title: Predmet T-552/15: Tužba podnesena 25. studenoga 2015. – Bank Refah Kargaran protiv Vijeća

text:
               30.11.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 398/59

         Tužba podnesena 25. studenoga 2015. – Bank Refah Kargaran protiv Vijeća
   (Predmet T-552/15)
   (2015/C 398/74)
   Jezik postupka: francuski

      Stranke

      Tužitelj: Bank Refah Kargaran (Teheran, Iran) (zastupnik: J.-M. Thouvenin, odvjetnik)

      Tuženik: Vijeće Europske unije

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da presudi da:

               —

               je time što je donijelo i što zadržava na snazi mjeru ograničavanja koju je Vijeće Europske unije donijelo protiv BRK-a, a koja je poništena presudom Općeg suda od 6. rujna 2013. (predmet T-25/11), Vijeće Europske unije dovelo do izvanugovorne odgovornosti Europske unije;

               —

               je posljedično, Europska unija dužna nadoknaditi štetu koja je iz toga proizašla za tužitelja;

               —

               materijalna šteta iznosi 6 8 6 51  318 eura, čemu treba nadodati zakonske zatezne kamate, i svaki drugi opravdani iznos;

               —

               nematerijalna šteta iznosi 5 2 5 47  415 eura, čemu treba nadodati zakonske zatezne kamate, i svaki drugi opravdani iznos;

               —

               podredno, cjelokupni iznos koji se zahtijeva na ime nematerijalne štete ili njegov dio treba smatrati materijalnom štetom, i na tom temelju ga zaračunati; i

               —

               nalaže Vijeću snošenje troškova.

      Tužbeni razlozi i glavni argumenti

   U prilog osnovanosti tužbe, tužitelj navodi pet tužbenih razloga, od kojih se dva odnose na izvanugovornu odgovornost Europske unije, a tri na štetu proizašlu iz nezakonitog postupanja Vijeća Europske unije.

               —

               Izvanugovorna odgovornost Europske unije

                           1.

                           Prvi tužbeni razlog temelji se na nezakonitosti postupanja koje se stavlja na teret Vijeću (donošenje i zadržavanje na snazi zamrzavanja tužiteljevih financijskih sredstava), koja je uredno utvrđena presudom od 6. rujna 2013., Bank Refah Kargaran/Vijeće, T-24/11, Zb., EU:T:2013:403.

                           2.

                           Drugi tužbeni razlog temelji se na činjenici da nezakonito postupanje Vijeća predstavlja dovoljno ozbiljnu povredu pravnih pravila kojima je cilj dodijeliti prava pojedincima.

               —

               Šteta proizašla iz nezakonitog postupanja Vijeća Europske unije

                           3.

                           Treći tužbeni razlog temelji se na prestanku tužiteljeva poslovanja s institucijama u Europskoj uniji uslijed zamrzavanja njegovih financijskih sredstava.

                           4.

                           Četvrti tužbeni razlog temelji se na izmakloj dobiti uslijed blokade kreditnih linija.

                           5.

                           Peti tužbeni razlog temelji se na nematerijalnoj šteti.


title: Predmet C-512/14 P: Žalba koju je 14. studenoga 2014. podnio Ured za usklađivanje na unutarnjem tržištu (žigovi i dizajni) (OHIM) protiv presude Općeg suda (treće vijeće) od 3. rujna 2014. u predmetu T-686/13, Unibail protiv OHIM-a

text:
               27.4.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 138/24

         Žalba koju je 14. studenoga 2014. podnio Ured za usklađivanje na unutarnjem tržištu (žigovi i dizajni) (OHIM) protiv presude Općeg suda (treće vijeće) od 3. rujna 2014. u predmetu T-686/13, Unibail protiv OHIM-a
   (Predmet C-512/14 P)
   (2015/C 138/34)
   Jezik postupka: francuski

      Stranke

      Žalitelj: Ured za usklađivanje na unutarnjem tržištu (žigovi i dizajni) (OHIM) (zastupnik: A. Folliard-Monguiral, agent)

      Druga stranka u postupku: Unibail Management

      Žalbeni zahtjev

               —

               ukinuti pobijanu presudu,

               —

               odlučiti o sporu na temelju članka 61. stavka 1. druge rečenice Statuta, i

               —

               naložiti tužitelju pred Općim sudom snošenje troškova Ureda.

      Žalbeni razlozi i glavni argumenti

   Žalitelj u prilog svojoj žalbi ističe jedan žalbeni razlog. OHIM smatra da je Opći sud povrijedio članak 75. prvu rečenicu Uredbe Vijeća (EZ) br. 207/2009 (1) od 26. veljače 2009. o žigu Zajednice, u vezi s člankom 7. stavkom 1. točkom (b) iste Uredbe. Opći sud nije samo pogrešno protumačio doseg pojma sveobuhvatno obrazloženje, već je pogrešno protumačio i vlastitu sudsku praksu. Konačno, žalitelj prigovara Općem sudu da je preokrenuo teret dokazivanja.

      (1)  SL L 78, str. 1.


title: Predmet C-360/16: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 29. lipnja 2016. uputio Bundesverwaltungsgericht (Njemačka) – Savezna Republika Njemačka protiv Aziza Hasana

text:
               19.9.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 343/30

         Zahtjev za prethodnu odluku koji je 29. lipnja 2016. uputio Bundesverwaltungsgericht (Njemačka) – Savezna Republika Njemačka protiv Aziza Hasana
   (Predmet C-360/16)
   (2016/C 343/42)
   Jezik postupka: njemački

      Sud koji je uputio zahtjev

   Bundesverwaltungsgericht

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelj: Savezna Republika Njemačka

      Tuženik: Aziz Hasan

      Prethodna pitanja

               1.

               U slučaju u kojem je državljanin treće zemlje nakon podnošenja drugog zahtjeva za azil u drugoj državi članici (ovdje: Njemačka) zbog sudskog odbijanja njegova zahtjeva za suspenziju primjene odluke o transferu prema Uredbi (EU) br. 604/2013 (1) Europskog parlamenta i Vijeća od 26. lipnja 2013. (Uredba Dublin III) predan državi članici koja je izvorno bila nadležna za prvi zahtjev za azil (ovdje: Italija) i potom odmah nezakonito vraćen u drugu državu članicu (ovdje: Njemačka):

                           a)

                           Je li prema načelima Uredbe Dublin III za sudsko preispitivanje odluke o transferu mjerodavna situacija u trenutku transfera, s obzirom na to da je transfer koji je obavljen u roku konačno odredio nadležnost pa stoga odredbe Uredbe Dublin III relevantne za nadležnost više ne treba primijeniti za daljnji razvoj okolnosti ili ipak treba uzeti u obzir naknadni razvoj okolnosti relevantnih za nadležnost općenito, primjerice istek rokova za ponovni prihvat ili (novi) transfer?

                           b)

                           Jesu li nakon određivanja nadležnosti na temelju odluke o transferu mogući daljnji transferi u izvorno nadležnu državu članicu i ostaje li ta država članica obvezna prihvatiti državljana treće zemlje?

               2.

               Ako se nadležnost ne određuje konačno transferom: koju od odredaba navedenih u nastavku treba primijeniti u takvom slučaju na osobu u smislu članka 18. stavka 1. točke (b), (c) ili (d) Uredbe Dublin III zbog žalbenog postupka koji je još u tijeku protiv već provedene odluke o transferu:

                           a)

                           članak 23. Uredbe Dublin III (analogno), s posljedicom da u slučaju novog zahtjeva za ponovni prihvat koji nije podnesen u roku može doći do prijenosa nadležnosti prema članku 23. stavcima 2. i 3. Uredbe Dublin III, ili

                           b)

                           članak 24. Uredbe Dublin III (analogno) ili

                           c)

                           nijednu od odredaba navedenih pod a) i b)?

               3.

               Za slučaj da se na takvu osobu (analogno) ne primjenjuju ni članak 23. ni članak 24. Uredbe Dublin III (pitanje 2. točka c): jesu li na temelju pobijane odluke o transferu do okončanja žalbenog postupka protiv te odluke mogući daljnji transferi u izvorno nadležnu državu članicu (ovdje: Italija) i ostaje li ta država članica obvezna na prihvat državljana treće zemlje – neovisno o podnošenju daljnjih zahtjeva za ponovni prihvat bez poštovanja rokova iz članka 23. stavka 3. ili članka 24. stavka 2. Uredbe Dublin III i neovisno o rokovima za transfer u skladu s člankom 29. stavcima 1. i 2. Uredbe Dublin III?

               4.

               Za slučaj da na takvu osobu treba (analogno) primijeniti članak 23. Uredbe Dublin III (pitanje 2. točka a): je li novi zahtjev za ponovni prihvat (analogno) vezan za novi rok prema članu 23. stavku 2. Uredbe Dublin III? Ako da: počinje li taj rok teći saznanjem nadležnog tijela o povratku ili je za početak tog roka relevantan drugi događaj?

               5.

               Za slučaj da na takvu osobu treba (analogno) primijeniti članak 24. Uredbe Dublin III (pitanje 2. točka b):

                           a)

                           Je li novi zahtjev za ponovni prihvat (analogno) vezan za novi rok prema članu 24. stavku 2. Uredbe Dublin III? Ako da: počinje li taj rok teći saznanjem nadležnog tijela o povratku ili je za početak tog roka relevantan drugi događaj?

                           b)

                           Ako druga država članica (ovdje: Njemačka) dopusti istek roka koji prema članku 24. stavku 2. Uredbe Dublin III treba (analogno) poštovati: uspostavlja li podnošenje novog zahtjeva za azil u skladu s člankom 24. stavkom 3. Uredbe Dublin III neposredno nadležnost druge države članice (ovdje: Njemačka) ili ona usprkos novom zahtjevu za azil izvorno nadležnu državu članicu (ovdje: Italija) može ponovno zamoliti za ponovni prihvat bez vezanosti rokom ili stranca predati toj državi članici bez zahtjeva za ponovni prihvat?

                           c)

                           Ako druga država članica (ovdje: Njemačka) dopusti istek roka koji prema članku 24. stavku 2. Uredbe Dublin III treba (analogno) poštovati: treba li tada činjenicu da je u drugoj državi članici (ovdje: Njemačka) podnesen zahtjev za azil prije transfera izjednačiti s podnošenjem novog zahtjeva za azil u skladu s člankom 24. stavkom 3. Uredbe Dublin III?

                           d)

                           Ako druga država članica (ovdje: Njemačka) dopusti istek roka koji prema članku 24. stavku 2. Uredbe Dublin III treba (analogno) poštovati, a stranac niti podnese novi zahtjev za azil niti treba činjenicu da je u drugoj državi članici (ovdje: Njemačka) podnesen zahtjev za azil prije transfera izjednačiti s podnošenjem novog zahtjeva za azil u skladu s člankom 24. stavkom 3. Uredbe Dublin III: može li druga država članica (ovdje: Njemačka) izvorno nadležnu državu članicu (ovdje: Italija) ponovno zamoliti za ponovni prihvat bez vezanosti rokom ili stranca predati toj državi članici bez zahtjeva za ponovni prihvat?

      (1)  Uredba (EU) br. 604/2013 Europskog parlamenta i Vijeća od 26. lipnja 2013. o utvrđivanju kriterija i mehanizama za određivanje države članice odgovorne za razmatranje zahtjeva za međunarodnu zaštitu koji je u jednoj od država članica podnio državljanin treće zemlje ili osoba bez državljanstva (SL L 180, str. 31.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 19., svezak 15., str. 108.)


title: Predmet F-106/14: Tužba podnesena 9. listopada 2014. – ZZ protiv Komisije

text:
               26.1.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 26/45

         Tužba podnesena 9. listopada 2014. – ZZ protiv Komisije
   (Predmet F-106/14)
   (2015/C 026/59)
   Jezik postupka: francuski

      Stranke

      Tužitelj: ZZ (zastupnik: M. Velardo, odvjetnik)

      Tuženik: Europska komisija

      Predmet i opis spora

   Poništenje Odluke Komisije o tome da se tužitelju od 1. siječnja 2014. radi ‘dopusta za odlazak u matičnu zemlju’ dodijele samo 2,5 dodatna dana godišnjeg odmora, umjesto da mu se na temelju ‘vremena za putovanje’ dodijeli 5 dana na koja je imao pravo na osnovi članka 7. Priloga V. Pravilniku o osoblju, kako je izmijenjen Uredbom br. 1023/2013 Parlamenta i Vijeća od 22. listopada 2013. o izmjeni Pravilnika o osoblju.

      Tužbeni zahtjev tužitelja

               —

               Poništiti Komisijinu odluku koja proizlazi sa stranice „Prava” u okviru programa SYSPER i koju je potvrdila Odluka Komisije br. R/396/14 od 2. srpnja 2014. o odbijanju prigovora koji se temelji na tome da su tužitelju od 1. siječnja 2014. radi „dopusta za odlazak u matičnu zemlju” dodijeljena 2,5 dodatna dana godišnjeg odmora, umjesto 5 dana radi „vremena za putovanje” na koja je imao pravo na osnovi članka 7. prvog stavka Priloga V. Pravilniku o osoblju za dužnosnike Europske unije, kako je izmijenjen Uredbom (EU, Euratom) br. 1023/2013 Europskog parlamenta i Vijeća od 22. listopada 2013. o izmjeni Pravilnika o osoblju za dužnosnike Europske unije i Uvjeta zaposlenja ostalih službenika Europske unije;

               —

               Naložiti Komisiji snošenje troškova.


title: Predmet T-13/14: Rješenje Općeg suda od 16. ožujka 2017. – Mađarska protiv Komisije

text:
               8.5.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 144/61

         Rješenje Općeg suda od 16. ožujka 2017. – Mađarska protiv Komisije
   (Predmet T-13/14) (1)

   (2017/C 144/86)
   Jezik postupka: mađarski
   Predsjednik devetog vijeća odredio je brisanje predmeta.

      (1)  SL C 71, 8. 3. 2014.


title: Predmet T-203/12: Presuda Općeg suda od 3. srpnja 2014. – Alchaar protiv Vijeća ( „Zajednička vanjska i sigurnosna politika — Mjere ograničavanja protiv Sirije — Stavljanje pojedinca na popis obuhvaćenih osoba — Odnosi s režimom — Prava na obranu — Pravo na pravično suđenje — Obveza obrazlaganja — Teret dokaza — Pravo na djelotvornu sudsku zaštitu — Proporcionalnost — Pravo vlasništva — Pravo na privatan život” )

text:
               25.8.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 282/27

         Presuda Općeg suda od 3. srpnja 2014. – Alchaar protiv Vijeća
   (Predmet T-203/12) (1)

   ((„Zajednička vanjska i sigurnosna politika - Mjere ograničavanja protiv Sirije - Stavljanje pojedinca na popis obuhvaćenih osoba - Odnosi s režimom - Prava na obranu - Pravo na pravično suđenje - Obveza obrazlaganja - Teret dokaza - Pravo na djelotvornu sudsku zaštitu - Proporcionalnost - Pravo vlasništva - Pravo na privatan život”))
   2014/C 282/35
   Jezik postupka: francuski

      Stranke

      Tužitelj: Mohamad Nedal Alchaar (Alep, Sirija) (zastupnici: A. Korkmaz, D. Amaudruz i A. Boesch, odvjetnici)

      Tuženik: Vijeće Europske unije (zastupnici: S. Kyriakopoulou i M. Vitsentzatos, agenti)

      Intervenijent koji podržava tuženika: Europska komisija (zastupnici: É. Cujo i S. Pardo Quintillán, agenti)

      Predmet

   Zahtjev za djelomično poništenje, s jedne strane, Odluke Vijeća 2011/782/ZVSP od 1. prosinca 2011. o mjerama ograničavanja protiv Sirije i stavljanju izvan snage Odluke 2011/273/ZVSP (SL L 319, str. 56.), Provedbene uredbe Vijeća (EU) br. 1244/2011 od 1. prosinca 2011. o provedbi Uredbe (EU) br. 442/2011 o mjerama ograničavanja s obzirom na stanje u Siriji (SL L 319, str. 8.) i Uredbe Vijeća (EU) br. 36/2012 od 18. siječnja 2012. o mjerama ograničavanja s obzirom na stanje u Siriji i o stavljanju izvan snage Uredbe (EU) br. 442/2011 (SL L 16, str. 1.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 18., svezak 10., str. 205.), u dijelu u kojem navedeni akti sadrže mjere ograničavanja koje se odnose na tužitelja, kao i svih budućih akata kojima se izmjenjuju navedena odluka ili uredba te, s druge strane, Komunikacije Vijeća od 16. ožujka 2012. kojom se tužitelja obavještava o zadržavanju njegovog imena na popisu osoba obuhvaćenih mjerama ograničavanja.

      Izreka

               1.

               Poništava se Provedbena uredba Vijeća (EU) br. 363/2013 od 22. travnja 2013. o provedbi Uredbe (EU) br. 36/2012 o mjerama ograničavanja s obzirom na stanje u Siriji u mjeri u kojoj se odnosi na M. N. Alchaara.

               2.

               U preostalom dijelu tužba se odbija.

               3.

               Nalaže se Vijeću Europske unije snošenje vlastitih troškova, kao i dvije trećine troškova M. N. Alchaara.

               4.

               Nalaže se M. N. Alchaaru snošenje trećine vlastitih troškova.

               5.

               Europska komisija snosi vlastite troškove.

      (1)  SL C 217, 21.7.2012.


title: Predmet C-188/15: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 24. travnja 2015. uputio Cour de cassation (Francuska) – Asma Bougnaoui, ADDH – Association de défense des droits de l’homme protiv Micropole Univers SA

text:
               6.7.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 221/2

         Zahtjev za prethodnu odluku koji je 24. travnja 2015. uputio Cour de cassation (Francuska) – Asma Bougnaoui, ADDH – Association de défense des droits de l’homme protiv Micropole Univers SA
   (Predmet C-188/15)
   (2015/C 221/03)
   Jezik postupka: francuski

      Sud koji je uputio zahtjev

   Cour de cassation

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelji: Asma Bougnaoui, ADDH – Association de défense des droits de l’homme

      Tuženik: Micropole Univers SA

      Prethodno pitanje

   Treba li odredbe članka 4. stavka 1. Direktive Vijeća 78/2000/EZ od 27. studenoga 2000. o uspostavi općeg okvira za jednako postupanje pri zapošljavanju i obavljanju zanimanja (1) tumačiti tako da želja klijenta društva za računalno savjetovanje da mu računalne usluge tog društva više ne pruža zaposlenik, projektni inženjer, koji nosi islamsku maramu, predstavlja stvarni ili odlučujući uvjet s obzirom na prirodu određenih profesionalnih djelatnosti ili uvjete pod kojima se obavljaju?

      (1)  (SL L 303, str. 16.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 5., svezak 1., str. 69.)


title: Predmet T-4/16: Tužba podnesena 5. siječnja 2016. – Rabbit protiv EUIPO-a – DMG Media Ltd (rabbit)

text:
               2.5.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 156/49

         Tužba podnesena 5. siječnja 2016. – Rabbit protiv EUIPO-a – DMG Media Ltd (rabbit)
   (Predmet T-4/16)
   (2016/C 156/66)
   Jezik na kojem je tužba podnesena: engleski

      Stranke

      Tužitelj: Rabbit, Inc. (Redwood City, Sjedinjene Američke Države) (zastupnici: M. Engelman, barrister, J. Stephenson, solicitor)

      Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO)

      Druga stranka pred žalbenim vijećem: DMG Media Ltd (London, Ujedinjena Kraljevina)

      Podaci o postupku pred EUIPO-om

      Podnositelj prijave spornog žiga: tužitelj

      Predmetni sporni žig: figurativni žig Europske unije koji sadržava verbalni element „rabbit” – prijava za registraciju br. 11 701 869

      Postupak pred EUIPO-om: postupak povodom prigovora

      Pobijana odluka: odluka drugog žalbenog vijeća EUIPO-a od 26. listopada 2015. u predmetu R 2133/2014-2

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

               —

               poništi pobijanu odluku;

               —

               naloži EUIPO-u snošenje troškova.

      Tužbeni razlozi

               —

               žalbeno vijeće je počinilo pogrešku koja se tiče prava kad je, prilikom usporedbe predmetnih proizvoda/usluga na koje se odnosi prijava žiga EU i registracija žiga EU tuženika, utvrdilo da se u obzir moraju uzeti samo proizvodi i usluge kako su navedeni u popisima, a ne s obzirom na stvarnu uporabu žigova;

               —

               žalbeno vijeće nije navelo razloge zbog kojih nije uzelo u obzir stvarne dokaze uporabe;

               —

               žalbeno vijeće nije odgovarajuće uzelo u obzir opisni karakter žiga „rabbit”.


title: Nalog Suda od 25. studenoga 2014. u predmetu E-4/13 – Schenker North AB, Schenker Privpak AB i Schenker Privpak AS protiv Nadzornog tijela EFTA-e (Postupak za poništenje odluke Nadzornog tijela EFTA-e – Pristup dokumentima – Dopuštenost – Članak 38. Sporazuma o nadzoru i sudu – Pravila ESA-e o javnom pristupu dokumentima 2012.)

text:
               4.6.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 183/8

         NALOG SUDA
   od 25. studenoga 2014.
   u predmetu E-4/13
   Schenker North AB, Schenker Privpak AB i Schenker Privpak AS protiv Nadzornog tijela EFTA-e
   (Postupak za poništenje odluke Nadzornog tijela EFTA-e – Pristup dokumentima – Dopuštenost – Članak 38. Sporazuma o nadzoru i sudu – Pravila ESA-e o javnom pristupu dokumentima 2012.)
   (2015/C 183/09)
   U predmetu E-4/13, Schenker North AB, Schenker Privpak AB i Schenker Privpak AS protiv Nadzornog tijela EFTA-e – ZAHTJEV za poništenje Odluke Nadzornog tijela EFTA-e („ESA”) od 7. veljače 2013. kojom se uskraćuje pristup dokumentima inspekcije u predmetu br. 34250 (Norveška pošta/Privpak) nakon što je Sud 21. prosinca 2012. poništio prvu odluku ESA-e u predmetu E-14/11. Osporavana odluka donesena je na temelju novih pravila o javnom pristupu dokumentima koja je ESA donijela 5. rujna 2012. Odlukom br. 300/12/COL („RAD 2012.”) (nije objavljeno u Službenom listu), a koja ima retroaktivni učinak na zahtjev za pristup koji je DB Schenker podnio 3. kolovoza 2010., Sud, u sastavu Carl Baudenbacher, predsjednik i sudac-izvjestitelj, Per Christiansen i Páll Hreinsson, suci, donio je 25. studenoga 2014. nalog kao u izreci:
   Sud:

               1.

               Odbacuje zahtjev kao nedopušten.

               2.

               Određuje da su podnositelji zahtjeva dužni snositi vlastite troškove i troškove Nadzornog tijela EFTA-e.

               3.

               Određuje da je Posten Norge AS dužan snositi vlastite troškove.


title: Predmet C-489/13: Presuda Suda (sedmo vijeće) od 11. rujna 2014. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Hof van beroep te Antwerpen – Belgija) – Ronny Verest, Gaby Gerards protiv Belgische Staat (Zahtjev za prethodnu odluku — Porez na dohodak — Zakonodavstvo kojim se želi izbjeći dvostruko oporezivanje — Oporezivanje prihoda od nekretnina primljenih u državi članici koja nije država članica boravišta — Metoda izuzimanja uz pridržaj progresije u državi članici boravišta — Razlika u tretmanu nekretnina koje se nalaze u državi članici boravišta i onih u drugoj državi članici)

text:
               17.11.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 409/17

         Presuda Suda (sedmo vijeće) od 11. rujna 2014. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Hof van beroep te Antwerpen – Belgija) – Ronny Verest, Gaby Gerards protiv Belgische Staat
   (Predmet C-489/13) (1)

   ((Zahtjev za prethodnu odluku - Porez na dohodak - Zakonodavstvo kojim se želi izbjeći dvostruko oporezivanje - Oporezivanje prihoda od nekretnina primljenih u državi članici koja nije država članica boravišta - Metoda izuzimanja uz pridržaj progresije u državi članici boravišta - Razlika u tretmanu nekretnina koje se nalaze u državi članici boravišta i onih u drugoj državi članici))
   2014/C 409/24
   Jezik postupka: nizozemski

      Sud koji je uputio zahtjev

   Hof van beroep te Antwerpen

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelji: Ronny Verest, Gaby Gerards

      Tuženik: Belgische Staat

      Izreka

   Članak 63 UFEU-a treba tumačiti na način da mu je protivan propis države članice kao što je onaj o kojemu je riječ u glavnom postupku, s obzirom na to da primjenom klauzule o progresiji sadržane u konvenciji o sprečavanju dvostrukog oporezivanja može imati za posljedicu višu stopu poreza na prihod zbog same činjenice da metoda utvrđivanja prihoda od nekretnina dovodi do toga da se prihodi od nekretnina koje nisu izdane u najam, a nalaze se u drugoj državi članici, procjenjuju na viši iznos od onih koji dolaze od takve imovine koja se nalazi u prvoj državi članici. Na sudu koji je uputio zahtjev jest da provjeri je li to doista učinak propisa o kojemu je riječ u glavnom postupku.

      (1)  SL C 352, 30.11.2013.


title: Predmet C-413/13: Zahtjev za prethodnu odluku koji je podnio Gerechtshof Den Haag (Nizozemska) dana 22. srpnja 2013. — FNV Kunsten Informatie en Media protiv Staat der Nederlanden

text:
               9.11.2013

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 325/9

         Zahtjev za prethodnu odluku koji je podnio Gerechtshof Den Haag (Nizozemska) dana 22. srpnja 2013. — FNV Kunsten Informatie en Media protiv Staat der Nederlanden
   (Predmet C-413/13)
   2013/C 325/15
   Jezik postupka: nizozemski

      Sud koji je uputio zahtjev

   Gerechtshof Den Haag

      Stranke u glavnom postupku

      Tužitelj: FNV Kunsten Informatie en Media

      Tuženik: Staat der Nederlanden

      Prethodna pitanja

               1.

               Treba li pravila tržišnog natjecanja u pravu Unije tumačiti na način da se izvan područja primjene članka 101. UFEU-a nalazi odredba kolektivnog ugovora sklopljenog između udruženja poslodavaca i udruženja radnika kojom se određuje da samostalni djelatnici, koji na temelju ugovora o pružanju usluga obavljaju za poslodavca isti rad kao i radnici na koje se primjenjuje kolektivni ugovor, moraju primati određenu minimalnu naknadu, upravo zato što se ova odredba nalazi u kolektivnom ugovoru?

               2.

               U slučaju negativnog odgovora na prvo pitanje, nalazi li se navedena odredba izvan područja primjene članka 101. UFEU-a ako ova odredba (također) ima za cilj poboljšanje uvjeta rada radnicima na koje se primjenjuje kolektivni ugovor i je li pri tom još bitno poboljšavaju li se time uvjeti rada neposredno ili tek posredno?


title: Predmet T-819/14: Rješenje Općeg suda od 20. travnja 2016. – Mezhdunaroden tsentar za izsledvane na maltsinstvata i kulturnite vzaimodeystvia protiv Komisije („Tužba za poništenje — Ugovor o financijskoj potpori Unije za projekt čiji cilj je poboljšati djelotvornost zakona za borbu protiv diskriminacija (projekt GendeRace) — Obavijest dužniku — Akt koji se ne može pobijati — Akt koji pripada u isključivo ugovorni okvir od kojega je neodvojiv — Nedopuštenost”)

text:
               20.6.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 222/20

         Rješenje Općeg suda od 20. travnja 2016. – Mezhdunaroden tsentar za izsledvane na maltsinstvata i kulturnite vzaimodeystvia protiv Komisije
   (Predmet T-819/14) (1)

   ((„Tužba za poništenje - Ugovor o financijskoj potpori Unije za projekt čiji cilj je poboljšati djelotvornost zakona za borbu protiv diskriminacija (projekt GendeRace) - Obavijest dužniku - Akt koji se ne može pobijati - Akt koji pripada u isključivo ugovorni okvir od kojega je neodvojiv - Nedopuštenost”))
   (2016/C 222/24)
   Jezik postupka: bugarski

      Stranke

      Tužitelj: Fondatsia „Mezhdunaroden tsentar za izsledvane na maltsinstvata i kulturnite vzaimodeystvia” (Sofia, Bugarska) (zastupnik: H. Hristev, odvjetnik)

      Tuženik: Europska komisija (zastupnici: L. Di Paolo i V. Soloveytchik, agenti)

      Predmet

   Zahtjev utemeljen na članku 263. UFEU-a s ciljem poništenja, s jedne strane, akta Komisije sadržanog u dopisu od 22. kolovoza 2014. kojim se objavljuje dovršetak postupka revizije i suspenzija naknade štete u vezi s ugovorom o dodjeli bespovratnih sredstava u potporu projektu i, s druge strane, obavijesti dužniku, priložene tom dopisu, koju je izdala Komisija kako bi povratila iznos od 34 070,16 eura koji je uplaćen tužitelju u okviru tog istog projekta.

      Izreka

               1.

               Tužba se odbacuje kao nedopuštena.

               2.

               Svaka stranka snosi vlastite troškove.

      (1)  SL C 89, 16. 3. 2015.


title: Predmet T-196/14: Tužba podnesena 24. ožujka 2014. – Swedish Match North Europe protiv OHIM-a – Skruf Snus (Oral snuff packages)

text:
               19.5.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 151/33

         Tužba podnesena 24. ožujka 2014. – Swedish Match North Europe protiv OHIM-a – Skruf Snus (Oral snuff packages)
   (Predmet T-196/14)
   2014/C 151/43
   Jezik na kojem je tužba podnesena: engleski

      Stranke

      Tužitelj: Swedish Match North Europe AB (Stockholm, Švedska) (zastupnici: H. Wistam i L. Holm, odvjetnici)

      Tuženik: Ured za usklađivanje na unutarnjem tržištu (žigovi i dizajni)

      Druga stranka pred žalbenim vijećem: Skruf Snus AB (Stockholm, Švedska)

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

               —

               poništi odluku trećeg žalbenog vijeća Ureda za usklađivanje na unutarnjem tržištu (žigovi i dizajni) od 3. prosinca 2013. u predmetu R 1803/2012-3;

               —

               naloži tuženiku snošenje troškova postupaka.

      Tužbeni razlozi i glavni argumenti

      Registrirani dizajn Zajednice protiv kojeg je podnesen zahtjev za proglašavanje ništavosti: dizajn za proizvod „oral snuff packages” – registriran pod br. 1265805-0010

      Nositelj dizajna Zajednice: druga stranka u postupku

      Stranka koja zahtijeva proglašavanje ništavosti dizajna Zajednice: tužitelj

      Obrazloženje zahtjeva za proglašavanje ništavosti: navedeno je da dizajn nema individualni karakter

      Odluka Odjela za poništaje: zahtjev za proglašavanje ništavosti osporavanog dizajna Zajednice je prihvaćen

      Odluka žalbenog vijeća: pobijana odluka je poništena i zahtjev za proglašavanje ništavosti je odbačen

      Tužbeni razlozi: povreda članka 6. Uredbe o dizajnu Zajednice.


title: Predmet T-165/16: Tužba podnesena 18. travnja 2016. – Ryanair i Airport Marketing Services protiv Komisije

text:
               20.6.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 222/24

         Tužba podnesena 18. travnja 2016. – Ryanair i Airport Marketing Services protiv Komisije
   (Predmet T-165/16)
   (2016/C 222/30)
   Jezik postupka: engleski

      Stranke

      Tužitelji: Ryanair Ltd (Dublin, Irska), Airport Marketing Services Ltd (Dublin) (zastupnici: G. Berrisch, E. Vahida i I. Metaxas-Maragkidis, lawyers, i B. Byrne, Solicitor)

      Tuženik: Europska komisija

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelji od Općeg suda zahtijevaju da:

               —

               poništi članak 1. stavak 4. i članke 2. do 4. Odluke Europske komisije (EU) 2016/287 od 15. listopada 2014. o državnoj potpori SA.26500 - 2012/C (ex 2011/NN, ex CP 227/2008) koju je Njemačka odobrila trgovačkim društvima Flugplatz Altenburg-Nobitz GmbH i Ryanair Ltd (SL 2016 L 59, str. 22.); i

               —

               naloži Komisiji snošenje troškova.

      Tužbeni razlozi i glavni argumenti

   U prilog osnovanosti tužbe tužitelj ističe četiri tužbena razloga.

               1.

               Prvi tužbeni razlog navodi da su Odlukom povrijeđeni članak 41. Povelje Europske unije o temeljnim pravima, načelo dobre uprave i tužiteljeva prava obrane s obzirom na to da Komisija tužiteljima nije dopustila uvid u spis istrage te im nije omogućila da valjano iznesu svoja očitovanja.

               2.

               Drugi tužbeni razlog navodi da je došlo do povrede članka 107. stavka 1. UFEU-a jer je Komisija propustila utvrditi selektivnost.

               3.

               Treći tužbeni razlog navodi da je došlo do povrede članka 107. stavka 1. UFEU-a jer je Komisija pogrešno zaključila da su sporazumi između zračne luke i tužiteljâ tužiteljima dodijelili prednost. Komisija je pogrešno odbila primijeniti usporednu analizu koju su predlagali tužitelji te je počinila očitu pogrešku u ocjeni i nije obrazložila svoju analizu profitabilnosti, tako što nije pripisala odgovarajuću vrijednost marketinškim uslugama pruženim na temelju sporazumâ o marketinškim uslugama; što je pogrešno odbila razloge na kojima se temeljila odluka zračne luke o kupnji marketinških usluga; što je pogrešno odbacila mogućnost da je dio marketinških usluga mogao biti kupljen zbog općeg interesa; što je utemeljila svoje zaključke na nepotpunim, nepouzdanim i neodgovarajućim podacima pri svojem izračunu profitabilnosti; i što je pogrešno zanemarila širu korist sporazuma o uslugama zračne luke s Ryanairom.

               4.

               Četvrti tužbeni razlog navodi da je, podredno, došlo do povrede članka 107. stavka 1. i članka 108. stavka 2. UFEU-a jer je Komisija počinila očitu pogrešku u ocjeni i pogrešku koja se tiče prava zaključivši da je potpora Ryanairu i AMS-u odgovarala iznosu kumulativnih graničnih gubitaka zračne luke (kako ih je izračunala Komisija) umjesto iznosu stvarne dobiti Ryanaira i AMS-a. Komisija je trebala ispitati u kojoj je mjeri navodna dobit bila stvarno prenesena putnicima Ryanaira. Nadalje, Komisija nije kvantificirala konkurentnu prednost koju je Ryanair imao zbog navodne potpore te nije dostatno objasnila zašto je povrat iznosa potpore naveden u odluci bio nužan za ponovnu uspostavu stanja koje je prethodilo odobrenju potpore.


title: Predmet C-169/13: Rješenje predsjednika Suda od 22. studenoga 2013. – Europska komisija protiv Republike Poljske

text:
               7.4.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 102/29

         Rješenje predsjednika Suda od 22. studenoga 2013. – Europska komisija protiv Republike Poljske
   (Predmet C-169/13) (1)

   2014/C 102/43
   Jezik postupka: poljski
   Predsjednik Suda odredio je brisanje predmeta.

      (1)  SL C 171, 15.6.2013.


title: Predmet C-463/14: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 8. listopada 2014. uputio Аdministrativen sad – Varna (Bugarska) – Asparuhovo Lake Investment Company OOD protiv Direktor na Direktsia „Obzhalvane i danachno-osiguritelna praktika” Varna pri Tsentralno Upravlenie na Natsionalnata Agentsia za Prihodite

text:
               8.12.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 439/24

         Zahtjev za prethodnu odluku koji je 8. listopada 2014. uputio Аdministrativen sad – Varna (Bugarska) – Asparuhovo Lake Investment Company OOD protiv Direktor na Direktsia „Obzhalvane i danachno-osiguritelna praktika” Varna pri Tsentralno Upravlenie na Natsionalnata Agentsia za Prihodite
   (Predmet C-463/14)
   (2014/C 439/33)
   Jezik postupka: bugarski

      Sud koji je uputio zahtjev

   Аdministrativen sad – Varna

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelj: Asparuhovo Lake Investment Company OOD

      Tuženik: Direktor na Direktsia „Obzhalvane i danachno-osiguritelna praktika” Varna pri Tsentralno Upravlenie na Natsionalnata Agentsia za Prihodite

      Prethodna pitanja

               1.

               Treba li članak 24. stavak 1. i članak 25. točku (b) Direktive 2006/112 (1) tumačiti tako da pojam „isporuka usluga” obuhvaća i slučajeve ugovorâ o pretplati za pružanje usluga savjetovanja kao što su oni u glavnom postupku, kod kojih se pružatelj usluge koji raspolaže osobljem kvalificiranim za isporuku usluga nalazi na raspolaganju naručitelju za vrijeme trajanja ugovora te se obvezao da će se suzdržavati od sklapanja ugovora sličnog sadržaja s konkurentima naručitelja?

               2.

               Treba li članak 64. stavak 1. i članak 63. Direktive 2006/112 tumačiti tako da oporezivi događaj kod pretplaćenih usluga savjetovanja nastaje istekom razdoblja za koje je ugovoreno plaćanje a da pritom nije važno je li i koliko često naručitelj koristio usluge koje mu je savjetnik stavio na raspolaganje?

               3.

               Treba li članak 62. stavak 2. Direktive 2006/112 tumačiti tako da je osoba koja u okviru ugovora o pretplati isporučuje usluge dužna zaračunati porez na dodanu vrijednost za usluge nakon isteka razdoblja za koje je ugovorena pretplata ili ta obveza nastaje samo ako je naručitelj koristio usluge savjetnika u odgovarajućem poreznom razdoblju?

      (1)  Direktiva Vijeća 2006/112/EZ od 28. studenoga 2006. o zajedničkom sustavu poreza na dodanu vrijednost (SL L 347, str. 1.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 9., svezak 1., str. 120.).


title: Predmet C-145/14: Tužba podnesena 27. ožujka 2014. – Europska komisija protiv Republike Bugarske

text:
               26.5.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 159/19

         Tužba podnesena 27. ožujka 2014. – Europska komisija protiv Republike Bugarske
   (Predmet C-145/14)
   2014/C 159/25
   Jezik postupka: bugarski

      Stranke

      Tužitelj: Europska komisija (zastupnici: S. Petrova, E. Sanfrutos Cano)

      Tuženik: Republika Bugarska

      Tužbeni zahtjev

   Europska komisija od Suda zahtijeva da:

               —

               utvrdi da Republika Bugarska nije ispunila svoje obveze koje ima na temelju članka 14. Direktive Vijeća 1999/31/EZ (1) od 26. travnja 1999. o odlagalištima otpada jer nije poduzela mjere koje su nužne radi osiguravanja da odlagališta otpada mogu nastaviti poslovati nakon 16. srpnja 2009. jedino ukoliko ispunjavaju zahtjeve iz Direktive;

               —

               Republici Bugarskoj naloži snošenje troškova.

      Tužbeni razlozi i glavni argumenti

   U očitovanjima na obrazloženo mišljenje (posljednja su očitovanja od 16. srpnja 2013. i 10. veljače 2014.) bugarske su vlasti priznale da je u Republici Bugarskoj do danas u upotrebi više od 100 odlagališta otpada koja nisu usklađena sa zahtjevima iz članka 14. Direktive 1999/31/EZ.
   Stoga se Komisija smatra nužnim obratiti Sudu Europske unije, kako bi isti utvrdio da je Republika Bugarska povrijedila navedenu odredbu.

      (1)  SL L 182, str. 1.


title: Predmet T-143/12: Presuda Općeg suda od 14. srpnja 2016. – Njemačka protiv Komisije („Državne potpore — Poštanski sektor — Financiranje dodatnih socijalnih troškova i troškova rada dijela osoblja Deutsche Post-a putem subvencija i prihoda prikupljenih od naknade za usluge s reguliranom cijenom — Odluka kojom se potpora utvrđuje nespojivom s unutarnjim tržištem — Pojam prednosti — Presuda „Combus” — Iskazivanje postojanja gospodarske i selektivne prednosti — Nepostojanje”)

text:
               29.8.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 314/18

         Presuda Općeg suda od 14. srpnja 2016. – Njemačka protiv Komisije
   (Predmet T-143/12) (1)

   ((„Državne potpore - Poštanski sektor - Financiranje dodatnih socijalnih troškova i troškova rada dijela osoblja Deutsche Post-a putem subvencija i prihoda prikupljenih od naknade za usluge s reguliranom cijenom - Odluka kojom se potpora utvrđuje nespojivom s unutarnjim tržištem - Pojam prednosti - Presuda „Combus” - Iskazivanje postojanja gospodarske i selektivne prednosti - Nepostojanje”))
   (2016/C 314/24)
   Jezik postupka: njemački

      Stranke

      Tužitelj: Savezna Republika Njemačka (zastupnici: T. Henze i K. Petersen, potom T. Henze i K. Stranz, agenti, uz asistenciju U. Soltész, odvjetnik)

      Tuženik: Europska komisija (zastupnici: D. Grespan, T. Maxian Rusche i R. Sauer, agenti)

      Predmet

   Tužba na temelju članka 263. UFEU-a kojom se traži poništenje članaka 1. te 4. do 6. Odluke 2012/636/EU Komisije od 25. siječnja 2012. o mjeri C 36/07 (ex NN 25/07) koju je Njemačka provela u korist Deutsche Post AG (SL 2012, L 289, str. 1.).

      Izreka

               1.

               Članci 1. te 4. do 6. Odluke 2012/636/EU Komisije od 25. siječnja 2012. o mjeri C 36/07 (ex NN 25/07) koju je Njemačka provela u korist Deutsche Post AG se poništavaju.

               2.

               Europskoj komisiji se nalaže snošenje troškova.

      (1)  SL C 165, 9. 6. 2012.


title: Predmet C-266/15 P: Žalba koju je 3. lipnja 2015. podnio Central Bank of Iran protiv presude Općeg suda (prvo vijeće) od 25. ožujka 2015. u predmetu T-563/12: Central Bank of Iran protiv Vijeća Europske unije

text:
               7.9.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 294/25

         Žalba koju je 3. lipnja 2015. podnio Central Bank of Iran protiv presude Općeg suda (prvo vijeće) od 25. ožujka 2015. u predmetu T-563/12: Central Bank of Iran protiv Vijeća Europske unije
   (Predmet C-266/15 P)
   (2015/C 294/31)
   Jezik postupka: engleski

      Stranke

      Žalitelj: Central Bank of Iran (zastupnik: M. Lester i Z. Al-Rikabi, Barristers)

      Druga stranka u postupku: Vijeće Europske unije

      Zahtjevi

   Žalitelj od Suda zahtijeva da:

               —

               ukine odluku Općeg suda od 25. ožujka 2015. u predmetu T-563/12;

               —

               poništi osporavane mjere u mjeri u kojoj se primjenjuju na žalitelja; i

               —

               Vijeću naloži snošenje troškova postupka u oba stupnja.

      Žalbeni razlozi i glavni argumenti

   Central Bank of Iran žali se na presudu Općeg suda u predmetu T-563/12 od 25. ožujka 2015, kojom je odbio žaliteljevu tužbu za poništenje njegovog uvrštenja u Odluku Vijeća 2012/635/ZVSP od 15. listopada 2012 (1) i Provedbenu odluku Vijeća (EU) br. 945/2012 od 15. listopada 2012. (2). Žalitelj je iznio četiri žalbena razloga u prilog svojoj žalbi.

      Razlog A. Opći sud je pogriješio kod zaključka da je Vijeće pravilno ocijenilo je li bilo koji od kriterija za uvrštenje u osporavane mjere ispunjen

   Opći sud je pogriješio kada je pomiješao usluge koje pruža žalitelj sukladno iranskom monetarnom i financijskom zakonu s „financijskom potporom” iranske vlade u smislu relevantnog kriterija za imenovanje. Usluge koje pruža žalitelj kao Središnja banka, kao što je vođenje računa i obavljanje transakcija poravnanja nisu „financijska potpora” takve kvalitativne i kvantitativne važnosti koja bi omogućila iranskoj vladi da provede nuklearni program. Naime, ako su takve usluge pravilno i proporcionalno provedene, te usluge uopće ne predstavljaju financijsku potporu.

      Razlog B: Opći sud je pogrešno smatrao da je Vijeće ispunilo svoju dužnost obrazloženja iz članka 296. UFEU-a

   Postojanje iranskog monetarnog i financijskog zakona koji iznosi žaliteljeve funkcije i ovlasti kao središnje banke Orana, ne razjašnjava (suprotno presudi Općeg suda) što Vijeće misli pod „financijskom potporom” u obrazloženju. Opći sud je pogriješio smatrajući da Vijeće nije moralo pružiti konkretne i specifične razloge koji objašnjavaju kako i na koji način smatra da je žalitelj pružio takvu potporu iranskoj vladi.

      Razlog C: Opći sud je pogrešno ocijenio da su žaliteljeva prava na obranu bila poštovana

   Opći sud je također pogriješio smatrajući da je Vijeće poštovalo žaliteljevo pravo na obranu. Vijeće nije pružilo nikakav dokaz prije donošenja svoje odluke o ponovnom uvrštenju žalitelja. Opći sud je pogriješio kada je dopustio Vijeću da dopuni obrazloženje oslanjajući se na odredbe iranskog monetarnog i financijskog zakona, koji (suprotno presudi Općeg suda) nije bio očito uključen u obrazloženje. Žalitelj nije bio upoznat s postupkom protiv njega i nije se mogao prikladno obraniti.

      Razlog D: Opći sud je pogriješio kada je odbio žaliteljev tužbeni razlog prema kojem je Vijeće bez opravdanja i neproporcionalno prekršilo žaliteljeva temeljna prava, uključujući pravo na zaštitu vlasništva i ugleda

   Opći sud je trebao zaključiti da je uvrštenje žalitelja na popis neproporcionalno jer je uzrokovalo ozbiljne teškoće žalitelju i iranskom narodu, jer nema utjecaja na prihode iranske vlade i jer neće pridonijeti cilju prisile iranske vlade da prekine s razvojem svojeg programa nuklearnog širenja.

      (1)  Odluka Vijeća 2012/635/ZVSP od 15. listopada 2012. o izmjeni Odluke 2010/413/ZVSP o mjerama ograničavanja protiv Irana, SL L 282, str. 58. (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 18., svezak 4. str. 129.)

      (2)  Provedbena uredba Vijeća (EU) br. 945/2012 od 15. listopada 2012. o provedbi Uredbe (EU) br. 267/2012 o mjerama ograničavanja protiv Irana, SL L 282, str. 16. (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 18., svezak 14., str. 122.)


title: Predmet C-71/16 P: Presuda Suda (sedmo vijeće) od 4. svibnja 2017. – Comercializadora Eloro, SA protiv Ureda Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO), Zumex Group, SA (Žalba — Žig Europske unije — Prijava za registraciju figurativnog žiga koji sadrži verbalni element „ZUMEX” — Prigovor nositelja verbalnog žiga JUMEX — Uredba (EZ) br. 207/2009 — Članak 15. stavak 1. drugi podstavak točka (b) i članak 42. stavak 2. — Dokaz uporabe — Uporaba u Europskoj uniji — Članak 76. stavak 2. — Dodatni dokazi uporabe koji su sa zakašnjenjem podneseni žalbenom vijeću — Diskrecijsko pravo Ureda Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO))

text:
               3.7.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 213/13

         Presuda Suda (sedmo vijeće) od 4. svibnja 2017. – Comercializadora Eloro, SA protiv Ureda Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO), Zumex Group, SA
   (Predmet C-71/16 P) (1)

   ((Žalba - Žig Europske unije - Prijava za registraciju figurativnog žiga koji sadrži verbalni element „ZUMEX” - Prigovor nositelja verbalnog žiga JUMEX - Uredba (EZ) br. 207/2009 - Članak 15. stavak 1. drugi podstavak točka (b) i članak 42. stavak 2. - Dokaz uporabe - Uporaba u Europskoj uniji - Članak 76. stavak 2. - Dodatni dokazi uporabe koji su sa zakašnjenjem podneseni žalbenom vijeću - Diskrecijsko pravo Ureda Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO)))
   (2017/C 213/14)
   Jezik postupka: španjolski

      Stranke

      Žalitelj: Comercializadora Eloro, SA (zastupnik: J. L. de Castro Hermida, odvjetnik)

      Druge stranke u postupku: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (zastupnik: S. Palmero Cabezas, agent), Zumex Group, SA (zastupnik: M. C. March Cabrelles, odvjetnica)

      Izreka

               1.

               Žalba se odbija.

               2.

               Društvu Comercializadora Eloro SA nalaže se snošenje troškova.

      (1)  SL C 191, 30. 5. 2016.


title: Predmet T-407/13: Rješenje Općeg suda od 22. prosinca 2014. – Al Assad protiv Vijeća ( „Tužba za poništenje — Zajednička vanjska i sigurnosna politika — Mjere ograničavanja protiv Sirije — Zamrzavanje sredstava — Uvrštavanje pojedinca na popise osoba koje podliježu mjerama ograničavanja — Osobne veze s članovima režima — Pravo na obranu — Pravični postupak — Obveza obrazlaganja — Teret dokazivanja — Pravo na djelotvornu sudsku zaštitu — Proporcionalnost — Pravo na vlasništvo — Pravo na privatan život — Načelo res iudicata — Nedopuštenost — Očita nedopuštenost — Pravno neosnovana tužba” )

text:
               23.2.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 65/34

         Rješenje Općeg suda od 22. prosinca 2014. – Al Assad protiv Vijeća
   (Predmet T-407/13) (1)

   ((„Tužba za poništenje - Zajednička vanjska i sigurnosna politika - Mjere ograničavanja protiv Sirije - Zamrzavanje sredstava - Uvrštavanje pojedinca na popise osoba koje podliježu mjerama ograničavanja - Osobne veze s članovima režima - Pravo na obranu - Pravični postupak - Obveza obrazlaganja - Teret dokazivanja - Pravo na djelotvornu sudsku zaštitu - Proporcionalnost - Pravo na vlasništvo - Pravo na privatan život - Načelo res iudicata - Nedopuštenost - Očita nedopuštenost - Pravno neosnovana tužba”))
   (2015/C 065/48)
   Jezik postupka: francuski

      Stranke

      Tužiteljica: Bouchra Al Assad (Damask, Sirija) (zastupnici: G. Karouni i C. Dumont, odvjetnici)

      Tuženik: Vijeće Europske unije (zastupnici: G. Étienne i M.-M. Joséphidès, agenti)

      Predmet

   Zahtjev za djelomično poništenje, kao prvo, Provedbene uredbe Vijeća (EU) br. 363/2013 od 22. travnja 2013. o provedbi Uredbe (EU) br. 36/2012 o mjerama ograničavanja s obzirom na stanje u Siriji (SL L 111, str. 1.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 18., svezak 15., str. 171.), kao drugo, Odluke Vijeća 2013/255/ZVSP od 31. svibnja 2013. o mjerama ograničavanja protiv Sirije (SL L 147, str. 14.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 18., svezak 15., str. 277.), kao treće, Uredbe Vijeća (EU) br. 1332/2013 od 13. prosinca 2013. o izmjeni Uredbe (EU) br. 36/2012 o mjerama ograničavanja s obzirom na stanje u Siriji (SL L 335, str. 3.), kao četvrto, Odluke Vijeća 2013/760/ZVSP od 13. prosinca 2013. o izmjeni Odluke 2013/255 (SL L 335, str. 50.), kao peto, Provedbene uredbe Vijeća (EU) br. 578/2014 od 28. svibnja 2014. o provedbi Uredbe (EU) br. 36/2012 o mjerama ograničavanja s obzirom na stanje u Siriji (SL L 160, str. 11.) i, kao šesto, Odluke Vijeća 2014/309/ZVSP od 28. svibnja 2014. o izmjeni Odluke 2013/255 (SL L 160, str. 37.), u dijelu u kojem je ime tužiteljice zadržano na popisima osoba i subjekata na koje se primjenjuju te mjere ograničavanja.

      Izreka

               1.

               Tužba se odbija kao nedopuštena u dijelu u kojem se traži poništenje Odluke Vijeća 2013/255/ZVSP od 31. svibnja 2013. o mjerama ograničavanja protiv Sirije.

               2.

               Tužba se odbija kao očito nedopuštena u dijelu u kojem se traži poništenje Uredbe Vijeća (EU) br. 1332/2013 od 13. prosinca 2013. o izmjeni Uredbe (EU) br. 36/2012 o mjerama ograničavanja s obzirom na stanje u Siriji, Odluke Vijeća 2013/760/ZVSP od 13. prosinca 2013. o izmjeni Odluke 2013/255 i Odluke Vijeća 2014/309/ZVSP od 28. svibnja 2014. o izmjeni Odluke 2013/255.

               3.

               Tužba se odbija kao dijelom očito nedopuštena i dijelom očito pravno neosnovana u dijelu u kojem se traži poništenje Provedbene uredbe Vijeća (EU) br. 363/2013 od 22. travnja 2013. o provedbi Uredbe (EU) br. 36/2012 o mjerama ograničavanja s obzirom na stanje u Siriji i Provedbene uredbe Vijeća (EU) br. 578/2014 od 28. svibnja 2014. o provedbi Uredbe (EU) br. 36/2012 o mjerama ograničavanja s obzirom na stanje u Siriji.

               4.

               Nalaže se Bouchri Al Assad snošenje troškova.

      (1)  SL C 344, 23.11.2013.


title: Predmet C-267/15: Presuda Suda (deseto vijeće) od 22. lipnja 2016. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Hoge Raad der Nederlanden – Nizozemska) – Gemeente Woerden protiv Staatsecretaris van Financiën (Zahtjev za prethodnu odluku — Porez na dodanu vrijednost — Pretporez — Odbitak)

text:
               29.8.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 314/6

         Presuda Suda (deseto vijeće) od 22. lipnja 2016. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Hoge Raad der Nederlanden – Nizozemska) – Gemeente Woerden protiv Staatsecretaris van Financiën
   (Predmet C-267/15) (1)

   ((Zahtjev za prethodnu odluku - Porez na dodanu vrijednost - Pretporez - Odbitak))
   (2016/C 314/08)
   Jezik postupka: nizozemski

      Sud koji je uputio zahtjev

   Hoge Raad der Nederlanden

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelj: Gemeente Woerden

      Tuženik: Staatsecretaris van Financiën

      Izreka

   Direktivu Vijeća 2006/112/EZ od 28. studenoga 2006. o zajedničkom sustavu poreza na dodanu vrijednost treba tumačiti na način da, u okolnostima poput onih u glavnom postupku u kojima je porezni obveznik dao izgraditi zgradu i prodao ju po cijeni koja je niža od troškova njezine izgradnje, navedeni porezni obveznik ima pravo na odbitak čitavog poreza na dodatnu vrijednost koji je plaćen za izgradnju te zgrade, a ne samo na djelomični odbitak tog poreza, u razmjeru s dijelovima navedene zgrade koje njezin kupac upotrebljava za gospodarske djelatnosti. Činjenica da kupac određeni dio te zgrade ustupa trećoj osobi na besplatno korištenje u tom pogledu nema nikakvog utjecaja.

      (1)  SL C 262, 10. 8. 2015.


title: Predmet T-267/13: Tužba podnesena 17. svibnja 2013. — El Corte Inglés protiv OHIM-a — Gaffashion (BAUSS)

text:
               27.7.2013

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 215/8

         Tužba podnesena 17. svibnja 2013. — El Corte Inglés protiv OHIM-a — Gaffashion (BAUSS)
   (Predmet T-267/13)
   2013/C 215/19

   Predmetni postupak pokrenut je prije 1. srpnja 2013., datuma pristupanja Republike Hrvatske Europskoj uniji


title: Predmet C-145/13 P: Rješenje Suda (deseto vijeće) od 4. rujna 2014. – Ghezzo Giovanni & C. Snc di Ghezzo Maurizio & C. protiv Cooperativa Mare Azzurro Socialpesca Soc. coop. arl, ranije Cooperativa Mare Azzurro Soc. coop. rl, Cooperativa vongolari Sottomarina Lido Soc. coop. rl, Europske komisije (Žalba — Državne potpore — Potpore u korist poduzetnika s poslovnim nastanom na području Venecije i Chioggie — Članak 181. Poslovnika Suda)

text:
               17.11.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 409/20

         Rješenje Suda (deseto vijeće) od 4. rujna 2014. – Ghezzo Giovanni & C. Snc di Ghezzo Maurizio & C. protiv Cooperativa Mare Azzurro Socialpesca Soc. coop. arl, ranije Cooperativa Mare Azzurro Soc. coop. rl, Cooperativa vongolari Sottomarina Lido Soc. coop. rl, Europske komisije
   (Predmet C-145/13 P) (1)

   ((Žalba - Državne potpore - Potpore u korist poduzetnika s poslovnim nastanom na području Venecije i Chioggie - Članak 181. Poslovnika Suda))
   2014/C 409/27
   Jezik postupka: talijanski

      Stranke

      Žalitelj: Ghezzo Giovanni & C. Snc di Ghezzo Maurizio & C (zastupnice: R. Volpe i C. Montagner, avvocatesse)

      Druge stranke u postupku: Cooperativa Mare Azzurro Socialpesca Soc. coop. arl, ranije Cooperativa Mare Azzurro Soc. coop. rl, Cooperativa vongolari Sottomarina Lido Soc. coop. rl, Europska komisija (zastupnici: . V. Di Bucci, G. Conte i D. Grespan, agenti)

      Izreka

               1.

               Žalba se odbija.

               2.

               Ghezzo Giovanni & C. Snc di Ghezzo Maurizio & C. nalaže se snošenje troškova.

      (1)  SL C 207, 20.7.2013.


title: Predmet F-11/15: Tužba podnesena 26. siječnja 2015. – ZZ protiv Komisije

text:
               16.3.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 89/49

         Tužba podnesena 26. siječnja 2015. – ZZ protiv Komisije
   (Predmet F-11/15)
   (2015/C 089/60)
   Jezik postupka: francuski

      Stranke

      Tužitelj: ZZ (zastupnici: S. Orlandi i T. Martin, odvjetnici)

      Tuženik: Europska Komisija

      Predmet i opis spora

   Poništenje odluke kojom se, primjenom članka 8. Priloga VII Pravilnika o osoblju, kako je izmijenjen Uredbom br. 1023/2013 Parlamenta i Vijeća od 22. listopada 2013. o izmjeni Pravilnika o osoblju za dužnosnike i Uvjeta zaposlenja ostalih službenika, utvrđuju prava tužitelja na povrat godišnjih putnih troškova.

      Tužbeni zahtjev tužitelja

               —

               proglasiti nezakonitim i neprimjenjivim članak 8. Priloga VII Pravilnika;

               —

               poništiti odluku kojom se ukidaju svi povrati tužiteljevih godišnjih putnih troškova, računajući od 2014. godine;

               —

               naložiti Komisiji snošenje troškova.


title: Predmet C-538/13: Presuda Suda (peto vijeće) od 12. ožujka 2015. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Lietuvos Aukščiausiasis Teismas – Litva) – eVigilo Ltd protiv Priešgaisrinės apsaugos ir gelbėjimo departamentas prie Vidaus reikalų ministerijos (Zahtjev za prethodnu odluku — Javna nabava — Direktive 89/665/EEZ i 2004/18/EZ — Načela jednakog postupanja i transparentnosti — Veza između odabranog ponuditelja i stručnjaka javnog naručitelja — Obveza uzimanja u obzir te veze — Teret dokazivanja pristranosti stručnjaka — Nepostojanje utjecaja takve pristranosti na konačan rezultat ocjene — Rokovi za podnošenje pravnog sredstva — Osporavanje apstraktnih kriterija za dodjelu — Razjašnjenje tih kriterija nakon iscrpne obavijesti o razlozima za dodjelu ugovora — Stupanj usklađenosti ponuda s tehničkim specifikacijama kao kriterijima ocjene)

text:
               4.5.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 146/3

         Presuda Suda (peto vijeće) od 12. ožujka 2015. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Lietuvos Aukščiausiasis Teismas – Litva) – eVigilo Ltd protiv Priešgaisrinės apsaugos ir gelbėjimo departamentas prie Vidaus reikalų ministerijos
   (Predmet C-538/13) (1)

   ((Zahtjev za prethodnu odluku - Javna nabava - Direktive 89/665/EEZ i 2004/18/EZ - Načela jednakog postupanja i transparentnosti - Veza između odabranog ponuditelja i stručnjaka javnog naručitelja - Obveza uzimanja u obzir te veze - Teret dokazivanja pristranosti stručnjaka - Nepostojanje utjecaja takve pristranosti na konačan rezultat ocjene - Rokovi za podnošenje pravnog sredstva - Osporavanje apstraktnih kriterija za dodjelu - Razjašnjenje tih kriterija nakon iscrpne obavijesti o razlozima za dodjelu ugovora - Stupanj usklađenosti ponuda s tehničkim specifikacijama kao kriterijima ocjene))
   (2015/C 146/03)
   Jezik postupka: litavski

      Sud koji je uputio zahtjev

   Lietuvos Aukščiausiasis Teismas

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelj: eVigilo Ltd

      Tuženik: Priešgaisrinės apsaugos ir gelbėjimo departamentas prie Vidaus reikalų ministerijos

      kojeg podupire:„NT Service” UAB, „HNIT-Baltic” UAB

      Izreka

               1.

               Članak 1. stavak 1. podstavak 3. Direktive Vijeća 89/665/EEZ o usklađivanju zakona i drugih propisa u odnosu na primjenu postupaka kontrole na sklapanje ugovora o javnoj nabavi robe i javnim radovima, kako je izmijenjena Direktivom 2007/66/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 11. prosinca 2007. kao i članak 2., članak 44. stavak 1. podstavak 1. i članak 53. stavak 1. točku (a) Direktive 2004/18 Europskog parlamenta i Vijeća od 31. ožujka 2004. o usklađivanju postupaka za sklapanje ugovora o javnim radovima, ugovora o javnoj nabavi robe te ugovora o javnim uslugama treba tumačiti na način da im načelno nije protivna nezakonitost ocjene ponuda ponuditelja koja bi bila utvrđena samom činjenicom da je ponuditelj kojem je dodijeljen ugovor imao značajne veze sa stručnjacima koje je imenovao javni naručitelj, koji su ocijenili ponude. Javni naručitelj je u svakom slučaju dužan ispitati eventualno postojanje sukoba interesa i poduzeti prikladne mjere za sprečavanje, otkrivanje i njegovo otklanjanje. U okviru ispitivanja pravnog sredstva za poništenje odluke o dodjeli na temelju činjenice pristranosti stručnjaka ne može se zahtijevati od isključenog ponuditelja da dokaže konkretno pristrano postupanje stručnjaka. Na nacionalnom pravu jest da odredi mogu li i u kojoj mjeri nadležna upravna i sudska tijela uzeti u obzir okolnost da eventualna pristranost stručnjaka je ili nije imala utjecaja na odluku o dodjeli ugovora.
               Članak 1. stavak 1. podstavak 3. Direktive 89/665 kao i članak 2., članak 44. stavak 1. i članak 53. stavak 1. točku (a) Direktive 2004/18 treba tumačiti na način da pravno sredstvo o zakonitosti zahtjeva za prikupljanje ponuda mora biti dostupna, nakon isteka roka koji propisuje nacionalno pravo, razumno informiranom i prosječno pažljivom ponuditelju koji je mogao razumjeti uvjete zahtjeva za prikupljanje ponuda tek nakon što ga je javni naručitelj, nakon ocjenjivanja ponuda, iscrpno obavijestio o razlozima svoje odluke. Takvo pravno sredstvo može biti podneseno do isteka roka koji je predviđen za odluku o dodjeli ugovora.

               2.

               Članak 2. i članak 53. stavak 1. točku (a) Direktive treba tumačiti na način da dopuštaju, u načelu, javnom naručitelju da odabere kao kriterij ocjene podnesenih ponuda stupanj njihove usklađenosti sa zahtjevima koji se nalaze u dokumentaciji zahtjeva za prikupljanje ponuda.

      (1)  SL C 9, 11. 1 .2014.


title: Predmet T-99/17: Tužba podnesena 16. veljače 2017. – Eutelsat protiv GSA

text:
               8.5.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 144/48

         Tužba podnesena 16. veljače 2017. – Eutelsat protiv GSA
   (Predmet T-99/17)
   (2017/C 144/67)
   Jezik postupka: engleski

      Stranke

      Tužitelj: Eutelsat SA (Paris, Francuska) (zastupnik: L. de la Brosse, odvjetnik)

      Tuženik: Agencija za europske globalne navigacijske satelitske sustave (GSA)

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

               —

               proglasi tužbu dopuštenom;

               —

               usvoji zahtjev za istražne mjere koji je istaknuo tužitelj;

               —

               poništi (i) Odluku GSA-a o odbijanju tužiteljeve „najbolje i konačne ponude” („BAFO”) koja se odnosi na poziv na nadmetanje br. GSA/CD/14/14 – „Pružatelj usluge Galileo”, a koja je dostavljena 29. studenoga 2016., i (ii) Odluku o dodjeli ugovora za upravljanje i održavanje sustavom Galileo drugom ponuditelju;

               —

               naloži tuženiku snošenje troškova.

      Tužbeni razlozi i glavni argumenti

   U prilog osnovanosti tužbe tužitelj ističe devet tužbenih razloga.

               1.

               Prvi tužbeni razlog, koji se temelji na tome da je prvorazvrstani ponuditelj izmijenio svoju ponudu za vrijeme postupka u suprotnosti s (i) specifikacijom za nadmetanje i (ii) načelom jednakog postupanja prema ponuditeljima.

               2.

               Drugi tužbeni razlog, koji se temelji na tome da je za vrijeme postupka GSA izmijenio sadržaj financijskih kriterija za odabir ponuda.

               3.

               Treći tužbeni razlog, koji se temelji na tome da metoda koju je GSA koristio za kriterije rangiranja prema cijeni nije omogućila odabir ekonomski najpovoljnije ponude.

               4.

               Četvrti tužbeni razlog, koji se temelji na tome da odbor za ocjenjivanje nije bio sastavljen u skladu s pravilima i da ne može biti zajamčena njegova nepristranost.

               5.

               Peti tužbeni razlog, koji se temelji na tome da je prvorazvrstani ponuditelj podnio izuzetno nisku ponudu.

               6.

               Šesti tužbeni razlog, koji se temelji na povredi pravila transparentnosti i jednakog postupanja prema kandidatima te postojanju prednosti koja je u suprotnosti s pravilima o sukobu interesa.

               7.

               Sedmi tužbeni razlog, koji se temelji na tome da je GSA počinio brojne pogreške koje se odnose na kvalitativne kriterije za dodjelu.

               8.

               Osmi tužbeni razlog, koji se temelji na tome da je GSA zanemario svoju obvezu dostatnog obrazlaganja pobijanih odluka.

               9.

               Deveti tužbeni razlog, koji se temelji na tome da je vrijednost ugovora puno niža od ukupne vrijednosti navedene u obavijesti o dodjeli ugovora koju je objavio GSA i BAFO-om Eutelsata.


title: Predmet T-280/14: Tužba podnesena 30. travnja 2014. – Ineos Manufacturing Njemačka i dr. protiv Komisije

text:
               14.7.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 223/31

         Tužba podnesena 30. travnja 2014. – Ineos Manufacturing Njemačka i dr. protiv Komisije
   (Predmet T-280/14)
   2014/C 223/36
   Jezik postupka: njemački

      Stranke

      Tužitelji: Ineos Manufacturing Njemačka GmbH (Köln, Njemačka), Ineos Phenol GmbH (Gladbeck, Njemačka) i Ineos Vinyls Njemačka GmbH (Wilhelmshaven, Njemačka) (zastupnici: C. Arhold, N. Wimmer, F. Wesche, L. Petersen i T. Woltering, Rechtsanwälte)

      Tuženik: Europska komisija

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelji od Općeg suda zahtijevaju da:

               —

               poništi Odluku Europske komisije od 18. prosinca 2013. o pokretanju formalnog ispitnog postupka u predmetu o državnim potporama SA.33995 (2013/C) (ex 2013/NN) – poticanje proizvodnje električne energije iz obnovljivih izvora i ograničavanje nameta na temelju EEG-a u korist energetski intenzivnih poduzeća;

               —

               tuženiku naloži snošenje troškova postupka.

      Tužbeni razlozi i glavni argumenti

   U prilog tužbi tužitelji ističu četiri tužbena razloga.

               1.

               Prvi tužbeni razlog: povreda članka 107. stavka 1. i članka 108. UFEU-a zbog pogrešne klasifikacije posebnog sustava naknada

                           —

                           Tužitelji tvrde da odluka o pokretanju ispitnog postupka povređuje članak 107. stavak 1., članak 108. UFEU-a i članak 13. stavak 1. Uredbe (EZ) br. 659/1999 o utvrđivanju detaljnih pravila primjene članka 93. Ugovora o EZ-u (1) jer namet predviđen Zakonom o poticanju obnovljivih izvora energije (Gesetz für den Vorrang erneuerbarer Energien, u daljnjem tekstu: EEG) nije dodjela državnih sredstava niti je ograničenje nameta na temelju EEG-a za energetski intenzivna poduzeća odricanje od državnih sredstava.

                           —

                           S tim u vezi navode da je Komisija kao temelj za svoje ispitivanje uzela nove parametre razlikovanja nespojive s načelima dosadašnje sudske prakse. Točnije, u potpunosti je odbila uzeti u obzir kriterij stvarne ovlasti raspolaganja koja pripada državnim tijelima, a koji je prema ustaljenoj sudskoj praksi potreban da bi se nešto klasificiralo kao državna sredstva i smatrala je dovoljnim što državni zakonodavac utječe na novčane tokove između privatnih osoba i što tijela vlasti nadziru poštuju li privatne osobe zakonske odredbe.

                           —

                           Nadalje, Komisiju obvezuje odluka kojom EEG 2000, zbog toga što nije bilo prijenosa državnih sredstava, svrstala pod potpore u smislu članka 107. stavka 1. UFEU-a, čime je pravno pogrešno klasificirala EEG 2012 kao novi protupravno uvedeni sustav potpora.

                           —

                           Usto Komisija nije dovoljno ispitala i time nije spoznala da su iznimke za energetski intenzivna poduzeća prema cilju, naravi i unutarnjoj strukturi EEG 2012 opravdane te da stoga nisu selektivna prednost.

               2.

               Drugi tužbeni razlog: povreda članka 108. stavka 1. UFEU-a i članaka 18. i 19. Uredbe br. 659/1999 zbog propusta predlaganja odgovarajućih mjera

                           —

                           Tužitelji u tom pogledu ističu da je Komisija pri ispitivanju EEG 2012 u svakom slučaju trebala primijeniti postupak za postojeće potpore u skladu s člankom 108. stavkom 1. UFEU-a i člancima 17. do 19. Uredbe br. 659/1999 i da je umjesto toga što je zbog klasifikacije EEG 2012 kao nove nepriopćene potpore sudionike na tržištu izložila znatnim ekonomskim rizicima, Njemačkoj prije pokretanja formalnog ispitnog postupka trebala predložiti odgovarajuće mjere.

               3.

               Treći tužbeni razlog: povreda prava na saslušanje

                           —

                           Tužitelji također navode da ih je Komisija u svakom slučaju trebala saslušati prije donošenja odluke s tako ozbiljnim pravnim učincima.

               4.

               Četvrti tužbeni razlog: nedovoljno obrazloženje

                           —

                           Tužitelji zaključno ističu da je odluka o otvaranju ispitnog postupka na bitnim mjestima nedovoljno obrazložena.

      (1)  Uredba Vijeća (EZ) br. 659/1999 od 22. ožujka 1999. o utvrđivanju detaljnih pravila primjene članka 93. Ugovora o EZ-u (SL L 83, str. 1.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 8., svezak 4., str. 16.)


title: Predmet T-799/16: Tužba podnesena 16. studenoga 2016. – Xiaomi protiv EUIPO-a – Dudingen Develops (MI)

text:
               23.1.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 22/43

         Tužba podnesena 16. studenoga 2016. – Xiaomi protiv EUIPO-a – Dudingen Develops (MI)
   (Predmet T-799/16)
   (2017/C 022/59)
   Jezik na kojem je tužba podnesena: engleski

      Stranke

      Tužitelj: Xiaomi, Inc. (Peking, Kina) (zastupnici: T. Raab i C. Tenkhoff, odvjetnici)

      Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO)

      Druga stranka postupka pred žalbenim vijećem: Dudingen Develops, SL (Numancia de la Sagra, Španjolska)

      Podaci o postupku pred EUIPO-om

      Podnositelj prijave: tužitelj

      Predmetni sporni žig: figurativni žig „MI” – prijava za registraciju žiga Europske unije br. 13 498 423

      Postupak pred EUIPO-om: postupak povodom prigovora

      Pobijana odluka: odluka četvrtog žalbenog vijeća EUIPO-a od 5. rujna 2016. u predmetu R 337/2016-4

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

               —

               djelomično poništi pobijanu odluku, i to u dijelu u kojem je njome utvrđeno da ne postoji vjerojatnost dovođenja u zabludu u odnosu na:

                           —

                           „Električne kabele; Obloge električnih kabela; Prevlake za kabele (cijevi); Produžne kabele za električnu energiju; Emajlirane električne žice; Kabelske lokatore; Adaptere kabela (električne); Izolirane električne kabele; Otporne žice; Žice s termoparom; Metalne kabele (električne); Kabelske priključke; Kabele za mjerenje; Priključne kabele; Kanale za električne kabele; Spojnice za električne kabele; Kabele za postavljanje (električne); Cijevi za električne kabele; Kanale za kabele (električne); Kutije za kabele (električne); Kabelske spojnice za električne kabele; Priključke žica (električna struja); Električne žice otporne na toplinu; Priključne blokove (električni kabel); Kacige za sport; Oznake za električne kabele; Priključke za električne kabele; Markere za električne žice; Električne kabele s mineralnom izolacijom; Muške priključke za električne kabele; Fleksibilne obloge za električne kabele; Materijale za električne vodove (žice, kabele); Spojne naglavke za električne kabele; razvodne kutije za električne žice; Razvodne kutije za spojeve kabela; Aparate, instrumente i kabele za električnu struju; Strujne adaptere; Adaptere za utikače; Priključke za adaptere (električne); Adaptere za povezivanje telefona na slušna pomagala; Putne adaptere za električne utikače” iz 9. razreda i

                           —

                           „naprtnjače; male naprtnjače, torbe za penjače” iz 18. razreda;

               —

               EUIPO-u i drugoj stranci postupka pred žalbenim vijećem EUIPO-a naloži snošenje troškova postupka.

      Tužbeni razlog

               —

               povreda članka 8. stavka 1. točke (b) Uredbe br. 207/2009.


title: Predmet T-357/14: Tužba podnesena 23. svibnja 2014. – Experience Hendrix protiv OHIM-a – JH Licence (Jimi Hendrix)

text:
               4.8.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 253/43

         Tužba podnesena 23. svibnja 2014. – Experience Hendrix protiv OHIM-a – JH Licence (Jimi Hendrix)
   (Predmet T-357/14)
   2014/C 253/57
   Jezik na kojem je tužba podnesena: engleski

      Stranke

      Tužitelj: Experience Hendrix LLC (Tukwila, SAD) (zastupnici: M. Vanhegan, Barrister i P. Gardiner, Solicitor)

      Tuženik: Ured za usklađivanje na unutarnjem tržištu (žigovi i dizajni)

      Druga stranka pred žalbenim vijećem: JH Licence GmbH (Pommelsbrunn, Njemačka)

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

               —

               poništi odluku četvrtog žalbenog vijeća Ureda za usklađivanje na unutarnjem tržištu (žigovi i dizajni) od 24. ožujka 2014. u predmetu R 782/2012-4;

               —

               proglasi sporni žig Zajednice ništavim;

               —

               naloži nositelju žiga Zajednica snošenje troškova tužitelja pred Odjelom za poništaje;

               —

               naloži tuženiku snošenje tužiteljevih troškova pred žalbenim vijećem i Općim sudom

      Tužbeni razlozi i glavni argumenti

      Registrirani žig Zajednice protiv kojeg je podnesen zahtjev za proglašavanje žiga ništavim: verbalni žig „Jimi Hendrix” za proizvode i usluge u razredima 9 i 15 – registracija žiga Zajednice br. 4 6 26  685

      Nositelj žiga Zajednice: JH Licence GmbH

      Stranka koja zahtijeva proglašavanje žiga Zajednice ništavim: tužitelj

      Obrazloženje zahtjeva za proglašavanje žiga ništavim: povreda članaka 52. stavka 1. točke (b) i 53. stavka 2. točke (a) Uredbe br. 207/2009

      Odluka Odjela za poništaje: proglašavanje žiga Zajednice ništavim

      Odluka žalbenog vijeća: poništenje odluke Odjela za poništaje i odbijanje zahtjeva za proglašavanje ništavosti

      Tužbeni razlozi:

               —

               povreda članka 52. stavka 1. točke (b) Uredbe br. 207/2009;

               —

               povreda članka 53. stavka 2. točke (a) i članka 78. Uredbe br. 207/2009;

               —

               povreda članka 53. stavka 2. točke (a) Uredbe br. 207/2009.


title: Predmet C-295/17: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 22. svibnja 2017. uputio Tribunal Arbitral Tributário (Centro de Arbitragem Administrativa — CAAD) (Portugal) – MEO — Serviços de Comunicações e Multimédia, S.A. protiv Autoridade Tributária e Aduaneira

text:
               7.8.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 256/13

         Zahtjev za prethodnu odluku koji je 22. svibnja 2017. uputio Tribunal Arbitral Tributário (Centro de Arbitragem Administrativa — CAAD) (Portugal) – MEO — Serviços de Comunicações e Multimédia, S.A. protiv Autoridade Tributária e Aduaneira
   (Predmet C-295/17)
   (2017/C 256/10)
   Jezik postupka: portugalski

      Sud koji je uputio zahtjev

   Tribunal Arbitral Tributário (Centro de Arbitragem Administrativa — CAAD)

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelj: MEO — Serviços de Comunicações e Multimédia, S.A.

      Tuženik: Autoridade Tributária e Aduaneira

      Prethodna pitanja

               1)

               Treba li članak 2. stavak 1. točku (c), članak 64. stavak 1., članak 66. točku (a) i članak 74. Direktive 2006/112/EZ (1) tumačiti na način da telekomunikacijski operator (televizija, Internet, mobilna i fiksna mreža) duguje porez na dodanu vrijednost jer u slučaju prijevremenog prestanka ugovora s obvezom trajanja kroz određeno razdoblje (razdoblje vrijednosti) iz razloga pripisivih korisniku, potonjima naplaćuje unaprijed određeni iznos, koji je jednak vrijednosti osnovnog mjesečnog plaćanja koje korisnik duguje u skladu s ugovorom, pomnožen s brojem mjesečnih plaćanja koja preostaju do isteka razdoblja vjernosti, ako je operator pri izdavanju računa za taj iznos i neovisno o njegovu stvarnom plaćanju već prestao pružati usluge, pri čemu:

                           (a)

                           ugovorne svrhe zaračunatog iznosa su odvraćanje korisnika od zanemarivanja razdoblja vjernosti na čije se poštovanje obvezao i naknada štete koju je operator pretrpio zbog nepoštovanja razdoblja vjernosti osobito zbog izmakle dobiti koju bi bio ostvario da je ugovor ostao na snazi do kraja tog razdoblja, zbog ugovaranja nižih tarifa, zbog stavljanja na raspolaganje opreme ili drugih ponuda besplatno ili po nižoj cijeni ili zbog troškova oglašavanja i privlačenja korisnika;

                           (b)

                           sklopljeni ugovori s razdobljem vjernosti za osobe koje su osigurale njihovo sklapanje podrazumijevaju višu naknadu od one iz sklopljenih ugovora bez razdoblja vjernosti, pri čemu se naknada u oba slučaja (to jest kod ugovora s razdobljem vjernosti i bez njega) izračunava na temelju iznosa mjesečnih plaćanja određenog u sklopljenim ugovorima;

                           (c)

                           zaračunati iznos može se prema nacionalnom pravu kvalificirati kao ugovorna kazna?

               2)

               Može li nepostojanje jedne ili više okolnosti navedenih u različitim točkama prvog pitanja izmijeniti odgovor na njega?

      (1)  Direktiva Vijeća 2006/112/EZ od 28. studenoga 2006. o zajedničkom sustavu poreza na dodanu vrijednost (SL 2006., L 347, str. 1.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 9., svezak 1., str. 120.)


title: Predmet F-15/15: Tužba podnesena 26. siječnja 2015. – ZZ protiv Europske komisije

text:
               20.4.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 127/40

         Tužba podnesena 26. siječnja 2015. – ZZ protiv Europske komisije
   (Predmet F-15/15)
   (2015/C 127/55)
   Jezik postupka: njemački

      Stranke

      Tužitelj: ZZ (zastupnik: M. Mock, odvjetnik)

      Tuženik: Europska komisija

      Predmet i opis spora

   Poništenje odluka tuženika o utvrđivanju paušalne naknade u visini troškova putovanja od mjesta rada do matičnog mjesta primjenom članka 8. Priloga VII. Pravilnika o osoblju za dužnosnike u verziji izmijenjenoj Uredbom (EU, Euratom) br. 1023/2013 od 22. listopada 2013.

      Tužbeni zahtjev tužitelja

               —

               poništiti obračune plaća 6/2014 i 7/2014 u obliku odluke tužitelja od 15. listopada 2014. dostavljene 17. listopada 2014., u dijelu u kojem je njome odlučeno o paušalnoj naknadi u visini troškova putovanja od mjesta rada do matičnog mjesta;

               —

               u slučaju poništenja, tuženiku naložiti novo utvrđivanje paušalne naknade uzimajući u obzir razloge na kojima se poništenje temelji;

               —

               odlučiti o troškovima u skladu s važećim propisima.


title: Predmet C-285/13 P: Rješenje Suda (sedmo vijeće) od 12. lipnja 2014. – Bimbo, SA protiv Ureda za usklađivanje na unutarnjem tržištu (žigovi i dizajni) (OHIM) (Žalba — Članak 181. Poslovnika Suda — Žig Zajednice — Uredba (EZ) br. 40/94 — Članak 8. — Prijava figurativnog žiga Zajednice Caffè KIMBO — Postupak prigovora — Prethodni nacionalni verbalni žig BIMBO — Općepoznati žig — Djelomično odbijanje prigovora — Očito nedopuštena žalba)

text:
               11.8.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 261/5

         Rješenje Suda (sedmo vijeće) od 12. lipnja 2014. – Bimbo, SA protiv Ureda za usklađivanje na unutarnjem tržištu (žigovi i dizajni) (OHIM)
   (Predmet C-285/13 P) (1)

   ((Žalba - Članak 181. Poslovnika Suda - Žig Zajednice - Uredba (EZ) br. 40/94 - Članak 8. - Prijava figurativnog žiga Zajednice Caffè KIMBO - Postupak prigovora - Prethodni nacionalni verbalni žig BIMBO - Općepoznati žig - Djelomično odbijanje prigovora - Očito nedopuštena žalba))
   2014/C 261/07
   Jezik postupka: engleski

      Stranke

      Žalitelj: Bimbo, SA (zastupnik: N. Fernández Fernández-Pacheco, odvjetnik)

      Druga stranka u postupku: Ured za usklađivanje na unutarnjem tržištu (žigovi i dizajni) (OHIM) (zastupnik: A. Folliard-Monguiral, agent), Café do Brasil SpA (zastupnici: M. Mostardini i F. Mellucci, odvjetnici)

      Izreka

               1.

               Žalba se odbija.

               2.

               Nalaže se Bimbo SA snošenje troškova.

      (1)  SL C 252, 31.8.2013.


title: Predmet C-28/15: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 23. siječnja 2015. uputio College van Beroep voor het Bedrijfsleven (Nizozemska) – Koninklijke KPN NV i dr. protiv Autoriteit Consument en Markt (ACM)

text:
               27.4.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 138/28

         Zahtjev za prethodnu odluku koji je 23. siječnja 2015. uputio College van Beroep voor het Bedrijfsleven (Nizozemska) – Koninklijke KPN NV i dr. protiv Autoriteit Consument en Markt (ACM)
   (Predmet C-28/15)
   (2015/C 138/40)
   Jezik postupka: nizozemski

      Sud koji je uputio zahtjev

   College van Beroep voor het Bedrijfsleven

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelji: Koninklijke KPN NV i KPN BV, T-Mobile Netherlands BV, Tele2 Nederland BV, Ziggo BV, Vodafone Libertel BV, UPC Nederland BV i UPC Business BV

      Tuženik: Autoriteit Consument en Markt (ACM)

      Prethodna pitanja

               1.

               Treba li članak 4. stavak 1. Okvirne direktive (1) u vezi s člancima 8. i 13. Direktive o pristupu (2) tumačiti tako da je u sporu o zakonitosti troškovno usmjerene tarife koju je naložilo državno regulatorno tijelo (DRT) na veleprodajnom tržištu za završavanje poziva, nacionalnim sudovima načelno dopušteno da donesu odluku koja nije u skladu s Preporukom Europske komisije od 7. svibnja 2009. o uređenju naknada za završavanje poziva u fiksnoj i mobilnoj mreži u EU (2009/396/EZ) (3) u kojoj se kao odgovarajuća mjera na tržištima završavanja poziva preporuča Pure-BULRIC, kada to smatraju potrebnim na temelju stvarnih okolnosti slučaja koji ocjenjuju i/ili na temelju razmatranja nacionalnog ili nadnacionalnog prava?

               2.

               U slučaju potvrdnog odgovora na prvo pitanje: u kojem dijelu je nacionalnim sudovima tada dopušteno da prilikom ocjene troškovno usmjerene cjenovne mjere

                           a)

                           s obzirom na članak 8. stavak 3. Okvirne direktive argument DRT-a da se njome promiče razvoj unutarnjeg tržišta ocjenjuju na temelju opsega stvarnog utjecaja na funkcioniranje unutarnjeg tržišta?

                           b)

                           s obzirom na političke ciljeve i regulatorna načela utvrđena u članku 8. Okvirne direktive i članku 13. Direktive o pristupu ispitaju je li cjenovna mjera

                                       i)

                                       proporcionalna,

                                       ii)

                                       prikladna,

                                       iii)

                                       odgovarajuća i opravdana?

                           c)

                           zahtijevati od DRT-a da u dovoljnoj mjeri učini vjerojatnim da

                                       i)

                                       politički cilj naveden u članku 8. stavku 2. Okvirne direktive promicanja tržišnog natjecanja od strane DRT-a u području pružanja elektroničkih komunikacijskih mreža i elektroničkih komunikacijskih usluga zaista bude postignut i da se korisnicima zaista pruži maksimalna korist u pogledu izbora, cijena i kvalitete,

                                       ii)

                                       politički cilj naveden u članku 8. stavku 3. Okvirne direktive o doprinosu razvoju unutarnjeg tržišta zaista bude postignut i

                                       iii)

                                       politički cilj naveden u članku 8. stavku 4. Okvirne direktive promicanja interesa građana zaista bude postignut?

                           d)

                           s obzirom na članak 16. stavak 3. Okvirne direktive te članak 8. stavke 2. i 4. Direktive o pristupu, prilikom odgovora na pitanje je li riječ o prikladnoj cjenovnoj mjeri vode računa o okolnosti da je mjera naložena na tržištu na kojem regulirani poduzetnici raspolažu znatnijom tržišnom snagom i da u izabranom obliku (Pure-BULRIC) služi promicanju jednog od ciljeva Okvirne direktive – interesa krajnjih korisnika – ali na tržištu koje ne dolazi u obzir za regulaciju?

      (1)  Direktiva 2002/21/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 7. ožujka 2002. o zajedničkom regulatornom okviru za elektroničke komunikacijske mreže i usluge (Okvirna direktiva) (SL L 108, str. 33.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 13., svezak 49., str. 25.).

      (2)  Direktiva 2002/19/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 7. ožujka 2002. o pristupu i međusobnom povezivanju elektroničkih komunikacijskih mreža i pripadajuće opreme (Direktiva o pristupu) (SL L 108, str. 7.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 13., svezak 38., str. 69.).

      (3)  SL L 124, str. 67.


title: Predmet C-417/16 P: Žalba koju je 27. srpnja 2016. podnio August Storck KG protiv presude Općeg suda (prvo vijeće) od 10. svibnja 2016. u predmetu T-806/14, August Storck KG protiv Ureda Europske unije za intelektualno vlasništvo

text:
               21.11.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 428/3

         Žalba koju je 27. srpnja 2016. podnio August Storck KG protiv presude Općeg suda (prvo vijeće) od 10. svibnja 2016. u predmetu T-806/14, August Storck KG protiv Ureda Europske unije za intelektualno vlasništvo
   (Predmet C-417/16 P)
   (2016/C 428/04)
   Jezik postupka: engleski

      Stranke

      Žalitelj: August Storck KG (zastupnici: I. Rohr, P. Goldenbaum, odvjetnici)

      Druga stranka u postupku: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO)

      Žalbeni zahtjev

   Žalitelj od Suda zahtijeva da:

               —

               ukine presudu Općeg suda od 10. svibnja 2016. u predmetu T-806/14

               —

               poništi odluku žalbenog vijeća u predmetu R0644/2014-5, i podredno, po potrebi predmet vrati na ponovno suđenje Općem sudu

               —

               naloži EUIPO-u snošenje vlastitih troškova i troškova žalitelja pred Sudom, Općim sudom i žalbenim vijećem.

      Žalbeni razlozi i glavni argumenti

               I.

               Prvi žalbeni razlog: povreda članka 7. stavka 1. točke (b) Uredbe br. 207/2009 (1) – Primjena pogrešnih kriterija

                           1.

                           Opći sud za razlikovni karakter žiga pogrešno zahtijeva da se on „znatno razlikuje od standarda ili običaja sektora”. On primjenjuje test za trodimenzionalne žigove koji se sastoje od izgleda samih proizvoda bez verbalnog ili grafičkog elementa, kakav test je stroži od testa za uobičajene žigove. Taj stroži test ne bi smio biti primijenjen zato što je žig, za koji je podnesena prijava, dvodimenzionalni žig koji sadržava grafički element. Primjena strožeg testa je suprotna ustaljenoj sudskoj praksi.

                           2.

                           Opći sud griješi kada svoj zaključak temelji na presudi Storck/OHIM, C-25/05 P, EU:C:2006:422. Taj predmet nije ni na koji način usporediv s ovim predmetom s obzirom na to da se odnosi na (pakirani) proizvod bez ikakvog grafičkog i/ili verbalnog elementa.

                           3.

                           Primjena pravila koja su stroža od onih koja se primjenjuju na verbalne žigove i figurativne žigove dodatno je neopravdana zbog toga što je opseg žiga za koji je podnesena prijava čak uži nego li bi bio opseg registracije koja bi obuhvaćala samo grafički element. Primjenom strožih pravila, Opći sud je povrijedio članak 7. stavak 1. točku (b) Uredbe br. 207/2009 kojim se propisuje da se neće registrirati (samo) žigovi koji nemaju nikakav razlikovni karakter.

               II.

               Drugi žalbeni razlog: povreda članka 7. stavka 1. točke (b) Uredbe br. 207/2009 Neprimjena načela posebnosti žiga

                           4.

                           Opći je sud kvalificirao dotični proizvod u preširokom smislu kao jeftin, proizvod za široku potrošnju, čijoj kupnji ne prethodi dugo razmišljanje. To je dovelo Opći sud do pogrešnog zaključka da relevantna javnost ima nizak stupanj pozornosti posebno u odnosu na oznake na pakiranju.

                           5.

                           Umjesto toga, Opći sud je trebao u odnosu na vrlo specifične proizvode (npr. slatkiše, čokoladu, čokoladne proizvode, kolače i sladolede) analizirati koji stupanj pozornosti potrošači primjenjuju i koju ulogu, s obzirom na to, ima vrlo specifično pakiranje obuhvaćeno žigom za koji je podnesena prijava. Opći je sud propustio razmotriti vrlo tipičnu situaciju kupovine u odnosu na te proizvode.

                           6.

                           Time što nije uzeo u obzir karakteristike dotičnog proizvoda, Opći sud nije primijenio načelo posebnosti žiga. Da je Opći sud to ispravno učinio, uzeo bi u obzir da potrošači dotičnog proizvoda obično daju visok stupanj pozornosti bojama, obliku i dizajnu pakiranja. Potrošači dotičnog proizvoda uopće ne bi imali problema utvrditi porijeklo proizvoda samo na osnovi kombinacije linija, boja i oblika koja je obuhvaćena žigom za koji je podnesena prijava.

      (1)  Uredba Vijeća (EZ) br. 207/2009 od 26. veljače 2009. o žigu Zajednice (SL L 78, str. 1.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 17., svezak 1., str. 226.)


title: Predmet C-95/14: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 27. veljače 2014. uputio Tribunale di Milano (Italija) – Unione nazionale industria conciaria (UNIC), Unione Nazionale dei Consumatori di Prodotti in Pelle, Materie Concianti, Accessori e Componenti (Unicopel) protiv FS Retail, Luna srl, Gatsby srl

text:
               28.7.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 245/2

         Zahtjev za prethodnu odluku koji je 27. veljače 2014. uputio Tribunale di Milano (Italija) – Unione nazionale industria conciaria (UNIC), Unione Nazionale dei Consumatori di Prodotti in Pelle, Materie Concianti, Accessori e Componenti (Unicopel) protiv FS Retail, Luna srl, Gatsby srl
   (Predmet C-95/14)
   2014/C 245/03
   Jezik postupka: talijanski

      Sud koji je uputio zahtjev

   Tribunale di Milano

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelji: Unione nazonale industria conciaria (UNIC),
   Unione Nazionale dei Consumatori di Prodotti in Pelle, Materie Concianti, Accessori e Componenti (Unicopel)

      Tuženici: FS Retail,
   Luna srl,
   Gatsby srl

      Prethodna pitanja

               1)

               Protive li se ispravno tumačeni članci 34., 35. i 36. Ugovora o funkcioniranju Europske unije primjeni članka 3. stavka 2. nacionalnog zakona br. 8 od 14. siječnja 2013., koji nameće obvezu naznačavanja države podrijetla na proizvodima koji su izrađeni u trećim zemljama i koji su označeni talijanskim izrazom „pelle”, na proizvode od kože koji su zakonito izrađeni i stavljeni u prodaju u drugim državama članicama Europske unije jer takav nacionalni zakon predstavlja mjeru s istovrsnim učinkom kao količinska ograničenja koja je zabranjena člankom 34. Ugovora i nije opravdana člankom 36. Ugovora?

               2)

               Protive li se ispravno tumačeni članci 34., 35. i 36. Ugovora o funkcioniranju Europske unije primjeni članka 3. stavka 2. nacionalnog zakona br. 8 od 14. siječnja 2013., koji nameće obvezu naznačavanja države podrijetla na proizvodima koji su izrađeni u trećim zemljama i koji su označeni talijanskim izrazom „pelle”, na proizvode od kože koji su izrađeni u zemljama koje nisu članice Europske unije i koji nisu zakonito stavljeni u prodaju unutar Unije jer takav nacionalni zakon predstavlja mjeru s istovrsnim učinkom kao količinska ograničenja koja je zabranjena člankom 34. Ugovora i nije opravdana člankom 36. Ugovora?

               3)

               Protive li se ispravno tumačeni članci 3. i 5. Direktive 94/11/EZ (1) primjeni članka 3. stavka 2. nacionalnog zakona br. 8. od 14. siječnja 2013., koji nameće obvezu naznačavanja države podrijetla na proizvodima koji su izrađeni u trećim zemljama i koji su označeni talijanskim izrazom „pelle”, na proizvode od kože koji su zakonito izrađeni i stavljeni u prodaju u drugim državama članicama Europske unije?

               4)

               Protive li se ispravno tumačeni članci 3. i 5. Direktive 94/11/EZ primjeni članka 3. stavka 2. nacionalnog zakona br. 8. od 14. siječnja 2013., koji nameće obvezu naznačavanja države podrijetla, na proizvode od kože koji su izrađeni u zemljama koje nisu članice Europske unije i koji nisu zakonito stavljeni u prodaju unutar Unije?

               5)

               Protivi li se ispravno tumačen članak 60. Uredbe (EU) 952/2013 (2) Europskog parlamenta i Vijeća od 9. listopada 2013. primjeni članka 3. stavka 2. nacionalnog zakona br. 8 od 14. siječnja 2013., koji nameće obvezu naznačavanja države podrijetla na proizvodima koji su izrađeni u trećim zemljama i koji su označeni talijanskim izrazom „pelle”, na proizvode od kože koji su izrađeni u državama članicama Europske unije i koji nisu zakonito stavljeni u prodaju unutar Unije?

               6)

               Protivi li se ispravno tumačen članak 60. Uredbe (EU) 952/2013 Europskog parlamenta i Vijeća od 9. listopada 2013. primjeni članka 3. stavka 2. nacionalnog zakona br. 8 od 14. siječnja 2013., koji nameće obvezu naznačavanja države podrijetla na proizvodima koji su izrađeni u trećim zemljama i koji su označeni talijanskim izrazom „pelle”, na proizvode od kože koji su izrađeni u zemljama koje nisu članice Europske unije i koji nisu zakonito stavljeni u prodaju unutar Unije?

      (1)  SL L 100, str. 37. (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 13., svezak 57., str. 66.)

      (2)  SL L 269, str. 1.


title: Predmet F-50/14: Tužba podnesena 3. lipnja 2014. – ZZ protiv Komisije

text:
               28.7.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 245/32

         Tužba podnesena 3. lipnja 2014. – ZZ protiv Komisije
   (Predmet F-50/14)
   2014/C 245/43
   Jezik postupka: francuski

      Stranke

      Tužitelj: ZZ (zastupnik: S. Orlandi, odvjetnik)

      Tuženik: Europska komisija

      Predmet i opis spora

   Poništenje odluke Komisije o odbijanju dodjele tužitelju naknade za život u inozemstvu

      Tužbeni zahtjev tužitelja

               —

               poništiti odluku od 3. listopada 2013. o odbijanju dodjele tužitelju naknade za život u inozemstvu;

               —

               naložiti Komisiji snošenje troškova.


title: Predmet C-621/13 P: Žalba koju je 28. studenog 2013. podnio Orange, ranije France Télécom, protiv presude Općeg suda (osmo vijeće) donesene 16. rujna 2013. u predmetu T-258/10, Orange protiv Komisije

text:
               8.2.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 39/8

         Žalba koju je 28. studenog 2013. podnio Orange, ranije France Télécom, protiv presude Općeg suda (osmo vijeće) donesene 16. rujna 2013. u predmetu T-258/10, Orange protiv Komisije
   (Predmet C-621/13 P)
   2014/C 39/15
   Jezik postupka: francuski

      Stranke

      Žalitelj: Orange, ranije France Télécom (zastupnici: H. Viaene i D. Gillet, odvjetnici)

      Druge stranke u postupku: Europska komisija, Francuska Republika, Departman Hauts-de-Seine, Sequalum SAS

      Žalbeni zahtjevi

               —

               Ukinuti presudu Općeg suda Europske unije od 16. rujna 2013. donesenu u predmetu T-258/10, Orange protiv Europske komisije i, ako Sud utvrdi da raspolaže svim podacima koji su mu potrebni da sâm donese konačnu odluku o meritumu predmeta, poništiti Odluku Komisije C(2009) 7426 final od 30. rujna 2009. o naknadi troškova prijenosa javnih ovlasti (PJO) za uvođenje i korištenje širokopojasne elektroničke komunikacijske mreže departmana Hauts-de-Seine (državna potpora N 331/2008 — Francuska);

               —

               Podredno, ukinuti pobijanu presudu i vratiti predmet Općem sudu na ponovno odlučivanje;

               —

               Naložiti Komisiji, Departmanu i Sequalumu snošenje svih troškova postupka, osim troškova Republike Francuske;

               —

               Naznačiti da Francuska Republika snosi svoje troškove.

      Žalbeni razlozi i glavni argumenti

   U prilog svojoj žalbi, žalitelj ističe četiri žalbena razloga.
   Kao prvo, žalitelj smatra da je Opći sud povrijedio obvezu obrazlaganja iz članka 36. i članka 53. stavka 1. Statuta Suda, jer je na nedostatan i proturječan način odlučio o tužbenom razlogu u pogledu nepostojanja tržišnih nedostataka. Žalitelj osobito zamjera Općem sudu to što je odbio njegov argument prema kojem se projekt THD 92 ne može kvalificirati kao usluga od općeg gospodarskog interesa, zbog nepostojanja tržišnih nedostataka koje proizlazi iz prisutnosti konkurentnih operatera koji nude istovrsne usluge.
   Kao drugo, žalitelj Općem sudu prigovara da je pogrešno primijenio pravo prilikom utvrđivanja trenutka u kojem je trebalo ocijeniti postojanje takvih tržišnih nedostataka. Tako je, prema žalitelju, postojanje tih nedostataka trebalo ocijeniti u trenutku usvajanja mjere s ciljem njihova ublažavanja.
   Kao treće, žalitelj Općem sudu zamjera da je pogrešno primijenio pravo prilikom tumačenja stavka 78. Smjernica (1) ocjenjujući da „detaljna analiza” kojoj treba podvrgnuti svaku namjeravanu državnu potporu u tradicionalnom crnom području ne podrazumijeva pokretanje formalnog istražnog postupka utvrđenog člankom 108. stavkom 2. UFEU-a.
   Naposljetku, žalitelj smatra da je utvrđenje činjenica od strane Općeg suda prema kojem nema naknade za područja čija unutarnja povratna stopa iznosi između 9 i 10,63 % očito nepravilno. Pravni zaključci koji su izvedeni iz tog utvrđenja Općeg suda, i to onaj o nepostojanju prekomjernih naknada i, prema tome, o sukladnosti predmetnog projekta s trećim kriterijem iz sudske prakse u predmetu Altmark, stoga su, prema tuženiku, pogrešni.

      (1)  Priopćenje Komisije — Smjernice Zajednice o primjeni pravila o državnim potporama u odnosu na brzi razvoj širokopojasnih mreža (SL 2009, C 235, str. 7)


title: Predmet C-13/14: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 15. siječnja 2014. uputio Curtea de Apel Bacău (Rumunjska) – Municipiul Piatra Neamț protiv Ministerul Dezvoltării Regionale și Administrației Publice

text:
               11.8.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 261/12

         Zahtjev za prethodnu odluku koji je 15. siječnja 2014. uputio Curtea de Apel Bacău (Rumunjska) – Municipiul Piatra Neamț protiv Ministerul Dezvoltării Regionale și Administrației Publice
   (Predmet C-13/14)
   2014/C 261/19
   Jezik postupka: rumunjski

      Sud koji je uputio zahtjev

   Curtea de Apel Bacău

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelj: Municipiul Piatra Neamț

      Tuženik: Ministerul Dezvoltării Regionale și Administrației Publice
   Rješenjem od 12. lipnja 2014., Sud (osmo vijeće) je proglasio zahtjev za prethodnu odluku očito nedopuštenim.


title: Predmet C-611/13 P: Presuda Suda (prvo vijeće) od 26. siječnja 2017. – Hansa Metallwerke AG i dr. protiv Europske komisije, Vijeća Europske unije (Žalba — Tržišno natjecanje — Zabranjeni sporazumi — Belgijsko, njemačko, francusko, talijansko, nizozemsko i austrijsko tržište kupaonske opreme — Usklađivanje prodajnih cijena i razmjena osjetljivih poslovnih informacija — Uredba (EZ) br. 1/2003 — Članak 23. stavak 2. — Gornja granica od 10 % prihoda — Obveza obrazlaganja — Zaštita legitimnih očekivanja)

text:
               3.4.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 104/3

         Presuda Suda (prvo vijeće) od 26. siječnja 2017. – Hansa Metallwerke AG i dr. protiv Europske komisije, Vijeća Europske unije
   (Predmet C-611/13 P) (1)

   ((Žalba - Tržišno natjecanje - Zabranjeni sporazumi - Belgijsko, njemačko, francusko, talijansko, nizozemsko i austrijsko tržište kupaonske opreme - Usklađivanje prodajnih cijena i razmjena osjetljivih poslovnih informacija - Uredba (EZ) br. 1/2003 - Članak 23. stavak 2. - Gornja granica od 10 % prihoda - Obveza obrazlaganja - Zaštita legitimnih očekivanja))
   (2017/C 104/04)
   Jezik postupka: njemački

      Stranke

      Žalitelji: Hansa Metallwerke AG, Hansa Nederland BV, Hansa Italiana Srl, Hansa Belgium, Hansa Austria GmbH (zastupnici: S. Cappellari, H.-J. Hellmann i C. Malz, Rechtsanwälte)

      Druge stranke u postupku: Europska komisija (zastupnici: L Malferrari i R. Sauer, agenti) Vijeće Europske unije

      Izreka

               1.

               Žalba se odbija.

               2.

               Društvima Hansa Metallwerke AG, Hansa Nederland BV, Hansa Italiana Srl, Hansa Belgium et Hansa Austria GmbH nalaže se snošenje troškova.

      (1)  SL C 52, 22.2.2014.