title: Predmet C-494/16: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 15. rujna 2016. uputio Tribunale civile di Trapani (Italija) – Giuseppa Santoro protiv Comune di Valderice, Presidenza del Consiglio dei Ministri

text:
               5.12.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 454/18

      Zahtjev za prethodnu odluku koji je 15. rujna 2016. uputio Tribunale civile di Trapani (Italija) – Giuseppa Santoro protiv Comune di Valderice, Presidenza del Consiglio dei Ministri
      (Predmet C-494/16)
      (2016/C 454/32)
      Jezik postupka: talijanski

         Sud koji je uputio zahtjev

      Tribunale civile di Trapani

         Stranke glavnog postupka

         Tužitelj: Giuseppa Santoro

         Tuženici: Comune di Valderice, Presidenza del Consiglio dei Ministri

         Prethodna pitanja

                  1.

                  Predstavlja li jednakovrijednu i učinkovitu mjeru, u smislu presuda Suda u predmetima Mascolo [i dr. (C-22/13, od C-61/13 do C-63/13 i C-418/13)] i Marrosu [i Sardino] (C-53/04), dodjela naknade u visini između 2,5 i 12 mjesečnih iznosa posljednje plaće (članak 32. stavak 5. Zakona br. 183/2010) javnom službeniku, žrtvi zlouporabe uzastopnog sklapanja ugovora o radu na određeno vrijeme, koji ima mogućnost da mu se u cijelosti naknadi šteta samo ako dokaže da je propustio druge mogućnosti za zaposlenje ili ako dokaže da bi bio uspio na redovnom natječaju da je on bio raspisan?

                  2.

                  Treba li se načelo jednakovrijednosti, koje Sud (između ostalih) navodi u navedenim presudama, shvatiti na način da, ukoliko država članica odluči da u javnom sektoru neće primijeniti promjenu statusa radnog odnosa (koja se primjenjuje u privatnom sektoru), ona mora radniku jamčiti jednaku mogućnost, eventualno putem naknade štete čiji je predmet nužno vrijednost radnog mjesta na neodređeno vrijeme?


title: Predmet C-114/15: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 6. ožujka 2015. uputio Cour d'appel de Pau (Francuska) – Association des Utilisateurs et Distributeurs de l'AgroChimie Européenne (Audace), Phyteron 2000 SAS, Association des éleveurs solidaires, Cruzalebes EARL, Des deux rivières EARL, Mounacq EARL protiv GAEC Reconnu La Vinardière, Ministère public

text:
               26.5.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 171/19

         Zahtjev za prethodnu odluku koji je 6. ožujka 2015. uputio Cour d'appel de Pau (Francuska) – Association des Utilisateurs et Distributeurs de l'AgroChimie Européenne (Audace), Phyteron 2000 SAS, Association des éleveurs solidaires, Cruzalebes EARL, Des deux rivières EARL, Mounacq EARL protiv GAEC Reconnu La Vinardière, Ministère public
   (Predmet C-114/15)
   (2015/C 171/23)
   Jezik postupka: francuski

      Sud koji je uputio zahtjev

   Cour d'appel de Pau

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelji: Association des Utilisateurs et Distributeurs de l'AgroChimie Européenne (Audace), Phyteron 2000 SAS, Association des éleveurs solidaires, Cruzalebes EARL, Des deux rivières EARL, Mounacq EARL

      Tuženici: GAEC Reconnu La Vinardière, Ministère public

      Prethodna pitanja

               1.

               Je li nacionalni propis, koji mogućnost paralelnog uvoza veterinarsko-medicinskih proizvoda ograničava isključivo na distributere na veliko koji imaju odobrenje predviđeno člankom 65. Direktive 2001/82/EZ (1) i tako iz nje isključuje distributere na malo i uzgajivače, u skladu s člancima 34. do 36. UFEU-a?

               2.

               Podrazumijevaju li odredbe članka 65. Direktive 2001/82/EZ i članka 16. Direktive o uslugama 2006/123/EZ (2) da država članica ima pravo ne priznati odobrenja za distribuciju na veliko veterinarsko-medicinskih proizvoda koja svojim državljanima izdaju nadležna tijela drugih država članica i zahtijevati da oni osim toga posjeduju odobrenje za distribuciju na veliko koje su izdala njezina nacionalna nadležna tijela kako bi imali pravo zatražiti i koristiti odobrenje za paralelni uvoz veterinarsko-medicinskih proizvoda u toj državi članici?

               3.

               Je li nacionalni propis, koji paralelne uvoznike veterinarsko-medicinskih proizvoda izjednačava s imateljima odobrenja za korištenje, što se ne zahtjeva izmijenjenom Direktivom 2001/82/EZ o zakoniku Zajednice o veterinarsko-medicinskim proizvodima, i koji im, posljedično, nameće obvezu da na području predmetne države članice imaju poslovni nastan i da ispune sve uvjete farmakovigilancije predviđene člancima 72. do 79. navedene direktive, u skladu s člancima 34., 36. i 56. UFEU-a i člankom 16. Direktive o uslugama 2006/123/EZ?

      (1)  Direktiva 2001/82/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 6. studenoga 2001. o zakoniku Zajednice o veterinarsko-medicinskim proizvodima (SL L 311, str. 1.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 13., svezak 30., str. 76.)

      (2)  Direktiva 2006/123/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 12. prosinca 2006. o uslugama na unutarnjem tržištu (SL L 376, str. 36.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 13., svezak 47., str. 160.)


title: Predmet C-10/16: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 7. siječnja 2016. uputio Commissione tributaria provinciale di Genova (Italija) – Ignazio Messina & C. SpA protiv Ministero delle Infrastrutture e dei Trasporti

text:
               29.3.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 111/7

         Zahtjev za prethodnu odluku koji je 7. siječnja 2016. uputio Commissione tributaria provinciale di Genova (Italija) – Ignazio Messina & C. SpA protiv Ministero delle Infrastrutture e dei Trasporti
   (Predmet C-10/16)
   (2016/C 111/10)
   Jezik postupka: talijanski

      Sud koji je uputio zahtjev

   Commissione tributaria provinciale di Genova

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelj: Ignazio Messina & C. SpA

      Tuženik: Ministero delle Infrastrutture e dei Trasporti – Capitaneria di porto di Genova

      Prethodna pitanja

               1.

               Protivi li se Uredba EEZ br. 4055/1986 (1), kako ju tumači Sud, primjeni nacionalnog propisa poput DPR-a br. 107/2009, kojim je propisano plaćanje pristojbe čija visina ovisi o tome radi li se o brodovima koji uplovljavaju iz ili isplovljavaju prema luci države izvan Unije ili o brodovima koji uplovljavaju iz ili isplovljavaju [prema] talijanskoj luci;

               2.

               Protivi li se Uredba EEZ br. 4055/1986, kako ju tumači Sud, primjeni nacionalnog propisa poput DPR-a br. 107/2009 kojim je propisano plaćanje pristojbe čija visina ovisi o tome radi li se o brodovima koji uplovljavaju iz ili isplovljavaju prema luci države izvan Unije ili o brodovima koji uplovljavaju iz ili isplovljavaju prema luci Unije, kada se takva razlika opravdava obavljanjem dužnosti javne vlasti i/ili zadaća i/ili djelatnosti koje se ne naknađuju izričito tom istom pristojbom;

               3.

               Protivi li se Uredba EEZ br. 4055/1986, kako ju tumači Sud, primjeni nacionalnog propisa poput DPR-a br. 107/2009 kojim je propisano plaćanje pristojbe čija visina ovisi o tome radi li se o brodovima koji uplovljavaju iz ili isplovljavaju prema luci države izvan Unije ili o brodovima koji uplovljavaju iz ili isplovljavaju prema luci Unije, kada se takva razlika opravdava obavljanjem dužnosti javne vlasti od strane subjekata različitih od subjekta kojemu se pristojba plaća;

               4.

               Protivi li se Uredba EEZ br. 4055/1986, kako ju tumači Sud, primjeni nacionalnog propisa poput DPR-a br. 107/2009 kojim je propisano plaćanje pristojbe čija visina ovisi o tome radi li se o brodovima koji uplovljavaju iz ili isplovljavaju prema luci države izvan Unije ili o brodovima koji uplovljavaju iz ili isplovljavaju prema luci Unije, kada se takva razlika opravdava obavljanjem dužnosti javne vlasti ali nisu utvrđeni pojedinačni troškovi koji se naknađuju tako da se ni prethodno ni naknadno ne može provjeriti troškovi kojih su usluga stvarno naknađeni [te] na koji način i u kojoj mjeri su takvom pristojbom stvarno naknađene takve usluge.

      (1)  Uredba Vijeća (EEZ) br. 4055/86 od 22. prosinca 1986. o primjeni načela slobode pružanja usluga u pomorskom prometu između država članica te između država članica i trećih zemalja (SL L 378, str. 1.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 6., svezak 8., str. 3.).


title: Predmet C-306/15: Rješenje predsjednika Suda od 15. veljače 2016. – Europska komisija protiv Rumunjske

text:
               18.4.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 136/23

         Rješenje predsjednika Suda od 15. veljače 2016. – Europska komisija protiv Rumunjske
   (Predmet C-306/15) (1)

   (2016/C 136/30)
   Jezik postupka: rumunjski
   Predsjednik Suda odredio je brisanje predmeta.

      (1)  SL C 311, 21. 9. 2015.


title: Predmet T-173/14: Tužba podnesena 20. ožujka 2014. – WeserWind protiv Komisije

text:
               12.5.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 142/47

         Tužba podnesena 20. ožujka 2014. – WeserWind protiv Komisije
   (Predmet T-173/14)
   2014/C 142/60
   Jezik postupka: njemački

      Stranke

      Tužitelj: WeserWind GmbH Offshore Construction Georgsmarienhütte (Bremerhaven, Njemačka) (zastupnici: H. Höfler, C. Kahle i V. Winkler, odvjetnici)

      Tuženik: Europska komisija

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

               —

               poništi odluku Komisije u pogledu državne potpore SA.33995 (2013/C) – Njemačka, Potpora za obnovljivu električnu energiju i sniženi EEG doplatak za velike potrošače, o pokretanju službenog istražnog postupka na temelju članka 108. stavka 2. UFEU-a objavljenu s pozivom na podnošenje primjedaba (SL 2014, C 37, str.73.);

               —

               naloži tuženiku snošenje troškova postupka.

      Tužbeni razlozi i glavni argumenti

   U prilog svojoj tužbi tužitelj u bitnome ističe sljedeće:

               1.

               Povreda bitnih postupovnih pravila

                           —

                           Tužitelj ovdje navodi da Komisija svoju odluku o pokretanju službenog istražnog postupka na temelju članka 108. stavka 2. UFEU-a nije dostatno obrazložila u skladu s člankom 296. stavkom 2. UFEU-a. Odluka o pokretanju ne sadrži nikakvu posebnu stvarnu ocjenu koja se temelji na činjeničnim i pravnim razlozima u pogledu postojanja svih sastavnih elemenata u smislu članka 107. stavka 1. UFEU-a.

               2.

               Povreda Ugovorâ

                           —

                           Tužitelj ovdje navodi da odlukom o pokretanju Komisija povrjeđuje članak 107. stavak 1. UFEU-a. U vezi s tim, on ističe da je Sud Europske unije u svojoj presudi od 13. ožujka 2001., PreussenElektra (C-379/98, Recueil, str. I-2099.) odlučio da Zakon o obnovljivoj energiji (u daljnjem tekstu: EEG) ne predstavlja potporu. EEG ostaje u biti neizmijenjen na snazi. Osobito su bitni aspekti za ocjenu potpore ostali nepromijenjeni. Isto vrijedi za Odluku Komisije od 22. svibnja 2002. (SL C 164, str. 5.) kojom je odlučeno da EEG ne predstavlja potporu.

                           —

                           Tužitelj nadalje ističe da sniženi EEG doplatak ne ispunjava elemente državnih potpora iz članka 107. stavka 1. UFEU-a. U tom pogledu osobito navodi da sniženi EEG doplatak nije povlastica koju u normalnim tržišnim uvjetima poduzetnik ne bi dobio, da nema selektivni karakter, da nije državna ili iz državnih sredstava odobrena potpora i da ne dovodi ni do narušavanja tržišnog natjecanja niti do mogućeg utjecaja na trgovinu između država članica.

               3.

               Spojivost sa zajedničkim tržištem

                           —

                           Ako bi Opći sud smatrao da postoji državna potpora, tada bi ona prema mišljenju tužitelja bila spojiva sa zajedničkim tržištem u skladu s člankom 107. stavkom 3. točkom (b) i (c) UFEU-a.


title: Predmet T-113/17: Tužba podnesena 20. veljače 2017. – Crédit Agricole i Crédit Agricole Corporate and Investment Bank protiv Komisije

text:
               17.7.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 231/27

         Tužba podnesena 20. veljače 2017. – Crédit Agricole i Crédit Agricole Corporate and Investment Bank protiv Komisije
   (Predmet T-113/17)
   (2017/C 231/34)
   Jezik postupka: francuski

      Stranke

      Tužitelji: Crédit Agricole SA (Montrouge, Francuska), Crédit Agricole Corporate and Investment Bank (Montrouge) (zastupnici: J.-P. Tran Thiet, odvjetnik, M. Powell, solicitor, J. Jourdan i J.-J. Lemonnier, odvjetnici)

      Tuženik: Europska komisija

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelji od Općeg suda zahtijevaju da:
   Primarno:

               —

               poništi članak 1. točku (a) i, posljedično, članak 2. točku (a) Odluke;

               —

               u svakom slučaju, poništi članak 2. točku (a) Odluke.

         Podredno:

               —

               znatno smanji novčanu kaznu izrečenu tužiteljima u okviru njegove neograničene nadležnosti na temelju članka 261. UFEU-a i članka 31. Uredbe 1/2003.

         Nadalje:

               —

               poništi odluke Službenika za usmene rasprave od 2. listopada 2014., 4. ožujka 2015., 27. ožujka 2015., 29. srpnja 2015. i od 19. rujna 2016. i posljedično poništi članak 1. točku (a) i članak 2. točku (a) Odluke;

               —

               naloži Europskoj komisiji snošenje svih troškova.

      Tužbeni razlozi i glavni argumenti

   Predmetna tužba usmjerena je na poništenje odluke Europske komisije od 7. prosinca 2016. C(2016) 8530 final u vezi s postupkom primjene članka 101. UFEU-a, u predmetu u kojem je riječ o kamatnim izvedenicama u eurima (AT.39914 – EIRD), kojom se tužiteljima izriče novčana kazna u iznosu od 114 654 000 eura, i podredno, na znatno smanjenje kazne.
   U prilog osnovanosti tužbe tužitelji ističu deset tužbenih razloga.

               1.

               Prvi tužbeni razlog, koji se temelji na povredi prava na pristup sudu i povredi načela kontradiktornosti.

               2.

               Drugi tužbeni razlog, koji se temelji na povredi obveze nepristranosti i pretpostavke nedužnosti.

               3.

               Treći tužbeni razlog, koji se temelji na činjenici da u pobijanoj odluci nije dokazano da su tužitelji sudjelovali u navodnim manipulacijama.

               4.

               Četvrti tužbeni razlog, koji se temelji na činjenici da su pobijanom odlukom predviđene prakse pogrešno kvalificirane kao ograničenja po cilju.

               5.

               Peti tužbeni razlog, koji se temelji na pogrešci koja se tiče prava koju je počinila Komisija jer je zaključila da su sve prakse činile jedinstvenu povredu.

               6.

               Šesti tužbeni razlog, koji se temelji na činjenici da u pobijanoj odluci nije dostatno dokazano to da su tužitelji znali za cijeli plan i da su u njemu htjeli sudjelovati.

               7.

               Sedmi tužbeni razlog, koji se temelji na pogrešci koja se tiče prava kojom je zahvaćena pobijana presuda jer je u njoj navodna povreda tužiteljâ kvalificirana kao trajna, a bilo je, u krajnjem slučaju, riječ o povredi koja se ponavljala.

               8.

               Osmi tužbeni razlog, koji se temelji na pogrešci koja se tiče prava kojom je zahvaćena pobijana presuda jer su njome poslovne prakse pripisane tužiteljima.

               9.

               Deveti tužbeni razlog, koji se temelji na činjenici da je Komisija izrekla novčanu kaznu pri čemu je povrijedila načelo jednakog postupanja, načelo dobre uprave, njezine obveze obrazlaganja, prava obrane i načela proporcionalnosti.

               10.

               Deseti tužbeni razlog, koji se temelji na činjenici da je Opći sud trebao smanjiti iznos novčane kazne koji je neporporcionalan s obzirom na težinu i trajanje praksi.


               29.10.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 357/4

         Postupak koji je pokrenulo Nadzorno tijelo EFTA-e protiv Islanda 16. srpnja 2015.
   (Predmet E-18/15)
   (2015/C 357/04)
   Nadzorno tijelo EFTA-e, koje zastupaju Øyvind Bø i Marlene Lie Hakkebo, zastupnici Nadzornog tijela EFTA-e, 35 Rue Belliard, B-1040 Bruxelles, pokrenulo je 16. srpnja 2015. pred Sudom EFTA-e postupak protiv Islanda.
   Nadzorno tijelo EFTA-e od Suda EFTA-e zahtijeva da:

               1.

               izjavi da, s obzirom na to da Island nije u predviđenom roku donio mjere potrebne za provedbu akta iz točke 56.l poglavlja V. Priloga XIII. Sporazumu o Europskom gospodarskom prostoru (Direktiva 2010/65/EU Europskog parlamenta i Vijeća od 20. listopada 2010. o službenom postupku prijave za brodove koji dolaze u luke i/ili odlaze iz luka država članica i o stavljanju izvan snage Direktive 2002/6/EZ), kako je prilagođen Sporazumu njegovim Protokolom 1., Island nije ispunio svoje obveze na temelju članka 14. tog akta i članka 7. Sporazuma;

               2.

               naloži Islandu da snosi troškove tog postupka.

      Pravna pozadina i činjenična osnova te navedeni razlozi:

               —

               u tužbi se navodi da se Island do 18. veljače 2015. nije uskladio s obrazloženim mišljenjem Nadzornog tijela EFTA-e od 18. prosinca 2014. o propustu Islanda da u svoj nacionalni pravni poredak prenese (Direktivu 2010/65/EU Europskog parlamenta i Vijeća od 20. listopada 2010. o službenom postupku prijave za brodove koji dolaze u luke i/ili odlaze iz luka država članica i o stavljanju izvan snage Direktive 2002/6/EZ) iz točke 56.l poglavlja V. Priloga XIII. Sporazumu o Europskom gospodarskom prostoru, kako je prilagođena tom Sporazumu njegovim Protokolom 1. („akt”),

               —

               nadzorno tijelo EFTA-e smatra da, zbog toga što nije donio mjere potrebne za provedbu akta u predviđenom roku, Island nije ispunio svoje obveze iz članka 14. tog akta i članka 7. Sporazuma o EGP-u.


title: Predmet T-234/11 P-RENV-RX: Presuda Općeg suda od 9. srpnja 2013. — Arango Jaramillo i dr. protiv EIB-a ( „Žalba — Javna služba — Zaposlenici EIB-a — Preispitivanje presude Općeg suda — Odbacivanje tužbe u prvostupanjskom postupku kao nedopuštene — Mirovine — Povećanje doprinosa za mirovinski sustav — Rok za tužbu — Razuman rok” )

text:
               24.8.2013

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 245/6

         Presuda Općeg suda od 9. srpnja 2013. — Arango Jaramillo i dr. protiv EIB-a
   (Predmet T-234/11 P-RENV-RX) (1)

   (Žalba - Javna služba - Zaposlenici EIB-a - Preispitivanje presude Općeg suda - Odbacivanje tužbe u prvostupanjskom postupku kao nedopuštene - Mirovine - Povećanje doprinosa za mirovinski sustav - Rok za tužbu - Razuman rok)
   2013/C 245/10
   Jezik postupka: francuski

      Stranke

      Žalitelj: Oscar Orlando Arango Jaramillo (Luxembourg, Luksemburg) i 34 drugih žalitelja čija su imena navedena priloženo u presudi (zastupnici: B. Cortese i C. Cortese, odvjetnik)

      Druga stranka u postupku: Europska investicijska banka (EIB) (zastupnici: C. Gómez de la Cruz i T. Gilliams, agenti, uz asistenciju P.-E. Partsch, odvjetnik)

      Predmet

   Žalba podnesena protiv rješenja Službeničkog suda Europske unije (prvog vijeća) od 4. veljače 2011., Arango Jaramillo i dr. protiv EIB-a (F-34/10, još neobjavljeno u Zapisniku) kojom se traži poništenje tog rješenja.

      Izreke

               1.

               Poništava se rješenje Službeničkog suda Europske unije (prvog vijeća) od 4. veljače 2011., Arango Jaramillo i dr. protiv EIB-a.

               2.

               Predmet se upućuje Službeničkom sudu.

               3.

               O troškovima će se odlučiti naknadno.

      (1)  SL C 211, 16.7.2011.


title: Predmet T-366/15 P: Presuda Općeg suda od 14. prosinca 2016. – Todorova Androva protiv Vijeća i dr. (Žalba — Javna služba — Dužnosnici — Promaknuće — Promaknuća za 2011. — Neuvrštavanje na popis dužnosnika koji ispunjavaju uvjete za promaknuće — Odbijanje tužbe u prvom stupnju — Članak 45. Pravilnika o osoblju — Članak 4. Okvirnog sporazuma o radu na određeno vrijeme koji su sklopili ETUC, UNICE i CEEP — Jednako postupanje — Obveza obrazlaganja — Teret dokazivanja — Sučeva obveza meritornog ispitivanja — Prigovor nezakonitosti — Pravilo o usklađenosti između žalbe i tužbe podnesene sudu Unije)

text:
               6.2.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 38/30

         Presuda Općeg suda od 14. prosinca 2016. – Todorova Androva protiv Vijeća i dr.
   (Predmet T-366/15 P) (1)

   ((Žalba - Javna služba - Dužnosnici - Promaknuće - Promaknuća za 2011. - Neuvrštavanje na popis dužnosnika koji ispunjavaju uvjete za promaknuće - Odbijanje tužbe u prvom stupnju - Članak 45. Pravilnika o osoblju - Članak 4. Okvirnog sporazuma o radu na određeno vrijeme koji su sklopili ETUC, UNICE i CEEP - Jednako postupanje - Obveza obrazlaganja - Teret dokazivanja - Sučeva obveza meritornog ispitivanja - Prigovor nezakonitosti - Pravilo o usklađenosti između žalbe i tužbe podnesene sudu Unije))
   (2017/C 038/41)
   Jezik postupka: francuski

      Stranke

      Tužitelj: Viara Todorova Androva (Rhode-Saint-Genèse, Belgija) (zastupnik: M. Velardo, odvjetnik)

      Druge stranke u postupku: Vijeće Europske unije (zastupnici: M. Bauer i M. Veiga, agenti); Europska komisija (zastupnici: J. Currall, G. Gattinara i A.-C. Simon, zatim G. Gattinara i A.-C. Simon, agenti); i Revizorski sud (zastupnik: N. Scafarto, agent)

      Intervenijent u potporu Vijeću Europske unije: Europski parlament (zastupnici: D. Nessaf i M. Dean, agenti)

      Predmet

   Žalba protiv presude Službeničkog suda Europske unije (drugo vijeće) od 29. travnja 2015., Todorova Androva/Vijeće (F-78/12, EU:F:2015:37), kojom se traži ukidanje te presude.

      Izreka

               1.

               Žalba se odbija.

               2.

               Viara Todorova Androva snosi vlastite troškove i troškove Vijeća Europske unije i Europske komisije.

               3.

               Europski parlament snosi vlastite troškove.

      (1)  SL C 337, 12. 10. 2015.


title: Predmet T-137/09 RENV: Presuda Općeg suda od 12. lipnja 2014. – Nike International protiv OHIM-a – Muñoz Molina (R 10) ( „Žig Zajednice — Postupak povodom prigovora — Prijava za registraciju verbalnog žiga Zajednice R 10 — Raniji neregistrirani nacionalni verbalni žig R 10 — Prijenos nacionalnog žiga — Dokaz držanja ranijeg žiga” )

text:
               25.8.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 282/25

         Presuda Općeg suda od 12. lipnja 2014. – Nike International protiv OHIM-a – Muñoz Molina (R 10)
   (Predmet T-137/09 RENV) (1)

   ((„Žig Zajednice - Postupak povodom prigovora - Prijava za registraciju verbalnog žiga Zajednice R 10 - Raniji neregistrirani nacionalni verbalni žig R 10 - Prijenos nacionalnog žiga - Dokaz držanja ranijeg žiga”))
   2014/C 282/31
   Jezik postupka: španjolski

      Stranke

      Tužitelj: Nike International Ltd (Beaverton, Oregon, Sjedinjene Američke Države) (zastupnik: M. de Justo Bailey, odvjetnik)

      Tuženik: Ured za usklađivanje na unutarnjem tržištu (žigovi i dizajni) (zastupnik: J. Crespo Carrillo, agent)

      Druga stranka u postupku pred žalbenim vijećem OHIM-a: Aurelio Muñoz Molina (Petrer, Španjolska)

      Predmet

   Tužba podnesena protiv odluke prvog žalbenog vijeća OHIM-a od 21. siječnja 2009. (predmet R 551/2008-1), u vezi s postupkom povodom prigovora između DL Sports & Marketing Ltda i Aurelia Muñoza Moline.

      Izreka

               1.

               Tužba se odbija.

               2.

               Nalaže se Nike International Ltd snošenje vlastitih troškova, kao i troškove Ureda za usklađivanje na unutarnjem tržištu (žigovi i dizajni) (OHIM) pred Sudom i Općim sudom.

      (1)  SL C 129, 6.6.2009.


title: Predmet C-408/17: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 6. srpnja 2017. uputio Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio (Italija) – Enel Energia SpA protiv Autorità Garante della Concorrenza e del Mercato i dr.

text:
               9.10.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 338/7

         Zahtjev za prethodnu odluku koji je 6. srpnja 2017. uputio Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio (Italija) – Enel Energia SpA protiv Autorità Garante della Concorrenza e del Mercato i dr.
   (Predmet C-408/17)
   (2017/C 338/07)
   Jezik postupka: talijanski

      Sud koji je uputio zahtjev

   Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelj: Enel Energia SpA

      Tuženici: Autorità Garante della Concorrenza e del Mercato, Autorità per l’Energia Elettrica il Gas e il Sistema Idrico, Autorità per le Garanzie nelle Comunicazioni

      Prethodna pitanja

               1.

               Treba li „cilj”„opće” Direktive br. 2005/29/EZ (1), odnosno cilj pružanja „zaštitne mreže” za zaštitu potrošača, i, osobito, „uvodnu izjavu 10.”, članak 3. stavak 4. i članak 5. stavak 3. te direktive tumačiti na način da im se protivi nacionalna mjera koja u doseg primjene Direktive 2005/29/EZ o nepoštenoj poslovnoj praksi stavlja ocjenu ispunjavanja posebnih obveza iz sektorskih direktiva 2009/72/EZ (2) i 2009/73/EZ (3) za zaštitu potrošača, isključujući na taj način postupanje sektorskih tijela — u ovom slučaju AEEGSI-ja — s ciljem sankcioniranja povreda sektorskih direktiva u svim slučajevima u kojima ta povreda može također biti i nepravilna ili nepoštena poslovna praksa?

               2.

               Treba li načelo specifičnosti iz članka 3. stavka 4. Direktive 2005/29/EZ tumačiti na način da se primjenjuje na odnose među zakonodavnim sustavima (općim sustavima i sektorskim sustavima), ili na odnose među odredbama (općim odredbama i specifičnim odredbama) ili na odnose među nezavisnim tijelima odgovornima za normiranje i za nadzor nad relevantnim sektorima?

               3.

               Treba li pojam „proturječja” iz članka 3. stavka 4. Direktive 2005/29/EZ smatrati primjenjivim samo u okolnostima u kojima postoji značajno pravno proturječje između odredbi propisa o nepoštenim poslovnim praksama i drugih odredbi prava EU-a kojima se uređuju specifični aspekti trgovačkih praksi, ili je dostatno da se potonjim odredbama propisuju pravila različita od odredbi o nepravilnim poslovnim praksama, na način da dovode do sukoba zakona u određenom slučaju?

               4.

               Treba li pojam „pravila Zajednice” iz članka 3. stavka 4. Direktive 2005/29/EZ tumačiti na način da se odnosi samo na odredbe iz europskih uredbi i direktiva i na odredbe kojima se one izravno prenose, ili one također uključuju zakonodavne regulatorne odredbe kojima se primjenjuju načela europskog prava?

               5.

               Protivi li se načelu specifičnosti iz „uvodne izjave 10.” i članka 3. stavka 4. Direktive 2005/29/EZ, članku 37. Direktive 2009/72/EZ i članku 41. Direktive 2009/73/EZ, tumačenje odgovarajućih odredbi za prenošenje u nacionalno zakonodavstvo s učinkom da se, kada god se u reguliranom sektoru koji sadrži sektorska „potrošačka” pravila, u kojima sektorska tijela imaju ovlast normiranja i kažnjavanja, utvrdi da je došlo do postupanja koja se može obuhvatiti pojmom „agresivne prakse” u smislu članka 8. i 9. Direktive 2005/29/EZ ili pojmom „prakse koja se u svim okolnostima smatra agresivnom” u smislu Priloga I. Direktivi 2005/29/EZ, uvijek moraju primijeniti opća pravila o nepravilnim praksama, čak i kad su donesena sektorska pravila za zaštitu (takvih) potrošača koja se temelje na odredbama prva Unije kojim se u cijelosti uređuju takve „agresivne prakse” i prakse „koje se u svim okolnostima smatraju agresivnima” ili, u svakom slučaju, te iste „nepravilne/nepoštene prakse”?

      (1)  Direktiva 2005/29/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 11. svibnja 2005. o nepoštenoj poslovnoj praksi poslovnog subjekta u odnosu prema potrošaču na unutarnjem tržištu i o izmjeni Direktive Vijeća 84/450/EEZ, direktiva 97/7/EZ, 98/27/EZ i 2002/65/EZ Europskog parlamenta i Vijeća, kao i Uredbe (EZ) br. 2006/2004 Europskog parlamenta i Vijeća (SL 2005., L 149, str. 22.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 15., svezak 8., str. 101.)

      (2)  Direktiva 2009/72/EZ Europskog Parlamenta i Vijeća od 13. srpnja 2009. o zajedničkim pravilima za unutarnje tržište električne energije i stavljanju izvan snage Direktive 2003/54/EZ (SL 2009., L 211, str. 55.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 12., svezak 4., str. 29.)

      (3)  Direktiva 2009/73/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 13. srpnja 2009. o zajedničkim pravilima za unutarnje tržište prirodnog plina i stavljanju izvan snage Direktive 2003/55/EZ (SL 2009., L 211, str. 94.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 12., svezak 5., str 39.)


title: Predmet C-572/15: Presuda Suda (sedmo vijeće) od 5. listopada 2016. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Riigikohus – Estonija) – F. Hoffmann-La Roche AG protiv Accord Healthcare OÜ (Zahtjev za prethodnu odluku — Industrijsko i trgovačko vlasništvo — Patent — Svjedodžba o dodatnoj zaštiti — Uredba (EZ) br. 469/2009 — Članak 21. stavak 2. — Prijelazne odredbe — Svjedodžba dodijeljena u skladu s nacionalnim zakonodavstvom države članice prije njezina pristupanja Europskoj uniji — Tumačenje članka 21. stavka 2. — Trajanje svjedodžbe — Valjanost članka 21. stavka 2. — Prilagodba sekundarnog zakonodavstva koja izravno proizlazi iz akta o pristupanju — Nenadležnost Suda)

text:
               28.11.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 441/5

      Presuda Suda (sedmo vijeće) od 5. listopada 2016. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Riigikohus – Estonija) – F. Hoffmann-La Roche AG protiv Accord Healthcare OÜ
      (Predmet C-572/15) (1)

      ((Zahtjev za prethodnu odluku - Industrijsko i trgovačko vlasništvo - Patent - Svjedodžba o dodatnoj zaštiti - Uredba (EZ) br. 469/2009 - Članak 21. stavak 2. - Prijelazne odredbe - Svjedodžba dodijeljena u skladu s nacionalnim zakonodavstvom države članice prije njezina pristupanja Europskoj uniji - Tumačenje članka 21. stavka 2. - Trajanje svjedodžbe - Valjanost članka 21. stavka 2. - Prilagodba sekundarnog zakonodavstva koja izravno proizlazi iz akta o pristupanju - Nenadležnost Suda))
      (2016/C 441/06)
      Jezik postupka: estonski

         Sud koji je uputio zahtjev

      Riigikohus

         Stranke glavnog postupka

         Tužitelj: F. Hoffmann-La Roche AG

         Tuženik: Accord Healthcare OÜ

         Izreka

                  1.

                  Sud Europske unije nije nadležan za odlučivanje o valjanosti članka 21. stavka 2. Uredbe (EZ) br. 469/2009 Europskog parlamenta i Vijeća od 6. svibnja 2009. o svjedodžbi o dodatnoj zaštiti za lijekove, kako je izmijenjena Aktom o uvjetima pristupanja Republike Hrvatske i prilagodbama Ugovora o Europskoj uniji, Ugovora o funkcioniranju Europske unije i Ugovora o osnivanju Europske zajednice za atomsku energiju.

                  2.

                  Članak 21. stavak 2. Uredbe br. 469/2009, kako je izmijenjena, treba tumačiti na način da se primjenjuje na svjedodžbu o dodatnoj zaštiti za određeni lijek koju je izdala država članica prije pristupanja Europskoj uniji. Budući da je za taj lijek unutar Europskog gospodarskog prostora izdano odobrenje za stavljanje u promet koje je prethodilo onom izdanom u spomenutoj državi članici i, u predmetnom slučaju, njezinu pristupanju Uniji, samo to prvo odobrenje za stavljanje u promet treba uzeti u obzir za određivanje trajanja spomenute svjedodžbe o dodatnoj zaštiti.

         (1)  SL C 27, 25. 1. 2016.


title: Predmet C-71/17: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 9. veljače 2017. uputio Supremo Tribunal de Justiça (Portugal) – David Vicente Fernandes protiv Gabinete Português de Carta Verde

text:
               24.4.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 129/5

         Zahtjev za prethodnu odluku koji je 9. veljače 2017. uputio Supremo Tribunal de Justiça (Portugal) – David Vicente Fernandes protiv Gabinete Português de Carta Verde
   (Predmet C-71/17)
   (2017/C 129/07)
   Jezik postupka: portugalski

      Sud koji je uputio zahtjev

   Supremo Tribunal de Justiça

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelj: David Vicente Fernandes

      Tuženik: Gabinete Português de Carta Verde

      Prethodna pitanja

               1.

               Stvara li pravne učinke u Portugalu osiguranje sklopljeno u Luksemburgu na način kao da je odgovarajuća polica izdana u Portugalu?

               2.

               Je li Gabinete Português de Carta Verde tijelo za naknadu štete na koje upućuje članak 24. stavak 1. Direktive 2009/103/EZ (1) i […] ima li, kao tijelo odgovorno za naknadu štete oštećenim osobama u slučajevima na koje se odnosi članak 20. stavak 1. Direktive, jednaku odgovornost kao što bi to imalo luksemburško društvo za osiguranje?

               3.

               U ovom slučaju, je li dovoljno podnijeti tužbu protiv tijela za naknadu štete ili […] je to potrebno učiniti i protiv društva za osiguranje? U potonjem slučaju, […] može li se protiv navedenog društva za osiguranje podnijeti tužba u mjestu njegova sjedišta – Luksemburgu ili [….] ju je potrebno podnijeti protiv njegova predstavnika u Portugalu?

               4.

               Ako društvo za osiguranje nema predstavnika u Portugalu, protiv koga treba podnijeti tužbu kako bi se ishodila potpuna naknada štete, u slučaju postojanja police osiguranja od neograničene građanskopravne odgovornosti?

      (1)  Direktiva 2009/103/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 16. rujna 2009. u odnosu na osiguranje od građanskopravne odgovornosti u pogledu upotrebe motornih vozila i izvršenje obveze osiguranja od takve odgovornosti (SL 2009., L 263, str. 11.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 6., svezak 7., str. 114.)


title: Predmet T-300/14: Tužba podnesena 2. svibnja 2014. – Fricopan Back protiv Komisije

text:
               14.7.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 223/48

         Tužba podnesena 2. svibnja 2014. – Fricopan Back protiv Komisije
   (Predmet T-300/14)
   2014/C 223/51
   Jezik postupka: njemački

      Stranke

      Tužitelj: Fricopan Back GmbH Immekath (Klötze, Njemačka) (zastupnici: T. Volz, M. Ringel, B. Wißmann, M. Püstow, C. Oehme i T. Wielsch, odvjetnici)

      Tuženik: Europska komisija

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

               —

               poništi odluku Europske komisije od 18. prosinca 2013. o pokretanju formalnog ispitnog postupka u skladu s člankom 108. stavkom 2. UFEU-a protiv Savezne Republike Njemačke zbog poticanja obnovljive električne energije i zbog sniženog EEG doplatka za velike potrošače, državne potpore SA.33995 (2013/C) (ex 2013/NN), u dijelu u kojem se primjenjuje na sniženi EEG doplatak za velike potrošače;

               —

               naloži tuženiku snošenje troškova postupka.

      Tužbeni razlozi i glavni argumenti

   U prilog osnovanosti tužbe tužitelj ističe dva tužbena razloga.

               1.

               Prvi tužbeni razlog: nepostojanje stavljanja u povoljniji položaj u smislu članka 107. stavka 1. UFEU-a

                           —

                           Tužitelj ističe da ograničenje EEG doplatka za velike potrošače predviđeno u Zakonu o obnovljivoj energiji (Gesetz für den Vorrang erneuerbarer Energien, u daljnjem tekstu: EEG) ne predstavlja potporu u smislu članka 107. stavka 1. UFEU-a. Ističe da veliki potrošači tim uređenjem nisu stavljeni u povoljniji položaj. Naprotiv, posebno uređenje kompenzacije je kompenzacija za izvanredne troškove s kojima se tužitelj i usporedivi potrošači u okviru potpora za obnovljivu energiju osobito suočavaju i služi ponovnoj uspostavi konkurentnosti velikih potrošača kojima je EEG doplatak prvotno znatno naštetio.

               2.

               Drugi tužbeni razlog: nepostojanje državnih sredstava u smislu članka 107. stavka 1. UFEU-a

                           —

                           Nadalje, tužitelj ističe da posebno uređenje kompenzacije ne predstavlja „državnu ili iz državnih sredstava” dodijeljenu mjeru. S tim u vezi navodi da EEG doplatak nije državno sredstvo te stoga odricanje od tog sredstva kroz posebno uređenje kompenzacije ne može predstavljati mjeru dodijeljenu iz državnih sredstava.

                           —

                           EEG doplatak ne ubire, njime ne upravlja ni ne raspodjeljuje država ili javna ili privatna institucija koju imenuje ili osniva država. Naprotiv, EEG doplatak mogu izravno ubirati operateri sustava prijenosa električne energije na temelju odgovarajućeg građanskopravnog zahtjeva. EEG doplatak ne ubire se u korist državnog proračuna pa stoga posebno uređenje kompenzacije ni na koji način ne smanjuje izravno ili neizravno prihode države.

                           —

                           Također, EEG sredstva ne stoje državnim tijelima na raspolaganju. Usto ne postoji javna kontrola nad EEG sredstvima, npr. kroz Savezni ured za gospodarstvo i kontrolu izvoza (Bundesamt für Wirtschaft und Ausfuhrkontrolle, BAFA) ili Saveznu agenciju za mreže (Bundesnetzagentur).


title: Predmet C-576/12 P: Presuda Suda (prvo vijeće) od 28. studenoga 2013. — Ivan Jurašinović protiv Vijeća Europske unije (Žalba — Pristup dokumentima institucija — Uredba (EZ) br. 1049/2001 — Iznimke od prava na pristup — Članak 4. stavak 1. točka (a), prva i treća alineja — Javna sigurnost — Međunarodni odnosi)

text:
               15.2.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 45/16

         Presuda Suda (prvo vijeće) od 28. studenoga 2013. — Ivan Jurašinović protiv Vijeća Europske unije
   (Predmet C-576/12 P) (1)

   (Žalba - Pristup dokumentima institucija - Uredba (EZ) br. 1049/2001 - Iznimke od prava na pristup - Članak 4. stavak 1. točka (a), prva i treća alineja - Javna sigurnost - Međunarodni odnosi)
   2014/C 45/29
   Jezik postupka: francuski

      Stranke

      Žalitelj: Ivan Jurašinović (zastupnik: N. Amara-Lebret, avocate)

      Druga stranka u postupku: Vijeće Europske unije (zastupnici: K. Pellinghelli i B. Driessen, agenti)

      Predmet

   Žalba protiv presude Općeg suda (drugo prošireno vijeće) od 3. listopada 2012., Jurašinović/Vijeće (T-465/09) kojom je Opći sud odbio tužbu za poništenje odluke Vijeća od 21. rujna 2009. kojom je odobren pristup pojedinim izvješćima promatrača Europske unije, koji su između 1. i 31. kolovoza 1995. boravili u Hrvatskoj, na kninskom području — Zahtjev za pristup dokumentima u posjedu Vijeća — Povreda prava na pošteno suđenje — Povreda članka 4. stavaka 1. i 9. Uredbe br. 1049/2001 Parlamenta i Vijeća od 30. svibnja 2001. o javnom pristupu dokumentima Europskog parlamenta, Vijeća i Komisije (SL L 145, str. 43.) — Izvješća promatrača koje je Europska unija uputila u Hrvatsku — Iznimke od prava na pristup dokumentima — Osjetljivi dokumenti — Opasnost za zaštitu međunarodnih odnosa — Ranije objavljivanje tih dokumenata okrivljeniku u kaznenom postupku u tijeku pred Međunarodnim kaznenim sudom za bivšu Jugoslaviju — Ugrožavanje pravilnog vođenja kaznenog postupka

      Izreka

               1.

               Žalba se odbija.

               2.

               Ivanu Jurašinoviću nalaže se snošenje troškova.

      (1)  SL C 32, 2.2.2013.


title: Predmet T-104/17: Tužba podnesena 15. veljače 2017. – Apple protiv EUIPO-a – Apo International (apo)

text:
               24.4.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 129/23

         Tužba podnesena 15. veljače 2017. – Apple protiv EUIPO-a – Apo International (apo)
   (Predmet T-104/17)
   (2017/C 129/36)
   Jezik na kojem je tužba podnesena: engleski

      Stranke

      Tužitelj: Apple Inc. (Cupertino, Kalifornija, Sjedinjene Američke Države) (zastupnici: J. Olsen i P. Andreottola, Solicitors, i G. Tritton, Barrister)

      Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO)

      Druga stranka pred žalbenim vijećem: Apo International Co. Ltd (Taipei City, Taiwan)

      Podaci o postupku pred EUIPO-om

      Podnositelj prijave spornog žiga: druga stranka pred žalbenim vijećem

      Predmetni sporni žig: figurativni žig Europske unije s verbalnim elementom „apo” – prijava za registraciju br. 11 293 628

      Postupak pred EUIPO-om: postupak povodom prigovora

      Pobijana odluka: odluka četvrtog žalbenog vijeća EUIPO-a od 1. prosinca 2016. u predmetu R 698/2016-4

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

               —

               poništi pobijanu odluku;

               —

               usvoji tužiteljevu žalbu protiv pobijane odluke u cijelosti;

               —

               naloži EUIPO-u snošenje troškova.

      Tužbeni razlozi

               —

               Povreda članka 8. stavka 1. točke (b) i članka 8. stavka 5. Uredbe br. 207/2009;

               —

               pobijanom odlukom povrijeđeno je načelo reformatio in peius;

               —

               žalbeno vijeće pogrešno je utvrdilo da zahtjev na temelju članka 8. stavka 4. nije osnovan.


title: Predmet C-290/16: Presuda Suda (četvrto vijeće) od 6. srpnja 2017. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Bundesgerichtshof – Njemačka) – Air Berlin plc & Co. Luftverkehrs KG protiv Bundesverband der Verbraucherzentralen und Verbraucherverbände – Verbraucherzentrale Bundesverband e.V. (Zahtjev za prethodnu odluku — Prijevoz — Zajednička pravila za obavljanje zračnog prijevoza u Uniji — Uredba (EZ) br. 1008/2008 — Odredbe o utvrđivanju cijena — Članak 22. stavak 1. — Članak 23. stavak 1. — Informacije koje su obvezne prilikom objave cijena ponuđenih javnosti — Obveza iskazivanja stvarnog iznosa poreza, pristojbi, prireza ili provizija — Sloboda utvrđivanja cijene — Zaračunavanje troškova obrade u slučaju da putnik otkaže rezervaciju leta ili se na pojavi na ukrcaju — Zaštita potrošača)

text:
               28.8.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 283/10

         Presuda Suda (četvrto vijeće) od 6. srpnja 2017. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Bundesgerichtshof – Njemačka) – Air Berlin plc & Co. Luftverkehrs KG protiv Bundesverband der Verbraucherzentralen und Verbraucherverbände – Verbraucherzentrale Bundesverband e.V.
   (Predmet C-290/16) (1)

   ((Zahtjev za prethodnu odluku - Prijevoz - Zajednička pravila za obavljanje zračnog prijevoza u Uniji - Uredba (EZ) br. 1008/2008 - Odredbe o utvrđivanju cijena - Članak 22. stavak 1. - Članak 23. stavak 1. - Informacije koje su obvezne prilikom objave cijena ponuđenih javnosti - Obveza iskazivanja stvarnog iznosa poreza, pristojbi, prireza ili provizija - Sloboda utvrđivanja cijene - Zaračunavanje troškova obrade u slučaju da putnik otkaže rezervaciju leta ili se na pojavi na ukrcaju - Zaštita potrošača))
   (2017/C 283/13)
   Jezik postupka: njemački

      Sud koji je uputio zahtjev

   Bundesgerichtshof

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelj: Air Berlin plc & Co. Luftverkehrs KG

      Tuženik: Bundesverband der Verbraucherzentralen und Verbraucherverbände – Verbraucherzentrale Bundesverband e.V.

      Izreka

               1.

               Treću rečenicu u članku 23. stavku 1. Uredbe br. 1008/2008 Europskog parlamenta i Vijeća od 24. rujna 2008. o zajedničkim pravilima za obavljanje zračnog prijevoza u Zajednici treba tumačiti na način da zračni prijevoznici prilikom objave svojih cijena prijevoza moraju odvojeno iskazati iznose koje korisnici usluga trebaju platiti na ime poreza, pristojbi na zračnim lukama i ostalih pristojbi, prireza ili provizija navedenih u članku 23. stavku 1. trećoj rečenici točkama (b) do (d) te uredbe i da te stavke ne mogu, čak ni djelomično, uključiti u cijenu prijevoza iz njezina članka 23. stavka 1. treće rečenice točke (a).

               2.

               Članak 22. stavak 1. Uredbe br. 1008/2008 treba tumačiti na način da mu se ne protivi mogućnost da primjena nacionalnog propisa kojim se prenosi Direktiva Vijeća 93/13/EEZ od 5. travnja 1993. o nepoštenim uvjetima u potrošačkim ugovorima dovede do proglašenja ništavosti odredbe iz općih uvjeta poslovanja koja omogućava zaračunavanje posebnih paušalnih troškova obrade korisnicima usluga koji se nisu pojavili na letu ili su otkazali rezervaciju.

      (1)  SL C 343, 19. 9. 2016.


title: Predmet C-191/13 P: Žalba od 15. travnja 2013. koju je podnio Confindustria Venezia, ranije Unione degli Industriali della Provincia di Venezia (Unindustria) i drugi protiv rješenja Općeg suda (četvrto vijeće) donesenog 29. siječnja 2013. u predmetu T-273/00, Unindustria i drugi protiv Europske Komisije

text:
               20.7.2013

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 207/3

         Žalba od 15. travnja 2013. koju je podnio Confindustria Venezia, ranije Unione degli Industriali della Provincia di Venezia (Unindustria) i drugi protiv rješenja Općeg suda (četvrto vijeće) donesenog 29. siječnja 2013. u predmetu T-273/00, Unindustria i drugi protiv Europske Komisije
   (Predmet C-191/13 P)
   (2013/C 207/13)

   Predmetni postupak pokrenut je prije 1. srpnja 2013., datuma pristupanja Republike Hrvatske Europskoj uniji.


title: Predmet C-69/14: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 10. veljače 2014. uputio Tribunalul Sibiu (Rumunjska) – Dragoș Constantin Târșia protiv Statul român – prin Ministerul Finanțelor și Economiei, Serviciul Public Comunitar Regim Permise de Conducere si Inmatriculare a Autovehiculelor

text:
               12.5.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 142/15

         Zahtjev za prethodnu odluku koji je 10. veljače 2014. uputio Tribunalul Sibiu (Rumunjska) – Dragoș Constantin Târșia protiv Statul român – prin Ministerul Finanțelor și Economiei, Serviciul Public Comunitar Regim Permise de Conducere si Inmatriculare a Autovehiculelor
   (Predmet C-69/14)
   2014/C 142/20
   Jezik postupka: rumunjski

      Sud koji je uputio zahtjev

   Tribunalul Sibiu

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelj: Dragoș Constantin Târșia

      Tuženici: Statul român, prin Ministerul Finanțelor și Economiei, Serviciul Public Comunitar Regim Permise de Conducere si Inmatriculare a Autovehiculelor

      Prethodno pitanje

   Treba li članke 17., 20., 21. i 47. Povelje Europske unije o temeljnim pravima, članak 6. Ugovora o Europskoj uniji, članak 110. Ugovora o funkcioniranju Europske unije i načelo pravne sigurnosti koje proizlazi iz prava Zajednice i sudske prakse Suda Europske unije tumačiti na način da se protive propisu poput onog iz članka 21. stavka 2. Zakona br. 554/2004 koji predviđa da u slučaju povrede načela nadređenosti prava Zajednice predmet revizije mogu biti samo odluke nacionalnih sudova donesene u upravnim sporovima i ne dopušta reviziju odluka nacionalnih sudova donesenih izvan upravnih sporova (građanske i kaznene) kada je jednom od tih odluka povrijeđeno to isto načelo nadređenosti prava Zajednice.


title: Predmet C-409/16: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 22. srpnja 2016. uputio Symvoulio tis Epikrateias (Grčka) – Ypourgos Esoterikon, Ypourgos Paideias kai Thriskevmaton protiv Maria-Eleni Kalliri

text:
               24.10.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 392/6

         Zahtjev za prethodnu odluku koji je 22. srpnja 2016. uputio Symvoulio tis Epikrateias (Grčka) – Ypourgos Esoterikon, Ypourgos Paideias kai Thriskevmaton protiv Maria-Eleni Kalliri
   (Predmet C-409/16)
   (2016/C 392/08)
   Jezik postupka: grčki

      Sud koji je uputio zahtjev

   Symvoulio tis Epikrateias (Grčka)

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelji: Ypourgos Esoterikon, Ypourgos Paideias kai Thriskevmaton

      Tuženik: Maria-Eleni Kalliri

      Prethodna pitanja

   Je li članak 1. stavak 1. Predsjedničke uredbe 90/2003, kojim je izmijenjen članak 2. stavak 1. Predsjedničke uredbe 4/1995 i prema kojemu civilni kandidata u školama za časnike i policajce pri Policijskoj akademiji moraju, među ostalim zahtijevanim preduvjetima, „imati stas (muškarci i žene) od najmanje 1 metra i 70 centimetra”, u skladu s odredbama direktiva 76/207/EEZ (1), 2002/73/EZ (2) i 2006/54/EZ (3), kojima se zabranjuje svaka neizravna diskriminacija na temelju spola u pogledu pristupa zapošljavanju, strukovnom osposobljavanju i napredovanju te uvjeta rada u javnom sektoru (osim ako se takvo u stvarnosti različito postupanje temelji na čimbenicima koji se mogu objektivno opravdati i koji nisu ni na koji način povezani s diskriminacijom na temelju spola te ako ne prelazi ono što je prikladno i potrebno radi postizanja cilja koji se tom mjerom želi postići)?

      (1)  Direktiva Vijeća 76/207/EEZ od 9. veljače 1976. o provedbi načela jednakog postupanja prema muškarcima i ženama u pogledu pristupa zapošljavanju, strukovnom osposobljavanju i napredovanju te uvjeta rada (SL 1976., L 39, str. 40.).

      (2)  Direktiva 2002/73/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 23. rujna 2002 o izmjeni Direktive Vijeća 76/207/EEZ od 9. veljače 1976. o provedbi načela jednakog postupanja prema muškarcima i ženama u pogledu pristupa zapošljavanju, strukovnom osposobljavanju i napredovanju te uvjeta rada (SL 2002., L 26, str. 1.).

      (3)  Direktiva 2006/54/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 5. srpnja 2006. o provedbi načela jednakih mogućnosti i jednakog postupanja prema muškarcima i ženama u pitanjima zapošljavanja i rada (SL 2006., L 204, str. 23.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 5., svezak 1., str. 246.)


title: Predmet T-395/15 P: Presuda Općeg suda od 5. listopada 2016. – ECDC protiv CJ-a („Žalba — Javna služba — Član ugovornog osoblja — Ugovor na određeno vrijeme — Otkaz — Gubitak povjerenja — Pravo na saslušanje”)

text:
               14.11.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 419/41

         Presuda Općeg suda od 5. listopada 2016. – ECDC protiv CJ-a
   (Predmet T-395/15 P) (1)

   ((„Žalba - Javna služba - Član ugovornog osoblja - Ugovor na određeno vrijeme - Otkaz - Gubitak povjerenja - Pravo na saslušanje”))
   (2016/C 419/53)
   Jezik postupka: engleski

      Stranke

      Žalitelj: Europski centar za sprečavanje i kontrolu bolesti (zastupnici: J. Mannheim i A. Daume, agenti, uz asistenciju D. Waelbroecka i A. Durona, odvjetnika)

      Druga stranka u postupku: CJ (Agios Stefanos, Grčka) (zastupnik: V. Kolias, odvjetnik)

      Predmet

   Žalba protiv presude Službeničkog suda Europske unije (drugo vijeće) od 29. travnja 2015., CJ/ECDC (F-159/12 i F-161/12, EU:F:2015:38), kojom se traži djelomično ukidanje te presude.

      Izreka

               1.

               Žalba se odbija.

               2.

               Europskom centru za sprečavanje i kontrolu bolesti (ECDC) nalaže se snošenje troškova.

      (1)  SL C 311, 21. 9. 2015.


title: Spojeni predmeti C-404/15 i C-659/15 PPU: Presuda Suda (veliko vijeće) od 5. travnja 2016. (zahtjevi za prethodnu odluku koje je uputio Hanseatisches Oberlandesgericht in Bremen – Njemačka) – Izvršenje europskih uhidbenih naloga izdanih protiv Pála Aranyosija (C-404/15), Roberta Căldărarua (C-659/15 PPU) (Zahtjev za prethodnu odluku — Policijska i pravosudna suradnja u kaznenim stvarima — Okvirna odluka 2002/584/PUP — Europski uhidbeni nalog — Razlozi za odbijanje izvršenja — Povelja Europske unije o temeljnim pravima — Članak 4. — Zabrana nečovječnog i ponižavajućeg postupanja — Uvjeti oduzimanja slobode u državi članici izdavateljici naloga)

text:
               13.6.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 211/21

      Presuda Suda (veliko vijeće) od 5. travnja 2016. (zahtjevi za prethodnu odluku koje je uputio Hanseatisches Oberlandesgericht in Bremen – Njemačka) – Izvršenje europskih uhidbenih naloga izdanih protiv Pála Aranyosija (C-404/15), Roberta Căldărarua (C-659/15 PPU)
      (Spojeni predmeti C-404/15 i C-659/15 PPU) (1)

      ((Zahtjev za prethodnu odluku - Policijska i pravosudna suradnja u kaznenim stvarima - Okvirna odluka 2002/584/PUP - Europski uhidbeni nalog - Razlozi za odbijanje izvršenja - Povelja Europske unije o temeljnim pravima - Članak 4. - Zabrana nečovječnog i ponižavajućeg postupanja - Uvjeti oduzimanja slobode u državi članici izdavateljici naloga))
      (2016/C 211/27)
      Jezik postupka: njemački

         Sud koji je uputio zahtjev

      Hanseatisches Oberlandesgericht in Bremen

         Stranke glavnog postupka

      Pál Aranyosi (C-404/15), Robert Căldăraru (C-659/15 PPU)

         Izreka

      Članak 1. stavke 3. i 5. i članak 6. stavak 1. Okvirne odluke Vijeća 2002/584/PUP od 13. lipnja 2002. o Europskom uhidbenom nalogu i postupcima predaje između država članica, kako je izmijenjena Okvirnom odlukom Vijeća 2009/299/PUP od 26. veljače 2009., treba tumačiti na način da u slučaju postojanja objektivnih, vjerodostojnih, preciznih i odgovarajuće aktualiziranih elemenata o postojanju sustavnih i općenitih nedostataka ili nedostataka koji dotiču određene skupine osoba ili pak određene centre za oduzimanje slobode u državi članici izdavateljici, pravosudno tijelo izvršenja mora na konkretan i precizan način ispitati postoje li u slučaju predaje navedenoj državi članici ozbiljni i utvrđeni razlozi za vjerovanje da će osoba na koju se odnosi europski uhidbeni nalog u svrhe izvršenja kaznenog progona ili izvršenja kazne oduzimanja slobode zbog uvjeta oduzimanja njezine slobode biti izložena stvarnoj opasnosti od podvrgavanja neljudskom i ponižavajućem postupanju u smislu članka 4. Povelje Europske unije o temeljnim pravima. U tu svrhu ono od pravosudnog tijela koje je izdalo nalog mora zahtijevati dostavu dopunskih informacija koje, nakon što je po potrebi zatražilo pomoć središnjeg tijela ili jednog od središnjih tijela države članice izdavateljice, u smislu članka 7. Okvirne odluke, mora dostaviti te informacije u roku određenom tim zahtjevom. Pravosudno tijelo izvršenja mora odgoditi svoju odluku o predaji dotične osobe dok ne dobije dopunske informacije koje mu omogućavaju da otkloni postojanje takve opasnosti. Ako postojanje te opasnosti ne može biti otklonjeno u razumnom roku, to tijelo mora odlučiti treba li obustaviti postupak predaje.

         (1)  SL C 320, 28. 9. 2015.

         SL C 59, 15. 2. 2016.


title: Predmet C-234/14: Presuda Suda (prvo vijeće) od 14. siječnja 2016. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputioAugstākā tiesa – Latvija) – „Ostas celtnieks” SIA protiv Talsu novada pašvaldība, Iepirkumu uzraudzības birojs (Zahtjev za prethodnu odluku — Javna nabava — Direktiva 2004/18/EZ — Ekonomska i financijska sposobnost — Tehnička i/ili stručna sposobnost — Članak 47. stavak 2. i članak 48. stavak 3. — Dokumentacija za nadmetanje koja za ponuditelja sadržava obvezu sklapanja ugovora o ortaštvu ili osnivanja javnog trgovačkog društva sa subjektima na čije se sposobnosti oslanja)

text:
               14.3.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 98/6

         Presuda Suda (prvo vijeće) od 14. siječnja 2016. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputioAugstākā tiesa – Latvija) – „Ostas celtnieks” SIA protiv Talsu novada pašvaldība, Iepirkumu uzraudzības birojs
   (Predmet C-234/14) (1)

   ((Zahtjev za prethodnu odluku - Javna nabava - Direktiva 2004/18/EZ - Ekonomska i financijska sposobnost - Tehnička i/ili stručna sposobnost - Članak 47. stavak 2. i članak 48. stavak 3. - Dokumentacija za nadmetanje koja za ponuditelja sadržava obvezu sklapanja ugovora o ortaštvu ili osnivanja javnog trgovačkog društva sa subjektima na čije se sposobnosti oslanja))
   (2016/C 098/06)
   Jezik postupka: latvijski

      Sud koji je uputio zahtjev

   Augstākā tiesa

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelj:„Ostas celtnieks” SIA

      Tuženici: Talsu novada pašvaldība, Iepirkumu uzraudzības birojs

      Izreka

   Članak 47. stavak 2. i članak 48. stavak 3. Direktive Europskog parlamenta i Vijeća 2004/18/EZ od 31. ožujka 2004. o usklađivanju postupaka za sklapanje ugovora o javnim radovima [javnoj nabavi radova], ugovora o javnoj nabavi robe te ugovora o javnim uslugama [javnoj nabavi usluga] treba tumačiti na način da se protive tomu da javni naručitelj u dokumentaciji za nadmetanje može obvezati ponuditelja koji se oslanja na sposobnosti drugih subjekata da prije sklapanja navedenog ugovora o javnoj nabavi s njima sklopi ugovor o ortaštvu ili da s njima osnuje javno trgovačko društvo.

      (1)  SL C 212, 7. 7. 2014.


title: Predmeti C-532/15 i C-538/15: Presuda Suda (prvo vijeće) od 8. prosinca 2016. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputila Audiencia Provincial de Zaragoza, Juzgado de Primera Instancia de Olot – Španjolska) – Eurosaneamientos SL, Entidad Urbanística Conservación Parque Tecnológico de reciclado López Soriano, UTE PTR Acciona Infraestructuras SA protiv ArcelorMittal Zaragoza, SA (C-532/15), Francesc de Bolós Pi protiv Urbaser SA (C-538/15) (Zahtjev za prethodnu odluku — Usluge koje pružaju zastupnici pred sudom — Tarifa — Sudovi — Nemogućnost odstupanja)

text:
               6.2.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 38/4

         Presuda Suda (prvo vijeće) od 8. prosinca 2016. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputila Audiencia Provincial de Zaragoza, Juzgado de Primera Instancia de Olot – Španjolska) – Eurosaneamientos SL, Entidad Urbanística Conservación Parque Tecnológico de reciclado López Soriano, UTE PTR Acciona Infraestructuras SA protiv ArcelorMittal Zaragoza, SA (C-532/15), Francesc de Bolós Pi protiv Urbaser SA (C-538/15)
   (Predmeti C-532/15 i C-538/15) (1)

   ((Zahtjev za prethodnu odluku - Usluge koje pružaju zastupnici pred sudom - Tarifa - Sudovi - Nemogućnost odstupanja))
   (2017/C 038/05)
   Jezik postupka: španjolski

      Sud koji je uputio zahtjev

   Audiencia Provincial de Zaragoza, Juzgado de Primera Instancia de Olot

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelji: Eurosaneamientos SL, Entidad Urbanística Conservación Parque Tecnológico de reciclado López Soriano, UTE PTR Acciona Infraestructuras SA C-532/15), Francesc de Bolós Pi (C-538/15)

      Tuženici: ArcelorMittal Zaragoza, SA (C-532/15), Urbaser SA (C-538/15)

      uz sudjelovanje: Consejo General de Procuradores de España (C-532/15)

      Izreka

               1.

               Članak 101. UFEU-a, u vezi s člankom 4. stavkom 3. UEU-a, treba tumačiti na način da mu se ne protivi nacionalno zakonodavstvo poput onoga o kojemu je riječ u glavnim postupcima, prema kojem se na nagradu za rad zastupnika pred sudom primjenjuje tarifa koja se može povećati ili smanjiti isključivo za 12 %, a nacionalni sudovi samo provjeravaju njezinu pravilnu primjenu, pri čemu ne mogu u iznimnim okolnostima odstupiti od graničnih vrijednosti utvrđenih tom tarifom.

               2.

               Sud Europske unije nije nadležan za davanje odgovora na drugo i treće pitanje u predmetu C-532/15 i na treće, četvrto i peto pitanje u predmetu C-538/15 koja su uputili Audiencia Provincial de Zaragoza (Provincijski sud u Zaragozi, Španjolska) odnosno Juzgado de Primera Instancia de Olot (Prvostupanjski sud u Olotu, Španjolska).

      (1)  SL C 429, 21. 12. 2015.


title: Predmet C-519/15 P: Presuda Suda (šesto vijeće) od 14. rujna 2016. – Trafilerie Meridionali SpA protiv Europske komisije (Žalba — Tržišno natjecanje — Zabranjeni sporazumi — Europsko tržište čelika za prednapinjanje — Novčane kazne — Izračun iznosa novčanih kazni — Smjernice o metodi za utvrđivanje kazni iz 2006. — Točka 35. — Neograničena nadležnost — Obveza obrazlaganja — Povelja Europske unije o temeljnim pravima — Članak 47. — Pravo na djelotvoran pravni lijek u razumnom roku)

text:
               14.11.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 419/24

         Presuda Suda (šesto vijeće) od 14. rujna 2016. – Trafilerie Meridionali SpA protiv Europske komisije
   (Predmet C-519/15 P) (1)

   ((Žalba - Tržišno natjecanje - Zabranjeni sporazumi - Europsko tržište čelika za prednapinjanje - Novčane kazne - Izračun iznosa novčanih kazni - Smjernice o metodi za utvrđivanje kazni iz 2006. - Točka 35. - Neograničena nadležnost - Obveza obrazlaganja - Povelja Europske unije o temeljnim pravima - Članak 47. - Pravo na djelotvoran pravni lijek u razumnom roku))
   (2016/C 419/31)
   Jezik postupka: talijanski

      Stranke

      Žalitelj: Trafilerie Meridionali SpA (zastupnici: P. Ferrari i G. Lamicela, avvocati)

      Druga stranka u postupku: Europska komisija (zastupnici: V. Bottka, G. Conte i P. Rossi, agenti)

      Izreka

               1.

               Žalba se odbija.

               2.

               Društvu Trafilerie Meridionali SpA nalaže se snošenje troškova.

      (1)  SL C 406, 7. 12. 2015.


title: Predmet C-71/14: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 10. veljače 2014. uputio First-tier Tribunal (Information Rights) (Ujedinjena Kraljevina) – East Sussex County Council protiv The Information Commissioner, Property Search Group, Local Government Association

text:
               7.4.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 102/25

         Zahtjev za prethodnu odluku koji je 10. veljače 2014. uputio First-tier Tribunal (Information Rights) (Ujedinjena Kraljevina) – East Sussex County Council protiv The Information Commissioner, Property Search Group, Local Government Association
   (Predmet C-71/14)
   2014/C 102/34
   Jezik postupka: engleski

      Sud koji je uputio zahtjev

   First-tier Tribunal (Information Rights)

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelj: East Sussex County Council

      Tuženik: The Information Commissioner, Property Search Group, Local Government Association

      Prethodna pitanja

               1.

               Koji značaj valja dati članku 5.(2.) Direktive 2003/4/EC (1) i, posebno, može li u razumni trošak za dostavu određene vrste podataka glede zaštite okoliša uključivati:

                           a)

                           dio troška održavanja baze podataka koju javno tijelo koristi za pružanje informacija takve vrste,

                           b)

                           opći troškovi koji se odnose na radno vrijeme osoblja koji su ispravno uračunati prilikom određivanja troška?

               2.

               Je li u skladu s člancima 5.(2.) i 6. Direktive da država članica predvidi u svojim propisima da javno tijelo može naplatiti iznos za pružanje podataka glede zaštite okoliša koji „…ne prelaze iznos kojeg javno tijelo smatra razumnim iznosom”, ako je odluka javnog tijela o tome što je „razuman iznos” podvrgnuta upravnoj i sudskoj kontroli, kako je to predviđeno engleskim pravom?

      (1)  Direktiva 2003/4/EC Europskog parlamenta i Vijeća od 28. siječnja 2003. o javnom pristupu informacijama o okolišu i stavljanju izvan snage Direktive Vijeća 90/313/EEZ (SL L 41/26, str. 1.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 15. svezak 1., str. 128.)


title: Predmet T-386/13: Rješenje Općeg suda od 3. rujna 2014. – Kėdainių rajono Okainių i dr. protiv Vijeća i Komisije ( „Tužba za poništenje — Zajednička poljoprivredna politika — Program izravne potpore za poljoprivrednike — Odobrenje dodjele dopunskih nacionalnih izravnih plaćanja u Litvi za 2012. — Rok za podnošenje tužbe — Početak računanja — Nedopuštenost — Prigovor nezakonitosti” )

text:
               27.10.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 380/13

         Rješenje Općeg suda od 3. rujna 2014. – Kėdainių rajono Okainių i dr. protiv Vijeća i Komisije
   (Predmet T-386/13) (1)

   ((„Tužba za poništenje - Zajednička poljoprivredna politika - Program izravne potpore za poljoprivrednike - Odobrenje dodjele dopunskih nacionalnih izravnih plaćanja u Litvi za 2012. - Rok za podnošenje tužbe - Početak računanja - Nedopuštenost - Prigovor nezakonitosti”))
   2014/C 380/17
   Jezik postupka: litavski

      Stranke

      Tužitelji: Kėdainių rajono Okainių ŽŪB (Okainiai, Litva) i 134. drugih tužitelja čija su imena navedena u prilogu rješenju (zastupnik: I. Vėgėlė, odvjetnik)

      Tuženici: Vijeće Europske unije (zastupnici: J. Vaičiukaitė i E. Karlsson, agenti) i Europska komisija (zastupnici H. Kranenborg i A. Steiblytė, agenti)

      Intervenijent koji podupire tužitelje: Republika Litva (zastupnici: D. Kriaučiūnas, K. Vainienė, A. Karbauskas, R. Makelis i K. Anužis, agenti)

      Predmet

   S jedne strane, zahtjev za poništenje provedbene odluke Komisije C (2012) 4391 final od 2. srpnja 2012. kojom se odobrava dodjela dopunskih nacionalnih izravnih plaćanja u Litvi za 2012. i, s druge strane, zahtjev za utvrđenje djelomične nezakonitosti Uredbe Vijeća (EZ) br. 73/2009 od 19. siječnja 2009. o utvrđivanju zajedničkih pravila za programe izravne potpore za poljoprivrednike u okviru zajedničke poljoprivredne politike i utvrđivanju određenih programa potpore za poljoprivrednike, o izmjeni uredaba (EZ) br. 1290/2005, (EZ) br. 247/2006, (EZ) br. 378/2007 i stavljanju izvan snage Uredbe (EZ) br. 1782/2003 (SL L 30, str. 16.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 3., svezak 19., str. 199.).

      Izreka

               1.

               Tužba se odbacuje kao nedopuštena.

               2.

               Kėdainių rajono Okainių ŽŪB i 134. drugih tužitelja čija su imena navedena u prilogu snosit će, osim vlastitih troškova, troškove Vijeća Europske unije i Europske komisije.

               3.

               Republika Litva snosit će vlastite troškove.

      (1)  SL C 313, 26.10.2013.


title: Presuda Suda оd 28. rujna 2015. u predmetu E-6/15 – Nadzorno tijelo EFTA-e protiv Kraljevine Norveške (Propust države EFTA-e da ispuni svoje obveze – Sloboda pružanja usluga – Direktiva 2006/123/EZ o uslugama na unutarnjem tržištu – Lokalno odobrenje kao uvjet za građevinske radove)

text:
               17.11.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 422/7

         PRESUDA SUDA
   оd 28. rujna 2015.
   u predmetu E-6/15
   Nadzorno tijelo EFTA-e protiv Kraljevine Norveške
   (Propust države EFTA-e da ispuni svoje obveze – Sloboda pružanja usluga – Direktiva 2006/123/EZ o uslugama na unutarnjem tržištu – Lokalno odobrenje kao uvjet za građevinske radove)
   (2016/C 422/06)
   U predmetu E-6/15, Nadzorno tijelo EFTA-e protiv Kraljevine Norveške – ZAHTJEV za izjavu da Kraljevina Norveška nije ispunila svoje obveze iz članka 16. akta iz točke 1. Priloga X. Sporazumu o Europskom gospodarskom prostoru (Direktiva 2006/123/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 12. prosinca 2006. o uslugama na unutarnjem tržištu), ili, alternativno, iz članka 36. Sporazuma o Europskom gospodarskom prostoru, jer je održala na snazi odjeljak 20-1, stavka 2. te odjeljak 22-3 akta o planiranju i gradnji, u vezi s odjeljcima 9-1 do 9-4 i 11-1 Uredbe o gradnji, koji zahtijevaju da poduzeća što provode građevinske radove dobiju od lokalnih općina odobrenje prije početka aktivnosti, sud, u sastavu Carl Baudenbacher, predsjednik, Per Christiansen i Páll Hreinsson (sudac izvjestitelj), suci, donio je 28. rujna 2015., presudu kao u izreci:
   Sud:

               1.

               Izjavljuje da Kraljevina Norveška nije ispunila svoje obveze iz članka 16. akta iz točke 1. Priloga X. Sporazumu o EGP-u (Direktiva 2006/123/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 12. prosinca 2006. o uslugama na unutarnjem tržištu) jer je održala na snazi odjeljak 20-1, stavka 2. i odjeljak 22-3 akta o planiranju i gradnji, u vezi s odjeljcima 9-1 do 9-4 i 11-1 Uredbe o gradnji, koji zahtijevaju da poduzeća što provode građevinske radove dobiju od lokalnih općina odobrenje prije početka aktivnosti.

               2.

               Nalaže Kraljevini Norveškoj plaćanje troškova postupka.


title: Predmet T-769/14: Tužba podnesena 14. studenoga 2014. – CGI Luxembourg i Intrasoft International protiv Parlamenta

text:
               9.2.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 46/54

         Tužba podnesena 14. studenoga 2014. – CGI Luxembourg i Intrasoft International protiv Parlamenta
   (Predmet T-769/14)
   (2015/C 046/70)
   Jezik postupka: engleski

      Stranke

      Tužitelji: CGI Luxembourg SA (Bertrange, Luksemburg) i Intrasoft International SA (Luxembourg, Luksemburg) (zastupnik: N. Korogiannakis, odvjetnik)

      Tuženik: Europski parlament

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelji od Općeg suda zahtijevaju da:

               —

               poništi odluku Europskog parlamenta kojom je ponuda tužitelja za grupu 3 „Razvoj i održavanje sustava za proizvodnju informacija” uvrštena na drugo mjesto za sklapanje ugovora prema kaskadnoj metodi u okviru otvorenog poziva za podnošenje ponuda br. PE/ITEC/ITS14 „Nabava vanjskih usluga IT-a” i odluku Europskog parlamenta da sklopi prvi kaskadni ugovor s društvom „Steel consortium”;

               —

               naloži Europskom parlamentu da tužiteljima naknadi štetu koju su pretrpjeli zbog gubitka ugovora;

               —

               podredno, naloži Europskom parlamentu da tužiteljima naknadi štetu koju su pretrpjeli zbog gubitka prilike; i

               —

               naloži Europskom parlamentu plaćanje pravnih troškova tužitelja i drugih troškova nastalih u vezi s ovom tužbom, čak i ako bude odbijena.

      Tužbeni razlozi i glavni argumenti

   U prilog osnovanosti tužbe, tužitelji ističu pet tužbenih razloga.

               1.

               Prvi tužbeni razlog navodi postojanje pogrešaka u formuli za ocjenjivanje, proturječne upute ponuditeljima, povredu uputa danih ponuditeljima, povredu specifikacija natječaja, povredu načela transparentnosti i dobre uprave.

                           —

                           Tužitelji navode da je formula za ocjenjivanje navedena u tehničkim specifikacijama sadržavala niz pogrešaka. Osim toga, odbor za ocjenu ponuda koristio je formulu različitu od one najavljene, ne obavijestivši ponuditelje, te je koristio vrijednosti iz tablice različite od one navedene u odgovorima na pitanja ponuditelja.

               2.

               Drugi tužbeni razlog navodi povredu članka 110. Financijske uredbe i članka 149. Delegirane uredbe – korištena formula ne dovodi do sklapanja ugovora koji nudi najbolju vrijednost za novac.

                           —

                           Tužitelji tvrde da tablica, iz koje je odbor za ocjenu ponuda preuzeo vrijednosti s ciljem primjene formule za ocjenu, ne odgovara očekivanom načinu izvršenja ugovora. Kao posljedica toga, elementi uzeti u obzir ne odgovaraju stvarnim potrebama Europskog parlamenta, što će nužno dovesti do sklapanja kaskadnih ugovora s ponuditeljima koji ne nude najbolju vrijednost za novac.

               3.

               Treći tužbeni razlog navodi neodređenost i nedorečenost specifikacija natječaja.

                           —

                           Tužitelji tvrde da Europski parlament kroz svoje dopise uvodi tumačenje tehničkih specifikacija koje je proturječno drugim dijelovima istih specifikacija, odgovorima vlastitih službi na pitanja ponuditelja i ciljevima dodijeljenog ugovora. Posljedično, tehničke specifikacije mogu navesti ponuditelje na pogreške i onemogućiti ih da izrade najbolju strategiju određivanja cijena i time podnošenju njihove najbolje ponude.

               4.

               Četvrti tužbeni razlog navodi povredu obveze obrazlaganja – prava na djelotvoran pravni lijek i bitne povrede postupka.

                           —

                           Tužitelji tvrde da informacije koje su im priopćene dopisima Europskog parlamenta nakon obavijesti o dodjeli ugovora u osporavanom pozivu na podnošenje ponuda ne tvore dovoljno obrazloženje, s obzirom na to da su u velikoj mjeri nedostatne da bi tužiteljima omogućile primjenu formule za ocjenjivanje i time provjeru ispravnosti ocjene iste. Europski parlament nije u potpunosti otkrio informacije koje je uzeo u obzir pri primjeni formule za ocjenjivanje, iako je financijska ponuda prvorangiranog ponuditelja prema kaskadnoj metodi bila odlučujući čimbenik rangiranja tužitelja kao drugog uspješnog ponuditelja, jer je ponuda tužitelja prema ocjeni kvalitete ponude bila sa velikom prednošću rangirana na prvo mjesto, te je poredak promijenjen tek nakon razmatranja cijene.

               5.

               Peti tužbeni razlog navodi povredu specifikacija natječaja i članka 107. stavka 1. točke (a) Financijske uredbe.

                           —

                           Tužitelji tvrde da su se, prema javno dostupnim informacijama, dva društva koje sudjeluju u „isključivim” grupama, uključujući prvorangiranog ponuditelja prema kaskadnoj metodi za grupu 3 spojila i stoga s njima ne mogu biti sklopljeni gore navedeni ugovori. Gore navedeni ponuditelji nalazili bi se u očitom sukobu interesa kad bi zaista bili pozvani da izvrše ugovor.


title: Predmet T-656/14: Tužba podnesena 11. rujna 2014. – Peri protiv OHIM-a (Oblik stege oplate)

text:
               3.11.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 388/22

         Tužba podnesena 11. rujna 2014. – Peri protiv OHIM-a (Oblik stege oplate)
   (Predmet T-656/14)
   2014/C 388/27
   Jezik na kojem je tužba podnesena: njemački

      Stranke

      Tužitelj: Peri GmbH (Weißenhorn, Njemačka) (zastupnici: A. Bognár i M. Eck, odvjetnici)

      Tuženik: Ured za usklađivanje na unutarnjem tržištu (žigovi i dizajni)

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

               —

               poništi odluku prvog žalbenog vijeća Ureda za usklađivanje na unutarnjem tržištu (žigovi i dizajni) od 26. lipnja 2014. u predmetu R 1178/2013-1;

               —

               Uredu za usklađivanje na unutarnjem tržištu (žigovi i dizajni) naloži snošenje troškova.

      Tužbeni razlozi i glavni argumenti

      Predmetni žig Zajednice: trodimenzionalni žig u obliku stege oplate za proizvode iz razreda 6 i 19 – prijava žiga Zajednice br. 1 0 8 26  766

      Odluka ispitivača: odbijanje prijave

      Odluka žalbenog vijeća: odbijanje žalbe

      Tužbeni razlozi:

               —

               povreda članka 7. stavka 1. točke (e) Uredbe br. 207/2009;

               —

               povreda članka 7. stavka 1. točke (b) Uredbe br. 207/2009.


title: Predmet C-470/15: Rješenje predsjednika Suda od 15. prosinca 2015. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Raad van State – Nizozemska) – Lufthansa Cargo AG protiv Staatssecretaris van Infrastructuur en Milieu

text:
               29.2.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 78/12

         Rješenje predsjednika Suda od 15. prosinca 2015. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Raad van State – Nizozemska) – Lufthansa Cargo AG protiv Staatssecretaris van Infrastructuur en Milieu
   (Predmet C-470/15) (1)

   (2016/C 078/18)
   Jezik postupka: nizozemski
   Predsjednik Suda odredio je brisanje predmeta.

      (1)  SL C 398, 30. 11. 2015.


title: Predmet T-652/15: Tužba podnesena 13. studenoga 2015. – Liedtke protiv Parlamenta

text:
               29.2.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 78/21

         Tužba podnesena 13. studenoga 2015. – Liedtke protiv Parlamenta
   (Predmet T-652/15)
   (2016/C 078/31)
   Jezik postupka: engleski

      Stranke

      Tužitelj: Dirk Liedtke (Hamburg, Njemačka) (zastupnik: N. Pirc Musar, odvjetnik)

      Tuženik: Europski parlament

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

               —

               poništi Odluku Europskog parlamenta A(2015)8547 C od 16. rujna 2015. o odbijanju tuženikovog ponovnog zahtjeva za pristup određenim dokumentima u vezi s podacima o putnim troškovima članova Europskog parlamenta, njihovim dnevnicama i naknadama za opće troškove te troškovima njihovog osoblja;

               —

               naloži Parlamentu snošenje tužiteljevih troškova u skladu s člancima 134. i 140. Poslovnika Općeg suda, uključujući troškove intervenijenata.

      Tužbeni razlozi i glavni argumenti

   U prilog osnovanosti tužbe tužitelj ističe pet tužbenih razloga.

               1.

               Prvi tužbeni razlog, u kojem se ističe povreda članka 4. stavka 1. točke (b) Uredbe 1049/2001 (1) u vezi s člankom 8. točkom (b) Uredbe 45/2001 (2), s obzirom na to da zatraženi osobni podaci nisu zaštićeni zakonodavstvom Zajednice.

               2.

               Drugi tužbeni razlog, u kojem se ističe povreda članka 4. stavka 1. točke (b) Uredbe 1049/2001 u vezi s člankom 8. točkom (b) Uredbe 45/2001, jer je pristup zatraženim informacijama odbijen, iako su pretpostavke za njihovo otkrivanje bile ispunjene.

               3.

               Treći tužbeni razlog, u kojem se poziva na povredu opće obveze da se provede ispitivanje svakog pojedinog dokumenta, utemeljene na člancima 2. i 4. Uredbe 1049/2001 u vezi s člankom 6. stavkom 3. Uredbe 1049/2001.

               4.

               Četvrti tužbeni razlog, u kojem se ističe povreda članka 4. stavka 6. Uredbe 1049/2001, s obzirom na to da uskraćivanje djelomičnog pristupa zatraženim dokumentima nije bilo opravdano.

               5.

               Peti tužbeni razlog, u kojem se poziva na povredu obveze obrazlaganja na temelju članka 7. stavka 1. i članka 8. stavka 1. Uredbe 1049/2001, s obzirom na to da Parlament nije odgovorio na sve tužiteljeve argumente.

      (1)  Uredba (EZ) br. 1049/2001 Europskog parlamenta i Vijeća od 30. svibnja 2001. o javnom pristupu dokumentima Europskog parlamenta, Vijeća i Komisije (SL 2001 L 145, str. 43.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 1., svezak 16., str. 70.)

      (2)  Uredba (EZ) br. 45/2001 Europskog parlamenta i Vijeća od 18. prosinca 2000. o zaštiti pojedinaca u vezi s obradom osobnih podataka u institucijama i tijelima Zajednice i o slobodnom kretanju takvih podataka (SL 2001 L 8, str. 1.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 13., svezak 34., str. 6.)


title: Predmet C-68/14: Rješenje Suda (peto vijeće) od 3. veljače 2015. (zahtjev za prethodnu odluku Tribunale ordinario di Aosta – Italija) – Equitalia Nord SpA protiv CLR di Camelliti Serafino & C. Snc (Zahtjev za prethodnu odluku — Članci 106. UFEU-a i 107. UFEU-a — Tržišno natjecanje — Pojam, državne potpore’ — Nacionalno zakonodavstvo — Uporaba nekretnina u institucionalne svrhe — Smanjenje najamnine — Činjenični i pravni kontekst spora u glavnom postupku — Nepostojanje dostatnih pojašnjenja — Potreba za odgovaranjem na prethodna pitanja — Nepostojanje pojašnjenja — Očita nedopuštenost)

text:
               4.5.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 146/10

         Rješenje Suda (peto vijeće) od 3. veljače 2015. (zahtjev za prethodnu odluku Tribunale ordinario di Aosta – Italija) – Equitalia Nord SpA protiv CLR di Camelliti Serafino & C. Snc
   (Predmet C-68/14) (1)

   ((Zahtjev za prethodnu odluku - Članci 106. UFEU-a i 107. UFEU-a - Tržišno natjecanje - Pojam, državne potpore’ - Nacionalno zakonodavstvo - Uporaba nekretnina u institucionalne svrhe - Smanjenje najamnine - Činjenični i pravni kontekst spora u glavnom postupku - Nepostojanje dostatnih pojašnjenja - Potreba za odgovaranjem na prethodna pitanja - Nepostojanje pojašnjenja - Očita nedopuštenost))
   (2015/C 146/15)
   Jezik postupka: talijanski

      Sud koji je uputio zahtjev

   Tribunale ordinario di Aosta

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelj: Equitalia Nord SpA

      Tuženik: CLR di Camelliti Serafino & C. Snc

      Izreka

   Zahtjev za prethodnu odluku koji je odlukom od 12. prosinca 2013. uputio Tribunale Ordinario di Aosta (Italija), očito je nedopušten.

      (1)  SL C 102, 7.4.2014.


title: Predmet C-339/13: Tužba podnesena 20. lipnja 2013. — Europska komisija protiv Talijanske Republike

text:
               31.8.2013

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 252/14

         Tužba podnesena 20. lipnja 2013. — Europska komisija protiv Talijanske Republike
   (Predmet C-339/13)
   2013/C 252/34

   Predmetni postupak pokrenut je prije 1. srpnja 2013., datuma pristupanja Republike Hrvatske Europskoj uniji


title: Predmet T-77/13: Presuda Općeg suda od 8. listopada 2014. – Laboratoires Polive protiv OHIM-a – Arbora & Ausonia (DODIE) ( „Žig Zajednice — Postupak povodom prigovora — Prijava verbalnog žiga Zajednice DODIE — Raniji nacionalni verbalni žig DODOT — Relativni razlog za odbijanje — Nepostojanje vjerojatnosti dovođenja u zabludu — Članak 8. stavak 1. točka (b) Uredbe (EZ) br. 207/2009 — Ovlast izmjene” )

text:
               17.11.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 409/36

         Presuda Općeg suda od 8. listopada 2014. – Laboratoires Polive protiv OHIM-a – Arbora & Ausonia (DODIE)
   (Predmet T-77/13) (1)

   ((„Žig Zajednice - Postupak povodom prigovora - Prijava verbalnog žiga Zajednice DODIE - Raniji nacionalni verbalni žig DODOT - Relativni razlog za odbijanje - Nepostojanje vjerojatnosti dovođenja u zabludu - Članak 8. stavak 1. točka (b) Uredbe (EZ) br. 207/2009 - Ovlast izmjene”))
   2014/C 409/51
   Jezik postupka: engleski

      Stranke

      Tužitelj: Laboratoires Polive (Levallois-Perret, Francuska) (zastupnik: A. Sion, odvjetnik)

      Tuženik: Ured za usklađivanje na unutarnjem tržištu (žigovi i dizajni) (zastupnik: P. Geroulakos, agent)

      Druga stranka u postupku pred žalbenim vijećem OHIM-a, intervenijent u postupku pred Općim sudom: Arbora & Ausonia, SL (Barcelona, Španjolska) (zastupnik: R. Guerras Mazón, odvjetnik)

      Predmet

   Tužba protiv odluke drugog žalbenog vijeća OHIM-a od 31. listopada 2012. (predmet R 1949/2011-2), koja se odnosi na postupak povodom prigovora između Arbora & Ausonia, SLU i Laboratoires Polive.

      Izreka

               1.

               Poništava se odluka drugog žalbenog vijeća Ureda za usklađivanje na unutarnjem tržištu (žigovi i dizajni)(OHIM) od 31. listopada 2012. (predmet R 1949/2011 2).

               2.

               U preostalom dijelu tužba se odbija.

               3.

               OHIM će snositi vlastite troškove kao i troškove Laboratoires Polive-a.

               4.

               Arbora & Ausonia snosit će vlastite troškove.

      (1)  SL C 108, 13.4.2013.


title: Predmet C-513/13 P: Presuda Suda (osmo vijeće) od 4. prosinca 2014. – Kraljevina Španjolska protiv Europske komisije (Žalba — Kohezijski fondovi — Projekt koji se odnosi na zbrinjavanje i pročišćavanje komunalnih otpadnih voda grada Zaragoze (Španjolska) — Smanjenje financijske pomoći — Postojanje roka — Nepoštovanje propisanog roka — Posljedice)

text:
               9.2.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 46/13

         Presuda Suda (osmo vijeće) od 4. prosinca 2014. – Kraljevina Španjolska protiv Europske komisije
   (Predmet C-513/13 P) (1)

   ((Žalba - Kohezijski fondovi - Projekt koji se odnosi na zbrinjavanje i pročišćavanje komunalnih otpadnih voda grada Zaragoze (Španjolska) - Smanjenje financijske pomoći - Postojanje roka - Nepoštovanje propisanog roka - Posljedice))
   (2015/C 046/17)
   Jezik postupka: španjolski

      Stranke

      Žalitelj: Kraljevina Španjolska (zastupnik: A. Rubio González, agent)

      Druga stranka u postupku: Europska komisija (zastupnici: G. Valero Jordana i A. Steiblytė, agenti)

      Izreka

               1.

               Ukida se presuda Općeg suda Europske unije Španjolska/Komisija (T-358/08).

               2.

               Poništava se Odluka Komisije C(2008) 3249 od 25. lipnja 2008. o smanjenju pomoći iz Kohezijskog fonda, dodijeljene Kraljevini Španjolskoj za projekt br. 96/11/61/018 – „Saneamiento de Zaragoza”.

               3.

               Europska komisija snosi troškove Kraljevine Španjolske i vlastite troškove u prvostupanjskom postupku i u okviru ove žalbe.

      (1)  SL C 336, 16.11.2013.


title: Predmet T-122/16: Tužba podnesena 22. ožujka 2016. – Tulliallan Burlington protiv EUIPO-a – Burlington Fashion (Burlington)

text:
               17.5.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 175/26

         Tužba podnesena 22. ožujka 2016. – Tulliallan Burlington protiv EUIPO-a – Burlington Fashion (Burlington)
   (Predmet T-122/16)
   (2016/C 175/30)
   Jezik na kojem je tužba podnesena: engleski

      Stranke

      Tužitelj: Tulliallan Burlington Ltd (St Helier, Jersey) (zastupnik: A. Norris, barrister)

      Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO)

      Druga stranka pred žalbenim vijećem: Burlington Fashion GmbH (Schmallenberg, Njemačka)

      Podaci o postupku pred EUIPO-om

      Podnositelj prijave: druga stranka pred žalbenim vijećem

      Predmetni sporni žig: međunarodna registracija žiga u kojoj je naznačena Europska unija u odnosu na figurativni znak koji sadrži verbalni element „Burlington” –međunarodna registracija u kojoj je naznačena Europska unija br. 982 021

      Postupak pred EUIPO-om: postupak povodom prigovora

      Pobijana odluka: odluka četvrtog žalbenog vijeća EUIPO-a od 11. siječnja 2016. u predmetu R 2409/2013-4

      Tužbeni zahtjevi

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

               —

               poništi pobijanu odluku i odbije prijavu spornog žiga u odnosu na sve sporne proizvode;

               —

               naloži snošenje tužiteljevih troškova u svezi s ovom tužbom.

      Tužbeni razlog

               —

               povreda članka 8. stavka 5., članka 8. stavka 4. i članka 8. stavka 1. točke (b) Uredbe br. 207/2009.


title: Predmet C-83/17: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 15. veljače 2017. uputio Oberster Gerichtshof (Austrija) – KP, zastupana po majci, protiv LO

text:
               29.5.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 168/20

         Zahtjev za prethodnu odluku koji je 15. veljače 2017. uputio Oberster Gerichtshof (Austrija) – KP, zastupana po majci, protiv LO
   (Predmet C-83/17)
   (2017/C 168/26)
   Jezik postupka: njemački

      Sud koji je uputio zahtjev

   Oberster Gerichtshof

      Stranke glavnog postupka

      Podnositeljica revizije: KP, zastupana po majci

      Druga stranka u revizijskom postupku: LO

      Prethodna pitanja

               1.

               Treba li odredbu o supsidijarnosti iz članka 4. stavka 2. Haškog protokola iz 2007. o mjerodavnom pravu za obveze uzdržavanja tumačiti na način da se ona primjenjuje samo ako se zahtjev kojim se pokreće postupak radi uzdržavanja podnese u državi različitoj od one uobičajenog boravišta vjerovnika uzdržavanja?
               U slučaju niječnog odgovora na prethodno pitanje:

               2.

               Treba li članak 4. stavak 2. Haškog protokola iz 2007. o mjerodavnom pravu za obveze uzdržavanja tumačiti na način da se izraz „ne može dobiti uzdržavanje” odnosi i na slučajeve u kojima pravo dotadašnjeg mjesta boravišta zbog pukog neispunjenja određenih zakonskih pretpostavki ne predviđa pravo na retroaktivno uzdržavanje?


title: Predmet T-123/16: Tužba podnesena 22. ožujka 2016. – Tulliallan Burlington protiv EUIPO-a – Burlington Fashion (BURLINGTON)

text:
               17.5.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 175/27

         Tužba podnesena 22. ožujka 2016. – Tulliallan Burlington protiv EUIPO-a – Burlington Fashion (BURLINGTON)
   (Predmet T-123/16)
   (2016/C 175/31)
   Jezik na kojem je tužba podnesena: engleski

      Stranke

      Tužitelj: Tulliallan Burlington Ltd (St Helier, Jersey) (zastupnik: A. Norris, barrister)

      Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO)

      Druga stranka pred žalbenim vijećem: Burlington Fashion GmbH (Schmallenberg, Njemačka)

      Podaci o postupku pred EUIPO-om

      Podnositelj prijave: druga stranka pred žalbenim vijećem

      Predmetni sporni žig: međunarodna registracija žiga u kojoj je naznačena Europska unija u odnosu na figurativni znak koji sadrži verbalni element „Burlington” –međunarodna registracija u kojoj je naznačena Europska unija br. 982 020

      Postupak pred EUIPO-om: postupak povodom prigovora

      Pobijana odluka: odluka četvrtog žalbenog vijeća EUIPO-a od 11. siječnja 2016. u predmetu R 1635/2013-4

      Tužbeni zahtjevi

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

               —

               poništi pobijanu odluku i odbije prijavu spornog žiga u odnosu na sve sporne proizvode;

               —

               naloži snošenje tužiteljevih troškova u svezi s ovom tužbom.

      Tužbeni razlog

               —

               povreda članka 8. stavka 5., članka 8. stavka 4. i članka 8. stavka 1. točke (b) Uredbe br. 207/2009.


title: Predmet T-125/16: Tužba podnesena 23. ožujka 2016. – León Van Parys protiv Komisije

text:
               17.5.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 175/28

         Tužba podnesena 23. ožujka 2016. – León Van Parys protiv Komisije
   (Predmet T-125/16)
   (2016/C 175/32)
   Jezik postupka: nizozemski

      Stranke

      Tužitelj: Firma León Van Parys NV (Antwerpen, Belgija) (zastupnici: P. Vlaemminck, B. Van Vooren i R. Verbeke, odvjetnici)

      Tuženik: Europska komisija

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

               —

               poništi Komisijinu Odluku C(2016) 95 final od 20. siječnja 2016. u predmetu REC 07/07(REV) o utvrđenju da je opravdano naknadno knjiženje uvoznih carina i da je opravdan otpust tih carina u pogledu jednog dužnika i djelomično opravdan u slučaju drugog dužnika, ali i da djelomično nije opravdan u pogledu tog drugog dužnika i o izmjeni Komisijine Odluke C(2010) 2858 od 6. svibnja 2010.;

               —

               utvrdi da članak 909. Uredbe br. 2454/93 (1) u potpunosti proizvodi učinke u korist (sadašnjeg i ondašnjeg) tužitelja slijedom presude Općeg suda u predmetu T-324/10, u kojoj je taj sud poništio članak 1. stavak 3. Odluke C(2010) 2858, tako da mu je u skladu s člankom 909. Uredbe br. 2454/93 otpušten sav carinski dug kao i sve kamate ili troškovi izravno ili neizravno povezani s njim;

               —

               naloži Komisiji snošenje troškova.

      Tužbeni razlozi i glavni argumenti

   U prilog osnovanosti tužbe tužitelj ističe pet tužbenih razloga.

               1.

               Prvi tužbeni razlog, koji se temelji na povredi članaka 907. i 909. Uredbe br. 2454/93 te članka 41. Povelje Europske unije o temeljnim pravima
               Tužitelj tvrdi da su pravni učinci presude od 19. ožujka 2013., Firma Van Parys/Komisija (T-324/10, EU:T:2013:136) u korist njega sami po sebi dovoljni. On zato smatra da nije potrebna nova Komisijina odluka kako bi se otklonila nezakonitost koju je utvrdio Opći sud i da se na njega mora primijeniti članak 909. Uredbe br. 2454/93.

               2.

               Drugi tužbeni razlog, koji se temelji na povredi članka 907. Uredbe br. 2454/93 i članka 41. Povelje Europske unije o temeljnim pravima
               Tužitelj ističe da je Komisija zlouporabila svoju ovlast da zahtijeva dodatne podatke na temelju članka 907. Uredbe br. 2454/93 kako bi zaobišla primjenu članka 907. Uredbe br. 2454/93. Naime, on navodi da je Komisija već raspolagala podacima koje je zatražila.

               3.

               Treći tužbeni razlog, istaknut podredno, koji se temelji na povredi načela dobre uprave, s obzirom na to da se presuda od 19. ožujka 2013., Firma Van Parys/Komisija (T-324/10, EU:T:2013:136), trebala provesti u razumnom roku koji ne smije biti dulji od početnog roka od devet mjeseci propisanog u članku 907. Uredbe br. 2454/93.

               4.

               Četvrti tužbeni razlog, istaknut podredno prethodnom, koji se temelji na Komisijinoj zlouporabi ovlasti, s obzirom na to da je provela u cijelosti novo ispitivanje i pritom došla da zaključka koji je protivan utvrđenjima iz presude Općeg suda od 19. ožujka 2014., Firma Van Parys/Komisija (T-324/10, EU:T:2013:136).

               5.

               Peti tužbeni razlog, istaknut podredno prethodnom, koji se temelji na pogrešnom tumačenju pravnog okvira organizacije tržišta banana i povredi načela jednakog postupanja
               Tužitelj smatra da njegovo oslanjanje na leasing transakciju kako bi stekao pravo korištenja uvoznih dozvola predstavlja pravno predviđenu mogućnost u okviru Uredbe br. 2362/98 (2) i uobičajenih poslovnih praksi koje priznaje WTO.
               To se samo po sebi ne može smatrati nepažnjom na strani uvoznika, ako to nije slučaj u pogledu carinskog zastupnika ili nekog drugog uvoznika koji je koristio neprenosive dozvole.

      (1)  Uredba Komisije (EEZ) br. 2454/93 od 2. srpnja 1993. o utvrđivanju odredaba za provedbu Uredbe Vijeća (EEZ) br. 2913/92 o Carinskom zakoniku Zajednice (SL 1993., L 253, str. 1.; SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 2., svezak 1., str. 3.)

      (2)  Uredba Komisije (EZ) br. 2362/98 od 28. listopada 1998. o načinima primjene Uredbe Vijeća (EEZ) br. 404/93 o režimu uvoza banana u Zajednicu (SL L 1998., L 293, str. 32.)


title: Predmet C-49/17: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 1. veljače 2017. uputio Østre Landsret (Danska) – Koppers Denmark ApS protiv Skatteministeriet

text:
               10.4.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 112/25

         Zahtjev za prethodnu odluku koji je 1. veljače 2017. uputio Østre Landsret (Danska) – Koppers Denmark ApS protiv Skatteministeriet
   (Predmet C-49/17)
   (2017/C 112/35)
   Jezik postupka: danski

      Sud koji je uputio zahtjev

   Østre Landsret

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelj: Koppers Denmark ApS

      Tuženik: Skatteministeriet

      Prethodna pitanja

               1.

               Treba li članak 21. stavak 3. Direktive Vijeća 2003/96/EZ (1) od 27. listopada 2003. o restrukturiranju sustava Zajednice za oporezivanje energenata i električne energije tumačiti na način da je potrošnja samoproizvedenih energenata za proizvodnju drugih energenata izuzeta od poreza u situacijama poput ove iz glavnog postupka u kojim se proizvedeni energenti ne koriste kao motorna goriva odnosno goriva za grijanje?

               2.

               Treba li članak 21. stavak 3. Direktive Vijeća 2003/96/EZ od 27. listopada 2003. o restrukturiranju sustava Zajednice za oporezivanje energenata i električne energije tumačiti na način da država članica može ograničiti opseg izuzeća tako da njime obuhvati samo potrošnju energenta koji se koristi za proizvodnju ekvivalentnog energenta (tj. energenta koji se poput potrošenog energenta također oporezuje)?

      (1)  Direktiva Vijeća 2003/96/EZ od 27. listopada 2003. o restrukturiranju sustava Zajednice za oporezivanje energenata i električne energije (SL L 283, str. 51.) (SL posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 9., svezak 2., str. 75.)


title: Predmet T-770/16: Tužba podnesena 2. studenoga 2016. – Korwin-Mikke protiv Parlamenta

text:
               9.1.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 6/50

         Tužba podnesena 2. studenoga 2016. – Korwin-Mikke protiv Parlamenta
   (Predmet T-770/16)
   (2017/C 006/62)
   Jezik postupka: francuski

      Stranke

      Tužitelj: Janusz Korwin-Mikke (Jozefow, Poljska) (zastupnik: M. Cherchi, odvjetnik)

      Tuženik: Europski parlament

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

               —

               tužbu proglasi dopuštenom i osnovanom;

         slijedom toga,

               —

               poništi odluku ureda Europskog parlamenta od 1. kolovoza 2016.;

               —

               poništi raniju odluku predsjednika Parlamenta od 5. srpnja 2016. kojom se izriču iste sankcije;

               —

               naloži da se tužitelju na ime naknade imovinske i neimovinske štete prouzročene pobijanim odlukama isplati iznos od 13 306 eura;

               —

               u svakom slučaju, naloži Europskom parlamentu snošenje svih troškova.

      Tužbeni razlozi i glavni argumenti

   U prilog osnovanosti tužbe tužitelj ističe četiri tužbena razloga.

               1.

               Prvi tužbeni razlog, koji se temelji na povredi članka 166. Poslovnika Europskog parlamenta, na povredi slobode govora i izražavanja građana Europske unije, uz posebnu okolnost da je navode na koje se odnosi odluka iznio zastupnik Europskog parlamenta u obnašanju svojih dužnosti i u okviru institucija Europske unije kao i na povredi načela obrazlaganja akata institucija Europske unije.

               2.

               Drugi tužbeni razlog, koji se temelji na povredi načela obrazlaganja akata institucija Europske unije i članka 6. Europske konvencije za zaštitu ljudskih prava i temeljnih sloboda i/ili na povredi općeg načela nepristranosti.

               3.

               Treći tužbeni razlog, koji se temelji na povredi članka 6. Europske konvencije za zaštitu ljudskih prava te na povredi prava obrane i povredi članka 166. prvog stavka Poslovnika Europskog parlamenta.

               4.

               Četvrti tužbeni razlog, koji se temelji na povredi načela obrazlaganja akata institucija Europske unije i povredi načela proporcionalnosti i načela ne bis in idem.