title: Predmet T-728/18: Rješenje Općeg suda od 4. ožujka 2021. – Brand IP Licensing/EUIPO – Facebook (lovebook) („Žig Europske unije – Postupak povodom prigovora – Povlačenje prijave za registraciju – Obustava postupka”)

text:
               3.5.2021

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 163/30

      Rješenje Općeg suda od 4. ožujka 2021. – Brand IP Licensing/EUIPO – Facebook (lovebook)
      (Predmet T-728/18) (1)

      („Žig Europske unije - Postupak povodom prigovora - Povlačenje prijave za registraciju - Obustava postupka”)
      (2021/C 163/40)
      Jezik postupka: engleski

         Stranke

         Tužitelj: Brand IP Licensing Ltd (Tortola, Britanski Djevičanski Otoci) (zastupnik: J. MacKenzie, solicitor)

         Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (zastupnici: L. Rampini i V. Ruzek, agenti)

         Druga stranka u postupku pred žalbenim vijećem EUIPO-a, intervenijent u postupku pred Općim sudom: Facebook, Inc. (Menlo Park, Kalifornija, Sjedinjene Američke Države) (zastupnik: Y. Zhou, solicitor)

         Predmet

      Tužba protiv odluke drugog žalbenog vijeća EUIPO-a od 2. listopada 2018. (predmet R 2279/2017-2), koja se odnosi na postupak povodom prigovora između društava Facebook i Brand IP Licensing.

         Izreka

                  1.

                  Obustavlja se postupak po tužbi.

                  2.

                  Društvima Brand IP Licensing Ltd i Facebook, Inc. nalaže se snošenje vlastitih troškova kao i troškova Ureda Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO).

         (1)  SL C 54, 11. 2. 2019.


title: Predmet T-587/19: Rješenje Općeg suda od 23. veljače 2021. – Frutas Tono/EUIPO – Agrocazalla (Marién) („Žig Europske unije – Postupak povodom prigovora – Intervencija druge stranke u postupku pred žalbenim vijećem – Odgovor na tužbu podnesen nakon proteka roka – Nedopuštanje intervencije na temelju članka 173. stavka 1. Poslovnika – Poništenje ranijeg verbalnog žiga na kojem se temelji pobijana odluka – Obustava postupka”)

text:
               3.5.2021

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 163/31

      Rješenje Općeg suda od 23. veljače 2021. – Frutas Tono/EUIPO – Agrocazalla (Marién)
      (Predmet T-587/19) (1)

      („Žig Europske unije - Postupak povodom prigovora - Intervencija druge stranke u postupku pred žalbenim vijećem - Odgovor na tužbu podnesen nakon proteka roka - Nedopuštanje intervencije na temelju članka 173. stavka 1. Poslovnika - Poništenje ranijeg verbalnog žiga na kojem se temelji pobijana odluka - Obustava postupka”)
      (2021/C 163/41)
      Jezik postupka: španjolski

         Stranke

         Tužitelj: Frutas Tono, SL (Benifairó de la Valldigna, Španjolska) (zastupnik: A. Cañizares Doménech, odvjetnik)

         Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (zastupnik: J. Crespo Carrillo, agent)

         Druga stranka u postupku pred žalbenim vijećem EUIPO-a: Agrocazalla, SL (Lorca, Španjolska)

         Predmet

      Tužba protiv odluke četvrtog žalbenog vijeća EUIPO-a od 25. lipnja 2019. (predmet R 171/2018-4) koja se odnosi na postupak povodom prigovora između Agrocazalla i Frutas Tono.

         Izreka

                  1.

                  Društvu Agrocazalla, SL ne dopušta se sudjelovanje u postupku.

                  2.

                  Društvo Agrocazalla snosit će vlastite troškove.

                  3.

                  Obustavlja se postupak po tužbi.

                  4.

                  Svaka stranka snosit će vlastite troškove.

         (1)  SL C 363, 28. 10. 2019.


title: Predmet T-885/19: Rješenje Općeg suda od 5. ožujka 2021. – Aquind i dr./Komisija („Tužba za poništenje – Energija – Transeuropska energetska infrastruktura – Uredba (EU) br. 347/2013 – Delegacija ovlasti Komisiji – Članak 290. UFEU-a – Delegirani akt kojim se mijenja popis projekata od zajedničkog interesa Unije – Priroda akta tijekom trajanja roka u kojem Parlament i Vijeće mogu uložiti prigovore – Akt koji se ne može pobijati – Očita nedopuštenost”)

text:
               3.5.2021

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 163/32

      Rješenje Općeg suda od 5. ožujka 2021. – Aquind i dr./Komisija
      (Predmet T-885/19) (1)

      („Tužba za poništenje - Energija - Transeuropska energetska infrastruktura - Uredba (EU) br. 347/2013 - Delegacija ovlasti Komisiji - Članak 290. UFEU-a - Delegirani akt kojim se mijenja popis projekata od zajedničkog interesa Unije - Priroda akta tijekom trajanja roka u kojem Parlament i Vijeće mogu uložiti prigovore - Akt koji se ne može pobijati - Očita nedopuštenost”)
      (2021/C 163/42)
      Jezik postupka: engleski

         Stranke

         Tužitelji: Aquind Ltd (Wallsend, Ujedinjena Kraljevina), Aquind Energy Sàrl, (Luxembourg, Luksemburg), Aquind SAS (Rouen, Francuska) (zastupnici: S. Goldberg, C. Davis, J. Bille, solicitors, i E. White, odvjetnik)

         Tuženik: Europska komisija (zastupnici: O. Beynet, Y. Marinova i B. De Meester, agenti)

         Intervenijenti u potporu tuženiku: Savezna Republika Njemačka (zastupnici: J. Möller, D. Klebs, S. Heimerl i S. Costanzo, agenti), Kraljevina Španjolska (zastupnik: J. Ruiz Sánchez, agent), Francuska Republika (zastupnici: A.-L. Desjonquères, C. Mosser i A. Daniel, agenti)

         Predmet

      Zahtjev na temelju članka 263. UFEU-a za poništenje Delegirane uredbe Komisije (EU) 2020/389 od 31. listopada 2019. o izmjeni Uredbe (EU) br. 347/2013 Europskog parlamenta i Vijeća u vezi s popisom projekata od zajedničkog interesa Unije (SL 2020., L 74, str. 1.).

         Izreka

                  1.

                  Tužba se odbacuje kao očito nedopuštena.

                  2.

                  Društvima Aquind Ltd, Aquind Energy Sàrl i Aquind SAS nalaže se snošenje vlastitih troškova kao i troškova Komisije, uključujući troškove privremene pravne zaštite.

                  3.

                  Savezna Republika Njemačka, Kraljevina Španjolska i Francuska Republika snosit će vlastite troškove.

         (1)  SL C 68, 2. 3. 2020.


title: Predmet T-132/20: Rješenje Općeg suda od 4. ožujka 2021. – NEC OncoImmunity/EASME („Tužba za poništenje – Okvirni program za istraživanje i inovacije Obzor 2020. (2014.-2020.) – Sporazum o dodjeli bespovratnih sredstava – Obavijest o raskidu – Akt koji pripada u isključivo ugovorni okvir od kojega je neodvojiv – Nedopuštenost – Uredba (EU) br. 1290/2013 – Gubitak statusa MSP-a”)

text:
               3.5.2021

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 163/32

      Rješenje Općeg suda od 4. ožujka 2021. – NEC OncoImmunity/EASME
      (Predmet T-132/20) (1)

      („Tužba za poništenje - Okvirni program za istraživanje i inovacije Obzor 2020. (2014.-2020.) - Sporazum o dodjeli bespovratnih sredstava - Obavijest o raskidu - Akt koji pripada u isključivo ugovorni okvir od kojega je neodvojiv - Nedopuštenost - Uredba (EU) br. 1290/2013 - Gubitak statusa MSP-a”)
      (2021/C 163/43)
      Jezik postupka: engleski

         Stranke

         Tužitelj: NEC OncoImmunity AS (Oslo, Norveška) (zastupnici: T. Nordby, R. Bråthen i O. Brouwer, odvjetnici)

         Tuženik: Izvršna agencija za mala i srednja poduzeća (zastupnici: G. Niddam i A. Galea, agenti, uz asistanciju D. Waelbroecka i A. Duron, odvjetnikâ)

         Predmet

      Glavni zahtjev, koji se temelji na članku 263. UFEU-a i u kojem se traži poništenje navodne odluke sadržane u obavijesti EASME br. Ares (2019) 7905893 od 23. prosinca 2019. o raskidu sporazuma o dodjeli bespovratnih sredstava, zaključenog u sklopu Okvirnog programa za istraživanje i inovacije Obzor 2020. (2014.-2020.) i podredni zahtjev, koji se temelji na članku 272. UFEU-a i u kojem se traži da se utvrdi povreda odredbi navedenog sporazuma.

         Izreka

                  1.

                  Tužba se odbacuje kao nedopuštena.

                  2.

                  Društvu NEC OncoImmunity AS nalaže se snošenje troškova.

         (1)  SL C 161, 11. 5. 2020.


title: Predmet T-135/20: Rješenje Općeg suda od 26. veljače 2021. – Vulkano Research and Development/EUIPO – Ega (EGA Master) („Žig Europske unije – Postupak za proglašavanje žiga ništavim – Povlačenje zahtjeva za proglašavanje žiga ništavim – Obustava postupka”)

text:
               3.5.2021

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 163/33

      Rješenje Općeg suda od 26. veljače 2021. – Vulkano Research and Development/EUIPO – Ega (EGA Master)
      (Predmet T-135/20) (1)

      („Žig Europske unije - Postupak za proglašavanje žiga ništavim - Povlačenje zahtjeva za proglašavanje žiga ništavim - Obustava postupka”)
      (2021/C 163/44)
      Jezik postupka: engleski

         Stranke

         Tužitelj: Vulkano Research and Development, SL (Vitoria-Gasteiz, Španjolska) (zastupnici: V. Wellens i C. Schellekens, odvjetnici)

         Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (zastupnici: D. Walicka i V. Ruzek, agenti)

         Druga stranka u postupku pred žalbenim vijećem EUIPO-a, intervenijent u postupku pred Općim sudom: Ega sp. z o.o. sp.k. (Starogard Gdański, Poljska) (zastupnici: K. Błach Morysińska i K. Dobrowolski, odvjetnici)

         Predmet

      Tužba protiv odluke prvog žalbenog vijeća EUIPO-a od 13. prosinca 2019. (predmet R 1038/2018-1), koja se odnosi na postupak za proglašavanje žiga ništavim između društava Ega i Vulkano Research and Development.

         Izreka

                  1.

                  Obustavlja se postupak po tužbi.

                  2.

                  Društvima Vulkano Research and Development, SL i Ega sp. z o.o. sp.k. nalaže se snošenje vlastitih troškova i, svakome od njih, polovice troškova Ureda Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO).

         (1)  SL C 161, 11. 5. 2020.


title: Predmet T-251/20: Rješenje Općeg suda od 8. ožujka 2021. – KG/Parlament („Tužba za poništenje i naknadu štete – Javna služba – Mirovina – Pogodnost koeficijenta ispravka pri utvrđivanju mirovinskih prava – Odbijanje odlučivanja o zahtjevu tužitelja – Nepostojanje akta koji negativno utječe – Nedopuštenost”)

text:
               3.5.2021

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 163/34

      Rješenje Općeg suda od 8. ožujka 2021. – KG/Parlament
      (Predmet T-251/20) (1)

      („Tužba za poništenje i naknadu štete - Javna služba - Mirovina - Pogodnost koeficijenta ispravka pri utvrđivanju mirovinskih prava - Odbijanje odlučivanja o zahtjevu tužitelja - Nepostojanje akta koji negativno utječe - Nedopuštenost”)
      (2021/C 163/45)
      Jezik postupka: engleski

         Stranke

         Tužitelj: KG (zastupnici: S. Rodrigues i A. Champetier, odvjetnici)

         Tuženik: Europski parlament (zastupnici: T. Lazian i I. Terwinghe, agenti)

         Predmet

      Zahtjev na temelju članka 270. UFEU-a, s jedne strane, za poništenje dopisa Parlamenta od 30. kolovoza 2019., kojim je on odbio odlučiti o primjeni koeficijenta ispravka pri budućem utvrđenju tužiteljevih mirovinskih prava i odluke o odbijanju žalbe protiv navedenog dopisa i, s druge strane, za naknadu neimovinske štete koju je tužitelj zbog toga navodno pretrpio.

         Izreka

                  1.

                  Tužba se odbija.

                  2.

                  Osobi KG nalaže se snošenje troškova.

         (1)  SL C 247, 27. 7. 2020.


title: Predmet T-437/20: Rješenje Općeg suda od 25. veljače 2021. – Ultrasun/EUIPO (ULTRASUN) („Tužba za poništenje – Žig Europske unije – Prijava verbalnog žiga Europske unije ULTRASUN – Apsolutni razlog za odbijanje – Opisni karakter – Članak 7. stavak 1. točka (c) Uredbe (EZ) br. 2017/1001 – Očito potpuno pravno neosnovana tužba”)

text:
               3.5.2021

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 163/34

      Rješenje Općeg suda od 25. veljače 2021. – Ultrasun/EUIPO (ULTRASUN)
      (Predmet T-437/20) (1)

      („Tužba za poništenje - Žig Europske unije - Prijava verbalnog žiga Europske unije ULTRASUN - Apsolutni razlog za odbijanje - Opisni karakter - Članak 7. stavak 1. točka (c) Uredbe (EZ) br. 2017/1001 - Očito potpuno pravno neosnovana tužba”)
      (2021/C 163/46)
      Jezik postupka: njemački

         Stranke

         Tužitelj: Ultrasun AG (Zurich, Švicarska) (zastupnici: A. von Mühlendahl i H. Hartwig, odvjetnici)

         Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (zastupnik: E. Markakis, agent)

         Predmet

      Tužba podnesena protiv odluke četvrtog žalbenog vijeća EUIPO-a od 27. travnja 2020. (predmet R 1453/2019-4), koja se odnosi na prijavu za registraciju verbalnog znaka ULTRASUN kao žiga Europske unije.

         Izreka

                  1.

                  Tužba se odbija.

                  2.

                  Društvu Ultrasun AG nalaže se snošenje troškova.

         (1)  SL C 279, 24. 8. 2020.


title: Predmet T-655/20 R: Rješenje predsjednika Općeg suda od 23. veljače 2021. – Symrise/ECHA („Privremena pravna zaštita – REACH – Tvar salicilat 2-etilheksil – Provjera registracija s obzirom na ispunjavanje zahtjeva – Obveza dostave određenih podataka koji zahtijevaju da se izvrše pokusi na životinjama – Zahtjev za određivanje privremenih mjera – Nepostojanje hitnosti”)

text:
               3.5.2021

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 163/35

      Rješenje predsjednika Općeg suda od 23. veljače 2021. – Symrise/ECHA
      (Predmet T-655/20 R)
      („Privremena pravna zaštita - REACH - Tvar salicilat 2-etilheksil - Provjera registracija s obzirom na ispunjavanje zahtjeva - Obveza dostave određenih podataka koji zahtijevaju da se izvrše pokusi na životinjama - Zahtjev za određivanje privremenih mjera - Nepostojanje hitnosti”)
      (2021/C 163/47)
      Jezik postupka: engleski

         Stranke

         Tužitelj: Symrise AG (Holzminden, Njemačka) (zastupnici: R. Cana, E. Mullier i H. Widemann, odvjetnici)

         Tuženik: Europska agencija za kemikalije (zastupnici: W. Broere, N. Knight i M. Heikkilä, agenti)

         Predmet

      Zahtjev na temelju članaka 278. i 279. UEFU-u kojim se traži određivanje privremenih mjera koje se odnose, s jedne strane, na određivanje suspenzije primjene odluke Žalbene komisije ECHA-e A-010-2018 od 18. kolovoza 2020. u vezi s tužiteljevim registracijskim dosjeom za salicilat 2-etilheksil i, s druge strane, na određivanje produljenja roka određenog za dostavu rezultata pokusa za vrijeme trajanja suspenzije.

         Izreka

                  1.

                  Odbija se zahtjev za privremenu pravnu zaštitu.

                  2.

                  O troškovima će se odlučiti naknadno.


title: Predmet T-7/21: Rješenje Općeg suda od 10. ožujka 2021. – El Corte Inglés/EUIPO – Kassl (STUDIO KASSL) („Žig Europske unije – Postupak povodom prigovora – Povlačenje prijave za registraciju – Obustava postupka”)

text:
               3.5.2021

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 163/35

      Rješenje Općeg suda od 10. ožujka 2021. – El Corte Inglés/EUIPO – Kassl (STUDIO KASSL)
      (Predmet T-7/21) (1)

      („Žig Europske unije - Postupak povodom prigovora - Povlačenje prijave za registraciju - Obustava postupka”)
      (2021/C 163/48)
      Jezik postupka: španjolski

         Stranke

         Tužitelj: El Corte Inglés, SA (Madrid, Španjolska) (zastupnik: J. L. Rivas Zurdo, odvjetnik)

         Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (zastupnik: J. F. Crespo Carrillo, agent)

         Druga stranka u postupku pred žalbenim vijećem EUIPO-a: Kassl Holding BV (Amsterdam, Nizozemska)

         Predmet

      Tužba podnesena protiv odluke četvrtog žalbenog vijeća EUIPO-a od 29. listopada 2020. (predmet R 880/2020-4), koja se odnosi na postupak povodom prigovora između društava El Corte Inglés i Kassl.

         Izreka

                  1.

                  Obustavlja se postupak po tužbi.

                  2.

                  Svaka stranka snosit će vlastite troškove.

         (1)  SL C 62, 22. 2. 2021.


title: Predmet T-727/20: Tužba podnesena 7. prosinca 2020. – Kirimova/EUIPO

text:
               3.5.2021

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 163/36

      Tužba podnesena 7. prosinca 2020. – Kirimova/EUIPO
      (Predmet T-727/20)
      (2021/C 163/49)
      Jezik postupka: engleski

         Stranke

         Tužitelj: Nigar Kirimova (München, Njemačka) (zastupnik: A. Parassina, odvjetnik)

         Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO)

         Tužbeni zahtjev

      Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

                  —

                  poništi pobijanu odluku izvršnog direktora EUIPO-a od 30. rujna 2020.;

                  —

                  naloži EUIPO-u da tužitelja izuzme od uvjeta koji se odnosi na državljanstvo u skladu s člankom 120. stavkom 4. točkom (b) Uredbe (EU) 2017/1001 Europskog parlamenta i Vijeća od 14. lipnja 2017. o žigu Europske unije (1) (u daljnjem tekstu: Uredba o žigu);

                  —

                  naloži EUIPO-u da upiše tužitelja na popis ovlaštenih zastupnika u skladu s člankom 120. Uredbe o žigu;

                  —

                  naloži EUIPO-u snošenje svih troškova.

         Tužbeni razlozi i glavni argumenti

      Tužitelj svojom tužbom zahtijeva poništenje Odluke izvršnog direktora EUIPO-a br. ER 93419-2020 od 30. rujna 2020., u vezi s tužiteljevim zahtjevom za upis na popis ovlaštenih zastupnika u skladu s člankom 120. Uredbe o žigu i za izuzeće u skladu s člankom 120. stavkom 4. točkom (b) Uredbe o žigu.
      U prilog osnovanosti tužbe tužitelj ističe pet tužbenih razloga.

                  1.

                  Prvi tužbeni razlog koji se temelji na povredi načela pravne sigurnosti.

                  2.

                  Drugi tužbeni razlog koji se temelji na povredi članka 120. stavka 4. Uredbe o žigu, zbog propusta da ga se tumači i primijeni s obzirom na temeljna načela Europske unije i temeljno načelo zabrane diskriminacije.

                  3.

                  Treći tužbeni razlog koji se temelji na povredi načela dobre uprave zbog zlouporabe diskrecijske ovlasti.

                  4.

                  Četvrti tužbeni razlog koji se temelji na povredi članaka 94. i 97. Uredbe o žigu, time što je povrijeđeno pravo na saslušanje.

                  5.

                  Peti tužbeni razlog u kojem se tvrdi da su pogrešno ocijenjeni dokazi koji su izneseni u prilog predmetu.

         (1)  SL 2017., L 154, str.1.


title: Predmet T-33/21: Tužba podnesena 22. siječnja 2021. – Rumunjska/Komisija

text:
               3.5.2021

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 163/37

      Tužba podnesena 22. siječnja 2021. – Rumunjska/Komisija
      (Predmet T-33/21)
      (2021/C 163/50)
      Jezik postupka: rumunjski

         Stranke

         Tužitelj: Rumunjska (zastupnici: E. Gane i L. Bațagoi, agenti)

         Tuženik: Europska komisija

         Tužbeni zahtjev

      Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

                  —

                  djelomično poništi Provedbenu odluku Komisije (EU) 2020/1734 оd 18. studenoga 2020. o isključenju iz financiranja Europske unije određenih izdataka država članica nastalih u okviru Europskog fonda za jamstva u poljoprivredi (EFJP) i Europskog poljoprivrednog fonda za ruralni razvoj (EPFRR) (1), u dijelu koji se odnosi na izdatke u ukupnom iznosu od 18 717 475,08 eura, koje je ostvarila agencija za plaćanja akreditirana u Rumunjskoj te koji su prijavljeni u okviru EPFRR-a i predstavljaju paušalni ispravak (25 %) primijenjen na izdatke ostvarene tijekom financijskih godina 2017., 2018., 2019. za mjeru 215, podmjeru 1a, Nacionalnog programa ruralnog razvoja (PNSR) 2007.-2013.;

                  —

                  naloži Komisiji snošenje troškova postupka.

         Tužbeni razlozi i glavni argumenti

      U prilog osnovanosti tužbe tužitelj ističe dva tužbena razloga.

                  1.

                  Prvi tužbeni razlog odnosi se na Komisijino nezakonito korištenje ovlasti isključenja određenih iznosa iz financiranja Unije na temelju članka 52. Uredbe br. 1306/2013, povredom članaka 76. do 78. Uredbe br. 1605/2002, članka 40. stavka 3. Uredbe br. 1698/2005, članka 12. stavaka 6. i 7. Uredbe br. 907/2014 te načela pravne sigurnosti, legitimnih očekivanja i dobre uprave.

                              —

                              Nakon što odobri metode izračuna izdataka u odnosu na podmjeru 1a i njezine rezultate, donošenjem Provedbene odluke C(2012)3529 final o odobrenju ispravka programa ruralnog razvoja Rumunjske za programsko razdoblje 2007.-2013., Komisija treba preuzeti odgovornost u slučaju kad se naknadnom računovodstvenom provjerom oni pokažu protivnima članku 40. stavku 3. Uredbe br. 1698/2005.

                              —

                              Komisija je također pogrešno zaključila, s obzirom na provedene računovodstvene provjere, da su metode izračuna cijena koje se odnose na podmjeru 1a dovele do prekomjerne nadoknade za korisnike, postupajući time protivno članku 40. stavku 3. Uredbe br. 1698/2005.

                              —

                              Komisija je, utvrdivši razlog za primjenu ispravaka i prirodu ispravaka o kojima je riječ, pogrešno primijenila kako članak 12. stavke 6. i 7. Uredbe br. 907/2014 tako i vlastite Smjernice za izračun financijskih ispravaka.

                              —

                              Pobijanom se odlukom povređuje načelo zaštite legitimnih očekivanja, s obzirom na to da je Komisija donošenjem Provedbene odluke C(2012)3529 final stvorila legitimna očekivanja kako rumunjskih tijela tako i korisnika, u pogledu pravilnosti metoda izračuna izdataka u pogledu podmjere 1a i njezinih rezultata.

                              —

                              Komisija je svojim postupanjem, koje je rezultiralo različitim stajalištima i nepravodobnim odgovorom rumunjskim tijelima u pogledu situacije koju je sama stvorila, povrijedila načela pravne sigurnosti i dobre uprave.

                  2.

                  Drugi tužbeni razlog odnosi se na povredu obveze obrazlaganja iz članka 296. drugog stavka Ugovora o funkcioniranju Europske unije.

                              —

                              Komisija nije pružila dostatno i odgovarajuće obrazloženje u pogledu podmjere 1a, s obzirom na to da metode izračuna za koje se tvrdi da su pogrešne odgovaraju slučaju iz članka 12. stavaka 6. i 7. Uredbe br. 907/2014 ili pak sadržavaju nepravilnosti u smislu Komisijinih Smjernica za izračun financijskih ispravaka i s obzirom na njezino oscilirajuće stajalište o pravnoj kvalifikaciji metoda izračuna za koje se tvrdi da su pogrešne.

         (1)  SL 2020., L 390, str. 10.


title: Predmet T-81/21: Tužba podnesena 3. veljače 2021. – Sistem ecologica/Komisija

text:
               3.5.2021

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 163/38

      Tužba podnesena 3. veljače 2021. – Sistem ecologica/Komisija
      (Predmet T-81/21)
      (2021/C 163/51)
      Jezik postupka: engleski

         Stranke

         Tužitelj:„Sistem ecologica” production, trade and services d.o.o. Srbac (Srbac, Bosna i Hercegovina) (zastupnici: D. Diris, D. Rjabynina, i C. Kocks, odvjetnici)

         Tuženik: Europska komisija

         Tužbeni zahtjev

      Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

                  —

                  utvrdi da je nezakonit OLAF-ov propust da u odnosu na njega poduzme mjere utvrđene relevantnim odredbama, odnosno da ga obavijesti o odluci o započinjanju ispitivanja ili istrage koji se na njega pojedinačno odnose, da ga obavijesti o ispitivanjima ili istragama koje ga mogu osobno uključivati i da mu omogući da izrazi svoje mišljenje o svim činjenicama koje se na njega odnose prije nego se iz tih ispitivanja ili istraga izvuku zaključci koji se na njega pojedinačno odnose;

                  —

                  poništi OLAF-ovu odluku od 25. studenoga 2020. kojom se odbija tužiteljev zahtjev za odobravanje pristupa istražnom spisu;

                  —

                  poništi OLAF-ovu odluku od 25. studenoga 2020. da tužiteljeve komentare od 16. listopada 2020. smatra žalbama;

                  —

                  poništi OLAF-ovu odluku od 27. studenoga 2020. kojom se odbijaju tužiteljeve žalbe od 16. listopada 2020.;

                  —

                  poništi OLAF-ovu odluku od 8. prosinca 2020. o okončanju istrage protiv tužitelja;

                  —

                  poništi OLAF-ovu odluku od 21. prosinca 2020. da se tužiteljeve žalbe od 14. prosinca 2020. neće smatrati žalbama;

                  —

                  utvrdi da obavijesti i podaci koji se odnose na njega, kao i svi relevantni dokazi proslijeđeni nacionalnim tijelima, predstavljaju nedopuštene dokaze, među kojima se nalaze i OLAF-ovo izvješće o misiji od 16. siječnja 2020., obavijest od 9. lipnja 2020., te konačno izvješće od 8. prosinca 2020.;

                  —

                  utvrdi da su nezakoniti svi istražni postupci provedeni u okviru istrage na temelju navedenih odluka;

                  —

                  utvrdi da su nezakoniti svi zaključci do kojih se došlo na temelju tih istraga;

                  —

                  utvrdi da su svi podaci proslijeđeni nacionalnim tijelima nezakoniti, među kojima su i obavijest od 9. lipnja 2020. i konačno izvješće od 8. prosinca 2020.;

                  —

                  naloži Komisiji da tužitelju isplati iznos od 3 026 388,74 eura na ime naknade štete, kako je ista privremeno procijenjena, zajedno s kamatom po stopi od 8 % godišnje od 15. lipnja 2020. do isplate, zbog OLAF-ova nezakonitog postupanja i štete prouzročene tužiteljevim profesionalnim aktivnostima i ugledu;

                  —

                  naloži Komisiji snošenje troškova.

         Tužbeni razlozi i glavni argumenti

      U prilog osnovanosti tužbe tužitelj ističe četrnaest tužbenih razloga.

                  1.

                  Prvi tužbeni razlog, koji se temelji na povredi načela transparentnosti i neovisnosti OLAF-ovih istraga.

                  2.

                  Drugi tužbeni razlog, koji se temelji na povredi načela nepristranosti.

                  3.

                  Treći tužbeni razlog, koji se temelji na povredi načela zabrane samooptuživanja.

                  4.

                  Četvrti tužbeni razlog, koji se temelji na povredi prava na obavijesti u skladu s člankom 7. stavkom 2. Uredbe (EU, Euratom) 883/2013 (1).

                  5.

                  Peti tužbeni razlog, koji se temelji na povredi prava na saslušanje prije donošenja nepovoljnih mjera.

                  6.

                  Šesti tužbeni razlog, koji se temelji na povredi predmnjeve nevinosti.

                  7.

                  Sedmi tužbeni razlog, koji se temelji na povredi načela povjerljivosti i zaštite podataka, u skladu s člankom 10. Uredbe (EU, Euratom) 883/2013.

                  8.

                  Osmi tužbeni razlog, koji se temelji na povredi članka 41. stavka 2. točke (b) Povelje: povreda tužiteljeva prava na pristup spisu i načela dobre uprave.

                  9.

                  Deveti tužbeni razlog, koji se temelji na povredi Uredbe (EZ) 1049/2001 (2).

                  10.

                  Deseti tužbeni razlog, koji se temelji na povredi načela dužne pažnje.

                  11.

                  Jedanaesti tužbeni razlog, koji se temelji na povredi obveze obrazlaganja.

                  12.

                  Dvanaesti tužbeni razlog, koji se temelji na povredi tužiteljevih prava obrane.

                  13.

                  Trinaesti tužbeni razlog, koji se temelji na poništenju OLAF-ovih odluka.

                  14.

                  Četrnaesti tužbeni razlog, koji se temelji na OLAF-ovoj izvanugovornoj odgovornosti za štetu koju je pretrpio tužitelj.

         (1)  Uredba (EU, Euratom) br. 883/2013 Europskog parlamenta i Vijeća od 11. rujna 2013. o istragama koje provodi Europski ured za borbu protiv prijevara (OLAF) i stavljanju izvan snage Uredbe (EZ) br. 1073/1999 Europskog parlamenta i Vijeća te Uredbe Vijeća (Euratom) br. 1074/1999 (SL 2013., L 248, str. 1.)

         (2)  Uredba (EZ) br. 1049/2001 Europskog parlamenta i Vijeća od 30. svibnja 2001. o javnom pristupu dokumentima Europskog parlamenta, Vijeća i Komisije (SL 2001., L 145, str. 43.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 1., svezak 16., str. 70.)


title: Predmet T-101/21: Tužba podnesena 5. veljače 2021. – Primagra/Komisija

text:
               3.5.2021

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 163/39

      Tužba podnesena 5. veljače 2021. – Primagra/Komisija
      (Predmet T-101/21)
      (2021/C 163/52)
      Jezik postupka: engleski

         Stranke

         Tužitelj: Primagra a.s. (Milín, Češka Republika) (zastupnici: S. Sobolová i O. Billard, odvjetnici)

         Tuženik: Europska komisija

         Tužbeni zahtjev

      Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

                  —

                  poništi zabranu dodjele bespovratnih sredstava koja je određena tuženikovim dopisom od 22. listopada 2020., ARES (2020) 5759350;

                  —

                  naloži tuženiku snošenje tužiteljevih troškova.

         Tužbeni razlozi i glavni argumenti

      U prilog osnovanosti tužbe tužitelj ističe pet tužbenih razloga.

                  1.

                  Prvi tužbeni razlog, koji se temelji na tome da je tuženik izravno i neizravno povrijedio tužiteljeva temeljna prava, jer tužitelj ni u jednom trenutku nije mogao ostvariti svoje pravo da bude saslušan tijekom ispitnog postupka koji je doveo do donošenja osporavane mjere.

                  2.

                  Drugi tužbeni razlog, koji se temelji na tvrdnji da tuženik nije nadležan za reviziju pojedinačnih bespovratnih sredstava i za odlučivanje o pojedinačnim zahtjevima za bespovratna sredstva iz Europskih strukturnih i investicijskih fondova jer je tuženik ovlašten samo za ispitivanje cjelokupne usklađenosti sustava upravljanja i kontrole koje provode države članice, ali nema nikakve ovlasti provoditi detaljnu reviziju i odlučivati o pojedinačnim zahtjevima za bespovratna sredstva koje su podnijela pojedinačna društva.

                  3.

                  Treći tužbeni razlog, koji se temelji na tvrdnji da tuženik nije nadležan tumačiti i primjenjivati nacionalno pravo država članica jer su njegova ovlaštenja strogo ograničena načelom dodjeljivanja ovlasti iz članaka 5. i 13. Ugovora o Europskoj uniji, pri čemu svako odstupanje od tog načela treba strogo tumačiti, a iz načela dodjeljivanja ovlasti i odredbi Ugovora jasno proizlazi da tuženik nije nadležan primjenjivati nacionalno pravo države članice. U svakom slučaju, odredbe češkog prava na koje se poziva tuženik ne mogu se ocijeniti na temelju Uredbe br. 1303/2013, (1) koja je pravni temelj postupka revizije koji je doveo do donošenja osporavane mjere.

                  4.

                  Četvrti tužbeni razlog, koji se temelji na tvrdnji da tuženik nije dokazao sadržaj češkog prava te da ga je pogrešno tumačio i primijenio. Umjesto da dokaže sadržaj češkog prava kao što to nalaže sudska praksa Suda, tuženik je očito pogrešno tumačio češko pravo i osobito članak 4c Zakona o sukobu interesa, namjerno ignorirajući sudsku praksu čeških sudova i konačnu, obvezujuću i ovršnu odluku čeških tijela u vezi s postupkom revizije koji je doveo do donošenja osporavane mjere.

                  5.

                  Peti tužbeni razlog, koji se temelji na tvrdnji da je tuženik također pogrešno tumačio i primijenio pravo Unije jer je pogrešno zaključio da je povrijeđen članak 61. Financijske uredbe (2) i nije uzeo u obzir da su češka pravila o sukobu interesa u suprotnosti s temeljnim načelima prava Unije.

         (1)  Uredba (EU) br. 1303/2013 Europskog parlamenta i Vijeća od 17. prosinca 2013. o utvrđivanju zajedničkih odredbi o Europskom fondu za regionalni razvoj, Europskom socijalnom fondu, Kohezijskom fondu, Europskom poljoprivrednom fondu za ruralni razvoj i Europskom fondu za pomorstvo i ribarstvo i o utvrđivanju općih odredbi o Europskom fondu za regionalni razvoj, Europskom socijalnom fondu, Kohezijskom fondu i Europskom fondu za pomorstvo i ribarstvo te o stavljanju izvan snage Uredbe Vijeća (EZ) br. 1083/2006 (SL 2013., L 347, str. 320.).

         (2)  Uredba (EU, Euratom) 2018/1046 Europskog parlamenta i Vijeća od 18. srpnja 2018. o financijskim pravilima koja se primjenjuju na opći proračun Unije, o izmjeni uredaba (EU) br. 1296/2013, (EU) br. 1301/2013, (EU) br. 1303/2013, (EU) br. 1304/2013, (EU) br. 1309/2013, (EU) br. 1316/2013, (EU) br. 223/2014, (EU) br. 283/2014 i Odluke br. 541/2014/EU te o stavljanju izvan snage Uredbe (EU, Euratom) br. 966/2012 (SL 2018., L 193, str. 1.).


title: Predmet T-134/21: Tužba podnesena 3. ožujka 2021. – Malacalza Investimenti i Malacalza/ESB

text:
               3.5.2021

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 163/41

      Tužba podnesena 3. ožujka 2021. – Malacalza Investimenti i Malacalza/ESB
      (Predmet T-134/21)
      (2021/C 163/53)
      Jezik postupka: talijanski

         Stranke

         Tužitelji: Malacalza Investimenti Srl (Genova, Italija) i Vittorio Malacalza (Genova) (zastupnici: L. Boggio, S. Carbone i A. D’Angelo, odvjetnici)

         Tuženik: Europska središnja banka

         Tužbeni zahtjev

      Tužitelji od Općeg suda zahtijevaju da:

                  —

                  naloži Europskoj središnjoj banci da isplati naknadu štete:

                  —

                  društvu Malacalza Investimenti s.r.l., u iznosu od 870 525 670 eura, ili bilo kojem drugom većem ili manjem iznosu koji se smatra pravičnim, koji se, prema potrebi, utvrđuje ex aequo et bono;

                  —

                  Vittoriju Malacalzi, u iznosu od 4 546 022 eura, ili bilo kojem drugom većem ili manjem iznosu koji se smatra pravičnim, koji se, prema potrebi, utvrđuje ex aequo et bono;

                  —

                  obama tužiteljima, u iznosu koji odgovara troškovima i izdacima koji su im nastali u okviru postupka.

         Tužbeni razlozi i glavni argumenti

      Ovaj predmet odnosi se na zahtjev na temelju članaka 268. i 340. UFEU-a za naknadu štete koju je ESB prouzročio tužiteljima nizom postupaka u vezi s obavljanjem svoje nadzorne funkcije nad društvom Banca Carige S.p.A. (Carige), koji se sastoje kako od nepoduzimanja dužnih intervencija, tako i od štetnog postupanja.
      Tužitelji u prilog svojoj tužbi ističu sljedeće tužbene razloge.

                  1.

                  Prvi tužbeni razlog, koji se temelji na tome da je Europska središnja banka (ESB) doprinijela stvaranju slike o stanju i perspektivi Bance, s povjerenjem u koju su dioničari uložili znatna sredstva u stjecanje dionica banke Carige te upis i uplatu radi povećanja temeljnog kapitala; te da je kasnije povrijedila ta nastala očekivanja kontradiktornim postupanjima i donošenjem mjera, kojima su naložene neopravdane i neproporcionalne mjere, u drugim aspektima i nezakonite, koje su dio jednog sveukupno nezakonitog i štetnog postupanja. U tom pogledu tužitelji se, među ostalim i osobito, pozivaju na: i) očekivanja nastala u pogledu stanja banke Carige koja proizlaze iz provedbe povećanja temeljnog kapitala u 2014. i 2015. godini; ii) naknadnu povredu tih očekivanja slijedom ESB-ovih postupanja i mjera ESB-a; iii) nezakonitost tih mjera i sveukupnog postupanja kojega su dio; iv) očekivanja nastala u pogledu stanja banke Carige koja proizlaze iz provedbe povećanja temeljnog kapitala u 2017. godini; v) naknadnu povredu tih očekivanja slijedom postupanja i mjera ESB-a; vi) nezakonitost tih mjera i sveukupnog postupanja kojega su dio; vii) nezakonitost ESB-ovih mjera – koje su nagovijestile ozbiljnu štetu koja se sastoji od gubitka vrijednosti udjela dioničara banke Carige – kojima je naložen prijenos neprihodonosnih kredita, na način i u opsegu koji su neopravdani, neproporcionalni i protivni načelu jednakog postupanja i drugim načelima.

                  2.

                  Drugi tužbeni razlog, koji se temelji na ESB-ovu neprimjerenom utjecaju i uplitanju u postupke upravljanja Bancom, pri čemu je, za razliku od pravila prava društava i uobičajene dijalektike kolegijalnog upravnog tijela, promicao autokratsko upravljanje izvršnih direktora kako bi osigurao provedbu pogrešno naloženih mjera, što je onemogućilo reagiranje na neprimjerene i štetne prakse upravljanja vodstva i dovelo do slabog položaja Bance.

                  3.

                  Treći tužbeni razlog, koji se temelji na tome da je ESB pridonio utvrđivanju preduvjeta na kojima je on sam utemeljio vlastitu nezakonitu odluku o stavljanju Bance pod posebnu upravu te da je, time i kasnijim postupcima, pridonio nezakonitom povećanju temeljnog kapitala uz isključenje prava prvenstva pri upisu dionica, odobrenom u 2019. godini, što je dovelo do velikog gubitka vrijednosti udjela dioničara.

                  4.

                  Četvrti tužbeni razlog, koji se temelji na tome da razlozi za odgovornost ESB-a odgovaraju općoj klauzuli iz članka 340. stavaka 2. i 3. Ugovora o funkcioniranju Europske unije (UFEU) te proizlaze i iz nespojivosti, u više pogleda, ESB-ovih postupanja i mjera sa zadaćama svojstvenim njegovim nadzornim funkcijama, također i u vezi s očuvanjem dobrog i razboritog upravljanja bankama, iz povrede načela zaštite vlasništva, proporcionalnosti, dobre uprave, jednakosti, nepristranosti i jednakog postupanja, transparentnosti, dobre vjere i zaštite legitimnih očekivanja, osobito s obzirom na članke 17., 20. i 41. Povelje Europske unije o temeljnim pravima, članak 5. stavak 4. UEU-a i članak 16. Uredbe (EU) 1024/2013 Vijeća od 15. listopada 2013. dodjeli određenih zadaća Europskoj središnjoj banci u vezi s politikama bonitetnog nadzora kreditnih institucija (SL 2013., L 287, str. 63.).

                  5.

                  Peti tužbeni razlog, koji se konkretno odnosi na tužitelja Vittorija Malacalza, a koji se temelji na činjenicama i razlozima koji su posebno povezanim s njegovim svojstvom bivšeg direktora i potpredsjednika banke Carige.


title: Predmet T-144/21: Tužba podnesena 11. ožujka 2021. – El Corte Inglés/EUIPO – Rimex Trading (UNK UNIK)

text:
               3.5.2021

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 163/42

      Tužba podnesena 11. ožujka 2021. – El Corte Inglés/EUIPO – Rimex Trading (UNK UNIK)
      (Predmet T-144/21)
      (2021/C 163/54)
      Jezik na kojem je tužba podnesena: španjolski

         Stranke

         Tužitelj: El Corte Inglés, SA (Madrid, Španjolska) (zastupnik: J. L. Rivas Zurdo, odvjetnik)

         Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO)

         Druga stranka pred žalbenim vijećem: Rimex Trading (Sofija, Bugarska)

         Podaci o postupku pred EUIPO-om

         Podnositelj prijave spornog žiga: druga stranka pred žalbenim vijećem

         Predmetni sporni žig: prijava figurativnog žiga Europske unije UNK UNIK – prijava za registraciju br. 17 940 710

         Postupak pred EUIPO-om: postupak povodom prigovora

         Pobijana odluka: odluka petog žalbenog vijeća EUIPO-a od 10. prosinca 2020. u predmetu R 2889/2019-5

         Tužbeni zahtjev

      Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

                  —

                  poništi pobijanu odluku u dijelu u kojem se njome odbija žalba podnositelja prigovora, potvrđuje odluka Odjela za prigovore o odbijanju prigovora B 3 069 013 i prihvaćanju registracije žiga Europske unije br. 17 940 710 UNK UNIK (figurativnog);

                  —

                  naloži stranci ili strankama koje se protive ovoj tužbi snošenje troškova.

         Tužbeni razlozi

      Povreda članka 8. stavka 1. točke (b) i članka 8. stavka 2. točke (c) Uredbe (EU) 2017/1001 Europskog parlamenta i Vijeća.


title: Predmet T-147/21: Tužba podnesena 12. ožujka 2021. – Gugler France/EUIPO – Gugler (GUGLER)

text:
               3.5.2021

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 163/43

      Tužba podnesena 12. ožujka 2021. – Gugler France/EUIPO – Gugler (GUGLER)
      (Predmet T-147/21)
      (2021/C 163/55)
      Jezik postupka: engleski

         Stranke

         Tužitelj: Gugler France (Les Auxons, Francuska) (zastupnik: A. Grolée, odvjetnik)

         Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO)

         Druga stranka pred žalbenim vijećem: Alexander Gugler (Maxdorf, Njemačka)

         Podaci o postupku pred EUIPO-om

         Nositelj spornog žiga: druga stranka pred žalbenim vijećem

         Predmetni sporni žig: figurativni žig Europske unije GUGLER – žig Europske unije br. 3 324 902

         Postupak pred EUIPO-om: postupak proglašavanja žiga ništavim

         Pobijana odluka: odluka petog žalbenog vijeća EUIPO-a od 9. prosinca 2020. u predmetu R 893/2020-5

         Tužbeni zahtjev

      Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

                  —

                  poništi pobijanu odluku;

                  —

                  proglasi ništavim žig Europske unije br. 3 324 902 na temelju članka 51. stavka 1. točke (b) Uredbe Vijeća (EZ) 40/94;

                  —

                  naloži EUIPO-u i/ili Alexanderu Gugleru snošenje troškova koje je Gugler France imao u postupcima pred EUIPO-om i Općim sudom.

         Tužbeni razlog

                  —

                  Povreda članka 51. stavka 1. točke (b) Uredbe Vijeća (EZ) 40/94.


title: Ispravak obavijesti u Službenom listu u predmetu C-518/20 (SL C 19, 18.1.2021.)

text:
               3.5.2021

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 163/44

      Ispravak obavijesti u Službenom listu u predmetu C-518/20
      (
            Službeni list Europske unije C 19od 18. siječnja 2021.
         )
      (2021/C 163/56)
      Tekst obavijesti u Službenom listu u predmetu C-518/20, Fraport, zamjenjuje se sljedećim tekstom:

               „Zahtjev za prethodnu odluku koji je 16. listopada 2020. uputio Bundesarbeitsgericht (Njemačka) – XP/Fraport AG Frankfurt Airport Services Worldwide
               (Predmet C-518/20)
               (2021/C 19/24)
               Jezik postupka: njemački

                  Sud koji je uputio zahtjev

               Bundesarbeitsgericht

                  Stranke glavnog postupka

                  Tužitelj: XP

                  Tuženik: Fraport AG Frankfurt Airport Services Worldwide

                  Prethodna pitanja

                           1.

                           Protivi li se članku 7. Direktive 2003/88/EZ (1) i članku 31. stavku 2. Povelje Europske unije o temeljnim pravima tumačenje nacionalnog propisa kao što je članak 7. stavak 3. Bundesurlaubsgesetza (Savezni zakon o odmoru) u skladu s kojim pravo na plaćeni godišnji odmor koje još nije ostvario radnik – čija je radna sposobnost iz zdravstvenih razloga potpuno smanjena tijekom godine za koju je godišnji odmor odobren, ali koji je barem djelomično mogao iskoristiti godišnji odmor tijekom godine za koju je godišnji odmor odobren prije nego što mu se radna sposobnost smanjila – prestaje u slučaju da mu je radna sposobnost neprekinuto i trajno smanjena i 15 mjeseci nakon kraja godine za koju je godišnji odmor odobren, čak i ako poslodavac radniku zapravo nije omogućio da ostvari svoje pravo na godišnji odmor jer ga na to nije odgovarajuće poticao ni uputio?

                           2.

                           Ako je odgovor na prvo pitanje potvrdan: je li u tim okolnostima isključen i prestanak tog prava u kasnijem trenutku ako je riječ o trajnoj i potpuno smanjenoj radnoj sposobnosti?”

         (1)  Direktiva Europskog parlamenta i Vijeća od 4. studenoga 2003. o određenim vidovima organizacije radnog vremena (SL 2003., L 299, str. 9.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 5., svezak 2., str. 31.)


title: Predmet T-221/20: Rješenje Općeg suda od 23. travnja 2021. – Target Brands/EUIPO – The a.r.t. company b&s (art class) („Žig Europske unije – Postupak povodom prigovora – Opoziv pobijane odluke – Prestanak postojanja predmeta spora – Obustava postupka”)

text:
               21.6.2021

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 242/46

      Rješenje Općeg suda od 23. travnja 2021. – Target Brands/EUIPO – The a.r.t. company b&s (art class)
      (Predmet T-221/20) (1)

      („Žig Europske unije - Postupak povodom prigovora - Opoziv pobijane odluke - Prestanak postojanja predmeta spora - Obustava postupka”)
      (2021/C 242/65)
      Jezik postupka: engleski

         Stranke

         Tužitelj: Target Brands Inc. (Minneapolis, Minnesota, Sjedinjene Američke Države) (zastupnik: A. Norris, barrister)

         Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (zastupnik: H. O’Neill, agent)

         Druga stranka u postupku pred žalbenim vijećem EUIPO-a, intervenijent u postupku pred Općim sudom: The a.r.t. company b&s, SA (Quel, Španjolska) (zastupnik: J. Villamor Muguerza, odvjetnik)

         Predmet

      Tužba protiv odluke petog žalbenog vijeća EUIPO-a od 7. veljače 2020. (predmet R 1596/2019-5), koja se odnosi na postupak povodom prigovora između društava The a.r.t. company b&s i Target Brands.

         Izreka

                  1.

                  Obustavlja se postupak po tužbi.

                  2.

                  Uredu Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO) nalaže se snošenje vlastitih troškova i troškova društva Target Brands Inc.

         (1)  SL C 201. 15. 6. 2020.


title: Predmet T-304/21: Rješenje Općeg suda od 15. veljače 2022. – eSlovensko Bratislava/Komisija („Tužba za poništenje – Financijske odredbe – Program Unije za promicanje sigurnije uporabe interneta – Identifikacija tuženika – Nedopuštenost”)

text:
               25.4.2022

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 171/37

      Rješenje Općeg suda od 15. veljače 2022. – eSlovensko Bratislava/Komisija
      (Predmet T-304/21) (1)

      („Tužba za poništenje - Financijske odredbe - Program Unije za promicanje sigurnije uporabe interneta - Identifikacija tuženika - Nedopuštenost”)
      (2022/C 171/49)
      Jezik postupka: engleski

         Stranke

         Tužitelj: eSlovensko Bratislava (Bratislava, Slovačka) (zastupnik: B. Fridrich, odvjetnik)

         Tuženik: Europska komisija (zastupnici: J. Estrada de Solà i S. Romoli, agenti)

         Predmet

      Zahtjev na temelju članka 263. UFEU-a kojim se traži poništenje Komisijine odluke Ares(2021) 1953853 od 30. ožujka 2021. o okončanju sporazuma o dodjeli bespovratnih sredstava sklopljenog s tužiteljem u vezi s projektom 2015-SK-IA-0038 („Slovak Safer Internet Centre IV”).

         Izreka

                  1.

                  Tužba se odbacuje kao nedopuštena.

                  2.

                  Društvu eSlovensko Bratislava nalaže se snošenje troškova.

         (1)  SL C 320, od 9. 8. 2021.


title: Predmet C-421/20: Presuda Suda (peto vijeće) od 3. ožujka 2022. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Oberlandesgericht Düsseldorf – Njemačka) – Acacia Srl/Bayerische Motoren Werke AG („Zahtjev za prethodnu odluku – Intelektualno vlasništvo – Dizajn Zajednice – Uredba (EZ) br. 6/2002 – Članak 82. stavak 5. – Tužba podnesena pred sudovima države članice na čijem je državnom području povreda počinjena ili je prijetila opasnost od povrede – Zahtjevi povezani s tužbom zbog povrede – Primjenjivo pravo – Članak 88. stavak 2. – Članak 89. stavak 1. točka (d) – Uredba (EZ) br. 864/2007 – Pravo koje se primjenjuje na izvanugovorne obveze („Rim II”) – Članak 8. stavak 2. – Država u kojoj je došlo do kršenja prava intelektualnog vlasništva”)

text:
               25.4.2022

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 171/11

      Presuda Suda (peto vijeće) od 3. ožujka 2022. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Oberlandesgericht Düsseldorf – Njemačka) – Acacia Srl/Bayerische Motoren Werke AG
      (Predmet C-421/20) (1)

      („Zahtjev za prethodnu odluku - Intelektualno vlasništvo - Dizajn Zajednice - Uredba (EZ) br. 6/2002 - Članak 82. stavak 5. - Tužba podnesena pred sudovima države članice na čijem je državnom području povreda počinjena ili je prijetila opasnost od povrede - Zahtjevi povezani s tužbom zbog povrede - Primjenjivo pravo - Članak 88. stavak 2. - Članak 89. stavak 1. točka (d) - Uredba (EZ) br. 864/2007 - Pravo koje se primjenjuje na izvanugovorne obveze („Rim II”) - Članak 8. stavak 2. - Država u kojoj je došlo do kršenja prava intelektualnog vlasništva”)
      (2022/C 171/13)
      Jezik postupka: njemački

         Sud koji je uputio zahtjev

      Oberlandesgericht Düsseldorf

         Stranke glavnog postupka

         Žalitelj: Acacia Srl

         Druga stranka u postupku: Bayerische Motoren Werke AG

         Izreka

      Članak 88. stavak 2. i članak 89. stavak 1. točku (d) Uredbe Vijeća (EZ) br. 6/2002 od 12. prosinca 2001. o dizajnu Zajednice kao i članak 8. stavak 2. Uredbe (EZ) br. 864/2007 Europskog parlamenta i Vijeća od 11. srpnja 2007. o pravu koje se primjenjuje na izvanugovorne obveze („Rim II”) treba tumačiti na način da sudovi za dizajn Zajednice, pred kojima je na temelju članka 82. stavka 5. Uredbe br. 6/2002 pokrenut postupak tužbom zbog povrede u odnosu na počinjene povrede ili prijetnje povrede na državnom području samo jedne države članice, moraju na temelju prava države članice na čijem su državnom području počinjene navodne povrede dizajna Zajednice na koje se poziva odnosno na čijem državnom području postoji prijetnja povrede, što se u okolnostima tužbe podnesene na temelju navedenog članka 82. stavka 5. podudara s pravom države članice u kojoj se ti sudovi nalaze, razmotriti zahtjeve povezane s tom tužbom, a koji se odnose na dodjelu naknade štete, pružanje informacija, podnošenje dokumentacije, polaganje računa i predaju proizvoda kojima se čini povreda radi njihova uništenja.

         (1)  SL C 433, 14. 12. 2020.


title: Predmet T-425/21: Rješenje Općeg suda od 15. veljače 2022. – eSlovensko Bratislava/Komisija („Tužba za poništenje – Financijske odredbe – Program Unije za promicanje sigurnije uporabe interneta – Povreda formalnih zahtjeva – Nedopuštenost”)

text:
               25.4.2022

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 171/37

      Rješenje Općeg suda od 15. veljače 2022. – eSlovensko Bratislava/Komisija
      (Predmet T-425/21) (1)

      („Tužba za poništenje - Financijske odredbe - Program Unije za promicanje sigurnije uporabe interneta - Povreda formalnih zahtjeva - Nedopuštenost”)
      (2022/C 171/50)
      Jezik postupka: engleski

         Stranke

         Tužitelj: eSlovensko Bratislava (Bratislava, Slovačka) (zastupnik: B. Fridrich, odvjetnik)

         Tuženik: Europska komisija (zastupnici: J. Estrada de Solà i S. Romoli, agenti)

         Predmet

      Zahtjev na temelju članka 263. UFEU-a kojim se traži poništenje Provedbene odluke Komisije C(2020) 7415 final od 21. listopada 2020. kojom je izmijenjena Provedbena odluka C(2018) 6712 o izboru i dodjeli bespovratnih sredstava putem Instrumenta za povezivanje Europe u sektoru telekomunikacija.

         Izreka

                  1.

                  Tužba se odbacuje kao nedopuštena.

                  2.

                  Društvu eSlovensko Bratislava nalaže se snošenje troškova.

         (1)  SL C 431, 25. 10. 2021.


title: Predmet T-1/21: Presuda Općeg suda od 2. ožujka 2022. – Fabryki Mebli „Forte”/EUIPO – Bog-Fran (Komad namještaja) („Dizajn Zajednice – Postupak za proglašenje dizajna ništavim – Registrirani dizajn Zajednice koji prikazuje komad namještaja – Razlog za ništavost – Nedostatak individualnog karaktera – Članak 6. stavak 1. točka (b) Uredbe (EZ) br. 6/2002 – Otkrivanje ranijeg dizajna – Članak 7. stavak 1. Uredbe br. 6/2002 – Odluka donesena nakon što je Opći sud poništio raniju odluku – Pravomoćnost”)

text:
               25.4.2022

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 171/29

      Presuda Općeg suda od 2. ožujka 2022. – Fabryki Mebli „Forte”/EUIPO – Bog-Fran (Komad namještaja)
      (Predmet T-1/21) (1)

      („Dizajn Zajednice - Postupak za proglašenje dizajna ništavim - Registrirani dizajn Zajednice koji prikazuje komad namještaja - Razlog za ništavost - Nedostatak individualnog karaktera - Članak 6. stavak 1. točka (b) Uredbe (EZ) br. 6/2002 - Otkrivanje ranijeg dizajna - Članak 7. stavak 1. Uredbe br. 6/2002 - Odluka donesena nakon što je Opći sud poništio raniju odluku - Pravomoćnost”)
      (2022/C 171/37)
      Jezik postupka: engleski

         Stranke

         Tužitelj: Fabryki Mebli „Forte” S.A. (Ostrów Mazowiecka, Poljska) (zastupnik: H. Basiński, odvjetnik)

         Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (zastupnik: J. Ivanauskas, agent)

         Druga stranka u postupku pred žalbenim vijećem EUIPO-a, intervenijent u postupku pred Općim sudom: Bog-Fran sp. z o.o. sp.k. (Varšava, Poljska) (zastupnici: M. Mikosza i E. Guissart, odvjetnici)

         Predmet

      Tužba podnesena protiv odluke trećeg žalbenog vijeća EUIPO-a od 28. listopada 2020. (predmet R 595/2020-3), koja se odnosi na postupak za proglašenje dizajna ništavim između društava Bog-Fran i Fabryki Mebli „Forte”.

         Izreka

                  1.

                  Tužba se odbija.

                  2.

                  Društvu Fabryki Mebli „Forte” S.A. nalaže se snošenje vlastitih troškova te troškova Ureda Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO) i društva Bog-Fran sp. z o.o. sp.k.

         (1)  SL C 62, 22. 2. 2021.


title: Spojeni predmeti C-167/19 P i C-171/19 P: Presuda Suda (četvrto vijeće) od 10. ožujka 2022. – Europska komisija/Freistaat Bayern i dr. („Žalba – Državne potpore – Potpora u korist njemačkog sektora mlijeka – Financiranje ispitivanja kvalitete mlijeka – Članak 108. stavak 2. UFEU-a – Odluka o pokretanju službenog istražnog postupka – Uredba (EZ) br. 659/1999 – Članak 6. stavak 1. – Obveza Europske komisije da u toj odluci pruži sažeti prikaz svih bitnih činjeničnih i pravnih pitanja – Doseg – Prava zainteresiranih stranaka da sudjeluju u upravnom postupku – Povreda bitnog postupovnog zahtjeva – Posljedice na zakonitost konačne odluke”)

text:
               25.4.2022

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 171/2

      Presuda Suda (četvrto vijeće) od 10. ožujka 2022. – Europska komisija/Freistaat Bayern i dr.
      (Spojeni predmeti C-167/19 P i C-171/19 P) (1)

      („Žalba - Državne potpore - Potpora u korist njemačkog sektora mlijeka - Financiranje ispitivanja kvalitete mlijeka - Članak 108. stavak 2. UFEU-a - Odluka o pokretanju službenog istražnog postupka - Uredba (EZ) br. 659/1999 - Članak 6. stavak 1. - Obveza Europske komisije da u toj odluci pruži sažeti prikaz svih bitnih činjeničnih i pravnih pitanja - Doseg - Prava zainteresiranih stranaka da sudjeluju u upravnom postupku - Povreda bitnog postupovnog zahtjeva - Posljedice na zakonitost konačne odluke”)
      (2022/C 171/02)
      Jezik postupka: njemački

         Stranke

         Žalitelj: Europska komisija (zastupnici: K. Herrmann, P. Němečková i T. Maxian Rusche, agenti)

         Druge stranke u postupku: Freistaat Bayern (Njemačka) (zastupnici: U. Soltész i H. Weiß, Rechtsanwälte) (C-167/19 P), Interessengemeinschaft privater Milchverarbeiter Bayerns eV, Genossenschaftsverband Bayern eV, Verband der Bayerischen Privaten Milchwirtschaft eV (zastupnici: C. Bittner i N. Langhans, Rechtsanwälte) (C-171/19 P)

         Izreka

                  1.

                  Žalbe se odbijaju.

                  2.

                  Europskoj komisiji nalaže se snošenje troškova.

         (1)  SL C 131, 8. 4. 2019.


title: Predmet C-119/22: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 17. veljače 2022. uputio Markkinaoikeus (Finska) – Teva BV i Teva Finland Oy/Merck Sharp & Dohme Corp.

text:
               25.4.2022

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 171/19

      Zahtjev za prethodnu odluku koji je 17. veljače 2022. uputio Markkinaoikeus (Finska) – Teva BV i Teva Finland Oy/Merck Sharp & Dohme Corp.
      (Predmet C-119/22)
      (2022/C 171/25)
      Jezik postupka: finski

         Sud koji je uputio zahtjev

      Markkinaoikeus

         Stranke glavnog postupka

         Tužitelji: Teva BV i Teva Finland Oy

         Tuženik: Merck Sharp & Dohme Corp.

         Prethodna pitanja

                  1.

                  Koji se kriteriji primjenjuju pri odlučivanju da proizvod još nije bio predmet svjedodžbe u smislu članka 3. točke (c) Uredbe (EZ) br. 469/2009 (1) Europskog parlamenta i Vijeća od 6. svibnja 2009. o svjedodžbi o dodatnoj zaštiti za lijekove (Uredba o SDZ-u)?

                  2.

                  Treba li smatrati da se ocjena uvjeta navedenog u članku 3. točki (c) Uredbe o SDZ-u razlikuje od ocjene uvjeta navedenog u članku 3. točki (a) te uredbe, i ako da, na koji način?

                  3.

                  Treba li navode o tumačenju članka 3. točke (a) Uredbe o SDZ-u u presudama Suda C-121/17 (2) i C-650/17 (3) smatrati relevantnima za ocjenu uvjeta iz članka 3. točke (c) Uredbe o SDZ-u, i ako da, na koji način? U tom se smislu posebno upućuje na ono što je u prethodno navedenim presudama u pogledu članka 3. točke (a) Uredbe o SDZ-u navedeno o:

                              —

                              bitnom značenju patentnih zahtjeva, kao i o

                              —

                              ocjeni slučaja sa stajališta stručnjaka i s obzirom na stanje tehnike pri podnošenju prijave za temeljni patent ili na datum prava prvenstva.

                  4.

                  Jesu li pojmovi „srž inovativne aktivnosti”, „središnja inovativna aktivnost” i/ili „predmet izuma” temeljnog patenta relevantni za tumačenje članka 3. točke (c) Uredbe o SDZ-u i, ako su neki od tih pojmova ili svi pojmovi relevantni, kako te pojmove treba shvatiti u svrhu tumačenja članka 3. točke (c) Uredbe o SDZ-u? Čini li u pogledu primjene navedenih pojmova ikakvu razliku činjenica da je riječ o proizvodu koji se sastoji od jednog aktivnog sastojka (takozvani „mono-proizvod”) ili proizvodu koji se sastoji od kombinacije aktivnih sastojaka (takozvani kombinirani proizvod) i ako da, u kojem pogledu? Kako treba ocijeniti potonje pitanje u slučaju u kojem temeljni patent s jedne strane sadržava patentni zahtjev za mono-proizvod, a s druge strane za kombinirani proizvod, pri čemu se potonji patentni zahtjev odnosi na kombinaciju aktivnih sastojaka koja se sastoji od aktivnog sastojka mono-proizvoda i dodatno iz jednog ili više aktivnih sastojaka u skladu s poznatim stanjem tehnike?

         (1)  SL 2009., L 152, str. 1. (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 13., svezak 64., str. 166.)

         (2)  Presuda Suda od 25. srpnja 2018. (Teva UK Ltd i dr./Gilead Sciences Inc., C-121/17, EU:C:2018:585)

         (3)  Presuda Suda od 30. travnja 2020. (Royalty Pharma Collection Trust/Deutsches Patent- und Markenamt, C-650/17, EU:C:2020:327)


title: Predmet T-442/21: Rješenje Općeg suda od 24. veljače 2022. – Thomas i Julien/Vijeće („Tužba za poništenje – Područje slobode, sigurnosti i pravde – Sporazum o trgovini i suradnji između, s jedne strane, Unije i Euratoma i, s druge strane, Ujedinjene Kraljevine – Odluka Vijeća o sklapanju Sporazuma o trgovini i suradnji – Nepostojanje osobnog utjecaja – Neregulativni akt – Nedopuštenost”)

text:
               25.4.2022

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 171/38

      Rješenje Općeg suda od 24. veljače 2022. – Thomas i Julien/Vijeće
      (Predmet T-442/21) (1)

      („Tužba za poništenje - Područje slobode, sigurnosti i pravde - Sporazum o trgovini i suradnji između, s jedne strane, Unije i Euratoma i, s druge strane, Ujedinjene Kraljevine - Odluka Vijeća o sklapanju Sporazuma o trgovini i suradnji - Nepostojanje osobnog utjecaja - Neregulativni akt - Nedopuštenost”)
      (2022/C 171/51)
      Jezik postupka: francuski

         Stranke

         Tužitelj: Rhiannon Thomas (London, Ujedinjena Kraljevina), Michaël Julien (Weybridge, Ujedinjena Kraljevina) (zastupnik: J. Fouchet, odvjetnik)

         Tuženik: Vijeće Europske unije (zastupnici: M. Bauer, J. Ciantar i R. Meyer, agenti)

         Predmet

      Tužitelji, koji su državljani Ujedinjene Kraljevine i u njoj borave, svojom tužbom na temelju članka 263. UFEU-a zahtijevaju djelomično poništenje, kao prvo, Sporazuma o trgovini i suradnji između Europske unije i Europske zajednice za atomsku energiju, s jedne strane, i Ujedinjene Kraljevine Velike Britanije i Sjeverne Irske, s druge strane (SL 2021., L 149, str. 10.) i, kao drugo, Odluke Vijeća (EU) 2021/689 od 29. travnja 2021. o sklapanju, u ime Unije, Sporazuma o trgovini i suradnji između Europske unije i Europske zajednice za atomsku energiju, s jedne strane, Ujedinjene Kraljevine Velike Britanije i Sjeverne Irske, s druge strane i Sporazuma između Europske unije i Ujedinjene Kraljevine Velike Britanije i Sjeverne Irske u vezi sa sigurnosnim postupcima za razmjenu i zaštitu klasificiranih podataka (SL 2021., L 149, str. 2.).

         Izreka

                  1.

                  Tužba se odbacuje kao nedopuštena.

                  2.

                  Obustavlja se postupak po zahtjevu za intervenciju koji je podnijela Europska komisija.

                  3.

                  Osobama Rhiannon Thomas i Michaël Julien nalaže se snošenje, osim vlastitih, troškova nastalih Vijeću Europske unije, osim troškova u vezi sa zahtjevom za intervenciju.

                  4.

                  Osobe R. Thomas i M. Julien, Vijeće i Komisija snosit će svaki vlastite troškove u vezi sa zahtjevom za intervenciju.

         (1)  SL C 412, 11. 10. 2021.


title: Predmet C-498/20: Presuda Suda (osmo vijeće) od 10. ožujka 2022. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Rechtbank Midden-Nederland – Nizozemska) – ZK u svojstvu nasljednika osobe JM, stečajnog upravitelja društva BMA Nederland BV/BMA Braunschweigische Maschinenbauanstalt AG (Zahtjev za prethodnu odluku – Pravosudna suradnja u građanskim stvarima – Uredba (EU) br. 1215/2012 – Članak 7. točka 2. – Sudska nadležnost u području delikata ili kvazidelikata – Tužba koju je podnio stečajni upravitelj protiv treće strane u interesu vjerovnika – Mjesto u kojem se dogodio štetni događaj – Članak 8. točka 2. – Zahtjev za intervenciju osobe koja štiti kolektivne interese – Uredba (EZ) br. 864/2007 – Područje primjene – Opće pravilo)

text:
               25.4.2022

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 171/11

      Presuda Suda (osmo vijeće) od 10. ožujka 2022. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Rechtbank Midden-Nederland – Nizozemska) – ZK u svojstvu nasljednika osobe JM, stečajnog upravitelja društva BMA Nederland BV/BMA Braunschweigische Maschinenbauanstalt AG
      (Predmet C-498/20) (1)

      (Zahtjev za prethodnu odluku - Pravosudna suradnja u građanskim stvarima - Uredba (EU) br. 1215/2012 - Članak 7. točka 2. - Sudska nadležnost u području delikata ili kvazidelikata - Tužba koju je podnio stečajni upravitelj protiv treće strane u interesu vjerovnika - Mjesto u kojem se dogodio štetni događaj - Članak 8. točka 2. - Zahtjev za intervenciju osobe koja štiti kolektivne interese - Uredba (EZ) br. 864/2007 - Područje primjene - Opće pravilo)
      (2022/C 171/14)
      Jezik postupka: nizozemski

         Sud koji je uputio zahtjev

      Rechtbank Midden-Nederland

         Stranke glavnog postupka

         Tužitelj: ZK, u svojstvu nasljednika osobe JM, stečajnog upravitelja društva BMA Nederland BV

         Tuženik: BMA Braunschweigische Maschinenbauanstalt AG

         uz sudjelovanje: Stichting Belangbehartiging Crediteuren BMA Nederland

         Izreka

                  1.

                  Članak 7. točku 2. Uredbe (EU) br. 1215/2012 Europskog parlamenta i Vijeća od 12. prosinca 2012. o [sudskoj] nadležnosti, priznavanju i izvršenju sudskih odluka u građanskim i trgovačkim stvarima treba tumačiti na način da je sud mjesta sjedišta društva čiji su dugovi postali nenaplativi, s obzirom na to da je društvo „baka” tog društva povrijedilo svoju obvezu dužne pažnje u odnosu na vjerovnike tog društva, nadležan za odlučivanje o kolektivnoj tužbi za naknadu štete koja proizlazi iz delikta ili kvazidelikta koju je podnio stečajni upravitelj tog društva, u okviru svoje zakonske obveze unovčenja stečajne mase, za račun, ali ne u ime svih vjerovnika.

                  2.

                  Odgovor na prvo prethodno pitanje ne mijenja se ako se uzme u obzir činjenica da u glavnom postupku udruženje djeluje kako bi zaštitilo kolektivne interese vjerovnika i da se u tužbi podnesenoj u tu svrhu ne uzimaju u obzir pojedinačne okolnosti vjerovnika.

                  3.

                  Članak 8. točku 2. Uredbe br. 1215/2012 treba tumačiti na način da, ako sud na kojem je pokrenut prvotni postupak ukine svoju odluku kojom se proglašava nadležnim za taj postupak, time automatski gubi i svoju nadležnost za odlučivanje o zahtjevima koje je podnio intervenijent.

                  4.

                  Članak 4. Uredbe (EZ) br. 864/2007 Europskog parlamenta i Vijeća od 11. srpnja 2007. o pravu koje se primjenjuje na izvanugovorne obveze (Uredba Rim II) treba tumačiti na način da je pravo koje se primjenjuje na obvezu naknade štete na temelju dužne pažnje društva „bake” društva koje je u stečaju u načelu ono države u kojoj potonje društvo ima sjedište, iako je ranije postojanje ugovora o financiranju između tih dvaju društva, u kojem postoji sporazum o prorogaciji nadležnosti, okolnost koja može uspostaviti očito uže veze s drugom državom, u smislu stavka 3. tog članka.

         (1)  SL C 443, 21. 12. 2020.


title: Predmet C-213/19: Presuda Suda (veliko vijeće) od 8. ožujka 2022. – Europska komisija/Ujedinjena Kraljevina Velike Britanije i Sjeverne Irske („Povreda obveze države članice – Članak 4. stavak 3. UEU-a – Članak 310. stavak 6. i članak 325. UFEU-a – Vlastita sredstva – Carine – Porez na dodanu vrijednost (PDV) – Zaštita financijskih interesa Europske unije – Borba protiv prijevare – Načelo djelotvornosti – Obveza država članica da stave na raspolaganje vlastita sredstva Europskoj komisiji – Financijska odgovornost država članica u slučaju gubitaka vlastitih sredstava – Uvoz tekstilnih proizvoda i obuće iz Kine – Dalekosežna i sustavna povreda – Organizirani kriminal – Nepostojeći uvoznici – Carinska vrijednost – Umanjenje vrijednosti – Oporezivi iznos PDV-a – Nepostojanje sustavnih carinskih kontrola temeljenih na analizi rizika i provedenih prije puštanja predmetne robe u promet – Nepostojanje sustavnog polaganja sredstava osiguranja – Metoda korištena za procjenu iznosa gubitaka tradicionalnih vlastitih sredstava u vezi s uvozima kod koji postoji znatan rizik od umanjenja vrijednosti – Statistička metoda koja se temelji na prosječnim cijenama utvrđenima na razini Unije – Dopuštenost”)

text:
               25.4.2022

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 171/3

      Presuda Suda (veliko vijeće) od 8. ožujka 2022. – Europska komisija/Ujedinjena Kraljevina Velike Britanije i Sjeverne Irske
      (Predmet C-213/19) (1)

      („Povreda obveze države članice - Članak 4. stavak 3. UEU-a - Članak 310. stavak 6. i članak 325. UFEU-a - Vlastita sredstva - Carine - Porez na dodanu vrijednost (PDV) - Zaštita financijskih interesa Europske unije - Borba protiv prijevare - Načelo djelotvornosti - Obveza država članica da stave na raspolaganje vlastita sredstva Europskoj komisiji - Financijska odgovornost država članica u slučaju gubitaka vlastitih sredstava - Uvoz tekstilnih proizvoda i obuće iz Kine - Dalekosežna i sustavna povreda - Organizirani kriminal - Nepostojeći uvoznici - Carinska vrijednost - Umanjenje vrijednosti - Oporezivi iznos PDV-a - Nepostojanje sustavnih carinskih kontrola temeljenih na analizi rizika i provedenih prije puštanja predmetne robe u promet - Nepostojanje sustavnog polaganja sredstava osiguranja - Metoda korištena za procjenu iznosa gubitaka tradicionalnih vlastitih sredstava u vezi s uvozima kod koji postoji znatan rizik od umanjenja vrijednosti - Statistička metoda koja se temelji na prosječnim cijenama utvrđenima na razini Unije - Dopuštenost”)
      (2022/C 171/03)
      Jezik postupka: engleski

         Stranke

         Tužitelj: Europska komisija (zastupnici: L. Flynn i F. Clotuche-Duvieusart, agenti)

         Tuženici: Ujedinjena Kraljevina Velike Britanije i Sjeverne Irske (zastupnici: u početku F. Shibli, S. Brandon, Z. Lavery i S. McCrory, a zatim F. Shibli i S. McCrory, agenti, uz asistenciju J. Eadiea i I. Rogersa, QC, i S. Pritchard, T. Sebastian i R. Hill, barristers)

         Intervenijenti u potporu tuženicima: Kraljevina Belgija (zastupnici: J.-C. Halleux, P. Cottin i S. Baeyens, agenti), Republika Estonija (zastupnik: N. Grünberg, agent), Helenska Republika (zastupnik: M. Tassopoulou, agent), Republika Litva (zastupnici: u početku K. Pommere, V. Soņeca i I. Kucina, a zatim Pommere, agenti), Portugalska Republika (zastupnici: P. Barros da Costa, S. Jaulino, L. Inez Fernandes i P. Rocha, agenti), Slovačka Republika (zastupnik: B. Ricziová, agent)

         Izreka

                  1.

                  Time što nije uzela u obzir točne iznose carina i nije stavila na raspolaganje točan iznos tradicionalnih vlastitih sredstava koja se odnose na određene uvoze tekstilnih proizvoda i obuće iz Kine, Ujedinjena Kraljevina Velike Britanije i Sjeverne Irske povrijedila je obveze koje ima na temelju članaka 2. i 8. Odluke Vijeća 2014/335/EU, Euratom od 26. svibnja 2014. o sustavu vlastitih sredstava Europske unije, članaka 2. i 8. Odluke Vijeća 2007/436/EZ, Euratom od 7. lipnja 2007. o sustavu vlastitih sredstava Europskih zajednica, članaka 2., 6., 9., 10., 12. i 13. Uredbe Vijeća (EU, Euratom) br. 609/2014 od 26. svibnja 2014. o metodama i postupku za stavljanje na raspolaganje tradicionalnih vlastitih sredstava i vlastitih sredstava koja se temelje na PDV-u i BND-u te o mjerama za zadovoljavanje potreba za gotovinom, kako je izmijenjena Uredbom Vijeća (EU, Euratom) 2016/804 od 17. svibnja 2016., članaka 2., 6., 9., 10., 11., i 17. Uredbe Vijeća (EZ, Euratom) br. 1150/2000 od 22. svibnja 2000. o provedbi Odluke br. 94/728/EZ, Euratom o sustavu vlastitih sredstava Zajednica, kao i članka 105. stavka 3. Uredbe (EU) br. 952/2013 Europskog parlamenta i Vijeća od 9. listopada 2013. o Carinskom zakoniku Unije, i članka 220. stavka 1. Uredbe Vijeća (EEZ) br. 2913/92 od 12. listopada 1992. o Carinskom zakoniku Zajednice, kako je izmijenjena Uredbom (EZ) br. 648/2005 Europskog parlamenta i Vijeća od 13. travnja 2005., što je posljedica povrede obveza koje ima na temelju članka 325. UFEU-a, članka 46. Uredbe br. 952/2013, članka 13. Uredbe br. 2913/92, kako je izmijenjena Uredbom br. 648/2005, članka 248. stavka 1. Uredbe Komisije (EEZ) br. 2454/93 od 2. srpnja 1993. o utvrđivanju odredaba za provedbu Uredbe Vijeća br. 2913/92, kako je izmijenjena Uredbom Komisije (EZ) br. 3254/1994 od 19. prosinca 1994., članka 244. Provedbene uredbe Komisije (EU) 2015/2447 od 24. studenoga 2015. o utvrđivanju detaljnih pravila za provedbu određenih odredbi Uredbe br. 952/2013, kao i članka 2. stavka 1. točke (d) i članaka 85. do 87. Direktive Vijeća 2006/112/EZ od 28. studenoga 2006. o zajedničkom sustavu poreza na dodanu vrijednost, kako je izmijenjena Direktivom Vijeća 2009/69/EZ od 25. lipnja 2009.;
                  i time što Europskoj komisiji nije dostavila sve potrebne informacije za utvrđivanje iznosa gubitaka tradicionalnih vlastitih sredstava i time što joj nije pružila, kako je bilo zatraženo, razloge za odluke kojima se poništavaju utvrđeni carinski dugovi, Ujedinjena Kraljevina Velike Britanije i Sjeverne Irske povrijedila je obveze koje ima na temelju članka 4. stavka 3. UEU-a.

                  2.

                  U preostalom dijelu tužba se odbija.

                  3.

                  Ujedinjenoj Kraljevini Velike Britanije i Sjeverne Irske nalaže se snošenje četiri petine troškova Europske komisije i vlastitih troškova.

                  4.

                  Europska komisija snosit će petinu svojih troškova.

                  5.

                  Kraljevina Belgija, Republika Estonija, Helenska Republika, Republika Latvija, Portugalska Republika i Slovačka Republika snosit će vlastite troškove.

         (1)  SL C 164, 13. 5. 2019.


title: Predmet T-503/21: Rješenje Općeg suda od 14. veljače 2022. – Lagardère, unité médico-sociale/Komisija („Tužba za poništenje – Uredba (EU) 2021/953 – EU digitalna COVID-19 potvrda – Slobodno kretanje osoba – Ograničenja – Pogrešna naznaka tuženika – Nedopuštenost”)

text:
               25.4.2022

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 171/39

      Rješenje Općeg suda od 14. veljače 2022. – Lagardère, unité médico-sociale/Komisija
      (Predmet T-503/21) (1)

      („Tužba za poništenje - Uredba (EU) 2021/953 - EU digitalna COVID-19 potvrda - Slobodno kretanje osoba - Ograničenja - Pogrešna naznaka tuženika - Nedopuštenost”)
      (2022/C 171/52)
      Jezik postupka: francuski

         Stranke

         Tužitelj: Lagardère, unité médico-sociale (Ghlin, Belgija) (zastupnik: P. Vanlangendonck, odvjetnik)

         Tuženik: Europska komisija (zastupnik: E. Montaguti, agent)

         Predmet

      Svojom tužbom, koja je izričito usmjerena protiv Europske komisije i temelji se na članku 263. UFEU-a, tužitelj zahtijeva poništenje Uredbe (EU) 2021/953 Europskog parlamenta i Vijeća od 14. lipnja 2021. o okviru za izdavanje, provjeru i prihvaćanje interoperabilnih potvrda o cijepljenju, testiranju i preboljenju bolesti COVID-19 (EU digitalna COVID potvrda) radi olakšavanja slobodnog kretanja tijekom pandemije bolesti COVID-19 (SL 2021., L 211, str. 1. i ispravak SL 2022., L 72, str. 7.).

         Izreka

                  1.

                  Tužba se odbacuje kao nedopuštena.

                  2.

                  Obustavlja se postupak povodom zahtjeva za intervenciju koje su podnijeli Europski parlament i Vijeće Europske unije.

                  3.

                  Lagardère, unité médico-sociale, nalaže se snošenje troškova.

                  4.

                  Parlament i Vijeće snosit će svaki vlastite troškove povezane sa svojim zahtjevom za intervenciju.

         (1)  SL C 422, 18. 10. 2021.


title: Predmet C-162/20 P: Presuda Suda (sedmo vijeće) od 3. ožujka 2022. – WV/Europska služba za vanjsko djelovanje (ESVD) („Žalba – Javna služba – Dužnosnici – Pravilnik o osoblju za dužnosnike Europske unije – Članak 60. prvi stavak – Neodobreni izostanak – Doseg – Uračunavanje u trajanje godišnjeg odmora – Uskrata dijela primitaka od rada – Dužnosnik koji je povrijedio obveze koje ima na temelju članaka 21. i 55. Pravilnika o osoblju”)

text:
               25.4.2022

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 171/4

      Presuda Suda (sedmo vijeće) od 3. ožujka 2022. – WV/Europska služba za vanjsko djelovanje (ESVD)
      (Predmet C-162/20 P) (1)

      („Žalba - Javna služba - Dužnosnici - Pravilnik o osoblju za dužnosnike Europske unije - Članak 60. prvi stavak - Neodobreni izostanak - Doseg - Uračunavanje u trajanje godišnjeg odmora - Uskrata dijela primitaka od rada - Dužnosnik koji je povrijedio obveze koje ima na temelju članaka 21. i 55. Pravilnika o osoblju”)
      (2022/C 171/04)
      Jezik postupka: francuski

         Stranke

         Žalitelj: WV (zastupnik: É. Boigelot, odvjetnik)

         Druga stranka u postupku: Europska služba za vanjsko djelovanje (ESVD) (zastupnici: S. Marquardt i R. Spáč, agenti, uz asistenciju M. Troncoso Ferrer, abogado, i F.-M. Hislaire, odvjetnik)

         Izreka

                  1.

                  Ukida se rješenje Općeg suda Europske unije od 29. siječnja 2020., WV/ESVD (T-471/18, neobjavljeno, EU:T:2020:26).

                  2.

                  Poništavaju se Odluka Europske službe za vanjsko djelovanje (ESVD) od 27. studenoga 2017. kojom je određen odbitak od plaće za 72 kalendarska dana i Odluka ESVD a od 2. svibnja 2018. kojom se odbija žalba koju je tužiteljica podnijela 3. siječnja 2018.

                  3.

                  ESVD-u se nalaže da tužiteljici vrati neopravdano odbijene iznose od njezinih primitaka od rada za 71,5 kalendarskih dana. Ti iznosi uvećavaju se za kamate po stopi od 5 % godišnje od dana njihova odbitka.

                  4.

                  ESVD snosi, uz vlastite troškove, i troškove koje je osoba WV imala u prvostupanjskom postupku i u okviru ove žalbe.

         (1)  SL C 320, 28. 9. 2020.


title: Predmet C-519/20: Presuda Suda (peto vijeće) od 10. ožujka 2022. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Amtsgericht Hannover – Njemačka) – Postupak pokrenut protiv osobe K (Zahtjev za prethodnu odluku – Politika useljavanja – Direktiva 2008/115/EZ – Zadržavanje s ciljem udaljavanja – Članak 16. stavak 1. – Izravan učinak – Posebna ustanova za zadržavanje – Pojam – Zadržavanje u redovnom zatvoru – Pretpostavke – Članak 18. – Hitni slučaj – Pojam – Članak 47. Povelje Europske unije o temeljnim pravima – Djelotvorni sudski nadzor)

text:
               25.4.2022

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 171/12

      Presuda Suda (peto vijeće) od 10. ožujka 2022. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Amtsgericht Hannover – Njemačka) – Postupak pokrenut protiv osobe K
      (Predmet C-519/20) (1)

      (Zahtjev za prethodnu odluku - Politika useljavanja - Direktiva 2008/115/EZ - Zadržavanje s ciljem udaljavanja - Članak 16. stavak 1. - Izravan učinak - Posebna ustanova za zadržavanje - Pojam - Zadržavanje u redovnom zatvoru - Pretpostavke - Članak 18. - Hitni slučaj - Pojam - Članak 47. Povelje Europske unije o temeljnim pravima - Djelotvorni sudski nadzor)
      (2022/C 171/15)
      Jezik postupka: njemački

         Sud koji je uputio zahtjev

      Amtsgericht Hannover

         Stranke glavnog postupka

         Tužitelj: K

         uz sudjelovanje: Landkreis Gifhorn

         Izreka

                  1.

                  Članak 16. stavak 1. Direktive 2008/115/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 16. prosinca 2008. o zajedničkim standardima i postupcima država članica za vraćanje državljana trećih zemalja s nezakonitim boravkom treba tumačiti na način da se poseban ogranak redovnog zatvora koji je, s jedne strane, iako ima vlastitog upravitelja, pod upravom te ustanove i u ovlasti je ministra koji je nadležan za redovni zatvor i u kojima su, s druge strane, državljani trećih zemalja zadržani s ciljem udaljavanja u posebnim zgradama koje imaju svoje prostorije te su odvojene od drugih zgrada tog ogranka u kojima su zatvorene osobe osuđene u kaznenom postupku, može smatrati „posebnom ustanovom za zadržavanje” u smislu te odredbe, pod uvjetom da se uvjetima zadržavanja, koliko god je to moguće, izbjegava da to zadržavanje bude izjednačeno sa zatvaranjem u zatvorsko okruženje i da se te uvjete osmisli na način da se poštuju prava zajamčena Poveljom Europske unije o temeljnim pravima i prava iz članka 16. stavaka 2. do 5. i članka 17. te direktive.

                  2.

                  Članak 18. Direktive 2008/115, u vezi s člankom 47. Povelje o temeljnim pravima, treba tumačiti na način da nacionalni sud koji je, u okviru svoje nadležnosti, pozvan odrediti zadržavanje ili produljenje zadržavanja u redovnom zatvoru državljanina treće zemlje s ciljem udaljavanja mora moći provjeriti poštuju li se uvjeti iz članka 18. koje država članica mora ispuniti da bi predvidjela da se taj državljanin zadrži u redovnom zatvoru.

                  3.

                  Članak 16. stavak 1. Direktive 2008/115, u vezi s načelom nadređenosti prava Unije, treba tumačiti na način da nacionalni sud mora izuzeti iz primjene propis države članice kojim se privremeno dopušta zadržavanje državljana trećih zemalja s nezakonitim boravkom s ciljem njihova udaljavanja u redovnim zatvorima, odvojeno od redovnih zatvorenika, ako uvjeti koji su propisani člankom 18. stavkom 1. i člankom 16. stavkom 1. drugom rečenicom te direktive za usklađenost takvog propisa s pravom Unije nisu ili nisu više ispunjeni.

         (1)  SL C 19, 18. 1. 2021.


title: Predmet C-171/20 P: Presuda Suda (sedmo vijeće) od 3. ožujka 2022. – WV/Europska služba za vanjsko djelovanje (ESVD) („Žalba – Javna služba – Zahtjev za pomoć – Zahtjev za naknadu štete – Pravilnik o osoblju za dužnosnike Europske unije – Članak 24. stavci 1. i 2. – Članak 90. stavci 1. i 2. – Preispitivanje pravomoćnog upravnog akta”)

text:
               25.4.2022

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 171/5

      Presuda Suda (sedmo vijeće) od 3. ožujka 2022. – WV/Europska služba za vanjsko djelovanje (ESVD)
      (Predmet C-171/20 P) (1)

      („Žalba - Javna služba - Zahtjev za pomoć - Zahtjev za naknadu štete - Pravilnik o osoblju za dužnosnike Europske unije - Članak 24. stavci 1. i 2. - Članak 90. stavci 1. i 2. - Preispitivanje pravomoćnog upravnog akta”)
      (2022/C 171/05)
      Jezik postupka: francuski

         Stranke

         Žalitelj: WV (zastupnik: É. Boigelot, odvjetnik)

         Druga stranka u postupku: Europska služba za vanjsko djelovanje (ESVD) (zastupnici: S. Marquardt i R. Spáč, agenti, uz asistenciju: M. Troncoso Ferrer, abogado, i F.-M. Hislaire, avocat)

         Izreka

                  1.

                  Žalba se odbija.

                  2.

                  Osobi WV nalaže se snošenje troškova.

         (1)  SL C 320, 28. 9. 2020.


title: Predmet C-135/22 P: Žalba koju je 25. veljače 2022. podnio Patrick Breyer protiv presude Općeg suda (deseto vijeće) od 15. prosinca 2021. u predmetu T-158/19, Breyer/Europska izvršna agencija za istraživanje

text:
               25.4.2022

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 171/20

      Žalba koju je 25. veljače 2022. podnio Patrick Breyer protiv presude Općeg suda (deseto vijeće) od 15. prosinca 2021. u predmetu T-158/19, Breyer/Europska izvršna agencija za istraživanje
      (Predmet C-135/22 P)
      (2022/C 171/26)
      Jezik postupka: njemački

         Stranke

         Žalitelj: Patrick Breyer (zastupnik: J. Breyer, odvjetnik)

         Druga stranka u postupku: Europska izvršna agencija za istraživanje

         Zahtjevi

      Žalitelj zahtijeva da Sud:

                  1.

                  ukine presudu Općeg suda od 15. prosinca 2021. u predmetu T-158/19, Breyer/REA i u cijelosti poništi odluku Europske izvršne agencije za istraživanje (REA) od 17. siječnja 2019. [ARES (2019) 266593] i

                  2.

                  drugoj stranci u žalbenom postupku naloži snošenje troškova postupka.

         Žalbeni razlozi i glavni argumenti

      Žalitelj se ukratko poziva na to da prema članku 4. stavku 2. Uredbe (EZ) br. 1049/2001 (1) ima pravo na puni pristup dokumentima koji se odnose na provedbu istraživačkog projekta u okviru programa Obzor 2020. nazvanog „iBorderCtrl: Intelligent Portable Border Control System”. Javni interes za transparentnošću javno financiranog razvoja sustava umjetne inteligencije, čija namjena je da služi tijelima nadležnima za graničnu kontrolu kao detektor laži ili za ocjenu rizika od osoba koje ulaze u zemlju, preteže nad privatnim poslovnim interesima.
      Zbog etičkih i socijalnih implikacija i implikacija u pogledu ljudskih prava predmetne visokorizične tehnologije, javni interes za pristup informacijama prisutan je već u stadiju istraživanja i ne može se legitimno odgoditi do stadija koji slijedi nakon okončanja istraživačkog projekta.
      Sustav širenja rezultata predviđen Uredbom br. 1290/2013 (2) i sporazumom o dodjeli bespovratnih sredstava ne može zadovoljiti znanstveni, medijski i opći javni interes za tim projektom.

         (1)  Uredba (EZ) br. 1049/2001 Europskog parlamenta i Vijeća od 30. svibnja 2001. o javnom pristupu dokumentima Europskog parlamenta, Vijeća i Komisije (SL 2001., L 145, str. 43.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 1., svezak 16., str. 70.).

         (2)  Uredba br. 1290/2013 Europskog parlamenta i Vijeća od 11. prosinca 2013. o utvrđivanju pravila za sudjelovanje u Okvirnom programu za istraživanja i inovacije Obzor 2020. (2014. – 2020.) i širenje njegovih rezultata te stavljanju izvan snage Uredbe (EZ) br. 1906/2006 (SL 2013., L 347, str. 81.)


title: Predmet T-86/21: Presuda Općeg suda od 2. ožujka 2022. – Distintiva Solutions/EUIPO – Makeblock (Makeblock) („Žig Europske unije – Postupak za proglašenje žiga ništavim – Figurativni žig Europske unije Makeblock – Apsolutni razlozi za odbijanje – Razlikovni karakter – Članak 7. stavak 1. točka (b) Uredbe (EZ) br. 207/2009 (koji je postao članak 7. stavak 1. točka (b) Uredbe (EU) 2017/1001) – Nepostojanje opisnog karaktera – Članak 7. stavak 1. točka (c) Uredbe br. 207/2009 (koji je postao članak 7. stavak 1. točka (c) Uredbe 2017/1001 – Nepostojanje žiga kojim se javnost može dovesti u zabludu – Članak 7. stavak 1. točka (g) Uredbe br. 207/2009 (koji je postao članak 7. stavak 1. točka (g) Uredbe 2017/1001)”)

text:
               25.4.2022

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 171/30

      Presuda Općeg suda od 2. ožujka 2022. – Distintiva Solutions/EUIPO – Makeblock (Makeblock)
      (Predmet T-86/21) (1)

      („Žig Europske unije - Postupak za proglašenje žiga ništavim - Figurativni žig Europske unije Makeblock - Apsolutni razlozi za odbijanje - Razlikovni karakter - Članak 7. stavak 1. točka (b) Uredbe (EZ) br. 207/2009 (koji je postao članak 7. stavak 1. točka (b) Uredbe (EU) 2017/1001) - Nepostojanje opisnog karaktera - Članak 7. stavak 1. točka (c) Uredbe br. 207/2009 (koji je postao članak 7. stavak 1. točka (c) Uredbe 2017/1001 - Nepostojanje žiga kojim se javnost može dovesti u zabludu - Članak 7. stavak 1. točka (g) Uredbe br. 207/2009 (koji je postao članak 7. stavak 1. točka (g) Uredbe 2017/1001)”)
      (2022/C 171/38)
      Jezik postupka: engleski

         Stranke

         Tužitelj: Distintiva Solutions S. Coop. Pequeña (Vitoria-Gasteiz, Španjolska) (zastupnica: M. Sanmartín Sanmartín, odvjetnica)

         Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (zastupnici: J. Ivanauskas i V. Ruzek, agenti)

         Druga stranka u postupku pred žalbenim vijećem EUIPO-a, intervenijent u postupku pred Općim sudom: Makeblock Co. Ltd (Shenzhen, Kina) (zastupnica: C. Sueiras Villalobos, odvjetnica)

         Predmet

      Tužba podnesena protiv odluke petog žalbenog vijeća EUIPO-a od 16. studenoga 2020. (predmet R 988/2020-5), koja se odnosi na postupak proglašenja žiga ništavim između društava Distintiva Solutions i Makeblock.

         Izreka

                  1.

                  Tužba se odbija.

                  2.

                  Društvu Distintiva Solutions S. Coop. Pequeña nalaže se snošenje troškova postupka.

         (1)  SL C 110, 29. 3. 2021.


title: Predmet T-603/21 R: Rješenje predsjednika Općeg suda od 23. veljače 2022 – WO/Ured europskog javnog tužitelja („Privremena pravna zaštita – Institucionalno pravo – Pojačana suradnja u vezi s osnivanjem Ureda europskog javnog tužitelja – Uredba (EU) 2017/1939 – Imenovanje delegiranih europskih tužitelja Ureda europskog javnog tužitelja – Imenovanje jednog od kandidata koje je predložila Litva – Zahtjev za suspenziju primjene – Povreda formalnih zahtjeva – Nedopuštenost”)

text:
               25.4.2022

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 171/39

      Rješenje predsjednika Općeg suda od 23. veljače 2022 – WO/Ured europskog javnog tužitelja
      (Predmet T-603/21 R)
      („Privremena pravna zaštita - Institucionalno pravo - Pojačana suradnja u vezi s osnivanjem Ureda europskog javnog tužitelja - Uredba (EU) 2017/1939 - Imenovanje delegiranih europskih tužitelja Ureda europskog javnog tužitelja - Imenovanje jednog od kandidata koje je predložila Litva - Zahtjev za suspenziju primjene - Povreda formalnih zahtjeva - Nedopuštenost”)
      (2022/C 171/53)
      Jezik postupka: engleski

         Stranke

         Tužitelj: WO (zastupnik: V. Vitkovskis, odvjetnik)

         Tuženik: Ured europskog javnog tužitelja

         Predmet

      Zahtjev na temelju članaka 278. i 279. UFEU-a radi suspenzije primjene Odluke br. 28/2021 kolegija Ureda europskog javnog tužitelja od 21. travnja 2021. o odbijanju tužiteljeve kandidature na dužnost delegiranog europskog tužitelja.

         Izreka

                  1.

                  Odbija se zahtjev za privremenu pravnu zaštitu.

                  2.

                  O troškovima će se odlučiti naknadno.


title: Predmet T-125/21: Presuda Općeg suda od 2. ožujka 2022. – Banco de Investimento Global/EUIPO – Banco BIC Português (EUROBIC) („Žig Europske unije – Postupak povodom prigovora – Prijava verbalnog žiga Europske unije EUROBIC – Raniji figurativni žigovi Europske unije BiG, BANCO BiG i BiGlobal TRADE – Raniji nacionalni verbalni žig BANCO BIG i raniji nacionalni figurativni žig BANCO BiG – Relativni razlog za odbijanje – Nepostojanje vjerojatnosti dovođenja u zabludu – Članak 8. stavak 1. točka (b) Uredbe (EZ) br. 207/2009 (koji je postao članak 8. stavak 1. točka (b) Uredbe (UE) 2017/1001)”)

text:
               25.4.2022

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 171/30

      Presuda Općeg suda od 2. ožujka 2022. – Banco de Investimento Global/EUIPO – Banco BIC Português (EUROBIC)
      (Predmet T-125/21) (1)

      („Žig Europske unije - Postupak povodom prigovora - Prijava verbalnog žiga Europske unije EUROBIC - Raniji figurativni žigovi Europske unije BiG, BANCO BiG i BiGlobal TRADE - Raniji nacionalni verbalni žig BANCO BIG i raniji nacionalni figurativni žig BANCO BiG - Relativni razlog za odbijanje - Nepostojanje vjerojatnosti dovođenja u zabludu - Članak 8. stavak 1. točka (b) Uredbe (EZ) br. 207/2009 (koji je postao članak 8. stavak 1. točka (b) Uredbe (UE) 2017/1001)”)
      (2022/C 171/39)
      Jezik postupka: engleski

         Stranke

         Tužitelj: Banco de Investimento Global, SA (Lisabon, Portugal) (zastupnik: N. Lucas, odvjetnik)

         Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (zastupnik: J. Ivanauskas, agent)

         Druga stranka u postupku pred žalbenim vijećem EUIPO-a, intervenijent u postupku pred Općim sudom: Banco BIC Português, SA (Lisabon) (zastupnici: P. Sousa e Silva, odvjetnik)

         Predmet

      Tužba podnesena protiv odluke prvog žalbenog vijeća EUIPO-a od 25. studenoga 2020. (predmet R 607/2019-1), koja se odnosi na postupak povodom prigovora između društva Banco de Investimento Global i Banco BIC Português.

         Izreka

                  1.

                  Tužba se odbija.

                  2.

                  Društvu Banco de Investimento Global, SA nalaže se snošenje troškova.

         (1)  SL C 148, 26. 4. 2021.


title: Predmet C-136/22 P: Žalba koju je 25. veljače 2022. podnio Debregeas et associés Pharma (D & A Pharma) protiv rješenja Općeg suda (osmo vijeće) od 22. prosinca 2021. u predmetu T-381/21, Debrégeas & Associés Pharma/EMA

text:
               25.4.2022

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 171/21

      Žalba koju je 25. veljače 2022. podnio Debregeas et associés Pharma (D & A Pharma) protiv rješenja Općeg suda (osmo vijeće) od 22. prosinca 2021. u predmetu T-381/21, Debrégeas & Associés Pharma/EMA
      (Predmet C-136/22 P)
      (2022/C 171/27)
      Jezik postupka: francuski

         Stranke

         Žalitelj: Debrégeas et associés Pharma (D & A Pharma) (zastupnici: N. Viguié, odvjetnik, D. Krzisch, odvjetnica)

         Druga stranka u postupku: Europska agencija za lijekove

         Žalbeni zahtjev

      Žalitelj od Suda zahtijeva da:

                  —

                  ukine rješenje Općeg suda (osmo vijeće) od 22. prosinca 2021. u predmetu T-381/21, Debrégeas & Associés Pharma/EMA;

            i posljedično

                  —

                  vrati predmet Općem sudu Europske unije na ponovno odlučivanje kako bi EMA podnijela svoja očitovanja o meritumu te kako bi Opći sud meritorno odlučio;

            Ako Sud odluči da stanje spisa dopušta da se odluči o sporu i da predmet neće vratiti Općem sudu na ponovno odlučivanje, da

                  —

                  prihvati zahtjev koji je tužitelj iznio u prvostupanjskom postupku;

                  —

                  poništi odluku kojom je Europska agencija za lijekove (EMA) ukinula znanstveno-savjetodavnu skupinu „Scientific Advisory Group on Psychiatry” Odbora za lijekove za humanu uporabu (CHMP), koja je objavljena javnim pozivom za iskazivanje interesa za stručnjake u stalnim znanstveno-savjetodavnim skupinama (SAG) EMA-e od 5. svibnja 2021. i priopćenjem za medije od 5. svibnja 2021.;

            U svakom slučaju,

                  —

                  EMA-i naloži snošenje troškova ovog postupka.

         Žalbeni razlozi i glavni argumenti

      Prvim žalbenim razlogom žalitelj tvrdi da Opći sud nije mogao smatrati, a da uz očitu pogrešku u ocjeni ne počini pogrešku koja se tiče prava, da D & A nije imao pravni interes za pobijanje pobijane odluke, jer ne bi imao nikakve koristi od njezina eventualnog poništenja, iako je utjecaj na situaciju društva D & A, a osobito njegova postupovna prava već izvjestan, kao i korist koju bi imao od poništenja pobijane odluke, s obzirom na to da:

                  —

                  je D & A podnio tužbu protiv odluke od 6. srpnja 2020. kojom je odbijen njegov zahtjev za odobrenje za stavljanje na tržište, među ostalim, zbog nepravilnosti postupka u kojem je doneseno mišljenje Odbora za lijekove za humanu uporabu zbog izostanka savjetovanja sa znanstveno-savjetodavnom skupinom u području psihijatrije, u okviru postupka preispitivanja (tužba br. T-556-20);

                  —

                  ga je ukidanje znanstveno-savjetodavne skupine u području psihijatrije lišilo postupovnog jamstva kao podnositelja zahtjeva za odobrenje za stavljanje na tržište lijeka u području psihijatrije.

            Drugim žalbenim razlogom žalitelj tvrdi da Opći sud nije mogao smatrati, a da uz očitu pogrešku u ocjeni ne počini pogrešku koja se tiče prava, da pravni interes društva D & A nije trenutačan i izvjestan, nego samo budući i hipotetski, iako je društvo D & A podnijelo tužbu protiv odluke od 6. srpnja 2020. kojom je odbijen njegov zahtjev za odobrenje za stavljanje na tržište, među ostalim, zbog nepravilnosti postupka u kojem je doneseno mišljenje Odbora za lijekove za humanu uporabu zbog izostanka savjetovanja sa znanstveno-savjetodavnom skupinom u području psihijatrije, u okviru postupka preispitivanja (tužba br. T-556-20).


title: Predmet C-172/20 P: Presuda Suda (sedmo vijeće) od 3. ožujka 2022 – WV/Europska služba za vanjsko djelovanje (ESVD) („Žalba – Javna služba – Zahtjev za pomoć – Pravilnik o osoblju za dužnosnike Europske unije – Članak 90. stavci 1. i 2. – Dan podnošenja zahtjeva – Implicitna odluka o odbijanju zahtjeva – Prigovor – Podnošenje – Rok – Ispričiva zabluda”)

text:
               25.4.2022

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 171/5

      Presuda Suda (sedmo vijeće) od 3. ožujka 2022 – WV/Europska služba za vanjsko djelovanje (ESVD)
      (Predmet C-172/20 P) (1)

      („Žalba - Javna služba - Zahtjev za pomoć - Pravilnik o osoblju za dužnosnike Europske unije - Članak 90. stavci 1. i 2. - Dan podnošenja zahtjeva - Implicitna odluka o odbijanju zahtjeva - Prigovor - Podnošenje - Rok - Ispričiva zabluda”)
      (2022/C 171/06)
      Jezik postupka: francuski

         Stranke

         Žalitelj: WV (zastupnik: É. Boigelot, odvjetnik)

         Druga stranka u postupku: Europska služba za vanjsko djelovanje (ESVD (zastupnici: S. Marquardt i R. Spáč, agenti, uz asistenciju: M. Troncoso Ferrer, abogado, i F.-M. Hislaire, avocat)

         Izreka

                  1.

                  Žalba se odbija.

                  2.

                  Osobi WV nalaže se snošenje troškova.

         (1)  SL C 320, 28. 9. 2020.