title: Predmet C-282/20: Presuda Suda (deseto vijeće) od 21 listopada 2021. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Spetsializiran nakazatelen sad – Bugarska – kazneni postupak protiv ZX („Zahtjev za prethodnu odluku – Pravosudna suradnja u kaznenim stvarima – Direktiva 2012/13/EU – Pravo na informiranje u kaznenom postupku – Članak 6. stavak 3. – Prava na informiranje osumnjičenika ili okrivljenika o njihovim pravima – Članci 47. i 48. Povelje Europske unije o temeljnim pravima – Nacionalno zakonodavstvo koje ne predviđa postupovno sredstvo za ispravljanje nejasnoća i nedostataka u sadržaju optužnice nakon pripremnog ročišta”)

text:
               20.12.2021

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 513/11

      Presuda Suda (deseto vijeće) od 21 listopada 2021. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Spetsializiran nakazatelen sad – Bugarska – kazneni postupak protiv ZX
      (Predmet C-282/20) (1)

      („Zahtjev za prethodnu odluku - Pravosudna suradnja u kaznenim stvarima - Direktiva 2012/13/EU - Pravo na informiranje u kaznenom postupku - Članak 6. stavak 3. - Prava na informiranje osumnjičenika ili okrivljenika o njihovim pravima - Članci 47. i 48. Povelje Europske unije o temeljnim pravima - Nacionalno zakonodavstvo koje ne predviđa postupovno sredstvo za ispravljanje nejasnoća i nedostataka u sadržaju optužnice nakon pripremnog ročišta”)
      (2021/C 513/17)
      Jezik postupka: bugarski

         Sud koji je uputio zahtjev

      Spetsializiran nakazatelen sad

         Stranka glavnog kaznenog postupka

      ZX
      uz sudjelovanje: Spetsializirana prokuratura

         Izreka

                  1.

                  Članak 6. stavak 3. Direktive 2012/13/EU Europskog parlamenta i Vijeća od 22. svibnja 2012. o pravu na informiranje u kaznenom postupku i članak 47. Povelje Europske unije o temeljnim pravima treba tumačiti na način da im se protivi nacionalno zakonodavstvo kojim se ne predviđa postupovno sredstvo koje omogućuje ispravljanje, nakon prethodnog ročišta u kaznenom predmetu, nejasnoća i praznina u sadržaju optužnice kojima se povređuje pravo okrivljenika da mu se priopće detaljne informacije o optužbi.

                  2.

                  Članak 6. stavak 3. Direktive 2012/13 i članak 47. Povelje Europske unije o temeljnim pravima treba tumačiti na način da je sud koji je uputio zahtjev dužan u najvećoj mogućoj mjeri usklađeno tumačiti nacionalno zakonodavstvo koje se odnosi na izmjenu optužbe, koje omogućuje državnom odvjetniku da ispravi nejasnoće i praznine u sadržaju optužnice na raspravi, pri čemu se aktivno i stvarno čuvaju prava obrane okrivljenika. Samo u slučaju da sud koji je uputio zahtjev smatra da usklađeno tumačenje u tom smislu nije moguće, on mora izuzeti iz primjene nacionalnu odredbu koja zabranjuje prekid sudskog postupka i vraćanje predmeta državnom odvjetniku kako bi on sastavio novu optužnicu.

         (1)  SL C 287, 31. 8. 2020.


title: Predmet C-393/20: Presuda Suda (osmo vijeće) od 21. listopada 2021. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Sąd Rejonowy dla Krakowa-Śródmieścia w Krakowie – Poljska) – T.B., D. sp. z. o. o./G. I. A/S („Zahtjev za prethodnu odluku – Pravosudna suradnja u građanskim stvarima – Sudska nadležnost i izvršenje sudskih odluka u građanskim i trgovačkim stvarima – Uredba (EU) br. 1215/2012 – Nadležnost u stvarima koje se odnose na osiguranje – Članak 11. stavak 1. točka (b) – Članak 12. – Članak 13. stavak 2. – Područje primjene ratione personae – Pojam „oštećena stranka” – Profesionalni subjekt – Posebne nadležnosti – Članak 7. točka 2.”)

text:
               20.12.2021

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 513/12

      Presuda Suda (osmo vijeće) od 21. listopada 2021. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Sąd Rejonowy dla Krakowa-Śródmieścia w Krakowie – Poljska) – T.B., D. sp. z. o. o./G. I. A/S
      (Predmet C-393/20) (1)

      („Zahtjev za prethodnu odluku - Pravosudna suradnja u građanskim stvarima - Sudska nadležnost i izvršenje sudskih odluka u građanskim i trgovačkim stvarima - Uredba (EU) br. 1215/2012 - Nadležnost u stvarima koje se odnose na osiguranje - Članak 11. stavak 1. točka (b) - Članak 12. - Članak 13. stavak 2. - Područje primjene ratione personae - Pojam „oštećena stranka” - Profesionalni subjekt - Posebne nadležnosti - Članak 7. točka 2.”)
      (2021/C 513/18)
      Jezik postupka: poljski

         Sud koji je uputio zahtjev

      Sąd Rejonowy dla Krakowa-Śródmieścia w Krakowie

         Stranke glavnog postupka

         Tužitelji: T.B., D. sp. z. o. o.

         Tuženik: G. I. A/S

         Izreka

                  1.

                  Članak 13. stavak 2. Uredbe (EU) br. 1215/2012 Europskog parlamenta i Vijeća od 12. prosinca 2012. o [sudskoj] nadležnosti, priznavanju i izvršenju sudskih odluka u građanskim i trgovačkim stvarima, u vezi s člankom 11. stavkom 1. točkom (b) te uredbe, treba tumačiti na način da se na njega ne može pozvati društvo koje je u zamjenu za usluge pružene osobi koja je izravno oštećena u prometnoj nezgodi u vezi sa štetom koja je nastala zbog te nezgode, od nje steklo potraživanje za naknadu štete od osiguranja, kako bi zahtijevalo njegovo plaćanje od osiguravatelja osobe odgovorne za tu nezgodu, a da pritom ne obavlja profesionalnu djelatnost u području naplate takvih tražbina.

                  2.

                  Članak 7. točku 2. Uredbe br. 1215/2012 treba tumačiti na način da se na njega može pozvati profesionalni subjekt koji je na temelju ugovora o ustupu stekao potraživanja od stranke oštećene u prometnoj nezgodi, radi podizanja, pred sudovima države članice mjesta u kojem je nastala štetna radnja, tužbe u stvarima povezanim s deliktima ili kvazideliktima protiv osiguravatelja osobe odgovorne za tu nezgodu, čije se sjedište nalazi na državnom području države članice različite od one u kojoj se dogodila štetna radnja, pod uvjetom da su ispunjeni uvjeti za primjenu te odredbe, što treba provjeriti sud koji je uputio zahtjev.

         (1)  SL C 423, 7. 12. 2020.


title: Predmet C-402/20 P: Presuda Suda (osmo vijeće) od 21. listopada 2021. – Lípidos Santiga, SA/Europska komisija („Žalba – Energija – Direktiva (EU) 2018/2001 – Promicanje uporabe energije iz obnovljivih izvora – Ograničenje uporabe biogoriva koja su proizvedena od kultura za proizvodnju hrane i hrane za životinje – Delegirana uredba (EU) 2019/807 – Određivanje sirovina s visokim rizikom od neizravnih promjena uporabe zemljišta – Palmino ulje – Tužba za poništenje – Uvjet u skladu s kojim se akt mora izravno odnositi na fizičku ili pravnu osobu – Nedopuštenost”)

text:
               20.12.2021

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 513/13

      Presuda Suda (osmo vijeće) od 21. listopada 2021. – Lípidos Santiga, SA/Europska komisija
      (Predmet C-402/20 P) (1)

      („Žalba - Energija - Direktiva (EU) 2018/2001 - Promicanje uporabe energije iz obnovljivih izvora - Ograničenje uporabe biogoriva koja su proizvedena od kultura za proizvodnju hrane i hrane za životinje - Delegirana uredba (EU) 2019/807 - Određivanje sirovina s visokim rizikom od neizravnih promjena uporabe zemljišta - Palmino ulje - Tužba za poništenje - Uvjet u skladu s kojim se akt mora izravno odnositi na fizičku ili pravnu osobu - Nedopuštenost”)
      (2021/C 513/20)
      Jezik postupka: engleski

         Stranke

         Žalitelj: Lípidos Santiga, SA (zastupnik: P. Muñiz Fernández, abogado)

         Druga stranka u postupku: Europska komisija (zastupnici: B. De Meester i K. Talabér-Ritz, agenti)

         Izreka

                  1.

                  Žalba se odbacuje.

                  2.

                  Društvu Lípidos Santiga SA nalaže se snošenje troškova.

         (1)  SL C 348, 19. 10. 2020.


title: Predmet C-396/20: Presuda Suda (treće vijeće) od 21. listopada 2021. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Kúria – Mađarska) – CHEP Equipment Pooling NV/Nemzeti Adó- és Vámhivatal Fellebbviteli Igazgatósága („Zahtjev za prethodnu odluku – Oporezivanje – Porez na dodanu vrijednost (PDV) – Pravila za povrat PDV a poreznim obveznicima koji nemaju poslovni nastan u državi članici povrata – Direktiva 2008/9/EZ – Članak 20. stavak 1. – Zahtjev za dodatne informacije države članice povrata – Informacije na koje se može odnositi zahtjev za dodatne informacije – Odstupanje između iznosa navedenog na zahtjevu za povrat i iznosa iskazanog na dostavljenim računima – Načelo dobre uprave – Načelo neutralnosti PDV a – Prekluzivni rok – Posljedice za ispravak pogreške poreznog obveznika”)

text:
               20.12.2021

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 513/13

      Presuda Suda (treće vijeće) od 21. listopada 2021. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Kúria – Mađarska) – CHEP Equipment Pooling NV/Nemzeti Adó- és Vámhivatal Fellebbviteli Igazgatósága
      (Predmet C-396/20) (1)

      („Zahtjev za prethodnu odluku - Oporezivanje - Porez na dodanu vrijednost (PDV) - Pravila za povrat PDV a poreznim obveznicima koji nemaju poslovni nastan u državi članici povrata - Direktiva 2008/9/EZ - Članak 20. stavak 1. - Zahtjev za dodatne informacije države članice povrata - Informacije na koje se može odnositi zahtjev za dodatne informacije - Odstupanje između iznosa navedenog na zahtjevu za povrat i iznosa iskazanog na dostavljenim računima - Načelo dobre uprave - Načelo neutralnosti PDV a - Prekluzivni rok - Posljedice za ispravak pogreške poreznog obveznika”)
      (2021/C 513/19)
      Jezik postupka: mađarski

         Sud koji je uputio zahtjev

      Kúria

         Stranke glavnog postupka

         Tužitelj: CHEP Equipment Pooling NV

         Tuženik: Nemzeti Adó- és Vámhivatal Fellebbviteli Igazgatósága

         Izreka

      Članak 20. stavak 1. Direktive Vijeća 2008/9/EZ od 12. veljače 2008. o utvrđivanju detaljnih pravila za povrat poreza na dodanu vrijednost, predviđenih Direktivom 2006/112/EZ, poreznim obveznicima koji nemaju poslovni nastan u državi članici povrata, već u drugoj državi članici, u vezi s načelima porezne neutralnosti i dobre uprave, treba tumačiti na način da mu se protivi to da porezna uprava države članice povrata, u slučaju kada je sa sigurnošću utvrdila, prema potrebi i uz pomoć dodatnih informacija koje je dostavio porezni obveznik, da je iznos stvarno plaćenog ulaznog PDV a, kako je iskazan na računu priloženom zahtjevu za povrat, viši od iznosa navedenog u tom zahtjevu, izvrši povrat PDV a u visini samo tog potonjeg iznosa a da prethodno, bez odgode i uz pomoć sredstava koja joj se čine najprikladnijima, nije pozvala poreznog obveznika da svoj zahtjev za povrat ispravi podnošenjem zahtjeva za koji se smatra da je podnesen na datum kad i prvotni zahtjev.

         (1)  SL C 423, 7. 12. 2020.


title: Predmet C-23/21: Rješenje Suda (šesto vijeće) od 23. rujna 2021. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Gericht Erster Instanz Eupen – Belgija) – IO/Wallonische Region („Zahtjev za prethodnu odluku – Članak 99. Poslovnika Suda – Članak 49. UFEU-a – Sloboda poslovnog nastana – Cestovni promet – Vozač koji boravi u državi članici – Vozilo registrirano u drugoj državi članici – Vozilo stavljeno na raspolaganje partneru – direktoru društva s poslovnim nastanom u toj drugoj državi članici – Obveza registracije u prvoj državi članici”)

text:
               20.12.2021

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 513/14

      Rješenje Suda (šesto vijeće) od 23. rujna 2021. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Gericht Erster Instanz Eupen – Belgija) – IO/Wallonische Region
      (Predmet C-23/21) (1)

      („Zahtjev za prethodnu odluku - Članak 99. Poslovnika Suda - Članak 49. UFEU-a - Sloboda poslovnog nastana - Cestovni promet - Vozač koji boravi u državi članici - Vozilo registrirano u drugoj državi članici - Vozilo stavljeno na raspolaganje partneru - direktoru društva s poslovnim nastanom u toj drugoj državi članici - Obveza registracije u prvoj državi članici”)
      (2021/C 513/21)
      Jezik postupka: njemački

         Sud koji je uputio zahtjev

      Gericht Erster Instanz Eupen

         Stranke glavnog postupka

         Tužitelj: IO

         Tuženik: Wallonische Region

         Predmet

                  1.

                  Članak 49. UFEU-a treba tumačiti na način da mu se protivi pravni propis države članice na temelju kojeg se direktor društva ili samozaposlena osoba, koji borave u toj državi članici, mogu pozvati na odstupanje od obveze registracije u navedenoj državi članici, vozila registriranog u drugoj državi članici, a koje mu je stavilo na raspolaganje društvo, s pravnom osobnosti ili bez nje, s poslovnim nastanom u toj drugoj državi članici, samo ako se dokumenti koji potvrđuju da zainteresirana osoba ispunjava uvjete za primjenu tog odstupanja stalno nalaze u navedenom vozilu.

                  2.

                  Članak 49. UFEU-a treba tumačiti na način da mu se protivi pravni propis države članice koji partneru – direktoru društva koji boravi u toj državi članici, nalaže da u njoj registrira vozilo koje mu je na raspolaganje stavilo njegovo društvo s poslovnim nastanom u drugoj državi članici, ako taj član društva i direktor od njega ne prima plaću ili dohodak, a ne može dokazati da je njegova uloga u tom društvu stvarna, ako to vozilo uglavnom nije namijenjeno trajnom korištenju u prvoj državi članici, niti se zapravo koristi na taj način.

         (1)  SL C 128, 12. 4. 2021.


title: Predmet C-30/21: Rješenje Suda (šesto vijeće) od 21. rujna 2021. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Amtsgericht Lennestadt – Njemačka) – Nemzeti Útdíjfizetési Szolgáltató Zrt./NW („Zahtjev za prethodnu odluku – Članak 99. Poslovnika Suda – Pravosudna suradnja u građanskim stvarima – Uredba (EU) br. 1215/2012 – Članak 1. stavak 1. – Materijalno područje primjene – Pojam „građanska i trgovačka stvar” – Postupak za naplatu naknade povezane s korištenjem ceste na kojoj se naplaćuje cestarina”)

text:
               20.12.2021

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 513/15

      Rješenje Suda (šesto vijeće) od 21. rujna 2021. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Amtsgericht Lennestadt – Njemačka) – Nemzeti Útdíjfizetési Szolgáltató Zrt./NW
      (Predmet C-30/21) (1)

      („Zahtjev za prethodnu odluku - Članak 99. Poslovnika Suda - Pravosudna suradnja u građanskim stvarima - Uredba (EU) br. 1215/2012 - Članak 1. stavak 1. - Materijalno područje primjene - Pojam „građanska i trgovačka stvar” - Postupak za naplatu naknade povezane s korištenjem ceste na kojoj se naplaćuje cestarina”)
      (2021/C 513/22)
      Jezik postupka: njemački

         Sud koji je uputio zahtjev

      Amtsgericht Lennestadt

         Stranke glavnog postupka

         Tužitelj: Nemzeti Útdíjfizetési Szolgáltató Zrt

         Tuženik: NW

         Izreka

      Članak 1. stavak 1. Uredbe (EU) br. 1215/2012 Europskog parlamenta i Vijeća od 12. prosinca 2012. o [sudskoj] nadležnosti, priznavanju i izvršenju sudskih odluka u građanskim i trgovačkim stvarima treba tumačiti na način da pojam „građansk[a] i trgovačk[a] [stvar]”, u smislu te odredbe, obuhvaća postupak za naplatu sudskim putem naknada povezanih s korištenjem ceste za koju se plaća cestarina koji je pokrenulo društvo ovlašteno na temelju zakona koji odnos koji proizlazi iz spomenutog korištenja kvalificira kao građanskopravni.

         (1)  SL C 148, 26. 4. 2021.


title: Predmet C-510/21: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 19. kolovoza 2021. uputio Obersten Gerichtshofs (Austrija) – DB/Austrian Airlines AG

text:
               20.12.2021

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 513/15

      Zahtjev za prethodnu odluku koji je 19. kolovoza 2021. uputio Obersten Gerichtshofs (Austrija) – DB/Austrian Airlines AG
      (Predmet C-510/21)
      (2021/C 513/23)
      Jezik postupka: njemački

         Sud koji je uputio zahtjev

      Oberster Gerichtshof

         Stranke glavnog postupka

         Tužitelj: DB

         Tuženik: Austrian Airlines AG

         Prethodna pitanja

                  1.

                  Treba li medicinsku prvu pomoć pruženu u zrakoplovu nakon nesreće u smislu članka 17. stavka 1. Konvencije o ujednačavanju određenih pravila u međunarodnom zračnom prijevozu, koju je Europska zajednica potpisala 9. prosinca 1999., a u njezino ime odobrilo Vijeće svojom Odlukom 2001/539/EZ od 5. travnja 2001 (1)., koja rezultira daljnjom tjelesnom povredom putnika različitom od stvarnih posljedica nesreće, zajedno s događajem koji je doveo do pružanja te pomoći smatrati jednim nesretnim događajem?

                  2.

                  U slučaju niječnog odgovora na prvo pitanje:
                  Protivi li se članku 29. navedene konvencije pravo na naknadu štete prouzročene pruženom medicinskom prvom pomoći ako se zahtjev podnese u zastarnom roku prema nacionalnom pravu, ali nakon prekluzivnog roka iz članka 35. Konvencije?

         (1)  Odluka Vijeća 2001/539/EZ od 5. travnja 2001. o zaključku Europske zajednice o Konvenciji za izjednačavanje nekih pravila u međunarodnom zračnom prijevozu (Montrealska konvencija) (SL 2001., L 194, str. 38.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 7., svezak 21., str. 5.)


title: Predmet C-519/21: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 24. kolovoza 2021. uputio Curtea de Apel Cluj (Rumunjska) – ASA/DGRFP Cluj

text:
               20.12.2021

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 513/16

      Zahtjev za prethodnu odluku koji je 24. kolovoza 2021. uputio Curtea de Apel Cluj (Rumunjska) – ASA/DGRFP Cluj
      (Predmet C-519/21)
      (2021/C 513/24)
      Jezik postupka: rumunjski

         Sud koji je uputio zahtjev

      Curtea de Apel Cluj

         Stranke glavnog postupka

         Tužitelj: ASA

         Tuženik: DGRFP Cluj

         Druge stranke: BP, MB

         Prethodna pitanja

                  1.

                  Treba li općenito Direktivu o PDV-u 2006/[1]12 (1) i, konkretno, članke 9., 12., 14., 62., 63., 65., 73. i 78., u posebnim okolnostima poput onih u sporu u glavnom postupku, tumačiti na način [da]:

                              —

                              u pogledu nastanka oporezivog događaja u slučaju oporezivih transakcija isporuke nekretnina i u pogledu metode formiranja relevantnog oporezivog iznosa svojstvo poreznog obveznika imaju i fizičke osobe koje su stranke ugovora o udruživanju, a to udruženje nema pravnu osobnost, koji je [sklopljen] s poreznim obveznikom koji je dužan plaćati porez na izlazne transakcije koji je trebao naplatiti, s obzirom na to da ugovor o udruživanju nije prijavljen poreznim tijelima prije početka obavljanja aktivnosti, ali je tim tijelima dostavljen prije donošenja poreznih upravnih akata?

                  2.

                  Treba li općenito Direktivu o PDV-u 2006/112 i, konkretno, članak 167., članak 168. točku (a), članak 178. točku (a) i članak 179. te načelo proporcionalnosti i načelo neutralnosti u posebnim okolnostima poput onih u sporu u glavnom postupku tumačiti na način da:

                              (a)

                              se priznaje mogućnost odobravanja prava na odbitak poreza poreznom obvezniku u slučaju u kojem on nije odgovoran za plaćanje poreza niti je osobno platio pretporez na robu i usluge koje se upotrebljavaju u okviru oporezivih transakcija i PDV duguju, odnosno pretporez plaćaju fizičke osobe za koje nije utvrđeno da imaju svojstvo poreznog obveznika, ali koje su stranke ugovora o udruživanju, a to udruženje nema pravnu osobnost, koji je [sklopljen] s poreznim obveznikom koji je dužan plaćati porez na izlazne transakcije koji je trebao naplatiti, s obzirom na to da ugovor o udruživanju nije prijavljen poreznim tijelima prije početka obavljanja aktivnosti[;]

                              (b)

                              se priznaje mogućnost odobravanja prava na odbitak poreza poreznom obvezniku, u posebnim okolnostima poput onih u sporu u glavnom postupku, u slučaju u kojem on nije odgovoran za plaćanje poreza niti je osobno platio pretporez na robu i usluge koje se upotrebljavaju u okviru oporezivih transakcija i PDV duguje, odnosno pretporez plaća fizička osoba za koju nije utvrđeno da ima svojstvo poreznog obveznika, koja je stranka ugovora o udruživanju, a to udruženje nema pravnu osobnost, i koja zajedno s poreznim obveznikom namjerava isto tako ostvariti ili je mogla ostvariti svoje pravo na odbitak te su ta stranka i taj porezni obveznik zajedno dužni platiti porez na izlazne transakcije koji su trebali naplatiti, s obzirom na to da ugovor o udruživanju nije prijavljen poreznim tijelima prije početka obavljanja aktivnosti?

                  3.

                  U slučaju niječnog odgovora i/ili s obzirom i na načelo pravne sigurnosti:
                  je li dopušten zahtjev poreznog obveznika koji je dužan platiti PDV i pripadajuća davanja kojim on traži nadoknadu od fizičkih osoba za koje nije utvrđeno da imaju svojstvo poreznih obveznika i koje su stranke ugovora o udruživanju, a to udruženje nema pravnu osobnost, koji je [sklopljen] s poreznim obveznikom koji je dužan plaćati porez na izlazne transakcije koji je trebao naplatiti, s obzirom na to da ugovor o udruživanju nije prijavljen poreznim tijelima prije početka obavljanja aktivnosti, kako bi ostvario pravo na [poreznu] stopu koja se predviđa za raspodjelu dobiti koja pripada navedenim osobama na temelju ugovora o udruživanju s obzirom na obvezu plaćanja PDV-a i pripadajućih davanja na teret poreznog obveznika?

         (1)  Direktiva Vijeća 2006/112/EZ od 28. studenoga 2006. o zajedničkom sustavu poreza na dodanu vrijednost (SL L 347, 11. 12. 2006., str. 1.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 9., svezak 1., str. 120.)


title: Predmet C-522/21: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 24. kolovoza 2021. uputio Pfälzischen Oberlandesgerichts (Njemačka) – MS/Saatgut Treuhandverwaltungs GmbH

text:
               20.12.2021

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 513/17

      Zahtjev za prethodnu odluku koji je 24. kolovoza 2021. uputio Pfälzischen Oberlandesgerichts (Njemačka) – MS/Saatgut Treuhandverwaltungs GmbH
      (Predmet C-522/21)
      (2021/C 513/25)
      Jezik postupka: njemački

         Sud koji je uputio zahtjev

      Pfälzisches Oberlandesgericht

         Stranke glavnog postupka

         Žalitelj: MS

         Druga stranka u žalbenom postupku: Saatgut Treuhandverwaltungs GmbH

         Prethodno pitanje

      Je li članak 18. stavak 2. Uredbe Komisije (EZ) br. 1768/95 od 24. srpnja 1995. o provedbenim pravilima za poljoprivredno izuzeće predviđeno u članku 14. stavku 3. Uredbe Vijeća (EZ) br. 2100/94 o oplemenjivačkim pravima na biljnu sortu Zajednice (1), u dijelu u kojem se pod uvjetima navedenim u tom članku može zahtijevati minimalna naknada štete u iznosu četverostruke naknade za licenciju, u skladu s Uredbom Vijeća (EZ) br. 2100/94 od 27. srpnja 1994. o oplemenjivačkim pravima na biljnu sortu Zajednice (Osnovna uredba) (2), a osobito s člankom 94. stavkom 2. prvom rečenicom?

         (1)  (SL 1995., L 173, str. 14.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 3., svezak 24., str. 39.)

         (2)  (SL. 1994., L 227, str. 1.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 3., svezak 24., str. 3.)


title: Predmet C-524/21: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 24. kolovoza 2021. uputio Curtea de Apel Bucureşti (Rumunjska) – IG/Agenţia Judeţeană de Ocupare a Forţei de Muncă Ilfov

text:
               20.12.2021

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 513/17

      Zahtjev za prethodnu odluku koji je 24. kolovoza 2021. uputio Curtea de Apel Bucureşti (Rumunjska) – IG/Agenţia Judeţeană de Ocupare a Forţei de Muncă Ilfov
      (Predmet C-524/21)
      (2021/C 513/26)
      Jezik postupka: rumunjski

         Sud koji je uputio zahtjev

      Curtea de Apel București

         Stranke glavnog postupka

         Žalitelj: I. G.

         Druga stranka u postupku: Agenția Județeană de Ocupare a Forței de Muncă Ilfov

         Prethodna pitanja

                  1.

                  Protivi li se odredbama članka 1. stavka 1. i članka 2. stavka 1. Direktive 2008/94 (1) s obzirom na pojam „insolventan” nacionalni propis kojim se prenosi Direktiva – članak 15. stavci 1. i 2. Legea nr. 200/2006 privind constituirea și utilizarea Fondului de garantare pentru plata creanțelor salariale (Zakon br. 200/2006 o osnivanju i upotrebi Jamstvenog fonda za plaćanje potraživanja u pogledu primitaka od rada) u vezi s člankom 7. Normele metodologice de aplicare a Legii nr. 200/2006 (Odredbe o primjeni Zakona br. 200/2006), kako ga tumači Înalta Curte de Casație și Justiție – Completul pentru dezlegarea unor chestiuni de drept (Vrhovni kasacijski sud – vijeće nadležno za rješavanje pravnih pitanja, Rumunjska) u odluci br. 16/2018, prema kojem se razdoblje od tri mjeseca, u kojem Jamstveni fond može preuzeti i platiti potraživanja prema poslodavcu u pogledu primitaka od rada, odnosi isključivo na datum otvaranja postupka zbog insolventnosti?

                  2.

                  Protivi li se odredbama članka 3. [drugog podstavka] i članka 4. stavka 2. Direktive 2008/94 članak 15. stavci 1. i 2. Zakona br. 200/2006 o osnivanju i upotrebi Jamstvenog fonda za plaćanje potraživanja u pogledu primitaka od rada, kako ga tumači Înalta Curte de Casație și Justiție – Completul pentru dezlegarea unor chestiuni de drept (Vrhovni kasacijski sud – vijeće nadležno za rješavanje pravnih pitanja) u odluci br. 16/2018, prema kojoj se razdoblje od najviše tri mjeseca, u kojem Jamstveni fond može preuzeti i platiti potraživanja prema poslodavcu u pogledu primitaka od rada, određuje unutar referentnog razdoblja tijekom tri mjeseca neposredno prije i nakon otvaranja postupka zbog insolventnosti?

                  3.

                  Je li u skladu sa socijalnom svrhom Direktive 2008/94 i odredbama članka 12. točke (a) te direktive nacionalna upravna praksa kojom se na temelju odluke Curtee de Conturi (Revizorski sud, Rumunjska) i s obzirom na nepostojanje posebnih nacionalnih propisa kojima se radnika obvezuje na povrat, zahtijeva od radnika povrat iznosa koji su navodno isplaćeni tijekom razdoblja koja nisu obuhvaćena zakonskim okvirom ili koji su zatraženi izvan zakonskog roka zastare?

                  4.

                  Predstavlja li prilikom tumačenja pojma „zlouporaba” iz članka 12. točke (a) Direktive 2008/94 dostatno objektivno opravdanje akt čiji je navedeni cilj poštovanje općeg roka zastare i kojim se od radnika zahtijeva povrat iznosa potraživanja u pogledu primitaka od rada koje je Fond platio posredstvom stečajnog upravitelja?

                  5.

                  Jesu li u skladu s odredbama i ciljem Direktive tumačenje i nacionalna upravna praksa u skladu s kojima su potraživanja u pogledu primitaka od rada čiji se povrat zahtijeva od radnika izjednačena s poreznim potraživanjem na temelju kojeg nastaju kamate i penali za kašnjenje?

         (1)  Direktiva 2008/94/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 22. listopada 2008. o zaštiti zaposlenika u slučaju insolventnosti njihovog poslodavca (kodificirana verzija) Tekst značajan za EGP (SL L 283, 28.10.2008., str. 36) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 5., svezak 2. str. 128.)


title: Predmet C-525/21: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 24. kolovoza 2021. uputio Curtea de Apel Bucureşti (Rumunjska) – Agenţia Municipală pentru Ocuparea Forţei de Muncă Bucureşti/IM

text:
               20.12.2021

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 513/18

      Zahtjev za prethodnu odluku koji je 24. kolovoza 2021. uputio Curtea de Apel Bucureşti (Rumunjska) – Agenţia Municipală pentru Ocuparea Forţei de Muncă Bucureşti/IM
      (Predmet C-525/21)
      (2021/C 513/27)
      Jezik postupka: rumunjski

         Sud koji je uputio zahtjev

      Curtea de Apel Bucureşti

         Stranke glavnog postupka

         Žalitelj: Agenţia Municipală pentru Ocuparea Forţei de Muncă Bucureşti

         Druga stranka u žalbenom postupku: IM

         Prethodna pitanja

                  1.

                  Protivi li se odredbama članka 1. stavka 1. i članka 2. stavka 1. Direktive 2008/94 (1) s obzirom na pojam „insolventan” nacionalni propis kojim se prenosi Direktiva – članak 15. stavci 1. i 2. Legea nr. 200/2006 privind constituirea și utilizarea Fondului de garantare pentru plata creanțelor salariale (Zakon br. 200/2006 o osnivanju i upotrebi Jamstvenog fonda za plaćanje potraživanja u pogledu primitaka od rada) u vezi s člankom 7. Normele metodologice de aplicare a Legii nr. 200/2006 (Odredbe o primjeni Zakona br. 200/2006), kako ga tumači Înalta Curte de Casație și Justiție – Completul pentru dezlegarea unor chestiuni de drept (Vrhovni kasacijski sud – vijeće nadležno za rješavanje pravnih pitanja, Rumunjska) u odluci br. 16/2018, prema kojem se razdoblje od tri mjeseca, u kojem Jamstveni fond može preuzeti i platiti potraživanja prema poslodavcu u pogledu primitaka od rada, odnosi isključivo na datum otvaranja postupka zbog insolventnosti?

                  2.

                  Protivi li se odredbama članka 3. [drugog podstavka] i članka 4. stavka 2. Direktive 2008/94 članak 15. stavci 1. i 2. Zakona br. 200/2006 o osnivanju i upotrebi Jamstvenog fonda za plaćanje potraživanja u pogledu primitaka od rada, kako ga tumači Înalta Curte de Casație și Justiție – Completul pentru dezlegarea unor chestiuni de drept (Vrhovni kasacijski sud – vijeće nadležno za rješavanje pravnih pitanja) u odluci br. 16/2018, prema kojoj se razdoblje od najviše tri mjeseca, u kojem Jamstveni fond može preuzeti i platiti potraživanja prema poslodavcu u pogledu primitaka od rada, određuje unutar referentnog razdoblja tijekom tri mjeseca neposredno prije i nakon otvaranja postupka zbog insolventnosti?

                  3.

                  Je li u skladu sa socijalnom svrhom Direktive 2008/94 i odredbama članka 12. točke (a) te direktive nacionalna upravna praksa kojom se na temelju odluke Curtee de Conturi (Revizorski sud, Rumunjska), i u nedostatku posebnih nacionalnih propisa kojima se radnika obvezuje na povrat, zahtijeva od radnika povrat iznosa koji su navodno isplaćeni tijekom razdoblja koja nisu obuhvaćena zakonskim okvirom ili koji su zatraženi izvan zakonskog roka zastare?

                  4.

                  Predstavlja li prilikom tumačenja pojma „zlouporaba” iz članka 12. točke (a) Direktive 2008/94 dostatno objektivno opravdanje akt čiji je navedeni cilj poštovanje općeg roka zastare i kojim se od radnika zahtijeva povrat iznosa potraživanja u pogledu primitaka od rada koje je Fond platio posredstvom stečajnog upravitelja?

                  5.

                  Jesu li u skladu s odredbama i ciljem Direktive tumačenje i nacionalna upravna praksa u skladu s kojima su potraživanja u pogledu primitaka od rada čiji se povrat zahtijeva od radnika izjednačena s poreznim potraživanjem na temelju kojeg nastaju kamate i penali za kašnjenje?

         (1)  Direktiva 2008/94/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 22. listopada 2008. o zaštiti zaposlenika u slučaju insolventnosti njihovog poslodavca (SL 2008., L 283, str. 36.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 5., svezak 2., str. 128.)


title: Predmet C-555/21: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 9. rujna 2021. uputio Oberster Gerichtshof (Austrija) – UniCredit Bank Austria AG/Verein für Konsumenteninformation

text:
               20.12.2021

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 513/19

      Zahtjev za prethodnu odluku koji je 9. rujna 2021. uputio Oberster Gerichtshof (Austrija) – UniCredit Bank Austria AG/Verein für Konsumenteninformation
      (Predmet C-555/21)
      (2021/C 513/28)
      Jezik postupka: njemački

         Sud koji je uputio zahtjev

      Oberster Gerichtshof

         Stranke glavnog postupka

         Revident: UniCredit Bank Austria AG

         Druga stranka u postupku revizije: Verein für Konsumenteninformation

         Prethodno pitanje

      Treba li članak 25. stavak 1. Direktive 2014/17/EU Europskog parlamenta i Vijeća od 4. veljače 2014. o ugovorima o potrošačkim kreditima koji se odnose na stambene nekretnine i o izmjeni direktiva 2008/48/EZ i 2013/36/EU i Uredbe (EU) br. 1093/2010 (1) tumačiti na način da mu se protivi nacionalni propis kojim se predviđa da se u slučaju da dužnik izvrši pravo na djelomičnu ili potpunu otplatu iznosa kredita prije isteka ugovorenog razdoblja razmjerno smanjuju kamate koje dužnik treba platiti i troškovi koji ovise o trajanju ugovora, dok ne postoji odgovarajući propis za troškove koji ne ovise o trajanju ugovora?

         (1)  SL 2014., L 60, str. 34.


title: Predmet C-577/21: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 20. rujna 2021. uputio Sofiyski gradski sad (Bugarska) – LM i NO/HUK-COBURG-Allgemeine Versicherung AG

text:
               20.12.2021

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 513/20

      Zahtjev za prethodnu odluku koji je 20. rujna 2021. uputio Sofiyski gradski sad (Bugarska) – LM i NO/HUK-COBURG-Allgemeine Versicherung AG
      (Predmet C-577/21)
      (2021/C 513/29)
      Jezik postupka: bugarski

         Sud koji je uputio zahtjev

      Sofiyski gradski sad

         Stranke glavnog postupka

         Tužiteljice: LM i NO

         Tuženik: HUK-COBURG-Allgemeine Versicherung AG

         Prethodna pitanja

                  1.

                  Je li tumačenje pojma „tjelesna ozljeda”, prema kojem takva ozljeda postoji samo u slučaju duševnih bolova i patnje djeteta zbog smrti roditelja u prometnoj nesreći ako su ti bolovi i patnja doveli do patološkog oštećenja djetetova zdravlja, protivno članku 1. stavku 1. Direktive 84/5/EEZ?

                  2.

                  Primjenjuje li se načelo usklađenog tumačenja nacionalnog prava od strane nacionalnog suda kada nacionalni sud ne primjenjuje vlastito nacionalno pravo, nego nacionalno pravo druge države članice Europske unije?


title: Predmet C-596/21: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 28. rujna 2021. uputio des Finanzgericht Nürnberg (Njemačka) – A/Finanzamt M

text:
               20.12.2021

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 513/20

      Zahtjev za prethodnu odluku koji je 28. rujna 2021. uputio des Finanzgericht Nürnberg (Njemačka) – A/Finanzamt M
      (Predmet C-596/21)
      (2021/C 513/30)
      Jezik postupka: njemački

         Sud koji je uputio zahtjev

      Finanzgericht Nürnberg

         Stranke glavnog postupka

         Tužitelj: A

         Tuženik: Finanzamt M

         Prethodna pitanja (1)

                  1.

                  Može li se drugom kupcu robe uskratiti pravo na odbitak pretporeza s osnove stjecanja zato što je morao znati da je prvotni prodavatelj pri prvoj prodaji utajio porez na dodanu vrijednost iako je i prvi kupac znao da je prvotni prodavatelj pri prvoj prodaji utajio porez na dodanu vrijednost?

                  2.

                  U slučaju potvrdnog odgovora na prvo pitanje: je li uskraćivanje prava na odbitak pretporeza drugom kupcu po iznosu ograničeno na poreznu štetu nastalu utajom?

                  3.

                  U slučaju potvrdnog odgovora na drugo pitanje: obračunava li se porezna šteta

                              a.

                              usporedbom poreza koji se u lancu usluga dugovao prema zakonu i stvarno utvrđenog poreza,

                              b.

                              usporedbom poreza koji se u lancu pruženih usluga dugovao prema zakonu i stvarno plaćenog poreza ili

                              c.

                              na neki drugi način?

         (1)  Direktiva Vijeća 2006/112/EZ od 28. studenoga 2006. o zajedničkom sustavu poreza na dodanu vrijednost (SL 2006., L 347, str. 1.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 9., svezak 1., str. 120.)


title: Predmet C-603/21 P: Žalba koju je 28. rujna 2021. podnijela Unie van Professionele Transporteurs en Logistieke Ondernemers (UPTR) protiv rješenja Općeg suda (osmo vijeće) od 28. srpnja 2021. u predmetu T-634/20, UPTR/Parlament i Vijeće

text:
               20.12.2021

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 513/21

      Žalba koju je 28. rujna 2021. podnijela Unie van Professionele Transporteurs en Logistieke Ondernemers (UPTR) protiv rješenja Općeg suda (osmo vijeće) od 28. srpnja 2021. u predmetu T-634/20, UPTR/Parlament i Vijeće
      (Predmet C-603/21 P)
      (2021/C 513/31)
      Jezik postupka: nizozemski

         Stranke

         Žalitelj: Unie van Professionele Transporteurs en Logistieke Ondernemers (UPTR) (zastupnik: F. Vanden Bogaerde, advocaat)

         Druge stranke u postupku: Europski parlament, Vijeće Europske unije

         Žalbeni zahtjev

      Žalitelj od Suda zahtijeva da:

                  —

                  kao prvo, proglasi žalbu dopuštenom;

                  —

                  kao drugo, poništi članak 2. točku 4. Uredbe (1) (EU) 2020/1055 Europskog parlamenta i Vijeća od 15. srpnja 2020. o izmjeni uredaba (EZ) br. 1071/2009, (EZ) br. 1072/2009 i (EU) br. 1024/2012 radi njihova prilagođavanja razvoju u sektoru cestovnog prometa. Temelj ovog zahtjeva je članak 263. pročišćene verzije Ugovora o funkcioniranju Europske unije zajedno sa žalbenim razlozima sažetim u nastavku;

                  —

                  kao treće, odluči o troškovima postupka.

         Žalbeni razlozi i glavni argumenti

         Prvi žalbeni razlog: dopuštenost prvotne tužbe

      Žaliteljevi članovi trebaju moći uživati djelotvornu pravnu zaštitu. U tu svrhu, u ovom se slučaju ne može prihvatiti restriktivno tumačenje izraza „izravno i osobno odnosi”. To proizlazi iz posebnog kaznenopravnog konteksta/konteksta koji se odnosi na kazne, u kojem žaliteljevi članovi ne raspolažu subjektivnim pravom i stoga nemaju izravan pristup sudovima.
      Teško je smatrati da postoji djelotvorna pravna zaštita ako se žaliteljevi članovi moraju dovesti u nezakonitu situaciju, a onda ovise o kontrolnim tijelima koja bi trebala biti u mogućnosti procesuirati ili sankcionirati, a da to nije obveza. Nadalje, djelotvorna pravna zaštita nije zajamčena s obzirom na to da nacionalni sud nije uvijek dužan uputiti Sudu prethodno pitanje.

         Drugi žalbeni razlog: povreda unutarnjeg tržišta

      Cilj članka 3. stavka 3. UEU-a je uspostava europskog unutarnjeg tržišta. To europsko unutarnje tržište temelji se, između ostalog, na načelu slobodnog kretanja usluga.
      Slobodno kretanje usluga u području prometa uređeno je odredbama Glave VI. UFEU-a.
      Iz toga proizlazi da, u pogledu cestovnog prometa i, točnije, kabotažnog prijevoza, treba težiti postupnoj liberalizaciji.
      S povijesnog gledišta, ta liberalizacija tržišta prometa je stvarno postignuta. Međutim, postignuta liberalizacija na tržištu prometa i ukidanje ograničenja na potonjem su nazadovali. Sporna odredba za sobom povlači još veće nazadovanje postignute liberalizacije, s obzirom na to da ona predviđa vrlo značajno ograničenje koje posebno šteti prijevoznicima koji su žaliteljevi članovi.
      Ostale zakonodavne mjere Unije (Mobility Package) uzimaju u obzir razloge na kojima se to ograničenje stvarno temelji.
      Pobijana odredba krši članak 3. stavak 3. UEU-a i načelo slobodnog kretanja usluga, iz Glave IV. UFEU-a te se stoga mora poništiti.

         Treći žalbeni razlog: povreda načela proporcionalnosti

      Izrađena je procjena učinka koja se odnosi na prijedlog Uredbe Europskog parlamenta i Vijeća o izmjenama i dopunama Uredbi (EZ) br. 1071/2009 i (EZ) br. 1072/2009 kako bi se one prilagodile razvoju u sektoru prijevoza u svrhu daljnje liberalizacije kabotaže unutar Europske unije.
      U okviru te procjene učinka, nije uzeto u obzir moguće razdoblje čekanja koje je izneseno tek u kasnijoj fazi zakonodavnog procesa. Može se samo pretpostaviti da će uvođenje razdoblja čekanja od četiri dana nakon obavljanja posljednje kabotažne djelatnosti imati značajan utjecaj na broj kabotažnih prijevoza unutar Europske unije. Međutim, učinci ovog razdoblja čekanja nisu ocijenjeni u okviru procjene učinka tijekom zakonodavnog postupka.
      Što se tiče izmjene propisa koji se odnosi na kabotažni prijevoz, koja uvelike smanjuje do sada postignut stupanj liberalizacije uvođenjem čekanja od četiri dana nakon posljednje kabotažne djelatnosti, ne može se prigovoriti da nije riječ o „bitnoj” promjeni. Stoga se procjena učinka mora smatrati nužnom za daljnji tijek zakonodavnog postupka.
      Europski parlament i Vijeće nisu tvrdili da ažuriranje procjene učinka nije prikladno ili nužno za zakonodavni proces.
      Stoga se neažuriranje procjene učinka mora smatrati povredom načela proporcionalnosti, koje obvezuje Europski parlament i Vijeće.

         (1)  SL 2020., L 249, str. 17.


title: Predmet C-605/21: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 30. rujna 2021. uputio Městský soud v Praze (Češka Republika) – Heureka Group a.s./Google LLC

text:
               20.12.2021

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 513/22

      Zahtjev za prethodnu odluku koji je 30. rujna 2021. uputio Městský soud v Praze (Češka Republika) – Heureka Group a.s./Google LLC
      (Predmet C-605/21)
      (2021/C 513/32)
      Jezik postupka: češki

         Sud koji je uputio zahtjev

      Městský soud v Praze

         Stranke glavnog postupka

         Tužitelj: Heureka Group a.s.

         Tuženik: Google LLC

         Prethodna pitanja

                  1.

                  Treba li članak 21. stavak 1. Direktive 2014/104 (1) i opća načela prava Unije tumačiti na način da se Direktiva 2014/104, osobito njezin članak 10., izravno ili neizravno primjenjuje u ovom sporu, koji se odnosi na sve zahtjeve za naknadu štete zbog povrede odredbi članka 102. UFEU-a, koja je započela prije stupanja na snagu Direktive 2014/104 i završila nakon isteka roka za njezino prenošenje u situaciji u kojoj je i tužba za naknadu štete podnesena nakon isteka roka za prenošenje ili ga treba tumačiti na način da se članak 10. Direktive 2014/104 primjenjuje samo na dio spornog postupanja (i dio štete koja iz njega proizlazi) do kojeg je došlo nakon stupanja na snagu Direktive 2014/104 ili nakon isteka roka za njezino prenošenje?

                  2.

                  Je li, u skladu sa smislom i ciljem Direktive 2014/104 ili članka 102. UFEU-a i načelom djelotvornosti, pravilno tumačenje članka 22. stavka 2. Direktive 2014/104 prema kojem su „nacionalne mjere usvojene na temelju članka 21., osim onih iz [članka 22.] stavka 1.” nacionalne odredbe kojima se prenosi članak 10. Direktive 2014/104, odnosno drugim riječima, primjenjuje li se na članak 10. Direktive 2014/104 i pravila o zastari prvi ili drugi stavak članka 22. Direktive 2014/104?

                  3.

                  Jesu li u skladu s člankom 10. stavkom 2. Direktive 2014/104 ili člankom 102. UFEU-a i načelom djelotvornosti nacionalni propisi i njihovo tumačenje koje „znanje o tome da je prouzročena šteta” koje je ključno za početak subjektivnog roka zastare povezuje sa znanjem oštećene strane o „pojedinačnim djelomičnim štetama” koje nastaju postupno tijekom postojećeg ili trajnog protutržišnog postupanja (s obzirom na to da se sudska praksa temelji na pretpostavci da se cjelina predmetnog zahtjeva za naknadu štete može podijeliti) i u odnosu na koje [štete] počinju teći zasebni subjektivni rokovi zastare, bez obzira na znanje oštećene strane o ukupnom opsegu štete koja je nastala cjelokupnom povredom članka 102. UFEU-a ili pak nacionalni propisi i njihovo tumačenje kojima se omogućuje da zastara u slučaju zahtjeva za naknadu štete za štetu nastalu zbog protutržišnog postupanja počne teći prije završetka takvog postupanja koje se sastoji od povoljnijeg stavljanja i prikazivanja usluge za uspoređivanje cijena protivno članku 102. UFEU-a?

                  4.

                  Protive li se članku 10. stavcima 2., 3. i 4. Direktive 2014/104 ili članku 102. UFEU-a i načelu djelotvornosti nacionalne odredbe kojima se određuje da subjektivni rok zastare u slučaju tužbi za naknadu štete iznosi tri godine i počinje teći od dana kada je oštećena strana saznala ili je uz dužnu pažnju mogla saznati za djelomičnu štetu i za to tko ju je dužan nadoknaditi, ali se njima ne uzima u obzir: i. trenutak prestanka povrede prava, ii. znanje oštećene strane o tome da postupanje predstavlja povredu pravila tržišnog natjecanja i kojima se istodobno iii. ne određuje zastoj ili prekid trogodišnjeg roka zastare tijekom postupka koji se vodi pred Komisijom, čiji predmet je povreda članka 102. UFEU-a koja i dalje postoji te iv. ne sadržavaju načelo da zastoj zastare prestaje najranije godinu dana nakon što je odluka o povredi postala pravomoćna?

         (1)  Direktiva 2014/104/EU Europskog parlamenta i Vijeća od 26. studenoga 2014. o određenim pravilima kojima se uređuju postupci za naknadu štete prema nacionalnom pravu za kršenje odredaba prava tržišnog natjecanja država članica i Europske unije Tekst značajan za EGP (SL 2014., L 349, str. 1.)


title: Predmet C-606/21: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 30. rujna 2021. uputio la cour d'appel de Paris (Francuska) – Doctipharma SAS/Union des Groupements de pharmaciens d’officine (UDGPO), Pictime Coreyre

text:
               20.12.2021

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 513/23

      Zahtjev za prethodnu odluku koji je 30. rujna 2021. uputio la cour d'appel de Paris (Francuska) – Doctipharma SAS/Union des Groupements de pharmaciens d’officine (UDGPO), Pictime Coreyre
      (Predmet C-606/21)
      (2021/C 513/33)
      Jezik postupka: francuski

         Sud koji je uputio zahtjev

      Cour d'appel de Paris

         Stranke glavnog postupka

         Tužitelj: Doctipharma SAS

         Tuženik: Union des Groupements de pharmaciens d’officine (UDGPO), Pictime Coreyre

         Prethodna pitanja

                  —

                  Treba li djelatnost društva Doctipharma koju ono obavlja na stranici www.doctipharma.fr i s te stranice, kako je opisana u ovoj presudi, kvalificirati kao „uslugu informacijskog društva” u smislu Direktive 98/34/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 22. lipnja 1998. (1)?

                  —

                  Je li u tom slučaju djelatnost društva Doctipharma koju ono obavlja na stranici www.doctipharma.fr i s te stranice obuhvaćena područjem primjene članka 85.c europske Direktive od 6. studenoga 2001. (2), kako je izmijenjena Direktivom od 8. lipnja 2011.?

                  —

                  Treba li članak 85.c Direktive od 6. studenoga 2001., kako je izmijenjena Direktivom od 8. lipnja 2011., tumačiti na način da zabrana, koja proizlazi iz članaka L. 5125-25 i L. 5125-26, djelatnosti društva Doctipharma koju ono obavlja na stranici www.doctipharma.fr i s te stranice predstavlja ograničenje opravdano zaštitom javnog zdravlja?

                  —

                  Ako to nije slučaj, treba li članak 85.c Direktive od 6. studenoga 2011., kako je izmijenjena Direktivom od 8. lipnja 2011. tumačiti na način da se njime dopušta djelatnost društva Doctipharma koju ono obavlja na stranici www.doctipharma.fr i s te stranice?

                  —

                  U tom slučaju, je li zabrana djelatnosti društva Doctipharma, koja proizlazi iz tumačenja koje je Cour de cassation (Kasacijski sud) utvrdio u pogledu članaka L. 5125-25 i L. 5125-26 Zakonika o javnom zdravlju, opravdana zaštitom javnog zdravlja u smislu članka 85.c Direktive od 6. studenoga 2001., kako je izmijenjena Direktivom od 8. lipnja 2011.?

                  —

                  Ako to nije slučaj, treba li članak 85.c Direktive od 6. studenoga 2001., kako je izmijenjena Direktivom od 8. lipnja 2011., tumačiti na način da se njime dopušta djelatnost „usluge informacijskog društva” koju nudi društvo Doctipharma?

         (1)  Direktiva 98/34/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 22. lipnja 1998. o utvrđivanju postupka osiguravanja informacija u području tehničkih normi i propisa (SL 1998., L 204, str. 37.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 13., svezak 42., str. 58.)

         (2)  Direktiva 2001/83/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 6. studenoga 2001. o zakoniku Zajednice o lijekovima za humanu primjenu (SL 2001., L 311, str. 67.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 13., svezak 56., str. 27.)


title: Predmet C-633/21: Tužba podnesena 14. listopada 2021. – Europska komisija/Helenska Republika

text:
               20.12.2021

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 513/24

      Tužba podnesena 14. listopada 2021. – Europska komisija/Helenska Republika
      (Predmet C-633/21)
      (2021/C 513/34)
      Jezik postupka: grčki

         Stranke

         Tužitelj: Europska komisija (zastupnik: M. Kostantinidis, M. Noll-Ehlers)

         Tuženik: Helenska Republika

         Tužbeni zahtjev

      Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

                  A)

                  utvrdi da je Helenska Republika:

                              —

                              s jedne strane, time što je od 2010. sustavno i kontinuirano prekoračivala godišnje granične vrijednosti dušikovog dioksida u aglomeraciji Atene (ΕL0003), povrijedila obvezu koju ima na temelju članka 13. Direktive 2008/50/EZ (1) u vezi s Prilogom XI. Direktivi;

                              —

                              s druge strane, time što od 11. lipnja 2010. nije donijela potrebne mjere za osiguranje sukladnosti s godišnjom graničnom vrijednošću NO2 u aglomeraciji Atene (ΕL0003), povrijedila obveze koje ima na temelju članka 23. stavka 1. Direktive 2008/50 (u vezi s odjeljkom A. Priloga XV. navedenoj direktivi), a osobito obvezu iz članka 23. stavka 1. drugog podstavka te direktive, u pogledu uspostavljanja odgovarajućih mjera kako bi razdoblje prekoračenja bilo najkraće moguće;

                  B)

                  naloži Helenskog Republici snošenje troškova.

         Tužbeni razlozi i glavni argumenti

      Prvim tužbenim razlogom Komisija ističe da Direktiva 2008/50 o kvaliteti zraka i čišćem zraku za Europu nalaže državama članicama da ograniče izloženost građana dušikovom dioksidu (NO2). Komisija smatra da Helenska Republika, na temelju godišnjih izvješća o kvaliteti zraka koja je dostavila, nakon 2005. godine, godine u kojoj je sukladnost s dnevnim i godišnjim graničnim vrijednostima dušikovog dioksida (NO2) postala obveza u skladu s člankom 13. Direktive 2008/50, sustavno nije osiguravala sukladnost s dnevnim graničnim vrijednostima u aglomeraciji Atene (ΕL0003).
      Drugim tužbenim razlogom Komisija napominje da članak 23. stavak 1. drugi podstavak Direktive 2008/50 nalaže državama članicama, u slučaju prekoračenja graničnih vrijednosti, jasnu i neposrednu obvezu izrade planova za kvalitetu zraka koji uključuju odgovarajuće mjere kako bi razdoblje prekoračenja bilo što je moguće kraće. Komisija navodi da Helenska Republika nije izradila odgovarajući plan za kvalitetu zraka koji se odnosi na dušikov dioksid, kada je riječ o aglomeraciji Atene (EL0003), čime je povrijedila članak 23. stavak 1. Direktive 2008/50.

         (1)  Direktiva 2008/50/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 21. svibnja 2008. o kvaliteti zraka i čišćem zraku za Europu (SL 2008., L 152, str. 1.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 15., svezak 29., str. 163.)


title: Predmet C-258/20: Rješenje predsjednika suda od 24. rujna 2021. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Juzgado de lo Social n° 1 de Barcelona – Španjolska) – HV/Instituto Nacional de la Seguridad Social (INSS)

text:
               20.12.2021

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 513/25

      Rješenje predsjednika suda od 24. rujna 2021. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Juzgado de lo Social no 1 de Barcelona – Španjolska) – HV/Instituto Nacional de la Seguridad Social (INSS)
      (Predmet C-258/20) (1)

      (2021/C 513/35)
      Jezik postupka: španjolski
      Predsjednik suda odredio je brisanje predmeta.

         (1)  SL C 320, 28. 09. 2020.


title: Predmet C-689/20: Rješenje predsjednika Suda od 21. rujna 2021. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Sofiyski rayonen sad – Bugarska) – „Banka DSK” EAD/RP

text:
               20.12.2021

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 513/25

      Rješenje predsjednika Suda od 21. rujna 2021. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Sofiyski rayonen sad – Bugarska) – „Banka DSK” EAD/RP
      (Predmet C-689/20) (1)

      (2021/C 513/36)
      Jezik postupka: bugarski
      Predsjednik Suda odredio je brisanje predmeta.

         (1)  SL C 88, 15. 3. 2021.


title: Predmet C-336/21: Rješenje predsjednika Suda od 20. rujna 2021. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Landesgericht Korneuburg – Austrija) – L GmbH/F GmbH, BW, SW

text:
               20.12.2021

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 513/25

      Rješenje predsjednika Suda od 20. rujna 2021. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Landesgericht Korneuburg – Austrija) – L GmbH/F GmbH, BW, SW
      (Predmet C-336/21) (1)

      (2021/C 513/37)
      Jezik postupka: njemački
      Predsjednik Suda odredio je brisanje predmeta.

         (1)  SL C 349, 30. 8. 2021.


title: Predmet T-503/20: Presuda Općeg suda od 22. rujna 2021. – T i D kontrolni sistemi/EUIPO – Sigmatron (naprave i uređaji za signalizaciju) („Dizajn Zajednice – Postupak za proglašenje dizajna ništavim – Registrirani dizajn Zajednice koji prikazuje naprave i uređaje za signalizaciju – Raniji dizajn Zajednice – Razlog za ništavost – Nedostatak individualnog karaktera – Proglašenje ranijeg dizajna ništavim – Nepostojanje utjecaja – Otkrivanje ranijeg dizajna – Upućeni korisnik – Stupanj slobode dizajnera – Nepostojanje drugačijeg ukupnog dojma – Članak 6. i članak 25. stavak 1. točka (b) Uredbe (EZ) br. 6/2002”)

text:
               20.12.2021

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 513/26

      Presuda Općeg suda od 22. rujna 2021. – T i D kontrolni sistemi/EUIPO – Sigmatron (naprave i uređaji za signalizaciju)
      (Predmet T-503/20) (1)

      („Dizajn Zajednice - Postupak za proglašenje dizajna ništavim - Registrirani dizajn Zajednice koji prikazuje naprave i uređaje za signalizaciju - Raniji dizajn Zajednice - Razlog za ništavost - Nedostatak individualnog karaktera - Proglašenje ranijeg dizajna ništavim - Nepostojanje utjecaja - Otkrivanje ranijeg dizajna - Upućeni korisnik - Stupanj slobode dizajnera - Nepostojanje drugačijeg ukupnog dojma - Članak 6. i članak 25. stavak 1. točka (b) Uredbe (EZ) br. 6/2002”)
      (2021/C 513/38)
      Jezik postupka: bugarski

         Stranke

         Tužitelj: T i D kontrolni sistemi EOOD (Varna, Bugarska) (zastupnik: P. Priparzhenski, odvjetnik)

         Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (zastupnici: P. Georgieva i A. Folliard-Monguiral, agenti)

         Druga stranka u postupku pred žalbenim vijećem EUIPO-a, intervenijent u postupku pred Općim sudom: Sigmatron EOOD (Sofija, Bugarska) (zastupnik: A. Kostov, odvjetnik)

         Predmet

      Tužba protiv odluke trećeg žalbenog vijeća EUIPO-a od 30. travnja 2020. (predmet R 956/2019-3), koja se odnosi na postupak za proglašenje ništavosti između društava Sigmatron i T i D kontrolni sistemi.

         Izreka

                  1.

                  Tužba se odbija.

                  2.

                  Društvu T i D kontrolni sistemi EOOD nalaže se snošenje troškova.

         (1)  SL C 329, 5. 10. 2020.


title: Predmet T-201/18: Rješenje Općeg suda od 28. listopada 2021. – Diusa Rendering i Assograssi/Komisija („Javno zdravlje – Pravila za sprečavanje, kontrolu i iskorjenjivanje određenih transmisivnih spongiformnih encefalopatija – Zabrana izvoza organskih gnojiva i poboljšivača tla dobivenih od materijala kategorije 2. – Propust Komisije da pokrene postupak radi preispitivanja zabrane – Tužba zbog propusta – Prijedlog nacrta mjera kojim se okončava propust – Obustava postupka”)

text:
               20.12.2021

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 513/26

      Rješenje Općeg suda od 28. listopada 2021. – Diusa Rendering i Assograssi/Komisija
      (Predmet T-201/18) (1)

      („Javno zdravlje - Pravila za sprečavanje, kontrolu i iskorjenjivanje određenih transmisivnih spongiformnih encefalopatija - Zabrana izvoza organskih gnojiva i poboljšivača tla dobivenih od materijala kategorije 2. - Propust Komisije da pokrene postupak radi preispitivanja zabrane - Tužba zbog propusta - Prijedlog nacrta mjera kojim se okončava propust - Obustava postupka”)
      (2021/C 513/39)
      Jezik postupka: talijanski

         Stranke

         Tužitelj: Diusa Rendering Srl (Plaisance, Italija) i Assograssi – Associazione Nazionale Produttori Grassi e Proteine Animali (Buccinasco, Italija) (zastupnik: M. Moretto, odvjetnik)

         Tuženik: Europska komisija (zastupnici: D. Bianchi, W. Farrell i B. Eggers, agenti)

         Predmet

      Zahtjev na temelju članka 265. UFEU-a kojim se traži da se utvrdi da je Komisija nezakonito propustila pokrenuti postupak predviđen u članku 5.a Odluke Vijeća od 28. lipnja 1999. o utvrđivanju postupaka za izvršavanje provedbenih ovlasti dodijeljenih Komisiji (SL 1999., L 184, str. 23.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 1., svezak 17., str. 36.), kako bi preispitala zabrana izvoza organskih gnojiva i poboljšivača tla dobivenih od materijala kategorije 2. utvrđenih u članku 43. stavku 3. Uredbe (EZ) br. 1069/2009 Europskog parlamenta i Vijeća od 21. listopada 2009. o utvrđivanju zdravstvenih pravila za nusproizvode životinjskog podrijetla i od njih dobivene proizvode koji nisu namijenjeni prehrani ljudi te o stavljanju izvan snage Uredbe (EZ) br. 1774/2002 (Uredba o nusproizvodima životinjskog podrijetla) (SL 2009., L 300, str. 1.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 3., svezak 16., str. 425.).

         Izreka

                  1.

                  Postupak se obustavlja.

                  2.

                  Europska komisija snosit će vlastite troškove, kao i troškove društva Diusa Rendering Srl i Assograssija – Associazione Nazionale Produttori Grassi e Proteine Animali.

         (1)  SL C 166, 14. 5. 2018.


title: Predmet T-329/20: Rješenje Općeg suda od 25 listopada 2021. – 4B Company/EUIPO – Deenz (privjesak (nakit)) („Dizajn Zajednice – Postupak za proglašenje dizajna ništavim – Registrirani dizajn Zajednice koji prikazuje privjesak (nakit) – Održavanje dizajna Zajednice u izmijenjenom obliku – Članak 25. stavak 6. Uredbe (EZ) br. 6/2002 – Pravni interes – Nedopuštenost”)

text:
               20.12.2021

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 513/27

      Rješenje Općeg suda od 25 listopada 2021. – 4B Company/EUIPO – Deenz (privjesak (nakit))
      (Predmet T-329/20) (1)

      („Dizajn Zajednice - Postupak za proglašenje dizajna ništavim - Registrirani dizajn Zajednice koji prikazuje privjesak (nakit) - Održavanje dizajna Zajednice u izmijenjenom obliku - Članak 25. stavak 6. Uredbe (EZ) br. 6/2002 - Pravni interes - Nedopuštenost”)
      (2021/C 513/40)
      Jezik postupka: talijanski

         Stranke

         Tužitelj: 4B Company Srl (Montegiorgio, Italija) (zastupnik: G. Brogi, odvjetnik)

         Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (zastupnici: S. Scardocchia i A. Folliard-Monguiral, agenti)

         Druga stranka u postupku pred žalbenim vijećem EUIPO-a, intervenijent u postupku pred Općim sudom: Deenz Holding Ltd (Dubai, Ujedinjeni Arapski Emirati) (zastupnik: N. Alberti, odvjetnik)

         Predmet

      Tužba protiv odluke trećeg žalbenog vijeća EUIPO-a od 19. ožujka 2020. (predmet R 2449/2018-3) koja se odnosi na postupak za proglašenje dizajna ništavim između društava 4B Company i Deenz Holding.

         Izreka

                  1.

                  Tužba se odbija.

                  2.

                  Društvu 4B Company Srl nalaže se snošenje troškova.

         (1)  SL C 247, 27. 7. 2020.


title: Predmet T-510/20: Rješenje Općeg suda od 22. listopada 2021. – Fachverband Spielhallen i LM/Komisija („Državne potpore – Porezni tretman upravitelja javnih kasina u Njemačkoj – Pritužba – Faza prethodnog ispitivanja – Komisijina odluka kojom se utvrđuje nepostojanje državne potpore – Uvjeti za pokretanje službenog istražnog postupka – Ozbiljne poteškoće – Pojam „državna potpora” – Mehanizam odvajanja dobiti – Pogodnost – Selektivnost – Očito potpuno pravno neosnovana tužba”)

text:
               20.12.2021

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 513/28

      Rješenje Općeg suda od 22. listopada 2021. – Fachverband Spielhallen i LM/Komisija
      (Predmet T-510/20) (1)

      („Državne potpore - Porezni tretman upravitelja javnih kasina u Njemačkoj - Pritužba - Faza prethodnog ispitivanja - Komisijina odluka kojom se utvrđuje nepostojanje državne potpore - Uvjeti za pokretanje službenog istražnog postupka - Ozbiljne poteškoće - Pojam „državna potpora” - Mehanizam odvajanja dobiti - Pogodnost - Selektivnost - Očito potpuno pravno neosnovana tužba”)
      (2021/C 513/41)
      Jezik postupka: njemački

         Stranke

         Tužitelji: Fachverband Spielhallen eV (Berlin, Njemačka), LM (zastupnici: A. Bartosch i R. Schmidt, odvjetnici)

         Tuženik: Europska komisija (zastupnici: B. Stromsky i K. Blanck, agenti)

         Intervenijent u potporu tužitelju: Savezna Republika Njemačka (zastupnici: R. Kanitz i S. Costanzo, agenti)

         Predmet

      Zahtjev na temelju članka 263. UFEU-a kojim se traži poništenje Odluke Komisije C(2019) 8819 final od 9. prosinca 2019. o državnim potporama SA.44944 (2019/C, ex 2019/FC) – Porezni tretman upravitelja javnih kasina u Njemačkoj i SA.53552 (2019/C, ex 2019/FC) – Navodno jamstvo za upravitelje javnih kasina u Njemačkoj (jamstvo profitabilnosti), u dijelu kojom je njome poništena pritužba koju su tužitelji podnijeli protiv činjenice da su se iznosi koje su upravitelji javnih kasina isplatili saveznoj zemlji Sjevernoj Rajni-Vestfaliji (Njemačka) na temelju mehanizma odvajanja dobiti mogli odbiti od oporezivih iznosa poreza na gospodarsku djelatnost i poreza na dohodak ili poreza na dobit.

         Izreka

                  1.

                  Tužba se odbija.

                  2.

                  Društva Fachverband Spielhallen eV i LM snosit će, osim vlastitih troškova, i troškove Europske komisije.

                  3.

                  Savezna Republika Njemačka snosit će vlastite troškove.

         (1)  SL C 329, 5. 10. 2020.


title: Predmet T-22/21: Rješenje Općeg suda od 22. listopada 2021. – Equinoccio-Compañía de Comercio Exterior/Komisija („Tužba za poništenje – Instrument pretpristupne pomoći – Treća država – Nacionalna javna nabava – Raskid ugovora od strane javnog naručitelja – Zahtjev javnog naručitelja za provedbu bankarske garancije – Supotpis voditelja Delegacije Unije u trećoj zemlji ili njegova zamjenika – Nenadležnost”)

text:
               20.12.2021

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 513/28

      Rješenje Općeg suda od 22. listopada 2021. – Equinoccio-Compañía de Comercio Exterior/Komisija
      (Predmet T-22/21) (1)

      („Tužba za poništenje - Instrument pretpristupne pomoći - Treća država - Nacionalna javna nabava - Raskid ugovora od strane javnog naručitelja - Zahtjev javnog naručitelja za provedbu bankarske garancije - Supotpis voditelja Delegacije Unije u trećoj zemlji ili njegova zamjenika - Nenadležnost”)
      (2021/C 513/42)
      Jezik postupka: engleski

         Stranke

         Tužitelj: Equinoccio-Compañía de Comercio Exterior, SL (Madrid, Španjolska) (zastupnici: D. Luff i R. Sciaudone, odvjetnici)

         Tuženik: Europska komisija (zastupnici: D. Bianchi i T. Van Noyen, agenti)

         Predmet

      Zahtjev na temelju članka 263. UFEU-a kojim se traži poništenje Komisijina dopisa od 5. studenoga 2020., pod oznakom GK/Regio.ddg.d. 1(2020)6793282, koji se odnosi na provedbu bankarske garancije koju zahtijeva tursko ministarstvo znanosti, industrije i tehnologije.

         Izreka

                  1.

                  Tužba se odbija.

                  2.

                  Društvu Equinoccio-Compañía de Comercio Exterior, SL nalaže se snošenje troškova.

         (1)  SL C 128, 12. 4. 2021.


title: Predmet T-297/21 R: Rješenje predsjednika Općeg suda od 25. listopada 2021. – Troy Chemical Company i Troy/Komisija („Privremena pravna zaštita – Biocidni proizvodi – Provedbena uredba (EU) 2021/348 – Odobravanje karbendazima kao postojeće aktivne tvari za uporabu u biocidnim proizvodima vrste 7 (sredstva za zaštitu površine) i 10 (sredstva za zaštitu građevinskih materijala) – Zahtjev za suspenziju primjene – Nepostojanje hitnosti”)

text:
               20.12.2021

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 513/29

      Rješenje predsjednika Općeg suda od 25. listopada 2021. – Troy Chemical Company i Troy/Komisija
      (Predmet T-297/21 R)
      („Privremena pravna zaštita - Biocidni proizvodi - Provedbena uredba (EU) 2021/348 - Odobravanje karbendazima kao postojeće aktivne tvari za uporabu u biocidnim proizvodima vrste 7 (sredstva za zaštitu površine) i 10 (sredstva za zaštitu građevinskih materijala) - Zahtjev za suspenziju primjene - Nepostojanje hitnosti”)
      (2021/C 513/43)
      Jezik postupka: engleski

         Stranke

         Tužitelji: Troy Chemical Company BV (Delft, Nizozemska), Troy Corp. (Florham Park, New Jersey, Sjedinjene Američke Države) (zastupnici: D. Abrahams, H. Widemann i L. Gorywoda, odvjetnici)

         Tuženik: Europska komisija (zastupnici: R. Lindenthal i M. Farley, agenti)

         Predmet

      Zahtjev na temelju članaka 278. i 279. UFEU-a radi, s jedne strane, suspenzije primjene Provedbene uredbe Komisije (EU) 2021/348 оd 25. veljače 2021. o odobravanju karbendazima kao postojeće aktivne tvari za uporabu u biocidnim proizvodima vrste 7 i 10 (SL 2021., L 68, str. 174.) i, s druge strane, određivanja bilo koje druge privremene mjere koju Opći sud ocijeni primjerenom.

         Izreka

                  1.

                  Zahtjev za privremenu pravnu zaštitu se odbija.

                  2.

                  O troškovima će se odlučiti naknadno.


title: Predmet T-603/21: Tužba podnesena 14. rujna 2021. – WO/EPPO

text:
               20.12.2021

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 513/29

      Tužba podnesena 14. rujna 2021. – WO/EPPO
      (Predmet T-603/21)
      (2021/C 513/44)
      Jezik postupka: engleski

         Stranke

         Tužitelj: WO (zastupnik: V. Vitkovskis, odvjetnik)

         Tuženik: Ured europskog javnog tužitelja (EPPO)

         Tužbeni zahtjev

      Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

                  —

                  na temelju članka 270. UFEU-a, poništi neosnovanu i nezakonitu odluku br. 028/2021 Kolegija EPPO-a o odbijanju tužiteljeve kandidature za dužnost delegiranog europskog tužitelja;

                  —

                  naloži EPPO-u da tužitelju plati naknadu štete zbog povrede zaštite osobnih podataka, nepoštenog postupka imenovanja i nezakonite odluke o odbijanju njegove kandidature za mjesto delegiranog europskog tužitelja.

         Tužbeni razlozi i glavni argumenti

      U prilog osnovanosti tužbe tužitelj ističe devet tužbenih razloga.

                  1.

                  Prvi tužbeni razlog, koji se temelji na tome da je pobijana odluka utemeljena samo na pretpostavkama te nije prikladno obrazložena.

                  2.

                  Drugi tužbeni razlog, koji se temelji na tome da pobijana odluka sadržava lažne informacije o tužitelju.

                  3.

                  Treći tužbeni razlog, koji se temelji na tome da je pobijana odluka utemeljena na nezakonito pribavljenim osobnim podacima koji se odnose na tužitelja.

                  4.

                  Četvrti tužbeni razlog, koji se temelji na tome da je EPPO povrijedio tužiteljeve osobne podatke, uključujući u odnosu na neke podatke u odluci.

                  5.

                  Peti tužbeni razlog, koji se temelji na tome da je pobijana odluka povezana sa stegovnom sankcijom koja je tužitelju određena prije više od petnaest godina te je utemeljena na njoj. Ne postoji pravni sustav i/ili akt Europske unije koji dozvoljava da se upravni prekršaji/stegovne povrede mogu smatrati relevantnima nakon petnaest godina.

                  6.

                  Šesti tužbeni razlog, koji se temelji na tome da nijedan tužiteljev argument nije uzet u obzir. Svi su bili zanemareni.

                  7.

                  Sedmi tužbeni razlog, koji se temelji na tome da je postupak imenovanja povrijeđen time što je na tužitelja primijenjen dodatni kriterij i time što je bio procjenjivan tijekom duljeg razdoblja u odnosu na ostale kandidate. Stoga je načelo jednakog postupanja prema svim kandidatima bilo povrijeđeno.

                  8.

                  Osmi tužbeni razlog, koji se temelji na tome da je u kontekstu odbijanja njegove kandidature na tužitelja primijenjen nepostojeći pravni akt.

                  9.

                  Deveti tužbeni razlog, koji se temelji na tome da je EPPO povrijedio i načelo lojalne suradnje između države članice i institucije Unije. Mišljenje institucije države članice koja je koja je imenovala osobu kao kandidata na mjesto delegiranog europskog tužitelja zanemareno je. Navodi se da je EPPO također proveo nepravilnu ponovnu procjenu toga ispunjava li imenovana osoba kriterije za odabir.


title: Predmet T-631/21: Tužba podnesena 27. rujna 2021. – BZ/ESB

text:
               20.12.2021

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 513/30

      Tužba podnesena 27. rujna 2021. – BZ/ESB
      (Predmet T-631/21)
      (2021/C 513/45)
      Jezik postupka: engleski

         Stranke

         Tužiteljica: BZ (zastupnik: H. Tettenborn, odvjetnik)

         Tuženik: Europska središnja banka (ESB)

         Tužbeni zahtjev

      Tužiteljica od Općeg suda zahtijeva da:

                  —

                  poništi odluke Izvršnog odbora ESB-a od 16. ožujka 2021. i 13. srpnja 2021., jer je njima: a) ponovno ocijenjena tužiteljičina situacija i određena joj naknada, ex aequo et bono, u iznosu od 50 000 eura radi naknade štete (uključujući svu štetu nastalu zbog pogrešaka utvrđenih u dopisu DG-HR-a od 12. siječnja 2021.) koja joj je prouzročena i b) odbijena posebna žalba koju je podnijela 18. svibnja 2021. protiv odluke Izvršnog odbora od 16. ožujka 2021.;

                  —

                  naloži ESB-u da tužiteljici plati:

                              —

                              zbog povrede članka 8. EKLJP-a u vezi s povredom tužiteljičina privatnog života u pogledu dostojanstva i profesionalnog integriteta, naknadu štete od 200 000 eura;

                              —

                              zbog povrede članka 8. EKLJP-a u vezi s povredom tužiteljičina privatnog života u pogledu njezina prava na zdravlje, naknadu štete od 130 000 eura;

                              —

                              zbog uporabe izvješća o istrazi koje sadržava nepravilnosti i poništene odluke u predmetu F-43/10 slanjem tih dokumenata [povjerljivo], naknadu neimovinske štete u iznosu od 20 000 eura;

                              —

                              zbog gubitka prihoda, iznos koji će se izračunati prema ishodu predmeta T-500/16 koji je u tijeku;

                              —

                              zbog uništenja istražnih spisa, naknadu neimovinske štete u iznosu od 20 000 eura;

                              —

                              zbog zakašnjenja u postupku donošenja odluke za 2007. godinu u vezi s njezinom ocjenom i godišnjom revizijom plaća i bonusa, za razdoblje od 2007. do 2021., naknadu neimovinske štete u iznosu od 52 000 eura;

                              —

                              zbog neimovinske i imovinske štete nastale zbog nedonošenja odluke o ocjeni i o godišnjoj reviziji plaća i bonusa, naknadu štete u iznosu od 150 000 eura;

                              —

                              zbog konačnog gubitka prilike nastalog zbog neprovođenja nove istrage (neimovinska i imovinska šteta), naknadu štete u iznosu od 700 000 eura.

                  —

                  naloži ESB-u snošenje vlastitih troškova, kao i tužiteljičinih troškova u ovom postupku.

         Tužbeni razlozi i glavni argumenti

      U prilog osnovanosti tužbe tužiteljica ističe pet tužbenih razloga.

                  1.

                  Prvi tužbeni razlog koji se temelji na postojanju brojnih pogrešaka koje se tiču činjenica i prava koje sadržava odluka Izvršnog odbora od 16. ožujka 2021. i na iskrivljavanju i pogrešnoj primjeni članka 8.2.1 Pravilnika o osoblju ESB-a i članka 42. ESB-ovih Uvjeta zapošljavanja.

                  2.

                  Drugi tužbeni razlog koji se temelji na povredi članka 266. UFEU-a, uključujući i propust: a) plaćanja odgovarajuće naknade za pretrpljenu štetu, a ne naknade određene prema pravičnosti (osobito ex aequo et bono); b) plaćanja prikladne naknade tužiteljici zbog svih nepogodnosti/štete, uključujući naknadu zbog gubitka prilike prouzročenog činjenicom da ESB ne može ponovno provesti istragu i također u skladu s načelom proporcionalnosti i nediskriminacije; i c) ispravi prijašnje učinke poništenih odluka.

                  3.

                  Treći tužbeni razlog koji se temelji na povredi načela transparentnosti i dobre uprave i članaka 41., 42. i 47. Povelje Europske unije o temeljnim pravima i povrede načela pravne sigurnosti i prava na djelovanje.

                  4.

                  Četvrti tužbeni razlog koji se temelji na povredi dužnosti brižnog postupanja, dobrobiti osoblja i članaka 21. i 31. Povelje Europske unije o temeljnim pravima.

                  5.

                  Peti tužbeni razlog koji se temelji na neosnovanosti obrazloženja.


title: Predmet T-686/21: Tužba podnesena 25. listopada 2021. – energy cake/EUIPO – Foodtastic (ENERGY CAKE)

text:
               20.12.2021

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 513/32

      Tužba podnesena 25. listopada 2021. – energy cake/EUIPO – Foodtastic (ENERGY CAKE)
      (Predmet T-686/21)
      (2021/C 513/46)
      Jezik na kojem je tužba podnesena: njemački

         Stranke

         Tužitelj: energy cake GmbH (Beč, Austrija) (zastupnik: A. Bernegger, odvjetnik)

         Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO)

         Druga stranka u postupku pred žalbenim vijećem: Foodtastic GmbH (Dortmund, Njemačka)

         Podaci o postupku pred EUIPO-om

         Nositelj spornog žiga: tužitelj

         Predmetni sporni žig: verbalni žig Europske unije ENERGY CAKE – verbalni žig Europske unije br. 14 808 935

         Postupak pred EUIPO-om: postupak za brisanje

         Pobijana odluka: odluka petog žalbenog vijeća EUIPO-a od 11. kolovoza 2021. u predmetu R 2324/2020-5

         Tužbeni zahtjev

      Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

                  —

                  poništi pobijanu odluku;

                  —

                  naloži EUIPO-u snošenje troškova.

         Tužbeni razlozi

                  —

                  povreda članka 59. stavka 1. točke (a) Uredbe (EU) 2017/1001 Europskog parlamenta i Vijeća;

                  —

                  povreda članka 7. stavka 1. točaka (b) i (c) u vezi s člankom 7. stavkom 2. Uredbe (EU) 2017/1001 Europskog parlamenta i Vijeća.


title: Predmet T-688/21: Tužba podnesena 25. listopada 2021. – BNP Paribas Public Sector/SRB

text:
               20.12.2021

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 513/32

      Tužba podnesena 25. listopada 2021. – BNP Paribas Public Sector/SRB
      (Predmet T-688/21)
      (2021/C 513/47)
      Jezik postupka: francuski

         Stranke

         Tužitelj: BNP Paribas Public Sector SA (Pariz, Francuska) (zastupnici: A. Champsaur i A. Delors, odvjetnici)

         Tuženik: Jedinstveni sanacijski odbor (SRB)

         Tužbeni zahtjev

      Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

                  —

                  poništi, na temelju članaka 256. i 263. UFEU-a, odluku SRB-a od 13. kolovoza 2021. s referencom srb.e.e4.co(2021)570897 u mjeri u kojoj je njome odbijen povrat iznosa koji odgovara gotovinskom kolateralu koji se odnosi na neopozive obveze plaćanja za godine 2015. do 2021., suprotno članku 7. stavku 3. Provedbene uredbe 2015/81;

                  —

                  na temelju ugovora 2016.-2021. i na temelju članaka 272. i 340. UFEU-a:

                              —

                              utvrdi da je SRB, odbivši vratiti iznose koji odgovaraju gotovinskom kolateralu koji se odnosi na neopozive obveze plaćanja za godine 2016. (uključeno) do 2021. (uključeno), povrijedio obvezu povrata koju ima na temelju članka 12.5 svakog od ugovora za razdoblja doprinosa 2016. do 2021., koji izrijekom predviđa primjenu članka 7.3 Provedbene uredbe 2015/81, i

                              —

                              naloži SRB-u da tužitelju vrati iznose koji odgovaraju gotovinskom kolateralu koji je zadržao SRB povredom svojih ugovornih obveza, kao i sve troškove, zatezne kamate i sporedne troškove bilo koje vrste (ili, alternativno, tužitelju plati te iznose na ime naknade štete koja odgovara povredi navedenih ugovora);

                  —

                  najprije za ugovor za 2015. i podredno za ugovore 2016.-2021., na temelju izvanugovorne odgovornosti SRB-a i na temelju članka 340. UFEU-a:

                              —

                              utvrdi da odbijanje SRB-a da vrati iznose koji odgovaraju gotovinskom kolateralu koji se odnosi na neopozive obveze plaćanja za godine 2015. do 2021. (uključeno) predstavlja stjecanje bez osnove, i

                              —

                              naloži SRB-u da tužitelju vrati navedene iznose koje je SRB zadržao bez ikakve pravne osnove, kao i sve povezane troškove, zatezne kamate i sporedne troškove bilo koje vrste;

                  —

                  naloži SRB-u snošenje svih troškova.

         Tužbeni razlozi i glavni argumenti

      U prilog osnovanosti tužbe tužitelj ističe tri tužbena razloga.

                  1.

                  Prvi tužbeni razlog, temelji se na povredi članka 7. stavka 3. Provedbene uredbe br. 2015/81 (1) i Uredbe MRU jer je odluka Jedinstvenog sanacijskog odbora povrijedila članak 7. stavak 3. Provedbene uredbe br. 2015/81 koji izrijekom predviđa da se neopozive obveze plaćanja institucija koje više nisu obuhvaćene područjem primjene Uredbe (EU) br. 806/2014 (2) ponište i da se jamstva vezana uz njih vrate.

                  2.

                  Drugi tužbeni razlog, temelji se na povredi koja se tiče prava koju je počinio Jedinstveni sanacijski odbor s obzirom na to da je na neopozive obveze plaćanja namjeravao primijeniti članak 70. stavak 4. Uredbe MRU dok se ona odnosi samo na ex ante novčane doprinose i da Jedinstveni sanacijski odbor miješa novčane doprinose s gotovinskim kolateralom koji se odnosi na neopozive obveze plaćanja.

                  3.

                  Treći tužbeni razlog, temelji se na povredi ugovornih obveza koje povezuju tužitelja s Jedinstvenim sanacijskim odborom koje potonjeg čine odgovornim na temelju ugovora. Tužitelj naime smatra da odbijanje Jedinstvenog sanacijskog odbora da vrati iznose koji odgovaraju gotovinskom kolateralu koji se odnosi na neopozive obveze plaćanja za godine 2016. do 2021. čini povredu navedenog ugovora.
                  Tužitelj ističe i jedan podredni tužbeni razlog u vezi s ugovorima 2016.-2021. On u tom pogledu tvrdi da odbijanje Jedinstvenog sanacijskog odbora da vrati iznose koji odgovaraju gotovinskom kolateralu koji se odnosi na neopozive obveze plaćanja za godine 2015. do 2021. predstavlja stjecanje bez osnove Jedinstvenog sanacijskog odbora.

         (1)  Provedbena uredba Vijeća (EU) 2015/81 od 19. prosinca 2014. o utvrđivanju jedinstvenih uvjeta primjene Uredbe (EU) br. 806/2014 Europskog parlamenta i Vijeća u vezi s ex ante doprinosima jedinstvenom fondu za sanaciju (SL 2015., L 15, str. 1.)

         (2)  Uredba (EU) br. 806/2014 Europskog parlamenta i Vijeća od 15. srpnja 2014. o utvrđivanju jedinstvenih pravila i jedinstvenog postupka za sanaciju kreditnih institucija i određenih investicijskih društava u okviru jedinstvenog sanacijskog mehanizma i jedinstvenog fonda za sanaciju te o izmjeni Uredbe (EU) br. 1093/2010 (SL 2014., L 225, str. 1.)


title: Predmet T-689/21: Tužba podnesena 22. listopada 2021. – Auken i dr.Komisija

text:
               20.12.2021

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 513/34

      Tužba podnesena 22. listopada 2021. – Auken i dr.Komisija
      (Predmet T-689/21)
      (2021/C 513/48)
      Jezik postupka: engleski

         Stranke

         Tužitelji: Margrete Auken, Tilly Metz, Jutta Paulus, Michèle Rivasi i Kimberly van Sparrentak (zastupnik: B. Kloostra, odvjetnik)

         Tuženik: Europska komisija

         Tužbeni zahtjev

      Tužitelji od Općeg suda zahtijevaju da:

                  —

                  poništi tuženikovu prešutnu odluku o odbijanju od 13. kolovoza 2021., koja je uslijedila nakon ponovnog zahtjeva od 30. lipnja 2021. protiv odluke od 9. lipnja 2021. kojom je djelomično odbijen pristup dokumentima koji su tužitelji zatražili; i

                  —

                  naloži tuženiku snošenje troškova.

         Tužbeni razlozi i glavni argumenti

      U prilog osnovanosti tužbe tužitelji ističu pet tužbenih razloga.

                  1.

                  Prvi tužbeni razlog, koji se temelji na tome da je tuženik nezakonito primijenio izuzeća iz članka 4. stavka 2. prve alineje Uredbe (EZ) br. 1049/2001 (1).

                  2.

                  Drugi tužbeni razlog, koji se temelji na tome da tuženik nije opravdao primjenu izuzeća iz članka 4. Uredbe (EZ) br. 1049/2001 te je stoga povrijedio Uredbu (EZ) br. 1049/2001 s obzirom na to da nije strogo tumačio i primijenio članak 4. stavak 2. prvu alineju i članak 4. stavak 3. Uredbe (EZ) br. 1049/2001.

                  3.

                  Treći tužbeni razlog, koji se temelji na tome da je tuženik nedosljedno primijenio izuzeća iz članka 4. stavka 2. prve alineje Uredbe (EZ) br. 1049/2001.

                  4.

                  Četvrti tužbeni razlog, koji se temelji na tome da tuženik nije uzeo u obzir postojanje prevladavajućeg javnog interesa za otkrivanje traženih informacija.

                  5.

                  Peti tužbeni razlog, koji se temelji na tome da pobijana odluka povređuje članak 52. stavak 3. Povelje Europske unije o temeljnim pravima i članak 10. stavak 1. Europske konvencije za zaštitu ljudskih prava i temeljnih sloboda.

         (1)  Uredba (EZ) br. 1049/2001 Europskog parlamenta i Vijeća od 30. svibnja 2001. o javnom pristupu dokumentima Europskog parlamenta, Vijeća i Komisije (SL 2001., L 145, str. 43.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 1., svezak 16., str. 70.)


title: Predmet T-690/21: Tužba podnesena 25. listopada 2021. – LW Capital/Komisija

text:
               20.12.2021

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 513/35

      Tužba podnesena 25. listopada 2021. – LW Capital/Komisija
      (Predmet T-690/21)
      (2021/C 513/49)
      Jezik postupka: njemački

         Stranke

         Tužitelj: LW Capital (München, Njemačka) (zastupnik: C. Ziegler, odvjetnik)

         Tuženik: Europska komisija

         Tužbeni zahtjev

      Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

                  —

                  djelomično poništi Odluku Komisije od 3. lipnja 2016. o državnoj potpori SA.56826 (2016/C) (2020/N) – Njemačka – Reforma njemačkog Zakona o kogeneraciji toplinske i električne energije iz 2020. („KWKG”) te o državnoj potpori SA.53308 (2019/N) Njemačka – Izmjena potpore postojećim kogeneracijskim postrojenjima iz 2019. (čl. 13. KWKG-a) (SL 2021., C 306, str. 1. i 2.), jer se njome ne izražavaju primjedbe u pogledu (i) potpore proizvodnji kogeneracijske električne energije u novim, moderniziranim i obnovljenim visoko učinkovitim kogeneracijskim postrojenjima i (ii) potpore proizvodnji kogeneracijske električne energije u visoko učinkovitim kogeneracijskim postrojenjima na plin za centralizirano grijanje;

                  —

                  Komisiji naloži snošenje vlastitih i tužiteljevih troškova.

         Tužbeni razlozi i glavni argumenti

      U prilog osnovanosti tužbe tužitelj ističe jedan tužbeni razlog.
      Jedinim tužbenim razlogom tužitelj spornoj odluci prigovara zbog „povrede Ugovorâ ili nekog od pravila za njihovu provedbu” u smislu članka 263. stavka 4. u vezi s člankom 263. stavkom 2. UFEU-a. Navedena povreda sastoji se u tome da je Komisija trebala imati primjedbe vezano za spojivost programa potpore iz KWKG-a iz 2020. koji je predložila Njemačka i prema tome je bila obvezna pokrenuti službeni istražni postupak iz članka 108. stavka 2. UFEU-a. Budući da to nije učinila, Komisija je povrijedila tužiteljeva postupovna prava.
      Tužitelj ističe povredu postupovnih prava iz članka 108. stavka 2. u vezi s povredom članka 107. stavka 3. točke (c) UFEU-a i povrede načela nediskriminacije, proporcionalnosti i zaštite legitimnih očekivanja, te pogrešnu ocjenu činjenica.


title: Predmet T-691/21: Tužba podnesena 27. listopada 2021. – Alcogroup i Alcodis/Komisija

text:
               20.12.2021

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 513/35

      Tužba podnesena 27. listopada 2021. – Alcogroup i Alcodis/Komisija
      (Predmet T-691/21)
      (2021/C 513/50)
      Jezik postupka: francuski

         Stranke

         Tužitelji: Alcogroup (Bruxelles, Belgija) i Alcodis (Bruxelles) (zastupnici: P. de Bandt, C. Binet i M. Nuytten, odvjetnici)

         Tuženik: Europska komisija

         Tužbeni zahtjev

      Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

                  —

                  poništi pobijanu odluku;

                  —

                  naloži Komisiji snošenje svih troškova ovog postupka.

         Tužbeni razlozi i glavni argumenti

      U prilog osnovanosti tužbe protiv odluke Komisije od 17. rujna 2021. kojom se tužitelje poziva da pod određenim uvjetima ponovno započnu postupak nagodbe u okviru predmeta AT.40054 – Ethanol Benchmarks, tužitelji ističu dva tužbena razloga.

                  1.

                  Prvi tužbeni razlog, koji se temelji na povredi pravila koja se primjenjuju u području nagodbe. Tužitelji u tom smislu ističu da je, time što je donijela pobijanu odluku kojom se tužitelje poziva da pod određenim uvjetima ponovno započnu postupak nagodbe, Komisija povrijedila pravila koja se primjenjuju u području nagodbe. Naime, pravila koja se primjenjuju ne dopuštaju Komisiji, s jedne strane, ponovno pokretanje postupka nagodbe u toj fazi postupka i, s druge strane, da to čini na način da nalaže tužiteljima da odustanu od bilo kakve rasprave kada je riječ o činjenicama koje im se stavljaju na teret.

                  2.

                  Drugi tužbeni razlog, koji se temelji na povredi prava obrane. Tužitelji smatraju da Komisija ne može uvjetovati ponovno pokretanje postupka nagodbe njihovim odustajanjem od argumenata koje su iznijeli u redovnom postupku nakon neuspjeha prvog postupka nagodbe.


title: Predmet T-473/19: Rješenje Općeg suda od 20. listopada 2021. – Diageo e.a./Komisija

text:
               20.12.2021

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 513/36

      Rješenje Općeg suda od 20. listopada 2021. – Diageo e.a./Komisija
      (Predmet T-473/19) (1)

      (2021/C 513/51)
      Jezik postupka: engleski
      Predsjednik drugog vijeća odredio je brisanje predmeta.

         (1)  SL C 312, 16. 9. 2019.


title: Predmet T-476/19: Rješenje Općeg suda od 20. listopada 2021. – AstraZeneca e.a./Komisija

text:
               20.12.2021

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 513/36

      Rješenje Općeg suda od 20. listopada 2021. – AstraZeneca e.a./Komisija
      (Predmet T-476/19) (1)

      (2021/C 513/52)
      Jezik postupka: engleski
      Predsjednik drugog vijeća odredio je brisanje predmeta.

         (1)  SL C 312, 16. 9. 2019.


title: Predmet T-628/19: Rješenje Općeg suda od 27. listopada 2021. – Teva/Komisija i EMA

text:
               20.12.2021

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 513/36

      Rješenje Općeg suda od 27. listopada 2021. – Teva/Komisija i EMA
      (Predmet T-628/19) (1)

      (2021/C 513/53)
      Jezik postupka: engleski
      Predsjednik petog vijeća odredio je brisanje predmeta.

         (1)  SL C 383, 11. 11. 2019.


title: Predmet T-515/20: Rješenje Općeg suda od 26. listopada 2021. – Puma/EUIPO – Caterpillar (SPEEDCAT)

text:
               20.12.2021

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 513/37

      Rješenje Općeg suda od 26. listopada 2021. – Puma/EUIPO – Caterpillar (SPEEDCAT)
      (Predmet T-515/20) (1)

      (2021/C 513/54)
      Jezik postupka: engleski
      Predsjednik šestog vijeća odredio je brisanje predmeta.

         (1)  SL C 329, 5. 10. 2020.


title: Predmet T-708/20: Rješenje Općeg suda od 28. listopada 2021. – TrekStor/EUIPO (e.Gear)

text:
               20.12.2021

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 513/37

      Rješenje Općeg suda od 28. listopada 2021. – TrekStor/EUIPO (e.Gear)
      (Predmet T-708/20) (1)

      (2021/C 513/55)
      Jezik postupka: njemački
      Predsjednik šestog vijeća odredio je brisanje predmeta.

         (1)  SL C 28, 25. 1. 2021.


title: Predmet C-394/20: Presuda Suda (peto vijeće) od 21. prosinca 2021. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Finanzgericht Düsseldorf – Njemačka) – XY/Finanzamt V (Zahtjev za prethodnu odluku – Slobodno kretanje kapitala – Članci 63. i 65. UFEU-a – Nacionalni propis o porezu na nasljedstvo – Tuzemne nekretnine – Ograničena porezna obveza – Različito postupanje prema rezidentima i nerezidentima – Pravo na olakšicu na poreznu osnovicu – Razmjerno umanjenje u slučaju ograničene porezne obveze – Obveze koje proizlaze iz nužnog dijela – Nepostojanje odbitka u slučaju ograničene porezne obveze)

text:
               21.2.2022

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 84/15

      Presuda Suda (peto vijeće) od 21. prosinca 2021. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Finanzgericht Düsseldorf – Njemačka) – XY/Finanzamt V
      (Predmet C-394/20) (1)

      (Zahtjev za prethodnu odluku - Slobodno kretanje kapitala - Članci 63. i 65. UFEU-a - Nacionalni propis o porezu na nasljedstvo - Tuzemne nekretnine - Ograničena porezna obveza - Različito postupanje prema rezidentima i nerezidentima - Pravo na olakšicu na poreznu osnovicu - Razmjerno umanjenje u slučaju ograničene porezne obveze - Obveze koje proizlaze iz nužnog dijela - Nepostojanje odbitka u slučaju ograničene porezne obveze)
      (2022/C 84/17)
      Jezik postupka: njemački

         Sud koji je uputio zahtjev

      Finanzgericht Düsseldorf

         Stranke glavnog postupka

         Tužitelj: XY

         Tuženik: Finanzamt V

         Predmet

                  1.

                  Članke 63. i 65. UFEU-a treba tumačiti na način da im se ne protivi propis države članice o izračunu poreza na nasljedstvo koji predviđa da se u slučaju stjecanja nekretnina koje se nalaze u tuzemstvu, kada na dan smrti ostavitelja ni ostavitelj ni nasljednik nemaju prebivalište ili uobičajeno boravište u toj državi članici, olakšica na poreznu osnovicu umanjuje u odnosu na olakšicu koja bi se primijenila kada bi barem jedan od njih imao, na isti dan, prebivalište ili uobičajeno boravište u navedenoj državi članici, u iznosu koji odgovara vrijednosti imovine koja se ne oporezuje u toj istoj državi članici u odnosu na vrijednost cjelokupne ostavine.

                  2.

                  Članke 63. i 65. UFEU-a treba tumačiti na način da im se protivi propis države članice o izračunu poreza na nasljedstvo koji predviđa da se obveze koje proizlaze iz nužnih dijelova, u slučaju stjecanja nekretnina koje se nalaze u tuzemstvu ako ni ostavitelj ni nasljednik na dan smrti ostavitelja nisu imali prebivalište ili uobičajeno boravište u toj državi članici, ne mogu kao obveze iz nasljedstva odbiti od vrijednosti nasljedstva, dok se te obveze mogu u cijelosti odbiti ako je barem jedan od njih imao, na isti dan, prebivalište ili uobičajeno boravište u navedenoj državi članici.

         (1)  SL C 378, 09. 11. 2020.


title: Predmet C-557/19 P: Žalba koju je 22. srpnja 2019. podnio Hochmann Marketing GmbH protiv rješenja Općeg suda (treće vijeće) od 22. svibnja 2019. u predmetu T-754/18, Hochmann Marketing GmbH protiv Europskog parlamenta

text:
               15.6.2020

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 201/2

      Žalba koju je 22. srpnja 2019. podnio Hochmann Marketing GmbH protiv rješenja Općeg suda (treće vijeće) od 22. svibnja 2019. u predmetu T-754/18, Hochmann Marketing GmbH protiv Europskog parlamenta
      (Predmet C-557/19 P)
      (2020/C 201/02)
      Jezik postupka: njemački

         Stranke

         Žalitelj: Hochmann Marketing GmbH (zastupnik: J. Jennings, odvjetnik)

         Druga stranka u postupku: Europski parlament
      Rješenjem od 30. travnja 2020. Sud Europske unije (sedmo vijeće) odbio je žalbu kao očito neosnovanu i naložio da žalitelj snosi vlastite troškove.


title: Predmet C-828/19: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 12. studenoga 2019. uputila Curtea de Apel Cluj (Rumunjska) – SC Panavitrans SRL protiv Administraţia Judeţeană a Finanţelor Publice Cluj

text:
               15.6.2020

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 201/3

      Zahtjev za prethodnu odluku koji je 12. studenoga 2019. uputila Curtea de Apel Cluj (Rumunjska) – SC Panavitrans SRL protiv Administraţia Judeţeană a Finanţelor Publice Cluj
      (Predmet C-828/19)
      (2020/C 201/04)
      Jezik postupka: rumunjski

         Sud koji je uputio zahtjev

      Curtea de Apel Cluj

         Stranke glavnog postupka

         Tužitelj: SC Panavitrans SRL

         Tuženik: Administraţia Judeţeană a Finanţelor Publice Cluj

         Prethodno pitanje

      Treba li članak 110. Ugovora o funkcioniranju Europske unije tumačiti na način da mu se protivi nacionalni propis kojim se u svrhu povrata poreza za koji je utvrđeno da je protivan odredbama prava Unije, utvrđuje prekluzivni rok kraći od općeg roka zastare koji se predviđa nacionalnim pravom u pogledu poreznih potraživanja?


title: Predmet C-840/19: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 19. studenoga 2019. uputila Înalta Curte de Casaţie şi Justiţie (Rumunjska) – Kazneni postupak protiv NC

text:
               15.6.2020

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 201/3

      Zahtjev za prethodnu odluku koji je 19. studenoga 2019. uputila Înalta Curte de Casaţie şi Justiţie (Rumunjska) – Kazneni postupak protiv NC
      (Predmet C-840/19)
      (2020/C 201/05)
      Jezik postupka: rumunjski

         Sud koji je uputio zahtjev

      Înalta Curte de Casaţie şi Justiţie

         Okrivljenik

      NC

         Druga stranka u postupku

      Parchetul de pe lângă Înalta Curte de Casație și Justiție – Direcția Națională Anticorupție

         Prethodna pitanja

                  1.

                  Treba li članak 19. stavak 1. Ugovora o Europskoj uniji, članak 325. stavak 1. Ugovora o funkcioniranju Europske unije i članak 4. Direktive (EU) 2017/1371 Europskog parlamenta i Vijeća od 5. srpnja 2017. o suzbijanju prijevara počinjenih protiv financijskih interesa Unije kaznenopravnim sredstvima (1), usvojene na temelju članka 83. stavka 2. Ugovora o funkcioniranju Europske unije, tumačiti na način da im se protivi usvajanje odluke tijela koje nije dio sudbene vlasti, Curtea Constituțională a României (Ustavni sud Rumunjske), kojom se nalaže preispitivanje korupcijskih predmeta u kojima su odluke donesene u određenom razdoblju i koji se nalaze u žalbenom stadiju, zbog neosnivanja sudskih vijeća specijaliziranih za navedeno područje unutar vrhovnog sudskog tijela, bez obzira na priznavanje specijalizacije sudaca u njihovu sastavu?

                  2.

                  Treba li članak 2. Ugovora o Europskoj uniji i članak 47. [stavak 2.] Povelje Europske unije o temeljnim pravima tumačiti na način da im se protivi mogućnost da tijelo koje nije dio u sudbene vlasti proglasi da je nezakonit sastav sudskog vijeća odjela vrhovnog sudskog tijela (vijeće sastavljeno od sudaca na dužnosti, koji su u trenutku imenovanja ispunjavali, među ostalim, uvjet specijalizacije koji je potreban za imenovanje u vrhovno sudsko tijelo)?

                  3.

                  Treba li nadređenost prava Unije tumačiti na način da ono omogućuje nacionalnom sudu da izuzme iz primjene odluku ustavnog suda donesenu u predmetu povodom sukoba ustavnopravne prirode i obvezujuću u skladu s nacionalnim pravom?

         (1)  SL 2017., L 198, str. 29.