title: Predmet T-396/20: Tužba podnesena 26. lipnja 2020. – Riviera-Airport protiv EUIPO-a – Aéroports de la Côte d’Azur (RIVIERA AIRPORTS)

text:
               17.8.2020

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 271/46

      Tužba podnesena 26. lipnja 2020. – Riviera-Airport protiv EUIPO-a – Aéroports de la Côte d’Azur (RIVIERA AIRPORTS)
      (Predmet T-396/20)
      (2020/C 271/59)
      Jezik postupka: engleski

         Stranke

         Tužitelj: Aeroporto di Villanova d’Albenga SpA (Riviera-Airport) (Villanova d’Albenga, Italija) (zastupnik: G. Casucci, odvjetnik)

         Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO)

         Druga stranka pred žalbenim vijećem: Aéroports de la Côte d’Azur (Nica, Francuska)

         Podaci o postupku pred EUIPO-om

         Nositelj spornog žiga: druga stranka pred žalbenim vijećem

         Predmetni sporni žig: figurativni žig Europske unije RIVIERA AIRPORTS in colour –žig Europske unije br. 16 397 309

         Postupak pred EUIPO-om: postupak za proglašavanje žiga ništavim

         Pobijana odluka: odluka četvrtog žalbenog vijeća EUIPO-a od 24. travnja 2020. u predmetu R 2172/2019-4

         Tužbeni zahtjev

      Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

                  —

                  poništi pobijanu odluku;

                  —

                  pobijanu odluku izmijeni na način da:

                              —

                              prihvati tužiteljevu žalbu,

                              —

                              u cijelosti prihvati tužiteljev zahtjev br. 20 825 C za proglašavanje predmetnog žiga ništavim,

                              —

                              naloži nositelju žiga Europske unije da tužitelju plati troškove nastale u postupku pred žalbenim vijećem i Odjelom za poništaje,

                              —

                              podredno, vrati predmet na ponovno odlučivanje Odjelu za poništaje kako bi se potonji osvrnuo na članak 59. stavak 1. točku (b) Uredbe (EU) 2017/1001 Europskog parlamenta i Vijeća;

                  —

                  naloži plaćanje tužiteljevih troškova i pristojbi.

         Tužbeni razlozi

                  —

                  Propuštanje tumačenja pravilne odluke o zahtjevu podnesenom u zloj vjeri;

                  —

                  Pogrešna i djelomična analiza i procjena relevantnih indicija potrebnih za sveobuhvatnu i pojedinačnu ocjenu zahtjeva podnesenog u zloj vjeri;

                  —

                  Neuzimanje u obzir svih drugih relevantnih indicija i dostupnih dokaza o zloj vjeri u skladu sa zahtijevanom sveobuhvatnom i pojedinačnom ocjenom zahtjeva podnesenog u zloj vjeri;

                  —

                  Pogrešno tumačenje i provedba članka 12. stavka 2. Delegirane uredbe Komisije (EU) 2018/625 u ovom slučaju;

                  —

                  Činjenica da žalbeno vijeće nije provelo pravilnu analizu.


title: Predmet T-398/20: Tužba podnesena 26. lipnja 2020. – Riviera-Airport protiv EUIPO-a – Aéroports de la Côte d’Azur (RIVIERA AIRPORT)

text:
               17.8.2020

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 271/47

      Tužba podnesena 26. lipnja 2020. – Riviera-Airport protiv EUIPO-a – Aéroports de la Côte d’Azur (RIVIERA AIRPORT)
      (Predmet T-398/20)
      (2020/C 271/60)
      Jezik postupka: engleski

         Stranke

         Tužitelj: Aeroporto di Villanova d’Albenga SpA (Riviera-Airport) (Villanova d’Albenga, Italija) (zastupnik: G. Casucci, odvjetnik)

         Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO)

         Druga stranka pred žalbenim vijećem: Aéroports de la Côte d’Azur (Nica, Francuska)

         Podaci o postupku pred EUIPO-om

         Nositelj spornog žiga: druga stranka pred žalbenim vijećem

         Predmetni sporni žig: figurativni žig Europske unije RIVIERA AIRPORT in colour –žig Europske unije br. 16 392 731

         Postupak pred EUIPO-om: postupak za proglašavanje žiga ništavim

         Pobijana odluka: odluka četvrtog žalbenog vijeća EUIPO-a od 28. travnja 2020. u predmetu R 2174/2019-4

         Tužbeni zahtjev

      Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

                  —

                  poništi pobijanu odluku;

                  —

                  pobijanu odluku izmijeni na način da:

                  —

                  prihvati tužiteljevu žalbu,

                              —

                              u cijelosti prihvati tužiteljev zahtjev br. 20 824 C za proglašavanje predmetnog žiga ništavim,

                              —

                              naloži nositelju žiga Europske unije da tužitelju plati troškove nastale u postupku pred žalbenim vijećem i Odjelom za poništaje,

                              —

                              podredno, vrati predmet na ponovno odlučivanje Odjelu za poništaje kako bi se potonji osvrnuo na članak 59. stavak 1. točku (b) Uredbe (EU) 2017/1001 Europskog parlamenta i Vijeća;

                  —

                  naloži plaćanje tužiteljevih troškova i pristojbi.

         Tužbeni razlozi

                  —

                  Propuštanje tumačenja ispravne odluke o zahtjevu podnesenom u zloj vjeri;

                  —

                  Pogrešna i djelomična analiza i procjena relevantnih indicija potrebnih za sveobuhvatnu i pojedinačnu ocjenu zahtjeva podnesenog u zloj vjeri;

                  —

                  Neuzimanje u obzir svih drugih relevantnih indicija i dostupnih dokaza o zloj vjeri u skladu sa zahtijevanom sveobuhvatnom i pojedinačnom ocjenom zahtjeva podnesenog u zloj vjeri;

                  —

                  Pogrešno tumačenje i provedba članka 12. stavka 2. Delegirane uredbe Komisije (EU) 2018/625 u ovom slučaju;

                  —

                  Činjenica da žalbeno vijeće nije provelo pravilnu analizu.


title: Predmet T-399/20: Tužba podnesena 26. lipnja 2020. – Cole Haan protiv EUIPO-a – Samsøe & Samsøe (Ø)

text:
               17.8.2020

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 271/48

      Tužba podnesena 26. lipnja 2020. – Cole Haan protiv EUIPO-a – Samsøe & Samsøe (Ø)
      (Predmet T-399/20)
      (2020/C 271/61)
      Jezik postupka: engleski

         Stranke

         Tužitelj: Cole Haan LLC (Greenland, New Hampshire, Sjedinjene Države) (zastupnik: G. Vos, odvjetnik)

         Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO)

         Druga stranka pred žalbenim vijećem: Samsøe & Samsøe Holding A/S (Kopenhagen, Danska)

         Podaci o postupku pred EUIPO-om

         Podnositelj prijave spornog žiga: tužitelj pred Općim sudom

         Predmetni sporni žig: prijava figurativnog žiga Europske unije Ø – prijava za registraciju br. 17 429 044

         Postupak pred EUIPO-om: postupak povodom prigovora

         Pobijana odluka: odluka četvrtog žalbenog vijeća EUIPO-a od 15. travnja 2020. u predmetu R 1375/2019-4

         Tužbeni zahtjev

      Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

                  —

                  poništi pobijanu odluku;

                  —

                  naloži EUIPO-u snošenje troškova ovog postupka;

                  —

                  naloži intervenijentu snošenje troškova postupka pred Odjelom za prigovore i žalbenim vijećem.

         Tužbeni razlozi

                  —

                  netočno određivanje vizualne, fonetske ili konceptualne sličnosti;

                  —

                  netočna opća ocjena vjerojatnosti dovođenja u zabludu.


title: Predmet T-402/20: Tužba podnesena 30. lipnja 2020. – Zippo Manufacturing and Others protiv Komisije

text:
               17.8.2020

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 271/49

      Tužba podnesena 30. lipnja 2020. – Zippo Manufacturing and Others protiv Komisije
      (Predmet T-402/20)
      (2020/C 271/62)
      Jezik postupka: engleski

         Stranke

         Tužitelji: Zippo Manufacturing Co. (Bradford, Pennsylvania, Sjedinjene Američke Države), Zippo GmbH (Emmerich am Rhein, Njemačka), Zippo SAS (Pariz, Francuska) (zastupnik: R. MacLean, Solicitor)

         Tuženik: Europska komisija

         Tužbeni zahtjev

      Tužitelji od Općeg suda zahtijevaju da:

                  —

                  poništi Provedbenu uredbu Komisije (EU) 2020/502 od 6. travnja 2020. o određenim mjerama trgovinske politike u pogledu određenih proizvoda podrijetlom iz Sjedinjenih Američkih Država u dijelu u kojem se te mjere primjenjuju na tužitelje;

                  —

                  naloži tuženiku i intervenijentima plaćanje troškova i izdataka tužiteljâ u okviru ovog postupka.

         Tužbeni razlozi i glavni argumenti

      Tužitelj u prilog osnovanosti tužbe ističe pet tužbenih razloga.

                  1.

                  Prvi tužbeni razlog, koji se temelji na povredi načela proporcionalnosti pri odabiru tužiteljevih proizvoda radi primjene dodatnih carina koje se primjenjuju u skladu sa spornom uredbom zbog toga što te mjere: (a) nisu prikladne za ostvarenje zadanih ciljeva; (b) prelaze granice onog što je nužno za ostvarenje tih ciljeva; i (c) dovode do nepotrebnih štetnih učinaka na tužitelje.

                  2.

                  Drugi tužbeni razlog, koji se temelji na povredi načela nediskriminacije i jednakog postupanja pri odabiru tužiteljevih proizvoda radi primjene dodatnih carina koje se primjenjuju u skladu sa spornom uredbom zbog toga što ih dodatne carine dovode u nejednakog položaja na Unijinom tržištu bez dostatnog obrazloženja da je diskriminacija bila objektivno opravdana.

                  3.

                  Treći tužbeni razlog, koji se temelji na očitoj pogrešci u ocjeni, koja se tiče prava i činjenica, zbog toga što su razlozi za odabir tužiteljevih proizvoda radi primjene dodatnih carina u obrazloženju sadržanom u spornoj uredbi i spornim mjerama nedovoljni jer Europska komisija nije pružila dostatne i odgovarajuće razloge za primjenu mjera na njihove proizvode.

                  4.

                  Četvrti tužbeni razlog, koji se temelji na očitoj pogrešci u ocjeni koja se tiče prava kršenjem Unijinih dužnosti u skladu sa sporazumima Svjetske trgovinske organizacije zbog toga što je Europska komisija u skladu s Sporazumom WTO-a o zaštitnim mjerama i člankom 22. stavkom 3. Dogovora o rješavanju sporova WTO-a bila dužna suspendirati koncesije ili druge obveze u istom sektoru u kojem su u skladu s relevantnim američkim zaštitnim mjerama utvrđene povrede ili šteta nastala na štetu ekonomskih i komercijalnih interesa tužiteljâ.

                  5.

                  Peti tužbeni razlog, koji se temelji na povredi načela dobre uprave pri odabiru tužiteljevih proizvoda radi primjene dodatnih carina koje se primjenjuju u skladu sa spornom uredbom zbog toga što je prethodno provedeni postupak savjetovanja bio netransparentan, neučinkovit u pogledu pružanja odgovarajuće obavijesti o tom postupku tužiteljima, zbog toga što im je u okviru tog postupka uskraćeno njihovo pravo na saslušanje i jer su povrijeđena njihova legitimna očekivanja da se na njih takve mjere neće primjenjivati.


title: Predmet T-405/20: Tužba podnesena 2. srpnja 2020. – DZ Hyp protiv SRB-a

text:
               17.8.2020

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 271/50

      Tužba podnesena 2. srpnja 2020. – DZ Hyp protiv SRB-a
      (Predmet T-405/20)
      (2020/C 271/63)
      Jezik postupka: njemački

         Stranke

         Tužitelj: DZ Hyp AG (Hamburg, Njemačka) (zastupnici: H. Berger i K. Helle, odvjetnici)

         Tuženik: Jedinstveni sanacijski odbor (SRB)

         Tužbeni zahtjev

      Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

                  —

                  poništi odluku Jedinstvenog sanacijskog odbora od 15. travnja 2020. o izračunu ex ante doprinosa Jedinstvenom fondu za sanaciju za 2020. (SRB/ES/2020/24), uključujući njezine priloge, u dijelu u kojem se pobijana odluka, uključujući Prilog I i Prilog II, odnosi na tužiteljev doprinos;

                  —

                  naloži tuženiku snošenje troškova postupka.

         Tužbeni razlozi i glavni argumenti

      Tužba se temelji na sljedećim tužbenim razlozima.

                  1.

                  Prvi tužbeni razlog: Povreda obveze obrazlaganja u skladu s člankom 296. stavkom 2. UFEU-a i člankom 41. stavkom 1. te člankom 41. stavkom 2. točkom (c) Povelje Europske unije o temeljnim pravima (u daljnjem tekstu: Povelja)
                  Tužitelj ističe da je tuženik trebao navesti obvezujuće razloge za odluku na njemačkom jeziku. Tuženik je također u više pogleda povrijedio obvezu obrazlaganja jer se u odluci, uključujući njezine priloge, čak ni u engleskoj verziji koja je utvrđena kao obvezujuća ne daje naznaka kako i na osnovu čega je tuženik izračunao tužiteljev doprinos.

                  2.

                  Drugi tužbeni razlog: povreda prava na saslušanje u skladu s člankom 41. stavkom 1. i člankom 41. stavkom 2. točkom (a) Povelje jer tužitelj nije saslušan

                  3.

                  Treći tužbeni razlog: povreda članka 81. stavka 1. Uredbe (EU) br. 806/2014 Europskog parlamenta i Vijeća (1) u vezi s člankom 3. Uredbe br. 1 Vijeća (2)

                  4.

                  Četvrti tužbeni razlog: povreda načela djelotvorne pravne zaštite u skladu s člankom 47. stavkom 1. Povelje s obzirom na to da je sudsko preispitivanje odluke praktički nemoguće

                  5.

                  Peti tužbeni razlog: povreda nadređenog prava člankom 7. stavkom 4. drugom rečenicom Delegirane uredbe (EU) 2015/63 Komisije (3)

                  U okviru petog tužbenog zahtjeva prigovara se da je članak 7. stavak 4. druga rečenica Delegirane uredbe (EU) 2015/63 protivna članku 113. stavku 7. Uredbe (EU) br. 575/2013 Europskog parlamenta i Vijeća (4) i članku 103. stavku 7. točki (h) Direktive 2014/59/EU Europskog parlamenta i Vijeća (5), kao i zahtjevu odgovarajućeg izračuna doprinosa na temelju rizika, s obzirom na to da se pravilom dopušta objektivno neodgovarajuće i disproporcionalno razlikovanje između članova institucionalnog sustava zaštite kao i relativiziranje IPS-indikatora dvostrukim uzimanjem u obzir indikatora rizika za „aktivnosti trgovanja, izvanbilančne izloženosti, izvedenice, složenost i mogućnost sanacije” na štetu institucija koje su obvezne plaćati doprinos.
                  Nadalje, pravilom se povrjeđuje zahtjev određenosti, zahtjev da se u potpunosti uzmu u obzir činjenice u predmetu i da se zajedno s drugim odredbama Delegirane uredbe omogući djelotvorna pravna zaštita.

                  6.

                  Šesti tužbeni razlog: odlukom se povrjeđuje nadređeno pravo primjenom multiplikatora za IPS (Institutional Protection Scheme)-indikatore
                  Tužitelj ističe da je tuženik implementirao odredbe članka 7. stavka 4. druge rečenice Delegirane uredbe (EU) 2015/63 povrijedivši pritom članak 103. stavak 7. točku (h) Direktive 2014/59/EU, članak 113. stavak 7. Uredbe (EU) br. 575/2013 kao i članke 16., 20., 41. i 52. Povelje te da u odnosu na tužitelja nije u potpunosti primijenio IPS-indikatore. Razlikovanje između institucija na razini IPS-indikatora je zbog sveobuhvatnog zaštitnog učinka institucionalnog sustava zaštite suprotno sustavu i samovoljno.

                  7.

                  Sedmi tužbeni razlog: povreda nadređenog prava člancima 6., 7. i 9. Delegirane uredbe (EU) 2015/63 i Prilogom I. navedenoj delegiranoj uredbi
                  U okviru sedmog tužbenog razloga prigovara se da se člancima 6., 7. i 9. te Prilogom I. Delegiranoj uredbi (EU) 2015/63 povrjeđuju zahtjev odgovarajućeg izračuna doprinosa na temelju rizika, članci 16. i 20. Povelje, načelo proporcionalnosti i zahtjev da se u potpunosti uzmu u obzir činjenice u predmetu jer se odredbama na temelju idealističke slike propisuju indikatori rizika kao i postupci i formule za njihovo kombiniranje koji ne odgovaraju stvarnoj situaciji svih institucija koje plaćaju doprinose.

                  8.

                  Osmi tužbeni razlog: povreda članka 16. Povelje i načela proporcionalnosti jer je tuženik izračunao multiplikatore za prilagodbu riziku kojima u obzir nije u cijelosti i na prikladan način uzeta znatno niža vjerojatnost da tužitelj uđe u sanaciju

                  9.

                  Deveti tužbeni razlog: povreda članaka 16., 20., 41. i 52. Povelje jer je tuženik izračunao multiplikatore za prilagodbu riziku u skladu s odredbama Delegirane uredbe (EU) 2015/63, a da nije iskoristio svoju diskrecijsku ovlast da u tužiteljevu slučaju prilagodi primjenu indikatora rizika

                  10.

                  Deseti tužbeni razlog: povreda članka 103. stavka 7. Direktive 2014/59/EU kao i zahtjeva odgovarajućeg izračuna doprinosa na temelju rizika člankom 20. stavkom 1. prvom i drugom rečenicom Delegirane uredbe (EU) 2015/63

                  11.

                  Jedanaesti tužbeni razlog: povreda načela djelotvorne pravne zaštite i načela pravne sigurnosti člancima 4. do 9. Delegirane uredbe (EU) 2015/63 i Prilogom I. navedenoj delegiranoj uredbi

         (1)  Uredba (EU) br. 806/2014 Europskog parlamenta i Vijeća od 15. srpnja 2014. o utvrđivanju jedinstvenih pravila i jedinstvenog postupka za sanaciju kreditnih institucija i određenih investicijskih društava u okviru jedinstvenog sanacijskog mehanizma i jedinstvenog fonda za sanaciju te o izmjeni Uredbe (EU) br. 1093/2010 (SL 2014., L 225, str. 1.)

         (2)  Uredba br. 1 Vijeća od 15. travnja 1958. o utvrđivanju jezika koji se koriste u Europskoj ekonomskoj zajednici (SL 1958., 17, str. 385.)

         (3)  Delegirana uredba Komisije (EU) 2015/63 оd 21. listopada 2014. o dopuni Direktive 2014/59/EU Europskog parlamenta i Vijeća u vezi s ex ante doprinosima aranžmanima financiranja sanacije (SL 2015., L 11, str. 44.)

         (4)  Uredba (EU) br. 575/2013 Europskog parlamenta i Vijeća od 26. lipnja 2013. o bonitetnim zahtjevima za kreditne institucije i investicijska društva i o izmjeni Uredbe (EU) br. 648/2012 (SL 2013., L 176, str. 1.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 6., svezak 13., str. 3.)

         (5)  Direktiva 2014/59/EU Europskog parlamenta i Vijeća od 15. svibnja 2014. o uspostavi okvira za oporavak i sanaciju kreditnih institucija i investicijskih društava te o izmjeni Direktive Vijeća 82/891/EEZ i direktiva 2001/24/EZ, 2002/47/EZ, 2004/25/EZ, 2005/56/EZ, 2007/36/EZ, 2011/35/EU, 2012/30/EU i 2013/36/EU te uredbi (EU) br. 1093/2010 i (EU) br. 648/2012 Europskog parlamenta i Vijeća (SL 2014., L 173, str. 190.)


title: Predmet T-407/20: Tužba podnesena 2. srpnja 2020. – DVB Bank protiv SRB-a

text:
               17.8.2020

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 271/52

      Tužba podnesena 2. srpnja 2020. – DVB Bank protiv SRB-a
      (Predmet T-407/20)
      (2020/C 271/65)
      Jezik postupka: njemački

         Stranke

         Tužitelj: DVB Bank SE (Frankfurt na Majni, Njemačka) (zastupnici: H. Berger i K. Helle, odvjetnici)

         Tuženik: Jedinstveni sanacijski odbor (SRB)

         Tužbeni zahtjev

      Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

                  —

                  poništi odluku Jedinstvenog sanacijskog odbora od 15. travnja 2020. o izračunu ex ante doprinosa Jedinstvenom fondu za sanaciju za 2020. (SRB/ES/2020/24), uključujući njezine priloge, u dijelu u kojem se pobijana odluka, uključujući Prilog I i Prilog II, odnosi na tužiteljev doprinos;

                  —

                  naloži tuženiku snošenje troškova postupka.

         Tužbeni razlozi i glavni argumenti

      Tužba se temelji na jedanaest tužbenih razloga koji su u biti istovjetni odnosno slični tužbenim razlozima istaknutim u predmetu T-405/20, DZ Hyp/SRB.


title: Predmet T-410/20: Tužba podnesena 3. srpnja 2020. – DZ Bank protiv SRB-a

text:
               17.8.2020

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 271/53

      Tužba podnesena 3. srpnja 2020. – DZ Bank protiv SRB-a
      (Predmet T-410/20)
      (2020/C 271/66)
      Jezik postupka: njemački

         Stranke

         Tužitelj: DZ Bank AG Deutsche Zentral-Genossenschaftsbank, Frankfurt na Majni (Frankfurt na Majni, Njemačka) (zastupnici: H. Berger i K. Helle, odvjetnici)

         Tuženik: Jedinstveni sanacijski odbor (SRB)

         Tužbeni zahtjev

      Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

                  —

                  poništi odluku Jedinstvenog sanacijskog odbora od 15. travnja 2020. o izračunu ex ante doprinosa Jedinstvenom fondu za sanaciju za 2020. (SRB/ES/2020/24), uključujući njezine priloge, u dijelu u kojem se pobijana odluka, uključujući Prilog I i Prilog II, odnosi na tužiteljev doprinos;

                  —

                  naloži tuženiku snošenje troškova postupka.

         Tužbeni razlozi i glavni argumenti

      Tužba se temelji na jedanaest tužbenih razloga koji su u biti istovjetni odnosno slični tužbenim razlozima istaknutim u predmetu T-405/20, DZ Hyp/SRB.


title: Predmet T-411/20: Tužba podnesena 3. srpnja 2020. – Bayerische Landesbank protiv SRB-a

text:
               17.8.2020

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 271/53

      Tužba podnesena 3. srpnja 2020. – Bayerische Landesbank protiv SRB-a
      (Predmet T-411/20)
      (2020/C 271/67)
      Jezik postupka: njemački

         Stranke

         Tužitelj: Bayerische Landesbank (München, Njemačka) (zastupnici: H. Berger i K. Helle, odvjetnici)

         Tuženik: Jedinstveni sanacijski odbor (SRB)

         Tužbeni zahtjev

      Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

                  —

                  poništi odluku Jedinstvenog sanacijskog odbora od 15. travnja 2020. o izračunu ex ante doprinosa Jedinstvenom fondu za sanaciju za 2020. (SRB/ES/2020/24), uključujući njezine priloge, u dijelu u kojem se pobijana odluka, uključujući Prilog I i Prilog II, odnosi na tužiteljev doprinos;

                  —

                  naloži tuženiku snošenje troškova postupka.

         Tužbeni razlozi i glavni argumenti

      Tužba se temelji na jedanaest tužbenih razloga koji su u biti istovjetni odnosno slični tužbenim razlozima istaknutim u predmetu T-405/20, DZ Hyp/SRB.


title: Predmet T-412/20: Tužba podnesena 3. srpnja 2020. – Landesbank Hessen-Thüringen Girozentrale protiv SRB-a

text:
               17.8.2020

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 271/54

      Tužba podnesena 3. srpnja 2020. – Landesbank Hessen-Thüringen Girozentrale protiv SRB-a
      (Predmet T-412/20)
      (2020/C 271/68)
      Jezik postupka: njemački

         Stranke

         Tužitelj: Landesbank Hessen-Thüringen Girozentrale (Frankfurt na Majni, Njemačka) (zastupnici: H. Berger i K. Helle, odvjetnici)

         Tuženik: Jedinstveni sanacijski odbor (SRB)

         Tužbeni zahtjev

      Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

                  —

                  poništi odluku Jedinstvenog sanacijskog odbora od 15. travnja 2020. o izračunu ex ante doprinosa Jedinstvenom fondu za sanaciju za 2020. (SRB/ES/2020/24), uključujući njezine priloge, u dijelu u kojem se pobijana odluka, uključujući Prilog I i Prilog II, odnosi na tužiteljev doprinos;

                  —

                  naloži tuženiku snošenje troškova postupka.

         Tužbeni razlozi i glavni argumenti

      Tužba se temelji na jedanaest tužbenih razloga koji su u biti istovjetni odnosno slični tužbenim razlozima istaknutim u predmetu T-405/20, DZ Hyp/SRB.


title: Predmet T-413/20: Tužba podnesena 3. srpnja 2020. – Norddeutsche Landesbank – Girozentrale protiv SRB-a

text:
               17.8.2020

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 271/54

      Tužba podnesena 3. srpnja 2020. – Norddeutsche Landesbank – Girozentrale protiv SRB-a
      (Predmet T-413/20)
      (2020/C 271/69)
      Jezik postupka: njemački

         Stranke

         Tužitelj: Norddeutsche Landesbank – Girozentrale (zastupnici: D. Flore i J. Seitz, odvjetnici)

         Tuženik: Jedinstveni sanacijski odbor (SRB)

         Tužbeni zahtjev

      Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

                  —

                  poništi tuženikovu odluku od 15. travnja 2020. (SRB/ES/2020/24), uključujući pripadajući prilog o ex ante doprinosima Jedinstvenom fondu za sanaciju za 2020. u dijelu i detalje izračuna u dijelu u kojem se odnose na tužitelja, i

                  —

                  tuženiku naloži snošenje troškova postupka.

         Tužbeni razlozi i glavni argumenti

      U prilog osnovanosti tužbe tužitelj ističe sljedeće tužbene razloge.

                  1.

                  Prvi tužbeni razlog: povreda prava na saslušanje

                              —

                              Tuženik je propustio prije donošenja pobijane odluke saslušati tužitelja čime je povrijedio članak 41. stavak 1. i članak 41. stavak 2. točku (a) Povelje Europske unije o temeljnim pravima (u daljnjem tekstu: Povelja).

                  2.

                  Drugi tužbeni razlog: povreda postupovnih pravila

                              —

                              Pobijana odluka donesena je uz povredu općih postupovnih zahtjeva, koji proizlaze iz članka 41. Povelje, članka 298. UFEU-a, općih pravnih načela i tuženikova poslovnika.

                              —

                              Među ostalim, tužitelj ne može provjeriti da se pobijanom odlukom poštovalo minimalno trajanje pisanog postupka.

                  3.

                  Treći tužbeni razlog: Nedostatak obrazloženja pobijane odluke

                              —

                              Pobijana odluka nije dostatno obrazložena; osobito nedostaje obrazloženje u pogledu pojedinačnog slučaja kao i prikaz temeljnih razmatranja u okviru proporcionalnosti/diskrecijske ovlasti.

                              —

                              Osim toga, izračun godišnjeg doprinosa je nerazumljiv.

                              —

                              Ispravljanje nepostojanja obrazloženja odlukom Bundesanstalt für Finanzdienstleistungsaufsichta isključeno je iz pravnih i činjeničnih razloga.

                  4.

                  Četvrti tužbeni razlog: povreda temeljnog prava na djelotvoran pravni lijek (članak 47. stavak 1. Povelje) zbog nemogućnosti ispitivanja pobijane odluke

                              —

                              Nepostojanje obrazloženja pobijane odluke tužitelju u znatnoj mjeri otežava pravno ispitivanje. U tom je pogledu tužitelju praktički nemoguće detaljno izložiti tužbene razloge i osporiti razloge donošenja pobijane odluke.

                              —

                              Osobito, tuženik je time osobito povrijedio temeljno načelo kontradiktornosti, u skladu s kojim stranke moraju moći kontradiktorno raspraviti činjenične i pravne okolnosti koje su presudne za ishod postupka.

                  5.

                  Peti tužbeni razlog: Primjena IPS (Institutional Protection Scheme)-indikatora Delegirane uredbe Komisije (EU) 2015/63 (1) protivi se nadređenom pravu

                              —

                              Komisija nije prilikom donošenja Delegirane uredbe (EU) 2015/63 kao delegiranog akta u smislu članka 290. UFEU-a imala diskrecijsku ovlast koja bi za posljedicu imala ograničeni sudski nadzor. Isto vrijedi za tuženikovu primjenu Delegirane uredbe (EU) 2015/63.

                              —

                              Prilikom primjene IPS-indikatora znalo se za važnost tužiteljeva članstva u institucijalnom sustavu zaštite kao važnom kriterij utvrđivanja doprinosa, osobito je razvrstavanje u tri razreda te tužiteljevo razvrstavanje u razred najvišeg profila rizika bilo zahvaćeno pogreškom koja se tiče prava.

                              —

                              U skladu s člankom 6. stavkom 5. drugom rečenicom Delegirane uredbe (EU) 2015/63 tuženik je pri utvrđivanju doprinosa morao u obzir uzeti vjerojatnost da dotična institucija uđe u postupak sanacije i time vjerojatnost korištenja aranžmana financiranja sanacije.

                              —

                              Tuženik je također prilikom razvrstavanja razreda i dodjele faktora prilagodbe za IPS-indikatore zanemario načelo proporcionalnosti.

                  6.

                  Šesti tužbeni razlog: Primjena multiplikatora za prilagodbu rizika Delegirane uredbe (EU) 2015/63 protivi se nadređenom pravu

                              —

                              Tuženikovom primjenom multiplikatora za prilagodbu rizika utvrđenih u skladu sa šestim korakom u Prilogu I. i člankom 9. stavkom 3. Delegirane uredbe (EU) 2015/63 povrjeđuje se zahtjev uzimanja u obzir profila rizika.

                              —

                              Utvrđivanje multiplikatora za prilagodbu rizika u vrijednosti 1,388146345995 odnosno 1,384564814222 također predstavlja povredu tužiteljeve slobode poduzetništva koja je utvrđena u članku 16. Povelje.

                  7.

                  Sedmi tužbeni razlog (podredno): članak 7. stavak 4. druga rečenica Delegirane uredbe (EU) 2015/63 protivi se nadređenom pravu

                              —

                              članak 7. stavak 4. druga rečenica Delegirane uredbe (EU) 2015/63 je nezakonita, s obzirom na to da se prilagodbom IPS-indikatora putem pokazatelja rizika „aktivnosti trgovanja, izvanbilančane izloženosti, izvedenica, složenosti i mogućnosti sanacije”, u skladu s člankom 7. stavkom 4. drugom rečenicom Delegirane uredbe (EU) 2015/63, povrjeđuje zahtjev usklađenosti unutar institucijalnog sustava zaštite propisanog u članku 113. stavku 7. Uredbe (EU) br. 575/2013 Europskog parlamenta i Vijeća (2) i time dovodi do neopravdane razlike u postupanju između različitih institucija koje su članovi institucijalnog sustava zaštite.

                              —

                              Člankom 7. stavkom 4. drugom rečenicom Delegirane uredbe (EU) 2015/63 povrjeđuje se i načelo proporcionalnosti zbog višestrukog uzimanja u obzir pokazatelja podmodula rizika iz članka 7. stavka 4. prve rečenice točke (a) navedene Delegirane uredbe.

         (1)  Delegirana uredba Komisije (EU) 2015/63 od 21. listopada 2014. o dopuni Direktive 2014/59/EU Europskog parlamenta i Vijeća u vezi s ex ante doprinosima aranžmanima financiranja sanacije (SL 2015., L 11, str. 44.)

         (2)  Uredba (EU) br. 575/2013 Europskog parlamenta i Vijeća od 26. lipnja 2013. o bonitetnim zahtjevima za kreditne institucije i investicijska društva i o izmjeni Uredbe (EU) br. 648/2012 (SL 2013., L 176, str. 1.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 6., svezak 13., str. 3.)


title: Predmet T-527/19: Rješenje Općeg suda od 17. lipnja 2020. – Sánchez Cano protiv EUIPO-a – Grupo Osborne (EL TORO BALLS Fini)

text:
               17.8.2020

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 271/56

      Rješenje Općeg suda od 17. lipnja 2020. – Sánchez Cano protiv EUIPO-a – Grupo Osborne (EL TORO BALLS Fini)
      (Predmet T-527/19) (1)

      (2020/C 271/70)
      Jezik postupka: španjolski
      Predsjednik šestog vijeća odredio je brisanje predmeta.

         (1)  SL C 312, 16. 9. 2019.


title: Postupak koji je Nadzorno tijelo EFTA-e pokrenulo protiv Kraljevine Norveške 10. srpnja 2020. (Predmet E-9/20) 2020/C 275/03

text:
               20.8.2020

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 275/4

      Postupak koji je Nadzorno tijelo EFTA-e pokrenulo protiv Kraljevine Norveške 10. srpnja 2020.
      (Predmet E-9/20)
      (2020/C 275/03)
      Nadzorno tijelo EFTA-e, koje zastupaju Stewart Watson, Claire Simpson, Erlend M. Leonhardsen, Catherine Howdle i Carsten Zatschler, zastupnici Nadzornog tijela EFTA-e, 35 Rue Belliard, B-1040 Bruxelles, pokrenulo je 10. srpnja 2020. pred Sudom EFTA-e postupak protiv Kraljevine Norveške.
      Nadzorno tijelo EFTA-e od Suda EFTA-e zahtijeva sljedeće:

                  1.

                  da utvrdi da time što je zadržala na snazi odredbe kao što su članci 6-11(1) i 6-36(2) Zakona o dioničkim društvima, članak 6.-11(1) Zakona o društvima s ograničenom odgovornošću i članci 7-5 i 8-4(5) Zakona o financijskim društvima, Kraljevina Norveška nije ispunila svoje obveze iz članaka 31. i 28. Sporazuma o EGP-u, članka 1. stavka 1. akta iz točke 2. Priloga V. Sporazumu o EGP-u (Uredba (EU) br. 492/2011 Europskog parlamenta i Vijeća od 5. travnja 2011. o slobodi kretanja radnika u Uniji) i članka 2. akta iz točke 8. Priloga XXII. Sporazumu o EGP-u (Jedanaesta direktiva Vijeća 89/666/EEZ od 21. prosinca 1989. o zahtjevima objavljivanja podataka u vezi s podružnicama koje su u nekoj državi članici otvorile određene vrste trgovačkih društava na koje se primjenjuje pravo druge države).

                  2.

                  da naloži Kraljevini Norveškoj snošenje troškova postupka.

         Pravni pozadina i činjenična osnova te navedeni tužbeni razlozi:

                  —

                  Ovaj zahtjev odnosi se na različite zahtjeve u pogledu nacionalnosti i/ili boravišta koji su utvrđeni u norveškom pravu trgovačkih društava u pogledu osoba koje obnašaju određene rukovodeće funkcije u trgovačkim društvima registriranima i osnovanima u Norveškoj. Predmetnim zakonodavnim odredbama u različitoj se mjeri zahtijeva da dio osnivača trgovačkih društava, direktora, članova uprave i članova skupštine društava (rukovodeće osoblje) ima boravište u Norveškoj. Tim se odredbama istodobno utvrđuje da se navedeni zahtjevi u pogledu boravišta ne primjenjuju na državljane država EGP-a, ali samo pod uvjetom da imaju boravište u takvoj državi.

                  —

                  Odredbama se stoga ograničava mogućnost društava sa zakonitim poslovnim nastanom u drugoj državi EGP-a da osnuju i obavljaju poslovnu djelatnost u Norveškoj na način da imaju članove rukovodećeg osoblja koji nisu državljani EGP-a ili su državljani EGP-a koji nemaju boravište u EGP-u. Njima se također ograničava mogućnost državljana država EGP-a koji nemaju boravište u EGP-u da djeluju kao rukovodeće osoblje norveških trgovačkih društava.

                  —

                  Nadzorno tijelo EFTA-e („Nadzorno tijelo”) smatra da odredbe na koje se upućuje u prvom redu predstavljaju neopravdano ograničavanje slobode poslovnog nastana u Norveškoj trgovačkih društava koja su osnovana u skladu s pravom države EGP-a i koja imaju sjedište u EGP-u te se njima stoga krši članak 31. Sporazuma o EGP-u. Osim toga, ti zahtjevi nisu u skladu s Direktivom 89/666. Naposljetku, iz perspektive pojedinaca na koje se te odredbe odnose, njima se krši i članak 28. Sporazuma o EGP-u te Uredba 492/2011.

                  —

                  Predmet je otvoren 2014. na inicijativu Nadzornog tijela. Tijekom komunikacije s norveškom vladom u narednim godinama, među ostalim na temelju službene opomene od 4. studenoga 2015. i obrazloženog mišljenja od 12. listopada 2016., norveška vlada objasnila je da su zahtjevi u pogledu boravišta osmišljeni kako bi se osigurala dostupnost rukovodstva trgovačkih društava te kako bi se nacionalnim tijelima omogućilo izvršavanje nadležnosti nad tim društvima.

                  —

                  Norveška vlada smatrala je da su zahtjevi potrebni, prikladni i primjereni za tu svrhu.

                  —

                  Nadzorno tijelo ne slaže se s tim stajalištem, posebno s obzirom na niz odluka Suda EFTA-e i Suda EU-a, u kojima je za slične zahtjeve utvrđeno da su u suprotnosti s člankom 31. Sporazuma o EGP-u odnosno člankom 49. UFEU-a.

                  —

                  Treba napomenuti da je norveška vlada sastavila prijedloge za ublažavanje tih zahtjeva. Faza javnog savjetovanja u zakonodavnom postupku završena je 16. siječnja 2020. Ti prijedlozi još nisu bili doneseni u trenutku podnošenja ovog zahtjeva.


title: Predmet C-92/18: Presuda Suda (drugo vijeće) od 25. lipnja 2020. – Francuska Republika protiv Europskog parlamenta (Tužba za poništenje – Institucionalno pravo – Protokol o mjestu sjedišta institucija te određenih tijela, ureda, agencija i službi Europske unije – Europski parlament – Pojam ‚sjednica koja se odnosi na proračun’ koja se održava u Strasbourgu (Francuska) – Članak 314. UFEU-a – Izvršavanje proračunske ovlasti tijekom dodatnog plenarnog zasjedanja u Bruxellesu (Belgija))

text:
               24.8.2020

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 279/2

      Presuda Suda (drugo vijeće) od 25. lipnja 2020. – Francuska Republika protiv Europskog parlamenta
      (Predmet C-92/18) (1)

      (Tužba za poništenje - Institucionalno pravo - Protokol o mjestu sjedišta institucija te određenih tijela, ureda, agencija i službi Europske unije - Europski parlament - Pojam ‚sjednica koja se odnosi na proračun’ koja se održava u Strasbourgu (Francuska) - Članak 314. UFEU-a - Izvršavanje proračunske ovlasti tijekom dodatnog plenarnog zasjedanja u Bruxellesu (Belgija))
      (2020/C 279/02)
      Jezik postupka: francuski

         Stranke

         Tužitelj: Francuska Republika (zastupnici: E. de Moustier, A.-L. Desjonquères, J.-L. Carré, F. Alabrune, D. Colas i B. Fodda, a zatim E. de Moustier, A.-L. Desjonquères, A. Daly, J.-L. Carré, agenti)

         Tuženik: Europski parlament (zastupnici: R. Crowe, U. Rösslein i S. Lucente, agenti)

         Intervenijent u potporu tužitelju: Veliko Vojvodstvo Luksemburg (zastupnici: D. Holderer, C. Schiltz i T. Uri, a zatim C. Schiltz i T. Uri, agenti)

         Izreka

                  1.

                  Tužba se odbija.

                  2.

                  Francuskoj Republici nalaže se da, uz vlastite troškove, snosi i troškove Europskog parlamenta.

                  3.

                  Veliko Vojvodstvo Luksemburg snosi vlastite troškove.

         (1)  SL C 44, 4. 2. 2019.


title: Predmet C-570/18 P: Presuda Suda (drugo vijeće) od 25. lipnja 2020. – HF protiv Europskog parlamenta (Žalba – Javna služba – Europski parlament – Ugovorno osoblje – Članci 12.a i 24. Pravilnika o osoblju za dužnosnike Europske unije – Uznemirivanje – Zahtjev za pomoć – Pravo na saslušanje – Odluka o odbijanju zahtjeva za pomoć – Članak 41. Povelje Europske unije o temeljnim pravima – Opseg sudskog nadzora)

text:
               24.8.2020

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 279/2

      Presuda Suda (drugo vijeće) od 25. lipnja 2020. – HF protiv Europskog parlamenta
      (Predmet C-570/18 P) (1)

      (Žalba - Javna služba - Europski parlament - Ugovorno osoblje - Članci 12.a i 24. Pravilnika o osoblju za dužnosnike Europske unije - Uznemirivanje - Zahtjev za pomoć - Pravo na saslušanje - Odluka o odbijanju zahtjeva za pomoć - Članak 41. Povelje Europske unije o temeljnim pravima - Opseg sudskog nadzora)
      (2020/C 279/03)
      Jezik postupka: francuski

         Stranke

         Žalitelj: HF (zastupnik: A. Tymen, odvjetnik)

         Druga stranka u postupku: Europski parlament (zastupnici: E. Taneva i T. Lazian, agenti)

         Izreka

                  1)

                  Ukida se presuda Općeg suda Europske unije od 29. lipnja 2018., HF/Parlament (T-218/17, EU:T:2018:393).

                  2)

                  Poništava se odluka glavnog direktora za osoblje Europskog parlamenta, djelujućeg u svojstvu tijela nadležnog za sklapanje ugovora o radu te institucije, od 3. lipnja 2016. o odbijanju zahtjeva za pomoć koji je, u smislu članka 24. Pravilnika o osoblju za dužnosnike Europske unije, podnijela osoba HF.

                  3)

                  U preostalom se dijelu tužba odbija.

                  4)

                  Europskom parlamentu nalaže se snošenje, osim vlastitih troškova, i troškova nastalih osobi HF, koji su nastali kako u prvostupanjskom tako i u žalbenom postupku.

         (1)  SL C 455, 17. 12. 2018.


title: Predmet C-729/18 P: Presuda Suda (sedmo vijeće) od 25. lipnja 2020. – VTB Bank PAO, ranije VTB Bank OAO protiv Vijeća Europske unije, Europske komisije (Žalba – Mjere ograničavanja s obzirom na djelovanja Rusije kojima se destabilizira stanje u Ukrajini – Uvrštavanje i zadržavanje tužiteljeva imena na popisu subjekata na koje se primjenjuju mjere ograničavanja – Načelo proporcionalnosti – Pravo vlasništva – Pravo obavljanja gospodarske djelatnosti)

text:
               24.8.2020

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 279/3

      Presuda Suda (sedmo vijeće) od 25. lipnja 2020. – VTB Bank PAO, ranije VTB Bank OAO protiv Vijeća Europske unije, Europske komisije
      (Predmet C-729/18 P) (1)

      (Žalba - Mjere ograničavanja s obzirom na djelovanja Rusije kojima se destabilizira stanje u Ukrajini - Uvrštavanje i zadržavanje tužiteljeva imena na popisu subjekata na koje se primjenjuju mjere ograničavanja - Načelo proporcionalnosti - Pravo vlasništva - Pravo obavljanja gospodarske djelatnosti)
      (2020/C 279/04)
      Jezik postupka: engleski

         Stranke

         Žalitelj: VTB Bank PAO, ranije VTB Bank OAO (zastupnici: M. Lester, QC, J. Dawid, barrister, C. Claypoole, solicitor, i J. Ruiz Calzado, abogado)

         Druge stranke u postupku: Vijeće Europske unije (zastupnici: M.-M. Joséphidès i M. J.-P. Hix, agenti), Europska komisija (zastupnici: J. Norris, A. Tizzano i L. Havas, a zatim J. Norris i L. Havas, agenti)

         Izreka

                  1.

                  Žalba se odbija.

                  2.

                  VTB Bank PAO nalaže se da uz vlastite troškove snosi i troškove Vijeća Europske unije.

                  3.

                  Europska komisija snosi vlastite troškove.

         (1)  SL C 93, 11. 3. 2019.


title: Predmet C-730/18 P: Presuda Suda (prvo vijeće) od 25. lipnja 2020. – SC protiv Eulex Kosovo (Žalba – Arbitražna klauzula – Osoblje međunarodnih misija Europske unije – Interni natječaj – Neobnavljanje ugovora o radu – Akt odvojiv od ugovora)

text:
               24.8.2020

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 279/4

      Presuda Suda (prvo vijeće) od 25. lipnja 2020. – SC protiv Eulex Kosovo
      (Predmet C-730/18 P) (1)

      (Žalba - Arbitražna klauzula - Osoblje međunarodnih misija Europske unije - Interni natječaj - Neobnavljanje ugovora o radu - Akt odvojiv od ugovora)
      (2020/C 279/05)
      Jezik postupka: engleski

         Stranke

         Žalitelj: SC (zastupnici: A. Kunst, Rechtsanwältin, L. Moro, avvocatessa)

         Druga stranka u postupku: Eulex Kosovo (zastupnik: E. Raoult, advocate)

         Izreka

                  1.

                  Ukida se rješenje Općeg suda Europske unije od 19. rujna 2018., SC/Eulex Kosovo (T-242/17, EU:T:2018:586).

                  2.

                  Predmet se vraća Općem sudu Europske unije na ponovno odlučivanje.

                  3.

                  O troškovima će se odlučiti naknadno.

         (1)  SL C 112, 25. 3. 2019.


title: Predmet C-731/18 P: Presuda Suda (sedmo vijeće) od 25. lipnja 2020. – Bank for Development and Foreign Economic Affairs (Vnesheconombank) protiv Vijeća Europske unije i Europske komisije (Žalba – Mjere ograničavanja s obzirom na djelovanja Rusije kojima se destabilizira stanje u Ukrajini – Uvrštavanje i zadržavanje tužiteljeva imena na popisu subjekata na koje se primjenjuju mjere ograničavanja – Obveza obrazlaganja – Očita pogreška u ocjeni – Pravo na djelotvornu sudsku zaštitu – Zlouporaba ovlasti – Pravo vlasništva – Jednako postupanje)

text:
               24.8.2020

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 279/4

      Presuda Suda (sedmo vijeće) od 25. lipnja 2020. – Bank for Development and Foreign Economic Affairs (Vnesheconombank) protiv Vijeća Europske unije i Europske komisije
      (Predmet C-731/18 P) (1)

      (Žalba - Mjere ograničavanja s obzirom na djelovanja Rusije kojima se destabilizira stanje u Ukrajini - Uvrštavanje i zadržavanje tužiteljeva imena na popisu subjekata na koje se primjenjuju mjere ograničavanja - Obveza obrazlaganja - Očita pogreška u ocjeni - Pravo na djelotvornu sudsku zaštitu - Zlouporaba ovlasti - Pravo vlasništva - Jednako postupanje)
      (2020/C 279/06)
      Jezik postupka: španjolski

         Stranke

         Žalitelj: Bank for Development and Foreign Economic Affairs (Vnesheconombank) (zastupnici: J. Viñals Camallonga i J. Iriarte Ángel, odvjetnici)

         Druge stranke u postupku: Vijeće Europske unije (zastupnici: F. Florindo Gijón i P. Mahnič, agenti), Europska komisija (zastupnici: S. Pardo Quintillán, A. Tizzano i C. Zadra, a zatim S. Pardo Quintillán i M. J. Roberti di Sarsina, agenti)

         Izreka

                  1.

                  Žalba se odbija.

                  2.

                  Bank for Development and Foreign Economic Affairs (Vnesheconombank) nalaže se da uz vlastite troškove snosi i troškove Vijeća Europske unije.

                  3.

                  Europska komisija snosi vlastite troškove.

         (1)  SL C 65, 18. 2. 2019.


title: Spojeni predmeti C-762/18 i C-37/19: Presuda Suda (prvo vijeće) od 25. lipnja 2020. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Rayonen sad Haskovo, Corte suprema di cassazione – Italija, Bugarska) – QH protiv Varhoven kasatsionen sad na Republika Bulgaria (C-762/18), CV protiv Iccrea Banca SpA (C-37/19) (Zahtjev za prethodnu odluku – Socijalna politika – Zaštita sigurnosti i zdravlja radnika – Direktiva 2003/88/EZ – Članak 7. – Radnik kojemu je nezakonito otkazan ugovor o radu i koji je sudskom odlukom vraćen na rad – Uskrata prava na plaćeni godišnji odmor koji nije iskorišten za razdoblje od otkaza do vraćanja na rad – Nepostojanje prava na novčanu naknadu za neiskorišteni godišnji odmor za isto razdoblje u slučaju naknadnog prestanka radnog odnosa)

text:
               24.8.2020

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 279/5

      Presuda Suda (prvo vijeće) od 25. lipnja 2020. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Rayonen sad Haskovo, Corte suprema di cassazione – Italija, Bugarska) – QH protiv Varhoven kasatsionen sad na Republika Bulgaria (C-762/18), CV protiv Iccrea Banca SpA (C-37/19)
      (Spojeni predmeti C-762/18 i C-37/19) (1)

      (Zahtjev za prethodnu odluku - Socijalna politika - Zaštita sigurnosti i zdravlja radnika - Direktiva 2003/88/EZ - Članak 7. - Radnik kojemu je nezakonito otkazan ugovor o radu i koji je sudskom odlukom vraćen na rad - Uskrata prava na plaćeni godišnji odmor koji nije iskorišten za razdoblje od otkaza do vraćanja na rad - Nepostojanje prava na novčanu naknadu za neiskorišteni godišnji odmor za isto razdoblje u slučaju naknadnog prestanka radnog odnosa)
      (2020/C 279/07)
      Jezik postupka: bugarski

         Sud koji je uputio zahtjev

      Rayonen sad Haskovo, Corte suprema di cassazione

         Stranke glavnog postupka

         Tužitelji: QH (C-762/18), CV (C-37/19)

         Tuženici: Varhoven kasatsionen sad na Republika Bulgaria (c-762/18), Iccrea Banca SpA (C-37/19)

         Uz sudjelovanje: Prokuratura na Republika Bulgaria (C-762/18),

         Izreka

                  1.

                  Članak 7. stavak 1. Direktive 2003/88/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 4. studenoga 2003. o određenim vidovima organizacije radnog vremena treba tumačiti na način da mu se protivi nacionalna sudska praksa na temelju koje radnik koji je nezakonito otpušten, a zatim u skladu s nacionalnim pravom, nakon poništenja njegova otkaza sudskom odlukom vraćen na rad, nema pravo na plaćeni godišnji odmor za razdoblje od dana otkaza do dana njegova vraćanja na rad zato što u tom razdoblju taj radnik nije stvarno radio za poslodavca.

                  2.

                  Članak 7. stavak 2. Direktive 2003/88 treba tumačiti na način da mu se protivi nacionalna sudska praksa na temelju koje, u slučaju prekida radnog odnosa do kojeg je došlo nakon što je dotični radnik nezakonito otpušten, a zatim u skladu s nacionalnim pravom, nakon poništenja njegova otkaza sudskom odlukom vraćen na rad, taj radnik nema pravo na novčanu naknadu za neiskorišteni plaćeni godišnji odmor za razdoblje od dana nezakonitog otkaza do njegova vraćanja na rad.

         (1)  SL C 54, 11. 2. 2019.

         SL C 182, 27. 5. 2019.


title: Predmet C-835/18: Presuda Suda (peto vijeće) od 2. srpnja 2020. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Curtea de Apel Timişoara – Rumunjska) – SC Terracult SRL protiv Direcţia Generală Regională a Finanţelor Publice Timişoara –Administraţia Judeţeană a Finanţelor Publice Arad – Serviciul Inspecţie Fiscală Persoane Juridice 5, ANAF Direcţia Generală Regională a Finanţelor Publice Timişoara Serviciul de Soluţionare a Contestaţiilor (Zahtjev za prethodnu odluku – Oporezivanje – Zajednički sustav poreza na dodanu vrijednost (PDV) – Direktiva 2006/112/EZ – Ispravak računa – Pogrešno iskazan porez na računu – Povrat neosnovano plaćenog poreza – Sustav prijenosa porezne obveze PDV-a – Transakcije koje se odnose na porezno razdoblje u kojem je proveden porezni nadzor – Porezna neutralnost – Načelo djelotvornosti – Proporcionalnost)

text:
               24.8.2020

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 279/6

      Presuda Suda (peto vijeće) od 2. srpnja 2020. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Curtea de Apel Timişoara – Rumunjska) – SC Terracult SRL protiv Direcţia Generală Regională a Finanţelor Publice Timişoara –Administraţia Judeţeană a Finanţelor Publice Arad – Serviciul Inspecţie Fiscală Persoane Juridice 5, ANAF Direcţia Generală Regională a Finanţelor Publice Timişoara Serviciul de Soluţionare a Contestaţiilor
      (Predmet C-835/18) (1)

      (Zahtjev za prethodnu odluku - Oporezivanje - Zajednički sustav poreza na dodanu vrijednost (PDV) - Direktiva 2006/112/EZ - Ispravak računa - Pogrešno iskazan porez na računu - Povrat neosnovano plaćenog poreza - Sustav prijenosa porezne obveze PDV-a - Transakcije koje se odnose na porezno razdoblje u kojem je proveden porezni nadzor - Porezna neutralnost - Načelo djelotvornosti - Proporcionalnost)
      (2020/C 279/08)
      Jezik postupka: rumunjski

         Sud koji je uputio zahtjev

      Curtea de Apel Timişoara

         Stranke glavnog postupka

         Tužitelj: SC Terracult SRL

         Tuženici: Direcţia Generală Regională a Finanţelor Publice Timişoara –Administraţia Judeţeană a Finanţelor Publice Arad – Serviciul Inspecţie Fiscală Persoane Juridice 5, ANAF Direcţia Generală Regională a Finanţelor Publice Timişoara Serviciul de Soluţionare a Contestaţiilor

         Izreka

      Odredbe Direktive Vijeća 2006/112/EZ od 28. studenoga 2006. o zajedničkom sustavu poreza na dodanu vrijednost, kako je izmijenjena Direktivom Vijeća 2013/43/EU od 22. srpnja 2013., kao i načela porezne neutralnosti, djelotvornosti i proporcionalnosti treba tumačiti na način da im se protivi nacionalni propis ili nacionalna upravna praksa koji ne dopuštaju poreznom obvezniku, koji je obavio transakcije za koje se kasnije pokazalo da su obuhvaćene sustavom prijenosa porezne obveze PDV-a, da ispravi račune koji se odnose na te transakcije i da se na njih pozove putem ispravka prethodne porezne prijave ili podnošenjem nove porezne prijave kojom se uzima u obzir tako provedeni ispravak radi povrata poreza koji je pogrešno iskazan na računu i koji je taj porezni obveznik platio jer je za razdoblje u kojem su navedene transakcije izvršene već proveden porezni nadzor nakon kojeg je porezno tijelo izdalo porezno rješenje koje je, s obzirom na to da ga navedeni porezni obveznik nije osporavao, postalo konačno.

         (1)  SL C 131, 8. 4. 2019.


title: Predmet C-14/19 P: Presuda Suda (drugo vijeće) od 25. lipnja 2020. – Satelitski centar Europske unije protiv KF, Vijeća Europske unije (Žalba – Osoblje Satelitskog centra Europske unije (SATCEN) – Član ugovornog osoblja SATCEN-a – Pritužbe zbog uznemiravanja – Upravna istraga – Zahtjev za pomoć – Privremeno udaljavanje člana osoblja s radnog mjesta – Disciplinski postupak – Udaljavanje člana osoblja s radnog mjesta – Povjerenstvo za žalbe SATCEN-a – Dodjeljivanje isključive nadležnosti u sporovima osoblja SATCEN-a – Tužba za poništenje – Članak 263. prvi i peti stavak UFEU-a – Tužba za naknadu štete – Članak 268. UFEU-a – Nadležnost suda Unije – Dopuštenost – Akti koji se mogu pobijati – Ugovorna priroda spora – Članci 272. i 274. UFEU-a – Djelotvorna sudska zaštita – Članak 24. stavak 1. drugi podstavak posljednja rečenica UEU-a – Članak 275. prvi stavak UFEU-a – Načelo jednakog postupanja – Obveza obrazlaganja Općeg suda – Iskrivljavanje činjenica i dokaza – Prava obrane – Načelo dobre uprave)

text:
               24.8.2020

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 279/7

      Presuda Suda (drugo vijeće) od 25. lipnja 2020. – Satelitski centar Europske unije protiv KF, Vijeća Europske unije
      (Predmet C-14/19 P) (1)

      (Žalba - Osoblje Satelitskog centra Europske unije (SATCEN) - Član ugovornog osoblja SATCEN-a - Pritužbe zbog uznemiravanja - Upravna istraga - Zahtjev za pomoć - Privremeno udaljavanje člana osoblja s radnog mjesta - Disciplinski postupak - Udaljavanje člana osoblja s radnog mjesta - Povjerenstvo za žalbe SATCEN-a - Dodjeljivanje isključive nadležnosti u sporovima osoblja SATCEN-a - Tužba za poništenje - Članak 263. prvi i peti stavak UFEU-a - Tužba za naknadu štete - Članak 268. UFEU-a - Nadležnost suda Unije - Dopuštenost - Akti koji se mogu pobijati - Ugovorna priroda spora - Članci 272. i 274. UFEU-a - Djelotvorna sudska zaštita - Članak 24. stavak 1. drugi podstavak posljednja rečenica UEU-a - Članak 275. prvi stavak UFEU-a - Načelo jednakog postupanja - Obveza obrazlaganja Općeg suda - Iskrivljavanje činjenica i dokaza - Prava obrane - Načelo dobre uprave)
      (2020/C 279/09)
      Jezik postupka: engleski

         Stranke

         Žalitelj: Satelitski centar Europske unije (zastupnik: A. Guillerme, odvjetnica)

         Druge stranke u postupku: KF (zastupnici: N. Macaulay, barrister, i A. Kunst, Rechtsanwältin), Vijeće Europske unije (zastupnici: M. Bauer i A. Vitro, agenti)

         Izreka

                  1.

                  Žalba se odbija.

                  2.

                  Satelitskom centru Europske unije (SATCEN) nalaže se snošenje, osim vlastitih troškova, i troškova osobe KF.

                  3.

                  Vijeće Europske unije snosit će vlastite troškove.

         (1)  SL C 164, 13. 5. 2019.


title: Predmet C-18/19: Presuda Suda (prvo vijeće) od 2. srpnja 2020. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Bundesgerichtshof – Njemačka) – WM protiv Stadt Frankfurt am Main (Zahtjev za prethodnu odluku – Područje slobode, sigurnosti i pravde – Direktiva 2008/115/EZ – Zajednički standardi i postupci država članica za vraćanje državljana trećih zemalja s nezakonitim boravkom – Uvjeti za zadržavanje – Članak 16. stavak 1. – Zadržavanje u redovnom zatvoru s ciljem udaljavanja – Državljanin treće zemlje koji predstavlja ozbiljnu prijetnju javnom poretku ili unutarnjoj sigurnosti)

text:
               24.8.2020

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 279/7

      Presuda Suda (prvo vijeće) od 2. srpnja 2020. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Bundesgerichtshof – Njemačka) – WM protiv Stadt Frankfurt am Main
      (Predmet C-18/19) (1)

      (Zahtjev za prethodnu odluku - Područje slobode, sigurnosti i pravde - Direktiva 2008/115/EZ - Zajednički standardi i postupci država članica za vraćanje državljana trećih zemalja s nezakonitim boravkom - Uvjeti za zadržavanje - Članak 16. stavak 1. - Zadržavanje u redovnom zatvoru s ciljem udaljavanja - Državljanin treće zemlje koji predstavlja ozbiljnu prijetnju javnom poretku ili unutarnjoj sigurnosti)
      (2020/C 279/10)
      Jezik postupka: njemački

         Sud koji je uputio zahtjev

      Bundesgerichtshof

         Stranke glavnog postupka

         Tužitelj: WM

         Tuženik: Stadt Frankfurt am Main

         Izreka

      Članak 16. stavak 1. Direktive 2008/115/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 16. prosinca 2008. o zajedničkim standardima i postupcima država članica za vraćanje državljana trećih zemalja s nezakonitim boravkom treba tumačiti na način da mu se ne protivi nacionalni propis kojim se dopušta zadržavanje državljanina treće zemlje koji nezakonito boravi u redovnom zatvoru s ciljem udaljavanja, odvojeno od redovnih zatvorenika, zbog toga što predstavlja stvarnu, trenutačnu i dovoljno ozbiljnu prijetnju koja ugrožava temeljni interes društva odnosno unutarnju ili vanjsku sigurnost dotične države članice.

         (1)  SL C 112, 25. 3. 2019.


title: Predmet C-24/19: Presuda Suda (veliko vijeće) od 25. lipnja 2020. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Raad voor Vergunningsbetwistingen – Belgija) – A i dr. protiv Gewestelijke stedenbouwkundige ambtenaar van het departement Ruimte Vlaanderen, afdeling Oost-Vlaanderen (Zahtjev za prethodnu odluku – Direktiva 2001/42/EZ – Procjena učinaka na okoliš – Građevinska dozvola u svrhu izgradnje i korištenja vjetroelektrana – Članak 2. točka (a) – Pojam, planovi i programi’ – Uvjeti za izdavanje dozvole utvrđeni dekretom i okružnicom – Članak 3. stavak 2. točka (a) – Nacionalni akti kojima se određuje okvir za buduće odobravanje projekata – Nepostojanje procjene učinaka na okoliš – Održavanje učinaka nacionalnih akata i dozvola izdanih na njihovoj osnovi nakon što je utvrđeno da ti akti nisu u skladu s pravom Unije – Uvjeti)

text:
               24.8.2020

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 279/8

      Presuda Suda (veliko vijeće) od 25. lipnja 2020. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Raad voor Vergunningsbetwistingen – Belgija) – A i dr. protiv Gewestelijke stedenbouwkundige ambtenaar van het departement Ruimte Vlaanderen, afdeling Oost-Vlaanderen
      (Predmet C-24/19) (1)

      (Zahtjev za prethodnu odluku - Direktiva 2001/42/EZ - Procjena učinaka na okoliš - Građevinska dozvola u svrhu izgradnje i korištenja vjetroelektrana - Članak 2. točka (a) - Pojam, planovi i programi’ - Uvjeti za izdavanje dozvole utvrđeni dekretom i okružnicom - Članak 3. stavak 2. točka (a) - Nacionalni akti kojima se određuje okvir za buduće odobravanje projekata - Nepostojanje procjene učinaka na okoliš - Održavanje učinaka nacionalnih akata i dozvola izdanih na njihovoj osnovi nakon što je utvrđeno da ti akti nisu u skladu s pravom Unije - Uvjeti)
      (2020/C 279/11)
      Jezik postupka: nizozemski

         Sud koji je uputio zahtjev

      Raad voor Vergunningsbetwistingen

         Stranke glavnog postupka

         Tužitelji: A, B, C, D, E

         Tuženik: Gewestelijke stedenbouwkundige ambtenaar van het departement Ruimte Vlaanderen, afdeling Oost-Vlaanderen

         uz sudjelovanje: Organisatie voor Duurzame Energie Vlaanderen VZW

         Izreka

                  1.

                  Članak 2. točku (a) Direktive 2001/42/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 27. lipnja 2001. o procjeni učinaka određenih planova i programa na okoliš treba tumačiti na način da su dekret i okružnica koje je donijela vlada savezne jedinice države članice i koji sadržavaju različite odredbe u pogledu izgradnje i korištenja vjetroelektrana obuhvaćeni pojmom „planovi i programi”.

                  2.

                  Članak 3. stavak 2. točku (a) Direktive 2001/42 treba tumačiti na način da dekret i okružnica koji sadržavaju različite odredbe o izgradnji i korištenju vjetroelektrana, među kojima su mjere o treperenju sjene, sigurnosti i standardima buke, čine planove i programe koji podliježu procjeni učinaka na okoliš na temelju te odredbe.

                  3.

                  Ako je prije donošenja dekreta ili okružnice na kojima se temelji dozvola za izgradnju i korištenje vjetroelektrana koja se pobija pred nacionalnim sudom trebalo provesti procjenu učinaka na okoliš u smislu Direktive 2001/42 – što dovodi do toga da ti akti i ta dozvola ne bi bili u skladu s pravom Unije – taj sud može održati učinke navedenih akata i dozvole samo ako mu to dopušta nacionalno pravo u okviru spora koji je pred njim pokrenut i pod pretpostavkom da bi poništenje navedene dozvole moglo imati značajne posljedice za opskrbu električnom energijom na području cijele predmetne države članice, i to samo u vremenu koje je nužno potrebno za ispravljanje te nezakonitosti. Na sudu koji je uputio zahtjev je da, prema potrebi, provede tu ocjenu u glavnom postupku.

         (1)  SL C 139, 15. 4. 2019.


title: Predmet C-116/19 P: Presuda Suda (osmo vijeće) od 25. lipnja 2020. – Gregor Schneider protiv Ureda Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO) (Žalba – Javna služba – Privremeno osoblje – Unutarnji preustroj službi Ureda Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO) – Preraspodjela – Pravna osnova – Članak 7. Pravilnika o osoblju za dužnosnike Europske unije – Interes službe – Bitna izmjena zadaća – Kvalifikacije – Promjena – Premještaj – Zlouporaba ovlasti – Pravo na saslušanje – Obveza obrazlaganja – Pravo na pošteno suđenje – Pravo na djelotvoran pravni lijek – Članak 47. Povelje Europske unije o temeljnim pravima)

text:
               24.8.2020

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 279/9

      Presuda Suda (osmo vijeće) od 25. lipnja 2020. – Gregor Schneider protiv Ureda Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO)
      (Predmet C-116/19 P) (1)

      (Žalba - Javna služba - Privremeno osoblje - Unutarnji preustroj službi Ureda Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO) - Preraspodjela - Pravna osnova - Članak 7. Pravilnika o osoblju za dužnosnike Europske unije - Interes službe - Bitna izmjena zadaća - Kvalifikacije - Promjena - Premještaj - Zlouporaba ovlasti - Pravo na saslušanje - Obveza obrazlaganja - Pravo na pošteno suđenje - Pravo na djelotvoran pravni lijek - Članak 47. Povelje Europske unije o temeljnim pravima)
      (2020/C 279/12)
      Jezik postupka: njemački

         Stranke

         Žalitelj: Gregor Schneider (zastupnik: H. Tettenborn, Rechtsanwalt)

         Druga stranka u postupku: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO) (zastupnici: A. Lukošiūtė, agent, B. Wägenbaur, Rechtsanwalt)

         Izreka

                  1.

                  Žalba se odbija.

                  2.

                  Gregoru Schneideru nalaže se snošenje troškova.

         (1)  SL C 213, 24. 6. 2019.


title: Predmet C-131/19 P: Presuda Suda (osmo vijeće) od 25. lipnja 2020. – Europska komisija protiv CX (Žalba – Javna služba – Stegovni postupak – Prava obrane – Pravo na saslušanje – Prilog IX. Pravilniku o osoblju za dužnosnike Europske unije – Članak 4. – Mogućnost za dužnosnika kojeg se ne može saslušati da pisanim putem uputi očitovanja ili da ga netko zastupa – Članak 22. – Saslušanje dužnosnika pred tijelom za imenovanje prije donošenja stegovne sankcije – Navodna nemogućnost dužnosnika da ga se sasluša ili da pisanim putem uputi očitovanja odnosno da ga netko zastupa – Ocjena liječničkih dokaza – Nepostojanje odgovora Općeg suda Europske unije na argumente istaknute u prvom stupnju)

text:
               24.8.2020

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 279/10

      Presuda Suda (osmo vijeće) od 25. lipnja 2020. – Europska komisija protiv CX
      (Predmet C-131/19 P) (1)

      (Žalba - Javna služba - Stegovni postupak - Prava obrane - Pravo na saslušanje - Prilog IX. Pravilniku o osoblju za dužnosnike Europske unije - Članak 4. - Mogućnost za dužnosnika kojeg se ne može saslušati da pisanim putem uputi očitovanja ili da ga netko zastupa - Članak 22. - Saslušanje dužnosnika pred tijelom za imenovanje prije donošenja stegovne sankcije - Navodna nemogućnost dužnosnika da ga se sasluša ili da pisanim putem uputi očitovanja odnosno da ga netko zastupa - Ocjena liječničkih dokaza - Nepostojanje odgovora Općeg suda Europske unije na argumente istaknute u prvom stupnju)
      (2020/C 279/13)
      Jezik postupka: francuski

         Stranke

         Žalitelj: Europska komisija (zastupnici: G. Berscheid, T. S. Bohr i C. Ehrbar, agenti)

         Druga stranka u postupku: CX (zastupnik: É. Boigelot, odvjetnik)

         Izreka

                  1.

                  Ukida se presuda Općeg suda Europske unije od 13. prosinca 2018., CX/Komisija (T-743/16 RENV, neobjavljena, EU:T:2018:937).

                  2.

                  Predmet se vraća na odlučivanje Općem sudu Europske unije.

                  3.

                  O troškovima će se odlučiti naknadno.

         (1)  SL C 182, 27. 5. 2019.


title: Predmet C-215/19: Presuda Suda (deseto vijeće) od 2. srpnja 2020. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Korkein hallinto-oikeus – Finska) – postupak koji je pokrenula Veronsaajien oikeudenvalvontayksikkö (Zahtjev za prethodnu odluku – Porez na dodanu vrijednost (PDV) – Direktiva 2006/112/EZ – Pružanje usluga – Članak 135. stavak 1. točka (l) – Izuzeće od PDV-a – Iznajmljivanje nepokretne imovine – Pojam ‚nepokretna imovina’ – Isključenost – Članak 47. – Mjesto oporezivih transakcija – Pružanje usluga povezanih s nepokretnom imovinom – Provedbena uredba (EU) br. 282/2011 – Članci 13.b i 31.a – Ormarići za uređaje – Usluge podatkovnog centra)

text:
               24.8.2020

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 279/10

      Presuda Suda (deseto vijeće) od 2. srpnja 2020. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Korkein hallinto-oikeus – Finska) – postupak koji je pokrenula Veronsaajien oikeudenvalvontayksikkö
      (Predmet C-215/19) (1)

      (Zahtjev za prethodnu odluku - Porez na dodanu vrijednost (PDV) - Direktiva 2006/112/EZ - Pružanje usluga - Članak 135. stavak 1. točka (l) - Izuzeće od PDV-a - Iznajmljivanje nepokretne imovine - Pojam ‚nepokretna imovina’ - Isključenost - Članak 47. - Mjesto oporezivih transakcija - Pružanje usluga povezanih s nepokretnom imovinom - Provedbena uredba (EU) br. 282/2011 - Članci 13.b i 31.a - Ormarići za uređaje - Usluge podatkovnog centra)
      (2020/C 279/14)
      Jezik postupka: finski

         Sud koji je uputio zahtjev

      Korkein hallinto-oikeus

         Stranke glavnog postupka

      Veronsaajien oikeudenvalvontayksikkö

         Uz prisustvo: A Oy

         Izreka

                  1.

                  Članak 135. stavak 1. točku (l) Direktive Vijeća 2006/112/EZ od 28. studenoga 2006. o zajedničkom sustavu poreza na dodanu vrijednost, kako je izmijenjena Direktivom Vijeća 2008/8/EZ od 12. veljače 2008. treba tumačiti na način da usluge podatkovnog centra u okviru kojih pružatelj tih usluga stavlja na raspolaganje svojim klijentima, kako bi u njih smjestili svoje poslužitelje, ormariće za uređaje i isporučuje im robu i pruža pomoćne usluge, kao što su električna energija i različite usluge namijenjene tomu da se osigura korištenje tih poslužitelja u optimalnim uvjetima, ne predstavljaju usluge iznajmljivanja nepokretne imovine obuhvaćene izuzećem od poreza na dodanu vrijednost koje je predviđeno tom odredbom, s obzirom na to da, a što je na sudu koji je uputio zahtjev da provjeri, s jedne strane, taj pružatelj usluga ne stavlja pasivno na raspolaganje površinu ili mjesto svojim klijentima jamčeći im pravo da ih zauzimaju kao da su njihovi vlasnici i da, s druge strane, ormarići za uređaje nisu sastavni dio zgrade u kojoj su smješteni i da, također, nisu trajno u nju ugrađeni.

                  2.

                  Članak 47. Direktive 2006/112, kako je izmijenjena Direktivom 2008/8, i članak 31.a Provedbene uredbe Vijeća (EU) br. 282/2011 od 15. ožujka 2011. o utvrđivanju provedbenih mjera za Direktivu 2006/112, kako je izmijenjena Provedbenom uredbom Vijeća (EU) br. 1042/2013 od 7. listopada 2013. treba tumačiti na način da usluge podatkovnog centra u okviru kojih pružatelj tih usluga svojim klijentima stavlja na raspolaganje, kako bi u njih smjestili svoje poslužitelje, ormariće za uređaje i isporučuje im robu i pruža pomoćne usluge, kao što su električna energija i različite usluge namijenjene tomu da se osigura korištenje tih poslužitelja u optimalnim uvjetima, ne predstavljaju usluge povezane s nepokretnom imovinom, u smislu tih odredbi, ako ti klijenti nemaju, što je na sudu koji je uputio zahtjev da provjeri, pravo na isključivu uporabu dijela zgrade u kojem su smješteni ormarići za uređaje.

         (1)  SL C 164, 13. 5. 2019.


title: Predmet C-231/19: Presuda Suda (prvo vijeće) od 2. srpnja 2020. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Upper Tribunal (Tax and Chancery Chamber) – Ujedinjena Kraljevina) – Blackrock Investment Management (UK) Limited protiv Commissioners for Her Majesty's Revenue and Customs (Zahtjev za prethodnu odluku – Oporezivanje – Porez na dodanu vrijednost (PDV) – Direktiva 2006/112/EZ – Izuzeća – Članak 135. stavak 1. točka (g) – Izuzeća za transakcije upravljanja posebnim investicijskim fondovima – Jedinstvena isporuka koja se koristi za upravljanje posebnim investicijskim fondovima i drugim fondovima)

text:
               24.8.2020

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 279/11

      Presuda Suda (prvo vijeće) od 2. srpnja 2020. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Upper Tribunal (Tax and Chancery Chamber) – Ujedinjena Kraljevina) – Blackrock Investment Management (UK) Limited protiv Commissioners for Her Majesty's Revenue and Customs
      (Predmet C-231/19) (1)

      (Zahtjev za prethodnu odluku - Oporezivanje - Porez na dodanu vrijednost (PDV) - Direktiva 2006/112/EZ - Izuzeća - Članak 135. stavak 1. točka (g) - Izuzeća za transakcije upravljanja posebnim investicijskim fondovima - Jedinstvena isporuka koja se koristi za upravljanje posebnim investicijskim fondovima i drugim fondovima)
      (2020/C 279/15)
      Jezik postupka: engleski

         Sud koji je uputio zahtjev

      Upper Tribunal (Tax and Chancery Chamber)

         Stranke glavnog postupka

         Tužitelj: Blackrock Investment Management (UK) Limited

         Tuženik: Commissioners for Her Majesty's Revenue and Customs

         Izreka

      Članak 135. stavak 1. točku (g) Direktive Vijeća 2006/112/EZ od 28. studenoga 2006. o zajedničkom sustavu poreza na dodanu vrijednost treba tumačiti na način da jedinstvena isporuka usluga upravljanja koju pruža informatička platforma, koja pripada trećem pružatelju usluga, u korist društva za upravljanje fondovima koje istodobno uključuje posebne investicijske fondove i druge fondove ne potpada pod izuzeće predviđeno tom odredbom.

         (1)  SL C 172, 20. 5. 2019.


title: Predmet C-380/19: Presuda Suda (šesto vijeće) od 25. lipnja 2020. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Oberlandesgericht Düsseldorf – Njemačka) – Bundesverband der Verbraucherzentralen und Verbraucherverbände – Verbraucherzentrale Bundesverband e.V. protiv Deutsche Apotheker- und Ärztebank eG (Zahtjev za prethodnu odluku – Zaštita potrošača – Direktiva 2013/11/EU – Alternativno rješavanje sporova – Članak 13. stavci 1. i 2. – Obvezne informacije – Dostupnost informacija)

text:
               24.8.2020

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 279/12

      Presuda Suda (šesto vijeće) od 25. lipnja 2020. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Oberlandesgericht Düsseldorf – Njemačka) – Bundesverband der Verbraucherzentralen und Verbraucherverbände – Verbraucherzentrale Bundesverband e.V. protiv Deutsche Apotheker- und Ärztebank eG
      (Predmet C-380/19) (1)

      (Zahtjev za prethodnu odluku - Zaštita potrošača - Direktiva 2013/11/EU - Alternativno rješavanje sporova - Članak 13. stavci 1. i 2. - Obvezne informacije - Dostupnost informacija)
      (2020/C 279/16)
      Jezik postupka: njemački

         Sud koji je uputio zahtjev

      Oberlandesgericht Düsseldorf

         Stranke glavnog postupka

         Tužitelj: Bundesverband der Verbraucherzentralen und Verbraucherverbände – Verbraucherzentrale Bundesverband e.V.

         Tuženik: Deutsche Apotheker- und Ärztebank eG

         Izreka

      Članak 13. stavke 1. i 2. Direktive 2013/11/EU Europskog parlamenta i Vijeća od 21. svibnja 2013. o alternativnom rješavanju potrošačkih sporova i izmjeni Uredbe (EZ) br. 2006/2004 i Direktive 2009/22/EZ (Direktiva o ARPS-u) treba tumačiti na način da je trgovac, koji na svojoj internetskoj stranici nudi pristup općim uvjetima o prodaji ili ugovora o uslugama, ali koji ne sklapa ugovore s potrošačima putem te stranice, dužan u te opće uvjete uključiti informacije o subjektu ili subjektima za alternativno rješavanje sporova kojima je taj trgovac obuhvaćen kad se potonji obvezao obratiti ili je dužan obratiti se tom subjektu ili tim subjektima radi rješavanja potrošačkih sporova. U tom pogledu nije dovoljno da navedeni trgovac te informacije prikaže u drugim dokumentima dostupnima na navedenoj stranici ili na drugim karticama te stranice ili pak da navedene informacije pruži potrošaču pri sklapanju ugovora koji podliježe navedenim općim uvjetima putem dokumenta koji je od njih odvojen.

         (1)  SL C 288, 26. 8. 2019.


title: Predmet C-477/19: Presuda Suda (sedmo vijeće) od 2. srpnja 2020. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Verwaltungsgericht Wien – Austrija) – IE protiv Magistrat der Stadt Wien (Zahtjev za prethodnu odluku – Očuvanje prirodnih staništa i divlje faune i flore – Direktiva 92/43/EEZ – Članak 12. stavak 1. – Sustav stroge zaštite životinjskih vrsta – Prilog IV. – Cricetus cricetus (europski hrčak) – Lokaliteti za razmnožavanje i odmor – Oštećivanje ili uništavanje – Napuštena staništa)

text:
               24.8.2020

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 279/12

      Presuda Suda (sedmo vijeće) od 2. srpnja 2020. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Verwaltungsgericht Wien – Austrija) – IE protiv Magistrat der Stadt Wien
      (Predmet C-477/19) (1)

      (Zahtjev za prethodnu odluku - Očuvanje prirodnih staništa i divlje faune i flore - Direktiva 92/43/EEZ - Članak 12. stavak 1. - Sustav stroge zaštite životinjskih vrsta - Prilog IV. - Cricetus cricetus (europski hrčak) - Lokaliteti za razmnožavanje i odmor - Oštećivanje ili uništavanje - Napuštena staništa)
      (2020/C 279/17)
      Jezik postupka: njemački

         Sud koji je uputio zahtjev

      Verwaltungsgericht Wien

         Stranke glavnog postupka

         Tužitelj: IE

         Tuženik: Magistrat der Stadt Wien

         Izreka

      Članak 12. stavak 1. točku (d) Direktive Vijeća 92/43/EEZ od 21. svibnja 1992. o očuvanju prirodnih staništa i divlje faune i flore treba tumačiti na način da pojam „lokaliteti za odmor” iz te odredbe obuhvaća i lokalitete za odmor koje više ne nastanjuje neka od zaštićenih životinjskih vrsta iz Priloga IV. točke (a) te direktive, kao što je to Cricetus cricetus (europski hrčak), ako postoji dovoljno velika vjerojatnost da će se navedena vrsta vratiti na te lokalitete za odmor, što je na sudu koji je uputio zahtjev da provjeri.

         (1)  SL C 328, 30. 9. 2019.


title: Predmet C-684/19: Presuda Suda (deseto vijeće) od 2. srpnja 2020. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Oberlandesgericht Düsseldorf – Njemačka) – mk advokaten GbR protiv MBK Rechtsanwälte GbR (Zahtjev za prethodnu odluku – Žigovi – Direktiva 2008/95/EZ – Članak 5. stavak 1. – Uporaba u trgovačkom prometu znaka istovjetnog ili sličnog žigu druge osobe za proizvode i usluge koji su istovjetni ili slični onima za koje je taj žig registriran – Opseg pojma ‚uporaba’ – Oglas koji je stavljen na internetsku stranicu po narudžbi osobe koja posluje u trgovačkom prometu i koji je potom preuzet na drugim internetskim stranicama)

text:
               24.8.2020

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 279/13

      Presuda Suda (deseto vijeće) od 2. srpnja 2020. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Oberlandesgericht Düsseldorf – Njemačka) – mk advokaten GbR protiv MBK Rechtsanwälte GbR
      (Predmet C-684/19) (1)

      (Zahtjev za prethodnu odluku - Žigovi - Direktiva 2008/95/EZ - Članak 5. stavak 1. - Uporaba u trgovačkom prometu znaka istovjetnog ili sličnog žigu druge osobe za proizvode i usluge koji su istovjetni ili slični onima za koje je taj žig registriran - Opseg pojma ‚uporaba’ - Oglas koji je stavljen na internetsku stranicu po narudžbi osobe koja posluje u trgovačkom prometu i koji je potom preuzet na drugim internetskim stranicama)
      (2020/C 279/18)
      Jezik postupka: njemački

         Sud koji je uputio zahtjev

      Oberlandesgericht Düsseldorf

         Stranke glavnog postupka

         Tužitelj: mk advokaten GbR

         Tuženik: MBK Rechtsanwälte GbR

         Izreka

      Članak 5. stavak 1. Direktive 2008/95/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 22. listopada 2008. o usklađivanju zakonodavstava država članica o žigovima treba tumačiti na način da osoba koja posluje u trgovačkom prometu i koja je naložila stavljanje na internetsku stranicu oglasa kojim se povređuje žig druge osobe ne rabi znak istovjetan tom žigu kada operateri drugih internetskih stranica preuzimaju taj oglas i stavljaju ga, na vlastitu inicijativu i u svoje ime, na te druge stranice.

         (1)  SL C 413, 9. 12. 2019.


title: Predmet C-36/20 PPU: Presuda Suda (četvrto vijeće) od 25. lipnja 2020. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Juzgado de Instrucción n° 3 de San Bartolomé de Tirajana – Španjolska) – postupak u vezi s osobom VL (Zahtjev za prethodnu odluku – Hitni prethodni postupak – Politika azila i imigracije – Zajednički postupci za priznavanje i oduzimanje međunarodne zaštite – Direktiva 2013/32/EU – Članak 6. – Pristup postupku – Podnošenje zahtjeva za međunarodnu zaštitu tijelu nadležnom u skladu s nacionalnim pravom za evidentiranje takvih zahtjeva – Podnošenje zahtjeva drugim tijelima koja mogu zaprimati takve zahtjeve, ali nisu nadležna u skladu s nacionalnim pravom za njihovo evidentiranje – Pojam „druga tijela” – Članak 26. – Zadržavanje – Standardi za prihvat osoba koje zahtijevaju međunarodnu zaštitu – Direktiva 2013/33/EU – Članak 8. – Zadržavanje podnositelja zahtjeva – Razlozi za zadržavanje – Odluka kojom je podnositelj zahtjeva zadržan zbog manjka smještaja u humanitarnom prihvatnom centru)

text:
               24.8.2020

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 279/14

      Presuda Suda (četvrto vijeće) od 25. lipnja 2020. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Juzgado de Instrucción no 3 de San Bartolomé de Tirajana – Španjolska) – postupak u vezi s osobom VL
      (Predmet C-36/20 PPU) (1)

      (Zahtjev za prethodnu odluku - Hitni prethodni postupak - Politika azila i imigracije - Zajednički postupci za priznavanje i oduzimanje međunarodne zaštite - Direktiva 2013/32/EU - Članak 6. - Pristup postupku - Podnošenje zahtjeva za međunarodnu zaštitu tijelu nadležnom u skladu s nacionalnim pravom za evidentiranje takvih zahtjeva - Podnošenje zahtjeva drugim tijelima koja mogu zaprimati takve zahtjeve, ali nisu nadležna u skladu s nacionalnim pravom za njihovo evidentiranje - Pojam „druga tijela” - Članak 26. - Zadržavanje - Standardi za prihvat osoba koje zahtijevaju međunarodnu zaštitu - Direktiva 2013/33/EU - Članak 8. - Zadržavanje podnositelja zahtjeva - Razlozi za zadržavanje - Odluka kojom je podnositelj zahtjeva zadržan zbog manjka smještaja u humanitarnom prihvatnom centru)
      (2020/C 279/19)
      Jezik postupka: španjolski

         Sud koji je uputio zahtjev

      Juzgado de Instrucción no 3 de San Bartolomé de Tirajana

         Stranka glavnog postupka

      VL

         uz sudjelovanje: Ministerio Fiscal

         Izreka

                  1.

                  Članak 6. stavak 1. drugi podstavak Direktive 2013/32/EU Europskog parlamenta i Vijeća od 26. lipnja 2013. o zajedničkim postupcima za priznavanje i oduzimanje međunarodne zaštite treba tumačiti na način da se istražni sudac ili sutkinja pred kojim se vodi postupak radi odlučivanja o zadržavanju državljanina treće zemlje koji nezakonito boravi u državi radi njegova prisilnog udaljenja ili vraćanja smatra jednim od „drugih tijela” iz te odredbe, koja mogu zaprimati zahtjeve za međunarodnu zaštitu ali nisu nadležna na temelju nacionalnog prava za njihovo evidentiranje.

                  2.

                  Članak 6. stavak 1. drugi i treći podstavak Direktive 2013/32 treba tumačiti na način da istražni sudac ili sutkinja mora, u svojstvu „drugog tijela” u smislu te odredbe, s jedne strane, obavijestiti državljane trećih zemalja koji nezakonito borave u državi o načinima podnošenja zahtjeva za međunarodnu zaštitu i, s druge strane, u slučaju kada je državljanin izrazio svoju namjeru da podnese takav zahtjev, proslijediti spis tijelu nadležnom za evidentiranje navedenog zahtjeva kako bi taj državljanin mogao koristiti materijalne uvjete prihvata i zdravstvene skrbi predviđene člankom 17. Direktive 2013/33/EU Europskog parlamenta i Vijeća od 26. lipnja 2013. o utvrđivanju standarda za prihvat podnositelja zahtjeva za međunarodnu zaštitu.

                  3.

                  Članak 26. Direktive 2013/32 i članak 8. Direktive 2013/33 treba tumačiti na način da se državljanin treće zemlje koji nezakonito boravi u državi koji je izrazio svoju volju da zatraži međunarodnu zaštitu pred „drugim tijelom” u smislu članka 6. stavka 1. drugog podstavka Direktive 2013/32 može zadržati samo zbog razloga predviđenih člankom 8. stavkom 3. Direktive 2013/33.

         (1)  SL C 137, 27. 4. 2020.


title: Predmet C-319/19: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 17. travnja 2019. uputio Sofijski gradski sad (Bugarska) – KPKONPI protiv ZV, AX, „Medicinski centar po dermatologia i estetična medicina PRIMA DERM” OOD

text:
               24.8.2020

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 279/14

      Zahtjev za prethodnu odluku koji je 17. travnja 2019. uputio Sofijski gradski sad (Bugarska) – KPKONPI protiv ZV, AX, „Medicinski centar po dermatologia i estetična medicina PRIMA DERM” OOD
      (Predmet C-319/19)
      (2020/C 279/20)
      Jezik postupka: bugarski

         Sud koji je uputio zahtjev

      Sofijski gradski sad

         Stranke glavnog postupka

         Tužitelj: Komisia za protivodejstvie na korupciata i otnemane na nezakonno pridobito imuštestvo (KPKONPI)

         Tuženici: ZV, AX, „Medicinski centar po dermatologia i estetična medicina PRIMA DERM” OOD

         Prethodna pitanja

                  1.

                  Je li oduzimanje nezakonito stečene imovine kaznena mjera u smislu Direktive br. 2014/42/EU (1) Europskog parlamenta i Vijeća od 3. travnja 2014. o zamrzavanju i oduzimanju predmeta i imovinske koristi ostvarene kaznenim djelima u Europskoj uniji ili građanskopravna mjera ako:

                              A)

                              cilj oduzimanje imovine, koji je utvrđen nacionalnim zakonom, jest generalna prevencija, to jest onemogućivanje nezakonitog stjecanja imovine i raspolaganja njome, a da počinjenje kaznenog djela ili druge povrede i izravna ili neizravna veza između povrede i stečene imovine nije uvjet za oduzimanje;

                              B)

                              ne prijeti oduzimanje jednog jedinog dijela imovine, nego (I.) cjelokupne imovine provjeravane osobe, (II.) imovinskih prava trećih (fizičkih i pravnih) osoba koje je provjeravana osoba stekla uz naknadu ili besplatno i (III.) imovinskih prava ugovornih partnera provjeravane osobe i trećih strana;

                              C)

                              jedini uvjet za oduzimanje jest uvođenje neoborive pretpostavke nezakonitosti cjelokupne imovine čije se zakonito podrijetlo nije utvrdilo (a da se prethodno nije utvrdila definicija pojma „zakonito/nezakonito podrijetlo”);

                              D)

                              se u nedostatku dokaza o podrijetlu imovine koju je stekla osoba protiv koje se vodila istraga iznova, s retroaktivnim učinkom od deset godina, uređuje zakonitost stečene imovine u pogledu svih zainteresiranih osoba (provjeravana osoba, treće osobe i njihovi prijašnji ugovorni partneri), pri čemu u trenutku stjecanja konkretnih imovinskih prava nije postojala zakonska obveza da se pruži takav dokaz?

                  2.

                  Treba li minimalne standarde sadržane u članku 8. Direktive 2014/42/ЕU u pogledu zajamčenih prava vlasnika i trećih strana tumačiti na način da se njima dopušta nacionalno pravo i nacionalna sudska praksa kojima se predviđa oduzimanje bez udovoljavanja zahtjevima propisanima člancima 4., 5. i 6. Direktive ako je kazneni postupak protiv odgovarajuće osobe zbog nepostojanja kaznenog djela obustavljen (uz odobrenje suda) ili je osoba oslobođena?

                  3.

                  Konkretno, treba li članak 8. Direktive 2014/42/EU tumačiti na način da se jamstva sadržana u ovoj odredbi u pogledu prava osuđene osobe čija imovina podliježe oduzimanju također trebaju primijeniti na postupak poput predmetnog koji se vodi istodobno s kaznenim postupku i neovisno o njemu?

                  4.

                  Treba li pretpostavku nedužnosti utvrđenu u članku 48. stavku 1. Povelje Europske unije o temeljnim pravima, jamstvo prava obrane i načelo djelotvornosti utvrđena u članku 48. stavku 2. Povelje tumačiti na način da se njima dopušta nacionalno uređenje, poput onog u glavnom postupku, kojim se:

                              —

                              uvodi pretpostavka kriminalne prirode imovine neutvrđenog ili nedokazanog podrijetla (članak 1. stavak 2. Zakona za otnemane v polza na daržavata na nezakonno pridobito imuštestvo (Zakon o oduzimanju nezakonito stečene imovine (stavljen izvan snage), u daljnjem tekstu: ZONSI));

                              —

                              uvodi pretpostavka osnovane sumnje da je imovina stečena nezakonito (članak 2. stavak 2. ZONSI-ja, stavljen izvan snage);

                              —

                              teret dokaza o podrijetlu imovine i sredstava za njezino stjecanje ne prebacuje isključivo na provjeravanu osobu, nego i na treće osobe, koje moraju dokazati ne podrijetlo svoje imovine, nego imovine svojih pravnih prethodnika, čak i u slučaju besplatnog stjecanja;

                              —

                              „nerazmjer imovine” uvodi kao jedini i odlučujući dokaz o postojanju nezakonito stečene imovine;

                              —

                              teret dokazivanja prebacuje na sve strane, a ne isključivo na osuđenika, i to čak prije osude odnosno neovisno o njoj;

                              —

                              dopušta primjena metodologije za provođenje pravne i ekonomske istrage i analize, kojima se utvrđuje sumnja u nezakonitu prirodu odgovarajuće imovine i njezina vrijednost, pri čemu je sumnja obvezujuća za sud, a da nije proveo potpuni sudski nadzor nad sadržajem i primjenom te metodologije?

                  5.

                  Treba li članak 5. stavak 1. Direktive br. 2014/42/EU Europskog parlamenta i Vijeća od 3. travnja 2014. o zamrzavanju i oduzimanju predmeta i imovinske koristi ostvarene kaznenim djelima u Europskoj uniji tumačiti na način da se njime dopušta da se nacionalnim zakonom osnovana sumnja (s obzirom na okolnosti utvrđene u postupku koje je ocijenio sud) da je imovina stečena kaznenim djelom zamijeni sumnjom (pretpostavkom) u pogledu zakonitosti podrijetla porasta imovine većeg od vrijednosti navedene u zakonu (na primjer, 75 000 EUR u deset godina)?

                  6.

                  Treba li pravo vlasništva utvrđeno u članku 17. Povelje o temeljnim pravima Europske unije kao opće načelo prava Unije tumačiti na način da se njime dopušta nacionalno uređenje, poput onog u glavnom postupku, kojim se:

                              —

                              uvodi neoboriva pretpostavka o sadržaju i veličini nezakonito stečene imovine (članak 63. stavak 2. ZONSI-ja, stavljen izvan snage);

                              —

                              uvodi neoboriva pretpostavka ništavosti pravnih poslova o stjecanju i raspolaganju (članak 65. ZONSI-ja, stavljen izvan snage) ili

                              —

                              postupkom propisanim u članku 76. stavku 1. ZONSI-ja (stavljen izvan snage) ograničavaju prava trećih strana koje imaju ili tvrde da prava u pogledu imovine koja podliježe oduzimanju da budu obaviješteni o predmetu?

                  7.

                  Imaju li odredbe članka 6. stavka 2. i članka 8. stavaka 1. do 10. Direktive 2014/42/EU izravan učinak jer pružaju jamstva i zaštitne mjere za osobe protiv koji se provodi oduzimanje ili treće strane u dobroj vjeri?

         (1)  SL 2014., L 127, str. 39.


title: Predmet C-798/19 P: Žalba koju je 29. listopada 2019. podnio Paix et justice pour les juifs séfarades en Israël protiv rješenja Općeg suda (prvo vijeće) od 5. rujna 2019. u predmetu T-337/19, Paix et justice pour les juifs séfarades en Israël protiv Komisije i Vijeća Europe

text:
               24.8.2020

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 279/16

      Žalba koju je 29. listopada 2019. podnio Paix et justice pour les juifs séfarades en Israël protiv rješenja Općeg suda (prvo vijeće) od 5. rujna 2019. u predmetu T-337/19, Paix et justice pour les juifs séfarades en Israël protiv Komisije i Vijeća Europe
      (Predmet C-798/19 P)
      (2020/C 279/21)
      Jezik postupka: francuski

         Stranke

         Žalitelj: Paix et justice pour les juifs séfarades en Israël (zastupnik: R. Paternel, odvjetnik)

         Druge stranke u postupku: Europska komisija, Vijeće Europe
      Sud (sedmo vijeće) je rješenjem od 27. svibnja 2020. odbacio žalbu kao očito nedopuštenu.


title: Predmet C-893/19 P: Žalba koju je 3. prosinca 2019. podnio Roxtec AB protiv presude Općeg suda (drugo vijeće) od 24. rujna 2019. u predmetu T-261/18, Roxtec protiv Ureda Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO) – Wallmax

text:
               24.8.2020

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 279/16

      Žalba koju je 3. prosinca 2019. podnio Roxtec AB protiv presude Općeg suda (drugo vijeće) od 24. rujna 2019. u predmetu T-261/18, Roxtec protiv Ureda Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO) – Wallmax
      (Predmet C-893/19 P)
      (2020/C 279/22)
      Jezik postupka: engleski

         Stranke

         Žalitelj: Roxtec AB (zastupnici: T.Lampel, Rechtsanwalt,K.Wagner, Rechtsanwältin, J. Olsson, odvjetnik)

         Druge stranke u postupku: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO), Wallmax Srl
      Rješenjem od 12. ožujka 2020., Sud (vijeće za dopuštanje žalbi) je odlučio ne dopustiti žalbu, te je naložio žalitelju da snosi vlastite troškove.


title: Predmet C-80/20: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 12. veljače 2020. uputio Tribunalul Bucureşti (Rumunjska) – Wilo Salmson France SAS protiv Agenţia Naţională de Administrare Fiscală – Direcţia Generală Regională a Finanţelor Publice Bucureşti, Agenţia Naţională de Administrare Fiscală – Direcţia Generală Regională a Finanţelor Publice Bucureşti – Administraţia Fiscală pentru Contribuabili Nerezidenţi

text:
               24.8.2020

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 279/17

      Zahtjev za prethodnu odluku koji je 12. veljače 2020. uputio Tribunalul Bucureşti (Rumunjska) – Wilo Salmson France SAS protiv Agenţia Naţională de Administrare Fiscală – Direcţia Generală Regională a Finanţelor Publice Bucureşti, Agenţia Naţională de Administrare Fiscală – Direcţia Generală Regională a Finanţelor Publice Bucureşti – Administraţia Fiscală pentru Contribuabili Nerezidenţi
      (Predmet C-80/20)
      (2020/C 279/23)
      Jezik postupka: rumunjski

         Sud koji je uputio zahtjev

      Tribunalul Bucureşti

         Stranke

         Tužitelj: Wilo Salmson France SAS

         Tuženici: Agenţia Naţională de Administrare Fiscală – Direcţia Generală Regională a Finanţelor Publice Bucureşti, Agenţia Naţională de Administrare Fiscală – Direcţia Generală Regională a Finanţelor Publice Bucureşti – Administraţia Fiscală pentru Contribuabili Nerezidenţi

         Prethodna pitanja

                  1.

                  U pogledu tumačenja članka 167. u vezi s člankom 178. Direktive 2006/112/EZ (1): imajući u vidu način na koji funkcionira sustav PDV-a, postoji li razlika između trenutka u kojem nastaje i trenutka u kojem se ostvaruje pravo na odbitak?
                  U tu je svrhu potrebno pojasniti može li se pravo na odbitak PDV-a ostvariti ako ne postoji (valjani) fiskalni račun izdan za kupnju robe.

                  2.

                  U pogledu tumačenja tih istih odredbi u vezi s odredbama članka 14. stavka 1. točke (a) prve rečenice Direktive 2008/9/EZ (2): koja je mjerodavna postupovna norma za ocjenu zakonitosti ostvarivanja prava na povrat PDV-a?
                  U tu je svrhu potrebno pojasniti može li se podnijeti zahtjev za povrat PDV-a u odnosu na koji je nastala obveza plaćanja prije „razdoblja za povrat”, ali je račun izdan tijekom razdoblja za povrat.

                  3.

                  U pogledu tumačenja istih odredbi članka 14. stavka 1. točke (a) prve rečenice Direktive 2008/9/EZ u vezi s člankom 167. i člankom 178. Direktive 2006/112/EZ: koji su učinci poništenja i izdavanja novih računa za kupnju robe prije „razdoblja za povrat”, na ostvarivanje prava na povrat PDV-a za tu kupnju?
                  U tu je svrhu potrebno pojasniti treba li se u slučaju da dobavljač poništi prvotne račune izdane za kupnju robe i naknadno izda nove račune, ostvarivanje prava primatelja da zatraži povrat PDV-a povezanog sa stjecanjem odnositi na datum izdavanja novih računa. To se odnosi na situaciju u kojoj poništenje prvotnih računa i izdavanje novih računa nisu obuhvaćeni područjem nadzora primatelja, nego isključivo u diskrecijskoj ovlasti dobavljača.

                  4.

                  Može li se u situaciji u kojoj je točan račun izdan tijekom razdoblja u kojem se traži povrat, povrat PDV-a koji se odobrava u skladu s Direktivom [2008/9/EZ] nacionalnim zakonodavstvom uvjetovati nastankom obveze plaćanja?

         (1)  Direktiva Vijeća 2006/112/EZ od 28. studenoga 2006. o zajedničkom sustavu poreza na dodanu vrijednost (SL 2006., L 347, str. 1.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 9., svezak 1., str. 120.)

         (2)  Direktiva Vijeća 2008/9/EZ od 12. veljače 2008. o utvrđivanju detaljnih pravila za povrat poreza na dodanu vrijednost, predviđenih u Direktivi 2006/112/EZ, poreznim obveznicima koji nemaju poslovni nastan u državi članici povrata, već u drugoj državi članici (SL 2008., L 44, str. 12.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 9., svezak 1., str. 275.)


title: Predmet C-81/20: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 12. veljače 2020. uputio Tribunalul Bucureşti (Rumunjska) – SC Mitliv Exim SRL protiv Agenţia Naţională de Administrare Fiscală, Direcţia Generală de Administrare a Marilor Contribuabili

text:
               24.8.2020

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 279/18

      Zahtjev za prethodnu odluku koji je 12. veljače 2020. uputio Tribunalul Bucureşti (Rumunjska) – SC Mitliv Exim SRL protiv Agenţia Naţională de Administrare Fiscală, Direcţia Generală de Administrare a Marilor Contribuabili
      (Predmet C-81/20)
      (2020/C 279/24)
      Jezik postupka: rumunjski

         Sud koji je uputio zahtjev

      Tribunalul Bucureşti

         Stranke

         Tužitelj: SC Mitliv Exim SRL

         Tuženici: Agenţia Naţională de Administrare Fiscală, Direcţia Generală de Administrare a Marilor Contribuabili

         Prethodna pitanja

                  1.

                  Protive li se odredbama članka 2. i članka 273. Direktive Vijeća 2006/112 od 28. studenoga 20[0]6. o zajedničkom sustavu poreza na dodanu vrijednost (1), članka 50. Povelje Europske unije o temeljnim pravila i članka 325. UFEU-a, u okolnostima iz glavnog postupka, nacionalni propis poput onog o kojem je riječ u glavnom postupku, kojim se dopušta donošenje/provođenje mjera sankcija protiv poreznog obveznika koji je pravna osoba, kako u upravnom tako i u kaznenom postupku, uzimajući u obzir da su to postupci koji se protiv njega vode istodobno za iste materijalne radnje utaje poreza, u situaciji u kojoj se može smatrati da je sankcija u upravnom postupku također kaznenopravne prirode, u skladu s kriterijima koje je odredio Sud Europske unije u svojoj sudskoj praksi, te u kojoj su mjeri svi ti elementi prekomjerni u odnosu na poreznog obveznika o kojem je riječ?

                  2.

                  S obzirom na odgovor na prvo pitanje, treba li pravo Europske unije tumačiti na način da mu se protivi nacionalni propis poput onog o kojem je riječ u glavnom postupku, kojim se državi dopušta da posredstvom vlastitih poreznih tijela za ista materijalna djela porezne utaje u okviru upravnog postupka ne uzme u obzir iznos koji je već plaćen za štetu nastalu počinjenjem kaznenog djela te koji istodobno predstavlja i iznos koji pokriva poreznu štetu, na način da taj iznos postane nedostupan na određeno razdoblje kako bi se potom na teret poreznog obveznika u okviru upravnog postupka mogle utvrditi i sporedne porezne obveze za dug koji je već plaćen?

         (1)  SL 2006., L 347, str. l. (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 9., svezak 1., str. 120.)