title: Predmet C-588/17 P: Presuda Suda (osmo vijeće) od 25. srpnja 2018. – Kraljevina Španjolska protiv Europske komisije (Žalba — EFJP i EPFRR — Troškovi isključeni iz financiranja Europske unije — Troškovi Kraljevine Španjolske — Pomoć područjima s nepovoljnim prirodnim uvjetima i mjere zaštite okoliša i poljoprivrede Plana za ruralni razvoj autonomne zajednice Kastilje i Leon)

text:
               17.9.2018

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 328/21

      Presuda Suda (osmo vijeće) od 25. srpnja 2018. – Kraljevina Španjolska protiv Europske komisije
      (Predmet C-588/17 P) (1)

      ((Žalba - EFJP i EPFRR - Troškovi isključeni iz financiranja Europske unije - Troškovi Kraljevine Španjolske - Pomoć područjima s nepovoljnim prirodnim uvjetima i mjere zaštite okoliša i poljoprivrede Plana za ruralni razvoj autonomne zajednice Kastilje i Leon))
      (2018/C 328/27)
      Jezik postupka: španjolski

         Stranke

         Žalitelj: Kraljevina Španjolska (zastupnik: M. J. García-Valdecasas Dorrego, agent)

         Druga stranka u postupku: Europska komisija (zastupnici: D. Triantafyllou i I. Galindo Martín, agenti)

         Izreka

                  1.

                  Žalba se odbija.

                  2.

                  Kraljevini Španjolskoj nalaže se snošenje troškova.

         (1)  SL C 5, 8. 1. 2018.


title: Predmet T-429/18: Tužba podnesena 13. srpnja 2018. – BRF i SHB Comercio e Industria de Alimentos protiv Komisije

text:
               24.9.2018

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 341/22

      Tužba podnesena 13. srpnja 2018. – BRF i SHB Comercio e Industria de Alimentos protiv Komisije
      (Predmet T-429/18)
      (2018/C 341/33)
      Jezik postupka: engleski

         Stranke

         Tužitelji: BRF SA (Itajaí, Brazil) i SHB Comercio e Industria de Alimentos SA (Itajaí) (zastupnici: D. Arts i G. van Thuyne, odvjetnici)

         Tuženik: Europska komisija

         Tužbeni zahtjev

      Tužitelji od Općeg suda zahtijevaju da:

                  —

                  poništi Provedbenu uredbu Komisije (EU) 2018/700 (1);

                  —

                  podredno, poništi Provedbenu uredbu Komisije (EU) 2018/700 u dijelu u kojem su objekti društava BRF SA i SHB Comercio e Industria de Alimentos SA iz Priloga Provedbenoj uredbi Komisije (EU) 2018/700 uklonjeni s popisa iz Priloga Provedbenoj uredbi (EU) 2018/700; i

                  —

                  naloži Komisiji snošenje troškova u skladu s člankom 134. Poslovnika.

         Tužbeni razlozi i glavni argumenti

      U prilog osnovanosti tužbe tužitelji ističu šest tužbenih razloga.

                  1.

                  Prvi tužbeni razlog, koji se temelji na tome da je Provedbenom uredbom povrijeđen članak 296. drugi stavak UFEU-a time što nisu navedeni razlozi na kojima se temelji Provedbena uredba.

                  2.

                  Drugi tužbeni razlog, koji se temelji na tome da je donošenjem Provedbene uredbe Komisija povrijedila tužiteljeva prava obrane iz članka 41. drugog stavka Povelje Europske unije o temeljnim pravima, time što tužitelju nije omogućeno pravo na saslušanje.

                  3.

                  Treći tužbeni razlog, koji se temelji na tome da su Provedbenom uredbom povrijeđeni članak 12. stavak 2. i članak 12. stavak 4. točka (c) Uredbe 854/2004 (2) prilikom ocjene toga ispunjavaju li pojedinačni objekti uvjete i tomu da je Komisija počinila očitu pogrešku u ocjeni relevantnih činjenica.

                  4.

                  Četvrti tužbeni razlog, koji se temelji na tome da je Provedbenom uredbom povrijeđeno načelo nediskriminacije time što se prema tužiteljima postupalo drugačije nego prema drugim brazilskim izvoznicima proizvoda od peradi u usporedivoj situaciji.

                  5.

                  Peti tužbeni razlog, koji se temelji na tome da je Provedbenom uredbom povrijeđeno načelo proporcionalnosti time što su prekoračene granice onoga što je primjereno i nužno za zaštitu javnog zdravlja.

                  6.

                  Šesti tužbeni razlog, koji se temelji na tome da je Provedbenom uredbom povrijeđen članak 291. stavak 3. drugi podstavak UFEU-a i članak 3. stavak 3., članak 10. stavak 4. i članak 11. Uredbe (EU) 182/2011 (3) time što su povrijeđeni ključni postupovni zahtjevi iz tih odredbi.

         (1)  Provedbena uredba Komisije (EU) 2018/700 od 8. svibnja 2018. o izmjeni popisâ objekata iz trećih zemalja iz kojih je dopušten uvoz određenih proizvoda životinjskog podrijetla, u pogledu određenih objekata iz Brazila (SL 2018., L 118, str. 1.)

         (2)  Uredba (EZ) br. 854/2004 Europskog parlamenta i Vijeća od 29. travnja 2004. o utvrđivanju posebnih pravila organizacije službenih kontrola proizvoda životinjskog podrijetla namijenjenih prehrani ljudi (SL 2004., L 139, str. 206.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 3., svezak 10, str. 33.)

         (3)  Uredba (EU) br. 182/2011 Europskog parlamenta i Vijeća od 16. veljače 2011. o utvrđivanju pravila i općih načela u vezi s mehanizmima nadzora država članica nad izvršavanjem provedbenih ovlasti Komisije (SL 2011., L 55, str. 291.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 1., svezak 5., str. 291. i ispravak SL 2016., L 6, str. 13.)


title: Predmet C-502/18: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 30. srpnja 2018. uputio Městský soud v Praze (Češka Republika) – CS i drugi protiv České aerolinie a.s.

text:
               24.9.2018

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 341/9

      Zahtjev za prethodnu odluku koji je 30. srpnja 2018. uputio Městský soud v Praze (Češka Republika) – CS i drugi protiv České aerolinie a.s.
      (Predmet C-502/18)
      (2018/C 341/11)
      Jezik postupka: češki

         Sud koji je uputio zahtjev

      Městský soud v Praze

         Stranke glavnog postupka

         Tužitelji: CS, DR, EQ, FP, GO, HN, IM, JL, KK, LJ, MI

         Tuženik: České aerolinie a.s.

         Prethodno pitanje

      Postoji li obveza prijevoznika Zajednice da putnicima isplati naknadu štete prema članku 3. stavku 5. drugoj rečenici Uredbe (EZ) br. 261/2004 (1) kad je prijevoznik Zajednice kao ugovorni prijevoznik izvodio prvi dio leta sa zaustavljanjem u zračnoj luci treće zemlje, od kuda je, prema sporazumu o letenju pod zajedničkim brojem (code sharing agreement), prijevoznik koji nije prijevoznik Zajednice izveo drugi dio leta te je došlo do kašnjenja od više od tri sata prilikom dolaska u zračnu luku krajnjeg odredišta koje je nastalo isključivo tijekom drugog dijela leta?

         (1)  Uredba (EZ) br. 261/2004 Europskog parlamenta i Vijeća od 11. veljače 2004. o utvrđivanju općih pravila odštete i pomoći putnicima u slučaju uskraćenog ukrcaja i otkazivanja ili dužeg kašnjenja leta […] te o stavljanju izvan snage Uredbe (EEZ) br. 295/91 (SL 2004., L 46, str. 1.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 7., svezak 26., str. 21.)


title: Predmet C-20/18: Rješenje predsjednika Suda od 14. lipnja 2018. – Europska komisija protiv Velikog Vojvodstva Luksemburg, intervenijent: Republika Francuska

text:
               24.9.2018

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 341/11

      Rješenje predsjednika Suda od 14. lipnja 2018. – Europska komisija protiv Velikog Vojvodstva Luksemburg, intervenijent: Republika Francuska
      (Predmet C-20/18) (1)

      (2018/C 341/18)
      Jezik postupka: francuski
      Predsjednik Suda odredio je brisanje predmeta.

         (1)  SL C 104, 19. 3. 2018.


title: Predmet T-457/18: Tužba podnesena 25. srpnja 2018. – Zotkov protiv Komisije

text:
               24.9.2018

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 341/23

      Tužba podnesena 25. srpnja 2018. – Zotkov protiv Komisije
      (Predmet T-457/18)
      (2018/C 341/34)
      Jezik postupka: bugarski

         Stranke

         Tužitelj: Rossen D. Zotkov (Bruxelles, Belgija) (zastupnik: N. Stankov, адвокат)

         Tuženik: Europska komisija

         Tužbeni zahtjev

      Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

                  —

                  naloži poništenje tužiteljeve Odluke br. Ares (2018)2294884 od 30. travnja 2018. i njezino preispitivanje u pogledu njegova zahtjeva za dodatak za svoje roditelje – nakon ispravka izračuna u skladu s tužbenim razlozima i argumentima koje je istaknuo.

         Tužbeni razlozi i glavni argumenti

      U prilog osnovanosti tužbe tužitelj ističe dva tužbena razloga.

                  1.

                  Prvi tužbeni razlog zasniva se na tuženikovu tumačenju Odluke br. 50-2004/28.5.2005 Komisije [C(2004) 1364 final od 15. travnja 2004., Odluka Komisije o općim provedbenim odredbama uz Prilog VII članak 2. stavak 4. Pravilnika o osoblju (osobe izjednačene s uzdržavanom djecom)] i financijskom izračunu koji iz toga proizlazi u pogledu praktične primjene odluke prilikom procjene vlasnika nekretnina, čije tumačenje i izračun tužitelj smatra pogrešnim:

                              —

                              praznine prilikom tumačenja s gledišta (financijskogospodarske) posebnosti područja koje je uređeno Komisijinom odlukom,

                              —

                              tumačenje koje se zasniva na objektivno nemogućim pretpostavkama,

                              —

                              tumačenje koje tuženik zastupa i koje se zasniva na unutarnjim proturječnostima između pojedinih dijelova Komisijine odluke, ako se ne ispituju samostalno a ne u vezi jedni s drugima,

                              —

                              subjektivno i sporno tumačenje riječi, izraza i formulacija u tekstu Komisijine odluke koje su u svojoj biti s jezičnog i/ili opće važećeg stajališta višeznačni,

                              —

                              favorizirano korištenje teoretskih indikatora za pojedine financijske elemente za koje postoje činjenični indikatori.

                  2.

                  Drugi tužbeni razlog zasniva se na tužiteljevu tumačenju Odluke Komisije br. 50-2004/28.5.2004 (i financijskom izračunu koji iz toga proizlazi) u pogledu praktične primjene odluke prilikom korištenja pondera (koeficijenta) za zemljište čije tumačenje i izračun tužitelj smatra pogrešnim:

                              —

                              tumačenje i primjena pondera (koeficijenta) na konkretan element financijskog izračuna protivan je stvarnom biću i logici tog koeficijenta sa stajališta financijskogospodarske teorije i prakse.


title: Predmet C-462/18 P: Žalba koju je 13. srpnja 2018. podnijela Mylène Troszczynski protiv presude Općeg suda (šesto vijeće) od 16. svibnja 2018. u predmetu T-626/16, Troszczynski protiv Parlamenta

text:
               8.10.2018

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 364/2

      Žalba koju je 13. srpnja 2018. podnijela Mylène Troszczynski protiv presude Općeg suda (šesto vijeće) od 16. svibnja 2018. u predmetu T-626/16, Troszczynski protiv Parlamenta
      (Predmet C-462/18 P)
      (2018/C 364/03)
      Jezik postupka: francuski

         Stranke

         Žaliteljica: Mylène Troszczynski (zastupnik: F. Wagner, odvjetnik)

         Druga stranka u postupku: Europski parlament

         Zahtjevi

      Ukinuti presudu Općeg suda od 16. svibnja 2018. u predmetu T-626/16;
      Slijedom toga:

                  —

                  poništiti odluku glavnog tajnika Parlamenta od 23. lipnja 2016., donesenu u skladu s člankom 68. izmijenjene Odluke Predsjedništva Parlamenta 2009/C 159/01 od 19. svibnja i 9. srpnja 2008.„o provedbenim mjerama Statuta zastupnika Europskog parlamenta”, kojom se utvrđuje potraživanje u iznosu od 56 554 eura;

                  —

                  poništiti obavijest o terećenju br. 2016-888 dostavljenu žaliteljici 30. lipnja 2016. kojom ju se obavještava da je prema njoj utvrđeno potraživanje slijedom odluke glavnog tajnika od 23. lipnja 2016. o „povratu nepravilno plaćenih iznosa na ime parlamentarne pomoći u skladu s člankom 68. provedbenih mjera Statuta zastupnika i člancima 78., 79. i 80. Financijske uredbe”;

                  —

                  odlučiti o iznosu koji će biti dodijeljen žaliteljici na ime naknade neimovinske štete koja proizlazi iz neosnovanih optužbi iznesenih prije zaključenja istrage, štete počinjene njezinu ugledu i značajnih problema u privatnom i političkom životu prouzročenih pobijanom odlukom;

                  —

                  odlučiti o iznosu koji će biti dodijeljen žaliteljici na ime troškova postupka;

                  —

                  naložiti Parlamentu snošenje svih troškova;

                  —

                  prije donošenja presude: pozvati Parlament da dostavi upravni spis J.O.-a i odgovarajući OLAF-ov spis.

         Žalbeni razlozi i glavni argumenti

      Prvi žalbeni razlog temelji se na pogrešci koja se tiče prava i bitnoj povredi postupka. S jedne strane, presude Općeg suda u predmetima Bilde i Montel predstavljaju novu činjenicu, nastalu nakon zaključenja pisanog dijela postupka, koje sadržavaju pojašnjenja u vezi s prirodom i brojem dokaza koje je potrebno dostaviti. Uvjeti iz članka 85. stavka 3. Poslovnika bili su ispunjeni. S druge strane, Opći je sud počinio pogrešku koja se tiče prava kada je zaključio da može uzeti u obzir samo činjenične elemente koji su dostavljeni glavnom tajniku. Postupak za povrat nepravilno plaćenih iznosa sliči sporu pune jurisdikcije u kojem se mogu podnijeti svi elementi korisni za pravilno rješenje spora, čak i tijekom postupka.
      Drugi tužbeni razlog temelji se na povredi prava obrane i bitnoj povredi postupka od strane Općeg suda. S jedne strane, Opći sud nije omogućio provođenje pravične i kontradiktorne rasprave jer od Parlamenta nije zahtijevao poštovanje članaka 41. i 42. Povelje Europske unije o temeljnim pravima. Parlamentu su dostupni upravni spis i OLAF-ov spis od čega može imati koristi s obzirom na to da se u ta dva spisa mogu nalaziti dokazi o radu, ali ostati sakriveni od žaliteljice. S druge strane, Opći je sud počinio pogrešku u ocjeni smatrajući da je glavni tajnik postupio u skladu s pravom kada nije osobno saslušao žaliteljicu.
      Treći žalbeni razlog temelji se na pogrešci koja se tiče prava, pogrešnoj pravnoj kvalifikaciji činjenica i dokaza, diskriminaciji, fumus persecutionisu, povredi načela zaštite legitimnih očekivanja i zakonitosti kao i na zlouporabi ovlasti. Kao prvo, nepostojanje kritičke analize podnesenih elemenata predstavlja nedostatak obrazloženja. Kao drugo, došlo je do kršenja političkih prava asistenata. Kao treće, u pogledu povrata nepravilno plaćenih iznosa, rizik dokazivanja prvenstveno snosi administracija koja mora pružiti opravdane razloge za dovođenje u pitanje onoga što je isplaćeno. Kao četvrto, došlo je do diskriminirajućeg postupanja od strane predsjednika i glavnog tajnika Parlamenta prema zastupnicima stranke Front national. Konačno, odbijanje dostavljanja upravnog spisa i OLAF-ovog spisa dovodi u pitanje načela zaštite legitimnih očekivanja i zakonitosti te predstavlja zlouporabu ovlasti.


title: Predmet C-493/18: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 26. srpnja 2018. uputio Cour de cassation (Francuska) – UB protiv VA, Tiger SCI, WZ, u svojstvu stečajnog upravitelja osobe UB, Banque patrimoine et immobilier SA

text:
               8.10.2018

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 364/4

      Zahtjev za prethodnu odluku koji je 26. srpnja 2018. uputio Cour de cassation (Francuska) – UB protiv VA, Tiger SCI, WZ, u svojstvu stečajnog upravitelja osobe UB, Banque patrimoine et immobilier SA
      (Predmet C-493/18)
      (2018/C 364/04)
      Jezik postupka: francuski

         Sud koji je uputio zahtjev

      Cour de cassation

         Stranke glavnog postupka

         Tužitelj: UB

         Tuženici: VA, Tiger SCI, WZ, u svojstvu stečajnog upravitelja osobe UB, Banque patrimoine et immobilier SA

         Prethodna pitanja

                  1.

                  Proizlazi li tužba stečajnog upravitelja, kojeg je imenovao sud države članice u kojoj je otvoren stečajni postupak, kojom se traži proglašenje gubitka pravnog učinka hipoteka upisanih na nekretninama dužnika koje se nalaze u drugoj državi članici, kao i prodaje tih nekretnina izvršene u toj državi, radi njihova povrata u imovinu dužnika, izravno iz stečaja te je s njime tijesno povezana?

                  2.

                  U slučaju potvrdnog odgovora, jesu li sudovi države članice u kojoj je otvoren stečajni postupak isključivo nadležni za odlučivanje o toj upraviteljevoj tužbi ili su, naprotiv, u tu svrhu isključivo nadležni sudovi države članice na čijem se državnom području nalaze nekretnine, ili između tih različitih sudova postoji usporedna nadležnost, i pod kojim uvjetima?

                  3.

                  Može li odluka kojom sud države članice u kojoj je pokrenut stečajni postupak ovlašćuje stečajnog upravitelja da u drugoj državi članici podnese tužbu koja u načelu podliježe nadležnosti suda koji je pokrenuo postupak, rezultirati određivanjem nadležnosti suda te druge države jer se među ostalim ta odluka može kvalificirati kao odluka koja se bavi tijekom stečajnog postupka u smislu članka 25. stavka 1. Uredbe [(EZ) br. 1346/2000] (1) te ju se na tom temelju može priznati bez daljnjih formalnosti, u skladu s tim istim člankom?

         (1)  Uredba Vijeća (EZ) br. 1346/2000 od 29. svibnja 2000. o stečajnom postupku (SL 2000., L 160, str. 1.; SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 19., svezak 3., str. 3.)


title: Predmet C-477/18: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 23. srpnja 2018. uputio Beroep voor het Bedrijfsleven (Nizozemska) – Exportslachterij J. Gosschalk en Zn. BV protiv Minister van Landbouw, Natuur en Voedselkwaliteit

text:
               15.10.2018

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 373/8

      Zahtjev za prethodnu odluku koji je 23. srpnja 2018. uputio Beroep voor het Bedrijfsleven (Nizozemska) – Exportslachterij J. Gosschalk en Zn. BV protiv Minister van Landbouw, Natuur en Voedselkwaliteit
      (Predmet C-477/18)
      (2018/C 373/09)
      Jezik postupka: nizozemski

         Sud koji je uputio zahtjev

      College van Beroep voor het Bedrijfsleven

         Stranke glavnog postupka

         Tužitelj: Exportslachterij J. Gosschalk en Zn. BV

         Tuženik: Minister van Landbouw, Natuur en Voedselkwaliteit

         Prethodna pitanja

                  1.

                  Treba li izraz „osoblja koje sudjeluje u službenim kontrolama” iz Priloga VI. točke 1. Uredbi br. 882/2004 (1) Europskog parlamenta i Vijeća od 29. travnja 2004. o službenim kontrolama koje se provode radi provjeravanja poštivanja propisa o hrani i hrani za životinje te propisa o zdravlju i dobrobiti životinja (Uredba br. 882/2004) i izraz „osoblja koje sudjeluje u službenim kontrolama” iz Priloga VI. točke 2. Uredbi br. 882/2004 tumačiti na način da troškovi (plaća) koji se mogu uzeti u obzir pri izračunavanju pristojbi za službene kontrole mogu biti isključivo troškovi (plaća) službenih veterinara i službenih asistenata koji provode službene kontrole ili u njih mogu spadati i troškovi (plaća) drugog osoblja Nederlandse Voedsel- en Warenautoriteita (Nizozemsko tijelo za sigurnost hrane i proizvoda, NVWA) ili Besloten Vennootschap Kwaliteitskeuring Dierlijke Sectora (Društvo s ograničenom odgovornošću za kontrolu kvalitete u životinjskom sektoru, KDS)?

                  2.

                  Ako je odgovor na prvo pitanje takav da izrazom „osoblja koje sudjeluje u službenim kontrolama” iz Priloga VI. točke 1. Uredbi br. 882/2004 i izrazom „osoblja koje sudjeluje u službenim kontrolama” iz Priloga VI. točke 2. Uredbi br. 882/2004 mogu biti obuhvaćeni i troškovi (plaća) drugog osoblja NVWA-a ili KDS-a, pod kojim okolnostima i unutar kojih granica između troškova za to drugo osoblje i službenih kontrola tada još uvijek postoji tako uska veza da se pristojbe prikupljene za troškove (plaća) mogu temeljiti na članku 27. stavku 4. i Prilogu VI. točkama 1. i 2. Uredbi br. 882/2004?

                  3.

                              a.

                              Treba li odredbe iz članka 27. stavka 4. točke (a) i Priloga VI. točaka 1. i 2. Uredbi br. 882/2004 tumačiti na način da se članku 27. stavka 4. i Prilogu VI. točkama 1. i 2. protivi to da se klaonicama naplaćuju pristojbe za službene kontrole koje se odnose na četvrtine sata koje su one prijavile nadležnim tijelima, ali tijekom kojih se stvarno nisu obavljale službene kontrole?

                              b.

                              Vrijedi li odgovor na pitanje 3. i ako nadležno tijelo posudi službene veterinare koji ne primaju naknadu za četvrtine sata koje je klaonica prijavila nadležnom tijelu ali tijekom kojih se stvarno ne provode djelatnosti službene kontrole, pri čemu se iznos naplaćen klaonici za prijavljene četvrtine sata tijekom kojih se nije radilo služi za pokriće općih upravnih troškova nadležnog tijela?

                  4.

                  Treba li odredbe iz članka 27. stavka 4. točke (a) i Priloga VI. točaka 1. i 2. Uredbi br. 882/2004 tumačiti na način da se članku 27. stavka 4. protivi to da se klaonicama naplaćuje prosječna tarifa za djelatnosti službene kontrole koje obavljaju veterinari koji su zaposlenici NVWA-a i (manje plaćeni) posuđeni veterinari, tako da se njima naplaćuje tarifa koja je veća od one koja se plaća posuđenim veterinarima?

                  5.

                  Treba li odredbe iz članka 26. i članka 27. stavka 4. točke (a) kao i Priloga VI. točaka 1. i 2. Uredbi br. 882/2004 tumačiti na način da se pri izračunavanju pristojbi za službene kontrole mogu uzeti u obzir troškovi koji služe osnivanju rezervi u društvu s ograničenom odgovornošću (KDS), od kojeg nadležno tijelo posuđuje službene asistente, pri čemu se rezerve u slučaju krize mogu upotrijebiti za isplatu plaća i pokriće troškova osposobljavanja osoblja koje stvarno provodi službene kontrole kao i osoblja koje omogućuje provedbu službenih kontrola?

                  6.

                  Ako je odgovor na [peto] pitanje potvrdan: do kojeg iznosa se mogu osnovati takve rezerve i na koliko dugo razdoblje se mogu odnositi?

         (1)  SL 2004., L 165, str. 1. (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 3., svezak 51., str. 5.)


title: Predmet C-445/18: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 9. srpnja 2018. uputio Beroep voor het Bedrijfsleven (Nizozemska) – Vaselife International BV, Chrysal International BV protiv College voor de toelating van gewasbeschermingsmiddelen en biociden

text:
               15.10.2018

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 373/6

      Zahtjev za prethodnu odluku koji je 9. srpnja 2018. uputio Beroep voor het Bedrijfsleven (Nizozemska) – Vaselife International BV, Chrysal International BV protiv College voor de toelating van gewasbeschermingsmiddelen en biociden
      (Predmet C-445/18)
      (2018/C 373/06)
      Jezik postupka: nizozemski

         Sud koji je uputio zahtjev

      College van Beroep voor het Bedrijfsleven

         Stranke glavnog postupka

         Tužitelji: Vaselife International BV, Chrysal International BV

         Tuženik: College voor de toelating van gewasbeschermingsmiddelen en biociden

         Prethodna pitanja

                  1.

                  Može li nadležno tijelo, College voor de toelating van gewasbeschermingsmiddelen en biociden (Odbor za odobrenje za sredstva za zaštitu bilja i biocide), nakon izdavanja novog odobrenja za referentno sredstvo promijeniti rok valjanosti odobrenja za paralelnu trgovinu iz članka 52. Uredbe (EZ) br. 1107/2009 (1) koje je dodijeljeno prije odluke o izdavanju novog odobrenja, po službenoj dužnosti ili ne, sukladno – kasnijem – datumu roka valjanosti povezanim s odlukom o izdavanju novog odobrenja za referentno sredstvo?

                  2.

                  Ako je odgovor na prvo pitanje potvrdan, je li promjena roka valjanosti odobrenja za paralelnu trgovinu automatska posljedica izdavanja novog odobrenja za referentno sredstvo koja sama proizlazi iz Uredbe (EZ) br. 1107/2009? Slijedom toga, je li unos novog datuma roka valjanosti paralelnog odobrenja u bazu podataka nadležnog tijela samo administrativna radnja ili se njemu mora odlučiti po službenoj dužnosti ili na zahtjev?

                  3.

                  Ako je odgovor na drugo pitanje takav da je nužno donošenje odluke, primjenjuje li se na to članak 52. Uredbe (EZ) br. 1107/2009, posebno stavak 3. toga članka?

                  4.

                  Ako je odgovor na treće pitanje niječan: koji propis(i) se tada primjenjuje(u)?

                  5.

                  Može li se smatrati da sredstvo za zaštitu bilja nije identično u smislu članka 52. Uredbe (EZ) br. 1107/2009 već onda ako referentno sredstvo (više) ne potječe od istog poduzeća? Od Suda se traži da odgovarajući na ovo pitanje istodobno razmotri i pitanje može li se pridruženim poduzećem ili poduzećem koje proizvodi prema licenci smatrati i poduzeće koje proizvod proizvodi s dozvolom nositelja prava prema istoj recepturi. U tom smislu, je li važno odvija li se postupak proizvodnje u kojem se proizvode referentno sredstvo i proizvod koja se paralelno uvozi, s obzirom aktivne tvari, u istom poduzeću?

                  6.

                  Je li sama promjena mjesta proizvodnje referentnog sredstva relevantna za ocjenu pitanja je li proizvod identičan?

                  7.

                  Ako je odgovor na peto i/ili šesto pitanje potvrdan, može li se na zaključak koji se iz toga izvlači (proizvod nije identičan) utjecati to da je nadležno tijelo već utvrdilo da sastav proizvoda nije promijenjen ili da su promjene bile neznatne?

                  8.

                  Tko i u kojem obujmu snosi teret dokazivanja da su ispunjene pretpostavke iz članka 52. stavka 3. Uredbe (EZ) br. 1107/2009, ako nositelj odobrenja za paralelni proizvod i nositelj odobrenja za referentno sredstvo u pogledu toga nisu istog mišljenja?

         (1)  Uredba Europskog parlamenta i Vijeća od 21. listopada 2009. o stavljanju na tržište sredstava za zaštitu bilja i stavljanju izvan snage direktiva Vijeća 79/117/EEZ i 91/414/EEZ (SL 2009., L 309, str. 1.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 3., svezak 61., str. 52.)


title: Predmet T-451/18: Tužba podnesena 18. srpnja 2018. – Triantafyllopoulos i dr. protiv ESB-a

text:
               15.10.2018

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 373/12

      Tužba podnesena 18. srpnja 2018. – Triantafyllopoulos i dr. protiv ESB-a
      (Predmet T-451/18)
      (2018/C 373/13)
      Jezik postupka: grčki

         Stranke

         Tužitelji: Panaghiote Triantafyllopoulos (Patras, Grčka) i ostalih 487 tužitelja (zastupnik: N. Ioannou, odvjetnik)

         Tuženik: Europska središnja banka (ESB)

         Tužbeni zahtjev

      Tužitelji od Općeg suda zahtijevaju da:

                  —

                  naloži Europskoj središnjoj banci da naknadi nastalu štetu koju su pretrpjeli, specificiranu za svakog od njih u tužbi, u iznosu od 83,77 eura po udjelu u društvu, pomnoženo s udjelima koji posjeduje svaki od tužitelja, bilo kao fizička ili pravna osoba;

                  —

                  naloži Europskoj središnjoj banci snošenje troškova.

         Tužbeni razlozi i glavni argumenti

      Predmet tužbe tiče se naknade štete za koju se tvrdi da je prouzrokovana tužiteljima u svojstvu vlasnika udjela u društvu „Achaiki Syneteristiki Trapeza SYN.P.E” (Zadružna kreditna banka Ahaje) činom posebne likvidacije tog društva, a koja uključuje dovoljno ozbiljnu štetu nastalu posebno zbog vrijednosti udjela koje posjeduje svaki od tužitelja. Tvrdi se da je šteta nastala zbog propusta u kontroli i nadzoru koje je Banka Grčke (TtE) provela nad Zadružnom kreditnom bankom Ahaje od 1999. do 2012., ali i zbog pogrešaka u kontroli i nadzoru koje je Europska središnja banka provela nad TtE-om te putem potonje, ali i izravno, nad Zadružnom kreditnom bankom Ahaje.
      U prilog tužbi tužitelji ističu sljedeće tužbene razloge.

                  1.

                  Prvi tužbeni razlog koji se temelji na činjeničnim okolnostima, kaznenom spisu i nacionalnom pravu.

                              —

                              Od 1999. do povlačenja odobrenja Zadružnoj kreditnoj banci Ahaje od strane TtE-a, upravna tijela oportunistički su prisvojila imovinu društva te su je koristila u kriminalne svrhe, potpuno različite od onih predviđenih zakonom. Imovina je oduzeta, a da pritom nisu poštovani čak ni zakonski postupci propisani za banke. TtE je sukladno nacionalnom pravu jedino nadzorno tijelo odgovorno za donošenje svih preventivnih, nadzornih i provedbenih mjera kako se ne bi dogodilo sve ono što se dogodilo i što je dovelo do rasipanja imovine društva.

                  2.

                  Drugi tužbeni razlog koji se temelji na članku 340. UFEU-a.

                              —

                              Prema članku 340. stavku 3. UFEU-a, ESB zahvaljujući toj odredbi ima zasebnu pravnu osobnost te je dužna, sukladno pravnim načelima koja su zajednička svim državama članicama, naknaditi štetu koju su prouzročili ona ili njezini zaposlenici u obavljanju svojih dužnosti.

                  3.

                  Treći tužbeni razlog koji se temelji na sudskoj praksi Općeg suda.

                              —

                              Sudska praksa Općeg suda zahtijeva da mora biti utvrđena dovoljno ozbiljna povreda pravnih normi čija je svrha dodjeljivanje prava subjektima pravnog sustava. Što se tiče zahtjeva da povreda mora biti dovoljno ozbiljna, smatra se da je ključni kriterij ispunjen ako je predmetno tijelo Zajednice očito i ozbiljno povrijedio granice svoje diskrecijske ovlasti. Razmjer i intenzitet prouzrokovane štete, kao i broj oštećenih osoba, mogu se koristiti kao kriterij u pogledu činjenice je li tijelo koje je počinilo radnju očito i ozbiljno povrijedilo granice svojih diskrecijskih ovlasti. Stoga treba napomenuti, također, da dovoljno ozbiljna povreda prava Zajednice postoji kada tijelo ne bi počinilo pogreške da je postupalo s uobičajenim oprezom i pažnjom. ESB je povrijedila obvezu koju ima na temelju Ugovora i vlastitog statuta u pogledu izricanja učinkovitih sankcija Banki Grčke jer je ta banka provela manjkav nadzor nad Zadružnom kreditnom bankom Ahaje. ESB je s druge strane odgovoran nadzirati posluju li nacionalne banke država članica u skladu s odredbama Ugovora i njezina statuta. U slučaju da takav nadzor nije proveden, možemo govoriti o upravnim propustima – povredi načela dobre uprave – koji su se mogli predvidjeti da je ESB donijela odgovarajuće mjere radi „podsjećanja” Banke Grčke koje joj zadaće nameće Ugovor te da joj nije dopušteno kreditne subjekte ostaviti bez nadzora, jer se time dovodi u opasnost financijska stabilnost Europske unije, što je glavna svrha postojanja ESB-a. ESB je morala provjeriti je li se Banka Grčke pridržavala obveza koje je preuzela kao dio Europskog sustava središnjih banaka, a u slučaju da se pokaže da te obveze nisu bile poštovane, trebalo je pokrenuti donošenje odgovarajućih mjera a ne ostati u stanju nedjelovanja.


title: Predmet T-503/18: Tužba podnesena 22. kolovoza 2018. – Haba Trading protiv EUIPO-a – Vida (vidaXL)

text:
               15.10.2018

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 373/16

      Tužba podnesena 22. kolovoza 2018. – Haba Trading protiv EUIPO-a – Vida (vidaXL)
      (Predmet T-503/18)
      (2018/C 373/18)
      Jezik na kojem je tužba podnesena: engleski

         Stranke

         Tužitelj: Haba Trading BV (Utrecht, Nizozemska) (zastupnici: B. Schneiders i A. Brittner, odvjetnici)

         Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO)

         Druga stranka pred žalbenim vijećem: Vida AB (Alvesta, Švedska)

         Podaci o postupku pred EUIPO-om

         Podnositelj prijave spornog žiga: tužitelj pred Općim sudom

         Predmetni sporni žig: prijava figurativnog žiga Europske unije vidaXL – prijava za registraciju br. 11 603 024

         Postupak pred EUIPO-om: postupak povodom prigovora

         Pobijana odluka: odluka petog žalbenog vijeća EUIPO-a od 12. lipnja 2018. u predmetu R 190/2016-5

         Tužbeni zahtjev

      Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

                  —

                  poništi pobijanu odluku;

                  —

                  naloži EUIPO-u snošenje troškova.

         Tužbeni razlozi

                  —

                  povreda članka 8. stavka 1. točke (a) Uredbe (EU) 2017/1001 Europskog parlamenta i Vijeća;

                  —

                  povreda članka 8. stavka 1. točke (b) Uredbe (EU) 2017/1001 Europskog parlamenta i Vijeća.


title: Predmet T-478/18: Tužba podnesena 6. kolovoza 2018. – Bezouaoui i HB Consultant protiv Komisije

text:
               15.10.2018

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 373/13

      Tužba podnesena 6. kolovoza 2018. – Bezouaoui i HB Consultant protiv Komisije
      (Predmet T-478/18)
      (2018/C 373/14)
      Jezik postupka: francuski

         Stranke

         Tužitelji: Hacène Bezouaoui (Avanne, Francuska), HB Consultant (Beure, Francuska) (zastupnici: J.-F. Henrotte i N. Neyrinck, odvjetnici)

         Tuženik: Europska komisija

         Tužbeni zahtjev

      Tužitelji od Općeg suda zahtijevaju da:

                  —

                  utvrdi da je ova tužba dopuštena i osnovana. Slijedom toga,

                  —

                  poništi Komisijinu odluku C(2018) 2075 final, od 10. travnja 2018., o predmetu SA.46897 (2018/NN) – pretpostavljene potpore u Francuskoj – CACES;

                  —

                  naloži Komisiji snošenje troškova.

         Tužbeni razlozi i glavni argumenti

      U prilog osnovanosti tužbe tužitelj ističe tri tužbena razloga.

                  1.

                  Prvi tužbeni razlog temelji se na povredi pojma „pripisivo” iz članka 107. UFEU-a jer povrat troškova za obuku o sigurnom upravljanju vozilima na gradilištu kojeg su provela zajednička tijela koja je odobrila država (Organismes paritaires collecteur agréés par l’État, OPCA) znači korištenje državnih sredstava kao rezultat mjere koja se može pripisati državi. Prema tome, tužitelji tvrde da se odlukom čije poništenje traže povrjeđuje sudska praksa Pearle (presuda od 15. srpnja 2004., Pearle i dr., C-345/02, EU:C:2004:448).

                  2.

                  Drugi tužbeni razlog, koji se temelji na povredi pojma „prednost” iz članka 107. UFEU-a s obzirom na to da mjere koje je poduzela Francuska država daju prednost poduzetnicima koji provode obuku pod nazivom „CACES®” (Potvrda o poznavanju sigurne vožnje), za razliku od onih koji pružaju obuku pod nazivom „PCE®” (Dozvola za upravljanje strojevima).

                  3.

                  Treći tužbeni razlog temelji se na povredi pojma „selektivnost” iz članka 107. UFEU-a, u mjeri u kojoj su navedene mjere selektivne naravi. Taj se tužbeni razlog dijeli na tri dijela:

                              —

                              prvi dio temelji se na argumentu prema kojemu OPCA nema ovlast diskriminirati različite obuke koje odgovaraju istim potrebama i koje sve priznaje Francuska država;

                              —

                              drugi dio temelji se na argumentu prema kojemu su intervencije Francuske države imale zavaravajući učinak za OPCA kada je riječ o osposobljavanju koje odgovara zakonskim uvjetima i koje se može nadoknaditi;

                              —

                              treći dio temelji se na argumentu prema kojemu razlika u postupanju između dvaju sustava obuke (CACES® i PCE®) nije opravdana po naravi ili strukturi referentnog sustava.


title: Predmet C-459/18: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 16. srpnja 2018. uputio Rechtbank van eerste aanleg Antwerpen (Belgija) – Argenta Spaarbank NV protiv Belgische Staat

text:
               15.10.2018

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 373/7

      Zahtjev za prethodnu odluku koji je 16. srpnja 2018. uputio Rechtbank van eerste aanleg Antwerpen (Belgija) – Argenta Spaarbank NV protiv Belgische Staat
      (Predmet C-459/18)
      (2018/C 373/07)
      Jezik postupka: nizozemski

         Sud koji je uputio zahtjev

      Rechtbank van eerste aanleg Antwerpen

         Stranke glavnog postupka

         Tužitelj: Argenta Spaarbank NV

         Tuženik: Belgische Staat

         Prethodna pitanja

      Je li članku 49. Ugovora o funkcioniranje Europske unije protivan nacionalni porezni propis, na temelju kojeg, pri izračunu oporezive dobiti društva koje u cijelosti podliježe oporezivanju u Belgiji sa stalnom poslovnom jedinicom u drugoj državi članici, čija je dobit u Belgiji potpuno izuzeta od poreza na temelju ugovora o izbjegavanju dvostrukog oporezivanja između Belgije i druge države članice,

                  —

                  odbitak za rizični kapital smanjuje se za iznos odbitka za rizični kapital koji se izračunava na temelju pozitivne razlike između neto knjigovodstvene vrijednosti aktive te poslovne jedinice, s jedne strane, i ukupne pasive koja ne pripada vlastitom kapitalu društva i koja se pripisuje toj poslovnoj jedinici, s druge strane, te

                  —

                  se navedeno smanjenje ne poduzima, ako je iznos smanjenja niži od dobiti te poslovne jedinice,

            dok se pak odbitak za rizični kapital ne smanjuje kada se ta pozitivna razlika može pripisati poslovnoj jedinici sa sjedištem u Belgiji?


title: Predmet T-484/18: Tužba podnesena 14. kolovoza 2018. – XB protiv ESD-a

text:
               15.10.2018

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 373/14

      Tužba podnesena 14. kolovoza 2018. – XB protiv ESD-a
      (Predmet T-484/18)
      (2018/C 373/15)
      Jezik postupka: engleski

         Stranke

         Tužitelj: XB (zastupnici: L. Levi i A. Champetier, odvjetnici)

         Tuženik: Europska središnja banka (ESB)

         Tužbeni zahtjev

      Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

                  —

                  poništi odluke od 6. studenoga 2017. i od 4. prosinca 2017. kojima se tužitelja obavještava da nema pravo na određene naknade (naknadu za kućanstvo, naknade za djecu, naknade za školovanje i naknadu za predškolski odgoj);

                  —

                  sukladno tome, naloži isplatu odgovarajućih iznosa od navedenih datuma nadalje, uvećanih za zateznu kamatu (stopa ESB-a + 2 boda). Treba smatrati da bi korektivne isplate koje se ne odnose na mjesec tijekom kojega su plaćene trebale podlijegati porezu kojem bi podlijegale da su provedene pravodobno sukladno Uredbi (EEZ, EURATOM, EZUČ) br. 260/68; (1)

                  —

                  ako je potrebno, poništi odluku od 5. lipnja 2018. kojom se odbija tužiteljeva žalba, podnesena 29. ožujka 2018.;

                  —

                  ako je potrebno, poništi odluke od 2. veljače 2018. kojima se odbija tužiteljevo upravno preispitivanje od 15. prosinca 2017.;

                  —

                  naloži tuženiku snošenje svih troškova.

         Tužbeni razlozi i glavni argumenti

      U prilog osnovanosti tužbe tužitelj ističe dva tužbena razloga.

                  1.

                  Prvi tužbeni razlog temelji se na tvrdnji da su ESB-ovi uvjeti kratkoročnog zapošljavanja i njegova pravila o kratkoročnom zapošljavanju nezakoniti (prigovor nezakonitosti).

                              —

                              ESB-ovi uvjeti kratkoročnog zapošljavanja i njegova pravila o kratkoročnom zapošljavanju povrjeđuju, kao prvo, prava djeteta i načela zaštite obitelji i nediskriminacije iz Povelje Europske unije o temeljnim pravima, kao drugo, načelo nediskriminacije između privremeno i stalno zaposlenih te, kao treće, načelo nediskriminacije i jednakosti poreznih obveznika.

                  2.

                  Drugi tužbeni razlog temelji se na povredi kolektivnih prava, kao posljedici nedostatka odgovarajućeg savjetovanja s odborom za osoblje ESB-a prilikom usvajanja ESB-ovih uvjeta kratkoročnog zapošljavanja.

         (1)  Uredba Vijeća (EEZ, Euratom, EZUČ) br. 260/68 od 29. veljače 1968. o utvrđivanju uvjeta i postupka za primjenu poreza u korist Europskih zajednica (SL 1968., L 56, str. 8.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 1., svezak 15, str 12.).


title: Predmet T-504/18: Tužba podnesena 24. kolovoza 2018. – XG protiv Komisije

text:
               15.10.2018

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 373/17

      Tužba podnesena 24. kolovoza 2018. – XG protiv Komisije
      (Predmet T-504/18)
      (2018/C 373/19)
      Jezik postupka: francuski

         Stranke

         Tužitelj: XG (zastupnici: S. Kaisergruber i A. Burghelle-Vernet, odvjetnici)

         Tuženik: Europska komisija

         Tužbeni zahtjev

      Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

                  —

                  proglasi tužbu dopuštenom i osnovanom;

            i posljedično:

                  —

                  poništi odluku od 3. srpnja 2018. koju je donijela [povjerljivo] (1) Europska komisija, da se potvrdi odbijanje pristupa tužitelju prostorijama Komisije;

                  —

                  naloži Komisiji snošenje troškova.

         Tužbeni razlozi i glavni argumenti

      U prilog osnovanosti tužbe tužitelj ističe četiri tužbena razloga.

                  1.

                  Prvi tužbeni razlog, koji se temelji na nenadležnosti autora pobijanog akta.

                  2.

                  Drugi tužbeni razlog, koji se temelji na povredi članka 3. Odluke Komisije (EU, Euratom) 2015/443 оd 13. ožujka 2015. o sigurnosti u Komisiji (SL 2015., L 72, str. 41.) (u daljnjem tekstu: Odluka 2015/443) i nepostojanju pravne osnove pobijanog akta.

                  3.

                  Treći tužbeni razlog, koji se temelji na povredi tužiteljevih temeljnih prava, posebice povredi članka 67. UFEU-a, članka 6. UEU-a, članka 3. Odluke 2015/443 i članaka 6., 7., 8., 15., 27., 31., 41., 42., 47., 48. i 49. Povelje o temeljnim pravima. Taj je tužbeni razlog podijeljen na tri dijela:

                              —

                              prvi dio, koji se temelji na povredi prava na slobodu, privatni život, zaštitu osobnih podataka i prava slobodnog obavljanja zaposlenja;

                              —

                              drugi dio, koji se temelji na povredi prava na dobru upravu, transparentnost, pristup dokumentima i djelotvoran pravni lijek, te povredi pretpostavke nedužnosti i prava obrane;

                              —

                              treći dio, koji se temelji na povredi načela proporcionalnosti i članka 49. Povelje o temeljnim pravima.

                  4.

                  Četvrti tužbeni razlog, istaknut podredno, koji se temelji na povredi članka 296. UFEU-a, članka 41. stavka 2. Povelje o temeljnim pravima i načelâ formalnog i materijalnog obrazloženja jednostranih akata. Taj je tužbeni razlog podijeljen na dva dijela:

                              —

                              prvi dio, koji se temelji na nedostatku formalnog obrazloženja pobijanog akta;

                              —

                              drugi dio, koji se temelji na nepostojanju obrazloženja merituma pobijanog akta.

         (1)  Povjerljivi podaci su izostavljeni.


title: Predmet C-423/18: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 27. lipnja 2018. uputio Finanzgericht Baden-Württemberg (Njemačka) – Südzucker AG protiv Hauptzollamt Karlsruhe

text:
               15.10.2018

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 373/2

      Zahtjev za prethodnu odluku koji je 27. lipnja 2018. uputio Finanzgericht Baden-Württemberg (Njemačka) – Südzucker AG protiv Hauptzollamt Karlsruhe
      (Predmet C-423/18)
      (2018/C 373/02)
      Jezik postupka: njemački

         Sud koji je uputio zahtjev

      Finanzgericht Baden-Württemberg

         Stranke glavnog postupka

         Tužitelj: Südzucker AG

         Tuženik: Hauptzollamt Karlsruhe

         Prethodna pitanja

                  1.

                  Treba li članak 3. stavak 2. prvu rečenicu Uredbe (EZ) br. 967/2006 (1) tumačiti na način da rok naveden u njoj važi i za izmjenu pravovremene obavijesti o pristojbi koja proizlazi iz utvrđenja o količini viška šećera koju treba pripisati, a koje utvrđenje je izmijenjeno nakon isteka roka i na temelju provjere prema članku 10. Uredbe (EZ) br. 952/2006 (2)?

                  2.

                  U slučaju potvrdnog odgovora na prvo pitanje:
                  ako se radi o izmjeni pravovremene obavijesti dane na temelju utvrđenja u okviru provjera, jesu li u tom slučaju pretpostavke navedene u presudi Suda EU-a od 10. siječnja 2002. u predmetu British Sugar, C-101/99, ECLI:EU:C:2002:7, a koje se odnose na prekoračenje roka za davanje obavijesti prema članku 3. stavku 2. Uredbe (EEZ) br. 2670/81, kako je izmijenjena Uredbom br. 3559/91, (3) ako se radi o izmjeni pravovremene obavijesti dane na temelju utvrđenja u okviru provjera, jesu li u tom slučaju pretpostavke navedene u presudi Suda EU-a od 10. siječnja 2002. u predmetu British Sugar, C-101/99, ECLI:EU:C:2002:7, a koje se odnose na prekoračenje roka za davanje obavijesti prema članku 3. stavku 2. Uredbe (EEZ) br. 2670/81, kako je izmijenjena Uredbom br. 3559/91?

                  3.

                  Ako članak 3. stavak 2. prva rečenica Uredbe (EZ) br. 967/2006 ne važi za izmjene obavijesti na temelju provjera (vidjeti prvo pitanje) ili ako su ispunjene pretpostavke za prekoračenje roka (vidjeti drugo pitanje), je li radi određivanja roka u kojem se mora dati obavijest o izmjeni pristojbe, relevantan sljedeći 1. svibnja ili treba primijeniti nacionalno pravo?

                  4.

                  Ako se na treće pitanje odgovori na način da 1. svibnja nije relevantan niti treba primijeniti nacionalno pravo:
                  je li u skladu s općim načelima prava Zajednice, u koja spadaju i načela proporcionalnosti, pravne sigurnosti i zaštite legitimnih očekivanja, okolnost da je u slučaju kao što je ovaj zbog trajanja provjere, trajanja izrade izvješća o provjeri i njezine analize obavijest o pristojbi za tržišnu godinu 2007./2008. uslijedila 20. listopada 2010. odnosno 27. listopada 2011.? Treba li okolnost, je li proizvođač šećera podnio prigovore protiv utvrđenja o viškovima, biti relevantna u tom kontekstu?

         (1)  Uredba Komisije (EZ) br. 967/2006 od 29. lipnja 2006. o utvrđivanju detaljnih pravila za primjenu Uredbe Vijeća (EZ) br. 318/2006 u vezi s proizvodnjom šećera iznad kvote, SL 2006., L 176, str. 22. (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 3., svezak 63., str. 228.)

         (2)  Uredba Komisije (EZ) br. 952/2006 od 29. lipnja 2006. o utvrđivanju detaljnih pravila za primjenu Uredbe Vijeća (EZ) br. 318/2006 u pogledu upravljanja tržištem šećera Zajednice i sustavom kvota, SL 2006., L 178, str. 39. (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 3., svezak 25., str. 134.)

         (3)  Uredba Komisije (EEZ) br. 3559/91 od 6. prosinca 1991. o izmjeni Uredbe (EEZ) br. 2670/81 o utvrđivanju detaljnih pravila za primjenu proizvodnje izvan kvote u sektoru šećera, SL 1991., L 336, str. 26.


title: Predmet T-500/18: Tužba podnesena 20. kolovoza 2018. – Puma protiv EUIPO-a – Destilerias MG (MG PUMA)

text:
               15.10.2018

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 373/15

      Tužba podnesena 20. kolovoza 2018. – Puma protiv EUIPO-a – Destilerias MG (MG PUMA)
      (Predmet T-500/18)
      (2018/C 373/16)
      Jezik na kojem je tužba podnesena: engleski

         Stranke

         Tužitelj: Puma SE (Herzogenaurach, Njemačka) (zastupnici: P. Trieb i M. Schunke, odvjetnici)

         Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO)

         Druga stranka pred žalbenim vijećem: Destilerias MG SL (Vilanova i la Geltru, Španjolska)

         Podaci o postupku pred EUIPO-om

         Podnositelj prijave spornog žiga: tužitelj pred Općim sudom

         Predmetni sporni žig: prijava žiga Europske unije MG PUMA – prijava za registraciju br. 15 108 848

         Postupak pred EUIPO-om: postupak povodom prigovora

         Pobijana odluka: odluka drugog žalbenog vijeća EUIPO-a od 6. lipnja 2018. u predmetu R 2019/2017-2.

         Tužbeni zahtjev

      Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

                  —

                  poništi pobijanu odluku;

                  —

                  naloži EUIPO-u snošenje troškova, uključujući troškove postupka pred žalbenim vijećem.

         Tužbeni razlog

                  —

                  povreda članka 8. stavka 1. točke (b) Uredbe (EU) 2017/1001 Europskog parlamenta i Vijeća.


title: Predmet C-429/18: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 28. lipnja 2018. uputio Juzgado Contencioso-Administrativo de Madrid (Španjolska) – Berta Fernández Álvarez, BMM, TGV, Natalia Fernández Olmos i María Claudia Téllez Barragán protiv Consejería de Sanidad de la Comunidad de Madrid

text:
               15.10.2018

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 373/3

      Zahtjev za prethodnu odluku koji je 28. lipnja 2018. uputio Juzgado Contencioso-Administrativo de Madrid (Španjolska) – Berta Fernández Álvarez, BMM, TGV, Natalia Fernández Olmos i María Claudia Téllez Barragán protiv Consejería de Sanidad de la Comunidad de Madrid
      (Predmet C-429/18)
      (2018/C 373/03)
      Jezik postupka: španjolski

         Sud koji je uputio zahtjev

      Juzgado Contencioso-Administrativo de Madrid

         Stranke glavnog postupka

         Tužitelji: Berta Fernández Álvarez, BMM, TGV, Natalia Fernández Olmos i María Claudia Téllez Barragán

         Tuženik: Consejería de Sanidad de la Comunidad de Madrid

         Prethodna pitanja

                  1.

                  Je li pravilan način na koji ovaj sud tumači Okvirni sporazum priložen Direktivi 1999/70/EZ (1) kada smatra da prilikom sklapanja ugovora na određeno vrijeme s tužiteljima postoji zlouporaba jer poslodavac u javnom sektoru upotrebljava različite oblike ugovora, redom na određeno vrijeme, za potrebe trajnog i stalnog obavljanja redovitih zadaća stalno zaposlenih javnih službenika, kako bi riješio problem strukturnih nedostataka i zadovoljio potrebe koje u stvarnosti nisu privremene prirode, nego su trajne i stalne i treba li zbog toga smatrati da opisano sklapanje ugovora na određeno vrijeme nije opravdano kao objektivan razlog u smislu članka 5. stavka 1. točke (a) Okvirnog sporazuma jer se takvo korištenje ugovorima na određeno vrijeme izravno protivi drugoj alineji preambule Okvirnog sporazuma i točkama 6. i 8. njegovih općih razmatranja s obzirom na to da ne postoje okolnosti koje opravdavaju sklapanje ugovora o radu na određeno vrijeme?

                  2.

                  Je li pravilan način na koji ovaj sud tumači Okvirni sporazum priložen Direktivi 1999/70/EZ kada smatra, u skladu s tim tumačenjem, da provedba redovitog natječaja s opisanim značajkama nije jednakovrijedna mjera niti se može smatrati sankcijom – jer nije proporcionalna počinjenoj zlouporabi čija je posljedica prestanak ugovora o radu na određeno vrijeme, čime se povređuju ciljevi Direktive i čini trajnom nepovoljna situacija u kojoj se nalaze javni službenici zaposleni na određeno vrijeme – niti se može smatrati učinkovitom mjerom s obzirom na to da poslodavcu ne nanosi nikakvu štetu niti ima bilo kakvu odvraćajuću ulogu, zbog čega nije u skladu s člankom 2. prvim stavkom Direktive 1999/70 jer ne jamči to da će Španjolska Država ostvariti u njoj utvrđene rezultate?

                  3.

                  Je li pravilan način na koji ovaj sud tumači članak 2. prvi stavak Direktive 1999/70 i presudu Suda Europske unije od 14. rujna 2016. u predmetu C-16/15 (2) kada smatra, u skladu s tim tumačenjem, da provedba natječaja otvorenog za sve građane nije prikladna mjera kojom se sankcionira zlouporaba prilikom sklapanja uzastopnih ugovora na određeno vrijeme, s obzirom na to da španjolski propisi ne predviđaju mehanizam učinkovitih i odvraćajućih sankcija kojim bi se okončala zlouporaba prilikom imenovanja privremenih javnih službenika i ne omogućavaju popunjavanje stvorenih stalnih radnih mjesta osobljem koje je bilo predmet zlouporabe, tako da se ti radnici i dalje nalaze u neizvjesnoj situaciji?

                  4.

                  Je li pravilno tumačenje ovog suda prema kojem promjena statusa radnika zaposlenog na određeno vrijeme koji je bio žrtva zlouporabe u „radnika zaposlenog na neodređeno vrijeme, ali ne za stalno” nije učinkovita sankcija jer tom radniku može prestati ugovor bilo zato što se njegovo radno mjesto popunjava natječajem ili se gasi, zbog čega ta sankcija nije sukladna s Okvirnim sporazumom u cilju sprečavanja zlouporabe ugovora na određeno vrijeme s obzirom na to da ne udovoljava članku 2. prvom stavku Direktive 1999/70 jer ne jamči da će Španjolska Država ostvariti u njoj utvrđene rezultate?
                  S obzirom na navedenu situaciju, nužno je u opisanim okolnostima ponoviti sljedeća pitanja postavljena u okviru zahtjeva za prethodnu odluku upućenog 30. siječnja 2018. u skraćenom postupku 193/2017 koji se vodio pred J[uzgadom] C[ontencioso-]A[dministrativo] n.o 8 de Madrid (Sud za upravne sporove br. 8 u Madridu) (3):

                  5.

                  Budući da je nacionalni sud utvrdio zlouporabu uzastopnog zapošljavanja javnih službenika na određeno vrijeme u SERMAS-u, u kojem se nastoje zadovoljiti trajne i strukturne potrebe za uslugama koje pružaju javni službenici zaposleni na neodređeno vrijeme, s obzirom na to da u nacionalnom pravnom poretku ne postoji nikakva učinkovita i odvraćajuća mjera za sankcioniranje takve zlouporabe i poništavanje posljedica povrede prava Zajednice, treba li članak 5. Okvirnog sporazuma priloženog Direktivi 1999/70/EZ tumačiti na način da se njime nacionalni sud obvezuje na to da donese učinkovite i odvraćajuće mjere kojima se jamči koristan učinak Okvirnog sporazuma te da posljedično sankcionira navedenu zlouporabu i poništi posljedice povrede navedenih europskih propisa, a da pritom ne primijeni nacionalni propis kojim se to sprečava?
                  U slučaju potvrdnog odgovora i kao što Sud Europske unije utvrđuje u točki 41. presude od 14. rujna 2016. u spojenim predmetima C-184/15 i C-197/15 (4):
                  Je li u skladu s ciljevima koji se žele postići Direktivom 1999/70/EZ, kao mjera za sprečavanje i sankcioniranje zlouporabe uzastopnih ugovora na određeno vrijeme te poništavanje posljedica povrede prava Unije, promjena privremenog/povremenog/zamjenskog javnoslužbeničkog radnog odnosa u stalni javnoslužbenički radni odnos, bilo imenovanjem na stalno radno mjesto ili sklapanjem ugovora na neodređeno, čije je zaposlenje jednako stabilno kao i posao usporedivih stalnih javnih službenika, na temelju činjenice da nacionalni propisi u javnom sektoru apsolutno zabranjuju pretvaranje uzastopnih ugovora o radu na određeno vrijeme u ugovor o radu na neodređeno vrijeme, s obzirom na to da ne postoji druga učinkovita mjera kojom bi se izbjegla i, ako je potrebno, sankcionirala zlouporaba uzastopnih ugovora o radu na određeno vrijeme?

                  6.

                  U slučaju zlouporabe uzastopnih ugovora na određeno vrijeme, može li se smatrati da se promjenom javnoslužbeničkog radnog odnosa na određeno vrijeme u stalni radni odnos ispunjavaju ciljevi iz Direktive 1999/70/EZ i njezina Okvirnog sporazuma samo ako javni službenik koji je zaposlen na određeno vrijeme koji je žrtva zlouporabe radi u istim i jednakovrijednim uvjetima kao i javni službenici koji su zaposleni na neodređeno vrijeme (u području socijalne zaštite, promaknuća, popunjavanja slobodnih radnih mjesta, strukovnog osposobljavanja, dostupnosti, upravnih statusa, dopusta i odobrenih odsutnosti, prava i obveza te razrješenja na radnom mjestu, kao i sudjelovanja na natječajima otvorenim radi popunjavanja slobodnih radnih mjesta i promaknuća) na temelju načela trajnosti i nesmjenjivosti, sa svim pripadajućim pravima i obvezama, jednako kao javni službenici zaposleni na neodređeno vrijeme?

                  7.

                  Uzimajući u obzir, ovisno o slučaju, postojanje zlouporabe zapošljavanja privremenog osoblja za zadovoljavanje stalnih potreba, bez objektivnog razloga i poveznice s hitnom i neodgodivom potrebom koja bi ga opravdala, i u nedostatku učinkovitih sankcija ili ograničenja u španjolskom nacionalnom pravu, bi li bilo u skladu s ciljevima kojima teži Direktiva 1999/70/EZ, kao mjeru za sprečavanje zlouporabe i otklanjanje posljedice povrede prava Unije, u slučaju u kojem poslodavac radnika ne zaposli za stalno, dodijeliti otpremninu, usporedivu s onom u slučaju neopravdanog otkaza, kao prikladnu, proporcionalnu, učinkovitu i odvraćajuću sankciju?

         (1)  Direktiva Vijeća 1999/70/EZ od 28. lipnja 1999. o Okvirnom sporazumu o radu na određeno vrijeme koji su sklopili ETUC, UNICE i CEEP (SL 1999., L 175, str. 43.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 5., svezak 4., str. 228.)

         (2)  Presuda od 14. rujna 2016., Pérez López (C-16/15, EU:C:2016:679)

         (3)  Predmet C-103/18, Sánchez Ruiz

         (4)  Presuda od 14. rujna 2016., Martínez Andrés i Castrejana López (C-184/15 i C-197/15, EU:C:2016:680)


title: Predmet T-671/16: Presuda Općeg suda od 5. rujna 2018. – Villeneuve protiv Komisije („Javna služba — Postupak zapošljavanja — Otvoreni natječaj — Obavijest o natječaju EPSO/AD/303/15 (AD 7) — EPSO-ova provjera uvjeta za sudjelovanje u natječaju — Radno iskustvo u kraćem trajanju od zahtijevanog najkraćeg trajanja — Priroda provjere uvjeta za sudjelovanje vezanog za radno iskustvo — Obveza obrazlaganja — Očita pogreška u ocjeni povjerenstva za odabir — Jednako postupanje”)

text:
               15.10.2018

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 373/11

      Presuda Općeg suda od 5. rujna 2018. – Villeneuve protiv Komisije
      (Predmet T-671/16) (1)

      ((„Javna služba - Postupak zapošljavanja - Otvoreni natječaj - Obavijest o natječaju EPSO/AD/303/15 (AD 7) - EPSO-ova provjera uvjeta za sudjelovanje u natječaju - Radno iskustvo u kraćem trajanju od zahtijevanog najkraćeg trajanja - Priroda provjere uvjeta za sudjelovanje vezanog za radno iskustvo - Obveza obrazlaganja - Očita pogreška u ocjeni povjerenstva za odabir - Jednako postupanje”))
      (2018/C 373/11)
      Jezik postupka: francuski

         Stranke

         Tužitelj: Vincent Villeneuve (Montpellier, Francuska) (zastupnik: C. Mourato, odvjetnik)

         Tuženik: Europska komisija (zastupnici: G. Gattinara i L. Radu Bouyon, agenti)

         Predmet

      Zahtjev na temelju članka 270. UFEU-a za poništenje odluke povjerenstva za odabir od 5. studenoga 2015. kojom se odbija tužiteljeva prijava za sudjelovanje na otvorenom natječaju temeljenom na kvalifikacijama i testovima EPSO/AD/303/15 – Razvojna suradnja i upravljanje pomoći za zemlje koje nisu članice EU-a (AD 7).

         Izreka

                  1.

                  Tužba se odbija.

                  2.

                  Vincentu Villeneuveu nalaže se snošenje troškova.

         (1)  SL C 419, 14. 11. 2016.


title: Predmet C-431/18: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 29. lipnja 2018. uputila Audiencia Provincial de Zaragoza (Španjolska) – María Pilar Bueno Ruiz, Zurich Insurance PL, Sucursal de España protiv Irene Conte Sánchez

text:
               15.10.2018

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 373/5

      Zahtjev za prethodnu odluku koji je 29. lipnja 2018. uputila Audiencia Provincial de Zaragoza (Španjolska) – María Pilar Bueno Ruiz, Zurich Insurance PL, Sucursal de España protiv Irene Conte Sánchez
      (Predmet C-431/18)
      (2018/C 373/04)
      Jezik postupka: španjolski

         Sud koji je uputio zahtjev

      Audiencia Provincial de Zaragoza

         Stranke glavnog postupka

         Tužitelji: María Pilar Bueno Ruiz, Zurich Insurance PL, Sucursal de España

         Tuženik: Irene Conte Sánchez

         Prethodno pitanje

      Je li članku 3. Direktive 2009/103/ EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 16. rujna 2009. u odnosu na osiguranje od građanskopravne odgovornosti u pogledu upotrebe motornih vozila i izvršenje obveze osiguranja od takve odgovornosti (1), protivno tumačenje prema kojem obvezno osiguranje pokriva štetu do koje dovodi opasnost uzrokovana istjecanjem tekućina iz vozila – kada se ono nalazi na parkirališnom mjestu ili kada se izvode manevri prilikom njegova parkiranja – na privatnom garažnom mjestu koje se nalazi u suvlasničkom prostoru, kada je spomenuta šteta nanesena ostalim korisnicima tog prostora?

         (1)  SL 2009., L 263, str. 11. (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 6., svezak 7., str. 114.)


title: Predmet T-418/18: Tužba podnesena 6. srpnja 2018. – PT protiv Europske investicijske banke (EIB-a)

text:
               15.10.2018

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 373/11

      Tužba podnesena 6. srpnja 2018. – PT protiv Europske investicijske banke (EIB-a)
      (Predmet T-418/18)
      (2018/C 373/12)
      Jezik postupka: švedski

         Stranke

         Tužitelj: PT (zastupnik: E. Nordh, odvjetnik)

         Tuženik: Europska investicijska banka (EIB)

         Tužbeni zahtjev

      Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

                  —

                  poništi odluku EIB-a od 4. travnja 2018. kojom se tužitelju otkazuje ugovor o radu;

                  —

                  naloži tuženiku da tužitelju naknadi trenutačni iznos od 2 240,31 eura na ime imovinske štete i neimovinsku štetu procijenjenu na 50 000 eura, i

                  —

                  naloži tuženiku snošenje troškova postupka.

         Tužbeni razlozi i glavni argumenti

      U prilog osnovanosti tužbe tužitelj ističe dva tužbena razloga.

                  1.

                  Prvi tužbeni razlog temelji se na povredi prava obrane

                              —

                              Tužitelj tvrdi da mu tuženik nije dao priliku da se brani od njegovih optužbi pod najboljim mogućim uvjetima. Tužitelj smatra da je njegovo pravo na dobru upravu time povrijeđeno.

                  2.

                  Drugi tužbeni razlog temelji se na očitoj pogrešci u ocjeni

                              —

                              Tužitelj tvrdi da je tuženik, osim što je zanemario njegova prava obrane, također počinio i više očitih pogrešaka u ocjeni.


title: Predmet T-517/18: Tužba podnesena 3. rujna 2018. – Zott protiv EUIPO-a – TSC Food Products (Backwaren)

text:
               15.10.2018

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 373/19

      Tužba podnesena 3. rujna 2018. – Zott protiv EUIPO-a – TSC Food Products (Backwaren)
      (Predmet T-517/18)
      (2018/C 373/22)
      Jezik postupka: njemački

         Stranke

         Tužitelj: Zott SE & Co. KG (Mertingen, Njemačka) (zastupnici: E. Schalast, R. Lange I C. Böhler, odvjetnici)

         Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO)

         Druga stranka pred žalbenim vijećem: TSC Food Products GmbH (Wels, Austrija)

         Podaci o postupku pred EUIPO-om

         Nositelj spornog dizajna: tužitelj

         Predmetni sporni dizajn: dizajn Zajednice br. 2487983-0001

         Pobijana odluka: odluka trećeg žalbenog vijeća EUIPO-a od 27 lipnja 2018. u predmetu R 1341/2017-3

         Tužbeni zahtjev

      Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

                  —

                  poništi pobijanu odluku;

                  —

                  naloži EUIPO-u snošenje troškova.

         Tužbeni razlog

                  —

                  povreda članka 4. u vezi s člankom 6. stavkom 1. i članka 7. Uredbe (EZ) Vijeća br. 6/2002.


title: Predmet C-619/18: Tužba podnesena 2. listopada 2018. – Europska komisija protiv Republike Poljske

text:
               26.11.2018

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 427/30

      Tužba podnesena 2. listopada 2018. – Europska komisija protiv Republike Poljske
      (Predmet C-619/18)
      (2018/C 427/39)
      Jezik postupka: poljski

         Stranke

         Tužitelj: Europska komisija (zastupnici: K. Banks, H. Krämer i S. Kaleda)

         Tuženik: Republika Poljska

         Tužbeni zahtjev

      Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da,

                  —

                  utvrdi da je Republika Poljska povrijedila svoje obveze iz članka 19. stavka 1. podstavka 2. Ugovora o Europskoj uniji u vezi s člankom 47. Povelje Europske unije o temeljnim pravima, jer je snizila dob za odlazak u mirovinu (dob za umirovljenje) za suce Sąda Najwyższy (Vrhovni sud) i sniženu dob za umirovljenje primijenila na suce koji su imenovani na Sąd Najwyższy prije 3. travnja 2018. te također predsjedniku Republike Poljske dodijelila pravo da aktivni mandat sudaca Sąda Najwyższy produlji prema vlastitoj ocjeni;

                  —

                  naloži Republici Poljskoj snošenje troškova postupka.

         Tužbeni razlozi i glavni argumenti

      Kao prvo, Komisija tvrdi da se odredbama zakona od 8. prosinca 2017. o Vrhovnom sudu (ustawa z dnia 8 grudnia 2017 r. o Sądzie Najwyższym), kojima je dob za umirovljenje za suce Sąda Najwyższy, koji su na Sąd Najwyższy imenovani prije datuma stupanja na snagu tog zakona (3. travnja 2018.), povrjeđuje načelo nesmjenjivosti sudaca.
      Kao drugo, Komisija ističe da se odredbama zakona o Vrhovnom sudu, kojima se predsjedniku Republike Poljske dodjeljuje pravo da aktivni mandat sudaca Sąda Najwyższy produlji prema vlastitoj ocjeni, povređuje načelo sudačke neovisnosti.


title: Predmet T-589/18: Tužba podnesena 1. listopada 2018. – Vins el Cep protiv EUIPO-a – Rotkäppchen-Mumm Sektkellereien (MIM NATURA)

text:
               26.11.2018

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 427/96

      Tužba podnesena 1. listopada 2018. – Vins el Cep protiv EUIPO-a – Rotkäppchen-Mumm Sektkellereien (MIM NATURA)
      (Predmet T-589/18)
      (2018/C 427/126)
      Jezik postupka: engleski

         Stranke

         Tužitelj: Vins el Cep, SL (Sant Sadurní d’Anoia, Španjolska) (zastupnici: J. Vázquez Salleras i G. Ferrer Gonzalvez, odvjetnici)

         Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO)

         Druga stranka u postupku pred žalbenim vijećem: Rotkäppchen-Mumm Sektkellereien GmbH (Eltville, Njemačka)

         Podaci o postupku pred EUIPO-om

         Podnositelj prijave spornog žiga: tužitelj pred Općim sudom

         Predmetni sporni žig: prijava za figurativni žig Europske unije MIM NATURA – prijava za registraciju br. 15 322 761

         Postupak pred EUIPO-om: postupak povodom prigovora

         Pobijana odluka: odluka prvog žalbenog vijeća EUIPO-a od 12. srpnja 2018. u predmetu R 2270/2017-1

         Tužbeni zahtjev

      Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

                  —

                  prihvati zahtjev protiv pobijane odluke;

                  —

                  pobijanu odluku proglasi ništavom;

                  —

                  naloži EUIPO-u snošenje troškova postupka.

         Tužbeni razlog

                  —

                  povreda članka 8. stavka 1. točke (b) Uredbe (EU) 2017/1001 Europskog parlamenta i Vijeća.


title: Predmet T-150/17: Presuda Općeg suda od 4. listopada 2018. – Asolo protiv EUIPO-a – Red Bull (FLÜGEL) („Žig Europske unije — Postupak za proglašavanje žiga ništavim — Verbalni žig Europske unije FLÜGEL — Raniji nacionalni verbalni žigovi…VERLEIHT FLÜGEL i RED BULL VERLEIHT FLÜÜÜGEL — Relativni razlozi za odbijanje — Gubitak prava kao posljedica trpljenja — Članak 54. stavak 2. Uredbe (EZ) br. 207/2009 (koji je postao članak 61. stavak 2. Uredbe (EU) 2017/1001) — Nepostojanje vjerojatnosti dovođenja u zabludu — Nepostojanje sličnosti proizvoda — Članak 53. stavak 1. točka (a) Uredbe br. 207/2009 (koji je postao članak 60. stavak 1. točka (a) Uredbe 2017/1001) — Članak 8. stavak 1. Uredbe br. 207/2009 (koji je postao članak 8. stavak 1. Uredbe 2017/1001)”)

text:
               26.11.2018

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 427/52

      Presuda Općeg suda od 4. listopada 2018. – Asolo protiv EUIPO-a – Red Bull (FLÜGEL)
      (Predmet T-150/17) (1)

      („Žig Europske unije - Postupak za proglašavanje žiga ništavim - Verbalni žig Europske unije FLÜGEL - Raniji nacionalni verbalni žigovi…VERLEIHT FLÜGEL i RED BULL VERLEIHT FLÜÜÜGEL - Relativni razlozi za odbijanje - Gubitak prava kao posljedica trpljenja - Članak 54. stavak 2. Uredbe (EZ) br. 207/2009 (koji je postao članak 61. stavak 2. Uredbe (EU) 2017/1001) - Nepostojanje vjerojatnosti dovođenja u zabludu - Nepostojanje sličnosti proizvoda - Članak 53. stavak 1. točka (a) Uredbe br. 207/2009 (koji je postao članak 60. stavak 1. točka (a) Uredbe 2017/1001) - Članak 8. stavak 1. Uredbe br. 207/2009 (koji je postao članak 8. stavak 1. Uredbe 2017/1001)”)
      (2018/C 427/67)
      Jezik postupka: engleski

         Stranke

         Tužitelj: Asolo LTD (Limassol, Cipar) (zastupnici: W. Pors i N. Dorenbosch, odvjetnici)

         Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (zastupnici: M. Capostagno, A. Folliard-Monguiral i D. Walicka, agenti)

         Druga stranka u postupku pred žalbenim vijećem EUIPO-a, intervenijent u postupku pred Općim sudom: Red Bull GmbH (Fuschl am See, Austrija) (zastupnici: A. Renck i S. Petivlasova, odvjetnici)

         Predmet

      Tužba podnesena protiv odluke petog žalbenog vijeća EUIPO-a od 17. studenoga 2016. (predmet R 282/2015-5) koja se odnosi na postupak za proglašavanje žiga ništavim između društava Red Bull i Asolo.

         Izreka

                  1.

                  Odluka petog žalbenog vijeća Ureda Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO) od 17. studenoga 2016. (predmet R 282/2015-5) poništava se u dijelu u kojem je njome odbijena žalba protiv odluke Odjela za poništaje kojom je verbalni žig Europske unije FLÜGEL proglašen ništavim za proizvode „alkoholna pića (osim piva)” i „alkoholne esencije; alkoholni ekstrakti; ekstrakti, voćni s alkoholom” iz razreda 33. Nicanskog sporazuma o međunarodnoj klasifikaciji proizvoda i usluga radi registracije žigova od 15. lipnja 1957., kako je revidiran i izmijenjen.

                  2.

                  U preostalom dijelu tužba se odbija.

                  3.

                  EUIPO-u i društvu Red Bull GmbH nalaže se snošenje, osim vlastitih, i troškova društva Asolo Ltd.

         (1)  SL C 129, 24. 4. 2017.


title: Predmet T-590/18: Tužba podnesena 2. listopada 2018. – Antonakopoulos protiv Parlamenta

text:
               26.11.2018

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 427/97

      Tužba podnesena 2. listopada 2018. – Antonakopoulos protiv Parlamenta
      (Predmet T-590/18)
      (2018/C 427/127)
      Jezik postupka: francuski

         Stranke

         Tužitelj: Leonidas Antonakopoulos (Atena, Grčka) (zastupnik: S. Pappas, odvjetnik)

         Tuženik: Europski parlament

         Tužbeni zahtjev

      Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

                  —

                  poništi odluku kojom ga se suspendira s njegovih dužnosti;

                  —

                  naloži tuženiku snošenje troškova.

         Tužbeni razlozi i glavni argumenti

      U prilog osnovanosti tužbe tužitelj ističe četiri tužbena razloga.

                  1.

                  Prvi tužbeni razlog, koji se temelji na tvrdnji o povredi prava obrane i načela dobre uprave jer ga uprava nije saslušala prije donošenja odluke iako je saslušanje bilo moguće bez štete za interese istrage ili službe.

                  2.

                  Drugi tužbeni razlog, koji se temelji na tvrdnji o povredi obveze obrazlaganja jer je tvrdnja o teškoj povredi dužnosti na kojoj se temelji osporavana odluka lakonska, neodređena te nije opravdana ni potkrijepljena preciznim dokazima koji otkrivaju postojanje osnovane sumnje koji bi mogli dovesti do zaključka da je tužitelj povrijedio svoje statutarne obveze.

                  3.

                  Treći tužbeni razlog, koji se temelji na tvrdnji o povredi načela proporcionalnosti jer je uprava mogla donijeti blaže mjere uz istodobno zadovoljavanje potreba istrage.

                  4.

                  Četvrti tužbeni razlog, koji se temelji na tvrdnji o povredi dužnosti brižnog postupanja, jer, s jedne strane, uprava nije odvagnula tužiteljeve interese s onima službe, i osobito zbog činjenice da je tužitelj radio za Parlament skoro 30 godina, da ima odlične odnose sa svojim nadređenima te vrlo dobre izvještaje o procjeni, i, s druge strane, jer ta odluka koja je bila brzo objavljena šteti njegovoj osobnosti i njegovom ugledu.


title: Predmet T-186/17: Presuda Općeg suda od 3. listopada 2018. – Unipreus protiv EUIPO-a – Wallapop (wallapop) („Žig Europske unije — Postupak povodom prigovora — Prijava figurativnog žiga Europske unije wallapop — Raniji figurativni nacionalni žig wala w — Relativni razlog za odbijanje — Vjerojatnost od dovođenja u zabludu — Članak 8. stavak 1. točka (b) Uredba (EZ) br. 207/2009 (koji je postao članak 8. stavak 1. točka (b) Uredbe (EU) 2017/1001) — Sličnost usluga”)

text:
               26.11.2018

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 427/53

      Presuda Općeg suda od 3. listopada 2018. – Unipreus protiv EUIPO-a – Wallapop (wallapop)
      (Predmet T-186/17) (1)

      („Žig Europske unije - Postupak povodom prigovora - Prijava figurativnog žiga Europske unije wallapop - Raniji figurativni nacionalni žig wala w - Relativni razlog za odbijanje - Vjerojatnost od dovođenja u zabludu - Članak 8. stavak 1. točka (b) Uredba (EZ) br. 207/2009 (koji je postao članak 8. stavak 1. točka (b) Uredbe (EU) 2017/1001) - Sličnost usluga”)
      (2018/C 427/68)
      Jezik postupka: španjolski

         Stranke

         Tužitelj: Unipreus, SL (Lleida, Španjolska) (zastupnik: C. Rivadulla Oliva, odvjetnik)

         Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO) (zastupnici: D. Bernabeu, D. Gája i J. Crespo Carrillo, agenti)

         Druga stranka u postupku pred žalbenim vijećem EUIPO-a, intervenijent u postupku pred Općim sudom: Wallapop, SL (Barcelone, Španjolska) (zastupnici: X. Fàbrega Sabaté i J. Sánchez Sánchez-Crespo, odvjetnici)

         Predmet

      Tužba protiv odluke petog žalbenog vijeća EUIPO-a od 18. siječnja 2017. (predmet R 2350/2015-5) koja se odnosi na postupak povodom prigovora između društava Unipreus i Wallapop.

         Izreka

                  1.

                  Poništava se odluka petog žalbenog vijeća EUIPO-a od 18. siječnja 2017. u dijelu u kojem je njome utvrđeno da su se odnosne usluge u predmetu R 2350/2015-5razlikovale.

                  2.

                  U preostalom dijelu tužba se odbija.

                  3.

                  EUIPO će, osim vlastitih, snositi i troškove društva Unipreus, SL.

                  4.

                  Društvo Wallapop, SL snosit će vlastite troškove.

         (1)  SL C 161, 22. 5. 2017.


title: Predmet C-483/18: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 24. srpnja 2018. uputio Sąd Okręgowy w Opolu (Poljska) – Profi Credit Polska S.A. sa sjedištem u Bielsko-Biała protiv OH

text:
               26.11.2018

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 427/7

      Zahtjev za prethodnu odluku koji je 24. srpnja 2018. uputio Sąd Okręgowy w Opolu (Poljska) – Profi Credit Polska S.A. sa sjedištem u Bielsko-Biała protiv OH
      (Predmet C-483/18)
      (2018/C 427/11)
      Jezik postupka: poljski

         Sud koji je uputio zahtjev

      Sąd Okręgowy w Opolu

         Stranke glavnog postupka

         Tužitelj: Profi Credit Polska S.A. sa sjedištem u Bielsko-Biała

         Tuženik: OH

         Prethodno pitanje

      Treba li odredbe Direktive 93/13/EEZ od 5. travnja 1993. o nepoštenim uvjetima u potrošačkim ugovorima, (1) kako je izmijenjena, posebno članak 3., stavke 1. i 2., članak 6., stavak 1. i članak 7. stavak 1. kao i odredbe Direktive 2008/48/EZ od 23. travnja 2008. o ugovorima o potrošačkim kreditima i stavljanju izvan snage Direktive Vijeća 87/102/EEZ, (2) kako je izmijenjena, posebno članak 22. stavak 3., tumačiti na način da se one protive takvom shvaćanju članka 10. u vezi s člankom 17. Ustawe z dnia 28 kwietnia 1936 r. prawo wekslowe (Zakon o mjenici od 28. travnja 1936.) po kojem nije dopušteno sudu postupati po službenoj dužnosti u slučaju kada je, na temelju materijala koji ne potječu od stranaka u sporu, snažno i obrazloženo uvjeren da je ugovor koji je izvor ugovornog odnosa barem dijelom nevaljan, a tužitelj postavlja zahtjev da se ispune obveze iz bjanko mjenice, dok tuženik na to ne iznosi prigovore te se ponaša pasivno?

         (1)  SL 1993, L 95, str. 29. (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 15., svezak 12. , str. 24.).

         (2)  SL 2008, L 133, str. 66. (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 15., svezak 13. , str. 58.).


title: Predmet T-219/17: Presuda Općeg suda od 27. rujna 2018. – M J Quinlan & Associates protiv EUIPO-a – Intersnack Group (oblik klokana) („Žig Europske unije — Postupak povodom opoziva — Trodimenzionalni žig koji prikazuje oblik klokana — Proglašenje opoziva — Stvarna uporaba žiga — Članak 51. stavak 1. točka (a) Uredbe (EZ) br. 207/2009 (koji je postao članak 58. stavak 1. točka (a) Uredbe (EU) 2017/1001) — Dokaz stvarne uporabe — Priroda uporabe”)

text:
               26.11.2018

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 427/54

      Presuda Općeg suda od 27. rujna 2018. – M J Quinlan & Associates protiv EUIPO-a – Intersnack Group (oblik klokana)
      (Predmet T-219/17) (1)

      („Žig Europske unije - Postupak povodom opoziva - Trodimenzionalni žig koji prikazuje oblik klokana - Proglašenje opoziva - Stvarna uporaba žiga - Članak 51. stavak 1. točka (a) Uredbe (EZ) br. 207/2009 (koji je postao članak 58. stavak 1. točka (a) Uredbe (EU) 2017/1001) - Dokaz stvarne uporabe - Priroda uporabe”)
      (2018/C 427/69)
      Jezik postupka: njemački

         Stranke

         Tužitelj: M J Quinlan & Associates Pty Ltd (Hope Island, Queensland, Australija) (zastupnici: M. Freiherr von Welser i A. Bender, odvjetnici)

         Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO) (zastupnici: A. Söder i D. Hanf, agenti)

         Druga stranka u postupku pred žalbenim vijećem EUIPO-a, intervenijent u postupku pred Općim sudom: Intersnack Group GmbH & Co. KG (Düsseldorf, Njemačka) (zastupnici: T. Lampel, J. Heidenreich i M. Pfaff, odvjetnici)

         Predmet

      Tužba protiv odluke drugog žalbenog vijeća EUIPO-a od 27. siječnja 2017. (predmet R 218/2016-2) koja se odnosi na postupak povodom opoziva između društava M J Quinlan & Associates Pty i Intersnack Group.

         Izreka

                  1.

                  Tužba se odbija.

                  2.

                  Društvu M J Quinlan & Associates Pty Ltd nalaže se snošenje troškova.

         (1)  SL C 178, 6. 6. 2017.


title: Predmet T-715/17: Rješenje Općeg suda od 11. rujna 2018. – Hermann Biederlack protiv EUIPO-a (Feeling home) („Žig Europske unije — Prijava verbalnog žiga Europske unije Feeling home — Apsolutni razlog za odbijanje — Nepostojanje razlikovnog karaktera — Članak 7. stavak 1. točka (b) Uredbe (EZ) br. 207/2009 (koji je postao članak 7. stavak 1. točka (b) Uredbe (EU) 2017/1001) — Očito pravno neosnovana tužba”)

text:
               26.11.2018

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 427/74

      Rješenje Općeg suda od 11. rujna 2018. – Hermann Biederlack protiv EUIPO-a (Feeling home)
      (Predmet T-715/17) (1)

      („Žig Europske unije - Prijava verbalnog žiga Europske unije Feeling home - Apsolutni razlog za odbijanje - Nepostojanje razlikovnog karaktera - Članak 7. stavak 1. točka (b) Uredbe (EZ) br. 207/2009 (koji je postao članak 7. stavak 1. točka (b) Uredbe (EU) 2017/1001) - Očito pravno neosnovana tužba”)
      (2018/C 427/99)
      Jezik postupka: njemački

         Stranke

         Tužitelj: Hermann Biederlack GmbH & Co. KG (Greven, Njemačka) (zastupnik: T. Seifried, odvjetnik)

         Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (zastupnik: A. Söder, agent)

         Predmet

      Tužba protiv odluke petog žalbenog vijeća EUIPO-a od 14. lipnja 2017. (predmet R 252/2017-5), u vezi prijave za registraciju verbalnog znaka Feeling home kao žiga Europske unije.

         Izreka

                  1.

                  Tužba se odbija.

                  2.

                  Društvu Hermann Biederlack GmbH & Co. KG nalaže se snošenje troškova.

         (1)  SL C 412, 4.12.2017.


title: Predmet T-854/16: Presuda Općeg suda od 20. studenoga 2018. – Barata protiv Parlamenta („Javna služba — Dužnosnici — Promaknuće — Postupak promaknuća za 2015. — Postupak certificiranja — Isključenje s konačnog popisa dužnosnika koji su ovlašteni pohađati program osposobljavanja — Članak 45.a Pravilnika — Obveza obrazlaganja — Očita pogreška u ocjeni — Jednako postupanje — Prava obrane”)

text:
               21.1.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 25/39

      Presuda Općeg suda od 20. studenoga 2018. – Barata protiv Parlamenta
      (Predmet T-854/16) (1)

      ((„Javna služba - Dužnosnici - Promaknuće - Postupak promaknuća za 2015. - Postupak certificiranja - Isključenje s konačnog popisa dužnosnika koji su ovlašteni pohađati program osposobljavanja - Članak 45.a Pravilnika - Obveza obrazlaganja - Očita pogreška u ocjeni - Jednako postupanje - Prava obrane”))
      (2019/C 25/49)
      Jezik postupka: engleski

         Stranke

         Tužitelj: João Miguel Barata (Evere, Belgija) (zastupnici: G. Pandey, D. Rovetta, odvjetnici, i J. Grayston, solicitor)

         Tuženik: Europski parlament (zastupnici: D. Nessaf i Í. Ní Riagáin Düro, agenti)

         Predmet

      Zahtjev na temelju članka 270. UFEU-a za poništenje, kao prvo, odluke Parlamenta od 29. siječnja 2016. i potvrđujuće odluke od 29. ožujka 2016. o neuvrštavanju tužitelja na popis dužnosnika odabranih za sudjelovanje u programu osposobljavanja za razdoblje certificiranja 2015., kao drugo, odluke o odbijanju žalbe od 25. kolovoza 2016., kao treće, obavijesti o internom natječaju 2015/023, koja je osoblju dostavljena 18. rujna 2015., i, kao četvrto, nacrta popisa dužnosnika odabranih za sudjelovanje u programu osposobljavanja u pitanju.

         Izreka

                  1.

                  Tužba se odbija.

                  2.

                  Joãu Miguelu Barati nalaže se snošenje troškova.

         (1)  SL C 38, 6. 2. 2017.


title: Predmet C-580/18 P: Žalba koju je 18. rujna 2018. podnio Nestlé Unternehmungen Deutschland GmbH protiv presude Općeg suda (deveto vijeće) od 12. srpnja 2018. u predmetu T-41/17, Lotte Co. Ltd protiv Ureda Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO)

text:
               21.1.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 25/15

      Žalba koju je 18. rujna 2018. podnio Nestlé Unternehmungen Deutschland GmbH protiv presude Općeg suda (deveto vijeće) od 12. srpnja 2018. u predmetu T-41/17, Lotte Co. Ltd protiv Ureda Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO)
      (Predmet C-580/18 P)
      (2019/C 25/18)
      Jezik postupka: njemački

         Stranke

         Žalitelj: Nestlé Unternehmungen Deutschland GmbH (zastupnici: Dr. A. Jaeger-Lenz, odvjetnica, C. Elkemann, odvjetnica, Dr. A. Lambrecht, odvjetnik)

         Druge stranke u postupku: Lotte Co. Ltd, Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO)

         Žalbeni zahtjev

      Žalitelj od Suda zahtijeva da:

                  —

                  ukine presudu Općeg suda (deveto vijeće) od 12. srpnja 2018. (T-41/17) i odbije tužbu protiv odluke četvrtog žalbenog vijeća Ureda za usklađivanje na unutarnjem tržištu (OHIM) od 28. listopada 2016. (predmet R-0250/2016-5);

                  —

                  podredno, u slučaju da ukine pobijanu presudu Općeg suda, predmet vrati na ponovno odlučivanje Općem sudu;

                  —

                  naloži tužitelju (Lotte Co. Ltd) snošenje troškova postupka

         Žalbeni razlozi i glavni argumenti

      Žalitelj navodi sljedeće žalbene razloge:

                  1.

                  Opći sud je počinio pogrešku koja se tiče prava izvršavajući svoju nadležnost izmjene odluke u skladu s člankom 65. stavkom 3. Uredbe br. 207/2009 (1) iako žalbeno vijeće još nije dostatno utvrdilo vremenski intenzitet i kontinuitet uporabe. To je u suprotnosti sa žaliteljevim interesima jer su zaključci Općeg suda nedostatni i ne uzimaju u obzir relevantne dokaze. U slučaju da je žalbeno vijeće već donijelo takva utvrđenja, žalitelj bi ih mogao pobijati u tužbi pred Općim sudom.

                  2.

                  U svojoj ocjeni „stvarne uporabe” u smislu članka 42. stavaka 2. i 3. Uredbe br. 207/2009, Opći sud se uglavnom pozivao na činjenicu da je promet iskazan na računima premali u odnosu na promet koji proizlazi iz podnesene svečane izjave. Stoga je Opći sud tim više trebao uzeti u obzir proizvodne i distribucijske kapacitete koji su u tom sektoru objektivno uobičajeni. Aktualne subjektivne okolnosti pojedinačnog poduzeća ne bi smjele biti uzimane u obzir kod utvrđivanja opsega uporabe. Osim toga, uporaba žiga treba se također smatrati stvarnom čak i ako je količinski neznatna. Ne postoji apsolutna donja granica. Nije potrebno ocjenjivati poslovnu strategiju i poslovni uspjeh predmetnih proizvoda. Relevantno je samo postoji li isključivo simbolična uporaba.

                  3.

                  Opći sud je također počinio pogrešku koja se tiče prava tumačeći kriterij „stvarne uporabe” u skladu s člankom 42. stavkom 2. i 3. Uredbe br. 207/2009 na temelju veličine cjelokupnog tržišta, ne uzimajući u obzir uobičajene objektivne proizvodne i distribucijske kapacitete u tom sektoru i stupanj diversifikacije poduzeća na mjerodavnom tržištu.

                  4.

                  Opći sud je iskrivio činjenice o stvarnoj uporabi ranijeg žiga izostavljajući odlučne informacije iz svečane izjave, između ostalog o vremenskom kontinuitetu uporabe.

                  5.

                  Opći sud je također povrijedio opće načelo jednakog postupanja značajno se oslanjajući na subjektivne okolnosti stjecatelja licencije žalitelja kako bi ocijenio pitanje ranije stvarne uporabe kojom se osigurava zadržavanje prava osobito uzimajući u obzir opseg poslovne djelatnosti i proizvodni i distribucijski kapacitet stjecatelja licencije.

                  6.

                  Povreda općeg načela jednakog postupanja proizlazi također iz činjenice da je Opći sud odstupio od ranijih odluka Općeg suda i Suda u kojima su oni utvrdili stvarnu uporabu u usporedivim situacijama.

         (1)  Uredba Vijeća (EZ) br. 207/2009 od 26. veljače 2009. o žigu Zajednice (kodificirana verzija), SL 2009., L 78, str. 1. (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 17., svezak 1., str. 226.)


title: Predmet T-672/18: Tužba podnesena 13. studenoga 2018. – Pyke protiv EUIPO-a – Paglieri (CLIOMAKEUP)

text:
               21.1.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 25/50

      Tužba podnesena 13. studenoga 2018. – Pyke protiv EUIPO-a – Paglieri (CLIOMAKEUP)
      (Predmet T-672/18)
      (2019/C 25/65)
      Jezik na kojem je tužba podnesena: talijanski

         Stranke

         Tužitelj: Pyke Srl (Milano, Italija) (zastupnici: P. Roncaglia, F. Rossi, N. Parrotta i R. Perotti, odvjetnici)

         Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO)

         Druga stranka pred žalbenim vijećem: Paglieri SpA (Alessandria, Italija)

         Podaci o postupku pred EUIPO-om

         Nositelj spornog žiga: tužitelj pred Općim sudom

         Predmetni sporni žig: prijava za registraciju figurativnog žiga Europske unije CLIOMAKEUP – prijava za registraciju br. 11 698 446

         Postupak pred EUIPO-om: postupak povodom prigovora

         Pobijana odluka: odluka petog žalbenog vijeća EUIPO-a od 28. kolovoza 2018. u predmetu R 2675/2017-5

         Tužbeni zahtjev

      Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

                  —

                  poništi pobijanu odluku;

                  —

                  naloži EUIPO-u snošenje troškova;

                  —

                  naloži društvu Paglieri snošenje troškova.

         Tužbeni razlog

                  —

                  povreda članka 8. stavka 1. točke (b) Uredbe (EU) 2017/1001 Europskog parlamenta i Vijeća.


title: Predmet T-674/18: Tužba podnesena 14. studenoga 2018. – Vattenfall Europe Nuclear Energy protiv Komisije

text:
               21.1.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 25/51

      Tužba podnesena 14. studenoga 2018. – Vattenfall Europe Nuclear Energy protiv Komisije
      (Predmet T-674/18)
      (2019/C 25/66)
      Jezik postupka: njemački

         Stranke

         Tužitelj: Vattenfall Europe Nuclear Energy GmbH (Hamburg, Njemačka) (zastupnici: odvjetnici U. Karpenstein i R. Sangi)

         Tuženik: Europska komisija

         Tužbeni zahtjevi

      Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

                  —

                  poništi dopis Europske komisije od 4. srpnja 2018. u postupku povodom državne potpore SA.51169 (2018/PN) – 16 Atomgesetz-Änderungsgesetz (zakon o izmjeni zakona o atomskoj energiji) (16. AtG-Novelle);

                  —

                  naloži tuženiku snošenje troškova.

         Tužbeni razlozi i glavni argumenti

      U prilog svojoj tužbi, tužitelj navodi sljedeće tužbene razloge.

                  1.

                  Povreda članka 107. stavka 1. UFEU-a (u vezi s člankom 108. stavkom 3. UFEU-a)
                  Tužitelj tvrdi da pobijani dopis povrjeđuje odredbe članka 107. stavka 1. u vezi s člankom 108. stavkom 3. UFEU-a jer, pod pretpostavkom kada bi bio obvezujuć, iz obveze prijavljivanja državnih potpora izuzima nacionalni zakon o odštetama unatoč činjenici da je jedan od tužiteljevih konkurenata koji, u skladu s presudom Bundesverfassungsgerichta (Savezni ustavni sud, Njemačka) nije imao pravo na naknadu štete, bio odabran za primanje državnih potpora na temelju tog propisa.

                  2.

                  Povreda članka 4. stavka 2. Uredbe Vijeća (EU) 2015/1589 (1)

                  Tužitelj tvrdi da Uredba 2015/1589, pod pretpostavkom da država članica smatra da mjera koju je uvela nije državna potpora, predviđa formalnu odluku u skladu s člankom 288. UFEU-a ako Komisija donese zaključak na temelju prethodnog ispitivanja da dostavljena mjera nije državna potpora. Pobijani dopis povrjeđuje te smjernice.

         (1)  Uredba Vijeća (EU) 2015/1589 od 13. srpnja 2015. o utvrđivanju detaljnih pravila primjene članka 108. Ugovora o funkcioniranju Europske unije (SL 2015., L 248, str. 9.).


title: Spojeni predmeti C-626/15 i C-659/16: Presuda Suda (veliko vijeće) od 20. studenoga 2018. – Europska komisija protiv Vijeća Europske unije (C-626/15), – Europska komisija protiv Vijeća Europske unije C-659/16 („Tužba za poništenje — Odluka Odbora stalnih predstavnika (Coreper) — Odluka kojom se odobrava podnošenje dokumenta za razmatranje međunarodnom tijelu — Dopuštenost — Akt koji se može pobijati — Isključiva, podijeljena ili komplementarna nadležnost Europske unije — Samostalno djelovanje Unije u međunarodnom tijelu ili sudjelovanje država članica na strani Unije — Očuvanje morskih bioloških resursa — Ribolov — Zaštita okoliša — Istraživanje — Zaštićena morska područja (ZMP) — Antarktički ugovor — Konvencija o očuvanju antarktičkih morskih živih resursa — Weddellovo more i Rossovo more”)

text:
               21.1.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 25/2

      Presuda Suda (veliko vijeće) od 20. studenoga 2018. – Europska komisija protiv Vijeća Europske unije (C-626/15), – Europska komisija protiv Vijeća Europske unije C-659/16
      (Spojeni predmeti C-626/15 i C-659/16) (1)

      ((„Tužba za poništenje - Odluka Odbora stalnih predstavnika (Coreper) - Odluka kojom se odobrava podnošenje dokumenta za razmatranje međunarodnom tijelu - Dopuštenost - Akt koji se može pobijati - Isključiva, podijeljena ili komplementarna nadležnost Europske unije - Samostalno djelovanje Unije u međunarodnom tijelu ili sudjelovanje država članica na strani Unije - Očuvanje morskih bioloških resursa - Ribolov - Zaštita okoliša - Istraživanje - Zaštićena morska područja (ZMP) - Antarktički ugovor - Konvencija o očuvanju antarktičkih morskih živih resursa - Weddellovo more i Rossovo more”))
      (2019/C 25/02)
      Jezik postupka: francuski

         Stranke

         (C-626/15)

         Tužitelj: Europska komisija (zastupnici: A. Bouquet, E. Paasivirta i C. Hermes, agenti)

         Tuženik: Vijeće Europske unije (zastupnici: A. Westerhof Löfflerová, R. Liudvinaviciute-Cordeiro i M. Simm, agenti)

         Intervenijenti u potporu tuženicima: Savezna Republika Njemačka (zastupnici: T. Henze, J. Möller, K. Stranz i S. Eisenberg, agenti), Helenska Republika (zastupnici: G. Karipsiadis i K. Boskovits, agenti), Kraljevina Španjolska (zastupnik: M. A. Sampol Pucurull, agent), Francuska Republika (zastupnici: F. Fize, D. Colas, G. de Bergues i B. Fodda, agenti), Kraljevina Nizozemska (zastupnici: M. Gijzen, M. Bulterman i M. Noort, agenti), Portugalska Republika (zastupnici: L. Inez Fernandes, M. Figueiredo i M. L. Duarte, agenti), Republika Finska (zastupnik: J. Heliskoski, agent), Kraljevina Švedska (zastupnici: A. Falk, C. Meyer-Seitz, U. Persson, N. Otte Widgren, L. Zettergren i L. Swedenborg, agenti), Ujedinjena Kraljevina Velike Britanije i Sjeverne Irske (zastupnici: C. Brodie, agent, uz asistenciju J. Holmesa, QC)

         (C-659/16)

         Tužitelj: Europska komisija (zastupnici: A. Bouquet, E. Paasivirta i C. Hermes, agenti)

         Tuženik: Vijeće Europske unije (zastupnici: A. Westerhof Löfflerová, R. Liudvinaviciute-Cordeiro i M. Simm, agenti)

         Intervenijenti u potporu tuženicima: Kraljevina Belgija (zastupnici: J. Van Holm, C. Pochet i L. Van den Broeck, agenti), Savezna Republika Njemačka (zastupnici: T. Henze, J. Möller i S. Eisenberg, agenti), Kraljevina Španjolska (zastupnik: M. A. Sampol Pucurull, agent), Francuska Republika (zastupnici: D. Colas i B. Fodda, agenti), Veliko Vojvodstvo Luksemburg (zastupnik: D. Holderer, agent), Kraljevina Nizozemska (zastupnici: B. Koopman, M. Bulterman i M. Noort, agenti), Portugalska Republika (zastupnici: L. Inez Fernandes, M. Figueiredo i L. Medeiros, agenti), Republika Finska (zastupnik: J. Heliskoski, agent), Kraljevina Švedska (zastupnici: A. Falk, C. Meyer-Seitz, H. Shev i L. Zettergren, agenti), Ujedinjena Kraljevina Velike Britanije i Sjeverne Irske (zastupnici: C. Brodie i G. Brown, agenti, uz asistenciju J. Holmesa, QC, i J. Gregoryja, barrister)

         Izreka

                  1.

                  Tužbe se odbijaju.

                  2.

                  Europskoj komisiji nalaže se snošenje, osim vlastitih, i troškova Vijeća Europske unije.

                  3.

                  Kraljevina Belgija, Savezna Republika Njemačka, Helenska Republika, Kraljevina Španjolska, Francuska Republika, Veliko Vojvodstvo Luksemburg, Kraljevina Nizozemska, Portugalska Republika, Republika Finska, Kraljevina Švedska i Ujedinjena Kraljevina Velike Britanije i Sjeverne Irske snose vlastite troškove.

         (1)  SL L 59, 15. 2. 2016.

         SL L 38, 6. 2. 2017.


title: Predmet C-648/16: Presuda Suda (četvrto vijeće) od 21. studenoga 2018. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Commissione Tributaria Provinciale di Reggio Calabria – Italija) – Fortunata Silvia Fontana protiv Agenzia delle Entrate – Direzione provinciale di Reggio Calabria (Zahtjev za prethodnu odluku — Porez na dodanu vrijednost (PDV) — Direktiva 2006/112/EZ — Članak 273. — Ispravak poreza — Metoda procjene porezne osnovice indukcijom — Pravo na odbitak PDV-a — Presumpcija — Načela neutralnosti i proporcionalnosti — Nacionalni zakon koji izračun PDV-a temelji na pretpostavljenom prihodu)

text:
               21.1.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 25/3

      Presuda Suda (četvrto vijeće) od 21. studenoga 2018. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Commissione Tributaria Provinciale di Reggio Calabria – Italija) – Fortunata Silvia Fontana protiv Agenzia delle Entrate – Direzione provinciale di Reggio Calabria
      (Predmet C-648/16) (1)

      ((Zahtjev za prethodnu odluku - Porez na dodanu vrijednost (PDV) - Direktiva 2006/112/EZ - Članak 273. - Ispravak poreza - Metoda procjene porezne osnovice indukcijom - Pravo na odbitak PDV-a - Presumpcija - Načela neutralnosti i proporcionalnosti - Nacionalni zakon koji izračun PDV-a temelji na pretpostavljenom prihodu))
      (2019/C 25/03)
      Jezik postupka: talijanski

         Sud koji je uputio zahtjev

      Commissione Tributaria Provinciale di Reggio Calabria

         Stranke glavnog postupka

         Tužitelj: Fortunata Silvia Fontana

         Tuženik: Agenzia delle Entrate – Direzione provinciale di Reggio Calabria

         Izreka

      Direktivu Vijeća 2006/112/EZ od 28. studenoga 2006. o zajedničkom sustavu poreza na dodanu vrijednost, kao i načela porezne neutralnosti i proporcionalnosti, treba tumačiti na način da im se ne protive nacionalni propisi, kao što su oni iz glavnog postupka, koji poreznoj upravi – u slučaju ozbiljnih odstupanja između prijavljenih prihoda i prihoda procijenjenih na temelju sektorskih studija – omogućavaju pribjegavanje induktivnoj metodi koja se zasniva na takvim sektorskim studijama, kako bi se utvrdio iznos prihoda nekog poreznog obveznika, i, u skladu s time, proveo ispravak poreza kojim se nalaže plaćanje dodatnog iznosa poreza na dodanu vrijednost (PDV), pod uvjetom da ti propisi i njihova primjena omogućuju poreznom obvezniku – u skladu s načelima porezne neutralnosti i proporcionalnosti te s pravima obrane – da dovede u pitanje rezultate dobivene tom metodom, na temelju svih suprotnih dokaza kojima raspolaže, i da izvrši svoje pravo na odbitak u skladu s odredbama iz glave X. Direktive 2006/112, što je obvezan provjeriti sud koji je uputio zahtjev.

         (1)  SL C 86, 20. 3. 2017.