškova Europske komisije, u skladu s njezinim zahtjevom, uključujući troškove nastale u okviru zahtjeva za povjerljivo postupanje.

                  3.

                  Francuska Republika snosit će vlastite troškove.

         (1)  SL C 215, 29. 6. 2020.


title: Predmet T-19/20: Rješenje Općeg suda od 12. veljače 2021. – sprd.net/EUIPO – Shirtlabor (I love) („Tužba za poništenje – Žig Europske unije – Postupak za proglašavanje žiga ništavim – Figurativni žig Europske unije I love – Apsolutni razlog za odbijanje – Nepostojanje razlikovnog karaktera – Članak 7. stavak 1. točka (b) Uredbe (EZ) br. 207/2009 (koji je postao članak 7. stavak 1. točka (b) Uredbe (EU) 2017/1001) – Žig koji se sastoji od reklamnog slogana – Obveza obrazlaganja – Članak 94. stavak 1. Uredbe 2017/1001 – Neprimjenjivost članka 16. stavka 1. točke (a) Delegirane uredbe (EU) 2018/625 – Dopuštenost dokazâ – Članak 97. stavak 1. Uredbe 2017/1001 – Nepristranost – Članak 95. stavak 1. Uredbe 2017/1001 – Očito potpuno pravno neosnovana tužba”)

text:
               19.4.2021

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 138/31

      Rješenje Općeg suda od 12. veljače 2021. – sprd.net/EUIPO – Shirtlabor (I love)
      (Predmet T-19/20) (1)

      („Tužba za poništenje - Žig Europske unije - Postupak za proglašavanje žiga ništavim - Figurativni žig Europske unije I love - Apsolutni razlog za odbijanje - Nepostojanje razlikovnog karaktera - Članak 7. stavak 1. točka (b) Uredbe (EZ) br. 207/2009 (koji je postao članak 7. stavak 1. točka (b) Uredbe (EU) 2017/1001) - Žig koji se sastoji od reklamnog slogana - Obveza obrazlaganja - Članak 94. stavak 1. Uredbe 2017/1001 - Neprimjenjivost članka 16. stavka 1. točke (a) Delegirane uredbe (EU) 2018/625 - Dopuštenost dokazâ - Članak 97. stavak 1. Uredbe 2017/1001 - Nepristranost - Članak 95. stavak 1. Uredbe 2017/1001 - Očito potpuno pravno neosnovana tužba”)
      (2021/C 138/42)
      Jezik postupka: njemački

         Stranke

         Tužitelj: sprd.net AG (Leipzig, Njemačka) (zastupnik: J. Hellenbrand, odvjetnik)

         Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (zastupnik: S. Hanne, agent)

         Druga stranka u postupku pred žalbenim vijećem EUIPO-a, intervenijent u postupku pred Općim sudom: Shirtlabor GmbH (Münster, Njemačka) (zasatupnik: O. Wallscheid, odvjetnik)

         Predmet

      Tužba podnesena protiv odluke petog žalbenog vijeća EUIPO-a od 18. listopada 2019. (predmet R 5/2019-5) u vezi s postupkom proglašavanja žiga ništavim između društava Shirtlabor i sprd.net.

         Izreka

                  1.

                  Tužba se odbija.

                  2.

                  Društvu sprd.net AG nalaže se snošenje vlastitih troškova kao i troškova Ureda Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO).

                  3.

                  Društvo Shirtlabor GmbH snosit će vlastite troškove.

         (1)  SL C 68, 2. 3. 2020.


title: Predmet T-92/20: Rješenje Općeg suda od 11. veljače 2021. – Fryč/Komisija („Izvanugovorna odgovornost – Državne potpore – Uredbe o skupnim izuzećima – Program potpora koje su češka tijela odobrila određenim poduzetnicima – Odluka Komisije kojom se navedeni program odobrava – Tužba za poništenje odbačena kao nepravovremena – Šteta koju su navodno prouzročili akti Komisije i sudova Unije – Zastara – Očito djelomično nedopuštena tužba – Uzročno-posljedična veza – Očito djelomično pravno neutemeljena tužba”)

text:
               19.4.2021

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 138/32

      Rješenje Općeg suda od 11. veljače 2021. – Fryč/Komisija
      (Predmet T-92/20) (1)

      („Izvanugovorna odgovornost - Državne potpore - Uredbe o skupnim izuzećima - Program potpora koje su češka tijela odobrila određenim poduzetnicima - Odluka Komisije kojom se navedeni program odobrava - Tužba za poništenje odbačena kao nepravovremena - Šteta koju su navodno prouzročili akti Komisije i sudova Unije - Zastara - Očito djelomično nedopuštena tužba - Uzročno-posljedična veza - Očito djelomično pravno neutemeljena tužba”)
      (2021/C 138/43)
      Jezik postupka: češki

         Stranke

         Tužitelj: Petr Fryč (Pardubice, Češka Republika) (zastupnik: Š. Oharková, odvjetnica)

         Tuženik: Europska komisija (zastupnici: G. Braga da Cruz, C. Georgieva-Kecsmar i K. Walkerová, agenti)

         Predmet

      Zahtjev na temelju članka 268. UFEU-a za naknadu štete koju je tužitelj navodno pretrpio zbog, prvo, donošenja Uredbe Komisije (EZ) br. 800/2008 od 6. kolovoza 2008. o ocjenjivanju određenih kategorija potpora sukladnima sa zajedničkim tržištem u primjeni članaka 87. i 88. Ugovora (Uredba o općem skupnom izuzeću) (SL 2008., L 214, str. 3.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 8., svezak 4., str. 159.), drugo, donošenja odluke Komisije od 3. prosinca 2007. i neobjavljivanja navedene odluke, treće, propusta u obradi pritužbi koje je tužitelj podnio između 2016. i 2018. od strane Komisije, i, četvrto, rješenja od 5. rujna 2019., Fryč/Komisija (C-230/19 P, neobjavljeno, EU:C:2019:685) i od 15. siječnja 2019., Fryč/Komisija (T-513/18, neobjavljeno, EU:T:2019:22).

         Izreka

                  1.

                  Tužba se odbacuje.

                  2.

                  Obustavlja se postupak povodom zahtjeva za intervenciju Češke Republike.

                  3.

                  Petru Fryču nalaže se snošenje vlastitih troškova kao i troškova Europske komisije osim onih koji se odnose na zahtjev za intervenciju.

                  4.

                  Petr Fryč i Europska komisija svaki će snositi svoje troškove koji se odnose na zahtjev za intervenciju.

         (1)  SL C 161, 11. 5. 2020.


title: Predmet T-230/20 R: Rješenje predsjednika Općeg suda od 8. veljače 2021. – PNB Banka/ESB („Privremena pravna zaštita – Ekonomska i monetarna politika – Bonitetni nadzor nad kreditnim institucijama – Posebne nadzorne zadaće povjerene ESB-u – Odluka o povlačenju odobrenja kreditne institucije – Zahtjev za suspenziju primjene – Nepostojanje hitnosti”)

text:
               19.4.2021

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 138/33

      Rješenje predsjednika Općeg suda od 8. veljače 2021. – PNB Banka/ESB
      (Predmet T-230/20 R)
      („Privremena pravna zaštita - Ekonomska i monetarna politika - Bonitetni nadzor nad kreditnim institucijama - Posebne nadzorne zadaće povjerene ESB-u - Odluka o povlačenju odobrenja kreditne institucije - Zahtjev za suspenziju primjene - Nepostojanje hitnosti”)
      (2021/C 138/45)
      Jezik postupka: engleski

         Stranke

         Tužitelj: PNB Banka AS (Riga, Latvija) (zastupnik: O. Behrends, odvjetnik)

         Tuženik: Europska središnja banka (zastupnici: F. Bonnard, V. Hümpfner i C. Hernández Saseta, agenti)

         Intervenijent u potporu tuženiku: Republika Latvija (zastupnici: K. Pommere, V. Soņeca i E. Bārdiņš, agenti)

         Predmet

      Zahtjev na temelju članaka 278. i 279. UFEU-a radi suspenzije primjene odluke ESB-a od 17. veljače 2020. o povlačenju odobrenja tužitelju.

         Izreka

                  1.

                  Odbija se zahtjev za privremenu pravnu zaštitu.

                  2.

                  O troškovima će se odlučiti naknadno.


title: Predmet T-748/20: Tužba podnesena 19. prosinca 2020. – Komisija/CEVA i dr.

text:
               19.4.2021

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 138/34

      Tužba podnesena 19. prosinca 2020. – Komisija/CEVA i dr.
      (Predmet T-748/20)
      (2021/C 138/46)
      Jezik postupka: francuski

         Stranke

         Tužitelj: Europska komisija (zastupnici: J. Estrada de Solà i M. Ilkova, agenti, uz asistenciju E. Bouttiera, odvjetnika)

         Tuženici: Centre d’étude et de valorisation des algues SA (CEVA) (Pleubian, Francuska), SELARL TCA, u svojstvu opunomoćenika suda u postupku sanacije društva CEVA (Saint-Brieuc, Francuska) i SELARL AJIRE, u svojstvu povjerenika za provedbu plana sanacije društva CEVA (Rennes, Francuska)

         Tužbeni zahtjev

      Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

                  —

                  naloži društvu CEVA, koje zastupa njegov predsjednik, da tužitelju isplati iznos od 234 491,02 eura koji odgovara iznosu glavnice od 168 220,16 eura i iznosu zateznih kamata od 66 270,86 eura;

                  —

                  naloži društvu CEVA snošenje troškova u ovom predmetu.

         Tužbeni razlozi i glavni argumenti

      U prilog osnovanosti tužbe tužitelj ističe tri tužbena razloga.

                  1.

                  Prvi tužbeni razlog, koji se temelji na osnovanosti tužbe na temelju arbitražne klauzule ugovora o dodjeli bespovratnih sredstava br. Q5RS-2000-31334, čijim se člankom 5. utvrđuje da su Prvostupanjski sud Europskih zajednica (koji je postao Opći sud Europske unije) i, u slučaju žalbe, Sud Europskih zajednica (koji je postao Sud Europske unije) jedini nadležni za odlučivanje u svim sporovima između Zajednice (koja je postala Unija), s jedne strane, i ugovarateljâ, s druge strane, o valjanosti, primjeni i tumačenju navedenog ugovora.

                  2.

                  Drugi tužbeni razlog, koji se temelji na obvezi pozivanja povjerenika za provedu plana sanacije i opunomoćenika suda u postupku sanacije društva CEVA na temelju pokretanja postupka sanacije u odnosu na to društvo. Naime, tužitelj smatra da, s obzirom na to da je tužba podnesena nakon donošenja plana sanacije, vjerovnik mora tužiti ne samo povjerenika za provedbu plana sanacije, nego i opunomoćenika suda u postupku sanacije, kao organe koji interveniraju u postupku ispitivanja i priznavanja potraživanja.

                  3.

                  Treći tužbeni razlog, koji se temelji na prijevari društva CEVA i teškim financijskim nepravilnostima utvrđenima u okviru revizije. Tužitelj osobito navodi da su francuski sudovi istaknuli da prijevarna prikazivanja broja sati provedenih na različitim projektima za koje je društvo CEVA primilo bespovratna sredstva od Europske unije čine povredu njegovih ugovornih obveza, koju je to društvo počinilo. Iz toga proizlazi obveza povrata predujmova koje je odobrio tužitelj zbog prijevarne prirode postupanja društva CEVA.


title: Predmet T-53/21: Tužba podnesena 29. siječnja 2021. – EVH/Komisija

text:
               19.4.2021

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 138/35

      Tužba podnesena 29. siječnja 2021. – EVH/Komisija
      (Predmet T-53/21)
      (2021/C 138/47)
      Jezik postupka: Njemački

         Stranke

         Tužitelj: EVH GmbH (Halle [Saale], Njemačka) (zastupnici: I. Zenke i T. Heymann, odvjetnici)

         Tuženik: Europska komisija

         Tužbeni zahtjev

      Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

                  —

                  poništi tuženikovu odluku od 17. rujna 2019. o proglašenju koncentracije E.ON i innogy spojivom s unutarnjim tržištem, predmet M.8870 (SL 2020., C 379, str. 16.);

                  —

                  naloži tuženiku da dostavi spise predmeta M.8870 i M.8871 koji se odnose na komunikaciju između tuženika i stranaka koncentracije prije i tijekom postupka koncentracije, na zasebno obavješćivanje o pojedinim dijelovima transakcije i na promjenu mišljenja tuženika tijekom postupka;

                  —

                  naloži tuženiku snošenje troškova postupka, uključujući i odvjetničkih i putnih troškova nastalih tužitelju u ovom postupku.

         Tužbeni razlozi i glavni argumenti

      U prilog tužbi ističu se sljedeći tužbeni razlozi.

                  1.

                  Prvi tužbeni razlog: Odluka kojom je dano dopuštenje ima formalne nedostatke.

                              —

                              koncentracija M.8870, čija dopuštenost se ovdje osporava, pogrešno je izdvojena iz jedinstvene koncentracije društava E.ON SE (E.ON) i RWE AG, koja raspodjeljuje stupnjeve stvaranja dodatne vrijednosti u energetskoj industriji. Cijela operacija usko je povezana, te je sadržavala, pored prijenosa društva innogy SE (innogy), društva kćeri društva RWE, društvu E.ON, također i stjecanje sredstava proizvodnje društva E.ON u korist društva RWE, što je tuženik u odvojenom postupku dopustio (predmet 8871) i stjecanje udjela od 16,67 % u društvu E.ON u korist društva RWE, što je njemački Savezni ured za kartele dopustio. Nadalje, tuženik nije na zadovoljavajući način saslušao tužitelja te je svoju odluku prekasno i nedovoljno obrazložio.

                  2.

                  Drugi tužbeni razlog: tuženik nije u dovoljnoj mjeri utvrdio činjenično stanje.

                              —

                              Prigodom utvrđivanja relevantnog tržišta tuženik nije utvrđivao kako, u odnosu na opskrbu njemačkih kućanstava i malih komercijalnih kupaca (KiM) strujom i plinom, a sa stanovišta potrošača, homogenost gospodarskih dobara, jedinstveni način namjeravane uporabe i drugi važni čimbenici opskrbe KiM-ova utječu na definiciju tržišta. Tuženik je stoga nepravilno zaključio o postojanju zasebnih tržišta osnovne opskrbe i opskrbe na temelju posebnih ugovora.

                              —

                              tuženik prigodom zemljopisnog razgraničenja tržišta nije razjasnio kako je osigurana ponuda i potražnja za opskrbu KiM-ova u lokalnoj maloprodaji te je stoga pogrešno shvatio stvarnu lokalnu strukturu koja se razlikuje po poštanskim brojevima.

                              —

                              Što se tiče uvjeta za lokalna tržišta za KiM-ove, povezivanje portfelja kupaca društava E.ON i innogy u njihovim utvrđenim područjima opskrbe, prevladavajuća prisutnost društva E.ON na središnjim prodajnim kanalima Google, Verivox i Check24, i sposobnost istiskivanja trećih opskrbljivača, nisu (pravilno) ocijenjeni.

                              —

                              Ocjena mrežnog poslovanja je također nedostatna. To je slučaj kako u odnosu na visoku razinu prodora društva E.ON na tržište u nabavi mrežne opreme, usluga i IT-ja i vlastiti asortiman mrežnih usluga za treće strane u radu distribucijskih mreža, tako i u odnosu na konkurenciju samih distribucijskih mreža (tzv. tržišno natjecanje za koncesije). Posebice, nisu uzete u obzir buduće posljedice eliminacije društva innogy-a kao konkurenta društvu E.ON u tržišnom natjecanju za koncesije.

                              —

                              Provedena je samo djelomična analiza inovativnog poslovanja na sučelju između distribucije i mrežnog poslovanja kojim dominira društvo E.ON, uključujući i važnosti mjeriteljstva kao vrata za inovativna rješenja, te uloge društva E.ON-a u tome. Za brzo rastuću E-mobility pobliže se razmatrao samo rad punionica na autocestama, što je samo jedan dio tržišta. Važne teme budućnosti poput Big Data-e i (Bundle) proizvoda samo su ukratko obrađene.

                              —

                              Ispitivanje se u cijelosti temeljilo na razmatranjima prošlosti. Učinci u idućim godinama (primjerice, zbog sve većeg manjka kvalificirane radne snage u mrežnom širenju, povećane važnosti podataka, itd.) nisu utvrđivani.

                  3.

                  Treći žalbeni razlog: Tuženik je počinio očitu pogrešku u ocjeni kada je ocijenio da je koncentracija spojiva s tržišnim natjecanjem, djelomično i kao posljedicu pogrešaka u utvrđivanju činjenica.

                              —

                              Tuženik je očito pogrešno ograničio tržište opskrbe KiM-a, jer nije definirao opskrbu energijom KiM-u na temelju ugovora o osnovnoj opskrbi i na temelju posebnog ugovora kao jedinstveno tržište.

                              —

                              Tuženik sustavno pogrešno ocjenjuje tržišnu snagu društva E.ON u maloprodajnoj opskrbi KiM-a, jer je – s obzirom na to da je već nepravilno ograničio tržište samo na opskrbu na temelju posebnih ugovora – pogrešno pretpostavio da je tržište nacionalno, a ne sastavljeno od mnoštva lokalnih tržišta. Time je zanemario činjenicu da rastući lokalni tržišni udio društva E.ON u mnogim slučajevima prelazi 70 %.

                              —

                              Tuženik također pogrešno karakterizira značajnu prisutnost i dominantni položaj društva E.ON u tržišnom natjecanju za mrežne koncesije kao bezopasan, pri čemu se negativne posljedice na tržišno natjecanje uklanjanja društva innogy iz konkurencije pogrešno ocjenjuju.

                              —

                              Zbog neosnovanog razlikovanja različitih tržišta proizvoda u mjeriteljstvu nije prepoznata tržišna snaga društva E.ON, čime je također podcijenjena šteta nastala tržišnom natjecanju u inovativnom poslovanju. Isto vrijedi i za područje E-Mobility-ja, gdje su selektivno utvrđene samo negativne posljedice za rad punionica na autocestama.

                              —

                              Tuženik očito pogrešno nije uzeo u obzir ni štetu za tržišno natjecanje koja proizlaze iz lakšeg pristupa društva E.ON-a većoj količini podataka.

                              —

                              Tuženik ne prepoznaje da je raspodjela stupnjeva dodatne vrijednosti u energetskoj industriji između E.ON-a i RWE-a, koje je dogovoreno u sklopu koncentracije, sadržavala ograničenje tržišnog natjecanja koje je nespojivo s člankom 101. UFEU-a.

                              —

                              Naposljetku, tuženikovi minimalni zahtjevi koji se odnose samo na specijalizirano njemačko tržište električne energije za grijanje i punionice na autocestama, ne mogu otkloniti postojeće zabrinutosti koje se odnose na tržišno natjecanje. Oni se ne odnose na tržišta koja je koncentracija oštetila i nisu relevantni za očuvanje tržišnog natjecanja.


title: Predmet T-56/21: Tužba podnesena 29. siječnja 2021. – TEAG/Komisija

text:
               19.4.2021

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 138/37

      Tužba podnesena 29. siječnja 2021. – TEAG/Komisija
      (Predmet T-56/21)
      (2021/C 138/49)
      Jezik postupka: njemački

         Stranke

         Tužitelj: TEAG Thüringer Energie AG (Erfurt, Njemačka) (zastupnici: I. Zenke i T. Heymann, odvjetnici)

         Tuženik: Europska komisija

         Tužbeni zahtjev

      Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

                  —

                  poništi tuženikovu odluku od 17. rujna 2019. o proglašenju koncentracije E.ON i innogy spojivom s unutarnjim tržištem, predmet M.8870 (SL 2020., C 379, str. 16.);

                  —

                  naloži tuženiku da dostavi spise predmeta M.8870 i M.8871 koji se odnose na komunikaciju između tuženika i stranaka koncentracije prije i tijekom postupka koncentracije, na zasebno obavješćivanje o pojedinim dijelovima transakcije i na promjenu mišljenja tuženika tijekom postupka;

                  —

                  naloži tuženiku snošenje troškova postupka, uključujući i odvjetničkih i putnih troškova nastalih tužitelju u ovom postupku.

         Tužbeni razlozi i glavni argumenti

      Tužba se zasniva na tri tužbena razloga, koji su u biti slični ili identični onima iz predmeta T-53/21, EVH/Komisija.


title: Predmet T-58/21: Tužba podnesena 29. siječnja 2021. – GWS Stadtwerke Hameln/Komisija

text:
               19.4.2021

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 138/38

      Tužba podnesena 29. siječnja 2021. – GWS Stadtwerke Hameln/Komisija
      (Predmet T-58/21)
      (2021/C 138/50)
      Jezik postupka: njemački

         Stranke

         Tužitelj: GWS Stadtwerke Hameln GmbH (Hameln, Njemačka) (zastupnici: I. Zenke i T. Heymann, odvjetnici)

         Tuženik: Europska komisija

         Tužbeni zahtjev

      Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

                  —

                  poništi tuženikovu odluku od 17. rujna 2019. o proglašenju koncentracije E.ON i innogy spojivom s unutarnjim tržištem, predmet M.8870 (SL 2020., C 379, str. 16.);

                  —

                  naloži tuženiku da dostavi spise predmeta M.8870 i M.8871 koji se odnose na komunikaciju između tuženika i stranaka koncentracije prije i tijekom postupka koncentracije, na zasebno obavješćivanje o pojedinim dijelovima transakcije i na promjenu mišljenja tuženika tijekom postupka;

                  —

                  naloži tuženiku snošenje troškova postupka, uključujući i odvjetničkih i putnih troškova nastalih tužitelju u ovom postupku.

         Tužbeni razlozi i glavni argumenti

      Tužba se zasniva na tri tužbena razloga, koji su u biti slični ili identični onima iz predmeta T-53/21, EVH/Komisija.


title: Predmet T-59/21: Tužba podnesena 29. siječnja 2021. – eins energie in sachsen/Komisija

text:
               19.4.2021

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 138/38

      Tužba podnesena 29. siječnja 2021. – eins energie in sachsen/Komisija
      (Predmet T-59/21)
      (2021/C 138/51)
      Jezik postupka: njemački

         Stranke

         Tužitelj: eins energie in sachsen GmbH & Co. KG (Chemnitz, Njemačka) (zastupnici: I. Zenke i T. Heymann, odvjetnici)

         Tuženik: Europska komisija

         Tužbeni zahtjev

      Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

                  —

                  poništi tuženikovu odluku od 17. rujna 2019. o proglašenju koncentracije E.ON i innogy spojivom s unutarnjim tržištem, predmet M.8870 (SL 2020., C 379, str. 16.);

                  —

                  naloži tuženiku da dostavi spise predmeta M.8870 i M.8871 koji se odnose na komunikaciju između tuženika i stranaka koncentracije prije i tijekom postupka koncentracije, na zasebno obavješćivanje o pojedinim dijelovima transakcije i na promjenu mišljenja tuženika tijekom postupka;

                  —

                  naloži tuženiku snošenje troškova postupka, uključujući i odvjetničkih i putnih troškova nastalih tužitelju u ovom postupku.

         Tužbeni razlozi i glavni argumenti

      Tužba se zasniva na tri tužbena razloga, koji su u biti slični ili identični onima iz predmeta T 53/21, EVH/Komisija.


title: Predmet T-61/21: Tužba podnesena 29. siječnja 2021. – EnergieVerbund Dresden/Komisija

text:
               19.4.2021

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 138/40

      Tužba podnesena 29. siječnja 2021. – EnergieVerbund Dresden/Komisija
      (Predmet T-61/21)
      (2021/C 138/53)
      Jezik postupka: njemački

         Stranke

         Tužitelj: EnergieVerbund Dresden GmbH (Dresden, Njemačka) (zastupnici: I. Zenke i T. Heymann, odvjetnici)

         Tuženik: Europska komisija

         Tužbeni zahtjev

      Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

                  —

                  poništi tuženikovu odluku od 17. rujna 2019. o proglašenju koncentracije E.ON i innogy spojivom s unutarnjim tržištem, predmet M.8870 (SL 2020., C 379, str. 16.);

                  —

                  naloži tuženiku da dostavi spise predmeta M.8870 i M.8871 koji se odnose na komunikaciju između tuženika i stranaka koncentracije prije i tijekom postupka koncentracije, na zasebno obavješćivanje o pojedinim dijelovima transakcije i na promjenu mišljenja tuženika tijekom postupka;

                  —

                  naloži tuženiku snošenje troškova postupka, uključujući i odvjetničkih i putnih troškova nastalih tužitelju u ovom postupku.

         Tužbeni razlozi i glavni argumenti

      Tužba se zasniva na tri tužbena razloga, koji su u biti slični ili identični onima iz predmeta T 53/21, EVH/Komisija.


title: Predmet T-62/21: Tužba podnesena 29. siječnja 2021. – GGEW/Komisija

text:
               19.4.2021

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 138/40

      Tužba podnesena 29. siječnja 2021. – GGEW/Komisija
      (Predmet T-62/21)
      (2021/C 138/54)
      Jezik postupka: njemački

         Stranke

         Tužitelj: GGEW, Gruppen-Gas- und Elektrizitätswerk Bergstraße AG (Bensheim, Njemačka) (zastupnici: I. Zenke i T. Heymann, odvjetnici)

         Tuženik: Europska komisija

         Tužbeni zahtjev

      Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

                  —

                  poništi tuženikovu odluku od 17. rujna 2019. o proglašenju koncentracije E.ON i innogy spojivom s unutarnjim tržištem, predmet M.8870 (SL 2020., C 379, str. 16.);

                  —

                  naloži tuženiku da dostavi spise predmeta M.8870 i M.8871 koji se odnose na komunikaciju između tuženika i stranaka koncentracije prije i tijekom postupka koncentracije, na zasebno obavješćivanje o pojedinim dijelovima transakcije i na promjenu mišljenja tuženika tijekom postupka;

                  —

                  naloži tuženiku snošenje troškova postupka, uključujući i odvjetničkih i putnih troškova nastalih tužitelju u ovom postupku.

         Tužbeni razlozi i glavni argumenti

      Tužba se zasniva na tri tužbena razloga, koji su u biti slični ili identični onima iz predmeta T 53/21, EVH/Komisija.


title: Predmet T-63/21: Tužba podnesena 29. siječnja 2021. – Stadtwerke Frankfurt am Main/Komisija

text:
               19.4.2021

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 138/41

      Tužba podnesena 29. siječnja 2021. – Stadtwerke Frankfurt am Main/Komisija
      (Predmet T-63/21)
      (2021/C 138/55)
      Jezik postupka: njemački

         Stranke

         Tužitelj: Stadtwerke Frankfurt am Main Holding GmbH (Frankfurt na Majni, Njemačka) (zastupnik: C. Schalast, odvjetnik)

         Tuženik: Europska komisija

         Tužbeni zahtjev

      Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

                  —

                  poništi odluku tuženika br. M.8870 od 17. rujna 2019.;

                  —

                  u skladu s člankom 68. stavkom 5. Poslovnika Općeg suda i uzimajući u obzir njihovu materijalnu povezanost, postupak spoji s tužbama o istoj odluci M.8870 radi donošenja zajedničke odluke kojom se završava postupak;

                  —

                  naloži tuženiku snošenje troškova postupka.

         Tužbeni razlozi i glavni argumenti

      U tužbi protiv odluke Komisije od 17. rujna 2019. o proglašenju koncentracije E.ON i innogy spojivom s unutarnjim tržištem, predmet M.8870 (SL 2020., C 379, str. 16.), tužitelj u biti ističe jedan tužbeni razlog, točnije povredu odredaba Uredbe Vijeća (EZ) br. 139/2004 (1). Pritom se oslanja na sljedeće argumente:

                  1.

                  Razdvajanje koncentracije u tri podtransakcije.

                              —

                              arbitrarnim razdvajanjem projekta koncentracije tuženik krši Ugovore Europske unije i odredbe Uredbe o koncentracijama. Posebno je zanemario postupovne propise o koncentracijama, zbog čega nije uzeo u obzir ili nije na ispravan način uzeo u obzir okolnosti koje su značajne za donošenje odluke. To je uključivalo pogrešnu ocjenu pravne, ekonomske i činjenične povezanosti cijelog projekta koncentracije, pogrešnu ocjenu transakcije kao Asset Swap-a, neuzimanje u obzir učinaka na tržišno natjecanje protučinidbe za udjel društva RWE AG u društvu E.ON SE u visini od 16,67 % te pogrešnu ocjenu učinaka transakcije na tržišno natjecanje.

                  2.

                  Pogrešna ocjena projekta koncentracije i njegova učinka na europsko unutarnje tržište.

                              —

                              Tuženik, također, nije na pravilan način definirao tržište. Osim toga, upotrijebio je pogrešnu marginu prosudbe učinaka transakcije te je pogrešno ocijenio učinke na tržišno natjecanje. Pritom se oslonio na pogrešne činjenice. U tom smislu tuženik je došao do pogrešnog zaključka da se koncentracija, s jedne strane, može ispitati odvojeno i, s druge strane, da nema štetnih učinaka na tržišno natjecanje u Uniji.

         (1)  Uredba Vijeća (EZ) br. 139/2004 od 20. siječnja 2004. o kontroli koncentracija između poduzetnika (SL. 2004., L 24, str. 1.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 8., svezak 5., str. 73.)


title: Predmet T-64/21: Tužba podnesena 29. siječnja 2021. – Mainova/Komisija

text:
               19.4.2021

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 138/42

      Tužba podnesena 29. siječnja 2021. – Mainova/Komisija
      (Predmet T-64/21)
      (2021/C 138/56)
      Jezik postupka: njemački

         Stranke

         Tužitelj: Mainova AG (Frankfurt na Majni, Njemačka) (zastupnik: C. Schalast, odvjetnik)

         Tuženik: Europska komisija

         Tužbeni zahtjev

      Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

                  —

                  poništi odluku tuženika br. M.8870 od 17. rujna 2019.;

                  —

                  u skladu s člankom 68. stavkom 5. Poslovnika Općeg suda i uzimajući u obzir njihovu materijalnu povezanost, postupak spoji s tužbama o istoj odluci M.8870 radi donošenja zajedničke odluke kojom se završava postupak;

                  —

                  naloži tuženiku snošenje troškova postupka.

         Tužbeni razlozi i glavni argumenti

      Tužba protiv odluke Komisije od 17. rujna 2019. o proglašenju koncentracije E.ON i innogy spojivom s unutarnjim tržištem, predmet M.8870 (SL 2020., C 379, str. 16.), zasniva se na jednom razlogu, koji je u biti sličan ili identičan tužbenom razlogu istaknutom u predmetu T-63/21, Stadtwerke Frankfurt am Main/Komisija.


title: Predmet T-68/21: Tužba podnesena 28. siječnja 2021. – QA/Komisija

text:
               19.4.2021

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 138/43

      Tužba podnesena 28. siječnja 2021. – QA/Komisija
      (Predmet T-68/21)
      (2021/C 138/58)
      Jezik postupka: francuski

         Stranke

         Tužitelj: QA (zastupnik: C. Roth, odvjetnik)

         Tuženik: Europska komisija

         Tužbeni zahtjev

      Tužiteljica od Općeg suda zahtijeva da:

                  —

                  naloži Europskoj komisiji plaćanje iznosa od 397 038,3 eura [osobi QA] na ime imovinske štete koju je pretrpjela zbog toga što je Komisija povrijedila načela proporcionalnosti, dobre uprave i prava obrane, kako proizlaze iz prava Europske unije;

                  —

                  naloži Europskoj komisiji plaćanje iznosa od 100 000 eura [osobi QA] na ime neimovinske štete koju je pretrpjela zbog povrede načela proporcionalnosti kako ono proizlazi iz prava Europske unije;

                  —

                  naloži Europskoj komisiji snošenje troškova, uključujući nenadoknadive troškove.

         Tužbeni razlozi i glavni argumenti

      U prilog tužbi, tužiteljica navodi četiri tužbena razloga, od kojih se prva tri odnose na imovinsku štetu koju je navodno pretrpjela zbog izmakle dobiti trenutnih i budućih primanja, i četvrti koji se odnosi na neimovinsku štetu koju je navodno pretrpjela zbog narušavanja svojeg ugleda.

                  1.

                  Prvi tužbeni razlog temelji se na tome da je Europska komisija povrijedila načelo proporcionalnosti što stoga predstavlja nezakonito postupanje koje je počinila, a koja je prouzrokovalo štetu tužiteljici.

                  2.

                  Drugi tužbeni razlog temelji se na tome da Europska komisija nije poštovala prava obrane što stoga predstavlja nezakonito postupanje koje je počinila, a koje je prouzrokovalo štetu tužiteljici.

                  3.

                  Treći tužbeni razlog temelji se na tome da je Europska komisija povrijedila načelo dobre uprave što stoga predstavlja nezakonito postupanje koje je počinila, a koje je prouzrokovalo štetu tužiteljici.

                  4.

                  Četvrti tužbeni razlog temelji se na tome da je Europska komisija povrijedila načelo proporcionalnosti što stoga predstavlja nezakonito postupanje koje je počinila, a koje je prouzrokovalo štetu tužiteljici.


title: Predmet T-73/21: Tužba podnesena 4. veljače 2021. – PIC CO/EUIPO – Haribo Ricqles Zan (P.I.C. Co.)

text:
               19.4.2021

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 138/44

      Tužba podnesena 4. veljače 2021. – PIC CO/EUIPO – Haribo Ricqles Zan (P.I.C. Co.)
      (Predmet T-73/21)
      (2021/C 138/59)
      Jezik postupka: engleski

         Stranke

         Tužitelj: PIC CO AD (Kazičene, Bugarska) (zastupnik: A. Ivanova, odvjetnica)

         Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO)

         Druga stranka pred žalbenim vijećem: Haribo Ricqles Zan (Marseille, Francuska)

         Podaci o postupku pred EUIPO-om

         Nositelj spornog žiga: tužitelj pred Općim sudom

         Predmetni sporni žig: figurativni žig Europske unije P.I.C. Co. – žig Europske unije br. 15 400 138

         Postupak pred EUIPO-om: postupak za brisanje

         Pobijana odluka: odluka petog žalbenog vijeća EUIPO-a od 27. studenoga 2020. u predmetu R 1847/2019-5

         Tužbeni zahtjev

      Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

                  —

                  poništi pobijanu odluku;

         Tužbeni razlog

                  —

                  povreda članka 8. stavka 1. točke (b) Uredbe (EU) 2017/1001 Europskog parlamenta i Vijeća.


title: Predmet T-77/21: Tužba podnesena 4. veljače 2021. – QC/Komisija

text:
               19.4.2021

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 138/44

      Tužba podnesena 4. veljače 2021. – QC/Komisija
      (Predmet T-77/21)
      (2021/C 138/60)
      Jezik postupka: francuski

         Stranke

         Tužitelj: QC (zastupnik: F. Moyse, odvjetnik)

         Tuženik: Europska komisija

         Tužbeni zahtjev

      Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

                  —

                  poništi prešutnu odluku o odbijanju od 8. studenoga 2020.;

                  —

                  naloži ponovni izračun [QC-ovih] mirovinskih prava s učinkom od 1. svibnja 2020. na temelju svih njegovih stvarnih doprinosa u španjolski socijalni sustav;

                  —

                  tužitelju dosudi iznos koji odgovara razlici između ponovno izračunanog iznosa njegove mirovine i iznosa koji je [QC] stvarno primio, a sve to za razdoblje od 1. svibnja 2020. do dana previđenog ponovnog izračuna mirovinskih prava, pri čemu je iznos uvećan za zakonsku zateznu kamatu, koja počinje teći od isplate navedenog iznosa, podredno, od dana podnošenja žalbe, podredno, od dana podnošenja ove tužbe, podložno povećanju tog iznosa za mjesece nakon siječnja 2021., a sve to do poništenja pobijane prešutne odluke o odbijanju;

                  —

                  tužitelju dosudi iznos od 25 000 eura (dvadeset pet tisuća eura) na ime imovinske štete;

                  —

                  tužitelju dosudi iznos od 50 000 eura (pedeset tisuća eura) na ime neimovinske štete;

                  —

                  Komisiji naloži snošenje troškova.

         Tužbeni razlozi i glavni argumenti

      U prilog osnovanosti tužbe tužitelj ističe dva tužbena razloga.

                  1.

                  Prvi tužbeni razlog, koji se temelji na povredi članaka 45. i 48. UFEU-a kojima se utvrđuje sloboda kretanja radnika i zaštita socijalnih prava u okviru slobode kretanja radnika i, konkretnije, koji se temelji na povredi zaštite socijalnih prava građanina Europske unije koji je radio za međunarodnu organizaciju uz ostvarivanje svoje slobode kretanja unutar Europske unije. Prema tužiteljevu mišljenju, ta se povreda očituje i u povredi drugih pravila prava Europske unije, među kojima su:

                              —

                              Uredba Vijeća (EEZ) br. 1408/71 o primjeni sustava socijalne sigurnosti na zaposlene osobe i njihove obitelji koji se kreću unutar Zajednice (SL 1971., L 149, str. 2.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 5., svezak 5., str. 7.);

                              —

                              članak 7. i članak 11. stavak 2. Priloga VIII. Pravilniku o osoblju za dužnosnike Europske unije, i;

                              —

                              članak 6. Uredbe (EZ) br. 883/2004 od 29. travnja 2004. o koordinaciji sustava socijalne sigurnosti (SL 2004., L 166, str. 1) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 5., svezak 3., str. 160. i ispravak SL 2020., L 415, str. 88.).

                  2.

                  Drugi tužbeni razlog, koji se odnosi na tužiteljev zahtjev za naknadu štete, koji se temelji na imovinskoj i neimovinskoj šteti koju je potonji pretrpio zbog nepriznavanja njegovih mirovinskih prava.