title: Predmeti T-45/13 RENV i T-587/15: Presuda Općeg suda od 8. ožujka 2018. – Rose Vision protiv Komisije („Arbitražna klauzula — Sedmi okvirni program za istraživanja, tehnološki razvoj i demonstracijske aktivnosti — Sporazumi o dodjeli bespovratnih sredstava koji se odnose na projekte FIRST, FutureNEM, sISI, 4NEM i SFERA — Rok za dostavu konačnog izvješća financijske revizije — Financijske revizije kojima su utvrđene nepravilnosti u provedbi projekata — Odgoda plaćanja — Povjerljivost financijskih revizija — Prihvatljivost prijavljenih troškova — Izvanugovorna odgovornost — Naknada plaćenih iznosa — Šteta uzrokovana upisom u sustav ranog upozoravanja”)

text:
               23.4.2018

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 142/39

         Presuda Općeg suda od 8. ožujka 2018. – Rose Vision protiv Komisije
   (Predmeti T-45/13 RENV i T-587/15) (1)

   ((„Arbitražna klauzula - Sedmi okvirni program za istraživanja, tehnološki razvoj i demonstracijske aktivnosti - Sporazumi o dodjeli bespovratnih sredstava koji se odnose na projekte FIRST, FutureNEM, sISI, 4NEM i SFERA - Rok za dostavu konačnog izvješća financijske revizije - Financijske revizije kojima su utvrđene nepravilnosti u provedbi projekata - Odgoda plaćanja - Povjerljivost financijskih revizija - Prihvatljivost prijavljenih troškova - Izvanugovorna odgovornost - Naknada plaćenih iznosa - Šteta uzrokovana upisom u sustav ranog upozoravanja”))
   (2018/C 142/50)
   Jezik postupka: francuski

      Stranke

      Tužitelj: Rose Vision, SL (Pozuelo de Alarcón, Španjolska) (zastupnik: J.J. Marín López, odvjetnik)

      Tuženik: Europska komisija (zastupnici: u predmetu T-45/13 RENV R. Lyal i M. Siekierzyńska, agenti, uz asistenciju J. Rivas Andrésa, odvjetnika i u predmetu T-587/15 J. Estrada de Solà, P. Rosa Plaza i S. Delaude, agenti, uz asistenciju J. Rivas Andrésa, odvjetnika)

      Predmet

   U predmetu T-45/13 RENV, kao prvo, zahtjev na temelju članka 272. UFEU-a kojim se traži utvrđenje povrede ugovornih odredaba koje se primjenjuju na projekt FutureNEM, kao drugo, zahtjev na temelju članka 272. UFEU-a kojim se traži naknada štete koju je tužitelj navodno pretrpio na temelju toga što je Komisija povrijedila te ugovorne odredbe, kao treće, zahtjev na temelju članka 268. UFEU-a kojim se traži naknada štete koju je tužitelj navodno pretrpio na temelju upisa njegova imena u sustav ranog upozoravanja (SRU) i, kao četvrto, zahtjev na temelju članka 263. UFEU-a kojim se traži poništenje odluke koja se odnosi na upis tužiteljeva imena u SRU i, u predmetu T-587/15, kao prvo, u bitnome, zahtjev na temelju članka 272. UFEU-a kojim se traži utvrđenje povrede ugovornih odredbi koje se primjenjuju na projekte FIRST, FutureNEM, sISI, 4NEM i SFERA, kao drugo, zahtjev na temelju članka 272. UFEU-a kojim se traži utvrđenje toga da tužitelj Komisiji ne duguje iznos koji se od njega traži, kojim se traži naknada štete koju je tužitelj navodno pretrpio na temelju toga što je Komisija povrijedila ugovorne odredbe, kao i nalaganje Komisiji plaćanja dugovanih iznosa na temelju njegova sudjelovanja u tim projektima, kao treće, zahtjev na temelju članka 268. UFEU-a kojim se traži naknada štete koju je tužitelj pretrpio nakon upisa njegova imena u SRU i, kao četvrto, zahtjev na temelju članka 263. UFEU-a kojim se traži poništenje odluke Komisije C(2015) 5449 final od 28. srpnja 2015. koja se odnosi na povrat ukupnog iznosa od 535 613,20 eura, uvećanog za kamate, koji tužitelj duguje.

      Izreka

               1.

               Predmeti T-45/13 RENV i T-587/15 spajaju se u svrhu donošenja presude.

               2.

               Tužbe se odbijaju.

               3.

               Društvo Rose Vision, SL snosit će vlastite troškove, kao i troškove Europske komisije uključujući, kad je riječ o predmetu T-45/13 RENV, troškove nastale u okviru prvostupanjskog postupka pred Općim sudom u predmetu T-45/13, troškove nastale u žalbenom postupku u predmetu C-224/15 P i troškove nastale u prethodnom postupku.

      (1)  SL C 178, 22. 6. 2013.


title: Predmet C-29/18: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 17. siječnja 2018. uputio Tribunal Superior de Justicia de Galicia (Španjolska) – Cobra Servicios Auxiliares, S. A. protiv FOGASA, José David Sánchez Iglesias i Incatema, S. L.

text:
               23.4.2018

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 142/24

         Zahtjev za prethodnu odluku koji je 17. siječnja 2018. uputio Tribunal Superior de Justicia de Galicia (Španjolska) – Cobra Servicios Auxiliares, S. A. protiv FOGASA, José David Sánchez Iglesias i Incatema, S. L.
   (Predmet C-29/18)
   (2018/C 142/32)
   Jezik postupka: španjolski

      Sud koji je uputio zahtjev

   Tribunal Superior de Justicia de Galicia

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelj: Cobra Servicios Auxiliares, S. A.

      Tuženici: FOGASA, José David Sanchez Iglesias i Incatema, S. L.

      Prethodna pitanja

               1.

               Treba li članak 4. Okvirnog sporazuma o radu na određeno vrijeme, koji je priložen Direktivi Vijeća 1999/70/EZ (1) od 28. lipnja 1999. o Okvirnom sporazumu o radu na određeno vrijeme koji su sklopili ETUC, UNICE i CEEP, tumačiti na način da mu je protivan nacionalni propis koji na temelju iste činjenice (prestanak sporazuma o pružanju usluga između poslodavca i trećeg poduzeća do kojeg je došlo voljom potonjeg) propisuje manju naknadu za prestanak ugovora o obavljanju privremenog zadatka na određeno vrijeme čije trajanje odgovara trajanju navedenog sporazuma o pružanju usluga, nego za prestanak ugovorâ na neodređeno vrijeme usporedivih radnika u okviru kolektivnog otkazivanja opravdanog poslovno uvjetovanim razlozima koji proizlaze iz prestanka navedenog sporazuma o pružanju usluga?

               2.

               U slučaju potvrdnog odgovora, treba li nejednako postupanje prema radnicima na određeno vrijeme i usporedivim radnicima na neodređeno vrijeme u pogledu naknada zbog prestanka ugovora koji je opravdan istim činjeničnim okolnostima, ali se temelji na različitoj zakonskoj osnovi, tumačiti na način da je riječ o diskriminaciji koja je zabranjena člankom 21. Povelje Europske unije o temeljnim pravima i koja povređuje načela jednakog postupanja i nediskriminacije iz članaka 20. i 21. Povelje, koji su dio općih načela prava Unije?

      (1)  (SL L 175, str. 43.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 5., svezak 4., str. 228.)


title: Predmet C-46/17: Presuda Suda (šesto vijeće) od 28. veljače 2018. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Landesarbeitsgericht Bremen – Njemačka) – Hubertus John protiv Freie Hansestadt Bremen (Zahtjev za prethodnu odluku — Socijalna politika — Direktiva 1999/70/EZ — Okvirni sporazum o radu na određeno vrijeme koji su sklopili ETUC, UNICE i CEEP — Uzastopni ugovori o radu na određeno vrijeme — Članak 5. stavak 1. — Mjere za sprečavanje zlouporabe ugovora na određeno vrijeme — Direktiva 2000/78/EZ — Članak 6. stavak 1. — Zabrana diskriminacije na temelju dobi — Nacionalni propis koji dopušta odgodu predviđenog prestanka ugovora o radu navršenjem uobičajene dobi za umirovljenje, do kojeg dolazi isključivo na temelju činjenice da je radnik stekao pravo na starosnu mirovinu)

text:
               23.4.2018

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 142/13

         Presuda Suda (šesto vijeće) od 28. veljače 2018. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Landesarbeitsgericht Bremen – Njemačka) – Hubertus John protiv Freie Hansestadt Bremen
   (Predmet C-46/17) (1)

   ((Zahtjev za prethodnu odluku - Socijalna politika - Direktiva 1999/70/EZ - Okvirni sporazum o radu na određeno vrijeme koji su sklopili ETUC, UNICE i CEEP - Uzastopni ugovori o radu na određeno vrijeme - Članak 5. stavak 1. - Mjere za sprečavanje zlouporabe ugovora na određeno vrijeme - Direktiva 2000/78/EZ - Članak 6. stavak 1. - Zabrana diskriminacije na temelju dobi - Nacionalni propis koji dopušta odgodu predviđenog prestanka ugovora o radu navršenjem uobičajene dobi za umirovljenje, do kojeg dolazi isključivo na temelju činjenice da je radnik stekao pravo na starosnu mirovinu))
   (2018/C 142/17)
   Jezik postupka: njemački

      Sud koji je uputio zahtjev

   Landesarbeitsgericht Bremen

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelj: Hubertus John

      Tuženik: Freie Hansestadt Bremen

      Izreka

               1.

               Članak 2. stavak 2. Direktive Vijeća 2000/78/EZ od 27. studenoga 2000. o uspostavi općeg okvira za jednako postupanje pri zapošljavanju i obavljanju zanimanja treba tumačiti na način da mu se ne protivi nacionalna odredba poput one o kojoj je riječ u glavnom postupku, zato što odgodu dana prestanka aktivnosti radnika koji su navršili zakonsku dob za odlazak u starosnu mirovinu uvjetuje sklapanjem sporazuma s konkretnim poslodavcem na određeno vrijeme.

               2.

               Članak 5. stavak 1. Okvirnog sporazuma o radu na određeno vrijeme, sklopljenog 18. ožujka 1999., koji se nalazi u prilogu Direktivi Vijeća 1999/70/EZ od 28. lipnja 1999. o Okvirnom sporazumu o radu na određeno vrijeme koji su sklopili ETUC, UNICE i CEEP, treba tumačiti na način da mu se ne protivi nacionalna odredba poput one o kojoj je riječ u glavnom postupku, zato što strankama ugovora o radu omogućava, bez dodatnih zahtjeva i vremenski neograničeno, da sporazumno tijekom radnog odnosa odgode, prema potrebi i nekoliko puta, ugovoreni prestanak radnog odnosa zbog navršavanja uobičajene dobi za umirovljenje, do kojeg dolazi isključivo na temelju činjenice da radnik navršavanjem uobičajene dobi za umirovljenje stječe pravo na starosnu mirovinu.

      (1)  SL C 144, 8. 5. 2017.


title: Predmet C-30/18: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 17. siječnja 2018. uputio Tribunal Superior de Justicia de Galicia (Španjolska) – Cobra Servicios Auxiliares, S. A. protiv José Ramón Fiuza Asorey i Incatema, S. L.

text:
               23.4.2018

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 142/25

         Zahtjev za prethodnu odluku koji je 17. siječnja 2018. uputio Tribunal Superior de Justicia de Galicia (Španjolska) – Cobra Servicios Auxiliares, S. A. protiv José Ramón Fiuza Asorey i Incatema, S. L.
   (Predmet C-30/18)
   (2018/C 142/33)
   Jezik postupka: španjolski

      Sud koji je uputio zahtjev

   Tribunal Superior de Justicia de Galicia

      Stranke glavnog postupka

      Žalitelj: Cobra Servicios Auxiliares, S. A.

      Protustranke: José Ramón Fiuza Asorey i Incatema, S. L.

      Prethodna pitanja

               1.

               Treba li članak 4. Okvirnog sporazuma o radu na određeno vrijeme, koji je priložen Direktivi Vijeća 1999/70/EZ (1) od 28. lipnja 1999. o Okvirnom sporazumu o radu na određeno vrijeme koji su sklopili ETUC, UNICE i CEEP, tumačiti na način da mu je protivan nacionalni propis koji na temelju iste činjenice (prestanak sporazuma o pružanju usluga između poslodavca i trećeg poduzeća do kojeg je došlo voljom potonjeg) propisuje manju naknadu za prestanak ugovora o obavljanju privremenog zadatka na određeno vrijeme čije trajanje odgovara trajanju navedenog sporazuma o pružanju usluga, nego za prestanak ugovorâ na neodređeno vrijeme usporedivih radnika u okviru kolektivnog otkazivanja opravdanog poslovno uvjetovanim razlozima koji proizlaze iz prestanka navedenog sporazuma o pružanju usluga?

               2.

               U slučaju potvrdnog odgovora, treba li nejednako postupanje prema radnicima na određeno vrijeme i usporedivim radnicima na neodređeno vrijeme u pogledu naknada zbog prestanka ugovora koji je opravdan istim činjeničnim okolnostima, ali se temelji na različitoj zakonskoj osnovi, tumačiti na način da je riječ o diskriminaciji koja je zabranjena člankom 21. Povelje Europske unije o temeljnim pravima i koja povređuje načela jednakog postupanja i nediskriminacije iz članaka 20. i 21. Povelje, koji su dio općih načela prava Unije?

      (1)  (SL L 175, str. 43.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 5., svezak 4., str. 228.)


title: Predmet T-292/15: Presuda Općeg suda od 28. veljače 2018. – Vakakis kai Synergates protiv Komisije („Izvanugovorna odgovornost — Javna nabava usluga — Postupak javne nabave — Dopuštenost — Zlouporaba postupka — Sukob interesa — Obveza dužne pažnje — Gubitak prilike”)

text:
               23.4.2018

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 142/40

         Presuda Općeg suda od 28. veljače 2018. – Vakakis kai Synergates protiv Komisije
   (Predmet T-292/15) (1)

   ((„Izvanugovorna odgovornost - Javna nabava usluga - Postupak javne nabave - Dopuštenost - Zlouporaba postupka - Sukob interesa - Obveza dužne pažnje - Gubitak prilike”))
   (2018/C 142/51)
   Jezik postupka: engleski

      Stranke

      Tužitelj: Vakakis kai Synergates – Symvouloi gia Agrotiki Anaptixi AE Meleton, bivši Vakakis International – Symvouloi gia Agrotiki Anaptixi AE (Atena, Grčka) (zastupnici: B. O'Connor, solicitor, S. Gubel i E. Bertolotto, odvjetnici)

      Tuženik: Europska komisija (zastupnici: u početku F. Erlbacher i E. Georgieva, zatim E. Georgieva i L. Baumgart, agenti)

      Predmet

   Zahtjev koji se temelji na članku 268. UFEU-a i kojim se traži naknada štete koju je tužitelj navodno pretrpio zbog nepravilnosti koje je Komisija počinila u okviru postupka javne nabave „Jačanje sustava sigurnosti hrane u Albaniji” (EuropeAid/129820/C/SER/AL)

      Izreka

               1.

               Europska unija dužna je nadoknaditi štetu koja je društvu Vakakis kai Synergates – Symvouloi gia Agrotiki Anaptixi AE Meleton nastala na ime gubitka prilike da mu se dodijeli ugovor „Jačanje sustava sigurnosti hrane u Albaniji” (EuropeAid/129820/C/SER/AL) i na ime troškova i izdataka koje je imalo zbog sudjelovanja u tom postupku javne nabave.

               2.

               Iznos naknade štete iz točke 1. izreke uvećat će se za zatezne kamate počevši od objave ove presude do potpunog namirenja, i to po stopi koju odredi Europska središnja banka (ESB) za svoje glavne operacije refinanciranja uvećanoj za dva postotna boda.

               3.

               Tužba se u preostalom dijelu odbija.

               4.

               Stranke će u roku od tri mjeseca od objave presude obavijestiti Opći sud o sporazumno utvrđenoj visini iznosa naknade štete.

               5.

               Ako se ne sporazumiju, stranke će u istom roku Opći sud obavijestiti o visini svojih zahtjeva.

               6.

               O troškovima će se odlučiti naknadno.

      (1)  SL C 294, 7. 9. 2015.


title: Predmet C-38/18: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 19. siječnja 2018. uputio Tribunale di Bari (Italija) – Kazneni postupak protiv Massima Gambina i Shpetima Hyke

text:
               23.4.2018

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 142/25

         Zahtjev za prethodnu odluku koji je 19. siječnja 2018. uputio Tribunale di Bari (Italija) – Kazneni postupak protiv Massima Gambina i Shpetima Hyke
   (Predmet C-38/18)
   (2018/C 142/34)
   Jezik postupka: talijanski

      Sud koji je uputio zahtjev

   Tribunale di Bari

      Optuženici

   Massimo Gambino, Shpetim Hyka

      Prethodno pitanje

   Treba li članak 16., članak 18. i članak 20. točku (b) Direktive 2012/29/EU (1) tumačiti na način da im se protivi to što se mora ponovno provesti saslušanje oštećenika pred izmijenjenim sastavom suda kad jedna od stranka u postupku u smislu članka 511. stavka 2. i članka 525. stavka 2. Zakonika o kaznenom postupku (kako ih ustaljeno tumači sudska praksa sudova koji ispituju zakonitost primjene propisa) odbija dati suglasnost za čitanje zapisnika iskaza koje je oštećenik već ranije dao u skladu s načelom kontradiktornosti drugom sucu u istom postupku?

      (1)  Direttiva 2012/29/UE del Parlamento europeo e del Consiglio, del 25 ottobre 2012, che istituisce norme minime in materia di diritti, assistenza e protezione delle vittime di reato e che sostituisce la decisione quadro 2001/220/GAI (SL L 315, str. 57).


title: Predmet T-127/18: Tužba podnesena 28. veljače 2018. – Cortina i FLA Europe protiv Komisije

text:
               23.4.2018

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 142/66

         Tužba podnesena 28. veljače 2018. – Cortina i FLA Europe protiv Komisije
   (Predmet T-127/18)
   (2018/C 142/84)
   Jezik postupka: nizozemski

      Stranke

      Tužitelji: Cortina (Oudenaarde, Belgija) i FLA Europe (Oudenaarde) (zastupnici: S. De Knop, B. Natens i A. Willems, odvjetnici)

      Tuženik: Europska komisija

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelji od Općeg suda zahtijevaju da:

               —

               utvrdi da je tužba dopuštena;

               —

               poništi Provedbenu Uredbu Komisije (EU) 2017/2232 od 4. prosinca 2017. o ponovnom uvođenju konačne antidampinške pristojbe i konačnoj naplati privremene pristojbe uvedene na uvoz određene obuće s gornjim dijelom od kože podrijetlom iz Narodne Republike Kine i Vijetnama koju proizvode određeni proizvođači izvoznici u Narodnoj Republici Kini i Vijetnamu te o provedbi presude Suda u spojenim predmetima C-659/13 i C-34/14;

               —

               naloži Komisiji snošenje troškova.

      Tužbeni razlozi i glavni argumenti

   U prilog osnovanosti tužbe tužitelj ističe tri tužbena razloga.

               1.

               Povreda članka 5. stavka 1. i 2. UEU-a zbog toga što za pobijanu uredbu na postoji pravna osnova. Podredno, tužitelji navode povredu načela institucionalne ravnoteže u smislu članka 13. stavka 2. UEU-a.

               2.

               Povreda članka 266. UFEU-a zbog toga što nisu poduzete mjere za provedbu presude od 4. veljače 2016., C&J Clark International (C-659/13 i C-34/14, EU:C:2016:74).

               3.

               Povreda članka 5. stavka 1. i 4. UEU-a zbog toga što je donesen pravni akt koji prelazi ono što je potrebno za ostvarenje njegova cilja.


title: Predmet T-133/18: Tužba podnesena 22. veljače 2018. – IQ Group Holdings Berhad protiv EUIPO-a – Krinner Innovation (Lumiqs)

text:
               23.4.2018

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 142/66

         Tužba podnesena 22. veljače 2018. – IQ Group Holdings Berhad protiv EUIPO-a – Krinner Innovation (Lumiqs)
   (Predmet T-133/18)
   (2018/C 142/85)
   Jezik na kojem je tužba podnesena: engleski

      Stranke

      Tužitelj: IQ Group Holdings Berhad (Heckmondwike, Ujedinjena Kraljevina) (zastupnik: S. Carter, odvjetnik)

      Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO)

      Druga stranka pred žalbenim vijećem: Krinner Innovation GmbH (Straßkirchen, Njemačka)

      Podaci o postupku pred EUIPO-om

      Podnositelj prijave spornog žiga: tužitelj

      Predmetni sporni žig: međunarodna registracija u kojoj je naznačena Europska unija u odnosu na figurativni žig Lumiqs – Međunarodna registracija u kojoj je naznačena Europska unija br. 1 220 053

      Postupak pred EUIPO-om: postupak povodom prigovora

      Pobijana odluka: odluka prvog žalbenog vijeća EUIPO-a od 12. prosinca 2017. u predmetu R 983/2017-1.

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

               —

               poništi pobijanu odluku;

               —

               dopusti registraciju spornih proizvoda onako kako su izmijenjeni;

               —

               naloži EUIPO-u snošenje tužiteljevih troškova u vezi s ovom tužbom.

      Tužbeni razlog

               —

               povreda članka 8. stavka 1. točke (b) Uredbe br. 2017/1001.


title: Predmet T-134/18: Tužba podnesena 1. ožujka 2018. – Monster Energy protiv EUIPO-a – Nordbrand Nordhausen (BALLER’S PUNCH)

text:
               23.4.2018

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 142/67

         Tužba podnesena 1. ožujka 2018. – Monster Energy protiv EUIPO-a – Nordbrand Nordhausen (BALLER’S PUNCH)
   (Predmet T-134/18)
   (2018/C 142/86)
   Jezik na kojem je tužba podnesena: engleski

      Stranke

      Tužitelj: Monster Energy Company (Corona, Kalifornija, Sjedinjene Američke Države) (zastupnik: P. Brownlow, solicitor)

      Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO)

      Druga stranka pred žalbenim vijećem: Nordbrand Nordhausen GmbH (Nordhausen, Njemačka)

      Podaci o postupku pred EUIPO-om

      Podnositelj prijave spornog žiga: tužitelj

      Predmetni sporni žig: verbalni žig Europske unije BALLER’S PUNCH – Prijava za registraciju br. 14 823 306

      Postupak pred EUIPO-om: postupak povodom prigovora

      Pobijana odluka: odluka prvog žalbenog vijeća EUIPO-a od 12. prosinca 2017. u predmetu R 998/2017-1

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

               —

               poništi pobijanu odluku;

               —

               poništi odluku Odjela za prigovore od 13. ožujka 2017. u postupku povodom prigovora B002643172;

               —

               registrira sporni žig za sve proizvode obuhvaćene prijavom;

               —

               naloži EUIPO-u snošenje vlastitih i tužiteljevih troškova.

      Tužbeni razlog

               —

               povreda članka 8. stavka 1. točke (b) Uredbe br. 2017/1001.


title: Predmet T-157/18: Tužba podnesena 28. veljače 2018. – Caprice Schuhproduktion protiv Komisije

text:
               23.4.2018

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 142/69

         Tužba podnesena 28. veljače 2018. – Caprice Schuhproduktion protiv Komisije
   (Predmet T-157/18)
   (2018/C 142/88)
   Jezik postupka: nizozemski

      Stranke

      Tužitelj: Caprice Schuhproduktion GmbH & Co. KG (Pirmasens, Njemačka) (zastupnici: S. De Knop, B. Natens i A. Willems, odvjetnici)

      Tuženik: Europska komisija

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

               —

               utvrdi da je tužba dopuštena;

               —

               poništi Provedbenu Uredbu Komisije (EU) 2017/2232 od 4. prosinca 2017. o ponovnom uvođenju konačne antidampinške pristojbe i konačnoj naplati privremene pristojbe uvedene na uvoz određene obuće s gornjim dijelom od kože podrijetlom iz Narodne Republike Kine i Vijetnama koju proizvode određeni proizvođači izvoznici u Narodnoj Republici Kini i Vijetnamu te o provedbi presude Suda u spojenim predmetima C-659/13 i C-34/14;

               —

               naloži Komisiji snošenje troškova.

      Tužbeni razlozi i glavni argumenti

   U prilog osnovanosti tužbe tužitelj ističe tri tužbena razloga. Navedeni tužbeni razlozi istovjetni su onima u predmetu Cortina i FLA protiv Komisije (T-127/18).


title: Predmet C-560/17 P: Žalba koju je 22. rujna 2017. podnio Mediaexpert sp. z o.o. protiv presude Općeg suda (šesto vijeće) od 20. srpnja 2017. u predmetu T-780/16: Mediaexpert protiv EUIPO-a

text:
               30.4.2018

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 152/2

         Žalba koju je 22. rujna 2017. podnio Mediaexpert sp. z o.o. protiv presude Općeg suda (šesto vijeće) od 20. srpnja 2017. u predmetu T-780/16: Mediaexpert protiv EUIPO-a
   (Predmet C-560/17 P)
   (2018/C 152/02)
   Jezik postupka: engleski

      Stranke

      Žalitelj: Mediaexpert sp. z o.o. (zastupnik: J. Aftyka, radca prawny)

      Druga stranka u postupku: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO)
   Žalba je rješenjem Suda (osmo vijeće) od 13. ožujka 2017. proglašena nedopuštenom.


title: Predmet T-130/18: Tužba podnesena 27. veljače 2018. – adidas International Trading i drugi protiv Komisije

text:
               30.4.2018

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 152/47

         Tužba podnesena 27. veljače 2018. – adidas International Trading i drugi protiv Komisije
   (Predmet T-130/18)
   (2018/C 152/57)
   Jezik postupka: engleski

      Stranke

      Tužitelji: adidas International Trading BV (Amsterdam, Nizozemska) i drugih 27 stranaka (zastupnici: E. Vermulst and J. Cornelis, odvjetnici)

      Tuženik: Europska komisija

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelji od Općeg suda zahtijevaju da:

               —

               poništi Provedbenu uredbu Komisije (EU) 2017/2232 оd 4. prosinca 2017. o ponovnom uvođenju konačne antidampinške pristojbe i konačnoj naplati privremene pristojbe uvedene na uvoz određene obuće s gornjim dijelom od kože podrijetlom iz Narodne Republike Kine i Vijetnama koju proizvode određeni proizvođači izvoznici u Narodnoj Republici Kini i Vijetnamu te o provedbi presude Suda u spojenim predmetima C-659/13 i C-34/14 (SL 2017., L 319, str. 30.) i

               —

               naloži Komisiji snošenje troškova.

      Tužbeni razlozi i glavni argumenti

   U prilog osnovanosti tužbe tužitelj ističe pet tužbenih razloga.

               1.

               Prvi tužbeni razlog, koji se temelji na tvrdnji da Komisija nije bila pravno nadležna za donošenje Provedbene uredbe Komisije (EU) 2017/2232 (1).

               2.

               Drugi tužbeni razlog, koji se temelji na tvrdnji da ponovno otvaranje okončanog postupka o obući i retroaktivno uvođenje istekle antidampinške pristojbe Provedbenom uredbom Komisije (EU) 2017/2232:

                           —

                           nema pravnu osnovu, temelji se na očitoj pogrešci u primjeni članka 266. UFEU-a i Uredbe (EU) br. 2016/1036 (2) te je protivno članku 9. stavku 4 Uredbe (EU) br. 2016/1036;

                           —

                           nije u skladu s načelima zaštite legitimnih očekivanja, pravne sigurnosti i zabrane retroaktivnosti u odnosu na tužitelje; i

                           —

                           temelji se na pogrešnoj primjeni članka 266. UFEU-a i Komisijinoj zlouporabi ovlasti te je protivno članku 5. stavku 4. UEU-a.

               3.

               Treći tužbeni razlog, koji se temelji na tvrdnji da retroaktivno uvođenje antidampinške pristojbe u odnosu na dobavljače tužiteljâ, čime se sprečava povrat pristojbi tužiteljima, krši načelo nediskriminacije.

               4.

               Četvrti tužbeni razlog, koji se temelji na tvrdnji da je Europska komisija zlouporabila svoju ovlast ocjene zahtjevâ za tretman tržišnoga gospodarstva te za pojedinačni tretman te da je povrijedila načelo nediskriminacije.

               5.

               Peti tužbeni razlog, koji se temelji na tvrdnji da se Komisijina utvrđenja u odnosu na društva navedena u popisu u Prilozima III. i VI. Provedbenoj uredbi Komisije (EU) 2017/2232 i odluka o odbijanju zahtjeva za povrat antidampinških pristojbi u pogledu uvoza od tih društava temelje na očitoj pogrešci u ocjeni i na pogrešnoj primjeni članka 266. UFEU-a te se njima povređuje obveza dužne pažnje i dobre uprave.

      (1)  Provedbena uredba Komisije (EU) 2017/2232 оd 4. prosinca 2017. o ponovnom uvođenju konačne antidampinške pristojbe i konačnoj naplati privremene pristojbe uvedene na uvoz određene obuće s gornjim dijelom od kože podrijetlom iz Narodne Republike Kine i Vijetnama koju proizvode određeni proizvođači izvoznici u Narodnoj Republici Kini i Vijetnamu te o provedbi presude Suda u spojenim predmetima C-659/13 i C-34/14 (SL 2017., L 319, str. 30.)

      (2)  Uredba (EU) 2016/1036 Europskog parlamenta i Vijeća od 8. lipnja 2016. o zaštiti od dampinškog uvoza iz zemalja koje nisu članice Europske unije (SL 2016., L 176, str. 21.)


title: Predmet T-131/18: Tužba podnesena 28. veljače 2018. – Deichmann protiv Komisije

text:
               30.4.2018

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 152/48

         Tužba podnesena 28. veljače 2018. – Deichmann protiv Komisije
   (Predmet T-131/18)
   (2018/C 152/58)
   Jezik postupka: engleski

      Stranke

      Tužitelj: Deichmann SE (Essen, Njemačka) (zastupnici: S. De Knop, B. Natens, A. Willems i C. Zimmermann, odvjetnici)

      Tuženik: Europska komisija

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

               —

               proglasi tužbu nedopuštenom;

               —

               poništi Provedbenu uredbu Komisije (EU) 2017/2232 od 4. prosinca 2017. o ponovnom uvođenju konačne antidampinške pristojbe i konačnoj naplati privremene pristojbe uvedene na uvoz određene obuće s gornjim dijelom od kože podrijetlom iz Narodne Republike Kine i Vijetnama koju proizvode određeni proizvođači izvoznici u Narodnoj Republici Kini i Vijetnamu te o provedbi presude Suda u spojenim predmetima C-659/13 i C-34/14 (SL 2017., L 319, str. 30.); i

               —

               naloži Komisiji snošenje troškova.

      Tužbeni razlozi i glavni argumenti

   U prilog osnovanosti tužbe tužitelj ističe pet tužbenih razloga.

               1.

               Prvi tužbeni razlog, koji se temelji na tvrdnji da je, s obzirom na to da nema valjanu pravnu osnovu, Provedbena uredba Komisije (EU) 2017/2232 (1) protivna načelu dodjeljivanja ovlasti iz članka 5. stavaka 1. i 2. UEU-a te, u svakom slučaju, načelu institucionalne ravnoteže iz članka 13. stavka 2. UEU-a.

               2.

               Drugi tužbeni razlog, koji se temelji na tvrdnji da je Provedbena uredba Komisije (EU) 2017/2232 protivna članku 266. UFEU-a jer se njome ne poduzimaju mjere potrebne za provedbu presude Suda u spojenim predmetima C-659/13 i C-34/14, C&J Clark International.

               3.

               Treći tužbeni razlog, koji se temelji na tvrdnji da je Provedbena uredba Komisije (EU) 2017/2232 protivna članku 1. stavku 1. i članku 10. stavku 1. Uredbe (EU) 2016/1036 (2) te načelu pravne sigurnosti (zabrane retroaktivnosti) jer se njome uvodi antidampinška pristojba na uvoz obuće „koji je ostvaren tijekom razdoblja primjene Uredbe Vijeća (EZ) br. 1472/2006 (3) i Provedbene uredbe Vijeća (EU) br. 1294/2009 (4)”.

               4.

               Četvrti tužbeni razlog, koji se temelji na tvrdnji da je Provedbena uredba Komisije (EU) 2017/2232 protivna članku 21. Uredbe (EU) 2016/1036 jer se njome uvodi antidampinška pristojba a da nije provedena nova ocjena interesa Unije; u svakom slučaju, bilo bi očito pogrešno zaključiti da je uvođenje antidampinške pristojbe bilo u interesu Unije.

               5.

               Peti tužbeni razlog, koji se temelji na tvrdnji je Provedbena uredba Komisije (EU) 2017/2232 protivna članku 5. stavcima 1. i 4. UEU-a jer se njome donosi akt koji prekoračuje ono što je nužno za postizanje njegova cilja.

      (1)  Provedbena uredba Komisije (EU) 2017/2232 od 4. prosinca 2017. o ponovnom uvođenju konačne antidampinške pristojbe i konačnoj naplati privremene pristojbe uvedene na uvoz određene obuće s gornjim dijelom od kože podrijetlom iz Narodne Republike Kine i Vijetnama koju proizvode određeni proizvođači izvoznici u Narodnoj Republici Kini i Vijetnamu te o provedbi presude Suda u spojenim predmetima C-659/13 i C-34/14 (SL 2017., L 319, str. 30.)

      (2)  Uredba (EU) 2016/1036 Europskog parlamenta i Vijeća od 8. lipnja 2016. o zaštiti od dampinškog uvoza iz zemalja koje nisu članice Europske unije (SL 2016., L 176, str. 21.)

      (3)  Uredba Vijeća (EZ) br. 1472/2006 od 5. listopada 2006. o uvođenju konačne antidampinške pristojbe i konačnoj naplati privremene pristojbe uvedene na uvoz određene obuće s gornjištima od kože podrijetlom iz Narodne Republike Kine i Vijetnama (SL 2006., L 275, str. 1) (neslužbeni prijevod)

      (4)  Provedbena Uredba Vijeća (EU) br. 1294/2009 od 22. prosinca 2009. o uvođenju konačne antidampinške pristojbe na uvoz određene obuće s gornjim dijelom od kože podrijetlom iz Vijetnama i podrijetlom iz Narodne Republike Kine, kako je proširena na uvoz određene obuće s gornjištima od kože koja se otprema iz Posebnog upravnog područja Makaa, bez obzira na to je li prijavljena kao proizvod koji se otprema podrijetlom iz Posebnog upravnog područja Makaa ili nije, nakon revizije zbog isteka mjera prema članku 11. stavku 2. Uredbe Vijeća (EZ) br. 384/96 (SL 2009., L 352, str. 1.) (neslužbeni prijevod)


title: Predmet T-132/18: Tužba podnesena 28. veljače 2018. – Roland protiv Komisije

text:
               30.4.2018

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 152/49

         Tužba podnesena 28. veljače 2018. – Roland protiv Komisije
   (Predmet T-132/18)
   (2018/C 152/59)
   Jezik postupka: engleski

      Stranke

      Tužitelj: Roland SE (Essen, Njemačka) (zastupnici: S. De Knop, A. Willems i C. Zimmermann, odvjetnici)

      Tuženik: Europska komisija

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

               —

               proglasi tužbu nedopuštenom;

               —

               poništi Provedbenu uredbu Komisije (EU) 2017/2232 od 4. prosinca 2017. o ponovnom uvođenju konačne antidampinške pristojbe i konačnoj naplati privremene pristojbe uvedene na uvoz određene obuće s gornjim dijelom od kože podrijetlom iz Narodne Republike Kine i Vijetnama koju proizvode određeni proizvođači izvoznici u Narodnoj Republici Kini i Vijetnamu te o provedbi presude Suda u spojenim predmetima C-659/13 i C-34/14 (SL 2017., L 319, str. 30.); i

               —

               naloži Komisiji snošenje troškova.

      Tužbeni razlozi i glavni argumenti

   U prilog osnovanosti tužbe tužitelj ističe pet tužbenih razloga.

               1.

               Prvi tužbeni razlog, koji se temelji na tvrdnji da je, s obzirom na to da nema valjanu pravnu osnovu, Provedbena uredba Komisije (EU) 2017/2232 (1) protivna načelu dodjeljivanja ovlasti iz članka 5. stavaka 1. i 2. UEU-a te, u svakom slučaju, načelu institucionalne ravnoteže iz članka 13. stavka 2. UEU-a.

               2.

               Drugi tužbeni razlog, koji se temelji na tvrdnji da je Provedbena uredba Komisije (EU) 2017/2232 protivna članku 266. UFEU-a jer se njome ne poduzimaju mjere potrebne za provedbu presude Suda u spojenim predmetima C-659/13 i C-34/14, C&J Clark International.

               3.

               Treći tužbeni razlog, koji se temelji na tvrdnji da je Provedbena uredba Komisije (EU) 2017/2232 protivna članku 1. stavku 1. i članku 10. stavku 1. Uredbe (EU) 2016/1036 (2) te načelu pravne sigurnosti (zabrane retroaktivnosti) jer se njome uvodi antidampinška pristojba na uvoz obuće „koji je ostvaren tijekom razdoblja primjene Uredbe Vijeća (EZ) br. 1472/2006 (3) i Provedbene uredbe Vijeća (EU) br. 1294/2009 (4)”.

               4.

               Četvrti tužbeni razlog, koji se temelji na tvrdnji da je Provedbena uredba Komisije (EU) 2017/2232 protivna članku 21. Uredbe (EU) 2016/1036 jer se njome uvodi antidampinška pristojba a da nije provedena nova ocjena interesa Unije; u svakom slučaju, bilo bi očito pogrešno zaključiti da je uvođenje antidampinške pristojbe bilo u interesu Unije.

               5.

               Peti tužbeni razlog koji se temelji na tvrdnji je Provedbena uredba Komisije (EU) 2017/2232 protivna članku 5. stavcima 1. i 4. UEU-a jer se njome donosi akt koji prekoračuje ono što je nužno za postizanje njegova cilja.

      (1)  Provedbena uredba Komisije (EU) 2017/2232 od 4. prosinca 2017. o ponovnom uvođenju konačne antidampinške pristojbe i konačnoj naplati privremene pristojbe uvedene na uvoz određene obuće s gornjim dijelom od kože podrijetlom iz Narodne Republike Kine i Vijetnama koju proizvode određeni proizvođači izvoznici u Narodnoj Republici Kini i Vijetnamu te o provedbi presude Suda u spojenim predmetima C-659/13 i C-34/14 (SL 2017., L 319, str. 30.).

      (2)  Uredba (EU) 2016/1036 Europskog parlamenta i Vijeća od 8. lipnja 2016. o zaštiti od dampinškog uvoza iz zemalja koje nisu članice Europske unije (SL 2016., L 176, str. 21.).

      (3)  Uredba Vijeća (EZ) br. 1472/2006 od 5. listopada 2006. o uvođenju konačne antidampinške pristojbe i konačnoj naplati privremene pristojbe uvedene na uvoz određene obuće s gornjištima od kože podrijetlom iz Narodne Republike Kine i Vijetnama (SL 2006., L 275, str. 1) (neslužbeni prijevod)

      (4)  Provedbena Uredba Vijeća (EU) br. 1294/2009 od 22. prosinca 2009. o uvođenju konačne antidampinške pristojbe na uvoz određene obuće s gornjim dijelom od kože podrijetlom iz Vijetnama i podrijetlom iz Narodne Republike Kine, kako je proširena na uvoz određene obuće s gornjištima od kože koja se otprema iz Posebnog upravnog područja Makaa, bez obzira na to je li prijavljena kao proizvod koji se otprema podrijetlom iz Posebnog upravnog područja Makaa ili nije, nakon revizije zbog isteka mjera prema članku 11. stavku 2. Uredbe Vijeća (EZ) br. 384/96 (SL 2009., L 352, str. 1.) (neslužbeni prijevod)


title: Predmet T-263/17: Rješenje Općeg suda od 27. veljače 2018. – SD protiv EIGE-a „Javna služba — Privremeno osoblje — Ugovor na određeno vrijeme — Odluka o neproduljenju ugovora — Zahtjev za produljenje koji ima isti predmet kao i žalba u smislu članka 90. stavka 2. Pravilnika o osoblju — Nedopuštenost”

text:
               30.4.2018

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 152/36

         Rješenje Općeg suda od 27. veljače 2018. – SD protiv EIGE-a
   (Predmet T-263/17) (1)

   („Javna služba - Privremeno osoblje - Ugovor na određeno vrijeme - Odluka o neproduljenju ugovora - Zahtjev za produljenje koji ima isti predmet kao i žalba u smislu članka 90. stavka 2. Pravilnika o osoblju - Nedopuštenost”)
   (2018/C 152/46)
   Jezik postupka: engleski

      Stranke

      Tužitelj: SD (zastupnici: L. Levi i A. Blot, odvjetnici)

      Tuženik: Europski institut za ravnopravnost spolova (zastupnici: V. Langbakk, agent, uz asistenciju B. Wägenbaur, odvjetnika)

      Predmet

   Zahtjev koji se temelji na članku 270. UFEU-a i kojim se traži, s jedne strane, poništenje prešutne odluke EIGE-a od 26. kolovoza 2016. kojom se odbija tužiteljev zahtjev od 26. travnja 2016. za drugo produljenje njegova ugovora o radu i, u slučaju potrebe, poništenje odluke EIGE-a od 20. siječnja 2017. kojom se odbija tužiteljeva žalba od 3. listopada 2016. protiv prešutne odluke od 26. kolovoza 2016. i, s druge strane, naknada štete koju je tužitelj navodno pretrpio zbog tih odluka.

      Izreka

               1.

               Tužba se odbacuje kao nedopuštena.

               2.

               SD-u se nalaže snošenje vlastitih troškova, kao i troškova Europskog instituta za ravnopravnost spolova (EIGE).

      (1)  SL C 239, 24. 7. 2017.


title: Predmet C-85/18: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 8. veljače 2018. uputila Judecătoria Oradea (Rumunjska) – CV protiv DU

text:
               30.4.2018

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 152/14

         Zahtjev za prethodnu odluku koji je 8. veljače 2018. uputila Judecătoria Oradea (Rumunjska) – CV protiv DU
   (Predmet C-85/18)
   (2018/C 152/15)
   Jezik postupka: rumunjski

      Sud koji je uputio zahtjev

   Judecătoria Oradea

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelj: CV

      Tuženik: DU

      Prethodna pitanja

               1.

               Treba li pojam uobičajenog boravišta djeteta, u smislu članka 8. stavka 1. Uredbe br. 2201/2003 (1) tumačiti na način da to uobičajeno boravište odgovara mjestu u kojem dijete ostvaruje određen stupanj integracije u društvenu i obiteljsku okolinu, neovisno o činjenici da je, nakon što se dijete s ocem preselilo na državno područje države u kojoj se maloljetnik integrirao u društvenu i obiteljsku okolinu, donesena sudska odluka u drugoj državi članici? Ili je u tom slučaju potrebno primijeniti odredbe članka 13. Uredbe br. 2201/2003 kojima se određuje nadležnost na temelju nazočnosti djeteta?

               2.

               Je li činjenica da maloljetnik ima državljanstvo države članice u kojoj se nastanio sa svojim ocem relevantna za utvrđivanje uobičajenog boravišta ako njegovi roditelji imaju samo rumunjsko državljanstvo?

      (1)  Uredba Vijeća br. 2[2]01/2003 od 27. studenoga 2003. o nadležnosti, priznavanju i izvršenju sudskih odluka u bračnim sporovima i u stvarima povezanim s roditeljskom odgovornošću, kojom se stavlja izvan snage Uredba (EZ) br. 1347/2000 (SL 2003. L 338, str. 1.) (SL, poglavlje 19., svezak 3., str. 133.)


title: Predmet T-507/15: Presuda Općeg suda od 15. ožujka 2018. – Poljska protiv Komisije („EFJP — Troškovi isključeni iz financiranja — Uredba (EZ) br. 2200/96, Direktiva 2002/55/EZ, uredbe (EZ) br. 1432/2003, (EZ) br. 1433/2003, (EZ) br. 1290/2005, (EZ) br. 885/2006, (EZ) br. 1182/2007, (EZ) br. 1234/2007, (EZ) br. 1580/2007 i (EU) br. 1306/2013 — Izdaci koje je učinila Poljska — Opasnost za EFJP — Provjere na terenu — Kriteriji priznavanja organizacije proizvođača — Razlike u jezičnim verzijama — Financijski ispravak”)

text:
               30.4.2018

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 152/25

         Presuda Općeg suda od 15. ožujka 2018. – Poljska protiv Komisije
   (Predmet T-507/15) (1)

   ((„EFJP - Troškovi isključeni iz financiranja - Uredba (EZ) br. 2200/96, Direktiva 2002/55/EZ, uredbe (EZ) br. 1432/2003, (EZ) br. 1433/2003, (EZ) br. 1290/2005, (EZ) br. 885/2006, (EZ) br. 1182/2007, (EZ) br. 1234/2007, (EZ) br. 1580/2007 i (EU) br. 1306/2013 - Izdaci koje je učinila Poljska - Opasnost za EFJP - Provjere na terenu - Kriteriji priznavanja organizacije proizvođača - Razlike u jezičnim verzijama - Financijski ispravak”))
   (2018/C 152/29)
   Jezik postupka: poljski

      Stranke

      Tužitelj: Republika Poljska (zastupnici: B. Majczyna, K. Straś, M. Pawlicka et B. Paziewska, agenti)

      Tuženik: Europska komisija (zastupnici: D. Triantafyllou i A. Stobiecka-Kuik, agenti)

      Predmet

   Zahtjev na temelju članka 263. UFEU-a kojim se traži djelomično poništenje Provedbene odluke Komisije (EU) 2015/1119 оd 22. lipnja 2015. o isključenju iz financiranja Europske unije određenih izdataka nastalih za države članice u okviru Europskog fonda za jamstva u poljoprivredi (EFJP) i Europskog poljoprivrednog fonda za ruralni razvoj (EPFRR) (SL 2015., L 182, str. 39.).

      Izreka

               1.

               Tužba se odbija.

               2.

               Nalaže se Republici Poljskoj snošenje troškova.

      (1)  SL C 354, 26. 10. 2015.


title: Predmet T-84/18: Tužba podnesena 15. veljače 2018. – VG protiv Komisije

text:
               30.4.2018

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 152/37

         Tužba podnesena 15. veljače 2018. – VG protiv Komisije
   (Predmet T-84/18)
   (2018/C 152/47)
   Jezik postupka: engleski

      Stranke

      Tužitelj: VG (zastupnici: G. Pandey i V. Villante, odvjetnici)

      Tuženik: Europska komisija

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

               —

               najprije, u mjeri u kojoj je to prikladno, proglasi članak 90. Pravilnika o osoblju ništavim i neprimjenjivim u ovom postupku na temelju članka 270. Ugovora o funkcioniranju Europske unije;

               —

               kao prvo, poništi odluku Europskog ureda za odabir osoblja (EPSO) od 30. listopada 2017. kojom je odbijena tužiteljeva žalba podnesena 31. srpnja 2017.;

               —

               kao drugo, poništi odluku EPSO-a od 19. travnja 2017. kojom je odbijen zahtjev za preispitivanje odluke EPSO-a/povjerenstva za odabir da mu se ne odobri sudjelovanje u slijedećoj fazi natječaja;

               —

               kao treće, poništi odluku od 6. veljače 2017. na EPSO-ovu internetskom računu da se tužitelja ne uključi u nacrt popisa kandidata odabranih za potrebe natječaja EPSO/AD/323/16;

               —

               kao četvrto, poništi Obavijest o natječaju EPSO/AD/323/16, objavljenu 26. svibnja 2016. (1);

               —

               naposljetku, u cijelosti poništi nacrt popisa dužnosnika odabranih za sudjelovanje na gore navedenom natječaju;

               —

               dodijeli tužitelju naknadu štete u iznosu od 50 000 eura;

               —

               naloži tuženiku snošenje troškova.

      Tužbeni razlozi i glavni argumenti

   U prilog osnovanosti tužbe tužitelj ističe tri tužbena razloga.

               1.

               Prvi tužbeni razlog, koji se temelji na očitoj pogrešci EPSO-a/povjerenstva za odabir u ocjeni tužiteljeva profesionalnog iskustva i povredi Priloga III. predmetnoj Obavijesti o natječaju, u kojem se detaljno navodi zahtijevano profesionalno iskustvo.

               2.

               Drugi tužbeni razlog, koji se temelji na povredi članka 41. Povelje Europske unije o temeljnim pravima i tužiteljeva prava na saslušanje, kao i povredi obveze obrazlaganja i članka 296. Ugovora o funkcioniranju Europske unije.

               3.

               Treći tužbeni razlog, koji se temelji na povredi članaka 1., 2., 3. i 4. Uredbe br. 1/58 (2), članka 1. točke (d) i članka 28. Pravilnika o osoblju te članka 1. stavka 1. točke (f) Priloga III. navedenom pravilniku, kao i povredi načela jednakog postupanja i nediskriminacije.

      (1)  SL 2016., C 187, str. A/1

      (2)  Uredba br. 1od 15. travnja 1958. o određivanju jezika koji se koriste u Europskoj ekonomskoj zajednici (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 1., svezak 3., str. 3.)


title: Predmet T-141/18: Tužba podnesena 28. veljače 2018. – Deichmann-Shoes UK protiv Komisije

text:
               30.4.2018

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 152/50

         Tužba podnesena 28. veljače 2018. – Deichmann-Shoes UK protiv Komisije
   (Predmet T-141/18)
   (2018/C 152/60)
   Jezik postupka: engleski

      Stranke

      Tužitelj: Deichmann-Shoes UK Ltd (Leicestershire, Ujedinjena Kraljevina) (zastupnici: S. De Knop, B. Natens, A. Willems i C. Zimmermann, odvjetnici)

      Tuženik: Europska komisija

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

               —

               utvrdi da je tužba dopuštena;

               —

               poništi Provedbenu Uredbu Komisije (EU) 2017/2232 od 4. prosinca 2017. o ponovnom uvođenju konačne antidampinške pristojbe i konačnoj naplati privremene pristojbe uvedene na uvoz određene obuće s gornjim dijelom od kože podrijetlom iz Narodne Republike Kine i Vijetnama koju proizvode određeni proizvođači izvoznici u Narodnoj Republici Kini i Vijetnamu te o provedbi presude Suda u spojenim predmetima C-659/13 i C-34/14 (SL 2017., L 319, str. 30.); i

               —

               naloži Komisiji snošenje troškova.

      Tužbeni razlozi i glavni argumenti

   U prilog osnovanosti tužbe tužitelj ističe pet tužbenih razloga.

               1.

               Prvi tužbeni razlog temelji se na tvrdnji da se postupanjem bez valjane pravne osnove, Provedbenom Uredbom Komisije (EU) 2017/2232 (1) povrjeđuje načelo dodjeljivanja ovlasti iz članka 5. stavaka 1. i 2. UEU-a i, u svakom slučaju, načelo institucionalne ravnoteže iz članka 13. stavka 2. UEU-a.

               2.

               Drugi tužbeni razlog temelji se na tvrdnji da se propuštanjem poduzimanja mjera potrebnih za usklađenje s presudom u spojenim predmetima C-659/13 i C-34/14 C&J Clark International, Provedbenom Uredbom Komisije (EU) 2017/2232 povrjeđuje članak 266. UFEU-a.

               3.

               Treći tužbeni razlog temelji se na tvrdnji da se uvođenjem antidampinške pristojbe na uvoz obuće „do kojeg je došlo tijekom razdoblja primjene Uredbe Vijeća (EZ) br. 1472/2006 (2) i Provedbene Uredbe Vijeća (EU) br. 1294/2009 (3),” Provedbenom Uredbom Komisije (EU) 2017/2232 povrjeđuju članak 1. stavak 1. i članak 10. stavak 1. Uredbe (EU) br. 2016/1036 (4) i načelo pravne sigurnosti (zabrana retroaktivnosti).

               4.

               Četvrti tužbeni razlog temelji se na tvrdnji da se uvođenjem antidampinške pristojbe bez provođenja nove procjene interesa Unije, Provedbenom Uredbom Komisije (EU) 2017/2232 povrjeđuje članak 21. Uredbe (EU) br. 2016/1036; u svakom slučaju bilo bi očito pogrešno zaključiti da je uvođenje antidampinške pristojbe bilo u interesu Unije.

               5.

               Peti tužbeni razlog temelji se na tvrdnji da se donošenjem akta kojim se prekoračuje ono što je potrebno za postizanje njegova cilja, Provedbenom Uredbom Komisije (EU) 2017/2232 povrjeđuju članak 5. stavci 1. i 4. UEU-a.

      (1)  Provedbena Uredba Komisije (EU) 2017/2232 od 4. prosinca 2017. o ponovnom uvođenju konačne antidampinške pristojbe i konačnoj naplati privremene pristojbe uvedene na uvoz određene obuće s gornjim dijelom od kože podrijetlom iz Narodne Republike Kine i Vijetnama koju proizvode određeni proizvođači izvoznici u Narodnoj Republici Kini i Vijetnamu te o provedbi presude Suda u spojenim predmetima C-659/13 i C-34/14 (SL 2017., L 319, str. 30.).

      (2)  Uredba Vijeća (EZ) br. 1472/2006 od 5. listopada 2006. o uvođenju konačne antidampinške pristojbe i konačnoj naplati privremene pristojbe uvedene na uvoz određene obuće s gornjištima od kože podrijetlom iz Narodne Republike Kine i Vijetnama (SL 2006., L 275, str. 1.).

      (3)  Provedbena uredba Vijeća (EU) br. 1294/2009 od 22. prosinca 2009. o uvođenju konačne antidampinške pristojbe na uvoz određene obuće s gornjištima od kože podrijetlom iz Vijetnama i podrijetlom iz Narodne Republike Kine, kako je proširena na uvoz određene obuće s gornjištima od kože koja se otprema iz Posebnog upravnog područja Makaa, bez obzira na to je li prijavljena kao proizvod podrijetlom iz Posebnog upravnog područja Makaa ili nije, nakon revizije nakon isteka mjera prema članku 11. stavku 2. Uredbe Vijeća (EZ) br. 384/96 (SL 2009., L 352, str. 1.).

      (4)  Uredba (EU) br. 2016/1036 Europskog parlamenta i Vijeća od 8. lipnja 2016. o zaštiti od dampinškog uvoza iz zemalja koje nisu članice Europske unije (SL 2016., L 176, str. 21.).


title: Predmet T-85/18: Tužba podnesena 15. veljače 2018. – Batchelor protiv Komisije

text:
               30.4.2018

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 152/38

         Tužba podnesena 15. veljače 2018. – Batchelor protiv Komisije
   (Predmet T-85/18)
   (2018/C 152/48)
   Jezik postupka: engleski

      Stranke

      Tužitelj: Edward William Batchelor (Bruxelles, Belgija) (zastupnici: B. Hoorelbeke, odvjetnik, i M. Healy, Solicitor)

      Tuženik: Europska komisija

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

               —

               poništi Odluku Komisije C(2017) 8430 final od 5. prosinca 2017. o odbijanju prava na pristup dokumentima koji sadržavaju službenikovu etičku izjavu pohranjenu u informacijskom sustavu upravljanja ljudskim resursima Europske komisije Sysper2 i drugim dokumentima koji su obuhvaćeni prvotnim zahtjevom za pristup;

               —

               Komisiji naloži snošenje troškova.

      Tužbeni razlozi i glavni argumenti

   U prilog osnovanosti tužbe tužitelj ističe četiri tužbena razloga.

               1.

               Prvi tužbeni razlog, koji se temelji na povredi članka 15. stavka 3. UFEU-a, članka 42. Povelje Europske unije o temeljnim pravima, članka 2. stavka 1. i članka 4. stavka 1. točke (b) Uredbe br. 1049/2001, (1) u vezi s člankom 8. točkom (b) Uredbe br. 45/2001 (2) jer je odbijeno odobravanje potpunog ili djelomičnog pristupa etičkoj izjavi.

                           —

                           U prvom dijelu prvog tužbenog razloga, tužitelj ističe da Komisija nije ispitala ni dokazala da bi otkrivanje etičke izjave posebno i stvarno ugrozilo interes zaštićen člankom 4. stavkom 1. točkom (b) Uredbe br. 1049/2001. Stoga Komisija nije postupila u skladu s obvezom prema kojoj je teret dokazivanja na njoj te je počinila pogrešku koja se tiče prava time što je odbila barem djelomičan pristup etičkoj izjavi.

                           —

                           U drugom dijelu prvog tužbenog razloga tužitelj ističe da je Komisija pogrešno primijenila članak 4. stavak 1. točku Uredbe br. 1049/2001 u vezi s člankom 8. točkom (b) Uredbe br. 45/2001, kada je zaključila da tužitelj nije podnio dovoljno dokaza u prilog tomu da je otkrivanje etičke izjave bilo potrebno.

               2.

               Drugi tužbeni razlog, koji se temelji na povredi članka 42. Povelje o temeljnim pravima, članka 15. stavka 3. UFEU-a i članka 2. stavka 1. Uredbe br. 1049/2001 jer je odbijeno odobravanje pristupa dodatnim dokumentima obuhvaćenim prvim zahtjevom za pristup.

                           —

                           Drugim tužbenim razlogom tužitelj iznosi relevantne i dosljedne dokaze koji potkrjepljuju njegovo stajalište da postoje dodatni dokumenti, uz sedamdeset i jedan dokument koji je Komisija identificirala, koji su obuhvaćeni njegovim prvim zahtjevom za pristup. Time što je odbila zahtjev za pristup tim dodatnim dokumentima, Komisija je povrijedila članak 42. Povelje o temeljnim pravima, članak 15. stavak 3. UFEU-a i članak 2. stavak 1. Uredbe br. 1049/2001.

               3.

               Treći tužbeni razlog, koji se temelji na povredi načela dobre uprave, osobito obveze dužne pažnje.

                           —

                           Trećim tužbenim razlogom tužitelj ističe da je Komisija povrijedila svoju obvezu dužne pažnje iz članka 41. Povelje o temeljnim pravima zato što nije postupila sa zahtijevanom pažnjom kada je utvrdila da ne postoje dodatni dokumenti obuhvaćeni prvim zahtjevom za pristup. U potporu tom razlogu, tužitelj navodi da nije objašnjeno kako je Komisija provjerila da ne postoje dodatni dokumenti, s obzirom na to da nije dala nikakve informacije o pretraživačkoj metodi koju je ona primijenila.

               4.

               Četvrti tužbeni razlog, koji se temelji na povredi dužnosti obrazlaganja koja je propisana člankom 296. stavkom 2. UFEU-a.

                           —

                           U prvom dijelu četvrtog tužbenog razloga, tužitelj ističe da je Komisija povrijedila svoju dužnost obrazlaganja iz članka 296. UFEU-a jer nije objasnila zašto bi otkrivanje etičke izjave stvarno i posebno ugrozilo interes zaštićen člankom 4. stavkom 1. točkom (b) Uredbe br. 1049/2001, niti je ona navela zašto pretpostavlja da bi takvo otkrivanje ugrozilo legitimni interes osobe na koju se podaci odnose u skladu s člankom 8. točkom (b) Uredbe br. 45/2001.

                           —

                           U drugom dijelu četvrtog tužbenog razloga, tužitelj pokazuje da pobijana odluka ne sadržava nikakvo obrazloženje zašto se njome nije identificirao nikakav dodatni dokument koji je obuhvaćen prvim zahtjevom za pristup, unatoč tužiteljevim zahtjevima u ponovnom zahtjevu. Stoga se i taj dio pobijane odluke temelji na nedostatnom obrazloženju.

      (1)  Uredba (EZ) 1049/2001 Europskog parlamenta i Vijeća od 30. svibnja 2001. o javnom pristupu dokumentima Europskog parlamenta, Vijeća i Komisije (SL 2001., L 145, str. 43.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 1., svezak 16., str. 70.).

      (2)  Uredba (EZ) br. 45/2001 Europskog parlamenta i Vijeća od 18. prosinca 2000. o zaštiti pojedinaca u vezi s obradom osobnih podataka u institucijama i tijelima Zajednice i o slobodnom kretanju takvih podataka (SL 2001., L 8, str. 1.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 13., svezak 34., str. 6.).


title: Spojeni predmeti T-533/15 i T-264/16: Presuda Općeg suda od 14. ožujka 2018. – Kim i dr. protiv Vijeća i Komisije „Zajednička vanjska i sigurnosna politika — Mjere ograničavanja protiv Sjeverne Koreje s ciljem sprečavanja nuklearnog naoružanja — Popis osoba i subjekata na koje se primjenjuje zamrzavanje financijskih sredstava i gospodarskih izvora — Uvrštavanje imena tužiteljâ — Dokaz osnovanosti tog uvrštavanja na popis — Obveza obrazlaganja”

text:
               30.4.2018

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 152/25

         Presuda Općeg suda od 14. ožujka 2018. – Kim i dr. protiv Vijeća i Komisije
   (Spojeni predmeti T-533/15 i T-264/16) (1)

   („Zajednička vanjska i sigurnosna politika - Mjere ograničavanja protiv Sjeverne Koreje s ciljem sprečavanja nuklearnog naoružanja - Popis osoba i subjekata na koje se primjenjuje zamrzavanje financijskih sredstava i gospodarskih izvora - Uvrštavanje imena tužiteljâ - Dokaz osnovanosti tog uvrštavanja na popis - Obveza obrazlaganja”)
   (2018/C 152/30)
   Jezik postupka: engleski

      Stranke

      Tužitelji u predmetu T-533/15: Il-Su Kim (Pjongjang, Sjeverna Koreja), i 5 drugih tužitelja čija se imena nalaze u prilogu presudi (zastupnici: M. Lester, S. Midwinter, QC, T. Brentnall i A. Stevenson, solicitors)

      Tužitelj u predmetu T-264/16: Korea National Insurance Corporation (Pjongjang) (zastupnici: M. Lester, S. Midwinter, T. Brentnall i A. Stevenson)

      Tuženici: Vijeće Europske unije (zastupnici: u početku A. de Elera-San Miguel Hurtado i A. Vitro, a zatim A. Vitro i F. Naert, agenti), Europska komisija (zastupnici: u predmetu T-533/15 L. Havas, S. Bartelt i D. Gauci, agenti, i u predmetu T-264/16 L. Havas i S. Bartelt, agenti, a zatim u predmetu T-533/15 L. Havas i D. Gauci, agenti, i u predmetu T-264/16 L. Havas, agenti)

      Intervenijent u potporu tuženicima u predmetu T-533/15: Ujedinjena Kraljevina Velike Britanije i Sjeverne Irske (zastupnici: u početku V. Kaye, zatim S. Brandon, nakon toga S. Brandon i C. Crane, te naposljetku S. Brandon, agenti)

      Predmet

   U predmetu T-533/15, zahtjev koji se temelji na članku 263. UFEU-a i kojim se traži poništenje Odluke Vijeća (ZVSP) 2015/1066 od 2. srpnja 2015. o izmjeni Odluke 2013/183/ZVSP o mjerama ograničavanja protiv Demokratske Narodne Republike Koreje (SL 2015., L 174, str. 25.), Provedbene Uredbe Komisije (EU) 2015/1062 od 2. srpnja 2015. o izmjeni Uredbe Vijeća (EZ) br. 329/2007 o mjerama ograničavanja protiv Demokratske Narodne Republike Koreje (SL 2015., L 174, str. 16.), Odluke Vijeća (ZVSP) 2016/475 od 31. ožujka 2016. o izmjeni Odluke 2013/183/ZVSP o mjerama ograničavanja protiv Demokratske Narodne Republike Koreje (SL 2016., L 85, str. 34.), Provedbene uredbe Komisije (EU) 2016/659 od 27. travnja 2016. o izmjeni Uredbe Vijeća (EZ) br. 329/2007 o mjerama ograničavanja protiv Demokratske Narodne Republike Koreje (SL 2016., L 114, str. 9.), Odluke Vijeća (ZVSP) 2016/849 od 27. svibnja 2016. o mjerama ograničavanja protiv Demokratske Narodne Republike Koreje i stavljanju van snage Odluke 2013/183/ZVSP (SL 2016., L 141, str. 79. i ispravak SL 2018., L 48, str. 44.), i svih provedbenih uredbi Vijeća koje se na njih odnose, u dijelu u kojem se ti akti odnose na tužitelje i, u predmetu T-264/16, zahtjev koji se temelji na članku 263. UFEU-a i kojim se traži poništenje Odluke 2016/475, Provedbene uredbe 2016/659, Odluke 2016/849 i svih provedbenih uredbi Vijeća koje se na njih odnose, u dijelu u kojem se ti akti odnose na tužitelja.

      Izreka

               1.

               Tužbe se odbijaju.

               2.

               U predmetu T-533/15, Kim Il-Suu i ostalim tužiteljima čija se imena nalaze u prilogu nalaže se snošenje troškova, uz izuzeće onih koje snosi Ujedinjena Kraljevina Velike Britanije i Sjeverne Irske.

               3.

               U predmetu T-264/16, društvu Korea National Insurance Corporation nalaže se snošenje troškova.

               4.

               U predmetu T-533/15, Ujedinjena Kraljevina snosit će vlastite troškove.

      (1)  SL C 381, 16. 11. 2015.


title: Predmet T-100/18: Tužba podnesena 20. veljače 2018. – Wehrheim protiv ESB-a

text:
               30.4.2018

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 152/40

         Tužba podnesena 20. veljače 2018. – Wehrheim protiv ESB-a
   (Predmet T-100/18)
   (2018/C 152/49)
   Jezik postupka: francuski

      Stranke

      Tužiteljica: Christine Wehrheim (Offenbach, Njemačka) (zastupnik: N. De Montigny, odvjetnik)

      Tuženica: Europska središnja banka

      Tužbeni zahtjev

   Tužiteljica od Općeg suda zahtijeva da:
   proglasi i presudi da se,

               1.

               poništava:

                           —

                           odluka o odbijanju zahtjeva za naknadu štete pretrpljene zbog uskrate njezine [naknade za život u inozemstvu] (podnesenog 10. svibnja 2017.) od 3. srpnja 2017.;

                           —

                           u mjeri u kojoj je potrebno, odluka o izričitom odbijanju njezine žalbe (podnesene 3. rujna 2017.) protiv te odluke, od 21. prosinca 2017.;

               2.

               naloži tuženici plaćanje naknade koju tužiteljica zahtijeva putem svojih zahtjeva:

                           —

                           razliku u plaći za čitavo razdoblje njezina rada u instituciji na temelju ugovora stalnog osoblja, u iznosu od 700,53 eura/mjesečno od travnja 2017.;

                           —

                           troškove preseljenja povrh 1 079,10 eura koji su već priznati, odnosno 1 000 dodatnih eura;

                           —

                           pretrpljenu psihološku štetu u iznosu od 2 000 eura;

                           —

                           sve uvećano za kamate po zakonskoj stopi do potpune isplate;

               3.

               naloži tuženici snošenje svih troškova postupka.

      Tužbeni razlozi i glavni argumenti

   U prilog svojoj tužbi tužiteljica iznosi jedan tužbeni razlog koji se temelji na činjenici da je administracija tuženice počinila povredu time što nije poštovala svoju dužnost brižnog postupanja, dobre uprave i pružanja pomoći i time što je stvorila očekivanje koje tužiteljica nije mogla ispuniti, a koje se sastojalo od dodjele naknade za život u inozemstvu iako ona od početka nije ispunjavala uvjete koji se Pravilnikom zahtijevaju za dodjelu prava na tu naknadu. Ta je pogreška uzrokovala štetu koja je izravno povezana s povredom institucije.


title: Predmet T-142/18: Tužba podnesena 28. veljače 2018. – Buffalo – Boots protiv Komisije

text:
               30.4.2018

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 152/52

         Tužba podnesena 28. veljače 2018. – Buffalo – Boots protiv Komisije
   (Predmet T-142/18)
   (2018/C 152/61)
   Jezik postupka: engleski

      Stranke

      Tužitelj: Buffalo – Boots GmbH (Hochheim am Main, Njemačka) (zastupnici: S. De Knop, A. Willems i C. Zimmermann, odvjetnici)

      Tuženik: Europska komisija

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

               —

               utvrdi da je tužba dopuštena;

               —

               poništi Provedbenu Uredbu Komisije (EU) 2017/2232 od 4. prosinca 2017. o ponovnom uvođenju konačne antidampinške pristojbe i konačnoj naplati privremene pristojbe uvedene na uvoz određene obuće s gornjim dijelom od kože podrijetlom iz Narodne Republike Kine i Vijetnama koju proizvode određeni proizvođači izvoznici u Narodnoj Republici Kini i Vijetnamu te o provedbi presude Suda u spojenim predmetima C-659/13 i C-34/14 (SL 2017., L 319, str. 30.); i

               —

               naloži Komisiji snošenje troškova.

      Tužbeni razlozi i glavni argumenti

   U prilog osnovanosti tužbe tužitelj ističe pet tužbenih razloga.

               1.

               Prvi tužbeni razlog temelji se na tvrdnji da se postupanjem bez valjane pravne osnove, Provedbenom Uredbom Komisije (EU) 2017/2232 (1) povrjeđuje načelo dodjeljivanja ovlasti iz članka 5. stavaka 1. i 2. UEU-a i, u svakom slučaju, načelo institucionalne ravnoteže iz članka 13. stavka 2. UEU-a.

               2.

               Drugi tužbeni razlog temelji se na tvrdnji da se propuštanjem poduzimanja mjera potrebnih za usklađenje s presudom u spojenim predmetima C-659/13 i C-34/14 C&J Clark International, Provedbenom Uredbom Komisije (EU) 2017/2232 povrjeđuje članak 266. UFEU-a.

               3.

               Treći tužbeni razlog temelji se na tvrdnji da se uvođenjem antidampinške pristojbe na uvoz obuće „do kojeg je došlo tijekom razdoblja primjene Uredbe Vijeća (EZ) br. 1472/2006 (2) i Provedbene Uredbe Vijeća (EU) br. 1294/2009 (3),” Provedbenom Uredbom Komisije (EU) 2017/2232 povrjeđuju članak 1. stavak 1. i članak 10. stavak 1. Uredbe (EU) br. 2016/1036 (4) i načelo pravne sigurnosti (zabrana retroaktivnosti).

               4.

               Četvrti tužbeni razlog temelji se na tvrdnji da se uvođenjem antidampinške pristojbe bez provođenja nove procjene interesa Unije, Provedbenom Uredbom Komisije (EU) 2017/2232 povrjeđuje članak 21. Uredbe (EU) br. 2016/1036; u svakom slučaju bilo bi očito pogrešno zaključiti da je uvođenje antidampinške pristojbe bilo u interesu Unije.

               5.

               Peti tužbeni razlog temelji se na tvrdnji da se donošenjem akta kojim se prekoračuje ono što je potrebno za postizanje njegova cilja Provedbenom Uredbom Komisije (EU) 2017/2232 povrjeđuju članak 5. stavci 1. i 4. UEU-a.

      (1)  Provedbena Uredba Komisije (EU) 2017/2232 od 4. prosinca 2017. o ponovnom uvođenju konačne antidampinške pristojbe i konačnoj naplati privremene pristojbe uvedene na uvoz određene obuće s gornjim dijelom od kože podrijetlom iz Narodne Republike Kine i Vijetnama koju proizvode određeni proizvođači izvoznici u Narodnoj Republici Kini i Vijetnamu te o provedbi presude Suda u spojenim predmetima C-659/13 i C-34/14 (SL 2017., L 319, str. 30.).

      (2)  Uredba Vijeća (EZ) br. 1472/2006 od 5. listopada 2006. o uvođenju konačne antidampinške pristojbe i konačnoj naplati privremene pristojbe uvedene na uvoz određene obuće s gornjištima od kože podrijetlom iz Narodne Republike Kine i Vijetnama (SL 2006. L 275, str. 1.).

      (3)  Provedbena uredba Vijeća (EU) br. 1294/2009 od 22. prosinca 2009. o uvođenju konačne antidampinške pristojbe na uvoz određene obuće s gornjištima od kože podrijetlom iz Vijetnama i podrijetlom iz Narodne Republike Kine, kako je proširena na uvoz određene obuće s gornjištima od kože koja se otprema iz Posebnog upravnog područja Makaa, bez obzira na to je li prijavljena kao proizvod podrijetlom iz Posebnog upravnog područja Makaa ili nije, nakon revizije nakon isteka mjera prema članku 11. stavku 2. Uredbe Vijeća (EZ) br. 384/96 (SL 2009. L 352, str. 1.).

      (4)  Uredba (EU) br. 2016/1036 Europskog parlamenta i Vijeća od 8. lipnja 2016. o zaštiti od dampinškog uvoza iz zemalja koje nisu članice Europske unije (SL 2016., L 176, str. 21.).


title: Predmet C-32/18: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 18. siječnja 2018. uputio Oberster Gerichtshof (Austrija) – Tiroler Gebietskrankenkasse protiv Michaela Mosera

text:
               30.4.2018

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 152/4

         Zahtjev za prethodnu odluku koji je 18. siječnja 2018. uputio Oberster Gerichtshof (Austrija) – Tiroler Gebietskrankenkasse protiv Michaela Mosera
   (Predmet C-32/18)
   (2018/C 152/05)
   Jezik postupka: njemački

      Sud koji je uputio zahtjev

   Oberster Gerichtshof

      Stranke glavnog postupka

      Podnositelj revizije: Tiroler Gebietskrankenkasse

      Druga stranka u revizijskom postupku: Michael Moser

      Prethodna pitanja

               1.

               Treba li članak 60. stavak 1. drugu rečenicu Uredbe (EZ) br. 987/2009 Europskog parlamenta i Vijeća od 16. rujna 2009. o utvrđivanju postupka provedbe Uredbe (EZ) br. 883/2004 Europskog parlamenta i Vijeća od 29. travnja 2004. o koordinaciji sustava socijalne sigurnosti (Uredba br. 883/2004) (1) tumačiti na način da sekundarno nadležna država članica (Austrija) roditelju s boravištem i zaposlenjem u primarno nadležnoj državi članici u skladu s člankom 68. stavkom 1. točkom (b) podtočkom i. Uredbe br. 883/2004 (Njemačkoj) treba isplatiti iznos razlike između roditeljskog doplatka isplaćenog u primarno nadležnoj državi članici i doplatka za skrb o djeci koji ovisi o dohotku druge države članice kao obiteljskog davanja, ako oba roditelja sa zajedničkom djecom borave u primarno nadležnoj državi članici i samo je drugi roditelj zaposlen u sekundarno nadležnoj državi članici kao prekogranični radnik?

         U slučaju potvrdnog odgovora na prvo pitanje:

               2.

               Određuje li se doplatak za skrb o djeci koji ovisi o dohotku prema dohotku koji je zaista ostvaren u državi zaposlenja (Njemačkoj) ili prema dohotku koji bi se hipotetski trebao ostvariti od usporedive djelatnosti u sekundarno nadležnoj državi članici (Austrija)?

      (1)  SL 2009., L 284, str. 1. (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 5., svezak 2., str. 171)


title: Predmet T-152/18: Tužba podnesena 5. ožujka 2018. – Sona Nutrition protiv EUIPO-a – Solgar Holdings (SOLGAR Since 1947 MultiPlus WHOLEFOOD CONCENTRATE MULTIVITAMIN FORMULA)

text:
               30.4.2018

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 152/53

         Tužba podnesena 5. ožujka 2018. – Sona Nutrition protiv EUIPO-a – Solgar Holdings (SOLGAR Since 1947 MultiPlus WHOLEFOOD CONCENTRATE MULTIVITAMIN FORMULA)
   (Predmet T-152/18)
   (2018/C 152/62)
   Jezik na kojem je tužba podnesena: engleski

      Stranke

      Tužitelj: Sona Nutrition Ltd (Dublin, Irska) (zastupnici: A. von Mühlendahl i H. Hartwig, odvjetnici)

      Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO)

      Druga stranka pred žalbenim vijećem: Solgar Holdings, Inc. (Ronkonkoma, New York, Sjedinjene Američke Države)

      Podaci o postupku pred EUIPO-om

      Podnositelj prijave spornog žiga: druga stranka pred žalbenim vijećem

      Predmetni sporni žig: figurativni žig Europske unije u ljubičastoj, svijetlo smeđoj, bež, tamno smeđoj i zlatno smeđoj boji, SOLGAR Since 1947 MultiPlus WHOLEFOOD CONCENTRATE MULTIVITAMIN FORMULA – prijava za registraciju br. 13 781 331

      Postupak pred EUIPO-om: postupak povodom prigovora

      Pobijana odluka: odluka četvrtog žalbenog vijeća EUIPO-a od 20. prosinca 2017. u predmetu R 1319/2017-4

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

               —

               poništi pobijanu odluku;

               —

               naloži EUIPO-u i društvu Solgar Holdings, Inc., u slučaju da bude intervenijent u postupku, snošenje troškova.

      Tužbeni razlozi

               —

               Povreda članka 94. stavka 1. Uredbe br. 2017/1001;

               —

               Povreda članka 8. stavka 1. točke (b) Uredbe br. 2017/1001.


title: Predmet C-94/18: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 12. veljače 2018. uputio High Court (Irska) – Nalini Chenchooliah protiv Minister for Justice and Equality

text:
               30.4.2018

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 152/15

         Zahtjev za prethodnu odluku koji je 12. veljače 2018. uputio High Court (Irska) – Nalini Chenchooliah protiv Minister for Justice and Equality
   (Predmet C-94/18)
   (2018/C 152/17)
   Jezik postupka: engleski

      Sud koji je uputio zahtjev

   High Court (Irska)

      Stranke glavnog postupka

      Tužiteljica: Nalini Chenchooliah

      Tuženik: Minister for Justice and Equality

      Prethodna pitanja

               1.

               U slučaju kada je bračnom drugu građanina Europske unije, koji je ostvario prava na slobodno kretanje u skladu s člankom 6. Direktive 2004/38/EZ (1), odbijeno pravo boravišta iz članka 7. s obrazloženjem da građanin Europske unije o kojemu je riječ nije ostvarivao, ili više ne ostvaruje prava koja proizlaze iz Ugovorâ Europske unije u predmetnoj državi članici domaćinu, i kada je predloženo da se bračnog druga udalji iz te države članice, treba li to protjerivanje izvršiti na temelju i u skladu s odredbama Direktive, ili potpada pod nacionalno pravo države članice?

               2.

               U slučaju da je odgovor na gornje pitanje takvo da se protjerivanje treba izvršiti u skladu s odredbama Direktive, treba li protjerivanje izvršiti na temelju i u skladu s uvjetima iz poglavlja VI. Direktive, posebno člancima 27. i 28. iste, ili država članica treba postupiti u skladu s drugim odredbama Direktive, posebno člancima 14. i 15. iste?

      (1)  Direktiva 2004/38/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 29. travnja 2004. o pravu građana Unije i članova njihovih obitelji na slobodno kretanje i boravište na području države članice, kojom se izmjenjuje Uredba (EEZ) br. 1612/68 i stavljaju izvan snage direktive 64/221/EEZ, 68/360/EEZ, 72/194/EEZ, 73/148/EEZ, 75/34/EEZ, 75/35/EEZ, 90/364/EEZ, 90/365/EEZ i 93/96/EEZ (SL 2004., L 158, str. 77)


title: Predmet T-33/16: Presuda Općeg suda od 14. ožujka 2018. – TestBioTech protiv Komisije („Okoliš — Genetski modificirani proizvodi — Uredba (EZ) br. 1367/2006 — Uredba (EZ) br. 1829/2003 — Genetski modificirana soja MON 87769, MON 87705 i 305423 — Odbijanje zahtjeva za interno preispitivanje odluka o odobrenju za stavljanje na tržište — Pojam „pravo zaštite okoliša” — Članak 10. Uredbe br. 1367/2006”)

text:
               30.4.2018

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 152/26

         Presuda Općeg suda od 14. ožujka 2018. – TestBioTech protiv Komisije
   (Predmet T-33/16) (1)

   ((„Okoliš - Genetski modificirani proizvodi - Uredba (EZ) br. 1367/2006 - Uredba (EZ) br. 1829/2003 - Genetski modificirana soja MON 87769, MON 87705 i 305423 - Odbijanje zahtjeva za interno preispitivanje odluka o odobrenju za stavljanje na tržište - Pojam „pravo zaštite okoliša” - Članak 10. Uredbe br. 1367/2006”))
   (2018/C 152/31)
   Jezik postupka: engleski

      Stranke

      Tužitelj: TestBioTech eV (Munich, Njemačka) (zastupnici: R. Stein, solicitor, K. Smith, QC, i J. Stevenson, barrister)

      Tuženik: Europska komisija (zastupnici: J. Tomkin, L. Pignataro-Nolin i C. Valero, agenti)

      Intervenijenti u potporu tuženiku: Monsanto Europe (Anvers, Belgija) i Monsanto Company (Wilmington, Delaware, Sjedinjene Američke Države) (zastupnici: M. Pittie, avocat), i Pioneer Overseas Corp. (Johnston, Iowa, Sjedinjene Američke Države) i Pioneer Hi-Bred International, Inc. (Johnston) (zastupnici: G. Forwood, avocat, J. Killick, barrister, i S. Nordin, solicitor)

      Predmet

   Zahtjev na temelju članka 263. UFEU-a kojim se traži poništenje dopisa povjerenika Europske komisije za zdravlje i sigurnost hrane od 16. studenoga 2015. o odbijanju zahtjeva za interno preispitivanje, na temelju članka 10. Uredbe (EZ) br. 1367/2006 Europskog parlamenta i Vijeća od 6. rujna 2006. o primjeni odredaba Aarhuške konvencije o pristupu informacijama, sudjelovanju javnosti u odlučivanju i pristupu pravosuđu u pitanjima okoliša na institucije i tijela Zajednice (SL 2006., L 264, str. 13.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 15., svezak 20., str. 29.), provedbenih odluka o odobravanju stavljanja na tržište genetski modificirane soje MON 87769, MON 87705 i 305423.

      Izreka

               1.

               Poništava se dopis povjerenika Europske komisije za zdravlje i sigurnost hrane od 16. studenoga 2015. pod brojem Ares (2015) 5145741 o zahtjevu za interno preispitivanje, na temelju članka 10. Uredbe (EZ) br. 1367/2006 Europskog parlamenta i Vijeća od 6. rujna 2006. o primjeni odredaba Aarhuške konvencije o pristupu informacijama, sudjelovanju javnosti u odlučivanju i pristupu pravosuđu u pitanjima okoliša na institucije i tijela Zajednice, provedbenih odluka o odobravanju stavljanja na tržište genetski modificirane soje MON 87769, MON 87705 i 305423.

               2.

               Komisija snosi vlastite troškove, kao i troškove društva TestBioTech eV.

               3.

               Društva Monsanto Europe, Monsanto Company, Pioneer Overseas Corp. i Pioneer Hi-Bred International, Inc. snose svako vlastite troškove.

      (1)  SL C 136, 18. 4. 2016.


title: Predmet T-153/18: Tužba podnesena 5. ožujka 2018. – Sona Nutrition protiv EUIPO-a – Solgar Holdings (SOLGAR Since 1947 MultiPlus WHOLEFOOD CONCENTRATE MULTIVITAMIN FORMULA)

text:
               30.4.2018

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 152/54

         Tužba podnesena 5. ožujka 2018. – Sona Nutrition protiv EUIPO-a – Solgar Holdings (SOLGAR Since 1947 MultiPlus WHOLEFOOD CONCENTRATE MULTIVITAMIN FORMULA)
   (Predmet T-153/18)
   (2018/C 152/63)
   Jezik na kojem je tužba podnesena: engleski

      Stranke

      Tužitelj: Sona Nutrition Ltd (Dublin, Irska) (zastupnici: A. von Mühlendahl i H. Hartwig, odvjetnici)

      Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO)

      Druga stranka pred žalbenim vijećem: Solgar Holdings, Inc. (Ronkonkoma, New York, Sjedinjene Države)

      Podaci o postupku pred EUIPO-om

      Podnositelj prijave spornog žiga: druga stranka pred žalbenim vijećem)

      Predmetni sporni žig: figurativni žig Europske unije u crvenoj, svijetlo smeđoj, bež, tamno smeđoj i zlatno smeđoj boji SOLGAR Since 1947 MultiPlus WHOLEFOOD CONCENTRATE MULTIVITAMIN FORMULA – prijava za registraciju br. 13 781 299

      Postupak pred EUIPO-om: postupak povodom prigovora

      Pobijana odluka: odluka četvrtog žalbenog vijeća EUIPO-a od 20. prosinca 2017. u predmetu R 1321/2017-4

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

               —

               poništi pobijanu odluku;

               —

               naloži EUIPO-u i društvu Solgar Holdings, Inc., u slučaju da bude intervenijent u postupku, snošenje troškova.

      Tužbeni razlozi

               —

               Povreda članka 94. stavka 1. Uredbe br. 2017/1001;

               —

               Povreda članka 8. stavka 1. točke (b) Uredbe br. 2017/1001.


title: Predmet T-101/18: Tužba podnesena 21. veljače 2018. – Austrija protiv Komisije

text:
               30.4.2018

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 152/40

         Tužba podnesena 21. veljače 2018. – Austrija protiv Komisije
   (Predmet T-101/18)
   (2018/C 152/50)
   Jezik postupka: njemački

      Stranke

      Tužitelj: Republika Austrija (zastupnik: G. Hesse)

      Tuženik: Europska komisija

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

               —

               poništi Odluku Komisije (EU) 2017/2112 od 6. ožujka 2017. o mjeri/programu potpore/državnoj potpori SA.38454 – 2015/C (ex 2015/N) koju Mađarska planira provesti za potporu izgradnji dva nova nuklearna reaktora u nuklearnoj elektrani Paks II (priopćeno pod brojem dokumenta C(2017) 1486), objavljenu u
                     Službenom listu Europske unije od 1. prosinca 2017., L 317, str. 45. i

               —

               Europskoj komisiji naloži snošenje troškova postupka.

      Tužbeni razlozi i glavni argumenti

   U prilog tužbi tužitelj ističe 10 tužbenih razloga.

               1.

               Prvi tužbeni razlog: neprovedba postupka javne nabave
               Odluka je kao prvo ništavna jer su povrijeđena temeljna pravila postupka javne nabave, pridržavanje kojih je neraskidivo povezano sa svrhom potpore.

               2.

               Drugi tužbeni razlog: pogrešna primjena članka 107. stavka 3. točke (c) UFEU-a – nepostojanje cilja u općem interesu
               Republika Austrija kao drugo ističe da, suprotno onomu što tvrdi tuženik, ne postoji cilj u općem interesu u smislu članka 107. stavka 3. točke (c) UFEU-a, a koji je nužan za odobravanje državne potpore.

               3.

               Treći tužbeni razlog: pogrešna primjena članka 107. stavka 3. točke (c) UFEU-a – nepravilno određivanje granica gospodarske grane i pogrešna presumpcija ozbiljnih poremećaja u gospodarstvu u smislu članka 107. stavka 3. točke (c) UFEU-a
               Tuženik je kao treće planiranu potporu pogrešno odobrio na temelju članka 107. stavka 3. točke (c) UFEU-a jer je pogrešno zaključio da postoji zasebno tržište nuklearne energije i – također pogrešno – utvrdio da na tom tržištu postoje poremećaji tržišta ili tržišta kapitala.

               4.

               Četvrti tužbeni razlog: neproporcionalnost mjere
               Kao četvrto, Odluka je ništavna i zato što je tuženik propustio provesti pravom utvrđeni test proporcionalnosti na temelju članka 107. stavka 3. točke (c) UFEU-a: in concreto prevaguju negativni učinci.

               5.

               Peti tužbeni razlog: neproporcionalni poremećaji tržišnog natjecanja, koji su prema članku 107. stavku 3. točki (c) UFEU-a nespojivi s unutarnjim tržištem
               Kao peto, predmetna odluka dovodi do neproporcionalnih, a time i s pravom Unije nespojivih, poremećaja tržišnog natjecanja i do razlika u postupanju u pogledu prava državnih potpora na unutarnjem tržištu električne energije.

               6.

               Šesti tužbeni razlog: postojanje „projekta u teškoćama”
               Kao šesto, tužitelj navodi da se potpora „projektu u teškoćama” na slobodnom tržištu električne energije nije smjela odobriti na temelju članka 107. stavka 3. točke (c) UFEU-a.

               7.

               Sedmi tužbeni razlog: jačanje/stvaranje vladajućeg položaja na tržištu
               Kao sedmo, spojivost potpore sa zajedničkim tržištem na temelju članka 107. stavka 3. točke (c) UFEU-a isključena je zbog toga što bi se potporom stvorio vladajući položaj mađarske države koja djeluje na tržištu.

               8.

               Osmi tužbeni razlog: opasnost od insolventnosti veleprodaje
               Kao osmo, potpora se nije smjela odobriti zbog očite opasnosti od smanjenja solventnosti tržišta.

               9.

               Deveti tužbeni razlog: nedovoljno određena državna potpora
               Kao deveto, tužitelj svoju tužbu temelji na tome da tuženik nije dovoljno odredio opseg potpore.

               10.

               Deseti tužbeni razlog: povreda obveze obrazlaganja na temelju članka 296. stavka 2. UFEU-a
               Kao deseto, tuženik je povrijedio svoju obvezu obrazlaganja, i to teško i ponovljeno.


title: Predmet T-108/16: Presuda Općeg suda od 15. ožujka 2018. – Naviera Armas protiv Komisije („Državne potpore — Uvjeti korištenja lučke infrastrukture Puerto de Las Nieves od strane brodarskog društva — Isključivo korištenje infrastruktura koje su financirane iz javnih sredstava bez ugovora o koncesiji — Oslobođenje od dijela lučkih pristojbi — Žalba konkurenta — Odluka kojom je utvrđeno nepostojanje državnih potpora nakon postupka preliminarne istrage — Ozbiljne poteškoće prilikom istrage predmetnih mjera — Razvoj predmetne situacije tijekom upravnog postupka — Pojam prednosti dodijeljene državnim sredstvima — Pogreške u ocjeni činjenica i pogreške koje se tiču prava — Odluka nacionalnog suda kojom se odgađaju učinci poziva na nadmetanje — Obveza savjesnog i nepristranog ispitivanja žalbe”)

text:
               30.4.2018

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 152/27

         Presuda Općeg suda od 15. ožujka 2018. – Naviera Armas protiv Komisije
   (Predmet T-108/16) (1)

   ((„Državne potpore - Uvjeti korištenja lučke infrastrukture Puerto de Las Nieves od strane brodarskog društva - Isključivo korištenje infrastruktura koje su financirane iz javnih sredstava bez ugovora o koncesiji - Oslobođenje od dijela lučkih pristojbi - Žalba konkurenta - Odluka kojom je utvrđeno nepostojanje državnih potpora nakon postupka preliminarne istrage - Ozbiljne poteškoće prilikom istrage predmetnih mjera - Razvoj predmetne situacije tijekom upravnog postupka - Pojam prednosti dodijeljene državnim sredstvima - Pogreške u ocjeni činjenica i pogreške koje se tiču prava - Odluka nacionalnog suda kojom se odgađaju učinci poziva na nadmetanje - Obveza savjesnog i nepristranog ispitivanja žalbe”))
   (2018/C 152/32)
   Jezik postupka: španjolski

      Stranke

      Tužitelj: Naviera Armas, SA (Las Palmas de Gran Canaria, Španjolska) (zastupnici: J. L. Buendía Sierra i Á. Givaja Sanz, odvjetnici)

      Tuženik: Europska komisija (zastupnici: A. Bouchagiar, G. Luengo i S. Noë, agenti)

      Intervenijent u potporu tuženiku: Fred Olsen, SA (Santa Cruz de Tenerife, Španjolska) (zastupnik: F. Marín Riaño, odvjetnik)

      Predmet

   Zahtjev na temelju članka 263. UFEU-a i kojim se traži poništenje Odluke Komisije C(2015) 8655 final od 8. prosinca 2015. o državnoj potpori SA.36628 (2015/NN) (ex 2013/CP) – Španjolska – Fred Olsen.

      Izreka

               1.

               Odluka Komisije C(2015) 8655 final od 8. prosinca 2015. o državnoj potpori SA.36628 (2015/NN) (ex 2013/CP) – Španjolska – Fred Olsen poništava se u dijelu u kojem je, nakon postupka preliminarne istrage, utvrđeno da isključivim korištenjem lučke infrastrukture Puerto de Las Nieves društvu Fred Olsen nije dodijeljena nikakva državna potpora.

               2.

               Tužba se u preostalom dijelu odbija.

               3.

               Društvo Naviera Armas, SA snosi četvrtinu vlastitih troškova, a ostatak njegovih troškova snosi Europska komisija.

               4.

               Komisija i društvo Fred Olsen snose vlastite troškove.

      (1)  SL C 175, 17. 5. 2016.


title: Predmet C-42/18: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 24. siječnja 2018. uputio Bundesfinanzhof (Njemačka) – Finanzamt Trier protiv Cardpoint GmbH, kao pravnog sljednika Moneybox Deutschland GmbH

text:
               30.4.2018

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 152/5

         Zahtjev za prethodnu odluku koji je 24. siječnja 2018. uputio Bundesfinanzhof (Njemačka) – Finanzamt Trier protiv Cardpoint GmbH, kao pravnog sljednika Moneybox Deutschland GmbH
   (Predmet C-42/18)
   (2018/C 152/06)
   Jezik postupka: njemački

      Sud koji je uputio zahtjev

   Bundesfinanzhof

      Stranke glavnog postupka

      Podnositelj zahtjeva za reviziju: Finanzamt Trier

      Druga stranka u revizijskom postupku: Cardpoint GmbH, kao pravni sljednik Moneybox Deutschland GmbH

      Prethodno pitanje

   Jesu li tehničke i administrativne usluge koje pružatelj usluge pruža za banku koja upravlja bankomatom i njezine isplate u gotovini na bankomatu izuzete od poreza na temelju članka 13. dijela B točke (d) podtočke 3. Direktive 77/388/EEZ (1), iako slične tehničke i administrativne usluge koje pružatelj usluga pruža za plaćanja karticom prilikom prodaje kinoulaznica, u skladu s presudom Suda Europske unije Bookit od 26. svibnja 2016. C-607/14 (EU:C:2016:355) nisu izuzete od poreza na temelju te odredbe?

      (1)  Šesta direktiva Vijeća 77/388/EEZ od 17. svibnja 1977. usklađivanju zakonodavstava država članica koja se odnose na poreze na promet – zajednički sustav poreza na dodanu vrijednost: jedinstvena osnovica za razrezivanje, SL L 145, str. 1.


title: Predmet C-104/18 P: Žalba koju je 13. veljače 2018. podnio Koton Mağazacilik Tekstil Sanayi ve Ticaret AŞ protiv presude Općeg suda (drugo vijeće) od 30. studenoga 2017. u predmetu T-687/16, Koton Mağazacilik Tekstil Sanayi ve Ticaret AŞ protiv Ureda Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO)

text:
               30.4.2018

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 152/16

         Žalba koju je 13. veljače 2018. podnio Koton Mağazacilik Tekstil Sanayi ve Ticaret AŞ protiv presude Općeg suda (drugo vijeće) od 30. studenoga 2017. u predmetu T-687/16, Koton Mağazacilik Tekstil Sanayi ve Ticaret AŞ protiv Ureda Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO)
   (Predmet C-104/18 P)
   (2018/C 152/19)
   Jezik postupka: engleski

      Stranke

      Žalitelj: Koton Mağazacilik Tekstil Sanayi ve Ticaret AŞ (zastupnici: J. Güell Serra, E. Stoyanov Edissonov, odvjetnici)

      Druga stranka u postupku: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo, Joaquín Nadal Esteban

      Žalbeni zahtjev

   Žalitelj od Suda zahtjeva da:

               —

               ukine pobijanu presudu;

               —

               poništi osporavanu odluku;

               —

               utvrditi ništavost spornog EUTM-a br. 9917436; i

               —

               naloži Joaquínu Nadalu Estebanu i EUIPO-u snošenje troškova.

      Žalbeni razlozi i glavni argumenti

   Opći sud je u pobijanoj presudi u pogledu ocjenjivanja uvjeta za primjenu članka 52. stavka 1. točke (b) Uredbe br. 207/2009 (1) naveo da je iz presude Suda od 11. lipnja 2009., Chocoladefabriken Lindt & Sprüngli, C-529/07, EU:C:2009:361, razvidno da zla vjera pretpostavlja da postoji vjerojatnost dovođenja u zabludu i da se stoga zahtijeva da proizvodi i usluge o kojima je riječ budu slični ili istovjetni.
   Žalitelj tvrdi da iz presude Chocoladefabriken Lindt & Sprüngli ne proizlazi da zla vjera podnositelja prijave za registraciju pretpostavlja da postoji vjerojatnost dovođenja u zabludu između žigova/znakova stranaka, ali da je postojanje takve vjerojatnosti dovođenja u zabludu samo primjer čimbenika koji se mogu uzeti u obzir, a ne conditio sine qua non za primjenu članka 52. stavka 1. točke (b) Uredbe br. 207/2009.
   Žalitelj stoga tvrdi da je time što je zaključio da se člankom 52. stavkom 1. točkom (b) Uredbe br. 207/2009 pretpostavljalo ili zahtijevalo da postoji vjerojatnost dovođenja javnosti u zabludu i stoga sličnost ili istovjetnost proizvoda i usluga o kojima je riječ, Opći sud pogrešno protumačio presudu u predmetu Chocoladefabriken Lindt & Sprüngli i pogrešno primijenio članak 52. stavak 1. točku (b) Uredbe br. 207/2009. Slijedom toga počinio je pogrešku koja se tiče prava.

      (1)  Uredba Vijeća (EZ) br. 207/2009 od 26. veljače 2009. o žigu Zajednice (SL 2009., L 78, str. 1.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 17., svezak 1., str. 226.)


title: Predmet T-112/18: Tužba podnesena 23. veljače 2018. – Pink Lady America protiv CPVO -a – WAAA (Cripps Pink)

text:
               30.4.2018

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 152/42

         Tužba podnesena 23. veljače 2018. – Pink Lady America protiv CPVO -a – WAAA (Cripps Pink)
   (Predmet T-112/18)
   (2018/C 152/51)
   Jezik na kojem je tužba podnesena: engleski

      Stranke

      Tužitelj: Pink Lady America LLC (Yakima, Washington, Sjedinjene Američke Države) (zastupnici: R. Manno i S. Travaglio, odvjetnici)

      Tuženik: Ured Zajednice za biljnu raznolikost (CPVO)

      Druga stranka pred žalbenim vijećem: Western Australian Agriculture Authority (WAAA) (South Perth, Australija)

      Podaci o postupku pred CPVO-om

      Nositelj spornog žiga: druga stranka pred žalbenim vijećem

      Predmetno oplemenjivačko pravo na biljnu sortu Zajednice: oplemenjivačko pravo na biljnu sortu Zajednice br. EU1640, sorta jabuka Cripps Pink

      Postupak pred CPVO-om: postupak proglašavanja ništavim

      Pobijana odluka: odluka žalbenog vijeća CVPO-a od 14. rujna 2017. u predmetu A007/2016

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

               —

               poništi pobijanu odluku;

               —

               proglasi ništavim oplemenjivačko pravo na sortu drva jabuka Cripps Pink CPVR br. 1640 zbog nepostojanja novosti, u skladu s člankom 10. i člankom 20. Uredbe br. 2100/94;

               —

               naloži CPVO-u i Western Australian Agriculture Authorityju snošenje troškova postupka.

      Tužbeni razlozi

               —

               povreda odredaba članka 10. i članka 20. Uredbe br. 2100/94

               —

               povreda članka 76. Uredbe br. 2100/94 i općih načela pravne sigurnosti i dobrog sudovanja u vezi s člankom 50. stavkom 3. Uredbe br. 874/2009


title: Predmet T-211/16: Presuda Općeg suda od 15. ožujka 2018. – Caviro Distillerie i dr. protiv Komisije („Damping — Uvoz vinske kiseline podrijetlom iz Kine koju proizvodi društvo Hangzhou Bioking Biochemical Engineering Co., Ltd — Provedbena odluka (EU) 2016/176 — Neuvođenje konačne antidampinške pristojbe — Članak 3. stavci 2., 3. i 5. i članak 17. stavci 1. i 2. Uredbe (EZ) br. 1225/2009 — Uzorkovanje — Izostanak znatne štete — Očita pogreška u ocjeni — Utvrđenje štete — Profitabilnost industrije Unije”)

text:
               30.4.2018

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 152/28

         Presuda Općeg suda od 15. ožujka 2018. – Caviro Distillerie i dr. protiv Komisije
   (Predmet T-211/16) (1)

   ((„Damping - Uvoz vinske kiseline podrijetlom iz Kine koju proizvodi društvo Hangzhou Bioking Biochemical Engineering Co., Ltd - Provedbena odluka (EU) 2016/176 - Neuvođenje konačne antidampinške pristojbe - Članak 3. stavci 2., 3. i 5. i članak 17. stavci 1. i 2. Uredbe (EZ) br. 1225/2009 - Uzorkovanje - Izostanak znatne štete - Očita pogreška u ocjeni - Utvrđenje štete - Profitabilnost industrije Unije”))
   (2018/C 152/33)
   Jezik postupka: engleski

      Stranke

      Tužitelj: Caviro Distillerie Srl (Faenza, Italija), Distillerie Bonollo SpA (Formigine, Italija), Distillerie Mazzari SpA (Sant’Agata sul Santerno, Italija), Industria Chimica Valenzana (ICV) SpA (Borgoricco, Italija) (zastupnici: A. Bochon, odvjetnik, i M. R. MacLean, solicitor)

      Tuženik: Europska komisija (zastupnici: J.-F. Brakeland i A. Demeneix, agenti)

      Predmet

   Zahtjev na temelju članka 263. UFEU-a kojim se traži poništenje članka 1. Provedbene odluke Komisije (EU) 2016/176 оd 9. veljače 2016. o prekidu antidampinškog postupka povezanog s uvozom vinske kiseline podrijetlom iz Narodne Republike Kine koju proizvodi Hangzhou Bioking Biochemical Engineering Co. Ltd (SL 2016., L 33, str. 14.).

      Izreka

               1.

               Tužba se odbija.

               2.

               Nalaže se društvima Caviro Distillerie Srl, Distillerie Bonollo SpA, Distillerie Mazzari SpA i Industria Chimica Valenzana (ICV) SpA snošenje vlastitih troškova i onih Europske komisije.

      (1)  SL C 260, 18. 7. 2016.


title: Predmet C-48/18 P: Žalba koju je 26. siječnja 2018. podnio Toontrack Music AB protiv presude Općeg suda (deveto vijeće) od 22. studenoga 2017. u predmetu T-771/16, Toontrack Music AB protiv Ureda Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO)

text:
               30.4.2018

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 152/5

         Žalba koju je 26. siječnja 2018. podnio Toontrack Music AB protiv presude Općeg suda (deveto vijeće) od 22. studenoga 2017. u predmetu T-771/16, Toontrack Music AB protiv Ureda Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO)
   (Predmet C-48/18 P)
   (2018/C 152/07)
   Jezik postupka: švedski

      Stranke

      Žalitelj: Toontrack Music AB (zastupnik: L.-E. Ström, odvjetnik)

      Druga stranka u postupku: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO)

      Žalbeni zahtjev

   Žalitelj, koji ističe tri različita žalbena razloga, od Suda zahtijeva da:

               —

               ukine pobijanu presudu;

               —

               primarno, donese konačnu odluku u predmetu i prihvati zahtjeve iznesene pred Opći sud;

               —

               podredno, vrati predmet Općem sudu na ponovno suđenje; i

               —

               naloži EUIPO-u snošenje troškova.

      Žalbeni razlozi i glavni argumenti

               1.

               Razlozi koje je žalitelj iznio u prilog svojim zahtjevima su da je, na temelju prvog žalbenog razloga, pobijana presuda nezakonita u pogledu primjene članka 7. stavka 1. točaka (b) i (c) i članka 7. stavka 2., na temelju drugog žalbenog razloga, nezakonita u pogledu članka 76. i na temelju trećeg žalbenog razloga, nezakonita u pogledu članaka 65. i 75. Uredbe Vijeća (EZ) br. 207/2009 (1) od 26. veljače 2009. o žigu Zajednice, kako je izmijenjena (zamijenjena Uredbom (EU) 2017/1001 (2) Europskog parlamenta i Vijeća od 14. lipnja 2017. o žigu Europske unije („Uredba”).

               2.

                  Prvi žalbeni razlog temelji se na tome da je pobijana presuda pogrešna s obzirom na to da je Opći sud pogrešno utvrdio da je žig Europske unije br. 13 945 423 EZMIX, za koji je podnesena prijava za registraciju, deskriptivan u smislu članka 7. stavka 1. točke (c) Uredbe te da nije dovoljno razlikovan u smislu članka 7. stavka 1. točke (b) i članka 7. stavka 2. te uredbe. Budući da je EZMIX u cijelosti razlikovan znak, Opći sud pogrešno je utvrdio da postoje razlozi za odbijanje prema toj uredbi. Opći sud nije uzeo u obzir sve relevantne činjenice slučaja u pogledu značenja, uporabe i asocijacija prijavljenog žiga u odnosu na relevantnu javnost. Opći je sud stoga počinio pogrešku koja se tiče prava.

               3.

                  Drugi žalbeni razlog temelji se na tome da je Opći sud također počinio pogrešku koja se tiče prava time što je povrijedio članak 76. Uredbe i iskrivio podnesene dokaze. Opći sud smatra da je jednostavnost glavni čimbenik pri prodaji opreme za snimanje glazbe i softvera te jedan od ključnih faktora. Analiza i dokazi kojima bi se potkrijepila ta razmatranja ne postoje. Opći je sud pogrešno primijenio članak 76. zbog čega je došlo do iskrivljavanja dokaza podnesenih u ovom predmetu. Propusti prilikom ispitivanja doveli su do neutemeljenog i pogrešnog zaključka koji nije potkrijepljen činjenicama kojima je u presudi Općeg suda dano odlučujuće značenje za donošenje odluke u sporu.

               4.

                  Treći žalbeni razlog temelji se na tome da je Opći sud povrijedio članke 65. i 75. Uredbe te je time počinio pogrešku koja se tiče prava, zbog toga što žalitelju nije omogućio da se izjasni o činjenici na kojoj se temelje pobijana presuda i odluka žalbenog vijeća EUIPO-a.

               5.

               Tu činjenicu, koja je prvi put navedena u odluci žalbenog vijeća EUIPO-a, EUIPO nije dokazao te je njezino navođenje žalitelja zateklo nespremnog. Dokazi koje je žalitelj podnio za pobijanje pravilnosti te činjenice, mogli su se stoga uzeti u obzir tek pred Općim sudom, što ga je, protivno načelu jednakosti oružja, spriječilo u tome da podnese potpune dokaze.

      (1)  SL 2009., L 78, str. 1. (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 17., svezak 1., str. 226.)

      (2)  SL 2017., L 154, str. 1.