title: Predmet C-706/18: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 14. studenoga 2018. uputio Raad voor Vreemdelingenbetwistingen (Belgija) – X protiv Belgische Staat

text:
               28.1.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 35/11

      Zahtjev za prethodnu odluku koji je 14. studenoga 2018. uputio Raad voor Vreemdelingenbetwistingen (Belgija) – X protiv Belgische Staat
      (Predmet C-706/18)
      (2019/C 35/14)
      Jezik postupka: nizozemski

         Sud koji je uputio zahtjev

      Raad voor Vreemdelingenbetwistingen

         Stranke glavnog postupka

         Tužitelj: X

         Tuženik: Belgische Staat

         Prethodno pitanje

      Protivi li se Direktivi 2003/86/EZ (1) – uzimajući u obzir članak 3. stavak 5. kao i njezin cilj, to jest utvrđivanje uvjeta za ostvarivanje prava na spajanje obitelji – nacionalni propis prema kojem se članak 5. stavak 4. iste direktive tumači na način da su nacionalna tijela, ako se odluka ne donese u propisanom roku, obvezna pojedincu po službenoj dužnosti izdati dozvolu boravka, a da se prethodno ne utvrđuje ispunjava li stvarno pojedinac pretpostavke za boravak u Belgiji u skladu s pravom Unije?

         (1)  Direktiva Vijeća 2003/86/EZ od 22. rujna 2003. o pravu na spajanje obitelji (SL 2003, L 251, str. 12.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 19., svezak 8., str. 70.).


title: Predmet T-694/18: Tužba podnesena 17. studenoga 2018. – DEI protiv Komisije

text:
               28.1.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 35/29

      Tužba podnesena 17. studenoga 2018. – DEI protiv Komisije
      (Predmet T-694/18)
      (2019/C 35/35)
      Jezik postupka: grčki

         Stranke

         Tužitelj: Dimosia Epicheirisi Ilektrismou AE (DEI) (Atena, Grčka) (zastupnici: E. Bourtzalas, A. Iliadou i Ch. Synodinos, odvjetnici)

         Tuženik: Europska komisija

         Tužbeni zahtjev

      Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

                  —

                  poništi Odluku Komisije br. C(2018)4947 final od 30. srpnja 2018., predmet SA. 50152, u dijelu u kojem je njome Komisija odlučila ne prigovoriti sustavu potpora za novi Metavatiko Michanismo Apozimiosis Evelixias („Neos MMAE”) koji je Grčka prijavila na temelju zaključka da je takav sustav spojiv s unutarnjim tržištem u smislu članka 107. stavka 3. točke (c) UFEU-a; i

                  —

                  naloži Europskoj komisiji snošenje troškova nastalih DEI-u.

         Tužbeni razlozi i glavni argumenti

      U prilog osnovanosti tužbe tužitelj ističe dva tužbena razloga.

                  1.

                  Prvi tužbeni razlog, koji se temelji na tomu da pobijani akt sadrži očitu pogrešku u ocijeni koja se tiče prava i koja se tiče činjenica, kao i na povredi bitnih postupovnih pravila u vezi s tumačenjem i primjenom članka 108. stavka 2. UFEU-a, jer Komisija nije pokrenula formalni istražni postupak.

                  2.

                  Drugi tužbeni razlog, koji se temelji na tomu da pobijani akt sadrži očitu pogrešku u ocijeni koja se tiče prava i koja se tiče činjenica, u dijelu u kojem se u njemu zaključuje da novi Metavatiko Michanismo Apozimiosis Evelixias udovoljava kriterijima iz Smjernica o državnim potporama za zaštitu okoliša i energiju za razdoblje 2014. – 2020. za ocjenu spojivosti potpora s unutarnjim tržištem u skladu s člankom 107. stavkom 3. točkom (c) UFEU-a i, osobito, kriterijima primjerenosti, proporcionalnosti, nužnosti, poticajnog i preventivnog učinka i prevencije neželjenih negativnih učinaka na tržišno natjecanje.


title: Spojeni predmeti C-262/17, C-263/17 i C-273/17: Presuda Suda (prvo vijeće) od 28. studenoga 2018. (zahtjevi za prethodnu odluku koje je uputio Tribunale Amministrativo Regionale per la Lombardia – Italija) – Solvay Chimica Italia SpA i dr. (C-262/17), Whirlpool Europe Srl i dr. (C-263/17), Sol Gas Primari Srl (C-273/17) protiv Autorità per l'energia elettrica, il gas e il sistema idrico (Zahtjev za prethodnu odluku — Unutarnje tržište električne energije — Direktiva 2009/72/EZ — Distribucijski sustavi — Članak 28. — Zatvoreni distribucijski sustavi — Pojam — Izuzeća — Granice — Članak 32. stavak 1. — Pristup treće strane — Članak 15. stavak 7. i članak 37. stavak 6. točka (b) — Naknade za usluge dispečiranja)

text:
               28.1.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 35/3

      Presuda Suda (prvo vijeće) od 28. studenoga 2018. (zahtjevi za prethodnu odluku koje je uputio Tribunale Amministrativo Regionale per la Lombardia – Italija) – Solvay Chimica Italia SpA i dr. (C-262/17), Whirlpool Europe Srl i dr. (C-263/17), Sol Gas Primari Srl (C-273/17) protiv Autorità per l'energia elettrica, il gas e il sistema idrico
      (Spojeni predmeti C-262/17, C-263/17 i C-273/17) (1)

      ((Zahtjev za prethodnu odluku - Unutarnje tržište električne energije - Direktiva 2009/72/EZ - Distribucijski sustavi - Članak 28. - Zatvoreni distribucijski sustavi - Pojam - Izuzeća - Granice - Članak 32. stavak 1. - Pristup treće strane - Članak 15. stavak 7. i članak 37. stavak 6. točka (b) - Naknade za usluge dispečiranja))
      (2019/C 35/04)
      Jezik postupka: talijanski

         Sud koji je uputio zahtjev

      Tribunale Amministrativo Regionale per la Lombardia

         Stranke glavnog postupka

         Tužitelji: Solvay Chimica Italia SpA, Solvay Specialty Polymers Italy SpA, Solvay Chimica Bussi SpA, Ferrari f.lli Lunelli SpA, Fenice – Qualità Per L’ambiente SpA, Erg Power Srl, Erg Power Generation SpA, Eni SpA, Enipower SpA (C-262/17), Whirlpool Europe Srl, Fenice – Qualità Per L’ambiente SpA, FCA Italy SpA, FCA Group Purchasing Srl, FCA Melfi SpA, Barilla G. e R. Fratelli SpA, Versalis SpA (C-263/17), Sol Gas Primari Srl (C-273/17)

         Tuženik: Autorità per l'energia elettrica, il gas e il sistema idrico
      Uz sudjelovanje: Nuova Solmine SpA, American Husky III, Inovyn Produzione Italia SpA, Sasol Italy SpA, Radici Chimica SpA, La Vecchia Soc. cons. arl, Zignago Power Srl, Santa Margherita e Kettmeir e Cantine Torresella SpA, Zignago Vetro SpA, Chemisol Italia Srl, Vinavil SpA, Italgen SpA, Arkema Srl, Yara Italia SpA, Ineos Manufacturing Italia SpA, ENEL Distribuzione SpA, Terna SpA, CSEA – Cassa per i servizi energetici e ambientali, Ministero dello Sviluppo economico (C-262/17), Terna SpA, CSEA – Cassa per i servizi energetici e ambientali, Ministero dello Sviluppo economico, ENEL Distribuzione SpA (C-263/17), Terna SpA, Ministero dello Sviluppo economico (C-273/17)

         Izreka

                  1.

                  Članak 2. točku 5. i članak 28. stavak 1. Direktive 2009/72/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 13. srpnja 2009. o zajedničkim pravilima za unutarnje tržište električne energije i stavljanju izvan snage Direktive 2003/54/EZ treba tumačiti na način da su sustavi poput onih o kojima je riječ u glavnom postupku – koji su uspostavljeni radi vlastite potrošnje prije stupanja na snagu te direktive i kojima upravlja privatni subjekt, a na koje je priključen ograničen broj jedinica proizvodnje i jedinica potrošnje priključenih na javnu mrežu – distribucijski sustavi koji ulaze u područje primjene te direktive.

                  2.

                  Članak 28. Direktive 2009/72 treba tumačiti na način da sustave poput onih o kojima je riječ u glavnom postupku, koje je neka država članica klasificirala kao zatvorene distribucijske sustave u smislu stavka 1. tog članka, ta država članica kao sustave takvih svojstava može isključivo izuzeti od obveza propisanih stavkom 2. tog članka, ne dovodeći u pitanje mogućnost da se na te sustave, osim toga, mogu primijeniti i druga izuzeća propisana tom direktivom, osobito ono iz njezina članka 26. stavka 4. ako ispunjavaju uvjete koji su navedeni u toj odredbi, što mora provjeriti sud koji je uputio zahtjev. U svakom slučaju, ta država članica ne može te sustave uvrstiti u zasebnu kategoriju distribucijskih sustava kako bi na njih primijenila izuzeća koja nisu propisana tom direktivom.

                  3.

                  Članak 32. stavak 1. Direktive 2009/72 treba tumačiti na način da mu se protivi nacionalni propis poput onoga o kojem je riječ u glavnom postupku, koji predviđa da zatvoreni distribucijski sustavi, u smislu članka 28. stavka 1. te direktive, ne podliježu obvezi pristupa treće strane, nego isključivo moraju odobriti pristup trećoj strani koja ulazi u kategoriju korisnika koji se mogu priključiti na te sustave, a koji imaju pravo pristupa javnoj mreži.

                  4.

                  Članak 15. stavak 7. i članak 37. stavak 6. točku (b) Direktive 2009/72 treba tumačiti na način da im se, ako nema objektivnog opravdanja, protivi nacionalni propis poput onoga o kojem je riječ u glavnom postupku, koji predviđa da se naknade za usluge dispečiranja za korisnike zatvorenog distribucijskog sustava izračunavaju na temelju električne energije koju svaki od korisnika tog sustava s njim razmijeni preko svojeg priključka na taj sustav, ako se pokaže da se korisnici zatvorenog distribucijskog sustava ne nalaze u istoj situaciji kao drugi korisnici javne mreže i pružatelj usluge dispečiranja za javnu mrežu snosi ograničene troškove u odnosu na te korisnike zatvorenog distribucijskog sustava.

         (1)  SL C 309, 18. 9. 2017.


title: Predmet T-696/18: Tužba podnesena 26. studenoga 2018. – C. R. D. O. P. „Jamón de Teruel/Paleta de Teruel” protiv EUIPO-a – Airesano Foods (AIRESANO BLACK El ibérico de Teruel)

text:
               28.1.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 35/30

      Tužba podnesena 26. studenoga 2018. – C. R. D. O. P. „Jamón de Teruel/Paleta de Teruel” protiv EUIPO-a – Airesano Foods (AIRESANO BLACK El ibérico de Teruel)
      (Predmet T-696/18)
      (2019/C 35/36)
      Jezik na kojem je tužba podnesena: španjolski

         Stranke

         Tužitelj: Consejo Regulador de la Denominación de Origen Protegida „Jamón de Teruel/Paleta de Teruel” (Teruel, Španjolska) (zastupnik: F. Pérez Álvarez, odvjetnik)

         Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO)

         Druga stranka u postupku pred žalbenim vijećem: Airesano Foods, SL (La Puebla de Valverde, Španjolska)

         Podaci o postupku pred EUIPO-om

         Podnositelj prijave spornog žiga: druga stranka u postupku pred žalbenim vijećem

         Predmetni sporni žig: prijava figurativnog žiga Europske unije AIRESANO BLACK El ibérico de Teruel – prijava za registraciju br. 15 240 005

         Postupak pred EUIPO-om: postupak povodom prigovora

         Pobijana odluka: odluka četvrtog žalbenog vijeća EUIPO-a od 24. rujna 2018. u predmetu R 88/2018-4

         Tužbeni zahtjev

      Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

                  —

                  poništi pobijanu odluku;

                  —

                  naloži EUIPO-u i drugoj stranci u postupku snošenje troškova.

         Tužbeni razlozi

                  —

                  Povreda članka 13. stavka 1. točke (b) Uredbe (EU) br. 1151/2012 Europskog parlamenta i Vijeća;

                  —

                  Povreda članka 8. stavka 1. točaka (a) i (b) Uredbe (EU) br. 2017/1001 Europskog Parlamenta i Vijeća.


title: Predmet C-264/17: Presuda Suda (četvrto vijeće) od 29. studenoga 2018. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Finanzgericht Münster – Njemačka) – Harry Mensing protiv Finanzamt Hamm (Zahtjev za prethodnu odluku — Oporezivanje — Porez na dodanu vrijednost (PDV) — Direktiva 2006/112/EZ — Članak 314. — Članak 316. — Članak 322. — Posebne odredbe primjenjive na umjetnine — Maržni sustav — Oporezivi preprodavatelji — Nabava umjetnina koju izvrše autori ili njihovi pravni sljednici — Transakcije unutar Zajednice — Odbijanje nacionalnih poreznih tijela da poreznom obvezniku dodijele pravo primjene maržnog sustava — Uvjeti primjene — Pravo na odbitak pretporeza — Umjetnine, kolekcionarski predmeti i antikviteti)

text:
               28.1.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 35/4

      Presuda Suda (četvrto vijeće) od 29. studenoga 2018. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Finanzgericht Münster – Njemačka) – Harry Mensing protiv Finanzamt Hamm
      (Predmet C-264/17) (1)

      ((Zahtjev za prethodnu odluku - Oporezivanje - Porez na dodanu vrijednost (PDV) - Direktiva 2006/112/EZ - Članak 314. - Članak 316. - Članak 322. - Posebne odredbe primjenjive na umjetnine - Maržni sustav - Oporezivi preprodavatelji - Nabava umjetnina koju izvrše autori ili njihovi pravni sljednici - Transakcije unutar Zajednice - Odbijanje nacionalnih poreznih tijela da poreznom obvezniku dodijele pravo primjene maržnog sustava - Uvjeti primjene - Pravo na odbitak pretporeza - Umjetnine, kolekcionarski predmeti i antikviteti))
      (2019/C 35/05)
      Jezik postupka: njemački

         Sud koji je uputio zahtjev

      Finanzgericht Münster

         Stranke glavnog postupka

         Tužitelj: Harry Mensing

         Tuženik: Finanzamt Hamm

         Izreka

                  1.

                  Članak 316. stavak 1. točku (b) Direktive Vijeća 2006/112/EZ od 28. studenoga 2006. o zajedničkom sustavu poreza na dodanu vrijednost treba tumačiti na način da oporezivi preprodavatelj može primijeniti maržni sustav na nabavu umjetnina koje mu je u okviru isporuke unutar Zajednice izuzete od poreza ulazno isporučio autor ili njegovi pravni sljednici, iako oni ne spadaju u kategorije osoba navedenih u članku 314. te direktive.

                  2.

                  Oporezivi preprodavatelj ne može istodobno primijeniti maržni sustav predviđen člankom 316. stavkom 1. točkom (b) Direktive o PDV-u na nabavu umjetnina koje su mu ulazno isporučene u okviru isporuke unutar Zajednice izuzete od poreza i pozivati se na pravo na odbitak pretporeza u situacijama u kojima je takvo pravo isključeno na temelju članka 322. stavka (b) te direktive, ako potonja odredba nije prenesena u nacionalno pravo.

         (1)  SL C 283, 28. 8. 2017.


title: Predmet T-704/18: Tužba podnesena 28. studenoga 2018. – Wacker Chemie protiv Komisije

text:
               28.1.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 35/30

      Tužba podnesena 28. studenoga 2018. – Wacker Chemie protiv Komisije
      (Predmet T-704/18)
      (2019/C 35/37)
      Jezik postupka: njemački

         Stranke

         Tužitelj: Wacker Chemie AG (München, Njemačka) (zastupnik: M. Kachel i D. Fouquet, odvjetnici)

         Tuženik: Europska komisija

         Tužbeni zahtjev

      Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

                  —

                  poništi Odluku Komisije SA.34045 (2013/C) (ex 2012/NN) od 28. svibnja 2018. u vezi s C(2018) 3166 u dijelu u kojem se njome za 2012. i 2013. određuje za osnovne potrošače s najmanje 7 000 sati korištenja godišnje povrat od više od 20 %, za osnovne potrošače s najmanje 7 500 sati korištenja godišnje povrat od više od 15 % i za osnovne potrošače s najmanje 8 000 sati korištenja godišnje povrat od više od 10 % objavljene naknade za mrežu;

                  —

                  podredno, Odluku Komisije SA.34045 (2013/C) (ex 2012/NN) od 28. svibnja 2018. u vezi s C(2018) 3166 za 2012. i 2013. u potpunosti poništi;

                  —

                  tuženiku naloži snošenje troškova postupka, uključujući odvjetničke i putne troškove.

         Tužbeni razlozi i glavni argumenti

      U prilog svojoj tužbi tužitelj ističe tri tužbena razloga, koji su u biti istovjetni ili slični onima istaknutima u predmetu T-693/18, ZY/Komisija.


title: Predmet C-738/18 P: Žalba koju je 27. studenoga 2018. podnio Duferco Long Products SA protiv presude Općeg suda (prvo vijeće) od 18. rujna 2018. u predmetu T-93/17, Duferco Long Products protiv Komisije

text:
               28.1.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 35/15

      Žalba koju je 27. studenoga 2018. podnio Duferco Long Products SA protiv presude Općeg suda (prvo vijeće) od 18. rujna 2018. u predmetu T-93/17, Duferco Long Products protiv Komisije
      (Predmet C-738/18 P)
      (2019/C 35/19)
      Jezik postupka: francuski

         Stranke

         Žalitelj: Duferco Long Products SA (zastupnici: J.-F. Bellis, R. Luff, M. Favart, Q. Declève, odvjetnici)

         Druga stranka u postupku: Europska komisija

         Zahtjevi

      Žalitelj od Suda Europske unije zahtijeva da:

                  —

                  ukine pobijanu presudu (T-93/17, EU:T:2018:558);

                  —

                  poništi članak 1. stavak (f) i članak 2. odluke Komisije od 20. siječnja 2016. o državnim potporama SA.33926 2013/C (ex 2013/NN, 2011/CP) koje je Belgija provela u korist grupe Duferco;

                  —

                  naloži drugoj stranci u postupku snošenje troškova ovog postupka i troškova postupka pred Općim sudom.

         Žalbeni razlozi i glavni argumenti

      Žalitelj u svojoj žalbi ističe da je Opći sud počinio pogrešku koja se tiče prava odbivši ispitati dvije pogreške u izračunu koje je Komisija počinila prilikom ocjene pari passu naravi šeste mjere iz odluke Komisije od 20. siječnja 2016. o državnim potporama SA.33926 2013/C (ex 2013/NN, 2011/CP) i prilikom primjene kriterija privatnog ulagača u tržišnom gospodarstvu.
      Žalitelj posebno tvrdi da:

                  —

                  Opći sud nije proveo odgovarajući sudski nadzor načina na koji je Komisija primijenila kriterij privatnog ulagača u tržišnom gospodarstvu;

                  —

                  je Opći sud trebao najprije ispitati tužbeni razlog koji se odnosi na pogreške koje je Komisija počinila prilikom procjene pari passu naravi te šeste mjere umjesto da prednost dâ analizi dokumenata koje je dostavila Belgija.


title: Predmet C-328/17: Presuda Suda (treće vijeće) od 28. studenoga 2018. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Tribunale Amministrativo Regionale della Liguria – Italija) – Amt Azienda Trasporti e Mobilità SpA i dr. protiv Atpl Liguria – Agenzia regionale per il trasporto pubblico locale SpA, Regione Liguria (Zahtjev za prethodnu odluku — Javna nabava — Postupci pravne zaštite — Direktiva 89/665/EEZ — Članak 1. stavak 3. — Direktiva 92/13/EEZ — Članak 1. stavak 3. — Pravo na pravno sredstvo uvjetovano podnošenjem ponude u okviru postupka javne nabave)

text:
               28.1.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 35/5

      Presuda Suda (treće vijeće) od 28. studenoga 2018. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Tribunale Amministrativo Regionale della Liguria – Italija) – Amt Azienda Trasporti e Mobilità SpA i dr. protiv Atpl Liguria – Agenzia regionale per il trasporto pubblico locale SpA, Regione Liguria
      (Predmet C-328/17) (1)

      ((Zahtjev za prethodnu odluku - Javna nabava - Postupci pravne zaštite - Direktiva 89/665/EEZ - Članak 1. stavak 3. - Direktiva 92/13/EEZ - Članak 1. stavak 3. - Pravo na pravno sredstvo uvjetovano podnošenjem ponude u okviru postupka javne nabave))
      (2019/C 35/06)
      Jezik postupka: talijanski

         Sud koji je uputio zahtjev

      Tribunale Amministrativo Regionale della Liguria

         Stranke glavnog postupka

         Tužitelji: Amt Azienda Trasporti e Mobilità SpA, Atc Esercizio SpA, Atp Esercizio Srl, Riviera Trasporti SpA, Tpl Linea Srl

         Tuženici: Atpl Liguria – Agenzia regionale per il trasporto pubblico locale SpA, Regione Liguria

         Izreka

      Članak 1. stavak 3. Direktive Vijeća 89/665/EEZ od 21. prosinca 1989. o usklađivanju zakona i drugih propisa u odnosu na primjenu postupaka kontrole na sklapanje ugovora o javnoj nabavi robe i javnim radovima, kako je izmijenjena Direktivom 2007/66/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 11. prosinca 2007., i članak 1. stavak 3. Direktive Vijeća 92/13/EEZ od 25. veljače 1992. o usklađivanju zakona i drugih propisa o primjeni pravila Zajednice u postupcima nabave subjekata koji djeluju u sektoru vodnoga gospodarstva, energetskom, prometnom i telekomunikacijskom sektoru, kako je izmijenjena Direktivom 2007/66, treba tumačiti na način da im se ne protivi nacionalno zakonodavstvo poput onog o kojem je riječ u glavnom postupku, koje gospodarskim subjektima ne omogućuje podnošenje pravnog sredstva protiv odluka javnog naručitelja koje se odnose na postupak javne nabave u kojem su odlučili ne sudjelovati zato što je na temelju propisa primjenjivog na taj postupak bilo malo vjerojatno da će im biti dodijeljen predmetni ugovor o javnoj nabavi.
      Međutim, zadaća je nadležnog nacionalnog suda da, uzimajući u obzir sve relevantne elemente koji definiraju kontekst predmeta koji se pred njime vodi, podrobno ocijeni može li konkretna primjena tog zakonodavstva utjecati na pravo na djelotvornu pravnu zaštitu predmetnih gospodarskih subjekata.

         (1)  SL C 309, 18. 9. 2017.


title: Predmet T-545/11 RENV: Presuda Općeg suda od 21. studenoga 2018. – Stichting Greenpeace Nederland i PAN Europe protiv Komisije (Pristup dokumentima — Uredba (EZ) br. 1049/2001 — Dokumenti koji se odnose na prvo odobrenje stavljanja na tržište aktivne tvari ‚glifosat’ — Djelomično odbijanje pristupa — Iznimka koja se odnosi na zaštitu komercijalnih interesa trećeg — Članak 4. stavak 5. Uredbe br. 1049/2001 — Prevladavajući javni interes — Uredba (EZ) br. 1367/2006 — Članak 6. stavak 1. Uredbe br. 1367/2006 — Direktiva 91/414/EEZ)

text:
               28.1.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 35/17

      Presuda Općeg suda od 21. studenoga 2018. – Stichting Greenpeace Nederland i PAN Europe protiv Komisije
      (Predmet T-545/11 RENV) (1)

      ((Pristup dokumentima - Uredba (EZ) br. 1049/2001 - Dokumenti koji se odnose na prvo odobrenje stavljanja na tržište aktivne tvari ‚glifosat’ - Djelomično odbijanje pristupa - Iznimka koja se odnosi na zaštitu komercijalnih interesa trećeg - Članak 4. stavak 5. Uredbe br. 1049/2001 - Prevladavajući javni interes - Uredba (EZ) br. 1367/2006 - Članak 6. stavak 1. Uredbe br. 1367/2006 - Direktiva 91/414/EEZ))
      (2019/C 35/20)
      Jezik postupka: engleski

         Stranke

         Tužitelji: Stichting Greenpeace Nederland (Amsterdam, Nizozemska), Pesticide Action Network Europe (PAN Europe) (Bruxelles, Belgija) (zastupnici: B. Kloostra i A. van den Biesen, odvjetnici)

         Tuženik: Europska komisija (zastupnici: A. Buchet, P. Ondrůšek i L. Pignataro-Nolin, agenti)

         Intervenijent u potporu tužiteljima: Kraljevina Švedska (zastupnici: A. Falk, C. Meyer-Seitz, H. Shev, L. Swedenborg i F. Bergius, agenti)

         Intervenijent u potporu tuženiku: Savezna Republika Njemačka (zastupnici: T. Henze i D. Klebs, agenti); European Chemical Industry Council (Cefic) (Bruxelles) i Association européenne pour la protection des cultures (ECPA) (Bruxelles) (zastupnici: I. Antypas i D. Waelbroeck, odvjetnici); CropLife International AISBL (CLI) (Bruxelles) (zastupnici: R. Cana, E. Mullier, odvjetnici, i D. Abrahams, barrister); CropLife America Inc. (Washington, DC, Sjedinjene Američke Države), National Association of Manufacturers of the United States of America (NAM) (Washigton) i America Chemistry Council Inc. (ACC) (Washington) (zastupnici: u početku M. Abenhaïm i K. Nordlander, odvjetnici, zatim K. Nordlander i M. Zdzieborska, solicitor, te naposljetku K. Nordlander, M. Zdzieborska i Y.-A. Benizri, odvjetnik); i European Crop Care Association (ECCA) (Bruxelles) (zastupnik: S. Pappas, odvjetnik)

         Predmet

      Tužba na temelju članka 263. UFEU-a za poništenje Odluke Komisije od 10. kolovoza 2011. kojom se odbija pristup svesku 4. nacrta izvješća o ocjeni koji je sastavila Savezna Republika Njemačka kao država članica izvjestiteljica o aktivnoj tvari „glifosat”, primjenom Direktive Vijeća 91/414/EEZ od 15. srpnja 1991. o stavljanju sredstava za zaštitu bilja na tržište (SL 1991., L 230, str. 1.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 3., svezak 55., str. 32.).

         Izreka

                  1.

                  Tužba se odbija.

                  2.

                  Stichtingu Greenpeace Nederland i Pesticide Action Networku Europe (PAN Europe) nalaže se snošenje troškova.

                  3.

                  Kraljevina Švedska i Savezna Republika Njemačka snose vlastite troškove.

         (1)  SL C 355, 3. 12. 2011.


title: Predmet C-340/17 P: Presuda Suda (deveto vijeće) od 29. studenoga 2018. – Alcohol Countermeasure Systems (International) Inc. protiv Ureda Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO) (Žalba — Žig Europske unije — Uredba (EZ) br. 207/2009 — Postupak za proglašavanje žiga ništavim — Proglašenje ništavosti na temelju ranijeg žiga Ujedinjene Kraljevine — Stvarna uporaba — Dokaz — Učinci postupka povlačenja Ujedinjene Kraljevine iz Europske unije na postupak pred Općim sudom i zakonitost sporne odluke — Nepostojanje)

text:
               28.1.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 35/6

      Presuda Suda (deveto vijeće) od 29. studenoga 2018. – Alcohol Countermeasure Systems (International) Inc. protiv Ureda Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO)
      (Predmet C-340/17 P) (1)

      ((Žalba - Žig Europske unije - Uredba (EZ) br. 207/2009 - Postupak za proglašavanje žiga ništavim - Proglašenje ništavosti na temelju ranijeg žiga Ujedinjene Kraljevine - Stvarna uporaba - Dokaz - Učinci postupka povlačenja Ujedinjene Kraljevine iz Europske unije na postupak pred Općim sudom i zakonitost sporne odluke - Nepostojanje))
      (2019/C 35/07)
      Jezik postupka: engleski

         Stranke

         Žalitelj: Alcohol Countermeasure Systems (International) Inc. (zastupnici: E. Baud i P. Marchiset, odvjetnici)

         Druga stranka u postupku: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO) (zastupnici: D. Botis i S. Hanne, agenti)

         Intervenijent u potporu tuženiku: Ujedinjena Kraljevina Velike Britanije i Sjeverne Irske (zastupnici: C. Brodie i Z. Lavery, agenti, uz asistenciju N. Saundersa, barrister)

         Izreka

                  1.

                  Žalba se odbija.

                  2.

                  Društvu Alcohol Countermeasure Systems (International) Inc. nalaže se snošenje, osim vlastitih, troškova Ureda Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO).

                  3.

                  Ujedinjena Kraljevina Velike Britanije i Sjeverne Irske snosi vlastite troškove.

         (1)  SL C 347, 16. 10. 2017.


title: Predmet T-508/15: Presuda Općeg suda od 22. studenoga 2018. – Litva protiv Komisije („EFSJP, EFJP i EPFRR — Izdaci isključeni iz financiranja — Izdaci nastali za Litvu — Potpora za prijevremeno umirovljenje — Članak 11. stavak 1. Uredbe (EZ) br. 1257/1999 — Članak 23. Uredbe (EZ) br. 1698/2005 — Pojam obavljanja komercijalne poljoprivredne djelatnosti — Povezanost s pojmom samoopskrbno poljoprivredno gospodarstvo”)

text:
               28.1.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 35/18

      Presuda Općeg suda od 22. studenoga 2018. – Litva protiv Komisije
      (Predmet T-508/15) (1)

      ((„EFSJP, EFJP i EPFRR - Izdaci isključeni iz financiranja - Izdaci nastali za Litvu - Potpora za prijevremeno umirovljenje - Članak 11. stavak 1. Uredbe (EZ) br. 1257/1999 - Članak 23. Uredbe (EZ) br. 1698/2005 - Pojam obavljanja komercijalne poljoprivredne djelatnosti - Povezanost s pojmom samoopskrbno poljoprivredno gospodarstvo”))
      (2019/C 35/21)
      Jezik postupka: litavski

         Stranke

         Tužitelj: Republika Litva (zastupnici: D. Kriaučiūnas, M. Palionis, T. Lozoraitis, R. Krasuckaitė i A. Petrauskaitė, agenti)

         Tuženik: Europska komisija (zastupnici: J. Aquilina i J. Jokubauskaitė, agenti)

         Predmet

      Zahtjev na temelju članka 263. UFEU-a za poništenje Provedbene odluke Komisije (EU) 2015/1119 оd 22. lipnja 2015. o isključenju iz financiranja Europske unije određenih izdataka nastalih za države članice u okviru Europskog fonda za jamstva u poljoprivredi (EFJP) i Europskog poljoprivrednog fonda za ruralni razvoj (EPFRR) (SL 2015., L 182, str. 39.) jer je njome Republici Litvi nametnut paušalni financijski ispravak od 5 % čime je iznos od 1 938 300,08 eura isključen iz financiranja u okviru mjere „Prijevremeno umirovljenje” tijekom razdoblja od 16. listopada 2010. do 15. listopada 2013.

         Izreka

                  1.

                  Tužba se odbija.

                  2.

                  Republici Litvi nalaže se snošenje troškova.

         (1)  SL C 371, 9. 11. 2015.


title: Predmet C-717/18: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 15. studenoga 2018. uputio Hof van Beroep te Gent (Belgija) – Procureur-generaal, sudionik: X

text:
               28.1.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 35/12

      Zahtjev za prethodnu odluku koji je 15. studenoga 2018. uputio Hof van Beroep te Gent (Belgija) – Procureur-generaal, sudionik: X
      (Predmet C-717/18)
      (2019/C 35/15)
      Jezik postupka: nizozemski

         Sud koji je uputio zahtjev

      Hof van Beroep te Gent

         Stranke glavnog postupka

         Podnositelj zahtjeva: Procureur-generaal

         Sudionik: X

         Prethodna pitanja

                  1.

                  Dopušta li članak 2. stavak 2. Okvirne odluke o EUN-u (1), kako je u belgijsko pravo prenesen Zakonom o EUN-u, da se prilikom ispitivanja pitanja postoji li u njemu propisana najviša kazna od najmanje tri godine država članica izvršenja osloni na kazneni zakon koji u državi članici izdavanja važi u vrijeme izdavanja europskog uhidbenog naloga?

                  2.

                  Dopušta li članak 2. stavak 2. Okvirne odluke o EUN-u, kako je u belgijsko pravo prenesen Zakonom o EUN-u, da se prilikom ispitivanja pitanja postoji li u njemu propisana najviša kazna od najmanje tri godine država članica izvršenja osloni na kazneni zakon koji u državi članici izdavanja važi u vrijeme izdavanja europskog uhidbenog naloga, kojim je kazna pooštrena u odnosu na kazneni zakon koji je u državi članici izdavanja važio u trenutku počinjenja djela?

         (1)  Okvirna odluka Vijeća 2002/584/PUP od 13. lipnja 2002. o Europskom uhidbenom nalogu i postupcima predaje između država članica (SL 2002., L 190, str. 1.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 19., svezak 3., str. 83.)


title: Predmet T-587/16: Presuda Općeg suda od 21. studenoga 2018. – HM protiv Komisije (Javna služba — Dužnosnici — Postupak zapošljavanja — Obavijest o otvorenom natječaju EPSO/AST-SC/03/15 — Uskraćivanje sudjelovanja u testiranjima za procjenu — Zahtjev za preispitivanje — Odbijanje da se taj zahtjev proslijedi odboru za odabir zbog zakašnjenja — Podjela nadležnosti između EPSO-a i odbora za odabir)

text:
               28.1.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 35/18

      Presuda Općeg suda od 21. studenoga 2018. – HM protiv Komisije
      (Predmet T-587/16) (1)

      ((Javna služba - Dužnosnici - Postupak zapošljavanja - Obavijest o otvorenom natječaju EPSO/AST-SC/03/15 - Uskraćivanje sudjelovanja u testiranjima za procjenu - Zahtjev za preispitivanje - Odbijanje da se taj zahtjev proslijedi odboru za odabir zbog zakašnjenja - Podjela nadležnosti između EPSO-a i odbora za odabir))
      (2019/C 35/22)
      Jezik postupka: njemački

         Stranke

         Tužitelj: HM (zastupnik: H. Tettenborn, avocat)

         Tuženik: Europska komisija (zastupnici: T. Bohr i G. Gattinara, agents)

         Predmet

      Zahtjev na temelju članka 270. UFEU-a kojim se traži poništenje, s jedne strane, odluke Europskog ureda za odabir osoblja (EPSO) od 17. kolovoza 2015. da neće uzeti u obzir zahtjev za preispitivanje odluke odbora za odabir o tome da kandidat nema pravo sudjelovanja u sljedećoj fazi natječaja EPSO/AST-SC/03/15-3 i, s druge strane, „implicitne odluke” odbora za odabir da ne udovolji tom zahtjevu.

         Izreka

                  1.

                  Poništava se odluka Europskog ureda za odabir osoblja (EPSO) od 17. kolovoza 2015. da neće uzeti u obzir zahtjev za preispitivanje odluke odbora za odabir o tome da HM nema pravo sudjelovanja u sljedećoj fazi natječaja EPSO/AST-SC/03/15-3.

                  2.

                  U preostalom dijelu tužba se odbija.

                  3.

                  Europskoj komisiji nalaže se snošenje troškova.

         (1)  SL C 191, 30. 5. 2016. (predmet prvotno upisan pred Službeničkim sudom Europske unije pod brojem F-17/16 i prenesen Općem sudu Europske unije 1. 9. 2016.).


title: Predmet T-705/18: Tužba podnesena 28. studenoga 2018. – Air Liquide Industriegase protiv Komisije

text:
               28.1.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 35/31

      Tužba podnesena 28. studenoga 2018. – Air Liquide Industriegase protiv Komisije
      (Predmet T-705/18)
      (2019/C 35/38)
      Jezik postupka: njemački

         Stranke

         Tužitelj: Air Liquide Industriegase GmbH & Co. KG (Düsseldorf, Njemačka) (zastupnici: M. Kachel i D. Fouquet, odvjetnici)

         Tuženik: Europska komisija

         Tužbeni zahtjev

      Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

                  —

                  Odluku Komisije SA.34045 (2013/C) (ex 2012/NN) od 28. svibnja 2018. u vezi s C(2018) 3166 za 2012. i 2013. u potpunosti poništi;

                  —

                  podredno, poništi Odluku Komisije SA.34045 (2013/C) (ex 2012/NN) od 28. svibnja 2018. u vezi s C(2018) 3166 u dijelu u kojem se njome za 2012. i 2013. određuje za osnovne potrošače s najmanje 7 000 sati korištenja godišnje povrat od više od 20 %, za osnovne potrošače s najmanje 7 500 sati korištenja godišnje povrat od više od 15 % i za osnovne potrošače s najmanje 8 000 sati korištenja godišnje povrat od više od 10 % objavljene naknade za mrežu;

                  —

                  tuženiku naloži snošenje troškova postupka, uključujući odvjetničke i putne troškove.

         Tužbeni razlozi i glavni argumenti

      U prilog svojoj tužbi tužitelj ističe tri tužbena razloga, koji su u biti istovjetni ili slični onima istaknutima u predmetu T-693/18, ZY/Komisija.


title: Predmet T-603/16: Presuda Općeg suda od 22. studenoga 2018. – Brahma protiv Suda Europske unije (Javna služba — Dužnosnici na probnom radu — Probni rad — Produljenje probnog rada — Otkaz na kraju probnog rada — Članak 34. Pravilnika o osoblju — Zlouporaba ovlasti — Obveza obrazlaganja — Članak 25. stavak 2. Pravilnika o osoblju — Pravo na saslušanje — Članak 90. stavak 2. Pravilnika o osoblju — Odgovornost — Formalni zahtjevi — Pravilo o podudarnosti između tužbe i žalbe — Dopuštenost — Imovinska šteta — Neimovinska šteta — Uzročna veza)

text:
               28.1.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 35/19

      Presuda Općeg suda od 22. studenoga 2018. – Brahma protiv Suda Europske unije
      (Predmet T-603/16) (1)

      ((Javna služba - Dužnosnici na probnom radu - Probni rad - Produljenje probnog rada - Otkaz na kraju probnog rada - Članak 34. Pravilnika o osoblju - Zlouporaba ovlasti - Obveza obrazlaganja - Članak 25. stavak 2. Pravilnika o osoblju - Pravo na saslušanje - Članak 90. stavak 2. Pravilnika o osoblju - Odgovornost - Formalni zahtjevi - Pravilo o podudarnosti između tužbe i žalbe - Dopuštenost - Imovinska šteta - Neimovinska šteta - Uzročna veza))
      (2019/C 35/23)
      Jezik postupka: francuski

         Stranke

         Tužitelj: Zoher Brahma (Thionville, Francuska) (zastupnik: A. Tymen, odvjetnik)

         Tuženik: Sud Europske unije (zastupnici: J. Inghelram i L. Tonini Alabiso, a zatim J. Inghelram i Á. Almendros Manzano, agenti)

         Predmet

      Zahtjev na temelju članka 270. UFEU-a kojim se, s jedne strane, traži poništenje odluke Suda Europske unije od 17. srpnja 2015. o tužiteljevu nezapošljavanju na stalno radno mjesto i o njegovu otpuštanju s učinkom od 31. srpnja 2015. kao i odluke Odbora za žalbe od 16. ožujka 2016. kojom je odbijena tužiteljeva žalba podnesena protiv odluke od 17. srpnja 2015. i kojim se, s druge strane, traži naknada imovinske i neimovinske štete koju je tužitelj navodno pretrpio na temelju tih odluka.

         Izreka

                  1.

                  Poništava se odluka tajnika Suda Europske unije, u njegovu svojstvu tijela za imenovanje, od 17. srpnja 2015. o otpuštanju Zohera Brahme nakon isteka njegova probnog rada s učinkom od 31. srpnja 2015.

                  2.

                  Poništava se odluka Odbora za žalbe od 16. ožujka 2016. kojom je odbijena žalba protiv odluke tajnika Suda Europske unije, u njegovu svojstvu tijela za imenovanje, od 17. srpnja 2015. o otpuštanju Z. Brahme nakon isteka njegova probnog rada s učinkom od 31. srpnja 2015.

                  3.

                  U preostalom dijelu tužba se odbija.

                  4.

                  Sudu Europske unije nalaže se snošenje troškova.

         (1)  SL C 296 od 16.8.2016. (predmet prvotno upisan pred Službeničkim sudom Europske unije pod brojem F-33/16 i prenesen Općem sudu Europske unije 1.9.2016.).


title: Predmet C-506/17: Presuda Suda (šesto vijeće) od 28. studenoga 2018. – Europska komisija protiv Republike Slovenije (Povreda obveze države članice — Okoliš — Odlagališta otpada — Direktiva 1999/31/EZ — Članak 14. točke (b) i (c) — Odobrenje za rad — Zatvaranje neovlaštenih odlagališta — Odobrenje potrebnih radova na temelju odobrenog plana sanacije — Određivanje prijelaznog razdoblja za izvršenje plana)

text:
               28.1.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 35/6

      Presuda Suda (šesto vijeće) od 28. studenoga 2018. – Europska komisija protiv Republike Slovenije
      (Predmet C-506/17) (1)

      ((Povreda obveze države članice - Okoliš - Odlagališta otpada - Direktiva 1999/31/EZ - Članak 14. točke (b) i (c) - Odobrenje za rad - Zatvaranje neovlaštenih odlagališta - Odobrenje potrebnih radova na temelju odobrenog plana sanacije - Određivanje prijelaznog razdoblja za izvršenje plana))
      (2019/C 35/08)
      Jezik postupka: slovenski

         Stranke

         Tužitelj: Europska komisija (zastupnici: u početku E. Sanfrutos Cano i M. M. Žebre, zatim E. Sanfrutos Cano, B. Rous Demiri i F. Thiran te naposljetku E. Sanfrutos Cano i B. Rous Demiri, F. Thiran i C. Hermes, agenti)

         Tuženik: Republika Slovenija (zastupnici: J. Morela i N. Pintar Gosenca, agenti)

         Izreka

                  1.

                  Budući da nije poduzela potrebne mjere da:

                              —

                              najkasnije do 16. srpnja 2009., u skladu s člankom 7. točkom (g) i člankom 13. Direktive Vijeća 1999/31/EZ od 26. travnja 1999. o odlagalištima otpada, zatvori odlagališta Dragonja, Dvori, Rakek-Pretržje, Bukovžlak-Cinkarna, Suhadole, Lokovica, Mislinjska Dobrava, Izola, Mozelj, Dolga Poljana, Dolga vas, Jelšane, Volče, Stara gora, Stara vas, Dogoše, Mala gora, Tuncovec-Steklarna, Tuncovec-OKP i Bočna-Podhom koja, u skladu s člankom 8. te direktive, nisu dobila odobrenje za nastavak rada; i

                              —

                              odlagalište Ostri vrh najkasnije do 16. srpnja 2009. ispuni zahtjeve Direktive 1999/31, osim onih navedenih u njezinu Prilogu I. točki 1.,
                              Republika Slovenija povrijedila je obveze koje ima na temelju članka 14. točke (b) i članka 14. točke (c) Direktive 1999/31.

                  2.

                  Republici Sloveniji nalaže se snošenje troškova.

         (1)  SL C 357, 23. 10. 2017.


title: Predmet T-82/17: Presuda Općeg suda od 21. studenoga 2018. – PepsiCo protiv EUIPO-a – Intersnack Group (Exxtra Deep) („Žig Europske unije — Postupak za proglašavanje žiga ništavim — Verbalni žig Europske unije Exxtra Deep — Apsolutni razlog za odbijanje — Opisni karakter — Članak 7. stavak 1. točka (c) Uredbe (EZ) br. 207/2009 (koji je postao članak 7. stavak 1. točka (c) Uredbe (EU) 2017/1001)”)

text:
               28.1.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 35/20

      Presuda Općeg suda od 21. studenoga 2018. – PepsiCo protiv EUIPO-a – Intersnack Group (Exxtra Deep)
      (Predmet T-82/17) (1)

      ((„Žig Europske unije - Postupak za proglašavanje žiga ništavim - Verbalni žig Europske unije Exxtra Deep - Apsolutni razlog za odbijanje - Opisni karakter - Članak 7. stavak 1. točka (c) Uredbe (EZ) br. 207/2009 (koji je postao članak 7. stavak 1. točka (c) Uredbe (EU) 2017/1001)”))
      (2019/C 35/24)
      Jezik postupka: engleski

         Stranke

         Tužitelj: PepsiCo, Inc. (New York, Sjedinjene Američke Države) (zastupnici: V. von Bomhard i J. Fuhrmann, avocats)

         Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (zastupnici: M. Rajh i D. Walicka, agents)

         Intervenijent u potporu tuženiku: Intersnack Group GmbH & Co. KG (Düsseldorf, Njemačka) (zastupnici: T. Lampel i M. Pfaff, odvjetnici)

         Predmet

      Tužba podnesena protiv odluke četvrtog žalbenog vijeća EUIPO-a od 24. studenoga 2016. (predmet R 482/2016-4), koja se odnosi na postupak za proglašavanje žiga ništavim između društava PepsiCo i Intersnack Group.

         Izreka

                  1.

                  Poništava se odluka četvrtog žalbenog vijeća Ureda Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO) od 24. studenoga 2016. (predmet R 482/2016-4).

                  2.

                  Nalaže se EUIPO-u snošenje vlastitih troškova kao i troškova društva PepsiCo, Inc.

                  3.

                  Društvo Intersnack Group GmbH & Co. KG snosit će vlastite troškove.

         (1)  SL C 121, 18. 4. 2017.


title: Predmet C-724/18: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 21. studenoga 2018. uputio Cour de cassation (Francuska) – Cali Apartments SCI protiv Procureur général près la cour d’appel de Paris, Ville de Paris

text:
               28.1.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 35/12

      Zahtjev za prethodnu odluku koji je 21. studenoga 2018. uputio Cour de cassation (Francuska) – Cali Apartments SCI protiv Procureur général près la cour d’appel de Paris, Ville de Paris
      (Predmet C-724/18)
      (2019/C 35/16)
      Jezik postupka: francuski

         Sud koji je uputio zahtjev

      Cour de cassation

         Stranke glavnog postupka

         Tužitelj: Cali Apartments SCI

         Tuženici: Procureur général près la cour d’appel de Paris, Ville de Paris

         Prethodna pitanja

                  1.

                  Primjenjuje li se Direktiva 2006/123/EZ od 12. prosinca 2006., (1) s obzirom na definiciju njezina predmeta i područja primjene u njezinim člancima 1. i 2., na ponavljani i kratkoročni najam uz naknadu, čak i u neprofesionalne svrhe, namještenog prostora za stambenu namjenu koji nije glavno boravište najmodavca, tranzitnom klijentu koji ondje nema prebivalište, osobito uzimajući u obzir pojmove pružatelja i usluga?

                  2.

                  U slučaju potvrdnog odgovora na prethodno pitanje, predstavlja li nacionalni propis, kao što je onaj predviđen člankom L.631-7 Zakonika o gradnji i stanovanju, sustav ovlašćivanja gore navedene djelatnosti u smislu članaka 9. do 13. Direktive 2006/123 od 12. prosinca 2006. ili samo zahtjev koji podliježe odredbama članaka 14. i 15.?
                  Ako su članci 9. do 13. Direktive 2006/123/EZ od 12. prosinca 2006. primjenjivi:

                  3.

                  Treba li članak 9. točku (b) te direktive tumačiti na način da je cilj suzbijanja nestašice stambenih objekata namijenjenih iznajmljivanju važan razlog od općeg interesa kojim se može opravdati nacionalna mjera kojom se na određenim zemljopisnim područjima podvrgava ovlaštenju ponavljani kratkoročni najam namještenog prostora tranzitnim klijentima koji ondje nemaju prebivalište?

                  4.

                  Ako je odgovor potvrdan, je li takva mjera proporcionalna postavljenom cilju?

                  5.

                  Protivi li se članku 10. stavku 2. točkama (d) i (e) Direktive nacionalna mjera kojom se podvrgava ovlaštenju „ponavljani”„kratkoročni najam” namještenog prostora namijenjenog stanovanju „tranzitnim klijentima koji ondje nemaju prebivalište”?

                  6.

                  Protivi li se članku 10. stavku 2. točkama (d) do (g) Direktive sustav ovlašćivanja kojim se predviđa da uvjeti za izdavanje ovlaštenja utvrđuju odlukom općinskog vijeća s obzirom na ciljeve socijalne raznolikosti, osobito ovisno o obilježjima tržištâ stambenih prostora i potrebe da se ne pogoršava nestašica stambenih objekata?

         (1)  Direktiva 2006/123/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 12. prosinca 2006. o uslugama na unutarnjem tržištu (SL L 376, str. 36.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 13., svezak 47., str. 160.)


title: Predmet T-706/18: Tužba podnesena 28. studenoga 2018. – Air Liquide Deutschland protiv Komisije

text:
               28.1.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 35/32

      Tužba podnesena 28. studenoga 2018. – Air Liquide Deutschland protiv Komisije
      (Predmet T-706/18)
      (2019/C 35/39)
      Jezik postupka: njemački

         Stranke

         Tužitelj: Air Liquide Deutschland GmbH (Düsseldorf, Njemačka) (zastupnici: M. Kachel i D. Fouquet, odvjetnici)

         Tuženik: Europska komisija

         Tužbeni zahtjev

      Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

                  —

                  Odluku Komisije SA.34045 (2013/C) (ex 2012/NN) od 28. svibnja 2018. u vezi s C(2018) 3166 za 2012. i 2013. u potpunosti poništi;

                  —

                  podredno, poništi Odluku Komisije SA.34045 (2013/C) (ex 2012/NN) od 28. svibnja 2018. u vezi s C(2018) 3166 u dijelu u kojem se njome za 2012. i 2013. određuje za osnovne potrošače s najmanje 7 000 sati korištenja godišnje povrat od više od 20 %, za osnovne potrošače s najmanje 7 500 sati korištenja godišnje povrat od više od 15 % i za osnovne potrošače s najmanje 8 000 sati korištenja godišnje povrat od više od 10 % objavljene naknade za mrežu;

                  —

                  tuženiku naloži snošenje troškova postupka, uključujući odvjetničke i putne troškove.

         Tužbeni razlozi i glavni argumenti

      U prilog svojoj tužbi tužitelj ističe tri tužbena razloga, koji su u biti istovjetni ili slični onima istaknutima u predmetu T-693/18, ZY/Komisija.


title: Predmet T-460/17: Presuda Općeg suda od 21. studenoga 2018. – Bopp protiv EUIPO-a (Prikaz jednakostraničnog osmerokuta) („Žig Europske unije — Prijava figurativnog žiga Europske unije koji prikazuje plavi osmerokutni okvir — Apsolutni razlog za odbijanje — Razlikovni karakter — Članak 7. stavak 1. točka (b) i članak 75. Uredbe (EZ) br. 207/2009 (koji su postali članak 7. stavak 1. točka (b) i članak 94. Uredbe (EU) 2017/1001)”)

text:
               28.1.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 35/23

      Presuda Općeg suda od 21. studenoga 2018. – Bopp protiv EUIPO-a (Prikaz jednakostraničnog osmerokuta)
      (Predmet T-460/17) (1)

      ((„Žig Europske unije - Prijava figurativnog žiga Europske unije koji prikazuje plavi osmerokutni okvir - Apsolutni razlog za odbijanje - Razlikovni karakter - Članak 7. stavak 1. točka (b) i članak 75. Uredbe (EZ) br. 207/2009 (koji su postali članak 7. stavak 1. točka (b) i članak 94. Uredbe (EU) 2017/1001)”))
      (2019/C 35/28)
      Jezik postupka: njemački

         Stranke

         Tužitelj: Carsten Bopp (Glashütten, Njemačka) (zastupnik: F. Pröckl, odvjetnik)

         Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (zastupnici: A. Söder i D. Walicka, agenti)

         Predmet

      Tužba protiv odluke četvrtog žalbenog vijeća EUIPO-a od 8. svibnja 2017. (predmet R 1954/2016-4), koja se odnosi na prijavu za registraciju figurativnog znaka koji prikazuje plavi osmerokutni okvir kao žiga Europske unije.

         Izreka

                  1.

                  Tužba se odbija.

                  2.

                  Carstenu Boppu nalaže se snošenje troškova.

         (1)  SL C 300, 11. 9. 2017.


title: Predmet T-711/18: Tužba podnesena 27. studenoga 2018. – Wyld protiv EUIPO-a – Kaufland Warenhandel (wyld)

text:
               28.1.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 35/32

      Tužba podnesena 27. studenoga 2018. – Wyld protiv EUIPO-a – Kaufland Warenhandel (wyld)
      (Predmet T-711/18)
      (2019/C 35/40)
      Jezik na kojem je tužba podnesena: njemački

         Stranke

         Tužitelj: Wyld GmbH (München, Njemačka) (zastupnik: M. Douglas, odvjetnik)

         Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO)

         Druga stranka pred žalbenim vijećem: Kaufland Warenhandel GmbH & Co. KG (Neckarsulm, Njemačka)

         Podaci o postupku pred EUIPO-om

         Podnositelj prijave spornog žiga: tužitelj

         Predmetni sporni žig: prijava verbalnog žiga Europske unije wyld – prijava za registraciju br. 14 525 562

         Postupak pred EUIPO-om: postupak povodom prigovora

         Pobijana odluka: odluka drugog žalbenog vijeća EUIPO-a od 24. rujna 2018. u predmetu R 2621/2017-2

         Tužbeni zahtjev

      Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

                  —

                  poništi pobijanu odluku i dopusti registraciju žiga Europske unije br. 14 525 562 „wyld”, u dijelu u kojem je odbijena;

                  —

                  naloži EUIPO-u snošenje troškova.

         Tužbeni razlozi

                  —

                  povreda članka 47. stavka 2. Uredbe (EU) 2017/1001 Europskog parlamenta i Vijeća;

                  —

                  povreda članka 8. stavka 1. točke (b) Uredbe (EU) 2017/1001 Europskog parlamenta i Vijeća.


title: Predmet T-677/18: Tužba podnesena 19. studenoga 2018. – Galletas Gullón protiv EUIPO-a – Intercontinental Great Brands (gullón TWINS COOKIE SANDWICH)

text:
               28.1.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 35/23

      Tužba podnesena 19. studenoga 2018. – Galletas Gullón protiv EUIPO-a – Intercontinental Great Brands (gullón TWINS COOKIE SANDWICH)
      (Predmet T-677/18)
      (2019/C 35/29)
      Jezik na kojem je tužba podnesena: španjolski

         Stranke

         Tužitelj: Galletas Gullón, SA (Aguilar de Campoo, Španjolska) (zastupnik: S. Martínez-Almeida y Alejos-Pita, odvjetnica)

         Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO)

         Druga stranka u postupku pred žalbenim vijećem: Intercontinental Great Brands LLC (East Hanover, New Jersey, Sjedinjene Američke Države)

         Podaci o postupku pred EUIPO-om

         Podnositelj prijave spornog žiga: tužitelj pred Općim sudom

         Predmetni sporni žig: prijava figurativnog žiga Europske unije gullón TWINS COOKIE SANDWICH – prijava za registraciju br. 13 877 543

         Postupak pred EUIPO-om: postupak povodom prigovora

         Pobijana odluka: odluka drugog žalbenog vijeća EUIPO-a od 5. rujna 2018. u predmetu R 2378/2017-2

         Tužbeni zahtjev

      Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

                  —

                  poništi pobijanu odluku;

                  —

                  naloži tuženiku i, ovisno o slučaju, intervenijentu snošenje troškova postupka pred Općim sudom i troškova žalbenog postupka pred žalbenim vijećem.

         Tužbeni razlog

      Povreda članka 8. stavka 5. Uredbe (EU) br. 2017/1001 Europskog parlamenta i Vijeća.


title: Ispravak obavijesti objavljene u Službenom listu u vezi s predmetom T-603/18 (SL C 436, 3.12.2018.)

text:
               28.1.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 35/34

      Ispravak obavijesti objavljene u Službenom listu u vezi s predmetom T-603/18
      (
            Službeni list Europske unije C 436 od 3. prosinca 2018.
         )
      (2019/C 35/41)
      Obavijest objavljena u vezi s predmetom T-603/18, ZE protiv Parlameta zamjenjuje se sljedećim tekstom:

               „Tužba podnesena 9. listopada 2018. – ZE protiv Parlamenta
               (Predmet T-603/18)
               ()
               Jezik postupka: grčki

                  Stranke

                  Tužitelj: ZE (zastupnik: P. Giatagantzidis, odvjetnik)

                  Tuženik: Europski parlament

                  Tužbeni zahtjev

               Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

                           —

                           poništi odluku glavnog tajnika Europskog parlamenta od 25. rujna 2018. kojom mu se izriče suspenzija izvršavanja dužnosti do 31. listopada 2018. i svaki drugi povezani akt.

                           —

                           naloži tuženiku snošenje troškova postupka.

                  Tužbeni razlozi i glavni argumenti

               U prilog osnovanosti tužbe tužitelj ističe pet tužbenih razloga.

                           1.

                           Prvi tužbeni razlog, kojim tužitelj ističe povredu njegova prava na saslušanje, u vezi s pobijanom odlukom donesenom u odnosu na njega.

                           2.

                           Drugi tužbeni razlog, koji se temelji na tomu da se pri donošenju pobijane odluke koristila metoda prikupljanja podataka kojom se povrjeđuje pravo tužitelja na dobru upravu, u skladu s člankom 41. Povelje Europske unije o temeljnim pravima.

                           3.

                           Treći tužbeni razlog, koji se temelji na tomu da je glavni tajnik povrijedio načelo nepristranosti, jer je istodobno otvorio administrativnu istragu u odnosu na tužitelja i donio pobijanu odluku.

                           4.

                           Četvrti tužbeni razlog, koji se temelji na tomu da je očito povrijeđeno pravo tužitelja na privatni život jer mu je zabranjen pristup zgradi u kojoj radi ali i njegovim osobnim spisima.

                           5.

                           Peti tužbeni razlog, koji se temelji na tomu da je provedenim postupkom povrijeđena pretpostavka nedužnosti i tajnost postupka zbog izjava koje su medijima dali dužnosnici Parlamenta.”


title: Predmet T-684/18: Tužba podnesena 20. studenoga 2018. – ZV protiv Komisije

text:
               28.1.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 35/24

      Tužba podnesena 20. studenoga 2018. – ZV protiv Komisije
      (Predmet T-684/18)
      (2019/C 35/30)
      Jezik postupka: francuski

         Stranke

         Tužitelj: ZV (zastupnik: J.-N. Louis, odvjetnik)

         Tuženik: Europska komisija

         Tužbeni zahtjevi

      Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

                  —

                  poništi odluke Komisije, priopćene dopisom od 12. veljače 2018. o odbijanju tužiteljeve prijave za radno mjesto zamjenika izmiritelja i popunjavanju mjesta imenovanjem drugog kandidata;

                  —

                  naloži Komisiji snošenje troškova.

         Tužbeni razlozi i glavni argumenti

      U prilog osnovanosti tužbe tužitelj ističe četiri tužbena razloga.

                  1.

                  Prvi tužbeni razlog, koji se temelji na zloporabi ovlasti i postupka. U tom pogledu, tužitelj ističe da se obaviješću o slobodnom radnom mjestu COM/2017/1739 nije moglo jamčiti da je izabrani kandidat stvarno imao kvalifikacije i iskustvo nužno za zapošljavanje na slobodno radno mjesto. Usto, tužitelj ističe da kandidat čija je prijava odabrana nije posjedovao sve zahtijevane kvalifikacije, osobito iskustvo u postupcima mirenja i temeljito pravno poznavanje Pravilnika o osoblju za dužnosnike Europske unije.

                  2.

                  Drugi tužbeni razlog, koji se temelji na povredi Odluke Komisije C(2002/601) od 4. ožujka 2002. o jačanju službe za mirenje, s obzirom na to da je u članku 6. stavku 3. predviđeno da predsjednik Komisije imenuje zamjenike izmiriteljâ na prijedlog Izmiritelja, ali ne predviđa postupak odabira niti sastavljanje popisa uspješnih kandidata. Međutim, u ovom slučaju, savjetodavni odbor za imenovanje organizirao je postupak odabira i poslao Izmiritelju tri prijave koje je odabrao. Prema tužiteljevu mišljenju, slijedi da Izmiritelj nije ispitao sve prijave i da je stoga povrijedio navedenu odredbu kada je predsjedniku Komisije predložio da imenuje odabranog kandidata.

                  3.

                  Treći tužbeni razlog, koji se temelji na povredi obveze obrazlaganja koju sadržavaju pobijane odluke.

                  4.

                  Četvrti tužbeni razlog, koji se temelji na povredi obavijesti o slobodnom radnom mjestu COM/2017/1739 i očitoj pogrešci u ocjeni. U tom pogledu, tužitelj ističe da, za razliku od njega, odabrani kandidat ne ispunjava uvjete zahtijevane u prethodno navedenoj obavijesti za popunjavanje spornog radnog mjesta, odnosno, među ostalim, dobro poznavanje Pravilnika o osoblju i propisa koji su primjenjivi na dužnosnike i ostale službenike te iskustvo u rješavanju sporova.


title: Predmet T-690/18: Tužba podnesena 22. studenoga 2018. – Sony Interactive Entertainment Europe protiv EUIPO-a – Vieta Audio (Vita)

text:
               28.1.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 35/25

      Tužba podnesena 22. studenoga 2018. – Sony Interactive Entertainment Europe protiv EUIPO-a – Vieta Audio (Vita)
      (Predmet T-690/18)
      (2019/C 35/31)
      Jezik postupka: engleski

         Stranke

         Tužitelj: Sony Interactive Entertainment Europe Ltd (London, Ujedinjena Kraljevina) (zastupnik: S. Malynicz, QC)

         Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO)

         Druga stranka pred žalbenim vijećem: Vieta Audio, SA (Barcelona, Španjolska)

         Podaci o postupku pred EUIPO-om

         Nositelj spornog žiga: tužitelj pred Općim sudom

         Predmetni sporni žig: verbalni žig Europske Unije Vita – žig Europske unije br. 9 993 361

         Postupak pred EUIPO-om: postupak za proglašavanje žiga ništavim

         Pobijana odluka: odluka četvrtog žalbenog vijeća EUIPO-a od 10. rujna 2018. u predmetu R 695/2018-4

         Tužbeni zahtjev

      Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

                  —

                  poništi pobijanu odluku;

                  —

                  naloži EUIPO-u i drugoj stranci snošenje vlastitih troškova i troškova tužitelja.

         Tužbeni razlozi

                  —

                  Povreda članka 72. stavka 6. Uredbe (EU) 2017/1001 Europskog parlamenta i Vijeća;

                  —

                  povreda članka 58. stavka 1. točke (a) Uredbe (EU) 2017/1001 Europskog parlamenta i Vijeća.


title: Predmet T-691/18: Tužba podnesena 22. studenoga 2018. – KPN protiv Komisije

text:
               28.1.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 35/25

      Tužba podnesena 22. studenoga 2018. – KPN protiv Komisije
      (Predmet T-691/18)
      (2019/C 35/32)
      Jezik postupka: engleski

         Stranke

         Tužitelj: KPN BV (Rotterdam, Nizozemska) (zastupnici: P. van Ginneken i G. Béquet, odvjetnici)

         Tuženik: Europska komisija

         Tužbeni zahtjevi

      Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

                  —

                  poništi Odluku Komisije C(2018) 3569 final od 30. svibnja 2018. o proglašenju koncentracije koja uključuje stjecanje isključive kontrole društva Liberty Global plc nad društvom Ziggo NV spojivom s unutarnjim tržištem i Sporazumom o EGP-u (predmet M.7000 — Liberty Global/Ziggo);

                  —

                  vrati predmet Komisiji radi ponovnog preispitivanja u skladu s člankom 10. stavkom 5. Uredbe o koncentracijama, (1) i

                  —

                  naloži Komisiji snošenje troškova.

         Tužbeni razlozi i glavni argumenti

      U prilog osnovanosti tužbe tužitelj ističe šest tužbenih razloga.

                  1.

                  Prvi tužbeni razlog, koji se temelji na tvrdnji da je Komisija počinila očitu pogrešku u definiciji tržišta u pogledu Premium pretplatničkih televizijskih sportskih i filmskih kanala.

                              —

                              U tom pogledu, tužitelj tvrdi da je tijekom upravnog postupka naveo da je Ziggo Sport Totaal (u daljnjem tekstu: ZST) neophodan za pružatelje maloprodajnih televizijskih, širokopojasnih i mobilnih usluga te paketa koji uključuju jednu ili više ovih usluga kako bi se mogli natjecati na maloprodajnom tržištu. To je navodno potvrđeno ispitivanjem tržišta koje je provela Komisija. Kao posljedica toga, dva Premium pretplatnička televizijska sportska kanala ZST i FOX Sports ne bi bila zamjenjiva.

                              —

                              Tužitelj nadalje tvrdi je Komisija ipak zaključila da postoji jedno tržište veleprodaje i stjecanja Premium pretplatničkih televizijskih sportskih kanala, što uključuje ZST i FOX Sports, te da nije bila potrebna daljnja tržišna segmentacija.

                              —

                              Prema tužiteljevu mišljenju, ove pogreške u definiciji tržišta utjecale bi na daljnju Komisijinu ocjenu te naposljetku na zaključak da se odobri koncentracija.

                  2.

                  Drugi tužbeni razlog, koji se temelji na tvrdnji da je Komisija nedostatno obrazložila definiciju tržišta u pogledu Premium pretplatničkih televizijskih sportskih i filmskih kanala.

                              —

                              U tom pogledu, tužitelj tvrdi da bi Komisijina pretpostavka da su FOX Sports i ZST dio istog tržišta zahtijevala opširno objašnjenje jer je ta pretpostavka protivna ispitivanju tržišta koje je provela Komisija i kojim se pokazalo da je ZST neophodan te ranijim Komisijinim odlukama.

                              —

                              Tužitelj nadalje tvrdi da Komisija nije obrazložila definiciju tržišta za Premium pretplatničke televizijske filmske kanale.

                              —

                              Prema mišljenju tužitelja, ovaj nedostatak obrazloženja definicije tržišta utjecao bi na daljnju Komisijinu ocjenu te naposljetku na zaključak da se odobri koncentracija.

                  3.

                  Treći tužbeni razlog, koji se temelji na tvrdnji da je Komisija počinila očitu pogrešku u ocjeni mogućnosti isključivanja ZST-a i utjecaja tog isključenja na tržište veleprodaje i stjecanja ZST-a.

                              —

                              U tom pogledu, tužitelj tvrdi da je koncentracija povećala tržišnu snagu sudionika u odnosu na ZST na čitav nizozemski teritorij.

                              —

                              Tužitelj nadalje tvrdi da sudionici koncentracije odbijanjem pristupa ZST-u trećoj strani (u ekonomski održivim uvjetima) imaju mogućnost uskratiti ZST svojim konkurentima na silaznom tržištu.

                  4.

                  Četvrti tužbeni razlog, koji se temelji na tvrdnji da je Komisija nedostatno obrazložila ocjenu mogućnosti isključivanja ZST-a i utjecaja tog isključenja na tržište veleprodaje i stjecanja ZST-a.

                              —

                              U tom pogledu, tužitelj tvrdi da Komisija odbacuje tvrdnju da je ZST neophodan i da se stoga može isključiti na temelju njezine definicije tržišta u odjeljku 5.1.2.1 pobijane odluke. Tužitelj tvrdi da Komisijina ocjena polazi od pogrešne polazne točke jer se pobijanom odlukom ne daje definicija tržišta ili se njome daje pogrešna definicija tržišta.

                              —

                              Tužitelj nadalje tvrdi da je Komisija nedostatno obrazložila svoju ocjenu o nemogućnosti sudionika koncentracije da isključe ZST i utjecaju tog isključenja.

                  5.

                  Peti tužbeni razlog, koji se temelji na tvrdnji da je Komisija počinila očitu pogrešku u ocjeni mogućnosti isključenja HBO sadržaja.
                  U tom pogledu, tužitelj tvrdi da je Komisija pogrešno ocijenila da sudionici koncentracije nemaju značajnu tržišnu snagu zbog nedostatne definicije tržišta i pogrešnih pretpostavki.

                  6.

                  Šesti tužbeni razlog, koji se temelji na tvrdnji da je Komisija nedostatno obrazložila ocjenu mogućnosti isključenja HBO sadržaja.
                  U tom pogledu, tužitelj tvrdi da je bez pouzdane definicije tržišta glede filmskog sadržaja, Komisijina ocjena o učincima koncentracije na navedeno tržište samim time nedostatno obrazložena.

         (1)  Uredba Vijeća (EZ) br. 139/2004 od 20. siječnja 2004. o kontroli koncentracija između poduzetnika (SL 2004., L 24, str. 1.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 8., svezak 5., str. 73.)


title: Predmet C-778/18: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 11. prosinca 2018. uputio Conseil d'État (Francuska) – Association française des usagers de banques protiv Ministre de l'Économie et des Finances

text:
               11.2.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 54/14

      Zahtjev za prethodnu odluku koji je 11. prosinca 2018. uputio Conseil d'État (Francuska) – Association française des usagers de banques protiv Ministre de l'Économie et des Finances
      (Predmet C-778/18)
      (2019/C 54/18)
      Jezik postupka: francuski

         Sud koji je uputio zahtjev

      Conseil d'État

         Stranke glavnog postupka

         Tužitelj: Association française des usagers de banques

         Tuženik: Ministre de l'Économie et des Finances

         Prethodna pitanja

                  —

                  Dopuštaju li odredbe članka 12. stavka 2. točke (a) Direktive 2014/17/EU od 4. veljače 2014. o ugovorima o potrošačkim kreditima koji se odnose na stambene nekretnine (1), osobito s obzirom na namjenu koju određuju računu za plaćanje ili štednom računu čije otvaranje ili održavanje dopuštaju, ili odredbe stavka 3. istog članka, s jedne strane, vjerovniku da u zamjenu za individualiziranu pogodnost dužniku nametne obvezu prebacivanja svih njegovih primitaka od rada ili istovjetnih primitaka na račun za plaćanje na razdoblje utvrđeno ugovorom o kreditu, neovisno o iznosu, rokovima otplate i trajanju kredita i, s druge strane, da tako utvrđeno razdoblje može dosegnuti deset godina ili vrijeme na koje je ugovor sklopljen, ako je ono kraće?

                  —

                  Protive li se tada primjenjivi članak 45. Direktive 2007/64/EZ od 13. studenoga 2007. (2), koji danas odgovara članku 55. Direktive (EU) 2015/2366 od 25. studenoga 2015. (3), i članci 9. do 14. Direktive 2014/92/EU od 23. srpnja 2014. (4), koji se odnose na olakšavanje bankovne mobilnosti i na troškove zatvaranja računa za plaćanje, tome da zatvaranje računa koji je dužnik otvorio kod vjerovnika kako bi tamo prebacio svoja primanja u zamjenu za individualiziranu pogodnost u okviru ugovora o kreditu, ako je do njega došlo prije isteka razdoblja utvrđenog tim ugovorom, dovede do gubitka te pogodnosti, uključujući i kada do toga dođe više od godine dana nakon otvaranja računa i, s druge strane, protive li se te iste odredbe tome da to razdoblje može trajati do deset godina ili odgovarati ukupnom razdoblju kredita?

         (1)  Direktiva 2014/17/ЕU Europskog parlamenta i Vijeća od 4. veljače 2014. o ugovorima o potrošačkim kreditima koji se odnose na stambene nekretnine i o izmjeni direktiva 2008/48/EZ i 2013/36/EU i Uredbe (EU) br. 1093/2010 (SL L 60, str. 34.)

         (2)  Direktiva 2007/64/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 13. studenoga 2007. o platnim uslugama na unutarnjem tržištu i o izmjeni direktiva 97/7/EZ, 2002/65/EZ, 2005/60/EZ i 2006/48/EZ te stavljanju izvan snage Direktive 97/5/EZ (SL L 319, str. 1.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 10., svezak 2., str. 172.)

         (3)  Direktiva (EU) 2015/2366 Europskog parlamenta i Vijeća od 25. studenoga 2015. o platnim uslugama na unutarnjem tržištu, o izmjeni direktiva 2002/65/EZ, 2009/110/EZ i 2013/36/EU te Uredbe (EU) br. 1093/2010 i o stavljanju izvan snage Direktive 2007/64/EZ (SL L 337, str. 35.)

         (4)  Direktiva 2014/92/EU Europskog parlamenta i Vijeća od 23. srpnja 2014. o usporedivosti naknada povezanih s računima za plaćanje, prebacivanju računa za plaćanje i pristupu računima za plaćanje s osnovnim uslugama (SL L 257, str. 214.)


title: Predmet T-703/18: Tužba podnesena 27. studenoga 2018. – Poljska protiv Komisije

text:
               11.2.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 54/21

      Tužba podnesena 27. studenoga 2018. – Poljska protiv Komisije
      (Predmet T-703/18)
      (2019/C 54/36)
      Jezik postupka: poljski

         Stranke

         Tužitelj: Republika Poljska (zastupnik: B. Majczyna, agent)

         Tuženik: Europska komisija

         Tužbeni zahtjevi

      Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

                  —

                  poništi Komisijinu odluku od 17. rujna 2018. o obvezi provedbe mjera i preporuka sadržanih u konačnom revizorskom izvješću, u dijelu u kojem se odnosi na preporuku 04.01 točku (g), prema kojoj se kod projekata u okviru svih operativnih programa koje sufinancira Europski socijalni fond kod kojih su troškovi proglašeni nadoknadivima od strane Europske komisije, u kojima su primatelji potpora bili obveznici poreza na dodanu vrijednost, te su stoga imali mogućnost povrata poreza na dodanu vrijednost, ali istu nisu iskoristili, moraju provesti financijske korekcije izdataka poreza na dodanu vrijednost,

                  —

                  Europskoj komisiji naloži snošenje troškova postupka.

         Tužbeni razlozi i glavni argumenti

      Tužitelj ističe samo jedan tužbeni zahtjev kojim prigovara da su odredbe članka 65. stavka 2. i članka 69. stavka 3. točke (c) Direktive br. 1303/2013 (1) u vezi s njezinim člankom 2. točkom 10. povrijeđene njihovim pogrešnim tumačenjem, te da je Komisija pogrešno uzela da se članak 69. stavak 3. točka (c) Uredbe br. 1303/2013 primjenjuje na konačne primatelje potpora iz Europskog socijalnog fonda, iako oni nisu korisnici u smislu članka 2. točke 10. navedene uredbe.
      U okviru tužbenog razloga Republika Poljska iznosi da u skladu s općim načelom prihvatljivosti izdataka u projektima Europskog socijalnog fonda, utvrđenim u članku 65. stavku 2. Uredbe br. 1303/2013, zahtjevi prihvatljivosti izdataka koji proizlaze iz članka 69. te uredbe spadaju u obveze korisnika koji ostvaruje projekt.
      Prema tužiteljevu mišljenju, u slučaju pomoći u iznosu manjem od 200 000 eura, članak 2. točka 10. Uredbe br. 1303/2013 nedvojbeno ostavlja državama članicama mogućnost izbora da kao korisnika smatraju ili subjekta koji prima pomoć ili također i subjekta koji takvu pomoć dodjeljuje.
      U ovom predmetu, u skladu s izborom poljskih tijela, korisnikom se smatra subjekt koji dodjeljuje pomoć, a ne onaj koji je prima. Konačni primatelji pomoći nisu korisnici, te se stoga prema mišljenju tužitelja na njih ne primjenjuje članak 69. stavak 3. točka (c) Uredbe br. 1303/2013.
      Osim toga, Republika Poljska ističe da bi u ovom predmetu dodjela statusa korisnika subjektima koji primaju pomoć – a koji su nezaposlene osobe – bilo povezano s nametanjem brojnih obveza povezanih s obračunom primljene pomoći, utvrđivanjem izvješća o napredovanju ostvarenih projekata, kontrolom projekata i nužnošću ispunjavanja podataka u informatičkim sustavima za provedbu operativnih programa. Takvo bi rješenje onemogućilo ostvarenje ciljeva Uredbe br. 1303/2013.

         (1)  Uredba (EU) br. 1303/2013 Europskog parlamenta i Vijeća od 17. prosinca 2013. o utvrđivanju zajedničkih odredbi o Europskom fondu za regionalni razvoj, Europskom socijalnom fondu, Kohezijskom fondu, Europskom poljoprivrednom fondu za ruralni razvoj i Europskom fondu za pomorstvo i ribarstvo i o utvrđivanju općih odredbi o Europskom fondu za regionalni razvoj, Europskom socijalnom fondu, Kohezijskom fondu i Europskom fondu za pomorstvo i ribarstvo te o stavljanju izvan snage Uredbe Vijeća (EZ) br. 1083/2006 (SL 2013, L 347, str. 320.).


title: predmet T-71/19: Tužba podnesena 6. veljače 2019. — BMC protiv Komisije i Zajedničkog poduhvata Clean Sky 2

text:
               1.4.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 122/24

      Tužba podnesena 6. veljače 2019. — BMC protiv Komisije i Zajedničkog poduhvata Clean Sky 2
      (predmet T-71/19)
      (2019/C 122/27)
      Jezik postupka: talijanski

         Stranke

         Tužitelj: BMC Srl (Medicina, Italija) (zastupnici: S. Dindo i L. Picotti, avvocati)

         Tuženici: Europska komisija i zajednički poduhvat Clean Sky 2

         Tužbeni zahtjevi

      Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da poništi odluku zajedničkog poduhvata Unità Clean Sky 2 od 6. prosinca 2018., o potvrđivanju odluke od 10. listopada 2018., kojom je zajednički poduhvat Clean Sky 2 odbio zahtjev za financiranje br. 831874, koja se odnosi na poziv za podnošenje ponuda H2020-CS2-CFP08-2018-01. u vezi sa sustavom za dovod zraka za motor i sustavima zaštite od smrzavanja za rotore.

         Tužbeni razlozi i glavni argumenti

      Tužitelj je podnio svoj zahtjev za sudjelovanje u pozivu za podnošenje ponuda H2020-CS2- Fp08-2018-01 (Clean Sky 2 Call for proposals 08) koji je organizirao Clean Sky 2 (Programma Clean Sky 2), koji se odnosi na razvoj sustava za dovod zraka za motor i sustavâ zaštite od smrzavanja za rotore (integrating a removable anti-ice system).
      Tužitelj tvrdi da je jedini poduzetnik na svijetu, u ovom trenutku, koji je riješio problem sigurnosti helikoptera u letu u ledenim uvjetima.
      S tim u vezi pobliže se navodi da je, iako se poziv za podnošenje ponuda odnosio upravo na razvoj sustava zaštite od smrzavanja, Clean Sky 2 (preciznije grupa određena za provođenje postupka poziva za podnošenje ponuda) ocijenio da tužiteljeva ponuda nije dosegla prag određen u pozivu za podnošenje ponuda.
      Ta odluka sadrži povrede postupovnih pravila zbog sljedećih razloga:

                  1.

                  Prekršen je članak 15. Uredbe (EU) br. 1290/2013, naslovljen „Kriteriji odabira i dodjele” (osobito u dijelu u kojem mu je dana privremena ocjena u vezi s onima predviđenima odredbom), kao i obveza obrazlaganja iz članka. 296. UFEU-a i čl. 41. Povelje o temeljnim pravima.

                  2.

                  U tom slučaju postoji zloporaba ovlasti jer je na svaki od tri kriterija primijenjena (privremena) ocjena koja nije predviđena na ljestvici ocjena za ocjenjivanje podnesenih ponuda.

                  3.

                  U tom slučaju postoji zloporaba ovlasti u vezi s neprovođenjem istrage i iskrivljavanjem činjenica, osobito jer se neće osigurati ostvarenje ciljeva koje se želi postići aktom.


title: predmet C-168/19: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 25. veljače 2019. uputio Corte dei Conti — Sezione giurisdizionale per la Regione Puglia (Italija) — HB protiv Istituto Nazionale della Previdenza Sociale

text:
               17.6.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 206/20

      Zahtjev za prethodnu odluku koji je 25. veljače 2019. uputio Corte dei Conti — Sezione giurisdizionale per la Regione Puglia (Italija) — HB protiv Istituto Nazionale della Previdenza Sociale
      (predmet C-168/19)
      (2019/C 206/24)
      Jezik postupka: talijanski

         Sud koji je uputio zahtjev

      Corte dei Conti — Sezione giurisdizionale per la Regione Puglia

         Stranke glavnog postupka

         Tužitelj: HB

         Tuženik: Istituto Nazionale della Previdenza Sociale

         Prethodno pitanje

      Treba li članke 18. i 21. UFEU-a tumačiti na način da im se protivi to što zakonodavstvo države članice predviđa da se dohodak osobe s boravištem u drugoj državi članici, koja je taj dohodak u cijelosti stekla od prve države članice, ali nema državljanstvo druge države, oporezuje bez primjene poreznih olakšica te druge države?


title: predmet C-580/17: Presuda Suda (deseto vijeće) od 8. svibnja 2019. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Riigikohus — Estonija) — Mittetulundusühing Järvelaev protiv Põllumajanduse Registrite ja Informatsiooni Amet (PRIA) (Zahtjev za prethodnu odluku — Zajednička poljoprivredna politika — Potpore ruralnom razvoju Europskog poljoprivrednog fonda za ruralni razvoj (EPFRR) — Uredba (EZ) br. 1698/2005 — Primjena ratione temporis — Članak 72. — Trajnost radnji vezanih uz aktivnosti ulaganja — Važna promjena sufinancirane aktivnosti ulaganja — Predmet stečen putem aktivnosti ulaganja koju je sufinancirao EPFRR i koji je korisnik potpore dao u najam trećemu — Financiranje, upravljanje i nadzor zajedničke poljoprivredne politike — Uredba (EZ) br. 1306/2013 — Članci 54. i 56. — Obveza država članica da zahtijevaju povrat neopravdano isplaćenih iznosa zbog nepravilnosti ili nepažnje — Pojam „nepravilnost” — Pokretanje postupka povrata)

text:
               8.7.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 230/8

      Presuda Suda (deseto vijeće) od 8. svibnja 2019. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Riigikohus — Estonija) — Mittetulundusühing Järvelaev protiv Põllumajanduse Registrite ja Informatsiooni Amet (PRIA)
      (predmet C-580/17) (1)

      (Zahtjev za prethodnu odluku - Zajednička poljoprivredna politika - Potpore ruralnom razvoju Europskog poljoprivrednog fonda za ruralni razvoj (EPFRR) - Uredba (EZ) br. 1698/2005 - Primjena ratione temporis - Članak 72. - Trajnost radnji vezanih uz aktivnosti ulaganja - Važna promjena sufinancirane aktivnosti ulaganja - Predmet stečen putem aktivnosti ulaganja koju je sufinancirao EPFRR i koji je korisnik potpore dao u najam trećemu - Financiranje, upravljanje i nadzor zajedničke poljoprivredne politike - Uredba (EZ) br. 1306/2013 - Članci 54. i 56. - Obveza država članica da zahtijevaju povrat neopravdano isplaćenih iznosa zbog nepravilnosti ili nepažnje - Pojam „nepravilnost” - Pokretanje postupka povrata)
      (2019/C 230/09)
      Jezik postupka: estonski

         Sud koji je uputio zahtjev

      Riigikohus

         Stranke glavnog postupka

         Tužitelj: Mittetulundusühing Järvelaev

         Tuženik: Põllumajanduse Registrite ja Informatsiooni Amet (PRIA)

         Izreka

                  1.

                  Trajnost aktivnosti ulaganja koju je, kao u glavnom predmetu, odobrio i sufinancirao Europski poljoprivredni fond za ruralni razvoj (EPFRR) u okviru programskog razdoblja 2007. — 2013. mora se ocijeniti s obzirom na odredbe članka 72. Uredbe Vijeća (EZ) br. 1698/2005 od 20. rujna 2005. o potporama ruralnom razvoju Europskog poljoprivrednog fonda za ruralni razvoj. Kada do povrata neopravdano isplaćenih iznosa u okviru te aktivnosti dolazi nakon završetka navedenog programskog razdoblja, odnosno nakon 1. siječnja 2014., njegovu osnovu čini članak 56. Uredbe (EU) br. 1306/2013 Europskog parlamenta i Vijeća od 17. prosinca 2013. o financiranju, upravljanju i nadzoru zajedničke poljoprivredne politike i o stavljanju izvan snage uredaba Vijeća (EEZ) br. 352/78, (EZ) br. 165/94, (EZ) br. 2799/98, (EZ) br. 814/2000, (EZ) br. 1290/2005 i (EZ) 485/2008.

                  2.

                  Činjenica — da je korisnik potpore koja mu je, poput one iz glavnog postupka, bila isplaćena u okviru aktivnosti ulaganja koju je sufinancirao Europski poljoprivredni fond za ruralni razvoj (EPFRR) u okviru Leader osovine iz Uredbe br. 1698/2005 predmet ulaganja stečen tom potporom dao u najam trećoj osobi koji se njime koristi za istu aktivnost poput one koju je morao izvršavati korisnik navedene potpore — može predstavljati važnu promjenu te sufinancirane aktivnosti ulaganja, u smislu članka 72. stavka 1. te uredbe, što je na sudu koji je uputio zahtjev da provjeri s obzirom na sve predmetne činjenične i pravne elemente, u pogledu alternativnih uvjeta iz točaka (a) i (b) te odredbe. U svrhu donošenja zaključka o postojanju nedopuštene prednosti dane nekom poduzetniku ili javnom tijelu, u smislu članka 72. stavka 1. točke (a) te uredbe, na nacionalnom nadležnom tijelu je da, pod nadzorom nadležnih nacionalnih sudova, utvrdi od čega se konkretno sastoji nedopuštena prednost. Iako je relevantno pitanje bi li stvarnom korisniku potpore, s obzirom na sve činjenične i pravne okolnosti, bila ili ne dodijeljena potpora da je sam podnio zahtjev za potporu, ono nije odlučujuće za potrebu primjene navedenog članka 72. stavka 1. točke (a).

                  3.

                  Članak 72. stavak 1. Uredbe br. 1698/2005 treba tumačiti na način da mu se protivi nacionalni propis, poput onog iz glavnog postupka, prema kojem je korisnik potpore isplaćene u okviru aktivnosti ulaganja koju je sufinancirao Europski poljoprivredni fond za ruralni razvoj (EPFRR) predmet stečen u okviru te aktivnosti ulaganja dužan osobno održavati i njime se koristiti, i to barem pet godina od isplate posljednje rate potpore.

                  4.

                  Članak 56. prvi stavak Uredbe br. 1306/2013 treba tumačiti na način da se radi o nepravilnosti u smislu te odredbe kada korisnik potpore, koju je u okviru sufinancirane aktivnosti ulaganja dodijelio Europski poljoprivredni fond za ruralni razvoj (EPFRR) i koja se odnosi na Leader osovinu iz Uredbe br. 1698/2005, ne provede neki od elemenata aktivnosti koje je naveo u svojem zahtjevu za potporu, a koji je bio jedan od kriterija na temelju kojih su se zahtjevi za potporu ocjenjivali radi njihova razvrstavanja na ljestvici prioriteta, iako taj kriterij nije bio propisan pripadajućim nacionalnim propisom, pod uvjetom da propuštanje provedbe takvog elementa dovodi do važne promjene aktivnosti ulaganja u smislu članka 72. stavka 1. Uredbe br. 1698/2005, što je na sudu koji je uputio zahtjev da ocijeni.

                  5.

                  Članak 56. Uredbe br. 1306/2013 treba tumačiti na način da mu se ne protivi pokretanje postupka za povrat neopravdano isplaćene potpore prije proteka roka od pet godina od odluke upravnog tijela o financiranju. Ta se odredba također ne protivi ni nastavku tog postupka u slučaju kada je korisnik potpore otklonio povredu zbog koje je navedeni postupak pokrenut.

         (1)  SL C 412, 4. 12. 2017.


title: spojeni predmet T-836/16 et T-624/17: Presuda Općeg suda od 16. svibnja 2019. — Poljska protiv Komisije („Državne potpore — Porez u sektoru trgovine na malo u Poljskoj — Progresivni porez na promet — Odluka o pokretanju formalnog istražnog postupka — Konačna odluka kojom se mjera kvalificira kao državna potpora nespojiva s unutarnjim tržištem — Pojam državne potpore — Uvjet selektivnosti”)

text:
               8.7.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 230/28

      Presuda Općeg suda od 16. svibnja 2019. — Poljska protiv Komisije
      (spojeni predmet T-836/16 et T-624/17) (1)

      („Državne potpore - Porez u sektoru trgovine na malo u Poljskoj - Progresivni porez na promet - Odluka o pokretanju formalnog istražnog postupka - Konačna odluka kojom se mjera kvalificira kao državna potpora nespojiva s unutarnjim tržištem - Pojam državne potpore - Uvjet selektivnosti”)
      (2019/C 230/34)
      Jezik postupka: poljski

         Stranke

         Tužitelj: Republika Poljska (zastupnici: B. Majczyna, M. Rzotkiewicz i A. Kramarczyk-Szaładzińska, agenti)

         Tuženik: Europska komisija (zastupnici: K. Herrmann i P.-J. Loewenthal, agenti)

         Intervenijent u potporu tužitelju: Mađarska (zastupnici: u predmetu T-836/16 M. Fehér, G. Koós i E. Tóth, i u predmetu T-624/17 M. Fehér i G. Koós, agenti)

         Predmet

      Zahtjev na temelju članka 263. UFEU-a kojima se traži poništenje, s jedne strane, Odluke Komisije C(2016) 5596 final od 19. rujna 2016. o državnoj potpori SA.44351 (2016/C) (ex 2016/NN) — Poljska — Porez u sektoru trgovine na malo u Poljskoj, kojom se u pogledu te mjere pokreće formalni istražni postupak predviđen člankom 108. stavkom 2. UFEU-a i, s druge strane, Odluke Komisije (EU) 2018/160 od 30. lipnja 2017. o državnoj potpori SA.44351 (2016/C) (ex 2016/NN) koju je provela Poljska za porez u sektoru trgovine na malo (SL 2018., L 29, str. 38.), kojom se taj postupak okončava i prema kojoj navedena mjera čini državnu potporu nespojivu s unutarnjim tržištem te je provedena nezakonito.

         Izreka

                  1.

                     Poništava se Odluka Komisije C(2016) 5596 final od 19. rujna 2016. o državnoj potpori SA.44351 (2016/C) (ex 2016/NN) — Poljska — Porez u sektoru trgovine na malo u Poljskoj.

                  2.

                     Poništava se Odluka Komisije (EU) 2018/160 od 30. lipnja 2017. o državnoj potpori SA.44351 (2016/C) (ex 2016/NN) koju je provela Poljska za porez u sektoru trgovine na malo.

                  3.

                     Europska komisija snosit će vlastite troškove kao i troškove Republike Poljske u predmetima T-836/16 i T-624/17.

                  4.

                     Mađarska će snositi vlastite troškove u predmetima T-836/16 i T-624/17.

         (1)  SL C 30, 30. 1. 2017.


title: predmet T-734/18 R: Rješenje predsjednika Općeg suda od 8. svibnja 2019. — Sumitomo Chemical i Tenka Best protiv Komisije („Privremena pravna zaštita — Biocidni proizvodi — Aktivna tvar empentrin — Odbijanje odobrenja — Zahtjev za suspenziju primjene — Nepostojanje hitnosti”)

text:
               8.7.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 230/53

      Rješenje predsjednika Općeg suda od 8. svibnja 2019. — Sumitomo Chemical i Tenka Best protiv Komisije
      (predmet T-734/18 R)
      („Privremena pravna zaštita - Biocidni proizvodi - Aktivna tvar empentrin - Odbijanje odobrenja - Zahtjev za suspenziju primjene - Nepostojanje hitnosti”)
      (2019/C 230/67)
      Jezik postupka: engleski

         Stranke

         Tužitelji: Sumitomo Chemical (UK) plc (London, Ujedinjena Kraljevina), Tenka Best, SL (Aiguafreda, Španjolska) (zastupnici: K. Van Maldegem, odvjetnik, i V. McElwee, solicitor)

         Tuženik: Europska komisija (zastupnici: L. Haasbeek i R. Lindenthal, agenti)

         Inervenijent u potporu tuženiku: Kraljevina Belgija (zastupnici: L. Van den Broeck i P. Cottin, agenti, uz asistenciju A. Poppea i E. Jacubowitza, odvjetnika)

         Predmet

      Zahtjev na temelju članaka 278. i 279. UFEU-a za suspenziju primjene Provedbene odluke Komisije (EU) 2018/1251 оd 18. rujna 2018. o odobravanju empentrina kao postojeće aktivne tvari za uporabu u biocidnim proizvodima vrste 18 (SL 2018., L 235, str. 24).

         Izreka

                  1)

                     Odbija se zahtjev za privremenu pravnu zaštitu.

                  2)

                     O troškovima će se odlučiti naknadno.


title: predmet T-245/19: Tužba podnesena 10. travnja 2019. — Uzina Metalurgica Moldoveneasca protiv Komisije

text:
               8.7.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 230/54

      Tužba podnesena 10. travnja 2019. — Uzina Metalurgica Moldoveneasca protiv Komisije
      (predmet T-245/19)
      (2019/C 230/68)
      Jezik postupka: engleski

         Stranke

         Tužitelj: Uzina Metalurgica Moldoveneasca OAO (Rîbnița, Moldavija) (zastupnici: P. Vander Schueren i E. Gergondet, odvjetnici)

         Tuženik: Europska komisija

         Tužbeni zahtjev

      Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

                  —

                  proglasi tužbu dopuštenom;

                  —

                  poništi Provedbenu uredbu Komisije (EU) 2019/159 od 31. siječnja 2019., (1) u dijelu u kojem se odnosi na tužitelja; i

                  —

                  naloži tuženiku snošenje troškova.

         Tužbeni razlozi i glavni argumenti

      U prilog osnovanosti tužbe tužitelj ističe osam tužbenih razloga.

                  1.

                  Prvi tužbeni razlog, koji se temelji na tome da se Provedbena uredba Komisije 2019/159 temelji na očitoj pogrešci u ocjeni i da su njome povrijeđena načela jednakosti i nediskriminacije time što su primijenjene konačne zaštitne mjere na uvoze iz Moldavije, dok su usporedivi uvozi iz država članica Europskog gospodarskog prostora isključeni.

                  2.

                  Drugi tužbeni razlog, koji se temelji na tome da se Provedbenom uredbom Komisije 2019/159 krši članak 18. Uredbe (EU) 2015/478 Europskog parlamenta i Vijeća od 11. ožujka 2015. (2) primjenom konačnih zaštitnih mjera na uvoze iz Moldavije, iako su uvozi iz zemalja u razvoju poput Moldavije trebali biti isključeni iz primjene takvih mjera.

                  3.

                  Treći tužbeni razlog, iznesen podredno, koji se temelji na tome da je tuženik povrijedio načela dobre uprave i legitimnih očekivanja, počinio očitu pogrešku u ocjeni i povrijedio članak 16. Uredbe 2015/478 time što nije ocijenio jesu li uvjeti za propisivanje zaštitnih mjera ispunjeni za svaku kategoriju proizvoda koje čine pojedinačni predmetni proizvod.

                  4.

                  Četvrti tužbeni razlog, koji se temelji na tome da je tuženik počinio očitu pogrešku u ocjeni, povrijedio svoju obvezu dužne pažnje i povrijedio članak 9. stavak 1. točku (a) i članak 16. Uredbe 2015/478 time što je smatrao da povećanje uvoza proizvoda u Europsku uniju opravdava propisivanje zaštitnih mjera.

                  5.

                  Peti tužbeni razlog, koji se temelji na tome da je tuženik počinio očitu pogrešku u ocjeni, povrijedio načelo dobre uprave i načelo dužne pažnje te djelovao protivno članku 5. stavku 2., članku 9. stavku 2. i članku 16. Uredbe2015/478 time što je utvrdio postojanje prijetnje ozbiljne štete.

                  6.

                  Šesti tužbeni razlog, koji se temelji na tome da je tuženik počinio očitu pogrešku u ocjeni i povrijedio članak 16. Uredbe 2015/478 time što nije utvrdio da je povećanje uvoza takvo da postoji prijetnja ozbiljne štete industriji Europske unije i time što nije uzeo u obzir druge čimbenike koji bi mogli opravdati navodnu prijetnju ozbiljne štete.

                  7.

                  Sedmi tužbeni razlog, koji se temelji na tome da se Provedbenom uredbom Komisije 2019/159 krši članak 16. Uredbe 2015/478 jer tuženik nije bio nadležan te je djelovao povredom članka 5. stavka 1. Uredbe 2015/478 kad je ex officio pokrenuo istragu koja je dovela do donošenja Provedbene uredbe Komisije 2019/159.

                  8.

                  Osmi tužbeni razlog, koji se temelji na tome da je tuženik povrijedio tužiteljevo pravo na saslušanje time što nije objavio bitne podatke u vezi s razvojem uvoza i štetom za industriju Europske unije.

         (1)  Provedbena uredba Komisije (EU) 2019/159 оd 31. siječnja 2019. o uvođenju konačnih zaštitnih mjera protiv uvoza određenih proizvoda od čelika (SL 2019., L 31, str. 27.)

         (2)  Uredba (EU) 2015/478 od 11. ožujka 2015. o zajedničkim pravilima za uvoz (SL 2015., L 83, str. 16.).


title: predmet T-266/19: Tužba podnesena 20. travnja 2019. — gastivo portal protiv EUIPO-a — La Fourchette (Prikaz vilice na zelenoj površini)

text:
               8.7.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 230/55

      Tužba podnesena 20. travnja 2019. — gastivo portal protiv EUIPO-a — La Fourchette (Prikaz vilice na zelenoj površini)
      (predmet T-266/19)
      (2019/C 230/69)
      Jezik postupka: engleski

         Stranke

         Tužitelj: gastivo portal GmbH (Bremen, Njemačka) (zastupnici: O. Spieker, A. Schönfleisch, N. Willich i N. Achilles, odvjetnici)

         Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO)

         Druga stranka u postupku pred žalbenim vijećem: La Fourchette SAS (Pariz, Francuska)

         Podaci o postupku pred EUIPO-om

         Podnositelj prijave spornog žiga: druga stranka u postupku pred žalbenim vijećem

         Predmetni sporni žig: prijava figurativnog žiga Europske unije (Prikaz vilice na zelenoj površini) — Prijava za registraciju br. 15 474 356

         Postupak pred EUIPO-om: postupak povodom prigovora

         Pobijana odluka: odluka četvrtog žalbenog vijeća EUIPO-a od 20. veljače 2019. u predmetu R 1213/2018-4

         Tužbeni zahtjev

      Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

                  —

                  poništi pobijanu odluku;

                  —

                  naloži EUIPO-u i drugoj stranci u postupku pred žalbenim vijećem da snose troškove postupka, uključujući tužiteljeve nužne troškove nastale u postupku pred žalbenim vijećem

         Tužbeni razlozi

                  —

                  povreda članka 8. stavka 1. točke (b) Uredbe (EU) 2017/1001 Europskog parlamenta i Vijeća;

                  —

                  povreda članka 46. stavka 1. Uredbe (EU) 2017/1001 Europskog parlamenta i Vijeća.


title: predmet T-267/19: Tužba podnesena 20. travnja 2019. — gastivo portal protiv EUIPO-a — La Fourchette (Prikaz vilice na zelenoj površini)

text:
               8.7.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 230/56

      Tužba podnesena 20. travnja 2019. — gastivo portal protiv EUIPO-a — La Fourchette (Prikaz vilice na zelenoj površini)
      (predmet T-267/19)
      (2019/C 230/70)
      Jezik postupka: engleski

         Stranke

         Tužitelj: gastivo portal GmbH (Bremen, Njemačka) (zastupnici: O. Spieker, A. Schönfleisch, N. Willich i N. Achilles, odvjetnici)

         Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO)

         Druga stranka u postupku pred žalbenim vijećem: La Fourchette SAS (Pariz, Francuska)

         Podaci o postupku pred EUIPO-om

         Podnositelj prijave spornog žiga: druga stranka u postupku pred žalbenim vijećem

         Predmetni sporni žig: prijava figurativnog žiga Europske unije (Prikaz vilice na zelenoj površini) — Prijava za registraciju br. 15 474 356

         Postupak pred EUIPO-om: postupak povodom prigovora

         Pobijana odluka: odluka četvrtog žalbenog vijeća EUIPO-a od 20. veljače 2019. u predmetu R 1211/2018-4

         Tužbeni zahtjev

      Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

                  —

                  poništi pobijanu odluku;

                  —

                  naloži EUIPO-u i drugoj stranci u postupku pred žalbenim vijećem da snose troškove postupka, uključujući tužiteljeve nužne troškove nastale u postupku pred žalbenim vijećem.

         Tužbeni razlozi

                  —

                  povreda članka 8. stavka 1. točke (b) Uredbe (EU) 2017/1001 Europskog parlamenta i Vijeća;

                  —

                  povreda članka 46. stavka 1. Uredbe (EU) 2017/1001 Europskog parlamenta i Vijeća.


title: predmet T-294/19: Tužba podnesena 4. svibnja 2019. — Vanhoudt i drugi protiv EIB-a

text:
               8.7.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 230/57

      Tužba podnesena 4. svibnja 2019. — Vanhoudt i drugi protiv EIB-a
      (predmet T-294/19)
      (2019/C 230/71)
      Jezik postupka: engleski

         Stranke

         Tužitelji: Patrick Vanhoudt (Gonderange, Luksemburg) i devet drugih tužitelja (zastupnik: A. Haines, Barrister)

         Tuženik: Europska investicijska banka (EIB)

         Tužbeni zahtjev

      Tužitelji od Općeg suda zahtijevaju da:

                  —

                  poništi EIB-ovu odluku od 31. siječnja 2019. kojom je odbijena naknada štete tužiteljima za njihove nenaknađene gubitke i kojom je odbijen pristup simulacijskom alatu SPAC i njegovim rezultatima;

                  —

                  nadalje ili podredno, naloži EIB-u da tužiteljima naknadi neimovinsku štetu koju je prouzročila EIB-ova odluka o uskrati pristupa simulacijskom alatu SPAC i/ili njegovim rezultatima;

                  —

                  naloži EIB-u da otkrije podatke o aktuarskom simulacijskom alatu SPAC i njegove rezultate u obliku ispisâ aktuarskih simulacija kako bi tužitelji mogli procijeniti svoj nenaknađeni gubitak i prema tome, kako bi procijenili jesu li kompenzacijske mjere koje je EIB na njih primijenio nakon izmjena njihove mirovine i primitaka od rada primjerene ili neprimjerene;

                  —

                  naloži EIB-u snošenje troškova.

         Tužbeni razlozi i glavni argumenti

      U prilog tužbi, tužitelji se u vezi sa svojim zahtjevom za poništenje pozivaju na četiri tužbena razloga te na druge razloge navedene u daljnjem tekstu u vezi s njihovim zahtjevom Općem sudu da omogući pristup navedenom simulacijskom alatu i njegovim rezultatima.

                  1.

                  Prvi tužbeni razlog u vezi sa zahtjevom za poništenje, koji se temelji na povredi stavaka 9., 10., 14. i 18. Memoranduma o razumijevanju i njegova popratnog dopisa koji su EIB-a i predstavnici njegova osoblja sklopili 18. svibnja 2009.

                  2.

                  Drugi tužbeni razlog u vezi sa zahtjevom za poništenje, koji se temelji na povredi načela legitimnih očekivanja.

                  3.

                  Treći tužbeni razlog u vezi sa zahtjevom za poništenje, koji se temelji na povredi prava na djelotvoran pravni lijek, dobru upravu i transparentnost.

                  4.

                  Četvrti tužbeni razlog u vezi sa zahtjevom za poništenje, koji se temelji na povredi prava na pristup osobnim podacima.

            U vezi sa zahtjevom za omogućavanje pristupa navedenom simulacijskom alatu i njegovim rezultatima, tužitelji nadalje navode, kako slijedi:

                  —

                  da je EIB povrijedio članke 41., 42. i 47. Povelje Europske unije o temeljnim pravima i članak 15. stavke 1. i 3. UFEU-a time što nije otkrio podatke o aktuarskom simulacijskom alatu SPAC;

                  —

                  da EIB krši prava tužiteljâ na pristup osobnim podacima povredom članaka 14. i 17. Uredbe (EU) 2018/1725 Europskog parlamenta i Vijeća. (1)

         (1)  Uredba (EU) 2018/1725 Europskog parlamenta i Vijeća od 23. listopada 2018. o zaštiti pojedinaca u vezi s obradom osobnih podataka u institucijama, tijelima, uredima i agencijama Unije i o slobodnom kretanju takvih podataka te o stavljanju izvan snage Uredbe (EZ) br. 45/2001 i Odluke br. 1247/2002/EZ (SL 2018. L 295, str. 39.).