title: Predmet C-521/16: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 5. listopada 2016. uputio Amtsgericht Hannover (Njemačka) – Ralf-Achim Vetter, Susanne Glang-Vetter, Anna Louisa Vetter, Carolin Marie Vetter protiv Germanwings GmbH

text:
               30.1.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 30/16

         Zahtjev za prethodnu odluku koji je 5. listopada 2016. uputio Amtsgericht Hannover (Njemačka) – Ralf-Achim Vetter, Susanne Glang-Vetter, Anna Louisa Vetter, Carolin Marie Vetter protiv Germanwings GmbH
   (Predmet C-521/16)
   (2017/C 030/18)
   Jezik postupka: njemački

      Sud koji je uputio zahtjev

   Amtsgericht Hannover

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelji: Ralf-Achim Vetter, Susanne Glang-Vetter, Anna Louisa Vetter, Carolin Marie Vetter

      Tuženik: Germanwings GmbH

      Prethodna pitanja

               1.

               Treba li članak 5. stavak 3. Uredbe (EZ) br. 261/2004 (1) tumačiti na način da se pojam neizbježnosti odnosi isključivo na nastanak izvanrednih okolnosti ili obuhvaća i njihove posljedice, to jest otkazivanje ili duže kašnjenje?

               2.

               Ako Sud na prvo pitanje odgovori tako da se pojam neizbježnosti odnosi na kašnjenje: mora li se stvarni zračni prijevoznik u situaciji u kojoj izvanredne okolnosti utječu na zrakoplov koji izvodi prethodni let potruditi da, čim one nastanu, osigura zamjenski zrakoplov ili može sačekati dok ne bude siguran da će te okolnosti dovesti do dužeg kašnjenja sljedećeg leta?

               3.

               Ako Sud na prvo pitanje odgovori tako da se pojam neizbježnosti odnosi na kašnjenje: predstavlja li podzakup zrakoplova nerazumnu mjeru kada su njegovi troškovi otprilike tri puta veći od troškova predviđenog leta?

      (1)  Uredba (EZ) br. 261/2004 Europskog parlamenta i Vijeća od 11. veljače 2004. o utvrđivanju općih pravila odštete i pomoći putnicima u slučaju uskraćenog ukrcaja i otkazivanja ili dužeg kašnjenja leta u polasku te o stavljanju izvan snage Uredbe (EEZ) br. 295/91 (SL 2004., L 46, str. 1.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 7., svezak 26., str. 21.)


title: Predmet T-56/06 RENV II: Presuda Općeg suda od 22. travnja 2016. – Francuska protiv Komisije („Državne potpore — Direktiva 92/81/EEZ — Trošarine na mineralna ulja — Mineralna ulja koja se upotrebljavaju kao loživo ulje za proizvodnju aluminija — Oslobođenje od trošarina — Legitimna očekivanja — Pravna sigurnost — Razumni rok”)

text:
               6.6.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 200/18

         Presuda Općeg suda od 22. travnja 2016. – Francuska protiv Komisije
   (Predmet T-56/06 RENV II) (1)

   ((„Državne potpore - Direktiva 92/81/EEZ - Trošarine na mineralna ulja - Mineralna ulja koja se upotrebljavaju kao loživo ulje za proizvodnju aluminija - Oslobođenje od trošarina - Legitimna očekivanja - Pravna sigurnost - Razumni rok”))
   (2016/C 200/25)
   Jezik postupka: francuski

      Stranke

      Tužitelj: Francuska Republika (zastupnici: G. de Bergues, D. Colas i R. Coesme, agenti)

      Tuženik: Europska komisija (zastupnici: V. Di Bucci, N. Khan, G. Conte, D. Grespan i K. Walkerová, agenti)

      Predmet

   Zahtjev za poništenje članka 5. Odluke Komisije 2006/323/EZ od 7. prosinca 2005. o oslobođenju od trošarina na mineralna ulja koja se upotrebljavaju kao loživo ulje za proizvodnju aluminija u pokrajini Gardanne, u pokrajini Shannon i na Sardiniji, a koje su provele Francuska, Irska i Italija (SL 2006, L 119, str. 12.), u dijelu u kojem se njime nalaže Francuskoj Republici da povuče državne potpore koje su nespojive sa zajedničkim tržištem, a koje je dodijelila između 3. veljače 2002. i 31. prosinca 2003. na temelju oslobođenja od trošarina na mineralna ulja koja se upotrebljavaju kao loživo ulje za proizvodnju aluminija u pokrajini Gardanne (Francuska).

      Izreka

               1.

               Tužba se odbija.

               2.

               Francuskoj Republici nalaže se snošenje vlastitih troškova i tri četvrtine troškova Europske komisije u predmetima T-56/06, T-56/06 RENV I i T-56/06 RENV II te tri dvadesetine troškova Komisije u predmetima C-89/08 P i C-272/12 P.

               3.

               Komisiji se nalaže snošenje jedne četvrtine vlastitih troškova u predmetima T-56/06, T-56/06 RENV I i T-56/06 RENV II te jedne petine vlastitih troškova u predmetima C-89/08 P i C-272/12 P.

      (1)  SL C 96, 22. 4. 2006.


title: Predmet T-697/13: Tužba podnesena 27. prosinca 2013. — Kinnarps protiv OHIM-a (MAKING LIFE BETTER AT WORK)

text:
               29.3.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 93/25

         Tužba podnesena 27. prosinca 2013. — Kinnarps protiv OHIM-a (MAKING LIFE BETTER AT WORK)
   (Predmet T-697/13)
   2014/C 93/44
   Jezik postupka: švedski

      Stranke

      Tužitelj: Kinnarps AB (Falköping, Švedska) (zastupnik: M. Wahlin, odvjetnik)

      Tuženik: Ured za usklađivanje na unutarnjem tržištu (žigovi i dizajni)

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

               —

               poništi odluku drugog žalbenog vijeća OHIM-a od 28. listopada 2013. u predmetu R 2272/2012-2;

               —

               utvrdi da tužiteljev žig MAKING LIFE BETTER AT WORK, u pogledu proizvoda i usluga navedenih u predmetu, ima potreban razlikovni karakter za registraciju kao žig Zajednice;

               —

               naloži tuženiku snošenje troškova tužitelja i u postupku pred Općim sudom i pred OHIM-om.

      Tužbeni razlozi i glavni argumenti

      Predmetni žig Zajednice: verbalni žig „MAKING LIFE BETTER AT WORK” za proizvode i usluge iz razreda 16, 20, 35 i 42 — prijava za registraciju žiga Zajednice br. 10 887 982.

      Odluka ispitivača: prijava za registraciju se odbija.

      Odluka žalbenog vijeća: žalba se odbija.

      Tužbeni razlozi: povreda članka 7. stavka 1. točke (b) Uredbe br. 207/2009 o žigu Zajednice.


title: Predmet C-28/16: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 18. siječnja 2016. uputila Kúria (Mađarska) – Magyar Villamos Művek Zrt. (MVM) protiv Nemzeti Adó- és Vámhivatal Fellebviteli Igazgatósága

text:
               2.5.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 156/21

         Zahtjev za prethodnu odluku koji je 18. siječnja 2016. uputila Kúria (Mađarska) – Magyar Villamos Művek Zrt. (MVM) protiv Nemzeti Adó- és Vámhivatal Fellebviteli Igazgatósága
   (Predmet C-28/16)
   (2016/C 156/30)
   Jezik postupka: mađarski

      Sud koji je uputio zahtjev

   Kúria

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelj: Magyar Villamos Művek Zrt. (MVM)

      Tuženik: Nemzeti Adó- és Vámhivatal Fellebviteli Igazgatósága

      Prethodna pitanja

               1.

               Treba li smatrati da je holding društvo koje ima aktivnu ulogu u upravljanju određenim poslovima društava kćeri ili cijele grupe društava, ali koje svojim društvima kćerima ne prevaljuje trošak usluga koje su mu izvršene u vezi s djelatnošću aktivnog holdinga niti pripadajući PDV, pasivni obveznik PDV-a što se tiče navedenih usluga?

               2.

               Ako je odgovor na prvo pitanje potvrdan, može li aktivno holding društvo, i ako da – na koji način, ostvarivati pravo na odbitak od PDV-a koji odgovara uslugama kojima se koristi, a koje su izravno povezane s oporezivanom gospodarskom djelatnošću nekih društava kćeri?

               3.

               Ako je odgovor na prvo pitanje potvrdan, može li aktivno holding društvo, i ako da – na koji način, ostvarivati pravo na odbitak od PDV-a koji odgovara uslugama korištenima u interesu cijele grupe društava?

               4.

               Razlikuju li se odgovori na prethodno navedena pitanja, i ako da – u kojoj mjeri, ako aktivno holding društvo društvima kćerima ispostavlja račune za navedene korištene usluge kao za posredničke usluge?


title: Predmet C-582/14: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 17. prosinca 2014. uputio Bundesgerichtshof (Njemačka) – Patrick Breyer protiv Savezne Republike Njemačke

text:
               16.3.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 89/4

         Zahtjev za prethodnu odluku koji je 17. prosinca 2014. uputio Bundesgerichtshof (Njemačka) – Patrick Breyer protiv Savezne Republike Njemačke
   (Predmet C-582/14)
   (2015/C 089/05)
   Jezik postupka: njemački

      Sud koji je uputio zahtjev

   Bundesgerichtshof

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelj: Patrick Breyer

      Tuženik: Savezna Republika Njemačka

      Prethodna pitanja

               1.

               Treba li članak 2. točku (a) Direktive 95/46/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 24. listopada 1995. o zaštiti pojedinaca u vezi s obradom osobnih podataka i o slobodnom protoku takvih podataka (1) – Direktivu o zaštiti podataka – tumačiti tako da adresa internetskog protokola (IP-adresa) koju pružatelj usluga pohranjuje prilikom pristupa na njegovu internetsku stranicu za njega već tada predstavlja osobni podatak ako treća osoba (ovdje: pružatelj pristupa) raspolaže dodatnim informacijama potrebnima za identifikaciju osobe na koju se one odnose?

               2.

               Protivi li se članak 7. točka (f) Direktive o zaštiti podataka propisu nacionalnog prava prema kojem pružatelj usluga može prikupljati i koristiti osobne podatke korisnika bez njegove dozvole samo u dijelu u kojem je to potrebno kako bi omogućio i obračunao konkretno korištenje elektroničkih medija dotičnog korisnika i prema kojem svrha osiguravanja općeg funkcioniranja elektroničkih medija ne može opravdati korištenje podataka nakon završetka dotičnog postupka korištenja?

      (1)  SL L 281, str. 31. (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 13., svezak 7., str. 88.).


title: Predmet T-750/15: Rješenje Općeg suda od 22. rujna 2016. – Mitteldeutsche Braunkohlengesellschaft i dr. protiv Komisije („Tužba za poništenje — Državne potpore — Obnovljive energije — Potpora dodijeljena putem određenih odredbi izmijenjenog njemačkog zakona o izvorima obnovljive energije (zakon EEG iz 2014) — Potpora u korist struje iz obnovljivog izvora i smanjeni namet EEG-a za velike potrošače energije — Odluka kojom se potpora proglašava spojivom s unutarnjim tržištem — Tužba za poništenje — Nepostojanje pravnog interesa — Nedopuštenost”)

text:
               7.11.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 410/20

         Rješenje Općeg suda od 22. rujna 2016. – Mitteldeutsche Braunkohlengesellschaft i dr. protiv Komisije
   (Predmet T-750/15) (1)

   ((„Tužba za poništenje - Državne potpore - Obnovljive energije - Potpora dodijeljena putem određenih odredbi izmijenjenog njemačkog zakona o izvorima obnovljive energije (zakon EEG iz 2014) - Potpora u korist struje iz obnovljivog izvora i smanjeni namet EEG-a za velike potrošače energije - Odluka kojom se potpora proglašava spojivom s unutarnjim tržištem - Tužba za poništenje - Nepostojanje pravnog interesa - Nedopuštenost”))
   (2016/C 410/27)
   Jezik postupka: njemački

      Stranke

      Tužitelji: Mitteldeutsche Braunkohlengesellschaft mbH (Zeitz, Njemačka), RWE Power AG (Essen, Njemačka) i Vattenfall Europe Mining AG (Cottbus, Njemačka) (zastupnici: U. Karpenstein, K. Dingemann i M. Kottmann, odvjetnici)

      Tuženik: Europska komisija (zastupnici: K. Herrmann i T. Maxian Rusche, agenti)

      Predmet

   Zahtjev na temelju članka 263. UFEU-a kojim se traži poništenje Odluke Komisije C(2014) 5081 final od 23. srpnja 2014. o programu državnih potpora SA.38632 (2014/N) koji je provela Savezna Republika Njemačka (EEG 2014 – Izmjena zakona o obnovljivim energijama).

      Izreka

               1.

               Tužba se odbacuje kao nedopuštena.

               2.

               Mitteldeutsche Braunkohlengesellschaft mbH, RWE Power AG i Vattenfall Europe Mining AG nalaže se snošenje troškova.

      (1)  SL C 59, 15. 2. 2016.


title: Predmet T-325/10: Presuda Općeg suda od 16. rujna 2013. — Iliad i dr. protiv Komisije ( „Državne potpore — Naknada troškova javne usluge u okviru projekta izgradnje i iskorištavanja širokopojasne mreže elektroničkih komunikacija u departmanu Hauts-de-Seine — Odluka kojom se utvrđuje nepostojanje potpore — Neotvaranje službenog ispitnog postupka — Ozbiljne poteškoće — Presuda Altmark — Usluga od općeg gospodarskog interesa — Nedostaci tržišta — Previsoka naknada” )

text:
               16.11.2013

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 336/17

         Presuda Općeg suda od 16. rujna 2013. — Iliad i dr. protiv Komisije
   (Predmet T-325/10) (1)

   (Državne potpore - Naknada troškova javne usluge u okviru projekta izgradnje i iskorištavanja širokopojasne mreže elektroničkih komunikacija u departmanu Hauts-de-Seine - Odluka kojom se utvrđuje nepostojanje potpore - Neotvaranje službenog ispitnog postupka - Ozbiljne poteškoće - Presuda Altmark - Usluga od općeg gospodarskog interesa - Nedostaci tržišta - Previsoka naknada)
   2013/C 336/36
   Jezik postupka: francuski

      Stranke

      Tužitelji: Iliad (Pariz, Francuska); Free infrastructure (Pariz); i Free (Pariz) (zastupnik: T. Cabot, odvjetnik)

      Tuženik: Europska komisija (zastupnici: B. Stromsky i C. Urraca Caviedes, agenti)

      Intervenijenti koji podržavaju tuženika: Francuska Republika (u početku G. de Bergues i J. Gstalter, a zatim D. Colas i J. Bousin, agenti); Republika Poljska (zastupnici: u početku M. Szpunar i B. Majczyna, a zatim B. Majczyna, agenti); i Département des Hauts-de-Seine (Francuska) (zastupnici: J.-D. Bloch i G. O’Mahony, odvjetnici)

      Predmet

   Zahtjev za poništenje Odluke Komisije C(2009) 7426 final od 30. rujna 2009. o naknadi troškova javne usluge za izgradnju i iskorištavanje širokopojasne mreže elektroničkih komunikacija u departmanu Hauts-de-Seine (državna potpora N 331/2008 — Francuska).

      Izreka

               1.

               Tužba se odbija.

               2.

               Iliad, Free infrastructure i Free će, osim vlastitih, snositi i troškove Europske komisije.

               3.

               Departman Hauts-de-Seine, Francuska Republika i Republika Poljska snosit će vlastite troškove.

      (1)  SL C 288, 23.10.2010.


title: Predmet C-123/15: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 12. ožujka 2015. uputio Bundesfinanzhof (Njemačka) – Max-Heinz Feilen protiv Finanzamt Fulda

text:
               29.6.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 213/15

         Zahtjev za prethodnu odluku koji je 12. ožujka 2015. uputio Bundesfinanzhof (Njemačka) – Max-Heinz Feilen protiv Finanzamt Fulda
   (Predmet C-123/15)
   (2015/C 213/23)
   Jezik postupka: njemački

      Sud koji je uputio zahtjev

   Bundesfinanzhof

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelj: Max-Heinz Feilen

      Tuženik: Finanzamt Fulda

      Prethodno pitanje

   Protivi li se slobodno kretanje kapitala iz članka 63. stavka 1. u vezi s člankom 65. Ugovora o funkcioniranju Europske unije propisu države članice koji prilikom stjecanja u slučaju smrti ako je riječ o osobama iz određenog poreznog razreda predviđa smanjenje poreza na nasljedstvo ako ostavina sadrži imovinu koju su tijekom posljednjih deset godina prije tog stjecanja stekle osobe iz tog poreznog razreda i ako je to prethodno stjecanje već bilo oporezovano porezom na nasljedstvo u toj državi članici dok je sniženje poreza na nasljedstvo isključeno ako je prethodno stjecanje bilo oporezovano porezom na nasljedstvo u drugoj državi članici?


title: Predmet C-393/13 P: Žalba koju je 11. srpnja 2013. podnijelo Vijeće Europske unije protiv presude Općeg suda (drugo vijeće) donesene 30. travnja 2013. u predmetu T-304/11, Alumina d.o.o. protiv Vijeća i Komisije

text:
               21.9.2013

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 274/6

         Žalba koju je 11. srpnja 2013. podnijelo Vijeće Europske unije protiv presude Općeg suda (drugo vijeće) donesene 30. travnja 2013. u predmetu T-304/11, Alumina d.o.o. protiv Vijeća i Komisije
   (Predmet C-393/13 P)
   2013/C 274/17
   Jezik postupka: francuski

      Stranke

      Žalitelj: Vijeće Europske unije (zastupnici: J.-P. Hix, zastupnik, i G. Berrisch, Rechtsanwalt)

      Druge stranke u postupku: Alumina d.o.o., Europska komisija

      Zahtjevi

               —

               da se ukine pobijana odluka;

               —

               da se odbije žalba;

               —

               da se naloži žalitelju u prvostupanjskom postupku snošenje troškova nastalih povodom žalbe i troškova nastalih u postupku pred Općim sudom.

      Žalbeni razlozi i glavni argumenti

   Vijeće iznosi jedan žalbeni razlog u prilog svojoj žalbi podnesenoj protiv presude Općeg suda donesene 30. travnja 2013. u predmetu T-304/11 kojom je navedeni sud poništio Provedbenu uredbu Vijeća (EU) br. 464/2011 od 11. svibnja 2011. o uvođenju konačne antidampinške pristojbe i konačnoj naplati privremene pristojbe uvedene na uvoz zeolita A u prahu podrijetlom iz Bosne i Hercegovine. (1)

   Vijeće se žalilo Općem sudu da je pogrešno protumačio pojam „prodaje koja se obavlja u uobičajenom tijeku trgovine” u smislu članka 2. stavaka 1. i 6. Osnovne uredbe. (2) Vijeće osobito smatra da se prodaja može obavljati „u uobičajenom tijeku trgovine” čak i ako je prodavatelj povećao svoju prodajnu cijenu za iznos premije radi pokrivanja rizika neplaćanja ili zakašnjenja u plaćanju.
   Prema mišljenju Vijeća, suprotno tumačenje Općeg suda bilo bi, k tome, nespojivo s načelom pravne sigurnosti.

      (1)  SL L 125, str. 1.

      (2)  Uredba Vijeća (EZ) br. 1225/2009 od 30. studenoga 2009. o zaštiti od dampinškog uvoza iz zemalja koje nisu članice Europske zajednice (kodificirana verzija) (SL L 343., str. 51.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 11., svezak 30., str. 202.).


title: Predmet T-298/14 R: Rješenje predsjednika Općeg suda od 4. rujna 2014. – Erbslöh Aluminium protiv Komisije („Privremena pravna zaštita — Državne potpore — Državno promicanje proizvodnje električne energije iz obnovljivih izvora — Odluka Komisije o pokretanju službenog istražnog postupka u području državnih potpora — Zahtjev za suspenziju izvršenja — Fumus boni juris”)

text:
               1.12.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 431/27

         Rješenje predsjednika Općeg suda od 4. rujna 2014. – Erbslöh Aluminium protiv Komisije
   (Predmet T-298/14 R)
   ((„Privremena pravna zaštita - Državne potpore - Državno promicanje proizvodnje električne energije iz obnovljivih izvora - Odluka Komisije o pokretanju službenog istražnog postupka u području državnih potpora - Zahtjev za suspenziju izvršenja - Fumus boni juris”))
   (2014/C 431/47)
   Jezik postupka: njemački

      Stranke

      Tužitelj: Erbslöh Aluminium GmbH (Velbert, Njemačka) (zastupnici: T. Volz i B. Wißmann, odvjetnici)

      Tuženik: Europska komisija (zastupnici: T. Maxian Rusche i R. Sauer, agenti)

      Predmet

   Zahtjev za suspenziju pravnih učinaka odluke kojom je Komisija pokrenula službeni istražni postupak u području državnih potpora u vezi s njemačkim zakonom o obnovljivim izvorima energije.

      Izreka

               1.

               Odbija se zahtjev za privremenu pravnu zaštitu.

               2.

               O troškovima će se odlučiti naknadno.


title: Predmet T-541/15: Presuda Općeg suda od 20. lipnja 2017. – Industrie Aeronautiche Reggiane protiv EUIPO-a – Audi (NSU) („Žig Europske unije — Postupak povodom prigovora — Prijava verbalnog žiga Europske unije NSU — Raniji nacionalni verbalni žig NSU — Relativni razlog za odbijanje — Vjerojatnost dovođenja u zabludu — Članak 8. stavak 1. točka (b) Uredbe (EZ) br. 207/2009 — Stvarna uporaba ranijeg žiga — Članak 42. stavci 2. i 3. Uredbe br. 207/2009”)

text:
               7.8.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 256/19

         Presuda Općeg suda od 20. lipnja 2017. – Industrie Aeronautiche Reggiane protiv EUIPO-a – Audi (NSU)
   (Predmet T-541/15) (1)

   ((„Žig Europske unije - Postupak povodom prigovora - Prijava verbalnog žiga Europske unije NSU - Raniji nacionalni verbalni žig NSU - Relativni razlog za odbijanje - Vjerojatnost dovođenja u zabludu - Članak 8. stavak 1. točka (b) Uredbe (EZ) br. 207/2009 - Stvarna uporaba ranijeg žiga - Članak 42. stavci 2. i 3. Uredbe br. 207/2009”))
   (2017/C 256/19)
   Jezik postupka: engleski

      Stranke

      Tužitelj: Industrie Aeronautiche Reggiane Srl (Reggio Emilia, Italija) (zastupnik: M. Gurrado, odvjetnik)

      Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (zastupnik: H. Kunz, agent)

      Druga stranka u postupku pred žalbenim vijećem EUIPO-a: Audi AG (Ingolstadt, Njemačka)

      Predmet

   Tužba podnesena protiv odluke drugog žalbenog vijeća EUIPO-a od 6. srpnja 2015. (predmet R 2132/2014-2), koja se odnosi na postupak povodom prigovora između društava Audi i Industrie Aeronautiche Reggiane.

      Izreka

               1.

               Tužba se odbija.

               2.

               Društvu Industrie Aeronautiche Reggiane Srl nalaže se snošenje troškova.

      (1)  SL C 381, 16. 11. 2015.


title: Predmet T-140/16: Tužba podnesena 5. travnja 2016. – Le Pen protiv Parlamenta

text:
               30.5.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 191/37

         Tužba podnesena 5. travnja 2016. – Le Pen protiv Parlamenta
   (Predmet T-140/16)
   (2016/C 191/50)
   Jezik postupka: francuski

      Stranke

      Tužitelj: Jean-Marie Le Pen (La Trinité-sur-Mer, Francuska) (zastupnici: M. Ceccaldi et J.-P. Le Moigne, odvjetnici)

      Tuženik Europski parlament

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

               —

               poništi odluku glavnog tajnika Europskog parlamenta od 29. siječnja 2016., dostavljenu dopisom br. D 302191 dana 5. veljače 2016., donesenu u skladu s člankom 68. izmijenjene Odluke Predsjedništva Europskog parlamenta 2009/C 159/01 od 19. svibnja i 9. srpnja 2008.„o provedbenim mjerama Statuta zastupnika Europskog parlamenta”, kojom se utvrđuje tražbina prema tužitelju u iznosu od 320 026,23 eura za pogrešno plaćene iznose u okviru parlamentarne pomoći i kojom se obrazlaže njegov povrat;

               —

               poništi obavijest o dugovanju br. 2016-195 od 4. veljače 2016. kojom se obavještava tužitelja da je prema njemu utvrđena tražbina, slijedom odluke glavnog tajnika od 29. siječnja 2016., izvrši povrat pogrešno plaćenih iznosa na ime parlamentarne pomoći, da primijeni članak 68. provedbenih mjera Statuta zastupnika i članke 78., 79. i 80. Financijske uredbe;

               —

               naloži Europskom parlamentu snošenje svih troškova ovog postupka;

               —

               naloži Europskom parlamentu da g. Jean-Marie Le Penu plati iznos od 50 000,00 eura na ime naknade troškova čiju je naknadu moguće tražiti.

      Tužbeni razlozi i glavni argumenti

   U prilog osnovanosti tužbe tužitelj ističe dva tužbena razloga.

               1.

               Prvi tužbeni razlog, koji se temelji na nedostacima koji utječu na formalnu zakonitost pobijanih akata. Taj se tužbeni razlog dijeli na dva dijela.

                           —

                           Prvi dio, prema kojem je Predsjedništvo Europskog parlamenta, a ne glavni tajnik, nadležan u području financijskih odluka koje se odnose na političke stranke i, stoga, zastupnike.

                           —

                           Drugi dio, prema kojem Predsjedništvo Europskog parlamenta ne može izmijeniti narav i opseg svoje nadležnosti. Glavni tajnik ne opravdava nikakvu redovnu delegaciju nadležnosti s predsjednika Predsjedništva Parlamenta koje bi mu omogućavala da donese i dostavi pobijane akte u svezi s reguliranjem financijskih pitanja koja se odnose na zastupnika.

               2.

               Drugi tužbeni razlog, koji se temelji na nedostacima koji utječu na materijalnu zakonitost pobijanih akata. Taj se tužbeni razlog dijeli na četiri dijela.

                           —

                           Prvi dio, prema kojem pobijani akti sadrže očitu pogrešku u ocjeni.

                           —

                           Drugi dio, prema kojem Predsjedništvo Parlamenta nije dostavilo dokaz za opravdanje pobijanih akata.

                           —

                           Treći dio, prema kojem pobijani akti sadrže zloporabu ovlasti i postupka.

                           —

                           Četvrti dio, prema kojem su pobijani akti diskriminatorne naravi.


title: Predmet C-349/15: Rješenje predsjednika Suda od 23. siječnja 2017. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputila Audiencia Provincial de Castellón – Španjolska) – Banco Popular Español SA protiv Elene Lucaciu, Cristiana Laurentiua Lucaciua

text:
               10.4.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 112/31

         Rješenje predsjednika Suda od 23. siječnja 2017. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputila Audiencia Provincial de Castellón – Španjolska) – Banco Popular Español SA protiv Elene Lucaciu, Cristiana Laurentiua Lucaciua
   (Predmet C-349/15) (1)

   (2017/C 112/41)
   Jezik postupka: španjolski
   Predsjednik Suda odredio je brisanje predmeta.

      (1)  SL C 302, 4. 9. 2015.


title: Predmet C-552/12 P: Rješenje Suda (deveto vijeće) od 19. lipnja 2014. – Helenska Republika protiv Europske komisije (Žalba — EFSJP, EFJP i EPFRR — Troškovi isključeni iz financiranja Europske unije — Troškovi koje je imala Helenska Republika)

text:
               15.9.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 315/26

         Rješenje Suda (deveto vijeće) od 19. lipnja 2014. – Helenska Republika protiv Europske komisije
   (Predmet C-552/12 P) (1)

   ((Žalba - EFSJP, EFJP i EPFRR - Troškovi isključeni iz financiranja Europske unije - Troškovi koje je imala Helenska Republika))
   2014/C 315/40
   Jezik postupka: grčki

      Stranke

      Žalitelj: Helenska Republika (zastupnici: I. Chalkias i E. Leftheriotou, agenti)

      Druga stranka u postupku: Europska komisija (zastupnici: H. Tserepa-Lacombe i A. Markoulli, agenti)

      Izreka

               1.

               Žalba se odbija.

               2.

               Helenskoj Republici nalaže se snošenje troškova.

      (1)  SL C 32, 2.2.2013.


title: Predmet C-631/16: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 7. prosinca 2016. uputio Rechtbank Noord-Holland (Nizozemska) – X BV protiv Inspecteur van de Belastingdienst/Douane, kantoor Rotterdam Rijnmond

text:
               20.3.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 86/6

         Zahtjev za prethodnu odluku koji je 7. prosinca 2016. uputio Rechtbank Noord-Holland (Nizozemska) – X BV protiv Inspecteur van de Belastingdienst/Douane, kantoor Rotterdam Rijnmond
   (Predmet C-631/16)
   (2017/C 086/08)
   Jezik postupka: nizozemski

      Sud koji je uputio zahtjev

   Rechtbank Noord-Holland

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelj: X BV

      Tuženik: Inspecteur van de Belastingdienst/Douane, kantoor Rotterdam Rijnmond

      Prethodna pitanja

               1.

               Je li valjana Provedbena uredba Komisije (EU) 2016/1647 (1) оd 13. rujna 2016. o ponovnom uvođenju konačne antidampinške pristojbe i konačnoj naplati privremene pristojbe uvedene na uvoz određene obuće s gornjim dijelom od kože podrijetlom iz Vijetnama koju proizvode [društvo A] Ltd, i o provedbi presude Suda u spojenim predmetima C-659/13 i C-34/14?

               2.

               Je li valjana Provedbena uredba Komisije (EU) 2016/1731 (2) оd 28. rujna 2016. o ponovnom uvođenju konačne antidampinške pristojbe i konačnoj naplati privremene pristojbe uvedene na uvoz određene obuće s gornjim dijelom od kože podrijetlom iz Narodne Republike Kine i Vijetnama koju proizvode trgovačka društva [društvo I] Ltd (Kina), te o provedbi presude Suda u spojenim predmetima C-659/13 i C-34/14?

               3.

               Ako se na prvo i/ili drugo pitanje mora dati niječan odgovor, da li to znači da plaćene pristojbe zajedno s kamatama treba vratiti tužitelju?

               4.

               Ako se na treće pitanje treba dati potvrdan odgovor, kako treba obračunati te kamate?

      (1)  Provedbena uredba Komisije (EU) 2016/1647 оd 13. rujna 2016. o ponovnom uvođenju konačne antidampinške pristojbe i konačnoj naplati privremene pristojbe uvedene na uvoz određene obuće s gornjim dijelom od kože podrijetlom iz Vijetnama koju proizvode trgovačka društva Best Royal Co. Ltd, Lac Cuong Footwear Co., Ltd, Lac Ty Co., Ltd, Saoviet Joint Stock Company (Megastar Joint Stock Company), VMC Royal Co Ltd, Freetrend Industrial Ltd. i njegovo povezano trgovačko društvo Freetrend Industrial A (Vietnam) Co, Ltd., Fulgent Sun Footwear Co., Ltd, General Shoes Ltd, Golden Star Co, Ltd, Golden Top Company Co., Ltd, Kingmaker Footwear Co. Ltd., Tripos Enterprise Inc., Vietnam Shoe Majesty Co., Ltd, i o provedbi presude Suda u spojenim predmetima C-659/13 i C-34/14 (SL 2016., L 245, str. 16.).

      (2)  Provedbena uredba Komisije (EU) 2016/1731 оd 28. rujna 2016. o ponovnom uvođenju konačne antidampinške pristojbe i konačnoj naplati privremene pristojbe uvedene na uvoz određene obuće s gornjim dijelom od kože podrijetlom iz Narodne Republike Kine i Vijetnama koju proizvode trgovačka društva General Footwear Ltd (Kina), Diamond Vietnam Co Ltd i Ty Hung Footgearmex/Footwear Co. Ltd te o provedbi presude Suda u spojenim predmetima C-659/13 i C-34/14 (SL 2016., L 262, str. 4.).


title: Predmet C-519/13: Presuda Suda (prvo vijeće) od 16. rujna 2015. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Anotato Dikastirio Kyprou – Chypre) – Alpha Bank Cyprus Ltd protiv Dau Si Senh i dr. (Prethodno pitanje — Pravosudna suradnja u građanskim ili trgovačkim stvarima — Dostava sudskih i izvansudskih pismena — Uredba (EZ) br. 1393/2007 — Članak 8. — Odbijanje primitka pismena — Nepostojanje prijevoda jednog od poslanih dokumenata — Nepostojanje standardnog obrasca iz Priloga II. navedenoj uredbi — Posljedice)

text:
               9.11.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 371/3

         Presuda Suda (prvo vijeće) od 16. rujna 2015. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Anotato Dikastirio Kyprou – Chypre) – Alpha Bank Cyprus Ltd protiv Dau Si Senh i dr.
   (Predmet C-519/13) (1)

   ((Prethodno pitanje - Pravosudna suradnja u građanskim ili trgovačkim stvarima - Dostava sudskih i izvansudskih pismena - Uredba (EZ) br. 1393/2007 - Članak 8. - Odbijanje primitka pismena - Nepostojanje prijevoda jednog od poslanih dokumenata - Nepostojanje standardnog obrasca iz Priloga II. navedenoj uredbi - Posljedice))
   (2015/C 371/04)
   Jezik postupka: grčki

      Sud koji je uputio zahtjev

   Anotato Dikastirio Kyprou

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelj: Alpha Bank Cyprus Ltd

      Tuženici: Dau Si Senh, Alpha Panareti Public Ltd, Susan Towson, Stewart Cresswell, Gillian Cresswell, Julie Gaskell, Peter Gaskell, Richard Wernham, Tracy Wernham, Joanne Zorani, Richard Simpson

      Izreka

   Uredbu (EZ) br. 1393/2007 Europskog parlamenta i Vijeća od 13. studenoga 2007. o dostavi, u državama članicama, sudskih i izvansudskih pismena u građanskim ili trgovačkim stvarima („dostava pismena”) i o stavljanju izvan snage Uredbe Vijeća (EZ) br. 1348/2000 treba tumačiti na način da:

               —

               tijelo za zaprimanje mora u svim okolnostima a da pritom ne raspolaže marginom prosudbe obavijestiti adresata pismena o njegovu pravu da odbije primitak navedenog, sustavno koristeći u tu svrhu standardni obrazac iz Priloga II. toj uredbi, i

               —

               okolnost da to tijelo, pri obavljanju dostave pismena njegovu adresatu, nije priložilo standardni obrazac iz Priloga II. Uredbi br. 1393/2007 ne predstavlja razlog za ništavost postupka, već propust koji treba ispraviti u skladu s odredbama te uredbe.

      (1)  SL C 377, 21. 12. 2013.


title: Predmet C-538/13: Zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Lietuvos Aukščiausiasis Teismas (Litva) 14. listopada 2013. — eVigilo Ltd protiv Priešgaisrinės apsaugos ir gelbėjimo departamentas prie Vidaus reikalų ministerijos

text:
               11.1.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 9/18

         Zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Lietuvos Aukščiausiasis Teismas (Litva) 14. listopada 2013. — eVigilo Ltd protiv Priešgaisrinės apsaugos ir gelbėjimo departamentas prie Vidaus reikalų ministerijos
   (Predmet C-538/13)
   2014/C 9/28
   Jezik postupka: litavski

      Sud koji je uputio zahtjev

   Lietuvos Aukščiausiasis Teismas (Vrhovni sud) (Litva)

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelj: eVigilo Ltd

      Tuženik: Priešgaisrinės apsaugos ir gelbėjimo departamentas prie Vidaus reikalų ministerijos

      Prethodna pitanja

               1.

               Treba li odredbe prava Unije o javnoj nabavi, to jest članak 1. stavak 1. podstavak 3. Direktive 2007/66/EZ (1), kojim se propisuju načela učinkovitosti i hitnosti prilikom zaštite povrijeđenih prava ponuditelja, članak 2. Direktive 2004/18/EZ (2) kojim se propisuje načelo jednakog postupanja prema ponuditeljima i načelo transparentnosti, kao i članak 44. stavak 1. i članak 53. stavak 1. točka (a) te direktive, kojima se propisuju kriteriji za sklapanje ugovora s ponuditeljem koji je dostavio ekonomski najpovoljniju ponudu, bilo da ih se promatra zajedno ili odvojeno (ali se ne ograničavajući isključivo na te odredbe), razumijevati i tumačiti na način da:

                           (a)

                           ponuditelj, koji je saznao za moguću značajnu povezanost drugog ponuditelja sa stručnjacima koje je imenovao javni naručitelj i koji su ocjenjivali ponude i (ili) za mogući posebni položaja tog ponuditelja zbog ranije obavljenih pripremnih radova u svezi sa spornim pozivom na nadmetanje, kada javni naručitelj nije poduzeo nikakve mjere s obzirom na te okolnosti, može samo na temelju tih informacija zahtijevati od tijela za pravnu zaštitu utvrđenje nezakonitosti radnji javnog naručitelja koji je propustio osigurati transparentnost i objektivnost postupaka, bez potrebe dokazivanja da su stručnjaci uistinu postupali pristrano?

                           (b)

                           tijelo za pravnu zaštitu, nakon što je utvrdilo utemeljenost gore navedene pritužbe tužitelja, odlučujući o učincima [takve nezakonitosti] na rezultate poziva na javno nadmetanje, nije dužno uzeti u obzir to da bi rezultati ocjene dostavljenih ponuda bili u bitnom isti i da među stručnjacima koji su ocjenjivali ponude nije bilo pristranih ocjenjivača?

                           (c)

                           ponuditelj [konačno] saznaje za sadržaj kriterija za ekonomski najpovoljniju ponudu, koji su utvrđeni s obzirom na kvalitativne parametre apstraktno određene u dokumentaciji za nadmetanje (primjerice cjelovitost odnosno kompatibilnost s potrebama javnog naručitelja), a s obzirom na koje je ponuditelj u stvari mogao dostaviti ponudu, tek nakon što je na temelju tih kriterija javni naručitelj [već] ocijenio dostavljene ponude i iscrpno izvijestio zainteresirane osobe o razlozima za donošenje odluka, pa su tek od tog trenutka za navedenog ponuditelja mogli početi teći rokovi zastare za pokretanje postupka pravne zaštite koji su propisani nacionalnim pravom?

               2.

               Treba li članak 53. stavak 1. točku (a) Direktive 2004/18/EZ, koji se primjenjuje u skladu s načelima javne nabave propisanima u članku 2. te direktive, razumijevati i tumačiti na način da je javnom naručitelju zabranjeno predvidjeti (i primjenjivati) sustav ocjenjivanja dostavljenih ponuda temeljem kojeg rezultati ocjene ovise o tome koliko su iscrpno ponuditelji dokazali da su njihove ponude sukladne zahtjevima iz dokumentacije za nadmetanje, to jest, što iscrpnije ponuditelj opiše sukladnost svoje ponude s dokumentacijom za nadmetanje to će ponuda ostvariti veći broj bodova?

      (1)  Direktiva 2007/66/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 11. prosinca 2007. o izmjeni direktiva Vijeća 89/665/EEZ i 92/13/EEZ u vezi s poboljšanjem učinkovitosti postupaka pravne zaštite koji se odnose na sklapanje ugovora o javnoj nabavi (SL 2007 L 335, str. 31.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 6., svezak 9., str. 198.)

      (2)  Direktiva 2004/18/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 31. ožujka 2004. o usklađivanju postupaka za sklapanje ugovora o javnim radovima, ugovora o javnoj nabavi robe te ugovora o javnim uslugama (SL 2004 L 134, str. 114.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 6., svezak 1., str. 156.)


title: Predmet T-428/13: Presuda Općeg suda od 18. rujna 2015. – IOC-UK protiv Vijeća („Zajednička vanjska i sigurnosna politika — Mjere ograničavanja protiv Irana u cilju sprečavanja širenja nuklearnog oružja — Zamrzavanje financijskih sredstava — Pravo na saslušanje — Obveza obrazlaganja — Prava obrane — Očita pogreška u ocjeni — Proporcionalnost — Pravo vlasništva — Jednakost postupanja i nediskriminacija”)

text:
               9.11.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 371/23

         Presuda Općeg suda od 18. rujna 2015. – IOC-UK protiv Vijeća
   (Predmet T-428/13) (1)

   ((„Zajednička vanjska i sigurnosna politika - Mjere ograničavanja protiv Irana u cilju sprečavanja širenja nuklearnog oružja - Zamrzavanje financijskih sredstava - Pravo na saslušanje - Obveza obrazlaganja - Prava obrane - Očita pogreška u ocjeni - Proporcionalnost - Pravo vlasništva - Jednakost postupanja i nediskriminacija”))
   (2015/C 371/25)
   Jezik postupka: engleski

      Stranke

      Tužitelj:: Iranian Oil Company UK Ltd (IOC-UK) (London, Ujedinjena Kraljevina) (zastupnici: J. Grayston, solicitor, P. Gjørtler, G. Pandey, D. Rovetta, M. Gambardella, D. Sellers i N. Pilkington, odvjetnici)

      Tuženik: Vijeće Europske unije (zastupnici: V. Piessevaux i M. Bishop, agenti)

      Intervenijent u potporu tuženiku: Ujedinjena Kraljevina Velike Britanije i Sjeverne Irske (zastupnici: S. Behzadi-Spencer i V. Kaye, a zatim V. Kaye, agenti, uz asistenciju M. Graya, barrister)

      Predmet

   Zahtjev za poništenje, s jedne strane, Odluke Vijeća 2013/270/ZVSP od 6. lipnja 2013. o izmjeni Odluke 2010/413/ZVSP o mjerama ograničavanja protiv Irana (SL L 156, str. 10.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 18., svezak 15., str. 317.) i, s druge strane, Provedbene uredbe Vijeća (EU) br. 522/2013 od 6. lipnja 2013. o provedbi Uredbe (EU) br. 267/2012 o mjerama ograničavanja protiv Irana (SL L 156, str. 3.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 18., svezak 15., str. 312.).

      Izreka

               1.

               Tužba se odbija.

               2.

               Nalaže se Iranian Oil Companyju UK Ltd (IOC-UK) snošenje vlastitih troškova i troškova Vijeća Europske unije.

               3.

               Nalaže se Ujedinjenoj Kraljevini Velike Britanije i Sjeverne Irske snošenje vlastitih troškova.

      (1)  SL C 313, 26. 10. 2013.


title: Predmet C-558/13: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 29. listopada 2013. uputio Krajský súd v Prešove (Slovačka) — CD Consulting s. r. o. protiv Mariána Vaska

text:
               15.2.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 45/17

         Zahtjev za prethodnu odluku koji je 29. listopada 2013. uputio Krajský súd v Prešove (Slovačka) — CD Consulting s. r. o. protiv Mariána Vaska
   (Predmet C-558/13)
   2014/C 45/30
   Jezik postupka: slovački

      Sud koji je uputio zahtjev

   Krajský súd v Prešove

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelj: CD Consulting s. r. o.

      Tuženik: Marián Vasko

      Prethodna pitanja

   Treba li članak 6. stavak 1. Direktive Vijeća 93/13/EEZ (1) od 5. travnja 1993. o nepoštenim uvjetima u potrošačkim ugovorima, i članak 4. Direktive Vijeća 87/102/EEZ (2) od 22. prosinca 1986. o usklađivanju zakona i drugih propisa država članica o potrošačkim kreditima, tumačiti na način da je njima protivan propis države članice, poput one u predmetnom slučaju, kojim se načelu ni u jednoj fazi postupka nacionalnom sucu koji odlučuje o pravima koja proizlaze iz trasirane mjenice, ne dopušta da po službenoj dužnosti uzme u razmatranje ugovor iz kojeg proizlazi mjenica, uzrok pravnog odnosa i eventualnu nepoštenu prirodu ugovornih uvjeta, niti eventualnu povredu propisa koji se odnose na nenavođenje godišnje kamatne stope u ugovoru o potrošačkom kreditu?

      (1)  SL L 95, str. 29.

      (2)  SL L 42, str. 48.


title: Predmet T-690/13: Tužba podnesena 31. prosinca 2013. – Invivo protiv OLAF-a

text:
               19.5.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 151/20

         Tužba podnesena 31. prosinca 2013. – Invivo protiv OLAF-a
   (Predmet T-690/13)
   2014/C 151/26
   Jezik postupka: engleski

      Stranke

      Tužitelj: Invivo Ltd (Abinsk, Rusija) (zastupnik: T. Huopalainen, odvjetnik)

      Tuženik: Europski ured za borbu protiv prijevara (OLAF)

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

               —

               preispita zakonitost propuštanja djelovanja tuženika u predmetu OF/2013/0902 nakon što ga je tužitelj pozvao da djeluje;

               —

               naloži tužitelju da djeluje.

      Tužbeni razlozi i glavni argumenti

   U prilog osnovanosti tužbe tužitelj ističe jedan tužbeni razlog kojim se navodi da, kada nacionalna agencija koja dodjeljuje potporu većinu svojih sredstava dobiva od EU-a i kada su na strani navodnog počinitelja povrede uključene pravne osobe barem dvaju država članica, dolazi do propuštanja djelovanja koje se temelji na članku 265. UFEU-a kada je riječ o financijskim interesima EU-a u smislu članka 1. Uredbe (EZ) br. 1073/1999 (1).

      (1)  Uredba (EZ) br. 1073/1999 Europskog parlamenta i Vijeća od 25. svibnja 1999. o istragama koje provodi Europski ured za borbu protiv prijevara (OLAF) (SL 1999 L 136, str. 1.)


title: Predmet T-491/14: Tužba podnesena 30. lipnja 2014. – Bodegas Muga protiv Komisije

text:
               25.8.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 282/51

         Tužba podnesena 30. lipnja 2014. – Bodegas Muga protiv Komisije
   (Predmet T-491/14)
   2014/C 282/67
   Jezik postupka: španjolski

      Stranke

      Tužitelj: Bodegas Muga, SL (Haro, Španjolska) (zastupnici: J. L. Buendía Sierra, E. Abad Valdenebro, R. Calvo Salinero i A. Lamadrid de Pablo, odvjetnici)

      Tuženik: Europska komisija

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

               —

               poništi osporavanu odluku u mjeri u kojoj skup mjera koje prema njoj čine SEAF kvalificira kao novu državnu potporu, nespojivu s unutarnjim tržištem;

               —

               podredno, poništi članke 1. i 4. osporavane odluke kojima se ulagači u AIE-ove (gospodarska interesna udruženja) utvrđuju kao korisnici navodnih potpora i isključivi adresati naloga za povrat;

               —

               podredno, poništi članak 4. osporavane odluke u mjeri u kojoj se njime, protivno općim načelima prava EU, nalaže povrat navodnih potpora;

               —

               u svakom slučaju, poništi članak 4. osporavane odluke, u mjeri u kojoj se u njemu izjašnjava o zakonitosti privatnih ugovora između ulagača i drugih pravnih subjekata, i

               —

               Komisiji naloži snošenje troškova ovog postupka.

      Tužbeni razlozi i glavni argumenti

   Tužbeni razlozi i glavni argumenti istovjetni su onima u predmetu T-700/13, Bankia/Komisija.


title: Predmet C-409/13: Tužba podnesena 18. srpnja 2013. — Vijeće Europske unije protiv Europske komisije

text:
               21.9.2013

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 274/11

         Tužba podnesena 18. srpnja 2013. — Vijeće Europske unije protiv Europske komisije
   (Predmet C-409/13)
   2013/C 274/27
   Jezik postupka: francuski

      Stranke

      Tužitelj: Vijeće Europske unije (zastupnici: G. Maganza, A. de Gregorio Merino i I. Gurov, agenti)

      Tuženik: Europska komisija

      Tužbeni zahtjev

               —

               poništiti odluku Komisije od 8. svibnja 2013. kojom povlači prijedlog uredbe Europskog parlamenta i Vijeća kojom se utvrđuju opće odredbe o makrofinancijskoj pomoći trećim državama,

               —

               naložiti Europskoj komisiji snošenje troškova.

      Tužbeni razlozi i glavni argumenti

   Vijeće navodi tri tužbena razloga u prilog svojoj tužbi za poništenje odluke Komisije o povlačenju prijedloga uredbe u kasnom stadiju prvog čitanja u redovnom zakonodavnom postupku.
   Kao prvo, Vijeće drži da povlačenje prijedloga uredbe predstavlja tešku povredu načela dodijeljenih ovlasti iz članka 13. stavka 2. UEU-a kao i načela institucionalne ravnoteže. Prema Vijeću, nijedna odredba Ugovorâ ne daje izrijekom Komisiji opću ovlast povlačenja prijedloga koji je podnijela zakonodavcu Unije. Međutim, ako Vijeće ne ospori postojanje takve ovlasti povlačenja na temelju članka 293. stavka 2. UFEU-a, Komisija je ne može izvršavati prema slobodnoj ocjeni ili je zloupotrebljavati. Vijeće smatra da bi povlačenje jednog takvog prijedloga u vrlo napredovalom stadiju zakonodavnog postupka bilo jednako davanju određenog oblika prava veta Komisiji u odnosu na suzakonodavce Unije. Time bi Komisija bila stavljena na istu razinu kao i potonji, što bi dovelo do otklona od propisanog redovitog zakonodavnog postupka iz članka 294. UFEU-a, prekoračilo granice prava Komisije na zakonodavnu inicijativu iz članka 293. stavka 2. UFEU-a te lišilo korisnog učinka pravo Vijeća na izmjenu prijedloga iz članka 293. stavka 1. UFEU-a. Prema Vijeću, takvo bi izvršavanje ovlasti povlačenja također bilo protivno članku 10. stavcima 1. i 2. UFEU-a, jer Komisija više ne bi bila institucija izvršne vlasti, već bi sudjelovala u zakonodavnom postupku na istoj razini kao i institucije koje uživaju demokratski legitimitet.
   Kao drugo, povlačenje prijedloga uredbe također bi predstavljalo povredu načela lojalne suradnje iz članka 13. stavka 2. UEU-a. S jedne strane, Vijeće drži da je prijedlog uredbe bio povučen prekasno. Nakon mnogobrojnih tripartitnih sastanaka tijekom faze prvog čitanja („trijaloga”), Komisija je ipak povukla svoj prijedlog uredbe na dan kad su Parlament i Vijeće trebali potpisati postignuti sporazum. S druge strane, Vijeće zamjera Komisiji što nije iscrpila sve postupovne mogućnosti koje postoje u sklopu poslovnika Vijeća prije nego što je pristupila povlačenju.
   Na kraju, Vijeće drži da pobijani akt povlačenja nije udovoljio zahtjevu navođenja razloga na kojima se temelji iz članka 296. podstavka 2. UFEU-a. Vijeće predbacuje Komisiji da nije dala nikakvo objašnjenje odluke o povlačenju niti ju je igdje objavila.


title: Predmet C-336/14: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 11. srpnja 2014. uputio Amtsgericht Sonthofen (Njemačka) – Kazneni postupak protiv Sebat Ince

text:
               29.9.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 339/6

         Zahtjev za prethodnu odluku koji je 11. srpnja 2014. uputio Amtsgericht Sonthofen (Njemačka) – Kazneni postupak protiv Sebat Ince
   (Predmet C-336/14)
   2014/C 339/07
   Jezik postupka: njemački

      Sud koji je uputio zahtjev

   Amtsgericht Sonthofen

      Stranke glavnog postupka

   Sebat Ince

      Druga stranka u postupku: Staatsanwaltschaft Kempten

      Prethodna pitanja

   I.   Što se tiče prve (siječanj 2012.) i druge optužbe za razdoblje do kraja lipnja 2012.:

               1 a.

               Treba li članak 56. UFEU-a tumačiti tako da je organima kaznenog progona zabranjeno kažnjavati posredovanje u sportskom klađenju pružano bez njemačke dozvole organizatorima klađenja licenciranima u drugim državama EU-a, ako je za to posredovanje također propisano da organizator treba imati njemačku dozvolu za organizatora, ali je nacionalnim tijelima prema zakonodavstvu koje je u suprotnosti s pravom Unije („monopol nad sportskim klađenjem”) zabranjeno izdati takvu dozvolu?

               1 b.

               Bi li odgovor na pitanje 1 a) bio drukčiji s obzirom na to da u jednom od 15 njemačkih saveznih Ländera koji su uveli i zajednički provode državni monopol nad sportskim klađenjem, državna tijela u postupku izricanja zabrane i kaznenom postupku smatraju da se zakonska zabrana izdavanja dozvola privatnim pružateljima u tom saveznom Landu ne primjenjuje u slučaju eventualnog zahtjeva za dozvolu za organizaciju ili posredovanje?

               1 c.

               Treba li pravna načela Unije, osobito slobodu pružanja usluga, kao i presudu Suda u predmetu C-186/11, tumačiti na način da predstavljaju prepreku trajnoj i opisanoj kao „preventivnoj” zabrani ili kažnjavanju prekograničnog posredovanja u sportskom klađenju, kad je to obrazloženo činjenicom da u trenutku odluke tijelu koje odlučuje o zabrani nije bilo „očito, odnosno vidljivo bez daljnjeg ispitivanja” da djelatnost posredovanja ispunjava sve materijalne uvjete za izdavanje dozvole, osim onih o državnom monopolu?

               2.

               Treba li Direktivu 98/34/EZ (1) tumačiti na način da predstavlja prepreku kažnjavanju posredovanja u sportskom klađenju, putem automata za klađenje, bez njemačke dozvole, pruženog organizatorima klađenja licenciranima u drugim državama EU-a, ako državne intervencije počivaju na zakonu jednog jedinog saveznog Landa nenotificiranog Europskoj komisiji, a kojemu je sadržaj istekli državni ugovor o igrama na sreću (Staatsvertrag zum Glücksspielwesen, u daljnjem tekstu: GlüStV)?

         II.   Što se tiče druge optužbe za razdoblje od srpnja 2012.:

               3.

               Treba li članak 56. UFEU-a, načelo transparentnosti, načelo jednakosti i zabranu favoriziranja u pravu Unije tumačiti tako da predstavljaju prepreku kažnjavanju posredovanja u sportskom klađenju, bez njemačke dozvole, pruženog organizatorima klađenja licenciranima u drugim državama EU-a, u slučaju kojeg karakterizira državni ugovor o izmjenama igara na sreću (Glücksspieländerungsstaatsvertrag, u daljnjem tekstu: GlüÄndStV) sklopljen na devet godina, koji sadrži „eksperimentalnu klauzulu za sportsko klađenje”, koja tijekom sedam godina predviđa teorijsku mogućnost dodjele najviše 20 koncesija uključujući nedržavnim organizatorima klađenja, s učinkom ozakonjenja u svim njemačkim Länderima, kao nužni uvjet za dobivanje dozvole za posredovanje, ako

                           a.

                           postupak koncesije i prateće sporove vodi tijelo nadležno za koncesije zajedno s odvjetničkim uredom koji je redovito savjetovao većinu saveznih Ländera i njihovih poduzeća za lutriju u vezi s monopolom nad sportskim klađenjem protivnog pravu Unije, koji ih je zastupao pred nacionalnim sudovima protiv privatnih pružatelja klađenja te kojemu je naloženo zastupanje interesa državnih tijela u postupcima povodom prethodnog pitanja Markus Stoß [i dr., C-316/07, C-358/07, C-359/07, C-360/07, C-409/07 i C-410/07, ECLI:EU:C:2010:504], Carmen Media [Group, C-46/08, ECLI:EU:C:2010:505] i Winner Wetten [C-409/06, ECLI:EU:C:2010:503],

                           b.

                           poziv na dostavu ponuda za koncesiju, objavljen 8. kolovoza 2012. u Službenom listu Europske unije, nije sadržavao nikakve detalje o minimalnim zahtjevima za koncepte koje treba predstaviti, ni o sadržaju drugih pojašnjenja i dokaza, kao ni o izboru najviše 20 koncesionara do kojeg treba doći te ako su ti detalji tek nakon isteka roka za prijavu, u tzv. informativnom memorandumu, uz brojne druge dokumente priopćeni samo onim kandidatima koji su se kvalificirali za „drugi krug” postupka dodjele koncesije,

                           c.

                           je osam mjeseci nakon početka postupka i suprotno pozivu na dostavu ponuda, tijelo nadležno za koncesije pozvalo samo 14 kandidata da osobno predstave svoje socijalne i sigurnosne projekte jer su oni 100 % zadovoljili minimalne uvjete za koncesiju, ali je onda 15 mjeseci nakon početka postupka priopćilo da nijedan kandidat nije „u provjerljivom obliku” dokazao da je ispunio minimalne uvjete,

                           d.

                           se kandidat za koncesiju koji se sastoji od više državnih poduzeća za lutriju pod državnom kontrolom (Ods Deutschland Sportwetten GmbH, odnosno Ods) nalazi među 14 kandidata pozvanih da predstave svoje projekte pred tijelom nadležnim za koncesije, ali vjerojatno nema pravo na tu koncesiju zbog svoje organizacijske povezanosti s organizatorima sportskih događaja jer zakonodavstvo (članak 21. stavak 3. GlüÄndStV-a) zahtijeva strogu odvojenost između, s jedne strane, sportskih aktivnosti i udruženja koja ih organiziraju te, s druge strane, organizatora i posrednika za sportsko klađenje,

                           e.

                           za dodjelu koncesije treba, među ostalim, dokazati „zakonito podrijetlo sredstava potrebnih za organizaciju ponude predviđenih sportskih klađenja”,

                           f.

                           tijelo nadležno za koncesije i Glücksspielkollegium (kolegij za igre na sreću), koji se sastoji od predstavnika saveznih Ländera i odlučuje o dodjeli koncesija, ne koriste mogućnošću dodjele koncesije privatnim organizatorima klađenja, dok državna poduzeća za lutriju mogu, tijekom razdoblja od najviše godinu dana nakon eventualne dodjele takvih koncesija, bez dodijeljene koncesije organizirati sportsko klađenje, lutriju i druge igre na sreću te ih iskorištavati i promovirati pomoću svoje nacionalne mreže prihvatnih ureda?

      (1)  Direktiva 98/34/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 22. lipnja 1998. o utvrđivanju postupka osiguravanja informacija u području tehničkih normi i propisa (SL L 204, str. 37.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 13., svezak 42., str. 58.)


title: Predmet T-22/14: Rješenje Općeg suda od 11. studenoga 2014. – Bergallou protiv Parlamenta i Vijeća („Tužba za poništenje – Izmjena Pravilnika o osoblju za dužnosnike Europske unije i Uvjeta zapošljavanja koji se primjenjuju na ostale službenike Europske unije – Manje povoljni uvjeti isplate paušalne naknade troškova putovanja i povećanja godišnjeg odmora dodatnim danima dopusta kao vremena za putovanje – Nedostatak osobnog utjecaja – Izvanugovorna odgovornost – Uzročna veza – Tužba koja je djelomično očito nedopuštena i koja je djelomično potpuno pravno neutemeljena”)

text:
               19.1.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 16/39

      Rješenje Općeg suda od 11. studenoga 2014. – Bergallou protiv Parlamenta i Vijeća
      (Predmet T-22/14) (1)

      („Tužba za poništenje - Izmjena Pravilnika o osoblju za dužnosnike Europske unije i Uvjeta zapošljavanja koji se primjenjuju na ostale službenike Europske unije - Manje povoljni uvjeti isplate paušalne naknade troškova putovanja i povećanja godišnjeg odmora dodatnim danima dopusta kao vremena za putovanje - Nedostatak osobnog utjecaja - Izvanugovorna odgovornost - Uzročna veza - Tužba koja je djelomično očito nedopuštena i koja je djelomično potpuno pravno neutemeljena”)
      (2015/C 016/61)
      Jezik postupka: francuski

         Stranke

         Tužitelj: Amal Bergallou (Lot, Belgija) (zastupnik: M. Velardo, odvjetnik)

         Tuženici: Europski parlament (zastupnici: L. Visaggio i E. Taneva, agenti); i Vijeće Europske unije (zastupnici: M. Bauer i A. Bisch, agenti)

         Predmet

      S jedne strane, zahtjev za poništenje, podnesen na temelju članka 263. UFEU-a, članka 1. stavka 65. točke (b) i stavka 67. točke (d) Uredbe (EU, EURATOM) br. 1023/2013 Europskog parlamenta i Vijeća od 22. listopada 2013. o izmjeni Pravilnika o osoblju za dužnosnike Europske unije i Uvjeta zaposlenja ostalih službenika Europske unije (SL L 287, str. 15.) utoliko što se tim odredbama pravo na godišnju isplatu troškova putovanja i vrijeme putovanja za to putovanje veže za naknadu za život u inozemstvu ili naknadu za boravak u stranoj zemlji (ili za primanje tih naknada) i, s druge strane, zahtjev za naknadu štete, koji se temelji na članku 340. UFEU-a, za naknadu imovinske i neimovinske štete koju je tužitelj navodno pretrpio.

         Izreka

                  1.

                  Tužba se odbija..

                  2.

                  Amal Bergallou snosit će, osim vlastitih troškova, i troškove Europskog parlamenta i Vijeća Europske unije.

                  3.

                  Obustavlja se postupak o zahtjevu za intervencijom Europske komisije.

         (1)  SL C 112, 14.4.2014.


title: Predmet T-433/13: Tužba podnesena 20. kolovoza 2013. — Petropars Iran i drugi protiv Vijeća

text:
               26.10.2013

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 313/31

         Tužba podnesena 20. kolovoza 2013. — Petropars Iran i drugi protiv Vijeća
   (Predmet T-433/13)
   2013/C 313/58
   Jezik postupka: engleski

      Stranke

      Tužitelji: Petropars Iran Co. (Kiš, Iran), Petropars Oilfields Services Co. (Kiš), Petropars Aria Kish Operation and Management Co. (Teheran, Iran) i Petropars Resources Engineering Kish Co. (Teheran) (zastupnici: S. Zaiwalla, solicitor, P. Reddy, solicitor, R. Blakeley, barrister i Z. Burbeza, solicitor)

      Tuženik: Vijeće Europske unije

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

               —

               poništi unose 1.-4. Priloga II.I.B. Odluci 2013/270 (1) i unose 1.-4. Priloga II.I.B. Uredbi 522/2013 (2); i/ili

               —

               proglasi članak 20. stavak 1. točku (c) Odluke 2010/413 (3) i članak 23. stavak 2. točku (d) Uredbe 267/2012 (4) neprimjenjivima u odnosu na tužitelje; i

               —

               naloži tuženiku snošenje troškova tužitelja u vezi s ovom tužbom.

      Tužbeni razlozi i glavni argumenti

   U prilog osnovanosti tužbe tužitelji ističu pet tužbenih razloga.

               1.

               Prvim tužbenim razlogom tužitelji se pozivaju na nedostatak pravne osnove za uvrštavanje tužitelja na popis Odlukom Vijeća 2013/270/ZVSP i Provedbenom uredbom Vijeća (EU) br. 522/2013 s obzirom na to da razlog za uvrštavanje na popis svakog od tužitelja („Podružnica (a) subjekta uvrštenog na popis“) ne odgovara jednom od kriterija za uvrštavanje iz Uredbe Vijeća 267/2012 ili Odluke Vijeća 2010/413/ZVSP.

               2.

               Drugim tužbenim razlogom tužitelji tvrde da je u mjeri u kojoj je Vijeće navodno postupalo na temelju članka 23. stavka 2. točke (d) Uredbe 267/2012 ili članka 20. stavka 1. točke (c) Odluke 2010/413, uvrštavanje tužitelja na popis nezakonito jer: 1) nije ispunjen materijalni kriterij za uvrštavanje na temelju te osnove u odnosu ni na jednog od tužitelja i/ili jer je Vijeće počinilo očitu pogrešku u ocjeni prilikom utvrđivanja ispunjenja kriterija, i 2) Vijeće je uvrstilo tužitelje na popis na temelju dokaza koji su nedovoljni da bi se utvrdilo ispunjenje kriterija i time počinilo (daljnju) očitu pogrešku u ocjeni.

               3.

               Trećim tužbenim razlogom tužitelji tvrde da u mjeri u kojoj članak 23. stavak 2. točka (d) Uredbe 267/2012 i/ili članak 20. stavak 1. točka (c) Odluke 2010/413 dopušta uvrštavanje tužitelja na popis isključivo na osnovi činjenice da su podružnice uvrštenog subjekta (a ti subjekti su podružnice uvrštenih subjekata koji nisu optuženi ni za koje protupravno djelo), te odredbe protivne su načelu proporcionalnosti i zato nezakonite pa se moraju proglasiti neprimjenjivima u odnosu na tužitelje.

               4.

               Četvrtim tužbenim razlogom tužitelji tvrde da njihovo uvrštavanje na popis u svakom slučaju predstavlja povredu temeljnih prava i sloboda iz Povelje o temeljnim pravima ili drugih izvora prava Unije, uključujući i prava na trgovanje i obavljanje djelatnosti te mirno uživanje posjeda, i/ili povredu načela proporcionalnosti. Nadalje, uvrštavanje na popis predstavlja povredu načela predostrožnosti, načela zaštite okoliša i zaštite zdravlja i sigurnosti ljudi, s obzirom na to da bi moglo prouzročiti znatnu štetu zdravlju i sigurnosti običnih iranskih radnika kao i okolišu.

               5.

               Petim tužbenim razlogom tužitelji tvrde da je Vijeće donoseći Odluku Vijeća 2013/270/ZVSP i Provedbenu uredbu Vijeća (EU) br. 522/2013, u dijelu u kojem se one odnose na tužitelje, povrijedilo postupovne obveze da: (i) pojedinačno obavijesti (trećeg i četvrtog) tužitelja o uvrštavanju na popis, (ii) pruži (svim tužiteljima) odgovarajuće i dovoljno obrazloženje, te (iii) poštuje prava tužitelja na obranu i pravo na djelotvornu sudsku zaštitu.

      (1)  Odluka Vijeća 2013/270 ZVSP od 6. lipnja 2013. o izmjeni Odluke 2010/413/ZVSP o mjerama ograničavanja protiv Irana (SL 2013 L 156, str. 10.).

      (2)  Provedbena uredba Vijeća (EU) br. 522/2013 od 6. lipnja 2013. o provedbi Uredbe (EU) br. 267/2012 o mjerama ograničavanja protiv Irana (SL 2013 L 156, str. 3.).

      (3)  Odluka Vijeća od 26. srpnja 2010. o mjerama ograničavanja protiv Irana i stavljanju izvan snage Zajedničkog stajališta 2007/140/ZVSP (SL 2010 L 195, str. 39.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 18., svezak 3., str. 220.).

      (4)  Uredba Vijeća (EU) br. 267/2012 od 23. ožujka 2012. o mjerama ograničavanja protiv Irana i stavljanju izvan snage Uredbe (EU) br. 961/2010 (SL 2012 L 88, str. 1.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 18., svezak 4., str. 194.).


title: Predmet F-107/14: Tužba podnesena 10. listopada 2014. – ZZ protiv Komisije

text:
               12.1.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 7/53

         Tužba podnesena 10. listopada 2014. – ZZ protiv Komisije
   (Predmet F-107/14)
   (2015/C 007/65)
   Jezik postupka: francuski

      Stranke

      Tužitelj: ZZ (zastupnik: S. Orlandi, odvjetnik)

      Tuženik: Komisija

      Predmet i opis spora

   Poništenje odluke o prijenosu tužiteljevih mirovinskih prava u sustav mirovinskog osiguranja Unije u kojem se primjenjuju nove opće provedbene odredbe za članke 11. i 12. Priloga VIII. Pravilniku o osoblju.

      Tužbeni zahtjev

               —

               Proglasiti nezakonitim i neprimjenjivim članak 9. općih provedbenih odredaba za članak 11. st. 2. Priloga VIII. Pravilniku;

               —

               poništiti odluku od 16. veljače 2014. o uračunavanju mirovinskih prava koja je tužitelj stekao prije svog stupanja u službu, u okviru njihovog prijenosa u sustav mirovinskog osiguranja institucija Europske unije, u skladu s općim provedbenim odredbama za članak 11. st. 2. Priloga VIII. Pravilniku od 3. ožujka 2011.;

               —

               naložiti Komisiji snošenje troškova.


title: Predmet T-475/12: Presuda Općeg suda od 13. siječnja 2014. — LaserSoft Imaging protiv OHIM-a ( „Žig Zajednice — Prijava verbalnog žiga Zajednice WorkflowPilot — Apsolutni razlozi za odbijanje — Deskriptivni karakter — Članak 7. stavak 1. točka (c) Uredbe (EZ) br. 207/2009” )

text:
               22.2.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 52/36

         Presuda Općeg suda od 13. siječnja 2014. — LaserSoft Imaging protiv OHIM-a
   (Predmet T-475/12) (1)

   (Žig Zajednice - Prijava verbalnog žiga Zajednice WorkflowPilot - Apsolutni razlozi za odbijanje - Deskriptivni karakter - Članak 7. stavak 1. točka (c) Uredbe (EZ) br. 207/2009)
   2014/C 52/68
   Jezik postupka: njemački

      Stranke

      Tužitelj: LaserSoft Imaging AG (Kiel, Njemačka) (zastupnik: J. Hunnekuhl, odvjetnik)

      Tuženik: Ured za usklađivanje na unutarnjem tržištu (žigovi i dizajni) (zastupnik: D. Walicka, agent)

      Predmet

   Tužba podnesena protiv odluke četvrtog žalbenog vijeća OHIM-a od 6. kolovoza 2012. (predmet R 480/2012-4), koja se odnosi na prijavu za registraciju verbalnog znaka WorkflowPilot kao žiga Zajednice.

      Izreka

               1.

               Tužba se odbija.

               2.

               LaserSoft Imaging AG nalaže se snošenje troškova.

      (1)  SL C 9, 12.1.2013.


title: Spojeni predmeti T-539/12 i T-150/13: Presuda Općeg suda od 15. siječnja 2015. – Ziegler protiv Komisije „Izvanugovorna odgovornost — Tržišno natjecanje — Tržište usluga međunarodnih selidaba u Belgiji — Selidbe dužnosnika i ostalih službenika Unije — Odluka kojom se utvrđuje povreda članka 101. UFEU-a — Lažne ponude — Opseg odgovornosti institucije — Načelo pravomoćnosti — Obveza postupanja s dužnom pažnjom — Uzročna veza”

text:
               23.2.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 65/30

         Presuda Općeg suda od 15. siječnja 2015. – Ziegler protiv Komisije
   (Spojeni predmeti T-539/12 i T-150/13) (1)

   („Izvanugovorna odgovornost - Tržišno natjecanje - Tržište usluga međunarodnih selidaba u Belgiji - Selidbe dužnosnika i ostalih službenika Unije - Odluka kojom se utvrđuje povreda članka 101. UFEU-a - Lažne ponude - Opseg odgovornosti institucije - Načelo pravomoćnosti - Obveza postupanja s dužnom pažnjom - Uzročna veza”)
   (2015/C 065/41)
   Jezik postupka: francuski

      Stranke

      Tužitelj: Ziegler SA (Bruxelles, Belgija); i Ziegler Relocation SA (Bruxelles) (zastupnici: J.-F. Bellis, M. Favart i A. Bailleux, odvjetnici)

      Tuženik: Europska komisija (zastupnici: J. Baquero Cruz i A. Bouquet, agenti)

      Predmet

   Zahtjev za naknadu štete zbog, s jedne strane, navodne štete nastale donošenjem Odluke Komisije C (2008) 926 final od 11. ožujka 2008. o postupku primjene članka 81. UEZ-a i članka 53. Sporazuma o EGP-u (predmet COMP/38543 – Usluge međunarodnih selidaba) i, s druge strane, navodne štete nastale zadržavanjem prakse „lažnih ponuda” nakon usvajanja Odluke C (2008) 926, u razdoblju između 11. ožujka 2008. i 1. siječnja 2014.

      Izreka

               1.

               Tužbe se odbijaju.

               2.

               Ziegler SA snosi, osim vlastitih troškova, troškove Europske komisije u predmetu T-539/12.

               3.

               Ziegler Relocation SA snosi, osim vlastitih troškova, troškove Komisije u predmetu T-150/13.

      (1)  SL C 55, 23.2.2013.


title: Predmet C-428/13: Zahtjev za prethodnu odluku koji je podnio Consiglio di Stato (Italija) 26. srpnja 2013. — Ministero dell'Economia e delle Finanze i AAMS/Yesmoke Tobacco SpA

text:
               26.10.2013

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 313/9

         Zahtjev za prethodnu odluku koji je podnio Consiglio di Stato (Italija) 26. srpnja 2013. — Ministero dell'Economia e delle Finanze i AAMS/Yesmoke Tobacco SpA
   (Predmet C-428/13)
   2013/C 313/16
   Jezik postupka: talijanski

      Sud koji je uputio zahtjev

   Consiglio di Stato (Italija)

      Stranke u glavnom postupku

      Tužitelji: Ministero dell'Economia e delle Finanze, Amministrazione Autonoma dei Monopoli di Stato (AAMS)

      Tuženik: Yesmoke Tobacco SpA

      Prethodno pitanje

   Je li nacionalna odredba, kao što je članak 39.g. stavak 4. Odluke (dlgs.) od 26. listopada 1995., br. 504 (kako je izmijenjen i dopunjen člankom 55. stavkom 2.a. točkom (c) Odluke (d.l.) od 31. svibnja 2010., br. 78, koji je nakon izmjena postao Zakon od 30. srpnja 2010., br. 122), koja određuje da trošarina koja se plaća na cigarete koje imaju maloprodajnu cijenu nižu od cijene cigareta najtraženijeg cjenovnog razreda iznosi 115 % osnovnog iznosa, određujući tako trošarinu s minimalnom fiksnom stopom posebno za cigarete koje imaju nižu prodajnu cijenu, a ne minimalni iznos trošarine koji se primjenjuje na sve cjenovne razrede cigareta, kako dopuštaju članak 16. stavak 7. Direktive 95/59/EZ (1) i članak 14. stavak 2. Direktive 2011/64/EU (2), u suprotnosti s člankom 8. stavkom 2. Direktive 95/59/EZ odnosno člankom 7. stavkom 2. Direktive 2011/64/EU koje određuju da osim iznosa posebne trošarine, stopa razmjerne trošarine i trošarine ad valorem„(…) moraju biti iste za sve cigarete“?

      (1)  Direktiva Vijeća 95/59/CE od 27. studenoga 1995. o porezima osim poreza na promet koji utječu na potrošnju prerađenog duhana (SL L 291, str. 40.)

      (2)  Direktiva Vijeća 2011/64/EU od 21. lipnja 2011. o strukturi i stopama trošarine koja se primjenjuje na prerađeni duhan (SL, L 176, str. 24.)


title: Predmet C-693/15: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 21. prosinca 2015. uputio Consiglio di Stato (Italija) – Il Camaleonte Srl protiv Questore di Napoli, Ministero dell’Interno

text:
               21.3.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 106/22

         Zahtjev za prethodnu odluku koji je 21. prosinca 2015. uputio Consiglio di Stato (Italija) – Il Camaleonte Srl protiv Questore di Napoli, Ministero dell’Interno
   (Predmet C-693/15)
   (2016/C 106/23)
   Jezik postupka: talijanski

      Sud koji je uputio zahtjev

   Consiglio di Stato

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelj: Il Camaleonte Srl

      Tuženici: Questore di Napoli, Ministero dell’Interno

      Prethodna pitanja

               1.

               Može li se presuda Suda Europske unije Komisija/Italija, C 465/2005, EU:C:2007:781 kojom je Sud utvrdio da je talijanska država povrijedila načela iz članaka 43. i 49. UEZ-a (sloboda poslovnog nastana i pružanja usluga) predvidjevši da:

                           (a)

                           je obavljanje privatne zaštitarske djelatnosti moguće samo uz prethodno polaganje prisege vjernosti Talijanskoj Republici;

                           (b)

                           pružatelji usluga sa sjedištem u drugoj državi članici mogu obavljati privatnu zaštitarsku djelatnost samo uz dozvolu koju izdaje Prefetto (upravitelj pokrajine) s ograničenom teritorijalnom valjanošću, pri čemu se ne uzimaju u obzir obveze koje ti pružatelji već imaju u državi članici porijekla;

                           (c)

                           ta dozvola ima ograničenu teritorijalnu valjanost te se prilikom njezina izdavanja uzimaju u obzir brojnost i veličina privatnih zaštitarskih poduzetnika koji već djeluju na području o kojem je riječ;

                           (d)

                           privatni zaštitarski poduzetnici moraju imati operativno sjedište u svim pokrajinama u kojima obavljaju svoju djelatnost;

                           (e)

                           osoblje navedenih poduzetnika mora imati pojedinačnu dozvolu za obavljanje privatne zaštitarske djelatnosti, pri čemu se nadzor i provjere već izvršene u državi članici porijekla ne uzimaju u obzir;

                           (g)

                           privatni zaštitarski poduzetnici moraju imati minimalan i/ili maksimalan broj zaposlenih kako bi dobili dozvolu;

                           (h)

                           poduzetnici o kojima je riječ moraju položiti jamstvo pri Cassa depositi e prestiti (depozitna banka);

                           (i)

                           cijene usluga privatne zaštitarske djelatnosti utvrđuje Prefetto unutar okvira unaprijed određenog stupnja oscilacije[,]
                           tumačiti na način da, sama po sebi, isključuje ovlast Pokrajinskog tijela za javnu sigurnost (Questore) da utvrđuje pravila u vezi usluga poput onih o kojima je riječ, sukladno kojima je za pružanje određenih usluga obvezno zaposliti minimalan broj zaštitara (i to dvoje);

               2.

               Iako je riječ o novom pitanju, može li se ono smatrati dovoljno sličnim da dovede do istog rješenja, s obzirom na navedene članke 43. i 49. UEZ-a?


title: Predmet C-411/13 P: Žalba koju je 19. srpnja 2013. podnio Ured za usklađivanje na unutarnjem tržištu (žigovi i dizajni) protiv presude Općeg suda (prvo vijeće) donesene 14. svibnja 2013. u predmetu T-249/11, Sanco protiv OHIM-a — Marsalman (prikaz pileta)

text:
               7.9.2013

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 260/30

         Žalba koju je 19. srpnja 2013. podnio Ured za usklađivanje na unutarnjem tržištu (žigovi i dizajni) protiv presude Općeg suda (prvo vijeće) donesene 14. svibnja 2013. u predmetu T-249/11, Sanco protiv OHIM-a — Marsalman (prikaz pileta)
   (Predmet C-411/13 P)
   2013/C 260/70
   Jezik postupka: španjolski

      Stranke

      Žalitelj: Ured za usklađivanje na unutarnjem tržištu (žigovi i dizajni) (zastupnici: J. Crespo Carrillo i A. Folliard-Monguiral, u svojstvu agenata)

      Druga stranka u postupku: Sanco, SA

      Žalbeni zahtjevi

               —

               da se poništi pobijana odluka;

               —

               da se donese nova odluka o biti stvari, uz odbijanje žalbe protiv pobijane odluke ili da vrati stvar na ponovni postupak Općem sudu;

               —

               da se naloži tužitelju da snosi troškove postupka pred Općim sudom.

      Žalbeni razlozi i glavni argumenti

               1.

               Opći sud prekršio je odredbu članka 8. stavka 1. točke (b) UŽZ-a (1) oslanjajući se na pogrešnu interpretaciju karaktera usluga obuhvaćenih žigom za koje je podnesena prijava za registraciju u razredima 35 i 39 Nicanske klasifikacije. Analiza sličnosti proizvoda i usluga pogrešna je s obzirom na to da Opći sud nije uzeo u obzir okolnost da usluge obuhvaćene žigom za koje je podnesena prijava za registraciju ne obuhvaćaju aktivnosti koje operater nudi za vlastiti račun u odnosu na vlastite proizvode. Pitanje bi li se takve usluge trebale, u smislu Nicanske klasifikacije, pružati za račun trećih pitanje je prava koje treba biti razjašnjeno pred Sudom.

               2.

               Opći sud prekršio je odredbu članka 8. stavka 1. točke (b) UŽZ-a ocjenjujući komplementarnost proizvoda i usluga u smislu važnosti jednog proizvoda ili usluge „za kupnju” drugih proizvoda ili usluga prema percepciji javnosti na koju se to odnosi. Opći sud nije ocijenio temelji li se komplementarnost proizvoda na interakciji na način da je njihova zajednička uporaba, promatrano potpuno objektivno, nužna ili poželjna.

               3.

               Opći sud prekršio je odredbu članka 8. stavka 1. točke (b) UŽZ-a zaključivši da su određeni komplementarni proizvodi i usluge automatski slični, iako je riječ samo o niskoj razini sličnosti, a da nije provjerio mogu li razlike koje potječu iz ostalih faktora neutralizirati takve sličnosti.

      (1)  Uredba Vijeća (EZ) br. 207/2009 od 26. veljače 2009. o žigu Zajednice (konsolidirana verzija) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 17., svezak 1., str. 226.).


title: Predmet T-848/14 P: Žalba koju je 31. prosinca 2014. podnio Carlo De Nicola protiv presude Službeničkog suda od 11. studenoga 2014. u predmetu F-55/08 RENV, De Nicola/EIB

text:
               2.3.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 73/45

      Žalba koju je 31. prosinca 2014. podnio Carlo De Nicola protiv presude Službeničkog suda od 11. studenoga 2014. u predmetu F-55/08 RENV, De Nicola/EIB
      (Predmet T-848/14 P)
      (2015/C 073/56)
      Jezik postupka: talijanski

         Stranke

         Žalitelj: Carlo De Nicola (Strassen, Luksemburg) (zastupnik: L. Isola, odvjetnik)

         Druga stranka u postupku: Europska investicijska banka

         Žalbeni zahtjev

      Žalitelj zahtijeva da Opći sud usvoji ovu žalbu i da djelomično preinači pobijanu presudu, izostavi pozivanje na članak 270. UFEU-a, ukine točke 2. i 3. izreke i točke 16., 17., 18., 19., 22., 37., 41., 42., 45., 47., 48., 49., 51., 53., 54., 55., 56., 57., 58., 59., 60., 61., 62., 63., 64., 65. i 66. presude. Zahtijeva da se predmet vrati nekom drugom vijeću Službeničkog suda kako bi, u promijenjenom sastavu, ono nanovo odlučivalo o ukinutim točkama, nakon prihvaćanja zatraženih istražnih sredstava. Zadržava pravo predložiti bilo koje istražno sredstvo, izravno i/ili ne, koje će svakako imati veze s obranom druge strane u postupku kao i pribavljanjem bilo kojih drugih isprava za koje se nađe da su korisne za pobijanje protivnih navoda. Također zahtjeva da mu se dosude troškovi postupka.

         Žalbeni razlozi i glavni argumenti

      Ova žalba podnesena je protiv presude Službeničkog suda od 11. studenoga 2014., donesene u predmetu F-55/08 RENV, De Nicola/EIB.
      U prilog žalbi žalitelj navodi sljedeća pitanja:

                  1.

                  Propuštanje donošenja odluke o zahtjevu da se izuzmu navodi i isprave EIB-a;

                  2.

                  Propuštanje donošenja odluke o zahtjevu za izuzeće predsjednika raspravnog vijeća;

                  3.

                  Pogrešno tumačenje presude u predmetu T-37/10 P;

                  4.

                  Propuštanje obrazlaganja odnosno neutemeljeno obrazloženje u pogledu utvrđivanja psihičkog zlostavljanja i nalaganja da ono prestane;

                  5.

                  Žalbeno povjerenstvo morat će dati svoju meritornu ocjenu u pogledu Informativnog izvješća iz 2006.;

                  6.

                  Postojanje interesa za donošenje odluke o poništenju odlukâ o promaknuću iz 2007., kako bi se izbjeglo da one postanu konačne.


title: Predmet C-632/13: Presuda Suda (šesto vijeće) od 19. studenoga 2015. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Högsta förvaltningsdomstolen – Švedska) – Skatteverket protiv Hilkke Hirvonen (Zahtjev za prethodnu odluku — Slobodno kretanje osoba — Jednako postupanje — Porez na dohodak — Dohodak poreznih obveznika nerezidenata podvrgnut porezu po odbitku — Nepriznanje poreznog odbitka koje je povezano s osobnom situacijom poreznog obveznika — Opravdanje — Mogućnost za porezne obveznike nerezidente da izaberu primjenu sustava koji se primjenjuje na porezne obveznike rezidente i da koriste pravo na navedene odbitke)

text:
               18.1.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 16/4

         Presuda Suda (šesto vijeće) od 19. studenoga 2015. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Högsta förvaltningsdomstolen – Švedska) – Skatteverket protiv Hilkke Hirvonen
   (Predmet C-632/13) (1)

   ((Zahtjev za prethodnu odluku - Slobodno kretanje osoba - Jednako postupanje - Porez na dohodak - Dohodak poreznih obveznika nerezidenata podvrgnut porezu po odbitku - Nepriznanje poreznog odbitka koje je povezano s osobnom situacijom poreznog obveznika - Opravdanje - Mogućnost za porezne obveznike nerezidente da izaberu primjenu sustava koji se primjenjuje na porezne obveznike rezidente i da koriste pravo na navedene odbitke))
   (2016/C 016/04)
   Jezik postupka: švedski

      Sud koji je uputio zahtjev

   Högsta förvaltningsdomstolen

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelj: Skatteverket

      Tuženik: Hilkka Hirvonen

      Izreka

   To što se, u okviru oporezivanja dohodaka, poreznim obveznicima nerezidentima, koji veći dio svojih dohodaka primaju iz druge države članice i koji su izabrali primjenu sustava poreza po odbitku, ne priznaju isti osobni odbici kao što su oni koji se priznaju rezidentima u okviru redovnog sustava oporezivanja ne predstavlja diskriminaciju koja je u suprotnosti s člankom 21. UFEU-a sve dok porezni obveznici nerezidenti nisu podvrgnuti poreznom teretu koji je sveukupno veći od onog koji snose porezni obveznici rezidenti i osobe koje su s njima izjednačene, čiji je položaj usporediv s njihovim.

      (1)  SL C 31, 1. 2. 2014.


title: Predmet T-159/15: Presuda Općeg suda od 9. rujna 2016. – Puma protiv EUIPO-a – Gemma Group (prikaz mačke u skoku) („Žig Europske unije — Postupak povodom prigovora — Prijava figurativnog žiga Europske unije koji prikazuje mačku u skoku — Raniji međunarodni figurativni žigovi koji prikazuju mačku u skoku — Relativni razlog za odbijanje — Dobra uprava — Dokaz o ugledu ranijih žigova — Članak 8. stavak 5. Uredbe (EZ) br. 207/2009”)

text:
               24.10.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 392/34

         Presuda Općeg suda od 9. rujna 2016. – Puma protiv EUIPO-a – Gemma Group (prikaz mačke u skoku)
   (Predmet T-159/15) (1)

   ((„Žig Europske unije - Postupak povodom prigovora - Prijava figurativnog žiga Europske unije koji prikazuje mačku u skoku - Raniji međunarodni figurativni žigovi koji prikazuju mačku u skoku - Relativni razlog za odbijanje - Dobra uprava - Dokaz o ugledu ranijih žigova - Članak 8. stavak 5. Uredbe (EZ) br. 207/2009”))
   (2016/C 392/43)
   Jezik postupka: engleski

      Stranke

      Tužitelj: Puma SE (Herzogenaurach, Njemačka) (zastupnik: P. González-Bueno Catalán de Ocón, odvjetnik)

      Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (zastupnici: P. Bullock, zatim D. Hanf, agenti)

      Druga stranka u postupku pred žalbenim vijećem EUIPO-a: Gemma Group Srl (Cerasolo Ausa, Italija)

      Predmet

   Tužba protiv odluke petog žalbenog vijeća EUIPO-a od 19. prosinca 2014. (predmet R 1207/2014-5) koja se odnosi na postupak povodom prigovora između društava Puma i Gemma Group.

      Izreka

               1.

               Poništava se odluka petog žalbenog vijeća Ureda Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO) od 19. prosinca 2014. (predmet R 1207/2014-5).

               2.

               EUIPO-u se nalaže snošenje troškova, uključujući onih društva Puma SE.

      (1)  SL C 171, 26. 5. 2015.


title: Predmet T-697/13: Rješenje Općeg suda od 21. studenoga 2014. – Kinnarps protiv OHIM-a (MAKING LIFE BETTER AT WORK) ( „Žig Zajednice — Prijava verbalnog žiga Zajednice MAKING LIFE BETTER AT WORK — Apsolutni razlog za odbijanje — Nepostojanje razlikovnog karaktera — Članak 7. stavak 1. točka (b) Uredbe (EZ) br.207/2009 — Tužba djelomično očito pravno neutemeljena, a djelomično nedopuštena” )

text:
               16.2.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 56/18

         Rješenje Općeg suda od 21. studenoga 2014. – Kinnarps protiv OHIM-a (MAKING LIFE BETTER AT WORK)
   (Predmet T-697/13) (1)

   ((„Žig Zajednice - Prijava verbalnog žiga Zajednice MAKING LIFE BETTER AT WORK - Apsolutni razlog za odbijanje - Nepostojanje razlikovnog karaktera - Članak 7. stavak 1. točka (b) Uredbe (EZ) br.207/2009 - Tužba djelomično očito pravno neutemeljena, a djelomično nedopuštena”))
   (2015/C 056/25)
   Jezik postupka: švedski

      Stranke

      Tužitelj: Kinnarps AB (Kinnarp, Švedska) (zastupnik: M. Wahlin, odvjetnik)

      Tuženik: Ured za usklađivanje na unutarnjem tržištu (žigovi i dizajni) (zastupnici: G. Melander i D. Walicka, agenti)

      Predmet

   Tužba podnesena protiv odluke drugog žalbenog vijeća OHIM-a od 28. listopada 2013. (predmet R 2272/2012-2) u vezi s prijavom za registraciju verbalnog znaka MAKING LIFE BETTER AT WORK kao žiga Zajednice.

      Izreka

               1.

               Tužba se odbija.

               2.

               Društvu Kinnarps AB nalaže se snošenje troškova.

      (1)  SL C 93, 29.3.2014.


title: Predmet C-75/16: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 10. veljače 2016. uputio Tribunale Ordinario di Verona (Italija) – Livio Menini i Maria Antonia Rampanelli protiv Banco Popolare – Società Cooperativa

text:
               2.5.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 156/24

         Zahtjev za prethodnu odluku koji je 10. veljače 2016. uputio Tribunale Ordinario di Verona (Italija) – Livio Menini i Maria Antonia Rampanelli protiv Banco Popolare – Società Cooperativa
   (Predmet C-75/16)
   (2016/C 156/33)
   Jezik postupka: talijanski

      Sud koji je uputio zahtjev

   Tribunale Ordinario di Verona

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelji: Livio Menini i Maria Antonia Rampanelli

      Tuženik: Banco Popolare – Società Cooperativa

      Prethodna pitanja

               1.

               Treba li članak 3. stavak 2. Direktive 2013/11 (1), u dijelu u kojem određuje da ta direktiva „ne dovodi u pitanje Direktivu 2008/52/EZ” (2), tumačiti u smislu da države članice obvezno mirenje i dalje mogu predvidjeti samo u slučajevima koji nisu obuhvaćeni područjem primjene Direktive 2013/11, dakle slučajevima iz članka 2. stavka 2. Direktive 2013/11, sporovima u vezi s ugovornim obvezama koje ne proizlaze iz ugovora o prodaji ili ugovora o uslugama te onima koji se ne tiču potrošača?

               2.

               Treba li članak 1. […] Direktive 2013/11, u dijelu u kojem potrošačima daje mogućnost podnošenja pritužbe protiv trgovaca odgovarajućim subjektima za alternativno rješavanje sporova, tumačiti na način da se toj normi protivi nacionalni propis kojim se zahtijeva provođenje mirenja u jednom od sporova iz članka 2. stavka 1. Direktive 2013/11 kao uvjet za dopuštenost pokretanja sudskog postupka od strane osobe koja ima status potrošača i, u svakom slučaju, nacionalni propis kojim se predviđa obvezno zastupanje po odvjetniku s pripadajućim troškovima za potrošače koji sudjeluju mirenju u nekom od spomenutih sporova, i kojim se predviđa mogućnost nesudjelovanja u mirenju samo u slučaju da postoji opravdani razlog?

      (1)  Direktiva 2013/11/EU Europskog parlamenta i Vijeća od 21. svibnja 2013. o alternativnom rješavanju potrošačkih sporova i izmjeni Uredbe (EZ) br. 2006/2004 i Direktive 2009/22/EZ (Direktiva o alternativnom rješavanju potrošačkih sporova) (SL L 165, str. 63.) (SL, posebno izdanje na hrvatskog jeziku, poglavlje 15., svezak 28., str. 214.)

      (2)  Direktiva 2008/52/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 21. svibnja 2008. o nekim aspektima mirenja u građanskim i trgovačkim stvarima (SL L 136, str. 3.) (SL, posebno izdanje na hrvatskog jeziku, poglavlje 19., svezak 9., str. 281.)


title: Predmet F-125/12: Presuda Službeničkog suda (treće vijeće) od 11. prosinca 2013. — Sesma Merino protiv OHIM-a (Javna služba — Službenici — Izvješće o ocjenjivanju — Ciljevi 2011/2012 — Dokument protiv kojeg nije dopušten prigovor — Nedopuštena tužba)

text:
               1.2.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 31/20

         Presuda Službeničkog suda (treće vijeće) od 11. prosinca 2013. — Sesma Merino protiv OHIM-a
   (Predmet F-125/12) (1)

   (Javna služba - Službenici - Izvješće o ocjenjivanju - Ciljevi 2011/2012 - Dokument protiv kojeg nije dopušten prigovor - Nedopuštena tužba)
   2014/C 31/33
   Jezik postupka: njemački

      Stranke

      Tužitelj: Alvaro Sesma Merino (El Campello, Španjolska) (zastupnik: H. Tettenborn, odvjetnik)

      Tuženik: Ured za usklađivanje na unutarnjem tržištu (žigovi i dizajni) (zastupnici: G. Faedo, R. Pethke i P. Saba, agenti)

      Predmet

   Zahtjev za poništenje izvješća o ocjenjivanju tužitelja za 2011. godinu kao i odluke kojom se određuju ciljevi koje treba postignuti te zahtjev za naknadu štete.

      Izreka presude

               1.

               Tužba se odbija.

               2.

               A. Sesma Merino snosi vlastite troškove i nalaže mu se snošenje troškova Ureda za usklađivanje na unutarnjem tržištu (žigovi i dizajni).

      (1)  SL C 26, 26.1.2013., str. 72.


title: Predmet T-592/14: Rješenje Općeg suda od 15. rujna 2015. – Makhlouf protiv Vijeća

text:
               16.11.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 381/59

         Rješenje Općeg suda od 15. rujna 2015. – Makhlouf protiv Vijeća
   (Predmet T-592/14) (1)

   (2015/C 381/75)
   Jezik postupka: francuski
   Predsjednik sedmog vijeća odredio je brisanje predmeta.

      (1)  SL C 361, 13. 10. 2014.


title: Predmet F-59/14: Tužba podnesena 24. lipnja 2014. – ZZ protiv Europske komisije

text:
               1.12.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 431/48

         Tužba podnesena 24. lipnja 2014. – ZZ protiv Europske komisije
   (Predmet F-59/14)
   (2014/C 431/76)
   Jezik postupka: njemački

      Stranke

      Tužitelj: ZZ (zastupnik: H. Mannes, odvjetnik)

      Tuženik: Europska komisija

      Predmet i opis spora

   Javna služba – Zahtjev za naknadu imovinske i neimovinske štete i zateznih kamata, koju je tužitelj pretrpio zbog gubitka mogućnosti zaposlenja kod EU, u skladu s presudom Službeničkog suda od 29.9.2010. u predmetu F-5/08 Brune/Komisija.

      Tužbeni zahtjev tužitelja

   Tužitelj od Službeničkog suda zahtijeva da:

               —

               naloži tuženiku da tužitelju naknadi imovinsku i neimovinsku štetu, zajedno sa zateznim kamatama, koju je pretrpio zbog protupravnog isključenja iz postupka javnog natječaja EPSO/AD/26/05;

               —

               tuženiku naloži snošenje troškova postupka;

               —

               opreza radi, donese presudu zbog ogluhe.


title: Predmet C-325/15: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 1. srpnja 2015. uputio Sąd Rejonowy we Wrocławiu (Poljska) – Z. Ś., Z. M., M. P. protiv X w G.

text:
               25.4.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 145/13

         Zahtjev za prethodnu odluku koji je 1. srpnja 2015. uputio Sąd Rejonowy we Wrocławiu (Poljska) – Z. Ś., Z. M., M. P. protiv X w G.
   (Predmet C-325/15)
   (2016/C 145/16)
   Jezik postupka: poljski

      Sud koji je uputio zahtjev

   Sąd Rejonowy we Wrocławiu

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelji: Z. Ś., Z. M., M. P.

      Tuženik: X w G.
   Sud (deseto vijeće) donio je 18. veljače 2016. rješenje kojim je odgovorio na prvo prethodno pitanje suda koji je uputio zahtjev. Sud je ocijenio da je drugo prethodno pitanje očito nedopušteno.


title: Predmet C-169/14: Presuda Suda (prvo vijeće) od 17. srpnja 2014. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Audiencia Provincial de Castellón – Španjolska) – Juan Carlos Sánchez Morcillo, María del Carmen Abril García protiv Banco Bilbao Vizcaya Argentaria, SA (Zahtjev za prethodnu odluku — Direktiva 93/13/EEZ — Članak 7. — Povelja Europske unije o temeljnim pravima — Članak 47. — Potrošački ugovori — Ugovor o hipotekarnom zajmu — Nepoštene odredbe — Ovršni postupak na temelju hipoteke — Pravo žalbe)

text:
               15.9.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 315/25

         Presuda Suda (prvo vijeće) od 17. srpnja 2014. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Audiencia Provincial de Castellón – Španjolska) – Juan Carlos Sánchez Morcillo, María del Carmen Abril García protiv Banco Bilbao Vizcaya Argentaria, SA
   (Predmet C-169/14) (1)

   ((Zahtjev za prethodnu odluku - Direktiva 93/13/EEZ - Članak 7. - Povelja Europske unije o temeljnim pravima - Članak 47. - Potrošački ugovori - Ugovor o hipotekarnom zajmu - Nepoštene odredbe - Ovršni postupak na temelju hipoteke - Pravo žalbe))
   2014/C 315/38
   Jezik postupka: španjolski

      Sud koji je uputio zahtjev

   Audiencia Provincial de Castellón

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelji: Juan Carlos Sánchez Morcillo, María del Carmen Abril García

      Tuženik: Banco Bilbao Vizcaya Argentaria, SA

      Izreka

   Članak 7. stavak 1. Direktive Vijeća 93/13/EEZ od 5. travnja 1993. o nepoštenim uvjetima u potrošačkim ugovorima, zajedno s člankom 47. Povelje Europske unije o temeljnim pravima, treba tumačiti u smislu da se protivi sustavu ovrhe kao što je onaj u glavnom postupku, koji predviđa da sudac koji odlučuje o meritumu ne može odgoditi postupak ovrhe na temelju hipoteke, pri čemu može svojom konačnom odlukom, u najboljem slučaju, dodijeliti odštetu zbog štete koju je pretrpio potrošač, u mjeri u kojoj se potonji kao ovršenik ne može žaliti na odluku kojom se njegov prigovor na ovrhu odbija, dok se prodavatelj ili pružatelj, ovrhovoditelj, može koristiti žalbom protiv odluke kojom se nalaže okončanje postupka ili se nepoštena odredba proglašava neprimjenjivom.

      (1)  SL C 175, 10.6.2014.


title: Predmet T-360/15: Tužba podnesena 1. srpnja 2015. – Dr Vita protiv OHIM-a (69)

text:
               24.8.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 279/50

         Tužba podnesena 1. srpnja 2015. – Dr Vita protiv OHIM-a (69)
   (Predmet T-360/15)
   (2015/C 279/63)
   Jezik postupka: poljski

      Stranke

      Tužitelj: Dr Vita sp. z o. o. (Olsztyn, Poljska) (zastupnik: D. Rzążewska, odvjetnica)

      Tuženik: Ured za usklađivanje na unutarnjem tržištu (žigovi i dizajni) (OHIM)

      Podaci o postupku pred OHIM-om

      Sporni žig: figurativni žig Zajednice koji sadrži broj „69” – prijava br. 12 794 566

      Pobijana odluka: odluka petog žalbenog vijeća OHIM-a od 1. travnja 2015. u predmetu R 2513/2014-5

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

               —

               poništi pobijanu odluku;

               —

               naloži OHIM-u snošenje troškova.

      Tužbeni razlozi

               —

               povreda članka 7. stavka 1. točaka (b) i (c) kao i članka 7. stavka 2. Uredbe br. 207/2009.


title: Predmet T-1/14 R: Rješenje predsjednika Općeg suda od 7. ožujka 2014. – Aluminios Cortizo i Cortizo Cartera protiv Komisije ( „Privremena pravna zaštita  — Državne potpore  — Potpore koje su dodijelile španjolske vlasti u korist određenih gospodarskih interesnih udruženja (GIU) i njihovih ulagača  — Fiskalni režim koji se primjenjuje na određene sporazume o fiskalnom leasingu za kupnju brodova (španjolski sustav fiskalnog leasinga)  — Zahtjev za odgodu izvršenja  — Nepoštivanje formalnih zahtjeva  — Nedopuštenost” )

text:
               5.5.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 135/40

         Rješenje predsjednika Općeg suda od 7. ožujka 2014. – Aluminios Cortizo i Cortizo Cartera protiv Komisije
   (Predmet T-1/14 R)
   ((„Privremena pravna zaštita - Državne potpore - Potpore koje su dodijelile španjolske vlasti u korist određenih gospodarskih interesnih udruženja (GIU) i njihovih ulagača - Fiskalni režim koji se primjenjuje na određene sporazume o fiskalnom leasingu za kupnju brodova (španjolski sustav fiskalnog leasinga) - Zahtjev za odgodu izvršenja - Nepoštivanje formalnih zahtjeva - Nedopuštenost”))
   2014/C 135/51
   Jezik postupka: španjolski

      Stranke

      Tužitelji: Aluminios Cortizo, SA (Padrón, Španjolska); i Cortizo Cartera SL (Padrón) (zastupnik: A. Beiras Cal, odvjetnik)

      Tuženik: Europska komisija (zastupnici: V. Di Bucci, M. Afonso, É. Gippini Fournier i P. Němečková, agenti)

      Predmet

   Zahtjev za odgodu izvršenja, osobito, Odluke Komisije C (2013) 4426 final od 17. srpnja 2013. koja se odnosi na državne potpore SA.21233 C/2011 (ex NN/2011, ex CP 137/2006) – Fiskalni režim koji se primjenjuje na određene sporazume o financijskom najmu.

      Izreka

               1.

               Zahtjev za privremenu pravnu zaštitu se odbacuje.

               2.

               O troškovima će se odlučiti naknadno.


title: Predmet T-171/13: Presuda Općeg suda od 2. veljače 2016. – Benelli Q. J. protiv OHIM-a – Demharter (MOTOBI B PESARO) („Žig Zajednice — Postupak opoziva — Figurativni žig Zajednice MOTOBI B PESARO — Stvarna uporaba žiga — Članak 51. stavak 1. točka (a) Uredbe (EZ) br. 207/2009 — Dokazi podneseni protiv zahtjeva za opoziv nakon isteka određenog roka — Neuzimanje u obzir — Diskrecijska ovlast žalbenog vijeća — Suprotna odredba — Okolnosti koje sprečavaju uzimanje u obzir novih ili dodatnih dokaza — Članak 76. stavak 2. Uredbe br. 207/2009 — Pravilo 50. stavak 1. treći podstavak Uredbe (EZ) br. 2868/95”)

text:
               14.3.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 98/30

         Presuda Općeg suda od 2. veljače 2016. – Benelli Q. J. protiv OHIM-a – Demharter (MOTOBI B PESARO)
   (Predmet T-171/13) (1)

   ((„Žig Zajednice - Postupak opoziva - Figurativni žig Zajednice MOTOBI B PESARO - Stvarna uporaba žiga - Članak 51. stavak 1. točka (a) Uredbe (EZ) br. 207/2009 - Dokazi podneseni protiv zahtjeva za opoziv nakon isteka određenog roka - Neuzimanje u obzir - Diskrecijska ovlast žalbenog vijeća - Suprotna odredba - Okolnosti koje sprečavaju uzimanje u obzir novih ili dodatnih dokaza - Članak 76. stavak 2. Uredbe br. 207/2009 - Pravilo 50. stavak 1. treći podstavak Uredbe (EZ) br. 2868/95”))
   (2016/C 098/39)
   Jezik postupka: engleski

      Stranke

      Tužitelj: Benelli Q. J. Srl (Pesaro, Italija) (zastupnici: P. Lukácsi i B. Bozóki, odvjetnici)

      Tuženik: Ured za usklađivanje na unutarnjem tržištu (žigovi i dizajni) (zastupnici: F. Mattina, zatim P. Bullock, agenti)

      Druga stranka u postupku pred žalbenim vijećem OHIM-a, intervenijent u postupku pred Općim sudom: Demharter GmbH (Dillingen, Njemačka) (zastupnik: A. Kohn, odvjetnik)

      Predmet

   Tužba podnesena protiv odluke drugog žalbenog vijeća OHIM-a od 16. siječnja 2013. (predmet R 2590/2011-2) u vezi s postupkom opoziva između Demharter GmbH i Benelli Q. J. Srl.

      Izreka

               1.

               Tužba se odbija.

               2.

               Društvu Benelli Q. J. Srl nalaže se snošenje troškova.

      (1)  SL C 147, 25. 5. 2013.