title: Predmet C-683/18: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 6. studenoga 2018. uputio Bundesgerichtshof (Njemačka) – Elsevier Inc. protiv Cyando AG

text:
               4.3.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 82/4

      Zahtjev za prethodnu odluku koji je 6. studenoga 2018. uputio Bundesgerichtshof (Njemačka) – Elsevier Inc. protiv Cyando AG
      (Predmet C-683/18)
      (2019/C 82/04)
      Jezik postupka: njemački

         Sud koji je uputio zahtjev

      Bundesgerichtshof

         Stranke glavnog postupka

         Tužitelj: Elsevier Inc.

         Tuženik: Cyando AG

         Prethodna pitanja

                  1.

                              a)

                              Poduzima li operater servisa za dijeljeni smještaj informacija na poslužitelju (shared hosting) na kojem korisnici bez odobrenja nositelja prava na raspolaganje javnosti stavljaju sadržaje zaštićene autorskim pravom, radnju priopćavanja javnosti u smislu članka 3. stavka 1. Direktive 2001/29/EZ (1), ako

                                          —

                                          je postupak prijenosa automatski i provodi se bez prethodnog nadzora ili kontrole operatera,

                                          —

                                          operater u uvjetima korištenja upućuje na to da se ne smiju unositi sadržaji kojima se povređuje autorsko pravo,

                                          —

                                          radom servisa ostvaruje prihode,

                                          —

                                          se servis koristi za zakonite primjene, ali operater ima saznanja da je dostupna i znatna količina sadržaja kojima se povređuje autorsko pravo (više od 9 500 djela),

                                          —

                                          operater ne nudi pregled sadržaja ni funkciju pretraživanja, ali neograničeni download linkovi koje on stavlja na raspolaganje treće osobe stavljaju u zbirke linkova na internetu koje sadržavaju informacije o sadržaju datoteka te omogućavaju pretraživanje određenih sadržaja,

                                          —

                                          on uspostavom naknade za download koju isplaćuje ovisno o potražnji stvara poticaj za prijenos sadržaja zaštićenih autorskim pravom, a koja u suprotnome korisnici mogu pribaviti samo naplatno

                                    te

                                          —

                                          ako se omogućavanjem anonimnog prijenosa podataka povećava vjerojatnost da korisnici neće odgovarati za povrede autorskih prava?

                              b)

                              Mijenja li se ta ocjena ako 90 do 96 % ukupne uporabe servisa za dijeljeni smještaj informacija na poslužitelju (shared hosting) čini stavljanje na raspolaganje ponuda kojima se povređuje autorska prava?

                  2.

                  U slučaju negativnog odgovora na prvo pitanje:
                  je li djelatnost operatera servisa za dijeljeni smještaj informacija na poslužitelju u okolnostima koje su navedene u prvom pitanju obuhvaćena područjem primjene članka 14. stavkom 1. Direktive 2000/31/EZ (2)?

                  3.

                  U slučaju potvrdnog odgovora na drugo pitanje:
                  mora li se stvarno znanje o protuzakonitoj aktivnosti ili informaciji i o činjenicama ili okolnostima iz kojih bi bila vidljiva protuzakonita aktivnost ili informacija u skladu s člankom 14. stavkom 1. Direktive 2000/31/EZ odnositi na konkretne protuzakonite aktivnosti ili informacije?

                  4.

                  Nadalje, u slučaju potvrdnog odgovora na drugo pitanje:
                  je li spojivo s člankom 8. stavkom 3. Direktive 2001/29/EZ ako nositelj prava protiv davatelja usluge, čija se usluga sastoji od pohrane informacija dobivenih od primatelja usluge i kojom se primatelj usluge služi za povredu autorskog prava ili srodnih prava, može sudski nalog ishoditi samo ako je nakon ukazivanja na očitu povredu ponovno došlo do takve povrede?

                  5.

                  U slučaju negativnog odgovora na prvo i drugo pitanje:
                  treba li operatera servisa za dijeljeni smještaj informacija na poslužitelju u okolnostima navedenima u prvom pitanju smatrati počiniteljem povrede u smislu članka 11. prve rečenice i članka 13. Direktive 2004/48/EZ (3)?

                  6.

                  U slučaju potvrdnog odgovora na peto pitanje:
                  smije li se obveza naknade štete takvog počinitelja povrede u skladu s člankom 13. stavkom 1. Direktive 2004/48/EZ uvjetovati time da je počinitelj povrede postupao namjerno i u odnosu na svoju vlastitu povredu kao i u odnosu na povredu treće osobe te da je znao ili je osnovano pretpostaviti da je morao znati da korisnici platformu koriste za konkretne povrede?

         (1)  Direktiva 2001/29/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 22. svibnja 2001. o usklađivanju određenih aspekata autorskog i srodnih prava u informacijskom društvu (SL 2001, L 167, str. 10.; SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 17., svezak 1., str. 119.).

         (2)  Direktiva 2000/31/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 8. lipnja 2000. o određenim pravnim aspektima usluga informacijskog društva na unutarnjem tržištu, posebno elektroničke trgovine (Direktiva o elektroničkoj trgovini) (SL 2000, L 178, str. 1.; SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 13., svezak 39., str. 58.).

         (3)  Direktiva 2004/48/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 29. travnja 2004. o provedbi prava intelektualnog vlasništva (SL 2004, L 157, str. 45.; SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 17., svezak 2., str. 74.).


title: Predmet C-702/18 P: Žalba koju je 9. studenoga 2018. podnio Przedsiębiorstwo Produkcyjno-Handlowe „Primart” Marek Łukasiewicz protiv presude Općeg suda (treće vijeće) od 12. rujna 2018. u predmetu T-584/17: Primart protiv EUIPO-a

text:
               4.3.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 82/6

      Žalba koju je 9. studenoga 2018. podnio Przedsiębiorstwo Produkcyjno-Handlowe „Primart” Marek Łukasiewicz protiv presude Općeg suda (treće vijeće) od 12. rujna 2018. u predmetu T-584/17: Primart protiv EUIPO-a
      (Predmet C-702/18 P)
      (2019/C 82/06)
      Jezik postupka: engleski

         Stranke

         Žalitelj: Przedsiębiorstwo Produkcyjno-Handlowe „Primart” Marek Łukasiewicz (zastupnik: J. Skołuda, radca prawny)

         Druge stranke u postupku: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO), Bolton Cile España, SA

         Žalbeni zahtjev

      Žalitelj od Suda zahtjeva da:

                  —

                  u cijelosti ukine presudu Općeg suda protiv koje je uložena žalba;

                  —

                  poništi odluku četvrtog žalbenog vijeća od 22. lipnja 2017. (R 1933/2016-4);

                  —

                  naloži EUIPO-u i društvu Cile España, S.A. snošenje troškova postupka pred Općim sudom i žalbenim vijećem te naloži EUIPO-u snošenje troškova postupka pred Sudom.

         Žalbeni razlozi i glavni argumenti

                  1)

                  Opći sud je u pobijanoj presudi pogrešno primijenio članak 76. stavak 1. Uredbe br. 207/2009 (1) (koji je postao članak 95. stavak 1. Uredbe 2017/1001 (2)) i članak 65. Uredbe br. 207/2009 (koji je postao članak 72. Uredbe 2017/1001) proglasivši žaliteljeve argumente u vezi sa slabim razlikovnim karakterom ranijeg žiga u postupku povodom prigovora nedopuštenima jer su po prvi put izneseni pred Sudom (točke 87. do 90. pobijane presude).

                              a.

                              Opći sud mora ocijeniti činjenice i argumente iako su po prvi put izneseni pred njim ako ih je žalbeno vijeće EUIPO-a trebalo uzeti u obzir po službenoj dužnosti.

                              b.

                              Značenje dijela žiga na jeziku EU-a je općepoznata činjenica i Ured bi ga kao takvo trebao ispitati po službenoj dužnosti. Posljedično, Opći sud bi trebao temeljito analizirati argumente koji se na njega odnose, također ocjenjujući i argumente koji su po prvi put izneseni pred njim.

                              c.

                              Tužitelj u postupku pred Općim sudom može preispitivati ocjenu općepoznatih činjenica koju je dalo žalbeno vijeće EUIPO-a također i podnošenjem novih argumenata Općem sudu i dokaza koji podupiru te argumente.

                              d.

                              Propustivši ocijeniti činjenice i argumente koje je Ured trebao uzeti u obzir po službenoj dužnosti (uključujući općepoznate činjenice koje se odnose na značenje žiga na koji se odnosi prigovor), Opći sud je povrijedio opća postupovna pravila i pogrešno ocijenio pitanja relevantna u predmetu pred žalbenim vijećem.

                  2)

                  Da je Opći sud uzeo u obzir općepoznatu činjenicu da riječ „PRIMA” ima pohvalno značenje (kao što to tvrde Odjel za prigovore i žalitelj), u smislu „prvo, najistaknutije/najbolje, vrhovno, glavno”, došao bi do drugačijeg zaključka u vezi s vjerojatnošću dovođenja u zabludu između žigova ES-2578815 ‘PRIMA’ i prijave žiga Europske unije 013682299 „PRIMART MAREK ŁUKASIEWICZ”, jer bi uvidio da ne postoji vjerojatnost dovođenja u zabludu između tih žigova.

                              a.

                              Žigovi koji se ispituju podudaraju se u elementu koji ima slab razlikovni karakter i nema neovisnu ulogu u suprotstavljenom žigu. Ta činjenica zajedno sa srednjim stupnjem vizualne sličnosti, nepostojanjem konceptualne sličnosti i niskim stupnjem fonetske sličnosti (ili čak njezinim nepostojanjem) isključuje vjerojatnost dovođenja u zabludu između tih žigova.

         (1)  Uredba Vijeća (EZ) br. 207/2009 od 26. veljače 2009. o žigu Zajednice (SL 2009., L 78, str. 1.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 17., svezak 1., str. 226.).

         (2)  Uredba (EU) 2017/1001 Europskog parlamenta i Vijeća od 14. lipnja 2017. o žigu Europske unije (SL 2017., L 154, str. 1.).


title: Predmet C-714/18 P: Žalba koju je 14. studenoga 2018. podnio ACTC GmbH protiv presude Općeg suda (deveto vijeće) od 13. rujna 2018. u predmetu T-94/17: ACTC protiv Ureda Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO)

text:
               4.3.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 82/8

      Žalba koju je 14. studenoga 2018. podnio ACTC GmbH protiv presude Općeg suda (deveto vijeće) od 13. rujna 2018. u predmetu T-94/17: ACTC protiv Ureda Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO)
      (Predmet C-714/18 P)
      (2019/C 82/07)
      Jezik postupka: engleski

         Stranke

         Žalitelj: ACTC GmbH (zastupnici: V. Hoene, odvjetnica, D. Eickemeier, Rechtsanwalt, S. Gantenbrink, odvjetnice)

         Druge stranke u postupku: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO), Taiga AB

         Žalbeni zahtjev

      Žalitelj od Suda zahtjeva da:

                  —

                  ukine presudu Općeg suda od 13. rujna 2018. u predmetu T-94/17 i poništi tuženikovu odluku u predmetu R 693/2015-4.

            podredno

                  —

                  ukine presudu navedenu u točki 1. i vrati predmet na odlučivanje Općem sudu,

            i

                  —

                  naloži tuženiku snošenje troškova postupka.

         Žalbeni razlozi i glavni argumenti

      Opći sud povrijedio je članak 8. stavak 1. točku (b) i članak 42. stavak 2. Uredbe o žigu Unije u više pogleda utvrdivši sličnost znakova i – kao posljedicu pogrešne ocjene dokaza o uporabi – sličnost proizvoda. Ne postoji vjerojatnost dovođenja u zabludu između predmetnih žigova.

                  1.

                  Opći sud pogrešno je utvrdio da je druga stranka u postupku ispunila pretpostavke u vezi s uporabom svih proizvoda iz razreda 25. za koje je raniji žig registriran. Pretpostavke su bile ispunjene samo za proizvode „odjeća; gornja odjeća (ogrtači), donje rublje, pokrivala za glavu, rukavice; remenje i čarape; svi gore navedeni proizvodi koriste se isključivo kao posebna odjeća za zaštitu od hladnoće, vjetra i/ili kiše; radna odijela”. Suprotno utvrđenjima Općeg suda, riječ je o neovisnoj podkategoriji proizvoda iz razreda 25., tako da je dokaz o uporabi podnesen samo za te proizvode.

                  2.

                  Zbog pogrešne ocjene dokaza o uporabi, Opći sud je pogrešno zaključio da su proizvodi „odjeća” i „pokrivala za glavu”, koji se pojavljuju na popisima proizvoda oba žiga, istovjetni.

                  3.

                  Opći sud pogrešno je odlučio da je žalbeno vijeće ispravno utvrdilo da su predmetni znakovi vizualno slični s obzirom da su znakovi o kojima je riječ iste dužine i imaju četiri zajednička slova. Neuobičajena kompozicija osporavanog žiga (asimetrični suglasnici i neobičan pravopis „igh”) i posljedice za vizualnu simetriju na koje se pozivao žalitelj, Opći sud nije raspravio. Naravno, prosječni potrošač percipira žig kao cjelinu. Međutim, neuobičajena kompozicija osporavanog žiga ima značajan utjecaj na njegov ukupni dojam što Opći sud nije uzeo u obzir.

                  4.

                  Opći sud je također pogrešno odlučio da su sporni žigovi fonetski istovjetni jer žalitelj nije naveo dokaze koji bi upućivali na to da zvuk prvih slogova „ti” i „TAl” nije istovjetan za anglofonu javnost i da ne postoji ništa što može odvojiti izgovor spornih znakova. Upravo suprotno – Opći sud je bez dokaza i pogrešno pretpostavio da se slog „ti” uvijek izgovara „tai”. Nema dokaza za takvu ocjenu. Riječ „ti” ne postoji u engleskom jeziku. Slog se stoga uvijek izgovara samo u skladu s jezičnim pravilima koja se primjenjuju na predmetnu riječ. Možemo uzeti zdravo za gotovo da postoji bezbroj riječi u kojima se slog „ti” ne izgovara kao „tai”, kao što su „trick”, „ticket”, „till”, „timbal”, „timberland”, „tin”, „tincture”, „tinder”, „tip”, „trigger” i mnoge sruge kao i osporavani žig „tigha”. U poznatoj engleskoj dječjoj knjizi Winnie-the-Pooh jedan od glavnih likova je životinja imena „Tigger”, što se izgovara [tɪɡə]. Stoga kada god se samoglasnik nakon „ti” izgovara kratko, izgovor nije „tai”. To je ono što je žalitelj tvrdio od samog početka. Ni tuženik ni intervenijent nisu podnijeli dokaze kojima bi tvrdili suprotno. Stoga nije bila žaliteljeva zadaća da dokazuje ono što je očigledno.

                  5.

                  Opći sud je pogrešno tvrdio da žalitelj nije dokazao da TAIGA ima jasno i specifično značenje za relevantnu javnost (potrošače u Europskoj uniji) u cijelosti. To nije točno. Žalitelj je neosporno tvrdio da je TAIGA leksem iz francuskog jezika. Sudovima je nesporno i poznato da se Francuska nalazi u južnoj Europi. Zbog nesporne veličine TAIGE kao krajobraza i njezinog značaja za svijet u cjelini, TAIGA (osobito zajedno s pojmom TUNDRA) pripada općem obrazovanju diljem Europe i izvan nje.

                  6.

                  Osim toga, u skladu sa sudskom praksom Općeg suda, dovoljno je da je pojam razumljiv u dijelu Europske unije kao, na primjer, na talijanskom govornom području. Ovdje je Opći sud priznao konceptualnu različitost između „Granini” i „Panini” zbog nedostatka značenja „Granini”, dok je „Panini” imao značenje talijanskog sendviča.

                  7.

                  Presuda od 14. listopada 2003., T-292/01, točka 54. – BASS na koju se pozivao Opći sud ne sadrži niti jedan navod da se predmetna riječ mora razumjeti u cijeloj Europskoj uniji. Stoga treba naglasiti da ocjena Općeg suda nije potkrijepljena sudsko praksom iz presude BASS. Opći sud je ispravno priznao da veliki dio relevantne javnosti u Europi zna i razumije pojam TAIGA.


title: Predmet C-715/18: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 15. studenoga 2018. uputio Bundesfinanzhof (Njemačka) – Segler-Vereinigung Cuxhaven e.V. protiv Finanzamt Cuxhaven

text:
               4.3.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 82/9

      Zahtjev za prethodnu odluku koji je 15. studenoga 2018. uputio Bundesfinanzhof (Njemačka) – Segler-Vereinigung Cuxhaven e.V. protiv Finanzamt Cuxhaven
      (Predmet C-715/18)
      (2019/C 82/08)
      Jezik postupka: njemački

         Sud koji je uputio zahtjev

      Bundesfinanzhof

         Stranke glavnog postupka

         Tužitelj: Segler-Vereinigung Cuxhaven e.V.

         Tuženik: Finanzamt Cuxhaven

         Prethodno pitanje

      Obuhvaća li sniženje porezne stope za davanje u najam zemljišta za kampiranje i prikolice prema članku 98. stavku 2. Direktive Vijeća 2006/112/EZ od 28. studenoga 2006. o zajedničkom sustavu poreza na dodanu vrijednost (1) u vezi s njezinim Prilogom III. točkom 12. također davanje u najam sidrišta za brodice?

         (1)  SL 2006., L 347, str. 1. (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 9., svezak 1., str. 120.)


title: Predmet C-751/18: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 3. prosinca 2018. uputio Tribunal Arbitral Tributário (Centro de Arbitragem Administrativa – CAAD) (Portugal) – Totalmédia – Marketing Directo e Publicidade, S.A. protiv Autoridade Tributária e Aduaneira

text:
               4.3.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 82/10

      Zahtjev za prethodnu odluku koji je 3. prosinca 2018. uputio Tribunal Arbitral Tributário (Centro de Arbitragem Administrativa – CAAD) (Portugal) – Totalmédia – Marketing Directo e Publicidade, S.A. protiv Autoridade Tributária e Aduaneira
      (Predmet C-751/18)
      (2019/C 82/09)
      Jezik postupka: portugalski

         Sud koji je uputio zahtjev

      Tribunal Arbitral Tributário (Centro de Arbitragem Administrativa – CAAD)

         Stranke glavnog postupka

         Tužitelj: Totalmédia – Marketing Directo e Publicidade, S.A.

         Tuženik: Autoridade Tributária e Aduaneira

         Prethodna pitanja

                  1.

                  U slučaju tumačenja prema kojem nakon predmetnog obrnutog spajanja više nije moguće od dobiti društva preuzimatelja odbiti kamate i druge prenesene financijske troškove zajmova ugovorenih kod trećih osoba ili povezanih društava i namijenjenih kupnji kapitala društva kćeri-preuzimatelja (troškovi koje bi pripojeno društvo moglo odbiti da nije bilo spajanja), je li članak 23. stavak 1. točka (c) Zakonika o porezu na dobit, u verziji koja je bila na snazi 2013., u skladu s europskim pravom, osobito stoga što nemogućnost odbitka financijskih troškova može biti prepreka ili ograničenje koncentracije obuhvaćene Direktivom Vijeća 2009/133/EZ (1), kojom se povređuju njezina načela i ciljevi, te krši njezin članak 4.?

                  2.

                  Ako se na prvo prethodno pitanje odgovori tako da je navedena nemogućnost odbitka financijskih troškova od poreza u skladu s Direktivom, postoji li i dalje ta sukladnost ako ispravak iznosa predmetnog poreza nije proveden na temelju odredbe Direktive o zabrani zlouporaba (članak 15.) odnosno pravila unutarnjeg prava kojom je ta odredba prenesena (članak 73. stavak 10. Zakonika o porezu na dobit), nego na temelju druge odredbe nacionalnog prava (članak 23. Zakonika o porezu na dobit)?

         (1)  Direktiva Vijeća 2009/133/EZ od 19. listopada 2009. o zajedničkom sustavu oporezivanja koji se primjenjuje na spajanja, podjele, djelomične podjele, prijenose imovine i zamjene dionica društava iz različitih država članica te na prijenos sjedišta SE-a ili SCE-a iz jedne države članice u drugu (SL 2009., L 310, str. 34.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 9., svezak 1., str. 317.)


title: Predmet C-761/18 P: Žalba koju je 3. prosinca 2018. podnio Päivi Leino-Sandberg protiv rješenja Općeg suda (sedmo vijeće) od 20. rujna 2018. u predmetu T-421/17: Leino-Sandberg protiv Parlamenta

text:
               4.3.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 82/10

      Žalba koju je 3. prosinca 2018. podnio Päivi Leino-Sandberg protiv rješenja Općeg suda (sedmo vijeće) od 20. rujna 2018. u predmetu T-421/17: Leino-Sandberg protiv Parlamenta
      (Predmet C-761/18 P)
      (2019/C 82/10)
      Jezik postupka: engleski

         Stranke

         Žalitelj: Päivi Leino-Sandberg (zastupnik: O. W. Brouwer, advocaat, S. Schubert, Rechtsanwalt)

         Druga stranka u postupku: Europski parlament

         Žalbeni zahtjev

      Žalitelj od Suda zahtjeva da:

                  —

                  poništi rješenje Općeg suda od 20. rujna 2018. u predmetu T-421/17;

                  —

                  iskoristi ovlasti koje su mu dodijeljene na temelju članka 61. stavka 1. druge rečenice Statuta Suda kako bi konačno odlučio o predmetu, i

                  —

                  naloži Europskom parlamentu snošenje troškova postupka uključujući troškove eventualnih intervenijenata.

         Žalbeni razlozi i glavni argumenti

      Prvi žalbeni razlog: pogreške koje se tiču prava u pobijanom rješenju jer je Opći sud zaključio da je tužba postala bespredmetna i da postupak treba obustaviti. Žalitelj smatra da u pobijanom rješenju pogrešno nije primijenjen pravni standard iz predmeta C-57/16 P, ClientEarth/Komisija (EU:C:2018:660) u skladu s kojim je trebao zaključiti da s obzirom na to da Europski parlament nije povukao osporavanu odluku, tužba nije postala bespredmetna.
      Drugi žalbeni razlog: pogreške koje se tiču prava i postupka jer je Opći sud u pobijanom rješenju zaključio da više ne postoji pravni interes. Žalitelj smatra da je u pobijanom rješenju pogrešno primijenjen pravni standard izložen u ustaljenoj sudskoj praksi, uključujući u predmetu C-57/16 P, u skladu s kojim je trebao zaključiti da će se nezakonitost vjerojatno ponoviti u budućnosti, neovisno o osobitim okolnostima predmeta i da stoga pravni interes ostaje.


title: Predmet C-766/18 P: Žalba koju je 5. prosinca 2018. podnio Foundation for the Protection of the Traditional Cheese of Cyprus named Halloumi protiv presude Općeg suda (drugo vijeće) od 25. rujna 2018. u predmetu T-328/17: Foundation for the Protection of the Traditional Cheese of Cyprus named Halloumi protiv Ureda Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO)

text:
               4.3.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 82/11

      Žalba koju je 5. prosinca 2018. podnio Foundation for the Protection of the Traditional Cheese of Cyprus named Halloumi protiv presude Općeg suda (drugo vijeće) od 25. rujna 2018. u predmetu T-328/17: Foundation for the Protection of the Traditional Cheese of Cyprus named Halloumi protiv Ureda Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO)
      (Predmet C-766/18 P)
      (2019/C 82/11)
      Jezik postupka: engleski

         Stranke

         Žalitelj: Foundation for the Protection of the Traditional Cheese of Cyprus named Halloumi (zastupnici: S. Malynicz QC, S. Baran, Barrister, V. Marsland, Solicitor)

         Druge stranke u postupku: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO), M. J. Dairies EOOD

         Žalbeni zahtjev

      Žalitelj od Suda zahtijeva da:

                  —

                  prihvati žalbu protiv presude Općeg suda u predmetu T-328/17, Foundation for the Protection of the Traditional Cheese of Cyprus named Halloumi protiv Ureda Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO), EU:T:2018:594 i usvoji žaliteljevu tužbu za poništenje;

                  —

                  naloži Uredu i intervenijentu snošenje vlastitih i žaliteljevih troškova.

         Žalbeni razlozi i glavni argumenti

                  1.

                  Opći je sud počinio pogrešku time što zajedničkom žigu HALLOUMI nije priznao prikladan status i zaštitu koju Uredba o žigu Europske unije propisuje za takve zajedničke žigove, čime je povrijedio članak 74. Uredbe o žigu Europske unije;

                  2.

                  Preciznije, Opći sud je počinio pogrešku time što je primijenio u potpunosti neizmijenjen pristup ocjeni razlikovnog karaktera zajedničkog žiga HALLOUMI protivno članku 8. stavku 1. točki (b) i članku 74. Uredbe o žigu Europske unije;

                  3.

                  Opći sud je pogrešno ocijenio i primijenio učinak odluke Suda u spojenim predmetima C-673/15 P do C-676/15 P, The Tea Board protiv EUIPO-a (u daljnjem tekstu: Tea Board), i njegovo obrazloženo rješenje u predmetu C-392/12 P, Foundation for the Protection of the Traditional Cheese of Cyprus Named Halloumi protiv OHIM-a (u daljnjem tekstu: HELLIM) i nije primijenio prikladni učinak presudi u predmetu C-196/11 P, Formula One Licensing protiv OHIM-a, EU:C:2012:314 (u daljnjem tekstu: F1); i

                  4.

                  Opći je sud pogrešno propustio predmet uputiti žalbenim vijećima na ponovno razmatranje s obzirom na svoje utvrđenje da je četvrto žalbeno vijeće počinilo barem – čak i prema mišljenju Općeg suda – dvije pogreške u svojoj ocjeni vjerojatnosti dovođenja u zabludu. Time je povrijedio članak 8. stavak 1. točku (b) i/ili članak 72. stavak 2. Uredbe o žigu Europske unije.


title: Predmet C-767/18 P: Žalba koju je 5. prosinca 2018. podnijela Republika Cipar protiv presude Općeg suda (drugo vijeće) od 25. rujna 2018. u predmetu T-384/17: Cipar protiv Ureda Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO)

text:
               4.3.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 82/12

      Žalba koju je 5. prosinca 2018. podnijela Republika Cipar protiv presude Općeg suda (drugo vijeće) od 25. rujna 2018. u predmetu T-384/17: Cipar protiv Ureda Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO)
      (Predmet C-767/18 P)
      (2019/C 82/12)
      Jezik postupka: engleski

         Stranke

         Žalitelj: Republika Cipar (zastupnici: S. Malynicz QC, S. Baran, Barrister, V. Marsland, Solicitor)

         Druga stranka u postupku: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO), M. J. Dairies EOOD

         Žalbeni zahtjev

      Žalitelj od Suda zahtijeva da:

                  —

                  prihvati žalbu protiv presude Općeg suda u predmetu T-384/17, Republika Cipar protiv EUIPO-a, EU:T:2018:593 i usvoji žaliteljevu tužbu za poništenje;

                  —

                  naloži Uredu i intervenijentu snošenje vlastitih i žaliteljevih troškova.

         Žalbeni razlozi i glavni argumenti

                  1.

                  Opći je sud počinio pogrešku kad je smatrao da je žalbeno vijeće bilo u pravu kada je primijenilo zaključke iz ranijih presuda Općeg suda i to presuda HELLIM i XAΛΛOYMI i HALLOUMI na ovaj predmet. U tim predmetima nije bila riječ o certifikacijskim žigovima nego o drugim vrstama žigova, i to o zajedničkim i običnim žigovima Europske unije. Osnovna funkcija takvih žigova je da služe kao oznaka trgovačkog podrijetla proizvoda (veći broj trgovaca povezanih članstvom u udruzi u slučaju zajedničkog žiga). Suprotno tomu, certifikacijski žigovi nemaju osnovnu funkciju označivanja podrijetla, nego razlikovanja razreda proizvoda, i to proizvoda koji su certificirani jer su u skladu s pravilima za dozvoljenu uporabu certifikacijskog žiga HALLOUMI i za njih je dano odobrenje da budu napravljeni sukladno tim pravilima. Štoviše, relevantna javnost u tim ranijim presudama Općeg suda razlikovala se od relevantne javnosti u ovom predmetu.

                  2.

                  Opći je sud pogrešno zaključio da ranijem nacionalnom žigu – nacionalnom certifikacijskom žigu u ovom predmetu – u potpunosti nedostaje razlikovni karakter u smislu razlikovanja certificiranih proizvoda od onih koji to nisu; pogrešno smatrajući da je žig opisni; pogrešno dovodeći u opasnost nacionalnu zaštitu nacionalnog žiga; i pogrešno dovodeći u pitanje valjanost navedenog žiga u postupku povodom prigovora pred EUIPO-m.

                  3.

                  Opći je sud počinio pogrešku prilikom usporedbe žigova i ocjene vjerojatnosti dovođenja u zabludu. Pogrešno je pristupio ovim pitanjima kao da je raniji žig žig koji označava podrijetlo a ne certifikacijski žig. Nije priznao ranijem žigu nikakvu razlikovnost kao certifikacijskom žigu, tj. kao da razlikuje proizvode koji su zapravo u skladu sa standardima certifikacijskog žiga i koje su zapravo napravili proizvođači koje je ovlastio nositelj certifikacijskog žiga. Jednako tako, nije razmotrio kako se certifikacijski žigovi obično koriste (tj. nepromjenjivo s razlikovnim imenom, žigom ili logotipom). Nije razmotrio značenje i važnost osporavanog žiga Europske unije, posebice time što nije razmotrio ima li element „HALLOUMI” neovisni razlikovni karakter u potonjem žigu kao znak koji, suprotno činjenicama, upućuje na to da su proizvodi obuhvaćeni osporavanim žigom Europske unije certificirani.

                  4.

                  Opći sud nije uzeo u obzir nacionalne odredbe i sudsku praksu u pogledu dosega i učinaka nacionalnih certifikacijskih žigova. Uvjeti i modaliteti zakona država članica o certifikacijskim žigovima nisu bili usklađeni prema direktivama o žigu br. 89/104 (1) ili 2008/95 (2) ali Uredba o žigu Europske unije propisuje da takvi nacionalni žigovi mogu činiti temelj ranijih prava koja sprječavaju registraciju žigova Europske unije. Takva prava trebalo bi razmatrati u odnosu na nacionalnu sudsku praksu i nacionalne odredbe, po analogiji s različitim nacionalnim pravima prema članku 8. stavku 4. Uredbe o žigu Europske unije (koja prava također nisu usklađena i u velikoj mjeri se razlikuju po svojoj prirodi, opsegu i učinku od države članice do države članice).

         (1)  Prva direktiva Vijeća 89/104/EEZ od 21. prosinca 1988. o usklađivanju zakonodavstava država članica o žigovima (SL 1989., L 40, str. 1.).

         (2)  Direktiva 2008/95/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 22. listopada 2008. o usklađivanju zakonodavstava država članica o žigovima (SL 2008., L 299, str. 25.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 17., svezak 2., str. 149.).


title: Predmet C-776/18: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 10. prosinca 2018. uputio Amtsgericht Erding (Njemačka) – U.B. i T.V. protiv Eurowings GmbH

text:
               4.3.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 82/13

      Zahtjev za prethodnu odluku koji je 10. prosinca 2018. uputio Amtsgericht Erding (Njemačka) – U.B. i T.V. protiv Eurowings GmbH
      (Predmet C-776/18)
      (2019/C 82/13)
      Jezik postupka: njemački

         Sud koji je uputio zahtjev

      Amtsgericht Erding

         Stranke glavnog postupka

         Tužitelji: U.B., T.V.

         Tuženik: Eurowings GmbH

         Prethodno pitanje

      Treba li u slučaju otkazivanja leta prema članku 5. Uredbe (EZ) br. 261/2004 (1) poći od toga da postoji ponuda preusmjeravanja koja putnicima omogućuje da stignu u konačno odredište unutar dva sata od planiranog vremena dolaska i onda ako se zamjenski prijevoz izvrši do druge zračne luke koja nije navedena u potvrdi o rezervaciji, ako se ta zračna luka nalazi u istoj regiji?

         (1)  Uredba (EZ) br. 261/2004 Europskog parlamenta i Vijeća od 11. veljače 2004. o utvrđivanju općih pravila odštete i pomoći putnicima u slučaju uskraćenog ukrcaja i otkazivanja ili dužeg kašnjenja leta u polasku te o stavljanju izvan snage Uredbe (EEZ) br. 295/91 (SL 2004., L 46, str. 1.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 7., svezak 26., str. 21.)


title: Predmet C-801/18: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 19. prosinca 2018. uputio le Conseil supérieur de la Sécurité sociale (Luksemburg) – EU protiv Caisse pour l'avenir des enfants

text:
               4.3.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 82/14

      Zahtjev za prethodnu odluku koji je 19. prosinca 2018. uputio le Conseil supérieur de la Sécurité sociale (Luksemburg) – EU protiv Caisse pour l'avenir des enfants
      (Predmet C-801/18)
      (2019/C 82/14)
      Jezik postupka: francuski

         Sud koji je uputio zahtjev

      Conseil supérieur de la Sécurité sociale

         Stranke glavnog postupka

         Tužitelj: EU

         Tuženik: Caisse pour l'avenir des enfants

         Prethodna pitanja

                  1.

                  Jesu li tijela nadležna za sustav socijalne sigurnosti prve države članice (u konkretnom slučaju Caisse pour l’avenir des enfants (Fond za budućnost djece, Luksemburg)) sukladno preuzetim obvezama Zajednice na temelju članka 45. UFEU-a, Direktive 2004/38/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 29. travnja 2004. o pravu građana Unije i članova njihovih obitelji slobodno se kretati i boraviti na državnom području država članica (1), te Uredbe (EZ) br. 883/2004 Europskog parlamenta i Vijeća od 29. travnja 2004. o koordinaciji sustava socijalne sigurnosti (2), posebno njezina članka 4., dužna isplatiti obiteljska davanja državljaninu druge države članice, ako slijedom dvostranog međunarodnog ugovora sklopljenog između prve države članice (Luksemburg) i treće zemlje (Brazil) priznaju, uz iste uvjete za priznavanje tih naknada, pravo na obiteljska davanja za svoje državljane i osobe koje u njima prebivaju?

                  2.

                  U slučaju potvrdnog odgovora te ako načelo prihvaćeno u sudskoj praksi GOTTARDO (3) treba proširiti na kontekst obiteljskih davanja, može li se tijelo nadležno za sustav socijalne sigurnosti i posebno za obiteljska davanja – u konkretnom slučaju Caisse pour l’avenir des enfants, državna ustanova nadležna za obiteljska davanja u Velikom Vojvodstvu Luksemburga – pozvati na objektivno opravdanje koje se temelji na tvrdnjama o ogromnom financijskom i administrativnom opterećenju na koje nailazi dotično upravno tijelo, kako bi opravdalo nejednakost u postupanju između državljana zemalja ugovornih stranaka (dotičnog dvostranog ugovora) i drugih državljana zemalja članica Europske unije?

         (1)  Direktiva 2004/38/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 29. travnja 2004. o pravu građana Unije i članova njihovih obitelji slobodno se kretati i boraviti na državnom području država članica, o izmjeni Uredbe (EEZ) br. 1612/68 i stavlja[n]ju izvan snage direktiva 64/221/EEZ, 68/360/EEZ, 72/194/EEZ, 73/148/EEZ, 75/34/EEZ, 75/35/EEZ, 90/364/EEZ, 90/365/EEZ i 93/96/EEZ (SL L 158, str. 77.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 5., svezak 2., str. 42., i ispravak SL 2016., L 87, str. 36.)

         (2)  SL L 166, str. 1.

         (3)  Presuda od 15. siječnja 2002., Gottardo, C-55/00, EU:C:2002:16


title: Predmet C-802/18: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 19. prosinca 2018. uputio Conseil supérieur de la Sécurité sociale (Luksemburg) – Caisse pour l’avenir des enfants protiv FV, GW

text:
               4.3.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 82/15

      Zahtjev za prethodnu odluku koji je 19. prosinca 2018. uputio Conseil supérieur de la Sécurité sociale (Luksemburg) – Caisse pour l’avenir des enfants protiv FV, GW
      (Predmet C-802/18)
      (2019/C 82/15)
      Jezik postupka: francuski

         Sud koji je uputio zahtjev

      Conseil supérieur de la Sécurité sociale

         Stranke glavnog postupka

         Tužitelj: Caisse pour l'avenir des enfants

         Tuženici: FV, GW

         Prethodna pitanja

                  1.

                  Treba li luksemburšku obiteljsku naknadu koja se priznaje prema člancima 269. i 270. Zakonika o socijalnoj sigurnosti izjednačiti sa socijalnim povlasticama u smislu članka 45. UFEU-a i članka 7. stavka 2. Uredbe 492/2011 o slobodi kretanja radnika u Uniji (1)?

                  2.

                  U slučaju izjednačavanja, definicija člana obitelji koja se primjenjuje na temelju članka 1. [točke] (i) Uredbe br. 883/2004 (2) u suprotnosti je s proširenom definicijom člana obitelji iz članka 2. točke 2. Direktive 2004/38/EZ Europskog parlamenta i Vijeća (3), pri čemu potonja isključuje bilo kakvu samostalnost država članica u definiranju člana obitelji, suprotno onome što priznaje Uredba o koordinaciji, a podredno i isključuje bilo kakav pojam glavnog uzdržavanja. Treba li stoga definicija člana obitelji u smislu članka 1. [točke] (i) Uredbe 883/2004 imati prednost imajući u vidu njezinu specifičnost u kontekstu koordinacije sustava socijalne sigurnosti te, posebno, zadržavaju li države članice nadležnost za definiranje koji članovi obitelji ostvaruju pravo na obiteljsku naknadu?

                  3.

                  U slučaju da se članak 2. točka 2. Direktive 2004/38/EZ Europskog parlamenta i Vijeća primjenjuje na obiteljska davanja i konkretno na luksemburšku obiteljsku naknadu, može li se isključivanje djeteta bračnog druga iz definicije člana obitelji smatrati neizravnom diskriminacijom koja je opravdana s obzirom na nacionalni cilj države članice u pogledu priznavanja osobnog prava djeteta i na nužnost zaštite upravnih tijela države članice zaposlenja, dok proširenje osobnog područja primjene predstavlja bezrazložni teret za luksemburški sustav obiteljskih davanja koji među ostalim izvozi skoro 48 % svojih obiteljskih davanja?

         (1)  Uredba (EU) br. 492/2011 Europskog parlamenta i Vijeća od 5. travnja 2011. o slobodi kretanja radnika u Uniji (SL L 141, str. 1.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 5., svezak 2., str. 264.)

         (2)  Uredba (EZ) br. 883/2004 Europskog parlamenta i Vijeća od 29. travnja 2004. o koordinaciji sustava socijalne sigurnosti (SL L 166, str. 1.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 5., svezak 3., str. 160.)

         (3)  Direktiva 2004/38/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 29. travnja 2004. o pravu građana Unije i članova njihovih obitelji slobodno se kretati i boraviti na državnom području država članica, o izmjeni Uredbe (EEZ) br. 1612/68 i stavlja[n]ju izvan snage direktiva 64/221/EEZ, 68/360/EEZ, 72/194/EEZ, 73/148/EEZ, 75/34/EEZ, 75/35/EEZ, 90/364/EEZ, 90/365/EEZ i 93/96/EEZ (SL L 158, str. 77.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 5., svezak 2., str. 42., i ispravak SL 2016., L 87, str. 36.)


title: Predmet C-803/18: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 20. prosinca 2018. uputio Lietuvos Aukščiausiasis Teismas (Litva) – AAS BALTA protiv UAB GRIFS AG

text:
               4.3.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 82/15

      Zahtjev za prethodnu odluku koji je 20. prosinca 2018. uputio Lietuvos Aukščiausiasis Teismas (Litva) – AAS BALTA protiv UAB GRIFS AG
      (Predmet C-803/18)
      (2019/C 82/16)
      Jezik postupka: litavski

         Sud koji je uputio zahtjev

      Lietuvos Aukščiausiasis Teismas

         Stranke glavnog postupka

         Žalitelj u kasacijskom postupku: AAS BALTA

         Druga stranka u kasacijskom postupku: UAB GRIFS AG

         Prethodno pitanje

      Treba li članak 15. točku 5. i članak 16. točku 5. Uredbe (EU) br. 1215/2012 (1) Europskog parlamenta i Vijeća od 12. prosinca 2012. o [sudskoj] nadležnosti, priznavanju i izvršenju sudskih odluka u građanskim i trgovačkim stvarima tumačiti na način da se u slučaju osiguranja velikog rizika sporazum o prenošenju nadležnosti uključen u ugovor o osiguranju sklopljen između ugovaratelja osiguranja i osiguravatelja može primijeniti protiv osiguranika iz tog ugovora koji se nije izričito suglasio s tom klauzulom i koji ima uobičajeno boravište ili poslovnu jedinicu u državi članici koja nije država članica ugovaratelja osiguranja i osiguravatelja?

         (1)  Uredba (EU) br. 1215/2012 Europskog parlamenta i Vijeća od 12. prosinca 2012. o [sudskoj] nadležnosti, priznavanju i izvršenju sudskih odluka u građanskim i trgovačkim stvarima (SL 2012., L 351, str. 1.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 19., svezak 11., str. 289. i ispravci SL 2014., L 160, str. 40. i SL 2016., L 202, str. 57.)


title: Predmet C-810/18: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 21. prosinca 2018. uputio Krajský súd Trnava (Slovačka) – DHL Logistics (Slovačka), spol. s r.o. protiv Finančné riaditeľstvo SR

text:
               4.3.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 82/16

      Zahtjev za prethodnu odluku koji je 21. prosinca 2018. uputio Krajský súd Trnava (Slovačka) – DHL Logistics (Slovačka), spol. s r.o. protiv Finančné riaditeľstvo SR
      (Predmet C-810/18)
      (2019/C 82/17)
      Jezik postupka: slovački

         Sud koji je uputio zahtjev

      Krajský súd Trnava

         Stranke glavnog postupka

         Tužitelj: DHL Logistics (Slovacchia), spol. s r.o..

         Tuženik: Finančné riaditeľstvo SR

         Prethodno pitanje

      Treba li podbroj kombinirane tarifne nomenklature 8525 80 91, iz Priloga I. Uredbi Vijeća (EEZ) br. 2658/87 (1) od 23. srpnja 1987., o tarifnoj i statističkoj nomenklaturi i o Zajedničkoj carinskoj tarifi, u verziji proizišloj iz napomena s objašnjenjem objavljenih 2011. (2) godine na temelju navedene uredbe (komunikacija Komisije 2011/C 137/01), tumačiti na način da se roba poput digitalnih videokamera (koje su u pitanju u glavnom postupku) može kvalificirati u taj podbroj iako omogućavaju samo snimanje i pohranjivanje video sekvence kvalitete niže od 800 x 600 piksela, u ovom slučaju 720 x 576 piksela, a da je druga funkcija te robe, odnosno snimanje i pohranjivanje nepomičnih slika, ograničena na rezoluciju navedenih slika koja iznosi 1 600 x 1 200 piksela (1,92 megapiksela)?

         (1)  SL 1987, L 256, str. 1.

         (2)  SL 2011, C 137, str. 1.


title: Predmet C-817/18 P: Žalba koju je 21. prosinca 2018. podnio Vereniging tot Behoud van Natuurmonumenten in Nederland i dr. protiv presude Općeg suda (drugo vijeće) od 15. listopada 2018. u predmetu T-79/16, Vereniging Gelijkberechtiging Grondbezitters i dr. protiv Komisije

text:
               4.3.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 82/17

      Žalba koju je 21. prosinca 2018. podnio Vereniging tot Behoud van Natuurmonumenten in Nederland i dr. protiv presude Općeg suda (drugo vijeće) od 15. listopada 2018. u predmetu T-79/16, Vereniging Gelijkberechtiging Grondbezitters i dr. protiv Komisije
      (Predmet C-817/18 P)
      (2019/C 82/18)
      Jezik postupka: nizozemski

         Stranke

         Žalitelji: Vereniging tot Behoud van Natuurmonumenten in Nederland, Stichting Het Groninger Landschap, It Fryske Gea, Stichting Het Drentse Landschap, Stichting Het Overijssels Landschap, Stichting Het Geldersch Landschap, Stichting Flevo-Landschap, Stichting Het Utrechts Landschap, Stichting Landschap Noord-Holland, Stichting Het Zuid-Hollands Landschap, Stichting Het Zeeuwse Landschap, Stichting Het Noordbrabants Landschap, Stichting Het Limburgs Landschap (zastupnici: P. Kuypers, M. de Wit, odvjetnici)

         Druge stranke u postupku: Europska komisija, Vereniging Gelijkberechtiging Grondbezitters, Exploitatiemaatschappij De Berghaaf BV, Stichting Het Nationale Park De Hoge Veluwe, BV Landgoed Den Alerdinck II, Landgoed Ampsen BV, Pallandt van Keppel Stichting, Landgoed Kasteel Keppel BV, Baron van Lynden, Stichting het Lijndensche Fonds voor Kerk en Zending, Landgoed Welna BV, Landgoed „Huis te Maarn” BV, Vicariestichting De Vijf Capellarijen/Ambachtsheerlijkheid Kloetinge, Maatschappij tot Exploitatie van het Landgoed Tongeren onder Epe BV, Landgoed Anderstein NV, Landgoed Bekspring BV, Landgoed Nijenhuis en Westerflier BV, Landgoed Caprera BV, Landgoed Schapenduinen BV, Stichting Schapenduinen, Landgoed de Noetselenberg BV

         Žalbeni zahtjev

      Žalitelji od Suda zahtijevaju da:

                  —

                  ukine pobijanu presudu (presuda donesena u predmetu T-79/16);

                  —

                  naloži društvu VGG snošenje troškova prvostupanjskog postupka i žalbenog postupka;

                  —

                  podredno, u slučaju da se predmet vrati na ponovno odlučivanje Općem sudu, odluči o troškovima prvostupanjskog postupka i žalbenog postupka u konačnoj odluci.

         Žalbeni razlozi i glavni argumenti

         Prvi žalbeni razlog: Opći sud je počinio pogrešku koja se tiče prava odlučivši da je tužba društva VGG dopuštena

      Opći sud je pogrešno primijenio kriterij koji društvo VGG mora zadovoljiti kako bi se moglo kvalificirati kao zainteresirana stranka (postojanje konkurentskog odnosa između društva VGG i tužitelja i rizika da dodijeljena potpora ima konkretan utjecaj na položaj društva VGG te će narušiti spomenuti konkurentski odnos.
      Opći sud veže aktivnu procesnu legitimaciju društva VGG i njegovih članova uz aktivnu procesnu legitimaciju Stichting Het Nationale Park De Hoge Veluwe, jedinog žalitelja preostalog iz 2008. godine.
      U tom pogledu, nije utvrdio ili je nedovoljno utvrdio u vezi s kojim djelatnostima se žalitelji i Stichting Het Nationale Park De Hoge Veluwe konkretno nalaze u konkurentskom odnosu. Stoga je pogrešno utvrdio da postoji konkurentski odnos s Stichting Het Nationale Park De Hoge Veluwe.
      Na temelju zaključka o postojanju konkurentskog odnosa, Opći sud je pogrešno smatrao da je potpora imala konkretan utjecaj na konkurentnost članova društva VGG i da ju je narušila.
      Na temelju ocjene aktivne procesne legitimacije Stichting Het Nationale Park De Hoge Veluwe, Opći sud nije mogao zaključiti da je tužba društva VGG dopuštena.

         Drugi žalbeni razlog: Opći sud je pogrešno prihvatio postojanje „ozbiljnih poteškoća”

      Ocjena Općeg suda o postojanju povrede postupovnih prava iz članka 108. stavka 2. UFEU-a je pogrešna. Smatrajući da je Komisija imala „ozbiljne poteškoće” kod ocjenjivanja usklađenosti programa subvencioniranja određenih privatnih organizacija za zaštitu prirode koje upravljaju zemljištem (PNB program) s mjerama potpore, Opći sud je počinio pogrešku koja se tiče prava.
      Stoga klasifikacija usluga od općeg gospodarskog interesa kao „globalnih” ili „atipičnih” u odluci nije pokazatelj ozbiljnih poteškoća; nepostojanje zasebnih računa nije pokazatelj ozbiljnih poteškoća i nije manjkao mehanizam za izbjegavanje prekomjerne naknade.


title: Predmet C-828/18: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 24. prosinca 2018. uputio tribunal de commerce de Paris (Francuska) – Trendsetteuse SARL protiv DCA SARL

text:
               4.3.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 82/18

      Zahtjev za prethodnu odluku koji je 24. prosinca 2018. uputio tribunal de commerce de Paris (Francuska) – Trendsetteuse SARL protiv DCA SARL
      (Predmet C-828/18)
      (2019/C 82/19)
      Jezik postupka: francuski

         Sud koji je uputio zahtjev

      Tribunal de commerce de Paris

         Stranke glavnog postupka

         Tužitelj: Trendsetteuse SARL

         Tuženik: DCA SARL

         Prethodno pitanje

      Treba li članak 1. stavak 2. Direktive 86/653/EEZ od 18. prosinca 1986. (1) o statusu trgovačkih zastupnika tumačiti na način da samostalni posrednik, koji djeluje kao punomoćnik u ime i za račun svojeg opunomoćitelja, i koji nema ovlast mijenjati tarife i uvjete ugovora o prodaji svojeg nalogodavca, nije zadužen za pregovore o navedenim ugovorima u smislu tog članka te se stoga ne može smatrati trgovačkim zastupnikom i ostvariti status predviđen direktivom?

         (1)  Direktiva Vijeća 86/653/CEE od 18. prosinca 1986. o usklađivanju prava država članica u vezi [samostalnih] trgovačkih zastupnika (SL L 382, str. 17.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 6., svezak 10., str. 45.)


title: Predmet C-829/18: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 27. prosinca 2018. uputio Tribunal de grande instance de Paris (Francuska) – Crédit Logement SA protiv OE

text:
               4.3.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 82/18

      Zahtjev za prethodnu odluku koji je 27. prosinca 2018. uputio Tribunal de grande instance de Paris (Francuska) – Crédit Logement SA protiv OE
      (Predmet C-829/18)
      (2019/C 82/20)
      Jezik postupka: francuski

         Sud koji je uputio zahtjev

      Tribunal de grande instance de Paris

         Stranke glavnog postupka

         Tužitelj: Crédit Logement SA

         Tuženik: OE

         Prethodna pitanja

                  1.

                  Treba li Direktivu 93/13/EEZ od 5. travnja 1993 (1) i načelo djelotvornosti prava Unije tumačiti na način da im se protivi primjena nacionalnog pravnog pravila koje sudu zabranjuje da ocijeni nepoštenost odredbe ugovora koji je sklopljen s prodavateljem robe ili pružateljem usluga, ako je jamac pružatelj usluga koji jamči za izvršenje ugovora obavijestio dužnika potrošača o tome da će izvršiti plaćanje, a dužnik mu nije naveo prigovore koje treba istaknuti?

                  2.

                  Može li navod u ugovoru da je rizik promjene na predmetnom korisniku kredita, dopunjen tablicom amortizacije, učiniti odredbu „jasnom i razumljivom”, u smislu Direktive, ako ne postoje simulacije koje prikazuju različite slučajeve, uključujući i nepovoljne, promjene tečaja?

                  3.

                  Jesu li teret dokazivanja pružanja potrošaču elemenata predmetne odredbe nužnih za jasnoću i razumljivost i teret dokazivanja jasnoće i razumljivosti navedene odredbe na pružatelju usluga ili na potrošaču?

                  4.

                  Treba li, u slučaju da sud smatra da su odredbe 1.2.1 do 1.2.9, 2.8 ugovora nepoštene jer nisu sastavljene dovoljno jasno i razumljivo, proglasiti nepostojećima sve financijske odredbe, uključujući odredbu o kamatama, ili proglasiti nepostojećima samo odredbe koje se odnose na promjene tečaja strane valute i odredbu o stranim valutama, ostavljajući fiksnu kamatnu stopu, u eurima, ili treba predvidjeti neku drugu sankciju?

                  5.

                  Treba li se sud prilikom ispitivanja prethodnog pitanja uvjeriti da je tako izrečena sankcija učinkovita, proporcionalna i odvraćajuća?

         (1)  Direktiva Vijeća 93/13/EEZ od 5. travnja 1993. o nepoštenim uvjetima u potrošačkim ugovorima (SL L 95, str. 29.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 15., svezak 12., str. 24.)


title: Predmet C-833/18: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 31. prosinca 2018. uputio tribunal de l'entreprise de Liège (Belgija) – SI, Brompton Bicycle Ltd protiv Chedech protiv Get2Get

text:
               4.3.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 82/19

      Zahtjev za prethodnu odluku koji je 31. prosinca 2018. uputio tribunal de l'entreprise de Liège (Belgija) – SI, Brompton Bicycle Ltd protiv Chedech protiv Get2Get
      (Predmet C-833/18)
      (2019/C 82/21)
      Jezik postupka: francuski

         Sud koji je uputio zahtjev

      Tribunal de l'entreprise de Liège

         Stranke glavnog postupka

         Tužitelji: SI, Brompton Bicycle Ltd

         Tuženik: Chedech / Get2Get

         Prethodna pitanja

                  —

                  Treba li pravo Unije, a osobito Direktivu 2001/29/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 22. svibnja 2001. o usklađivanju određenih aspekata autorskog i srodnih prava u informacijskom društvu (1), kojom se, među ostalim, u njezinim člancima 2. do 5. utvrđuju različita isključiva prava priznata nositeljima autorskog prava, tumačiti na način da od autorskopravne zaštite isključuje djela čiji je oblik potreban za postizanje nekog tehničkog rezultata?

                  —

                  Treba li radi ocjene je li oblik potreban za postizanje nekog tehničkog rezultata, uzeti u obzir sljedeće kriterije:

                              —

                              Postojanje drugih mogućih oblika kojima se može postići isti rezultat?

                              —

                              Učinkovitost oblika za postizanje tog rezultata?

                              —

                              Namjeru navodnog počinitelja povrede za postizanje tog rezultata?

                              —

                              Postojanje ranijeg patenta, koji je prestao važiti, za postupak koji omogućuje postizanje željenog tehničkog rezultata?

         (1)  SL L 167, str. 10. (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 17., svezak 1., str. 119.)


title: Predmet C-12/19 P: Žalba koju je 7. siječnja 2019. podnijela Mylène Troszczynski protiv presude Općeg suda (šesto vijeće) od 8. studenoga 2018. u predmetu T-550/17, Troszczynski protiv Parlamenta

text:
               4.3.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 82/20

      Žalba koju je 7. siječnja 2019. podnijela Mylène Troszczynski protiv presude Općeg suda (šesto vijeće) od 8. studenoga 2018. u predmetu T-550/17, Troszczynski protiv Parlamenta
      (Predmet C-12/19 P)
      (2019/C 82/22)
      Jezik postupka: francuski

         Stranke

         Žaliteljica: Mylène Troszczynski (zastupnik: F. Wagner, odvjetnik)

         Druga stranka u postupku: Europski parlament

         Zahtjevi

                  —

                  ukidanje presude šestog vijeća Općeg suda Europske unije od 8. studenoga 2018. (T-550/17).

            I stoga:

                  —

                  poništenje odluke Europskog parlamenta od 14. lipnja 2017. o usvajanju izvješća br. A8-0218/2017 Odbora za pravna pitanja u odgovoru na zahtjev za ukidanje imuniteta i privilegija Mylène Troszczynski, članice Europskog parlamenta,

                  —

                  odlučivanje o iznosu koji žaliteljici treba dosuditi na temelju troškova postupka,

                  —

                  nalaganje Europskom parlamentu snošenje svih troškova.

         Žalbeni razlozi i glavni argumenti

                  1.

                  Analiza drugog žalbenog razloga od strane Općeg suda
                  Opći sud ne smatra sporni tweet Mylène Troszczynski mišljenjem iznesenim pri obnašanju njezinih dužnosti kao zastupnice, jer se odnosi na konkretan događaj, do kojeg je navodno došlo u Francuskoj, i ne može ga se povezati s općim zauzimanjem stajališta o aktualnim temama ili temama kojima se bavi Parlament, nužnim značajkama mišljenja zaštićenog Protokolom.
                  Opći sud je počinio očitu pogrešku u ocjeni jer:

                              —

                              je svaki zastupnik izabran u svojoj državi, predstavlja svoje birače, i s njima tijekom svoga mandata mora zadržati potrebu vezu, isticanjem pogotovo činjenica koje ih zanimaju ili se na njih odnose,

                              —

                              se u načelu br. 2 Priopćenja zastupnicima 11/2003 ne uspostavlja takvo razlikovanje,

                              —

                              se nošenje burke u javnim prostorima tiče birača u Francuskoj ali i birača u svim zemljama Europe i jer je ta vanjska manifestacija pripadnosti Islamu pitanje od općeg interesa povezano s javnim životom poput prava žena,

                              —

                              je Opći sud trebao primijeniti načela iz presude Patriciello.

                  2.

                  Analiza trećeg žalbenog razloga od strane Općeg suda
                  U debati je zaključeno, i Opći je sud priznao, da Mylène Troszczynski nije autor sporne objave i da ju je ona obrisala čim je za nju saznala. Opći sud međutim smatra da te dvije činjenice ne treba uzeti u obzir pri utvrđivanju jesu li ispunjeni uvjeti za ukidanje imuniteta.
                  Opći je sud počinio očitu pogrešku u ocjeni jer:

                              —

                              je potvrdio da nije na Parlamentu da utvrdi jesu li činjenice koje se stavljaju na teret predmetnoj zastupnici dokazane, iako Parlament ispituje činjenice priznajući u svojoj odluci da Mylène Troszczynski nije autorica objave,

                              —

                              nije izveo pravne posljedice iz određenih dokaza priloženih izvješću Odbora za pravna pitanja, tj. dijelova zakona od 29. srpnja 1881., a osobito njegova članka 42.,

                              —

                              se iz upućivanju žaliteljice u postupak pred Tribunal correctionnel (sud za lakša kaznena djela, Francuska) od 26. travnja 2018. vidi to da državni službenik proganja predstavnika, dakle jasna je namjera da mu se našteti na političkom planu, a što je ponašanje svojstveno fumus persecutionisu.


title: Predmet C-38/19 P: Žalba koju je 21. siječnja 2019. podnijela Marion Le Pen protiv presude Općeg suda (šesto vijeće) od 28. studenoga 2018. u predmetu T-161/17, Le Pen protiv Parlamenta

text:
               4.3.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 82/21

      Žalba koju je 21. siječnja 2019. podnijela Marion Le Pen protiv presude Općeg suda (šesto vijeće) od 28. studenoga 2018. u predmetu T-161/17, Le Pen protiv Parlamenta
      (Predmet C-38/19 P)
      (2019/C 82/23)
      Jezik postupka: francuski

         Stranke

         Žaliteljica: Marion Anne Perrine, zvana Marine, Le Pen (zastupnik: R. Bosselut, odvjetnik)

         Druga stranka u postupku: Europski parlament

         Zahtjevi

                  —

                  ukidanje presude šestog vijeća Općeg suda Europske unije od 28. studenoga 2018. u predmetu T-161/17.

            i stoga:

                  —

                  poništenje odluke glavnog tajnika Parlamenta od 6. siječnja 2017. donesene na temelju članka 68. Odluke 2009/C 159/01 Predsjedništva Parlamenta od 19. svibnja i 9. srpnja 2008.„o provedbenim mjerama Statuta zastupnika Europskog parlamenta” u izmijenjenoj verziji, kojom se utvrđuje dug u iznosu od 41 554 eura.

                  —

                  poništenje obavijesti o terećenju br. 2017-22 od 11. siječnja 2017. kojom se žaliteljica obavještava o dugu od 41 554 eura na njezino ime koji je utvrđen nakon odluke glavnog tajnika od 6. siječnja 2017., zahtjev za povrat pogrešno uplaćenih iznosa na temelju parlamentarne pomoći, primjenu članka 68. Provedbenih mjera Statuta zastupnika Europskog parlamenta i članaka 78., 79. i 80. Financijske uredbe.

                  —

                  naloži Parlamentu snošenje svih troškova.

         Žalbeni razlozi i glavni argumenti

                  A –

                  Žalbeni razlozi na koje se pazi po službenoj dužnosti: Povreda prava Unije- Pogreške koje se tiču prava – Bitna povreda postupka – Povreda pravâ obrane
                  Taj žalbeni razlog temelji se činjenici da glavni tajnik nije osobno saslušao žaliteljicu i da joj nije proslijedio spis, a osobito izvješće OLAF-a.
                  Opći je sud povrijedio pravâ obrane žaliteljice osobito u vezi s Poveljom Europske unije o temeljnim pravima i člankom 6. EKLJP-a.

                  B -

                  Povreda prava Unije – Pogreške koje se tiču prava – Povreda načelâ zaštite legitimnih očekivanja i pravne sigurnosti – Pogreška u pravnoj kvalifikaciji činjenica, iskrivljavanje činjenica i dokaza
                  Opći sud je iskrivio značenje dokaza koje je žaliteljica dostavila u prilogu svojem dopisu od 14. ožujka 2016. upućenom OLAF-u.
                  Nije moguće tvrditi da iznosi plaćeni na temelju „umjetnog” ugovora nisu upotrijebljeni u skladu s Provedbenim mjerama Statuta zastupnika Europskog parlamenta. Stoga ne postoji nikakvo iskrivljavanje predmeta ni prirode tih sredstava, niti je nanesena bilo kakva šteta Parlamentu.

                  C-

                  Zlouporaba ovlasti – Fumus persecutionis

                  Diskriminacije, skrivanje dokaza, nelojalnost i povreda pravâ obrane koje je u odnosu na žaliteljicu počinio glavni tajnik Parlamenta jesu, i Opći ih je sud trebao takvima smatrati, „objektivne, relevantne i dosljedne okolnosti i radnje poduzete isključivo, ili barem u odlučujućoj mjeri, radi postizanja ciljeva različitih od onih istaknutih ili radi zaobilaženja postupka posebno predviđenog Ugovorom za postupanje s činjenicama u predmetu”, koje ukazuju na postojanje fumus persecutionis na štetu žaliteljice.


title: Predmet T-167/13: Presuda Općeg suda od 13. prosinca 2018. – Comune di Milano protiv Komisije („Državne potpore — Zemaljske usluge — Dokapitalizacije koje je SEA provela u korist društva Sea Handling — Odluka kojom se potpora proglašava nespojivom s unutarnjim tržištem i kojom se nalaže njezin povrat — Pojam potpore — Pripisivanje odgovornosti državi — Kriterij privatnog ulagača — Načelo kontradiktornosti — Prava obrane — Pravo na dobru upravu — Legitimna očekivanja”)

text:
               4.3.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 82/23

      Presuda Općeg suda od 13. prosinca 2018. – Comune di Milano protiv Komisije
      (Predmet T-167/13) (1)

      ((„Državne potpore - Zemaljske usluge - Dokapitalizacije koje je SEA provela u korist društva Sea Handling - Odluka kojom se potpora proglašava nespojivom s unutarnjim tržištem i kojom se nalaže njezin povrat - Pojam potpore - Pripisivanje odgovornosti državi - Kriterij privatnog ulagača - Načelo kontradiktornosti - Prava obrane - Pravo na dobru upravu - Legitimna očekivanja”))
      (2019/C 82/24)
      Jezik postupka: talijanski

         Stranke

         Tužitelj: Comune di Milano (Italija) (zastupnici: u početku S. Grassani i A. Franchi, zatim S. Grassani, odvjetnici)

         Tuženik: Europska komisija (zastupnici: G. Conte i D. Grespan, agenti)

         Predmet

      Zahtjev na temelju članka 263. UFEU-a kojim se traži poništenje Odluke Komisije (EU) 2015/1225 od 19. prosinca 2012. o injekcijama kapitala od strane trgovačkog društva SEA SpA u trgovačko društvo SEA Handling SpA (SA.21420 (C 14/10) (ex NN 25/10) (ex CP 175/06)] (SL 2015., L 201, str. 1.).

         Izreka

                  1.

                  Tužba se odbija.

                  2.

                  Comune di Milano nalaže se snošenje troškova, uključujući troškove nastale u postupku privremene pravne zaštite.

         (1)  SL C 129, 4. 5. 2013.


title: Predmet T-498/14: Presuda Općeg suda od 12. prosinca 2018. – Deutsche Umwelthilfe protiv Komisije („Pristup dokumentima — Dokumenti o korespondenciji između Komisije i poduzetnika ili proizvođača automobila u vezi s rashladnim sredstvom R1234yf koje se koristi u motornim vozilima — Dokumenti koji nisu uvršteni na popis — Novi razlog istaknut tijekom postupka — Nedopuštenost — Mjera izvođenja dokaza kojom se određuje podnošenje spornih dokumenata sukladno članku 104. Poslovnika — Odstupanje od načela kontradiktornosti — Uredba (EZ) br. 1049/2001 — Izuzeće koje se odnosi na zaštitu komercijalnih interesa — Javni interes za otkrivanje — Odvagivanje — Uredba (EZ) br. 1367/2006 — Članak 6. stavak 1. — Prevladavajući javni interes za otkrivanje informacija o okolišu ili o emisijama u okoliš — Opća pretpostavka — Djelomično odbijanje pristupa — Obustava postupka”)

text:
               4.3.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 82/23

      Presuda Općeg suda od 12. prosinca 2018. – Deutsche Umwelthilfe protiv Komisije
      (Predmet T-498/14) (1)

      ((„Pristup dokumentima - Dokumenti o korespondenciji između Komisije i poduzetnika ili proizvođača automobila u vezi s rashladnim sredstvom R1234yf koje se koristi u motornim vozilima - Dokumenti koji nisu uvršteni na popis - Novi razlog istaknut tijekom postupka - Nedopuštenost - Mjera izvođenja dokaza kojom se određuje podnošenje spornih dokumenata sukladno članku 104. Poslovnika - Odstupanje od načela kontradiktornosti - Uredba (EZ) br. 1049/2001 - Izuzeće koje se odnosi na zaštitu komercijalnih interesa - Javni interes za otkrivanje - Odvagivanje - Uredba (EZ) br. 1367/2006 - Članak 6. stavak 1. - Prevladavajući javni interes za otkrivanje informacija o okolišu ili o emisijama u okoliš - Opća pretpostavka - Djelomično odbijanje pristupa - Obustava postupka”))
      (2019/C 82/25)
      Jezik postupka: njemački

         Stranke

         Tužitelj: Deutsche Umwelthilfe eV (Radolfzell, Njemačka) (zastupnici: R. Klinger i R. Geulen, odvjetnici)

         Tuženik: Europska komisija (zastupnici: F. Clotuche-Duvieusart i J. Vondung, a zatim F. Clotuche-Duvieusart i H. Krämer, agenti, uz asistenciju R. van der Houta i A. Köhlera, a zatim R. van der Houta i C. Wagnera, odvjetnika)

         Predmet

      Zahtjev koji se temelji na članku 263. UFEU-a i kojim se traži djelomično poništenje Komisijine odluke GESTDEM 2014/547 od 2. lipnja 2014. kojom se potvrđuje odbijanje pristupa svim dokumentima o korespondenciji između Komisije s jedne strane, i poduzetnika Honeywell i DuPont ili proizvođača automobila, s druge strane, u razdoblju od rujna 2011. do travnja 2012., te od rujna 2012. do kraja siječnja 2014., u vezi s rashladnim sredstvom R1234yf koje se koristi u motornim vozilima.

         Izreka

                  1.

                  Obustavlja se postupak o zahtjevu za poništenje Komisijine odluke GESTDEM 2014/547 od 2. lipnja 2014. u dijelu u kojem se odnosi na prvotno izostavljene, a potom objavljene dijelove dokumenta br. 34.

                  2.

                  U preostalom dijelu tužba se odbija.

                  3.

                  Društvu Deutsche Umwelthilfe eV nalaže se snošenje troškova.

         (1)  SL C 329, 22. 9. 2014.


title: Predmet T-677/14: Presuda Općeg suda od 12. prosinca 2018. – Biogaran protiv Komisije („Tržišno natjecanje — Zabranjeni sporazumi — Tržište perindoprila, lijeka namijenjenog liječenju kardiovaskularnih bolesti, u originalnim i generičkim verzijama — Odluka kojom se utvrđuje povreda članaka 101. i 102. UFEU-a — Sporazumi radi odgode odnosno sprečavanja ulaska na tržište generičkih verzija perindoprila — Sudjelovanje društva kćeri u povredi koju je počinilo društvo majka — Pripisivanje povrede — Solidarna odgovornost — Gornja granica novčane kazne”)

text:
               4.3.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 82/24

      Presuda Općeg suda od 12. prosinca 2018. – Biogaran protiv Komisije
      (Predmet T-677/14) (1)

      ((„Tržišno natjecanje - Zabranjeni sporazumi - Tržište perindoprila, lijeka namijenjenog liječenju kardiovaskularnih bolesti, u originalnim i generičkim verzijama - Odluka kojom se utvrđuje povreda članaka 101. i 102. UFEU-a - Sporazumi radi odgode odnosno sprečavanja ulaska na tržište generičkih verzija perindoprila - Sudjelovanje društva kćeri u povredi koju je počinilo društvo majka - Pripisivanje povrede - Solidarna odgovornost - Gornja granica novčane kazne”))
      (2019/C 82/26)
      Jezik postupka: francuski

         Stranke

         Tužitelj: Biogaran (Colombes, Francuska) (zastupnici: T. Reymond, O. de Juvigny i J. Jourdan, odvjetnici)

         Tuženik: Europska komisija (zastupnici: u početku F. Castilla Contreras, T. Vecchi i B. Mongin, zatim F. Castilla Contreras, B. Mongin i C. Vollrath, agenti)

         Predmet

      Zahtjev koji se temelji na članku 263. UFEU-a radi, kao prvo, poništenja Odluke Komisije C(2014) 4955 final, od 9. srpnja 2014., o postupku primjene članaka 101. i 102. UFEU-a [predmet AT.39612 – Perindopril (Servier)], u mjeri u kojoj se odnosi na tužitelja i, podredno, smanjenja iznosa novčane kazne koja mu je izrečena navedenom odlukom.

         Izreka

                  1.

                  Tužba se odbija.

                  2.

                  Biogaranu se nalaže snošenje troškova.

         (1)  SL C 395, 10. 11. 2014.


title: Predmet T-679/14: Presuda Općeg suda od 12. prosinca 2018. – Teva UK i dr. protiv Komisije („Tržišno natjecanje — Zabranjeni sporazumi — Tržište perindoprila, lijeka namijenjenog liječenju kardiovaskularnih bolesti, u originalnim i generičkim verzijama — Odluka kojom se utvrđuje povreda članaka 101. UFEU-a — Načelo nepristranosti — Savjetovanje sa Savjetodavnim odborom za ograničavajuća djelovanja i vladajuće položaje — Sporazum o mirnom rješavanju sporova u području patenata i isključivoj kupnji — Potencijalno tržišno natjecanje — Ograničenje tržišnog natjecanja s obzirom na cilj — Usklađivanje između prava tržišnog natjecanja i patentnog prava — Uvjeti izuzeća iz članka 101. stavka 3. UFEU-a — Novčane kazne”)

text:
               4.3.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 82/25

      Presuda Općeg suda od 12. prosinca 2018. – Teva UK i dr. protiv Komisije
      (Predmet T-679/14) (1)

      ((„Tržišno natjecanje - Zabranjeni sporazumi - Tržište perindoprila, lijeka namijenjenog liječenju kardiovaskularnih bolesti, u originalnim i generičkim verzijama - Odluka kojom se utvrđuje povreda članaka 101. UFEU-a - Načelo nepristranosti - Savjetovanje sa Savjetodavnim odborom za ograničavajuća djelovanja i vladajuće položaje - Sporazum o mirnom rješavanju sporova u području patenata i isključivoj kupnji - Potencijalno tržišno natjecanje - Ograničenje tržišnog natjecanja s obzirom na cilj - Usklađivanje između prava tržišnog natjecanja i patentnog prava - Uvjeti izuzeća iz članka 101. stavka 3. UFEU-a - Novčane kazne”))
      (2019/C 82/27)
      Jezik postupka: engleski

         Stranke

         Tužitelji: Teva UK Ltd (West Yorkshire, Ujedinjena Kraljevina), Teva Pharmaceuticals Europe BV (Utrecht, Nizozemska), Teva Pharmaceutical Industries Ltd (Jeruzalem, Izrael) (zastupnici: D. Tayar i A. Richard, odvjetnici)

         Tuženik: Europska komisija (zastupnici: u početku F. Castilla Contreras, T. Vecchi i B. Mongin, zatim F. Castilla Contreras, B. Mongin i C. Vollrath, agenti, uz asistenciju G. Peretza, barristera)

         Intervenijent u potporu tužiteljima: European Generic medicines Association AISBL (EGA) (Bruxelles, Belgija) (zastupnici: S.-P. Brankin, solicitor, i E. Wijckmans, odvjetnik)

         Predmet

      Zahtjev koji se temelji na članku 263. UFEU-a radi, kao prvo, poništenja Odluke Komisije C(2014) 4955 final, od 9. srpnja 2014., o postupku primjene članaka 101. i 102. UFEU-a [predmet AT.39612 – Perindopril (Servier)], u mjeri u kojoj se odnosi na tužitelje i, podredno, smanjenja iznosa novčane kazne koja im je izrečena navedenom odlukom.

         Izreka

                  1.

                  Tužba se odbija.

                  2.

                  Teva UK Ltd, Teva Pharmaceuticals Europe BV i Teva Pharmaceutical Industries Ltd snosit će vlastite troškove kao i troškove Europske komisije.

                  3.

                  European Generic medicines Association AISBL (EGA) snosit će vlastite troškove.

         (1)  SL C 409, 17. 11. 2014.


title: Predmet T-680/14: Presuda Općeg suda od 12. prosinca 2018. – Lupin protiv Komisije („Tržišno natjecanje — Zabranjeni sporazumi — Tržište perindoprila, lijeka namijenjenog liječenju kardiovaskularnih bolesti, u originalnim i generičkim verzijama — Odluka kojom se utvrđuje povreda članka 101. UFEU-a — Sporazum o mirnom rješavanju sporova u području patenata — Sporazum o kupovini tehnologije — Ograničenje tržišnog natjecanja s obzirom na cilj — Usklađivanje između prava tržišnog natjecanja i patentnog prava — Novčane kazne”)

text:
               4.3.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 82/26

      Presuda Općeg suda od 12. prosinca 2018. – Lupin protiv Komisije
      (Predmet T-680/14) (1)

      ((„Tržišno natjecanje - Zabranjeni sporazumi - Tržište perindoprila, lijeka namijenjenog liječenju kardiovaskularnih bolesti, u originalnim i generičkim verzijama - Odluka kojom se utvrđuje povreda članka 101. UFEU-a - Sporazum o mirnom rješavanju sporova u području patenata - Sporazum o kupovini tehnologije - Ograničenje tržišnog natjecanja s obzirom na cilj - Usklađivanje između prava tržišnog natjecanja i patentnog prava - Novčane kazne”))
      (2019/C 82/28)
      Jezik postupka: engleski

         Stranke

         Tužitelj: Lupin Ltd (Maharashtra, Indija) (zastupnici: u početku M. Pullen, R. Fawcett-Feuillette, solicitors, M. Hoskins, QC, V. Wakefield, barrister i M. Boles, solicitor, zatim M. Hoskins, V. Wakefield, M. Boles, K. Vernon i S. Smith, solicitors, te naposljetku M. Hoskins, V. Wakefield, S. Smith i C. Wall, solicitors)

         Tuženik: Europska komisija (zastupnici: u početku F. Castilla Contreras, B. Mongin i T. Vecchi, zatim F. Castilla Contreras, B. Mongin i C. Vollrath, agenti, uz asistenciju B. Raymenta, barristera)

         Predmet

      Zahtjev koji se temelji na članku 263. UFEU-a, radi djelomičnog poništenja Odluke Komisije C(2014) 4955 final, od 9. srpnja 2014., o postupku primjene članaka 101. i 102. UFEU-a [predmet AT.39612 – Perindopril (Servier)], u mjeri u kojoj se odnosi na tužitelja i, podredno, ukidanja novčane kazne koja mu je izrečena navedenom odlukom ili smanjena njezina iznosa.

         Izreka

                  1.

                  Tužba se odbija.

                  2.

                  Društvu Lupin Ltd nalaže se snošenje troškova.

         (1)  SL C 439, 8. 12. 2014.


title: Predmet T-682/14: Presuda Općeg suda od 12. prosinca 2018. – Mylan Laboratories i Mylan protiv Komisije („Tržišno natjecanje — Zabranjeni sporazumi — Tržište perindoprila, lijeka namijenjenog liječenju kardiovaskularnih bolesti, u originalnim i generičkim verzijama — Odluka kojom se utvrđuje povreda članka 101.UFEU-a — Sporazum o mirnom rješavanju sporova u području patenata — Potencijalno tržišno natjecanje — Ograničenje tržišnog natjecanja s obzirom na cilj — Usklađivanje između prava tržišnog natjecanja i patentnog prava — Pripisivanje protupravnog ponašanja — Novčane kazne”)

text:
               4.3.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 82/26

      Presuda Općeg suda od 12. prosinca 2018. – Mylan Laboratories i Mylan protiv Komisije
      (Predmet T-682/14) (1)

      ((„Tržišno natjecanje - Zabranjeni sporazumi - Tržište perindoprila, lijeka namijenjenog liječenju kardiovaskularnih bolesti, u originalnim i generičkim verzijama - Odluka kojom se utvrđuje povreda članka 101.UFEU-a - Sporazum o mirnom rješavanju sporova u području patenata - Potencijalno tržišno natjecanje - Ograničenje tržišnog natjecanja s obzirom na cilj - Usklađivanje između prava tržišnog natjecanja i patentnog prava - Pripisivanje protupravnog ponašanja - Novčane kazne”))
      (2019/C 82/29)
      Jezik postupka: engleski

         Stranke

         Tužitelji: Mylan Laboratories Ltd (Hyderabad, Indija) i Mylan, Inc. (Canonsburg, Pennsylvania, Sjedinjene Američke Države) (zastupnici: S. Kon, C. Firth i C. Humpe, solicitors)

         Tuženik: Europska komisija (zastupnici: u početku F. Castilla Contreras, T. Vecchi i B. Mongin, zatim F. Castilla Contreras, B. Mongin i C. Vollrath, agenti, uz asistenciju S. Kingstona, barristera)

         Predmet

      Zahtjev koji se temelji na članku 263. UFEU-a radi, kao prvo, poništenja Odluke Komisije C(2014) 4955 final, od 9. srpnja 2014., o postupku primjene članaka 101. i 102. UFEU-a [predmet AT.39612 – Perindopril (Servier)], u mjeri u kojoj se odnosi na tužitelje i, podredno, ukidanja ili smanjenja iznosa novčane kazne koja im je izrečena navedenom odlukom.

         Izreka

                  1.

                  Tužba se odbija.

                  2.

                  Društvima Mylan Laboratories Ltd i Mylan, Inc. nalaže se snošenje troškova.

         (1)  SL C 431, 1. 12. 2014.


title: Predmet T-684/14: Presuda Općeg suda od 12. prosinca 2018. – Krka protiv Komisije („Tržišno natjecanje — Zabranjeni sporazumi — Tržište perindoprila, lijeka namijenjenog liječenju kardiovaskularnih bolesti, u originalnim i generičkim verzijama — Odluka kojom se utvrđuje povreda članka 101. UFEU-a — Sporazum o mirnom rješavanju sporova u području patenata — Ugovor o licenciji — Sporazum o kupovini tehnologije — Ograničenje tržišnog natjecanja s obzirom na cilj — Ograničenje tržišnog natjecanja s obzirom na učinak — Usklađivanje između prava tržišnog natjecanja i patentnog prava”)

text:
               4.3.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 82/27

      Presuda Općeg suda od 12. prosinca 2018. – Krka protiv Komisije
      (Predmet T-684/14) (1)

      ((„Tržišno natjecanje - Zabranjeni sporazumi - Tržište perindoprila, lijeka namijenjenog liječenju kardiovaskularnih bolesti, u originalnim i generičkim verzijama - Odluka kojom se utvrđuje povreda članka 101. UFEU-a - Sporazum o mirnom rješavanju sporova u području patenata - Ugovor o licenciji - Sporazum o kupovini tehnologije - Ograničenje tržišnog natjecanja s obzirom na cilj - Ograničenje tržišnog natjecanja s obzirom na učinak - Usklađivanje između prava tržišnog natjecanja i patentnog prava”))
      (2019/C 82/30)
      Jezik postupka: engleski

         Stranke

         Tužitelj: Krka Tovarna Zdravil d.d. (Novo Mesto, Slovenija) (zastupnici: T. Ilešič i M. Kocmut, odvjetnici)

         Tuženik: Europska komisija (zastupnici: F. Castilla Contreras, B. Mongin i C. Vollrath, agenti, uz asistenciju D. Baileya, barristera)

         Predmet

      Zahtjev koji se temelji na članku 263. UFEU-a radi, kao prvo, djelomičnog poništenja Odluke Komisije C(2014) 4955 final, od 9. srpnja 2014., o postupku primjene članaka 101. i 102. UFEU-a [predmet AT.39612 – Perindopril (Servier)], u dijelu u kojem se odnosi na tužitelja.

         Izreka

                  1.

                  Poništava se članak 4. Odluke Europske komisije C(2014) 4955 final, od 9. srpnja 2014., o postupku primjene članaka 101. i 102. UFEU-a [predmet AT.39612 – Perindopril (Servier)], u dijelu u kojem utvrđuje sudjelovanje društva Krka Tovarna Zdravil d.d. u sporazumima navedenima u tom članku.

                  2.

                  Poništava se članak 7. stavak 4. točka (a) Odluke C(2014) 4955 final.

                  3.

                  Poništavaju se članci 8. i 9. Odluke C(2014) 4955 final u dijelu u kojem se odnose na Krka Tovarna Zdravil.

                  4.

                  Komisiji se nalaže snošenje troškova.

         (1)  SL C 431, 1. 12. 2014.


title: Predmet T-691/14: Presuda Općeg suda od 12. prosinca 2018. – Servier i dr. protiv Komisije („Tržišno natjecanje — Zabranjeni sporazumi — Zlouporaba vladajućeg položaja — Tržište perindoprila, lijeka namijenjenog liječenju kardiovaskularnih bolesti, u originalnim i generičkim verzijama — Odluka kojom se utvrđuje povreda članaka 101. i 102. UFEU-a — Načelo nepristranosti — Savjetovanje sa Savjetodavnim odborom za ograničavajuća djelovanja i vladajuće položaje — Pravo na učinkovit pravni lijek — Kratak rok za podnošenje pravnog lijeka u odnosu na duljinu pobijane odluke — Sporazumi o mirnom rješavanju sporova u području patenata — Ugovori o licenciranju — Sporazumi o kupovini tehnologije — Sporazum o isključivoj kupnji — Potencijalno tržišno natjecanje — Ograničenje tržišnog natjecanja s obzirom na cilj — Ograničenje tržišnog natjecanja s obzirom na učinak — Usklađivanje između prava tržišnog natjecanja i patentnog prava — Kvalifikacija kao različite povrede ili jedinstvena povreda — Određivanje relevantnog tržišta na razini molekule predmetnog lijeka — Novčane kazne — Kumuliranje novčanih kazni na temelju članaka 101. i 102. UFEU-a — Načelo zakonitosti kaznenih djela i kazni — Vrijednost prodaje — Načini izračuna u slučaju kumuliranja povreda na istim tržištima”)

text:
               4.3.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 82/28

      Presuda Općeg suda od 12. prosinca 2018. – Servier i dr. protiv Komisije
      (Predmet T-691/14) (1)

      ((„Tržišno natjecanje - Zabranjeni sporazumi - Zlouporaba vladajućeg položaja - Tržište perindoprila, lijeka namijenjenog liječenju kardiovaskularnih bolesti, u originalnim i generičkim verzijama - Odluka kojom se utvrđuje povreda članaka 101. i 102. UFEU-a - Načelo nepristranosti - Savjetovanje sa Savjetodavnim odborom za ograničavajuća djelovanja i vladajuće položaje - Pravo na učinkovit pravni lijek - Kratak rok za podnošenje pravnog lijeka u odnosu na duljinu pobijane odluke - Sporazumi o mirnom rješavanju sporova u području patenata - Ugovori o licenciranju - Sporazumi o kupovini tehnologije - Sporazum o isključivoj kupnji - Potencijalno tržišno natjecanje - Ograničenje tržišnog natjecanja s obzirom na cilj - Ograničenje tržišnog natjecanja s obzirom na učinak - Usklađivanje između prava tržišnog natjecanja i patentnog prava - Kvalifikacija kao različite povrede ili jedinstvena povreda - Određivanje relevantnog tržišta na razini molekule predmetnog lijeka - Novčane kazne - Kumuliranje novčanih kazni na temelju članaka 101. i 102. UFEU-a - Načelo zakonitosti kaznenih djela i kazni - Vrijednost prodaje - Načini izračuna u slučaju kumuliranja povreda na istim tržištima”))
      (2019/C 82/31)
      Jezik postupka: francuski

         Stranke

         Tužitelji: Servier SAS (Suresnes, Francuska), Servier Laboratories Ltd (Wexham, Ujedinjena Kraljevina), Les Laboratoires Servier SAS (Suresnes) (zastupnici: u početku I. S. Forrester, QC, J. Killick, barrister, O. de Juvigny, avocat, i M. Utges Manley, solicitor, zatim J. Killick, O. de Juvigny, M. Utges Manley, J. Jourdan i T. Reymond, avocats)

         Tuženik: Europska komisija (zastupnici: u početku T. Christoforou, B. Mongin, C. Vollrath, F. Castilla Contreras i T. Vecchi, zatim T. Christoforou, B. Mongin, C. Vollrath, F. Castilla Contreras i J. Norris-Usher, agenti)

         Intervenijent u potporu tužiteljima: European Federation of Pharmaceutical Industries and Associations (EFPIA) (Ženeva, Švicarska) (zastupnici: F. Carlin, barrister, N. Niejahr i C. Paillard, avocats)

         Predmet

      Zahtjev koji se temelji na članku 263. UFEU-a radi, kao prvo, poništenja Odluke Komisije C(2014) 4955 final, od 9. srpnja 2014., o postupku primjene članaka 101. i 102. UFEU-a [predmet AT.39612 – Perindopril (Servier)], u mjeri u kojoj se odnosi na tužitelje i, podredno, smanjenja iznosa novčane kazne koja im je izrečena navedenom odlukom.

         Izreka

                  1.

                  Poništava se članak 4. Odluke Komisije C(2014) 4955 od 9. srpnja 2014., o postupku primjene članaka 101. i 102. UFEU-a [predmet AT.39612 – Perindopril (Servier)], u mjeri u kojoj se njime utvrđuje sudjelovanje društava Servier SAS i Laboratoires Servier SAS u sporazumima iz tog članka.

                  2.

                  Poništava se članak 6. Odluke C(2014) 4955 final.

                  3.

                  Poništava se članak 7. stavak 4. točka (b), i stavak 6. Odluke C(2014) 4955 final.

                  4.

                  Iznos novčane kazne izrečene društvima Servier i Laboratoires Servier na temelju povrede iz članka 2. Odluke C(2014) 4955 final, kako proizlazi iz članka 7. stavka 2. točke (b) te odluke, utvrđuje se na 55 385 190 eura.

                  5.

                  Tužba se odbija u preostalom djelu.

                  6.

                  Servier, Servier Laboratories Ltd i Laboratoires Servier, s jedne strane, Europska komisija, s druge strane, snosit će vlastite troškove.

                  7.

                  European Federation of Pharmaceutical Industries and Associations (EFPIA) snosit će vlastite troškove.

         (1)  SL C 462, 22. 12. 2014.


title: Predmet T-705/14: Presuda Općeg suda od 12. prosinca 2018. – Unichem Laboratories protiv Komisije („Tržišno natjecanje — Zabranjeni sporazumi — Tržište perindoprila, lijeka namijenjenog liječenju kardiovaskularnih bolesti, u originalnim i generičkim verzijama — Odluka kojom se utvrđuje povreda članka 101. UFEU-a — Sporazum o mirnom rješavanju sporova u području patenata — Teritorijalna nadležnost Komisije — Pripisivanje protupravnog ponašanja — Upravni postupak — Zaštita povjerljivosti komunikacije između odvjetnika i klijenata — Potencijalno tržišno natjecanje — Ograničenje tržišnog natjecanja s obzirom na cilj — Objektivna potreba za ograničenjem — Usklađivanje između prava tržišnog natjecanja i patentnog prava — Uvjeti za izuzeće iz članka 101. stavka 3. UFEU-a — Novčane kazne”)

text:
               4.3.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 82/30

      Presuda Općeg suda od 12. prosinca 2018. – Unichem Laboratories protiv Komisije
      (Predmet T-705/14) (1)

      ((„Tržišno natjecanje - Zabranjeni sporazumi - Tržište perindoprila, lijeka namijenjenog liječenju kardiovaskularnih bolesti, u originalnim i generičkim verzijama - Odluka kojom se utvrđuje povreda članka 101. UFEU-a - Sporazum o mirnom rješavanju sporova u području patenata - Teritorijalna nadležnost Komisije - Pripisivanje protupravnog ponašanja - Upravni postupak - Zaštita povjerljivosti komunikacije između odvjetnika i klijenata - Potencijalno tržišno natjecanje - Ograničenje tržišnog natjecanja s obzirom na cilj - Objektivna potreba za ograničenjem - Usklađivanje između prava tržišnog natjecanja i patentnog prava - Uvjeti za izuzeće iz članka 101. stavka 3. UFEU-a - Novčane kazne”))
      (2019/C 82/33)
      Jezik postupka: engleski

         Stranke

         Tužitelj: Unichem Laboratories Ltd (Mumbai, Indija) (zastupnici: S. Mobley, K. Shaw, K. Cousins, M. Healy, H. Sheraton i E. Batchelor, solicitors)

         Tuženik: Europska komisija (zastupnici: u početku F. Castilla Contreras, T. Vecchi i B. Mongin, zatim F. Castilla Contreras, B. Mongin i C. Vollrath, agenti, uz asistenciju S. Kingston, barristera)

         Predmet

      Zahtjev koji se temelji na članku 263. UFEU-a radi, kao prvo, poništenja Odluke Komisije C(2014) 4955 final, od 9. srpnja 2014., o postupku primjene članaka 101. i 102. UFEU-a [predmet AT.39612 – Perindopril (Servier)], u mjeri u kojoj se odnosi na tužitelja i, podredno, ukidanja ili smanjenja iznosa novčane kazne koja mu je izrečena navedenom odlukom.

         Izreka

                  1.

                  Tužba se odbija.

                  2.

                  Društvu Unichem Laboratories Ltd nalaže se snošenje troškova.

         (1)  SL C 448, 15. 12. 2014.


title: Predmet T-827/14: Presuda Općeg suda od 13. prosinca 2018. – Deutsche Telekom protiv Komisije („Tržišno natjecanje — Zlouporaba vladajućeg položaja — Slovačko tržište širokopojasnih telekomunikacijskih usluga — Pristup trećih poduzetnika „lokalnoj petlji” najvećeg operatera na tom tržištu — Odluka kojom je utvrđena povreda članka 102. UFEU-a i članka 54. Sporazuma o EGP-u — Jedinstvena i trajna povreda — Pojam „zlouporaba” — Odbijanje pristupa — Istiskivanje marže — Izračun istiskivanja marže — Kriterij jednako učinkovitog konkurenta — Prava obrane — Pripisivanje društvu majci povrede koju je počinilo njezino društvo kćer — Odlučujući utjecaj društva majke na trgovinsku politiku društva kćeri — Stvarno izvršavanje — Teret dokazivanja — Izračun iznosa novčane kazne — Smjernice za izračun iznosa novčanih kazni za 2006. — Različita novčana kazna izrečena samo društvu majci na temelju ponavljanja djela i primjene faktora množenja u svrhu odvraćanja”)

text:
               4.3.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 82/30

      Presuda Općeg suda od 13. prosinca 2018. – Deutsche Telekom protiv Komisije
      (Predmet T-827/14) (1)

      ((„Tržišno natjecanje - Zlouporaba vladajućeg položaja - Slovačko tržište širokopojasnih telekomunikacijskih usluga - Pristup trećih poduzetnika „lokalnoj petlji” najvećeg operatera na tom tržištu - Odluka kojom je utvrđena povreda članka 102. UFEU-a i članka 54. Sporazuma o EGP-u - Jedinstvena i trajna povreda - Pojam „zlouporaba” - Odbijanje pristupa - Istiskivanje marže - Izračun istiskivanja marže - Kriterij jednako učinkovitog konkurenta - Prava obrane - Pripisivanje društvu majci povrede koju je počinilo njezino društvo kćer - Odlučujući utjecaj društva majke na trgovinsku politiku društva kćeri - Stvarno izvršavanje - Teret dokazivanja - Izračun iznosa novčane kazne - Smjernice za izračun iznosa novčanih kazni za 2006. - Različita novčana kazna izrečena samo društvu majci na temelju ponavljanja djela i primjene faktora množenja u svrhu odvraćanja”))
      (2019/C 82/34)
      Jezik postupka: njemački

         Stranke

         Tužitelj: Deutsche Telekom AG (Bonn, Njemačka) (zastupnici: K. Apel i D. Schroeder, odvjetnici)

         Tuženik: Europska komisija (zastupnici: M. Kellerbauer, L. Malferrari, C. Vollrath i L. Wildpanner, agenti)

         Intervenijent u potporu tuženiku: Slovanet, a.s. (Bratislava, Slovačka) (zastupnik: P. Tisaj, odvjetnik)

         Predmet

      Zahtjev na temelju članka 263. UFEU-a kojim se ponajprije traži potpuno ili djelomično poništenje Odluke Komisije C(2014) 7465 final od 15. listopada 2014. u vezi s postupkom na temelju članka 102. UFEU-a i članka 54. Sporazuma o EGP-u (Predmet AT.39523 – Slovak Telekom), kako je izmijenjena Odlukom Komisije C(2014) 10119 final od 16. prosinca 2014., kao i Odlukom Komisije C(2015) 2484 final od 17. travnja 2015., u dijelu u kojem se odnosi na tužitelja i podredno, poništenje ili smanjenje iznosa novčanih kazni izrečenih tužitelju navedenom odlukom.

         Izreka

                  1.

                  Članak 1. stavak 2. točka (d) Odluke Komisije C(2014) 7465 final od 15. listopada 2014. u vezi s postupkom na temelju članka 102. UFEU-a i članka 54. Sporazuma o EGP-u (predmet AT.39523 – Slovak Telekom) poništava se u dijelu u kojem je utvrđeno da je tijekom razdoblja od 12. kolovoza do 31. prosinca 2005. društvo Deutsche Telekom AG primjenjivalo nepravične naknade koje jednako učinkovitom konkurentu nisu omogućile da bez gubitaka pruža maloprodajne usluge koje pruža Slovak Telekom oslanjajući se na veleprodajni pristup izdvojenim lokalnim petljama tog društva.

                  2.

                  Članak 2. Odluke C(2014) 7465 final poništava se u dijelu u kojem je iznos novčane kazne koji solidarno duguje društvo Deutsche Telekom određen na 38 838 000 eura, a iznos novčane kazne koji samostalno duguje društvo Deutsche Telekom na 31 070 000 eura.

                  3.

                  Iznos novčane kazne koji solidarno duguje društvo Deutsche Telekom iznosi 38 061 963 eura, a iznos novčane kazne koji samostalno duguje društvo Deutsche Telekom iznosi 19 030 981 eura.

                  4.

                  Tužba se u preostalom dijelu odbija.

                  5.

                  Deutsche Telekom snosit će četiri petine vlastitih troškova, četiri petine troškova Europske komisije i četiri petine troškova društva Slovanet, a.s.

                  6.

                  Komisija će snositi petinu vlastitih troškova i petinu troškova društva Deutsche Telekom.

                  7.

                  Slovanet će snositi petinu vlastitih troškova.

         (1)  SL C 96, 23. 3. 2015.


title: Predmet T-851/14: Presuda Općeg suda od 13. prosinca 2018. – Slovak Telekom protiv Komisije („Tržišno natjecanje — Zlouporaba vladajućeg položaja — Slovačko tržište širokopojasnih telekomunikacijskih usluga — Pristup trećih poduzetnika „lokalnoj petlji” najvećeg operatera na tom tržištu — Odluka kojom je utvrđena povreda članka 102. UFEU-a i članka 54. Sporazuma o EGP-u — Jedinstvena i trajna povreda — Pojam „zlouporaba” — Odbijanje pristupa — Istiskivanje marže — Izračun istiskivanja marže — Kriterij jednako učinkovitog konkurenta — Prava obrane — Pripisivanje društvu majci povrede koju je počinilo njezino društvo kćer — Odlučujući utjecaj društva majke na trgovinsku politiku društva kćeri — Stvarno izvršavanje — Teret dokazivanja — Izračun iznosa novčane kazne — Smjernice za izračun iznosa novčanih kazni za 2006.”)

text:
               4.3.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 82/32

      Presuda Općeg suda od 13. prosinca 2018. – Slovak Telekom protiv Komisije
      (Predmet T-851/14) (1)

      ((„Tržišno natjecanje - Zlouporaba vladajućeg položaja - Slovačko tržište širokopojasnih telekomunikacijskih usluga - Pristup trećih poduzetnika „lokalnoj petlji” najvećeg operatera na tom tržištu - Odluka kojom je utvrđena povreda članka 102. UFEU-a i članka 54. Sporazuma o EGP-u - Jedinstvena i trajna povreda - Pojam „zlouporaba” - Odbijanje pristupa - Istiskivanje marže - Izračun istiskivanja marže - Kriterij jednako učinkovitog konkurenta - Prava obrane - Pripisivanje društvu majci povrede koju je počinilo njezino društvo kćer - Odlučujući utjecaj društva majke na trgovinsku politiku društva kćeri - Stvarno izvršavanje - Teret dokazivanja - Izračun iznosa novčane kazne - Smjernice za izračun iznosa novčanih kazni za 2006.”))
      (2019/C 82/35)
      Jezik postupka: engleski

         Stranke

         Tužitelj: Slovak Telekom, a.s. (Bratislava, Slovačka) (zastupnici: D. Geradin, odvjetnik, R. O’Donoghue, QC)

         Tuženik: Europska komisija (zastupnici: u početku M. Farley, L. Malferrari i G. Koleva, zatim M. Farley, M. Kellerbauer, L. Malferrari i C. Vollrath, agenti)

         Intervenijent u potporu tuženiku: Slovanet, a.s. (Bratislava) (zastupnik: P. Tisaj, odvjetnik)

         Predmet

      Zahtjev na temelju članka 263. UFEU-a kojim se ponajprije traži poništenje Odluke Komisije C(2014) 7465 final u vezi s postupkom na temelju članka 102. UFEU-a i članka 54. Sporazuma o EGP-u (Predmet AT.39523 – Slovak Telekom), kako je izmijenjena Odlukom Komisije C(2014) 10119 final od 16. prosinca 2014., kao i Odlukom Komisije C(2015) 2484 final od 17. travnja 2015., u dijelu u kojem se odnosi na tužitelja i podredno, smanjenje iznosa novčane kazne izrečene tužitelju.

         Izreka

                  1.

                  Članak 1. stavak 2. točka (d) Odluke Komisije C(2014) 7465 final od 15. listopada 2014. u vezi s postupkom na temelju članka 102. UFEU-a i članka 54. Sporazuma o EGP-u (predmet AT.39523 – Slovak Telekom) poništava se u dijelu u kojem je utvrđeno da je tijekom razdoblja od 12. kolovoza do 31. prosinca 2005. društvo Slovak Telekom, a.s. primjenjivalo nepravične naknade koje jednako učinkovitom konkurentu nisu omogućile da bez gubitaka pruža maloprodajne usluge oslanjajući se na veleprodajni pristup njegovim izdvojenim lokalnim petljama.

                  2.

                  Članak 2. Odluke C(2014) 7465 final poništava se u dijelu u kojem iznos novčane kazne koji solidarno duguje društvo Slovak Telekom određuje u iznosu od 38 838 000 eura.

                  3.

                  Iznos novčane kazne koji solidarno duguje društvo Slovak Telekom iznosi 38 061 963 eura.

                  4.

                  Tužba se u preostalom dijelu odbija.

                  5.

                  Slovak Telekom snosit će četiri petine vlastitih troškova, četiri petine troškova Europske komisije i četiri petine troškova društva Slovanet, a.s.

                  6.

                  Komisija će snositi petinu vlastitih troškova i petinu troškova društva Slovak Telekom.

                  7.

                  Slovanet će snositi petinu vlastitih troškova.

         (1)  SL C 127, 20. 4. 2015.


title: Predmet T-111/15: Presuda Općeg suda od 13. prosinca 2018. – Ryanair i Airport Marketing Services protiv Komisije „Državne potpore — Sporazumi koje je Mješoviti sindikat zračnih luka Charente sklopio s Ryanairom i njegovim društvom kćeri Airport Marketing Services — Usluge zračne luke — Marketinške usluge — Odluka kojom je potpora proglašena nespojivom s unutarnjim tržištem te je naložen njezin povrat — Pojam državne potpore — Pripisivost državi — Trgovačka i industrijska komora — Prednost — Kriterij privatnog ulagača — Povrat — Članak 41. Povelje o temeljnim pravima — Pravo na pristup spisu — Pravo na saslušanje”

text:
               4.3.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 82/33

      Presuda Općeg suda od 13. prosinca 2018. – Ryanair i Airport Marketing Services protiv Komisije
      (Predmet T-111/15) (1)

      („Državne potpore - Sporazumi koje je Mješoviti sindikat zračnih luka Charente sklopio s Ryanairom i njegovim društvom kćeri Airport Marketing Services - Usluge zračne luke - Marketinške usluge - Odluka kojom je potpora proglašena nespojivom s unutarnjim tržištem te je naložen njezin povrat - Pojam državne potpore - Pripisivost državi - Trgovačka i industrijska komora - Prednost - Kriterij privatnog ulagača - Povrat - Članak 41. Povelje o temeljnim pravima - Pravo na pristup spisu - Pravo na saslušanje”)
      (2019/C 82/36)
      Jezik postupka: engleski

         Stranke

         Tužitelji: Ryanair DAC, ranije Ryanair Ltd (Dublin, Irska), Airport Marketing Services Ltd (Dublin) (zastupnici: G. Berrisch, E. Vahida, I.-G. Metaxas-Maranghidis, odvjetnici, i B. Byrne, solicitor)

         Tuženik: Europska komisija (zastupnici: L. Flynn i S. Noë, agenti)

         Predmet

      Zahtjev koji se temelji na članku 263. UFEU-a i kojim se zahtijeva djelomično poništenje Odluke Komisije (EU) 2015/1226 od 23. srpnja 2014. o državnoj potpori SA.33963 (2012/C) (ex 2012/NN) koju je provela Francuska u korist Trgovačke i industrijske komore Angoulêmea te društava SNC-Lavalin, Ryanair i Airport Marketing Services (SL 2015., L 201, str. 48.).

         Izreka

                  1.

                  Tužba se odbija.

                  2.

                  Društvima Ryanair DAC i Airport Marketing Services Ltd nalaže se snošenje vlastitih te troškova Europske unije.

         (1)  SL C 178, 1. 6. 2015.