title: Predmet T-270/15: Tužba podnesena 26. svibnja 2015. – ANKO AE protiv Izvršne agencije za istraživanje (REA)

text:
               24.8.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 279/37

         Tužba podnesena 26. svibnja 2015. – ANKO AE protiv Izvršne agencije za istraživanje (REA)
   (Predmet T-270/15)
   (2015/C 279/46)
   Jezik postupka: grčki

      Stranke

      Tužitelj: ANKO Anonymos Etairia Antiprosopeion, Emporiou kai Viomichanias (Atena, Grčka) (zastupnik: V. Christianos, odvjetnik)

      Tuženik: Izvršna agencija za istraživanje (REA)

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

               —

               utvrdi da suspenzija plaćanja koju je odredila Izvršna agencija za istraživanje (REA) iznosa koji još duguje tužitelju zbog njegova doprinosa u projektu ESS u okviru programa FP7, predstavlja povredu njezinih ugovornih obveza i da je stoga dužna ANKO-u isplatiti preostali iznos njegova doprinosa u visini od 1 25  253,82 eura sa zakonskim kamatama;

               —

               naloži REA-i snošenje tužiteljevih troškova postupka.

      Tužbeni razlozi i glavni argumenti

   Ovom tužbom tužitelj od Općeg suda Europske unije zahtijeva da na temelju članka 272. UFEU-a utvrdi da suspenzija plaćanja koju je naložila Izvršna agencija za istraživanje iznosa koji još duguje tužitelju zbog njegova doprinosa u projektu ESS u okviru programa FP7, predstavlja povredu njezinih ugovornih obveza i da je stoga i dalje dužna ANKO-u isplatiti taj iznos, zajedno s kamatama počevši od dana kada je podnesena ova tužba.
   Posebno, ANKO ističe da je u potpunosti i pravilno izvršio svoje ugovorne obveze. Nasuprot tomu, Izvršna agencija za istraživanje (REA) je ANKO-u suspendirala svoja plaćanja, povrijedivši klauzulu II.5. stavak 3. točku (d) priloga II. glavnom ugovoru vezanom uz projekt ESS. Stoga je Izvršna agencija za istraživanje (REA) tužitelju i dalje dužna isplatiti iznos koji mu duguje za projekt ESS, čije je plaćanje nezakonito suspendirano, to jest iznos od 1 25  253,82 eura.
   Usto, ANKO ističe da je suspenzija plaćanja Izvršne agencije za istraživanje (REA) u odnosu na ANKO što se tiče projekta ESS suprotna ugovoru vezanom uz taj projekt i pravu Unije iz sljedećih razloga:

               —

               kao prvo, Izvršna agencija za istraživanje (REA) nezakonito je odredila suspenziju plaćanja ANKO-u jer ona nije obuhvaćena nijednim od pet slučajeva predviđenih klauzulom II.5. stavkom 3. točkom (d) priloga II. glavnom ugovoru;

               —

               kao drugo, Izvršna agencija za istraživanje (REA) nezakonito je uvjetovala ukidanje suspenzije plaćanja ispunjenjem uvjeta koji nije previđen ugovornim dokumentima i koji je protivan pravu Unije.


title: Predmet T-118/17 R: Rješenje predsjednika Općeg suda od 4. srpnja 2017. – Institute for Direct Democracy in Europe protiv Parlamenta („Privremena pravna zaštita — Institucijsko pravo — Europski parlament — Odluka kojom se političkoj zakladi dodjeljuju bespovratna sredstva — Suspenzija predfinanciranja — Obveza predaje bankarske garancije — Zahtjev za određivanje privremenih mjera — Nepostojanje hitnosti”)

text:
               28.8.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 283/51

         Rješenje predsjednika Općeg suda od 4. srpnja 2017. – Institute for Direct Democracy in Europe protiv Parlamenta
   (Predmet T-118/17 R)
   ((„Privremena pravna zaštita - Institucijsko pravo - Europski parlament - Odluka kojom se političkoj zakladi dodjeljuju bespovratna sredstva - Suspenzija predfinanciranja - Obveza predaje bankarske garancije - Zahtjev za određivanje privremenih mjera - Nepostojanje hitnosti”))
   (2017/C 283/80)
   Jezik postupka: engleski

      Stranke

      Tužitelj: Institute for Direct Democracy in Europe ASBL (IDDE) (Bruxelles, Belgija) (zastupnici: E. Plasschaert i É. Montens, odvjetnici)

      Tuženik: Europski parlament (zastupnici: C. Burgos i S. Alves, agenti)

      Predmet

   Zahtjev na temelju članaka 278. i 279. UFEU-a radi određivanja privremenih mjera kojim se traži, kao prvo, suspenzija izvršenja Odluke Parlamenta FINS-2017-28 od 15. prosinca 2016. o financiranju dodijeljenom tužitelju, kao i suspenzija plaćanja predfinanciranja, kao drugo, oslobađanje od obveze predaje bankarske garancije kao uvjeta predfinanciranja i, kao treće, da se Parlamentu naloži da tužitelju isplati iznos predfinanciranja.

      Izreka

               1.

               Zahtjev za privremenu pravnu zaštitu se odbija.

               2.

               O troškovima će se odlučiti naknadno.


title: Predmet C-291/15: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 15. lipnja 2015. uputio Zalaegerszegi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság (Mađarska) – EURO 2004, Hungary Kft. protiv Nemzeti Adó- és Vámhivatal Nyugat-dunántúli Regionális Vám- és Pénzügyőri Főigazgatósága

text:
               14.3.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 98/17

         Zahtjev za prethodnu odluku koji je 15. lipnja 2015. uputio Zalaegerszegi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság (Mađarska) – EURO 2004, Hungary Kft. protiv Nemzeti Adó- és Vámhivatal Nyugat-dunántúli Regionális Vám- és Pénzügyőri Főigazgatósága
   (Predmet C-291/15)
   (2016/C 098/21)
   Jezik postupka: mađarski

      Sud koji je uputio zahtjev

   Zalaegerszegi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelj: EURO 2004, Hungary Kft.

      Tuženik: Nemzeti Adó- és Vámhivatal Nyugat-dunántúli Regionális Vám- és Pénzügyőri Főigazgatósága

      Prethodno pitanje

   Treba li članak 181.a Uredbe Komisije (EEZ) br. 2454/93 od 2. srpnja 1993. tumačiti na način da se protivi pravnoj praksi države članice prema kojoj se carinska vrijednost određuje na temelju „transakcijske vrijednosti slične robe” kada se prijavljena transakcijska vrijednost smatra neuobičajeno niskom u odnosu na statistički prosjek provjerenih kupovnih cijena kod uvoza slične robe, i stoga netočnom, i to usprkos činjenici da carinska tijela nisu negirala niti na drugi način dovela u pitanje autentičnost računa i potvrde o plaćanju podnesenih kako bi se dokazala cijena koja je doista plaćena za uvezenu robu, pri čemu uvoznik međutim nije podnio druge dokazne elemente kako bi utvrdio transakcijsku vrijednost?


title: Predmet T-100/13: Presuda Općeg suda od 9. srpnja 2015. – CMT protiv OHIM-a – Camomilla (CAMOMILLA) („Žig Zajednice — Postupak za proglašenje žiga ništavim — Verbalni žig Zajednice CAMOMILLA — Raniji figurativni nacionalni žig Zajednice Camomilla — Apsolutni razlog za odbijanje — Članak 52. stavak 1. točka (b) Uredbe (EZ) br. 207/2009 — Nepostojanje zle vjere nositelja žiga Zajednice — Relativni razlog za odbijanje — Stvarna uporaba ranijega žiga — Dodatni dokazi podneseni pred žalbenim vijećem”)

text:
               24.8.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 279/33

         Presuda Općeg suda od 9. srpnja 2015. – CMT protiv OHIM-a – Camomilla (CAMOMILLA)
   (Predmet T-100/13) (1)

   ((„Žig Zajednice - Postupak za proglašenje žiga ništavim - Verbalni žig Zajednice CAMOMILLA - Raniji figurativni nacionalni žig Zajednice Camomilla - Apsolutni razlog za odbijanje - Članak 52. stavak 1. točka (b) Uredbe (EZ) br. 207/2009 - Nepostojanje zle vjere nositelja žiga Zajednice - Relativni razlog za odbijanje - Stvarna uporaba ranijega žiga - Dodatni dokazi podneseni pred žalbenim vijećem”))
   (2015/C 279/40)
   Jezik postupka: talijanski

      Stranke

      Tužitelj: CMT Compagnia manifatture tessili Srl (CMT Srl) (Napulj, Italija) (zastupnici: G. Floridia, R. Floridia, M. Franzosi i G. Rubino, odvjetnici)

      Tuženik: Ured za usklađivanje na unutarnjem tržištu (žigovi i dizajni) (zastupnik: L. Rampini, agent)

      Druga stranka u postupku pred žalbenim vijećem OHIM-a, intervenijent u postupku pred Općim sudom: Camomilla SpA (Buccinasco, Italija) (zastupnici: A. Tornato i M. Mussi, odvjetnici)

      Predmet

   Tužba podnesena protiv odluke prvog žalbenog vijeća OHIM-a od 29. studenoga 2012. (predmet R 1616/2011-1) koja se odnosi na postupak za proglašenje žiga ništavim između društva CMT Compagnia manifatture tessili Srl (CMT Srl) i društva Camomilla SpA.

      Izreka

               1.

               Odluka prvog žalbenog vijeća Ureda za usklađivanje na unutarnjem tržištu (žigovi i dizajni) (OHIM) od 29. studenoga 2012. (predmet R 1616/2011-1) se ukida.

               2.

               OHIM snosit će, osim vlastitih troškova, i troškove društva CMT Compagnia manifatture tessili Srl (CMT Srl).

               3.

               CAMOMILLA SpA snosit će vlastite troškove.

      (1)  SL C 141, 18. 5. 2013.


title: Predmet T-474/15: Presuda Općeg suda od 26. siječnja 2017. – GGP Italy protiv Komisije („Zaštita zdravlja i sigurnosti potrošača i radnika — Direktiva 2006/42/EZ — Zaštitna klauzula — Nacionalna mjera povlačenja s tržišta i zabrane stavljanja na tržište kosilice — Zahtjevi za zaštitne uređaje — Uzastopne verzije usklađene norme — Pravna sigurnost — Odluka Komisije kojom se mjera proglašava opravdanom — Pogreška koja se tiče prava”)

text:
               13.3.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 78/25

         Presuda Općeg suda od 26. siječnja 2017. – GGP Italy protiv Komisije
   (Predmet T-474/15) (1)

   ((„Zaštita zdravlja i sigurnosti potrošača i radnika - Direktiva 2006/42/EZ - Zaštitna klauzula - Nacionalna mjera povlačenja s tržišta i zabrane stavljanja na tržište kosilice - Zahtjevi za zaštitne uređaje - Uzastopne verzije usklađene norme - Pravna sigurnost - Odluka Komisije kojom se mjera proglašava opravdanom - Pogreška koja se tiče prava”))
   (2017/C 078/33)
   Jezik postupka: talijanski

      Stranke

      Tužitelj: Global Garden Products Italy SpA (GGP Italy) (Castelfranco Veneto, Italija) (zastupnici: A. Villani, L. D’Amario i M. Caccialanza, odvjetnici)

      Tuženik: Europska komisija (zastupnici: G. Braga da Cruz i L. Cappelletti, potom G. Braga da Cruz i C. Zadra, agenti)

      Intervenijent u potporu tuženiku: Republika Latvija (zastupnici: I. Kalniņš i D. Pelše, agenti)

      Predmet

   Zahtjev na temelju članka 263. UFEU-a za poništenje Provedbene odluke Komisije (EU) 2015/902 od 10. lipnja 2015. o mjeri zabrane stavljanja na tržište kosilice proizvođača GGP Italy S.p.A. koju je poduzela Latvija u skladu s Direktivom 2006/42/EZ Europskog parlamenta i Vijeća (SL 2015., L 147, str. 22.).

      Izreka

               1.

               Poništava se Provedbena odluka Komisije (EU) 2015/902 od 10. lipnja 2015. o mjeri zabrane stavljanja na tržište kosilice proizvođača GGP Italy S.p.A. koju je poduzela Latvija u skladu s Direktivom 2006/42/EZ Europskog parlamenta i Vijeća.

               2.

               Tužba se u preostalom dijelu odbija.

               3.

               Europskoj komisiji nalaže se snošenje vlastitih troškova kao i troškova Global Garden Products Italy SpA (GGP Italy) koji su nastali u okviru ove tužbe i postupka privremene pravne zaštite.

               4.

               Republika Latvija snosit će vlastite troškove.

      (1)  SL C 328, 5. 10. 2015.


title: Predmet C-688/15: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 21. prosinca 2015. uputio Lietuvos Aukščiausiasis Teismas (Litva) – Agnieška Anisimovienė i dr.

text:
               21.3.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 106/19

         Zahtjev za prethodnu odluku koji je 21. prosinca 2015. uputio Lietuvos Aukščiausiasis Teismas (Litva) – Agnieška Anisimovienė i dr.
   (Predmet C-688/15)
   (2016/C 106/20)
   Jezik postupka: litavski

      Sud koji je uputio zahtjev

   Lietuvos Aukščiausiasis Teismas

      Stranke glavnog postupka

      Žalitelji u kasacijskom postupku: Agnieška Anisimovienė i dr.

      Druge stranke u postupku: AB bankas ‘Snoras’, u stečaju; VĮ ‘Indėlių ir investicijų draudimas’; AB ‘Šiaulių bankas’, pravni sljednik AB bankas ‘FINASTA’

               1.

               Treba li Direktivu o depozitima (1) tumačiti na način da se sredstva naplaćena s računa osoba s njihovim pristankom ili sredstva koja su te osobe same prenijele ili uplatile na račun otvoren u ime kreditne institucije u drugoj kreditnoj instituciji može smatrati depozitima u smislu te direktive?

               2.

               Treba li članak 7. stavak 1. i članak 8. stavak 3. Direktive o depozitima zajedno tumačiti na način da se osiguranje depozita do iznosa iz članka 7. stavka 1. mora isplatiti svakoj osobi čija se tražbina može utvrditi prije dana donošenja ocjene ili presude iz članka 1. stavka 3. točaka (i) i (ii) Direktive o depozitima?

               3.

               Je li u kontekstu Direktive o depozitima, definicija „uobičajene bankovne transakcije” važna za tumačenje pojma depozita kao potraživanja koje proizlazi iz uobičajenih bankovnih transakcija? Treba li tu definiciju također uzeti u obzir pri tumačenju pojma depozita u nacionalnom zakonodavstvu kojim je prenesena Direktiva o depozitima?

               4.

               U slučaju pozitivnog odgovora na treće pitanje, na koji način treba razumjeti i tumačiti pojam uobičajene bankovne transakcije iz članka 1. stavka 1. Direktive o depozitima:

                           (a)

                           koje bankovne transakcije treba smatrati uobičajenima ili koji bi se kriteriji trebali koristiti za utvrđivanje treba li se određenu bankovnu transakciju smatrati uobičajenom?

                           (b)

                           treba li se pojam uobičajene bankovne transakcije ocjenjivati s obzirom na cilj izvršenih bankovnih transakcija ili s obzirom na subjekte između kojih su izvršene te bankovne transakcije?

                           (c)

                           treba li se pojam depozita kao potraživanja koje proizlazi iz uobičajenih bankovnih transakcija, iz Direktive o depozitima, tumačiti na način da obuhvaća samo slučajeve kada se sve transakcije koje dovode do nastanka tog potraživanja smatraju uobičajenima?

               5.

               Kada sredstva nisu obuhvaćena definicijom depozita iz Direktive o depozitima ali je država članica odlučila prenijeti Direktivu o depozitima i Direktivu o naknadi štete investitorima (2) u nacionalno pravo na način da se sredstva za koja deponent ima tražbinu koja proizlazi iz obveze kreditne institucije da pruža investicijske usluge također treba smatrati depozitima, može li se pokriće za depozite primijeniti samo nakon što se utvrdilo da je u pojedinačnom slučaju kreditna institucija djelovala kao investicijsko poduzeće i da su joj sredstva prenesena u svrhu investicijskog poslovanja/djelatnosti, u smislu Direktive o naknadi štete investitorima i MiFID? (3)

      (1)  Direktiva 94/19/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 30. svibnja 1994. o sustavima osiguranja depozita (SL 1994 L 135, str. 5.). (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku: poglavlje 6., svezak 12., str. 33.)

      (2)  Direktiva 97/9/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 3. ožujka 1997. o sustavima naknada štete za investitore (SL 1997 L 84, str. 22.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 6. svezak 1., str. 11.)

      (3)  Direktiva 2004/39/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 21. travnja 2004. o tržištima financijskih instrumenata te o izmjeni direktiva Vijeća 85/611/EEZ i 93/6/EEZ i Direktive 2000/12/EZ Europskog parlamenta i Vijeća te stavljanju izvan snage Direktive Vijeća 93/22/EEZ (SL 2004 L 145, str. 1.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 6., svezak 4., str. 29.)


title: Predmet C-617/15: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 23. studenoga 2015. uputio Oberlandesgericht Düsseldorf (Njemačka) – Hummel Holding A/S protiv Nike Inc. i Nike Retail B.V.

text:
               1.2.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 38/37

         Zahtjev za prethodnu odluku koji je 23. studenoga 2015. uputio Oberlandesgericht Düsseldorf (Njemačka) – Hummel Holding A/S protiv Nike Inc. i Nike Retail B.V.
   (Predmet C-617/15)
   (2016/C 038/50)
   Jezik postupka: njemački

      Sud koji je uputio zahtjev

   Oberlandesgericht Düsseldorf

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelj: Hummel Holding A/S

      Tuženik: Nike Inc., Nike Retail B.V.

      Prethodno pitanje

   U kojim okolnostima pravno samostalno društvo sa sjedištem u državi članici Unije – koje je društvo unuka poduzetnika koji sâm nema sjedište u Uniji – treba smatrati „[poslovnom jedinicom]” poduzetnika u smislu članka 97. stavka 1. Uredbe Vijeća (EZ) br. 207/2009 od 26. veljače 2009. o žigu Zajednice (1)?

      (1)  SL L 78, str. 1. (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 17., svezak 1., str. 226.).


title: Predmet C-483/14: Presuda Suda (treće vijeće) od 7. travnja 2016. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Oberster Gerichtshof, Austrija) – KA Finanz AG protiv Sparkassen Versicherung AG Vienna Insurance Group (Zahtjev za prethodnu odluku — Rimska konvencija — Mjerodavno pravo — Prekogranično spajanje — Direktiva 78/855/EEZ — Direktiva 2005/56/EZ — Spajanje preuzimanjem — Zaštita vjerovnika — Prijenos cjelokupne aktive i pasive društva koje je predmet preuzimanja na društvo preuzimatelja)

text:
               13.6.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 211/14

      Presuda Suda (treće vijeće) od 7. travnja 2016. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Oberster Gerichtshof, Austrija) – KA Finanz AG protiv Sparkassen Versicherung AG Vienna Insurance Group
      (Predmet C-483/14) (1)

      ((Zahtjev za prethodnu odluku - Rimska konvencija - Mjerodavno pravo - Prekogranično spajanje - Direktiva 78/855/EEZ - Direktiva 2005/56/EZ - Spajanje preuzimanjem - Zaštita vjerovnika - Prijenos cjelokupne aktive i pasive društva koje je predmet preuzimanja na društvo preuzimatelja))
      (2016/C 211/15)
      Jezik postupka: njemački

         Sud koji je uputio zahtjev

      Oberster Gerichtshof

         Stranke glavnog postupka

         Tužitelj: KA Finanz AG

         Tuženik: Sparkassen Versicherung AG Vienna Insurance Group

         Izreka

                  1.

                  Pravo Unije treba tumačiti na način da:

                              —

                              pravo koje se slijedom spajanja prekograničnim preuzimanjem primjenjuje na tumačenje, ispunjenje obveza i načine prestanka ugovora o zajmu koji je sklopilo preuzeto društvo, kao što su to ugovori o zajmu iz glavnog postupka, jest pravo koje se na taj ugovor primjenjivalo prije tog spajanja;

                              —

                              odredbe kojima se uređuje zaštita vjerovnika društva koje se preuzima, u slučaju poput onog iz glavnog postupka, jesu odredbe nacionalnog zakonodavstva kojem pripada to društvo.

                  2.

                  Članak 15. Treće direktive Vijeća 78/855/EEZ od 9. listopada 1978. donesene na temelju članka 54. stavka 3. točke (g) Ugovora, koja se tiče spajanja društava s ograničenom odgovornošću, kako je izmijenjena Direktivom 2009/109/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 16. rujna 2009., treba tumačiti na način da ta odredba daje prava imateljima vrijednosnih papira s posebnim pravima osim dionica, ali ne i izdavatelju tih vrijednosnih papira.

         (1)  SL C 46, 9. 2. 2015.


title: Predmet C-345/17: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 12. lipnja 2017. uputio Augstākā tiesa (Latvija) – Sergejs Buivids

text:
               21.8.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 277/27

         Zahtjev za prethodnu odluku koji je 12. lipnja 2017. uputio Augstākā tiesa (Latvija) – Sergejs Buivids
   (Predmet C-345/17)
   (2017/C 277/39)
   Jezik postupka: latvijski

      Sud koji je uputio zahtjev

   Augstākā tiesa

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelj: Sergejs Buivids

      Tuženik: Datu valsts inspekcija

      Prethodna pitanja

               1.

               Ulaze li u područje primjene Direktive 95/46 (1) aktivnosti, poput onih o kojima je riječ u glavnom postupku, koje obuhvaćaju snimanje pripadnika policije u policijskoj postaji dok provode postupovne radnje te objavljivanje snimljenog videa na internetskoj stranici www.youtube.com?

               2.

               Treba li Direktivu 95/46 tumačiti na način da se gore navedene aktivnosti može smatrati obradom osobnih podataka u novinarske svrhe u smislu članka 9. te direktive?

      (1)  Direktiva 95/46/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 24. listopada 1995. o zaštiti pojedinaca u vezi s obradom osobnih podataka i o slobodnom protoku takvih podataka (SL 1995., L 281, str. 31.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 13., svezak 7., str. 88.)


title: Predmet C-172/13: Presuda Suda (veliko vijeće) od 3. veljače 2015. – Europska komisija protiv Ujedinjene Kraljevine Velike Britanije i Sjeverne Irske (Povreda obveze države članice — Članak 49. UFEU-a — Članak 31. Sporazuma o EGP-u — Porez na dobit — Koncerni — Poravnanje gubitaka u koncernu — Prijenos gubitaka društva kćeri nerezidenta — Pretpostavke — Datum na koji se određuje da su gubici društva kćeri nerezidenta konačni)

text:
               30.3.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 107/2

      Presuda Suda (veliko vijeće) od 3. veljače 2015. – Europska komisija protiv Ujedinjene Kraljevine Velike Britanije i Sjeverne Irske
      (Predmet C-172/13) (1)

      ((Povreda obveze države članice - Članak 49. UFEU-a - Članak 31. Sporazuma o EGP-u - Porez na dobit - Koncerni - Poravnanje gubitaka u koncernu - Prijenos gubitaka društva kćeri nerezidenta - Pretpostavke - Datum na koji se određuje da su gubici društva kćeri nerezidenta konačni))
      (2015/C 107/02)
      Jezik postupka: engleski

         Stranke

         Tužitelj: Europska komisija (zastupnici: W. Roels i R. Lyal, agenti)

         Tuženici: Ujedinjena Kraljevine Velike Britanije i Sjeverne Irske (zastupnici: V. Kaye, S. Brighouse i A. Robinson, agenti, uz asistenciju D. Ewarta, QC, i S. Ford, barrister)

         Intervenijenti u potporu tuženicima: Savezna Republika Njemačka (zastupnici: T. Henze i K. Petersen, agenti), Kraljevina Španjolska (zastupnici: A. Rubio González i A. Gavela Llopis, agenti), Kraljevina Nizozemska (zastupnici: M. K. Bulterman i J. Langer, agenti), Republika Finska (zastupnik: S. Hartikainen, agent)

         Izreka

                  1.

                  Tužba se odbija.

                  2.

                  Europskoj komisiji nalaže se snošenje troškova.

                  3.

                  Savezna Republika Njemačka, Kraljevina Španjolska, Kraljevina Nizozemska i Republika Finska snosit će vlastite troškove.

         (1)  SL C 207, 20.7.2013.


title: Predmet C-485/16 P: Žalba koju je 7. rujna 2016. podnio Universal Protein Supplements Corp. protiv presude Općeg suda (četvrto vijeće) od 29. lipnja 2016. u predmetima T-727/14 i T-728/14, UNIVERSAL PROTEIN SUPPLEMENTS protiv EUIPO-a – H YOUNG HOLDINGS (ANIMAL)

text:
               27.3.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 95/4

         Žalba koju je 7. rujna 2016. podnio Universal Protein Supplements Corp. protiv presude Općeg suda (četvrto vijeće) od 29. lipnja 2016. u predmetima T-727/14 i T-728/14, UNIVERSAL PROTEIN SUPPLEMENTS protiv EUIPO-a – H YOUNG HOLDINGS (ANIMAL)
   (Predmet C-485/16 P)
   (2017/C 095/09)
   Jezik postupka: engleski

      Stranke

      Žalitelj: Universal Protein Supplements Corp. (zastupnik: S. Malynicz QC)

      Druga stranka u postupku: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO), H Young Holdings plc
   Žalba je rješenjem Suda (osmo vijeće) od 31. siječnja 2017. proglašena nedopuštenom.


title: Predmet C-640/13: Presuda Suda (prvo vijeće) od 18. prosinca 2014. – Europska komisija protiv Ujedinjene Kraljevine Velike Britanije i Sjeverne Irske (Povreda obveze države članice — Povrat poreza naplaćenih protivno pravu Unije — Nacionalno zakonodavstvo — Retroaktivno skraćivanje roka zastare za primjenjiva pravna sredstva — Načelo djelotvornosti — Načelo zaštite legitimnih očekivanja)

text:
               23.2.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 65/16

         Presuda Suda (prvo vijeće) od 18. prosinca 2014. – Europska komisija protiv Ujedinjene Kraljevine Velike Britanije i Sjeverne Irske
   (Predmet C-640/13) (1)

   ((Povreda obveze države članice - Povrat poreza naplaćenih protivno pravu Unije - Nacionalno zakonodavstvo - Retroaktivno skraćivanje roka zastare za primjenjiva pravna sredstva - Načelo djelotvornosti - Načelo zaštite legitimnih očekivanja))
   (2015/C 065/22)
   Jezik postupka: engleski

      Stranke

      Tužitelj: Europska komisija (zastupnici: R. Lyal i W. Roels, agenti)

      Tuženik: Ujedinjena Kraljevina Velike Britanije i Sjeverne Irske (zastupnik: J. Beeko, agent)

      Izreka

               1.

               Donošenjem zakonske odredbe, poput članka 107. Zakona o financijama iz 2007. (Finance Act 2007), kojom je s retroaktivnim učinkom i bez prethodne obavijesti i prijelaznog režima ograničeno pravo poreznih obveznika na povrat poreza naplaćenih povredom prava Unije, Ujedinjena Kraljevina Velike Britanije i Sjeverne Irske povrijedila je svoje obveze na temelju članka 4. stavka 3. UEU-a.

               2.

               Ujedinjenoj Kraljevini Velike Britanije i Sjeverne Irske nalaže se snošenje troškova.

      (1)  SL C 78, 15.3.2014.


title: Predmet T-446/15: Tužba podnesena 3. kolovoza 2015. – Indecopi protiv OHIM-a – Synergy Group (PISCO)

text:
               28.9.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 320/42

         Tužba podnesena 3. kolovoza 2015. – Indecopi protiv OHIM-a – Synergy Group (PISCO)
   (Predmet T-446/15)
   (2015/C 320/59)
   Jezik na kojem je tužba podnesena: španjolski

      Stranke

      Tužitelj: Instituto Nacional de Defensa de la Competencia y de la Protección de la Propiedad Intelectual (Indecopi) (San Borja, Peru) (zastupnici: M. A. Pomares Caballero i A. Pomares Caballero, odvjetnici)

      Tuženik: Ured za usklađivanje na unutarnjem tržištu (žigovi i dizajni) (OHIM)

      Druga stranka u postupku pred žalbenim vijećem: Synergy Group sp. z o.o. (Wrocław, Poljska)

      Podaci o postupku pred OHIM-om

      Podnositelj prijave spornog žiga: druga stranka u postupku pred žalbenim vijećem

      Predmetni sporni žig: figurativni žig Zajednice s verbalnim elementom „PISCO” – prijava za registraciju br. 1016 7674

      Postupak pred OHIM-om: postupak povodom prigovora

      Pobijana odluka: odluka četvrtog žalbenog vijeća OHIM-a od 3. lipnja 2015. u predmetu R 1291/2014-4

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

               —

               izmijeni pobijanu odluku na način da utvrdi da su u predmetnom slučaju ispunjene pretpostavke za primjenu relativnog razloga za odbijanje iz članka 8. stavka 4. Uredbe br. 207/2009 ili, podredno, da poništi tu odluku te

               —

               naloži OHIM-u snošenje vlastitih troškova kao i troškova tužitelja.

      Tužbeni razlozi

               —

               povreda članka 23. Uredbe br. 110/2008;

               —

               povreda članka 8. stavka 4. Uredbe br. 207/2009.


title: Predmet T-420/17: Tužba podnesena 10. srpnja 2017. – Portigon protiv SRB-a

text:
               21.8.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 277/56

         Tužba podnesena 10. srpnja 2017. – Portigon protiv SRB-a
   (Predmet T-420/17)
   (2017/C 277/81)
   Jezik postupka: njemački

      Stranke

      Tužitelj: Portigon AG (Düsseldorf, Njemačka) (zastupnici: D. Bliesener i V. Jungkind, odvjetnici)

      Tuženik: Jedinstveni sanacijski odbor (SRB)

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

               —

               poništi odluku tuženika od 11. travnja 2017. o izračunu ex ante doprinosa jedinstvenom fondu za sanaciju za 2017. (SRB/ES/SRF/2017/05), u dijelu u kojem se odnosi na tužitelja; te

               —

               naloži tuženiku snošenje troškova postupka.

      Tužbeni razlozi i glavni argumenti

   U prilog osnovanosti tužbe tužitelj ističe sedam tužbenih razloga.

               1.

               Prvi tužbeni razlog: povreda članka 70. stavka 2. podstavaka 1. do 3. Uredbe (EU) br. 806/2014 (1) u vezi s člankom 8. stavkom 1. točkom (b) Provedbene uredbe (EU) 2015/81 (2) i člankom 103. stavkom 7. Direktive 2014/59/EU (3)

                           —

                           Tuženik je tužitelju nezakonito odredio obvezu doprinosa u Fond, s obzirom na to da obvezni doprinos institucija u postupku sanacije nije predviđen Uredbom (EU) br. 806/2014 niti Direktivom 2014/59/EU. Članak 114. UFEU-a zabranjuje prikupljanje doprinosa od institucija kao što je tužitelj koje dovršavaju svoje preostale operacije. Pretpostavke za usvajanje mjera prema članku 114. stavku 1. UFEU-a u odnosu na tužitelj nisu ispunjene. Prikupljanje doprinosa također je protivno i članku 114. stavku 2. UFEU-a.

                           —

                           Tuženik je tužitelju nezakonito odredio obvezu doprinosa u Fond, s obzirom na to da institucija nije izložena riziku, njena je sanacija isključena prema Uredbi (EU) br. 806/2014 te ona nema značaja za stabilnost financijskog sustava. To bi dovelo do povrede članka 103. stavka 7. točaka (a), (d) i (g) Direktive 2014/59/EU.

                           —

                           Tužitelj nije od 2012. godine pokrenuo nove poslove te se nalazi u postupku sanacije zbog odluke Europske komisije o potpori. Većinu svojih preostalih obveza drži u povjereničkom upravljanju za drugog pravnog subjekta koji je preuzeo prilike i rizike iz tog posla.

                           —

                           Delegiranom uredbom (EU) 2015/63 (4) povrijeđeni su članak 114. UFEU-a i članak 103. stavak 7. Direktive 2014/59/EU kao bitan element za izračun doprinosa (članak 290. stavak 1. druga rečenica UFEU-a). Nadalje, tuženiku nije smjelo biti dopušteno dalje prenijeti dodatne pokazatelje rizika (članak 290. stavak 1. UFEU-a).

               2.

               Drugi tužbeni razlog: povreda članaka 16. i 20. Povelje Europske unije o temeljnim pravima (u daljnjem tekstu: Povelja) jer zbog posebne tužiteljeve situacije u usporedbi s drugim kreditnim institucijama obveznicima doprinosa odluka povređuje opće načelo jednakosti. Ona usto neproporcionalno zadire u tužiteljevu slobodu poduzetništva.

               3.

               Treći tužbeni razlog (podredno): povreda članka 70. stavka 2. Uredbe (EU) br. 806/2014 u vezi s člankom 103. stavkom 7. Direktive 2014/59/EU jer je tuženik prilikom izračuna iznosa doprinosa tužiteljev bilansni povjerenički posao bez rizika nezakonito propustio izuzeti od obveza relevantnih za određivanje doprinosa.

               4.

               Četvrti tužbeni razlog (podredno): povreda članka 70. stavka 6. Uredbe (EU) 806/2014 u vezi s člankom 5. stavcima 3. i 4. Delegirane uredbe (EU) 2015/63 jer je tuženik pogrešno izračunao iznos tužiteljevog doprinosa na temelju bruto pristupa u odnosu na derivativne ugovore.

               5.

               Peti tužbeni razlog (podredno): povreda članka 70. stavka 6. Uredbe (EU) 806/2014 u vezi s člankom 6. stavkom 8. točkom (a) Delegirane uredbe (EU) 2015/63 jer je tuženik prilikom izračuna iznosa doprinosa tužitelja nezakonito smatrao institucijom u restrukturiranju te je pokazatelj rizika iz članka 6. stavka 5. točke (c) Delegirane uredbe (EU) 2015/63 morao dobiti minimalnu vrijednost.

               6.

               Šesti tužbeni razlog: povreda članka 41. stavka 1. i stavka 2. točke (a) Povelje jer tužitelj nije saslušan.

               7.

               Sedmi tužbeni razlog: povreda članka 41. stavka 1. i stavka 2. točke (c) Povelje zbog nedostatnog obrazloženja odluke.

      (1)  Uredba (EU) br. 806/2014 Europskog parlamenta i Vijeća od 15. srpnja 2014. o utvrđivanju jedinstvenih pravila i jedinstvenog postupka za sanaciju kreditnih institucija i određenih investicijskih društava u okviru jedinstvenog sanacijskog mehanizma i jedinstvenog fonda za sanaciju te o izmjeni Uredbe (EU) br. 1093/2010 (SL 2014., L 225, str. 1.).

      (2)  Provedbena uredba Vijeća (EU) 2015/81 od 19. prosinca 2014. o utvrđivanju jedinstvenih uvjeta primjene Uredbe (EU) br. 806/2014 Europskog parlamenta i Vijeća u vezi s ex ante doprinosima jedinstvenom fondu za sanaciju (SL 2015., L 15, str. 1.).

      (3)  Direktiva Europskog parlamenta i Vijeća 2014/59/EU od 15. svibnja 2014. o uspostavi okvira za oporavak i sanaciju kreditnih institucija i investicijskih društava te o izmjeni Direktive Vijeća 82/891/EEZ i direktiva 2001/24/EZ, 2002/47/EZ, 2004/25/EZ, 2005/56/EZ, 2007/36/EZ, 2011/35/EU, 2012/30/EU i 2013/36/EU te uredbi (EU) br. 1093/2010 i (EU) br. 648/2012 Europskog parlamenta i Vijeća (SL 2014., L 173, str. 190.; ispravak SL 2015., L 216, str. 9.).

      (4)  Delegirana uredba Komisije (EU) 2015/63 od 21. listopada 2014. o dopuni Direktive 2014/59/EU Europskog parlamenta i Vijeća u vezi s ex ante doprinosima aranžmanima financiranja sanacije (SL 2015., L 11, str. 44.).


title: Predmet C-599/13: Presuda Suda (treće vijeće) od 18. prosinca 2014. (zahtjev za prethodnu odluku Raad van State – Nizozemska) – Somalische Vereniging Amsterdam en Omgeving (Somvao) protiv Staatssecretaris van Veiligheid en Justitie (Zahtjev za prethodnu odluku — Zaštita financijskih interesa Europske unije — Uredba (EZ, Euroatom) br. 2988/95 — Članak 4. — Opći proračun Unije — Uredba (EZ, Euratom) br. 1605/2002 — Članak 53.b stavak 2. — Odluka 2004/904/EZ — Europski fond za izbjeglice za razdoblje od 2005. do 2010. — Članak 25. stavak 2. — Pravna osnova obveze vraćanja bespovratnih sredstava u slučaju nepravilnosti)

text:
               23.2.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 65/15

         Presuda Suda (treće vijeće) od 18. prosinca 2014. (zahtjev za prethodnu odluku Raad van State – Nizozemska) – Somalische Vereniging Amsterdam en Omgeving (Somvao) protiv Staatssecretaris van Veiligheid en Justitie
   (Predmet C-599/13) (1)

   ((Zahtjev za prethodnu odluku - Zaštita financijskih interesa Europske unije - Uredba (EZ, Euroatom) br. 2988/95 - Članak 4. - Opći proračun Unije - Uredba (EZ, Euratom) br. 1605/2002 - Članak 53.b stavak 2. - Odluka 2004/904/EZ - Europski fond za izbjeglice za razdoblje od 2005. do 2010. - Članak 25. stavak 2. - Pravna osnova obveze vraćanja bespovratnih sredstava u slučaju nepravilnosti))
   (2015/C 065/20)
   Jezik postupka: nizozemski

      Sud koji je uputio zahtjev

   Raad van State

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelj: Somalische Vereniging Amsterdam en Omgeving (Somvao)

      Tuženik: Staatssecretaris van Veiligheid en Justitie

      Izreka

   Članak 53.b stavak 2. uvodnu rečenicu i točku (c) Uredbe Vijeća (EZ, Euratom) br. 1605/2002 od 25. lipnja 2002. o Financijskoj uredbi koja se primjenjuje na opći proračun Europskih zajednica, kako je izmijenjena Uredbom Vijeća (EZ, Euratom) br. 1995/2006 od 13. prosinca 2006., treba tumačiti na način da, u slučaju nedostatka pravne osnove u nacionalnom pravu, ta odredba predstavlja pravnu osnovu odluke nacionalnih tijela da izmijene, na štetu korisnika, iznos bespovratnih sredstava dodijeljenih iz Europskog fonda za izbjeglice, u okviru podijeljenog upravljanja Europske komisije i država članica, te nalože korisniku vraćanje dijela tog iznosa. Sud koji je uputio zahtjev mora ocijeniti jesu li u odnosu na zahtjev za vraćanje poštovani, uzimajući u obzir postupanje korisnika bespovratnih sredstava i nacionalnih tijela, načela pravne sigurnosti i zaštite legitimnih očekivanja, sukladno pravu Unije.

      (1)  SL C 24, 25.1.2014.


title: Predmet C-500/13: Rješenje Suda (deveto vijeće) od 5. lipnja 2014. (zahtjev za prethodnu odluku Naczelny Sąd Administracyjny – Poljska) – Gmina Międzyzdroje protiv Minister Finansów (Zahtjev za prethodnu odluku — PDV — Direktiva 2006/112/EZ — Odbitak poreza plaćenog kao pretporez — Kapitalna dobra — Nepokretna imovina — Ispravci odbitaka — Nacionalni propisi koji predviđaju razdoblje ispravka od deset godina)

text:
               11.8.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 261/10

         Rješenje Suda (deveto vijeće) od 5. lipnja 2014. (zahtjev za prethodnu odluku Naczelny Sąd Administracyjny – Poljska) – Gmina Międzyzdroje protiv Minister Finansów
   (Predmet C-500/13) (1)

   ((Zahtjev za prethodnu odluku - PDV - Direktiva 2006/112/EZ - Odbitak poreza plaćenog kao pretporez - Kapitalna dobra - Nepokretna imovina - Ispravci odbitaka - Nacionalni propisi koji predviđaju razdoblje ispravka od deset godina))
   2014/C 261/16
   Jezik postupka: poljski

      Sud koji je uputio zahtjev

   Naczelny Sąd Administracyjny

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelj: Gmina Międzyzdroje

      Tuženik: Minister Finansów

      Izreka

   Članke 167., 187. i 189. Direktive Vijeća 2006/112/EZ od 28. studenoga 2006. o zajedničkom sustavu poreza na dodanu vrijednost, kao i načelo neutralnosti treba tumačiti na način da se ne protive odredbama nacionalnog prava poput onih u glavnom postupku koje u slučajevima promjene svrhe korištenja nepokretnom imovinom koja je stečena kao kapitalna dobra, pri čemu se tim dobrom najprije koristi na način koji ne daje pravo na odbitak poreza na dodanu vrijednost, a zatim na način koji daje takvo pravo, propisuju razdoblje ispravka od deset godina računajući od početka korištenja tim dobrom i koje stoga isključuju jedinstveni ispravak tijekom jedne porezne godine.

      (1)  SL C 367, 14.12.2013.


title: Predmet C-670/15: Presuda Suda (peto vijeće) od 26. srpnja 2017. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Bundesarbeitsgericht – Njemačka) – postupak koji je pokrenuo Jan Šalplachta (Zahtjev za prethodnu odluku — Područje slobode, sigurnosti i pravde — Pristup pravosuđu u prekograničnim sporovima — Direktiva 2003/8/EZ — Minimalna zajednička pravila u vezi s pravnom pomoći u takvim sporovima — Područje primjene — Propis države članice koji propisuje nenadoknadivost troškova prevođenja potrebne pripadajuće dokumentacije u vezi sa zahtjevom za pravnu pomoć)

text:
               18.9.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 309/6

         Presuda Suda (peto vijeće) od 26. srpnja 2017. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Bundesarbeitsgericht – Njemačka) – postupak koji je pokrenuo Jan Šalplachta
   (Predmet C-670/15) (1)

   ((Zahtjev za prethodnu odluku - Područje slobode, sigurnosti i pravde - Pristup pravosuđu u prekograničnim sporovima - Direktiva 2003/8/EZ - Minimalna zajednička pravila u vezi s pravnom pomoći u takvim sporovima - Područje primjene - Propis države članice koji propisuje nenadoknadivost troškova prevođenja potrebne pripadajuće dokumentacije u vezi sa zahtjevom za pravnu pomoć))
   (2017/C 309/07)
   Jezik postupka: njemački

      Sud koji je uputio zahtjev

   Bundesarbeitsgericht

      Stranke glavnog postupka

   Jan Šalplachta

      Izreka

   Članak 3. i 8. u vezi s člankom 12. Direktive Vijeća 2003/8/EZ od 27. siječnja 2003. o unapređenju pristupa pravosuđu u prekograničnim sporovima utvrđivanjem minimalnih zajedničkih pravila o pravnoj pomoći u takvim sporovima treba tumačiti na način da pravna pomoć koju odobrava država članica u kojoj se vodi postupak i u kojoj je fizička osoba koja ima domicil ili uobičajeno boravište u drugoj državi članici podnijela zahtjev za pravnu pomoć u okviru prekograničnog spora uključuje i troškove koje je ta osoba imala zbog prevođenja potrebne pripadajuće dokumentacije u vezi s tim zahtjevom.

      (1)  SL C 90, 7. 3. 2016.


title: Predmet C-498/13: Presuda Suda (šesto vijeće) od 5. veljače 2015. (zahtjev za prethodnu odluku od Symvoulio tis Epikrateias – Grčka) – Agrooikosystimata EPE protiv Ypourgos Oikonomias kai Oikonomikon, Ypourgos Agrotikis Anaptyxis kai Trofimon, Perifereia Thessalias (Perifereaki Enotita Magnisias) (Zahtjev za prethodnu odluku — Poljoprivreda — Zajednička poljoprivredna politika — Uredba (EEZ) br. 2078/92 — Poljoprivredne metode proizvodnje koje su u skladu sa zahtjevima zaštite prirode i održavanja krajobraza — Dugoročno stavljanje poljoprivrednog zemljišta na ugar u svrhe povezane s okolišem — Poljoprivredno-ekološke potpore koje se plaćaju poljoprivrednicima i koje sufinancira Europska unija — Svojstvo korisnika takvih potpora)

text:
               30.3.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 107/9

      Presuda Suda (šesto vijeće) od 5. veljače 2015. (zahtjev za prethodnu odluku od Symvoulio tis Epikrateias – Grčka) – Agrooikosystimata EPE protiv Ypourgos Oikonomias kai Oikonomikon, Ypourgos Agrotikis Anaptyxis kai Trofimon, Perifereia Thessalias (Perifereaki Enotita Magnisias)
      (Predmet C-498/13) (1)

      ((Zahtjev za prethodnu odluku - Poljoprivreda - Zajednička poljoprivredna politika - Uredba (EEZ) br. 2078/92 - Poljoprivredne metode proizvodnje koje su u skladu sa zahtjevima zaštite prirode i održavanja krajobraza - Dugoročno stavljanje poljoprivrednog zemljišta na ugar u svrhe povezane s okolišem - Poljoprivredno-ekološke potpore koje se plaćaju poljoprivrednicima i koje sufinancira Europska unija - Svojstvo korisnika takvih potpora))
      (2015/C 107/11)
      Jezik postupka: grčki

         Sud koji je uputio zahtjev

      Symvoulio tis Epikrateias

         Stranke glavnog postupka

         Tužitelj: Agrooikosystimata EPE

         Tuženici: Ypourgos Oikonomias kai Oikonomikon, Ypourgos Agrotikis Anaptyxis kai Trofimon, Perifereia Thessalias (Perifereaki Enotita Magnisias)

         Izreka

      Uredbu Vijeća (EEZ) br. 2078/92 od 30. lipnja 1992. o poljoprivrednim metodama proizvodnje koje su u skladu sa zahtjevima zaštite prirode i održavanja krajobraza treba tumačiti tako da su jedino osobe koje su prethodno imale poljoprivrednu proizvodnju mogle biti korisnici dugoročnog programa stavljanja poljoprivrednog zemljišta na ugar predviđenog u članku 2. stavku 1. točki (f) te uredbe.

         (1)  SL C 344, 23.11.2013.


title: Predmet T-109/13: Rješenje Općeg suda od 10. lipnja 2014. – Othman protiv Vijeća

text:
               4.8.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 253/66

         Rješenje Općeg suda od 10. lipnja 2014. – Othman protiv Vijeća
   (Predmet T-109/13) (1)

   2014/C 253/91
   Jezik postupka: francuski
   Predsjednik sedmog vijeća odredio je brisanje predmeta.

      (1)  SL C 129, 4.5.2013.


title: Predmet T-262/14: Presuda Općeg suda od 26. studenog 2015. – Bionecs protiv OHIM-a – Fidia farmaceutici (BIONECS) („Žig Zajednice — Postupak povodom prigovora — Prijava verbalnog žiga Zajednice BIONECS — Raniji međunarodni verbalni žig BIONECT — Relativni razlog za odbijanje — Vjerojatnost dovođenja u zabludu — Članak 8., stavak 1., točka (b) Uredbe (EZ) br. 207/2009”)

text:
               25.1.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 27/44

         Presuda Općeg suda od 26. studenog 2015. – Bionecs protiv OHIM-a – Fidia farmaceutici (BIONECS)
   (Predmet T-262/14) (1)

   ((„Žig Zajednice - Postupak povodom prigovora - Prijava verbalnog žiga Zajednice BIONECS - Raniji međunarodni verbalni žig BIONECT - Relativni razlog za odbijanje - Vjerojatnost dovođenja u zabludu - Članak 8., stavak 1., točka (b) Uredbe (EZ) br. 207/2009”))
   (2016/C 027/54)
   Jezik postupka: engleski

      Stranke

      Tužitelj: Bionecs GmbH (München, Njemačka) (zastupnik: M. Knitter, odvjetnik)

      Tuženik: Ured za usklađivanje na unutarnjem tržištu (žigovi i dizajni) (zastupnik: L. Rampini, agent)

      Druga stranka u postupku pred žalbenim vijećem OHIM-a, intervenijent u postupku pred Općim sudom: Fidia farmaceutici SpA (Abano Terme, Italija) (zastupnik: R. Kunz-Hallstein, odvjetnik)

      Predmet

   Tužba podnesena protiv odluke prvog žalbenog vijeća OHIM-a od 6. veljače 2014. (predmet R 1179/2013/1), donesene u postupku povodom prigovora između društava Fidia Farmaceutici SpA i Bionecs GmbH.

      Izreka

               1.

               Tužba se odbija.

               2.

               Društvu Bionecs GmbH se nalaže snošenje troškova.

      (1)  SL C 235, 21. 7. 2014.


title: Predmet C-654/13: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 10. prosinca 2013. uputio Szombathelyi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság (Mađarska) — Delphi Hungary Autóalkatrész Gyártó Kft. protiv Nemzeti Adó- és Vámhivatal Nyugat-dunántúli Regionális Adó Főigazgatósága (NAV)

text:
               22.3.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 85/10

         Zahtjev za prethodnu odluku koji je 10. prosinca 2013. uputio Szombathelyi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság (Mađarska) — Delphi Hungary Autóalkatrész Gyártó Kft. protiv Nemzeti Adó- és Vámhivatal Nyugat-dunántúli Regionális Adó Főigazgatósága (NAV)
   (Predmet C-654/13)
   2014/C 85/18
   Jezik postupka: mađarski

      Sud koji je uputio zahtjev

   Szombathelyi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelj: Delphi Hungary Autóalkatrész Gyártó Kft.

      Tuženik: Nemzeti Adó- és Vámhivatal Nyugat-dunántúli Regionális Adó Főigazgatósága (NAV)

      Prethodna pitanja

               1.

               Treba li Direktivu Vijeća 2006/112/EZ od 28. studenoga 2006. o zajedničkom sustavu poreza na dodanu vrijednost (1), a osobito njezin članak 183., kao i članak 17. Povelje Europske unije o temeljnim pravima te načela ekvivalencije i djelotvornosti tumačiti na način da se protive nacionalnim propisima i praksi koji isključuju plaćanje zateznih kamata na iznos PDV-a za koji nije bilo moguće provesti povrat zbog zakonskog uvjeta koji je u međuvremenu presudom Suda Europske unije proglašen suprotnim pravu Unije, iako inače nacionalni propisi u slučaju zakašnjelog povrata PDV-a određuju plaćanje zateznih kamata?

               2.

               Treba li smatrati suprotnom načelima djelotvornosti i ekvivalencije praksu nacionalnih sudova kojom se odbacuje mogućnost ostvarivanja prava upravnim putem, pri čemu oštećeni porezni obveznik nema drugog izbora nego pokrenuti postupak radi naknade štete — iako je podizanje takve tužbe temeljem unutarnjeg pravnog poretka u praksi isključeno — i to isključivo zato što ne postoji niti jedna konkretna odredba koja bi se mogla primijeniti na takav slučaj, iako je rješavanje sličnih zahtjeva koji se odnose na kamate kao i na njihovo plaćanje u nadležnosti poreznih tijela?

               3.

               Ukoliko je odgovor na drugo pitanje potvrdan, jesu li nacionalni sudovi dužni tumačiti i primjenjivati postojeća pravila unutarnjeg prava — koja u načelu nisu relevantna u ovom konkretnom slučaju — u skladu s pravom Unije, kako bi zajamčili mogućnost podnošenja ekvivalentnog i djelotvornog pravnog sredstva?

               4.

               Treba li odredbe prava Unije navedene u prvom pitanju tumačiti u smislu da je pravo na kamate na iznos poreza koji je protivno pravilima prava Unije naplaćen, zadržan ili nije vraćen, pravo poreznog obveznika koje proizlazi izravno iz prava Unije i koje ovaj može ostvariti pozivajući se pred nacionalnim sudovima i upravnim tijelima izravno na pravo Unije, uključujući i u slučaju kada unutarnje pravo ne određuje plaćanje kamata u konkretnom slučaju, te da je za dokazivanje takvog zahtjeva dovoljno dokazati povredu prava Unije i činjenicu da je porez naplaćen, zadržan ili da nije vraćen?

      (1)  SL L 347, str. 1. (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 9., svezak 1., str. 157.).


title: Predmet C-323/15 P: Žalba koju je 8. lipnja 2016. podnio Eurallumina SpA protiv presude Općeg suda (prvo prošireno vijeće) od 22. travnja 2016. u spojenim predmetima T-60/06 RENV II i T-62/06 RENV II: Talijanska Republika i Eurallumina SpA protiv Europske komisije

text:
               25.7.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 270/36

         Žalba koju je 8. lipnja 2016. podnio Eurallumina SpA protiv presude Općeg suda (prvo prošireno vijeće) od 22. travnja 2016. u spojenim predmetima T-60/06 RENV II i T-62/06 RENV II: Talijanska Republika i Eurallumina SpA protiv Europske komisije
   (Predmet C-323/15 P)
   (2016/C 270/39)
   Jezik postupka: engleski

      Stranke

      Žalitelj: Eurallumina SpA (zastupnik: L. Martin Alegi, A. Stratakis, L. Philippou, solicitors)

      Druge stranke u postupku: Talijanska Republika, Europska komisija

      Žalbeni zahtjev

   Žalitelj od Suda zahtijeva da:

               —

               ukine presudu,

               —

               poništi odluku (1) u dijelu u kojem Talijanskoj Republici nalaže povrat potpore, ili, u suprotnom,

               —

               vrati predmet Općem sudu na odlučivanje,

               —

               naloži Komisiji snošenje troškova.

      Žalbeni razlozi i glavni argumenti

   Žalitelj je iznio samo jedan tužbeni razlog, podijeljen na pet dijelova koji se temelji na povredi prava Zajednice, osobito povredi načela legitimnih očekivanja i nepostojanju obrazloženja. Konkretni žalbeni razlozi koje je iznio žalitelj su kako slijedi:

               1.

               Opći sud je počinio pogrešku koja se tiče prava prilikom tumačenja presude od 10. prosinca 2013. kada se smatrao vezanim za nalaz da je objava pokretanja postupka od 2. veljače 2002. označila prestanak legitimnih očekivanja društva Eurallumina.

               2.

               Zbog te pogreške, Opći sud nije ispunio samu svrhu vraćanja predmeta i nije ocijenio tvrdnje društva Eurallumina glede daljnjeg postojanja njezinih legitimnih očekivanja, odnosno ih je ocijenio u iskrivljenom pravnom okviru i pogrešno.

               3.

               Čak i u okviru primjene iskrivljenog pravnog okvira, Opći sud je počinio pogrešku koja se tiče prava time što je utvrdio da nerazumno kašnjenje u Komisijinom provođenju istrage nije moglo stvoriti legitimna očekivanja društva Eurallumina koja sprječavaju povrat potpore.

               4.

               Opći sud je pogrešno protumačio Direktivu 2003/96 (2)
                  contra legem, što je protivno pravu Zajednice i njegovim načelima tumačenja.

               5.

               Opći sud je počinio pogrešku koja se tiče prava time što je odbio tvrdnje društva Eurallumina koje se temelje na njezinim ulaganjima u tvornicu na Sardiniji.

      (1)  2006/323/EZ: Odluka Komisije 2006/323/EZ od 7. prosinca 2005. o oslobođenju od trošarina za mineralna ulja koja se koriste kao gorivo za proizvodnju aluminijevog oksida u regiji Gardanne, regiji Shannon i na Sardiniji, koje se navedenim redoslijedom provodi u Francuskoj, Irskoj i Italiji (priopćeno pod brojem dokumenta C(2005) 4436) (SL L 119, str. 12.)

      (2)  Direktiva Vijća 2003/96/EZ od 27. listopada 2003. o restrukturiranju sustava Zajednice za oporezivanje energenata i električne energije (SL L 283, str. 51.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 9., svezak 2., str. 75.)


title: Predmet F-149/12: Rješenje Službeničkog suda (treće vijeće) od 18. rujna 2014. – Marcuccio protiv Komisije (Javna služba — Invalidnost — Naknada za invalidnost — Obustava na naknadi za invalidnost)

text:
               10.11.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 395/66

      Rješenje Službeničkog suda (treće vijeće) od 18. rujna 2014. – Marcuccio protiv Komisije
      (Predmet F-149/12) (1)

      ((Javna služba - Invalidnost - Naknada za invalidnost - Obustava na naknadi za invalidnost))
      (2014/C 395/81)
      Jezik postupka: talijanski

         Stranke

         Tužitelj: Luigi Marcuccio (Tricase, Italija) (zastupnik: G. Cipresa, odvjetnik)

         Tuženik: Europska komisija (zastupnici: C. Berardis-Kayser i G. Gattinara, agenti)

         Predmet

      Zahtjev za poništenje naplate iznosa od 500 eura u mjesečnim obrocima obustavom na tužiteljevoj naknadi za invalidnost u razdoblju od travnja do lipnja 2012.

         Izreka rješenja

                  1.

                  Tužba se odbija kao dijelom očito nedopuštena i dijelom očito neosnovana.

                  2.

                  L. Marcuccio snosit će vlastite troškove, a nalaže mu se i snošenje troškova Europske komisije.

         (1)  SL C 108, 13.4.2013., str.38.


title: Predmet T-253/17: Tužba podnesena 28. travnja 2017. – Der Grüne Punkt protiv EUIPO-a – Halston Properties (prikaz kruga s dvije strelice)

text:
               19.6.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 195/45

         Tužba podnesena 28. travnja 2017. – Der Grüne Punkt protiv EUIPO-a – Halston Properties (prikaz kruga s dvije strelice)
   (Predmet T-253/17)
   (2017/C 195/61)
   Jezik na kojem je tužba podnesena: njemački

      Stranke

      Tužitelj: Der Grüne Punkt – Duales System Deutschland GmbH (Köln, Njemačka) (zastupnici: P. Goldenbaum, I. Rohr i N. Ebbecke, odvjetnici)

      Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO)

      Druga stranka pred žalbenim vijećem: Halston Properties, s. r. o. GmbH (Bratislava, Slovačka)

      Podaci o postupku pred EUIPO-om

      Nositelj spornog žiga: tužitelj

      Predmetni sporni žig: figurativni žig Europske unije (prikaz kruga sa dvije strelice) – žig Europske unije br. 298 273

      Postupak pred EUIPO-om: postupak povodom opoziva

      Pobijana odluka: odluka petog žalbenog vijeća EUIPO-a od 20. veljače 2017. u predmetu R 1357/2015-5

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

               —

               poništi pobijanu odluku;

               —

               naloži EUIPO-u snošenje troškova postupka;

               —

               ako intervenijentu dopusti sudjelovanje u postupku, naloži istome snošenje vlastitih troškova.

      Tužbeni razlog

               —

               Povreda članka 15. stavka 1. Uredbe br. 207/2009.


title: Predmet C-163/16: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 21. ožujka 2016. uputio Rechtbank Den Haag (Nizozemska) – Christian Louboutin, Christian Louboutin SAS protiv Van Haren Schoenen BV

text:
               13.6.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 211/30

      Zahtjev za prethodnu odluku koji je 21. ožujka 2016. uputio Rechtbank Den Haag (Nizozemska) – Christian Louboutin, Christian Louboutin SAS protiv Van Haren Schoenen BV
      (Predmet C-163/16)
      (2016/C 211/39)
      Jezik postupka: nizozemski

         Sud koji je uputio zahtjev

      Rechtbank Den Haag

         Stranke glavnog postupka

         Tužitelji: Christian Louboutin, Christian Louboutin SAS

         Tuženik: Van Haren Schoenen BV

         Prethodno pitanje

      Ograničava li se pojam oblik u smislu članka 3. stavka 1. točke (e) podtočke (iii) Direktive 2008/95/EZ (1) („Form”, „shape” i „forme” u njemačkoj, engleskoj i francuskoj jezičnoj verziji te direktive) na trodimenzionalne karakteristike proizvoda kao što su njegovi obrisi, dimenzije i obujam ili su tom odredbom obuhvaćene i druge karakteristike proizvoda koje nisu trodimenzionalne kao što je njegova boja?

         (1)  Direktiva 2008/95/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 22. listopada 2008. o usklađivanju zakonodavstava država članica o žigovima (Kodificirana verzija) (SL 2008, L 299, str. 25.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 17., svezak 2., str. 149.).


title: Predmet T-658/14: Presuda Općeg suda od 7. listopada 2015. – Jurašinović protiv Vijeća („Pristup dokumentima — Uredba (EZ) br. 1049/2001 — Dokumenti razmijenjeni s Međunarodnim kaznenim sudom za bivšu Jugoslaviju tijekom postupka — Odluka donesena nakon što je Opći sud djelomično poništio prvotnu odluku — Djelomično odbijanje pristupa — Izuzeće koje se odnosi na zaštitu međunarodnih odnosa”)

text:
               30.11.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 398/55

         Presuda Općeg suda od 7. listopada 2015. – Jurašinović protiv Vijeća
   (Predmet T-658/14) (1)

   ((„Pristup dokumentima - Uredba (EZ) br. 1049/2001 - Dokumenti razmijenjeni s Međunarodnim kaznenim sudom za bivšu Jugoslaviju tijekom postupka - Odluka donesena nakon što je Opći sud djelomično poništio prvotnu odluku - Djelomično odbijanje pristupa - Izuzeće koje se odnosi na zaštitu međunarodnih odnosa”))
   (2015/C 398/69)
   Jezik postupka: francuski

      Stranke

      Tužitelj: Ivan Jurašinović (Angers, Francuska) (zastupnici: O. Pfligersdorffer i S. Durieu, odvjetnici)

      Tuženik: Vijeće Europske unije (zastupnici: E. Rebasti i A. Jensen, agenti)

      Predmet

   Zahtjev za poništenje odluke Vijeća od 8. srpnja 2014. kojom je tužitelju odbijen cjelovit pristup dokumentima razmijenjenima s Međunarodnim kaznenim sudom za bivšu Jugoslaviju u okviru postupka protiv A. Gotovine, donesene nakon djelomičnog poništenja prvotne odluke presudom od 3. listopada 2012. Jurašinović/Vijeće (T-63/10, Zb., EU:T:2012:516).

      Izreka

               1.

               Obustavlja se postupak po tužbi u dijelu u kojem se tužbeni zahtjev za poništenje odluke Vijeća Europske unije od 8. srpnja 2014., kojom se I. Jurašinoviću odbija cjelovit pristup određenim dokumentima razmijenjenima s Međunarodnim kaznenim sudom za bivšu Jugoslaviju u okviru postupka protiv A. Gotovine i koja je donesena nakon djelomičnog poništenja prvotne odluke presudom od 3. listopada 2012. Jurašinović/Vijeće, (T-63/10, Zb., EU:T:2012:516), odnosi na dokumente br. 7, 25, 33, 34 i 36.

               2.

               U preostalom dijelu tužba se odbija.

               3.

               M. Jurašinović će snositi vlastite troškove kao i troškove Vijeća.

      (1)  SL C 380, 27. 10. 2014.


title: Predmet C-401/16 P: Žalba koju je 15. srpnja 2016. podnio Market Watch Franchise & Consulting Inc. protiv presude Općeg suda (četvrto vijeće) od 13. svibnja 2016. u predmetu T-62/15, Market Watch protiv EUIPO-a – El CORTE INGLÉS (MITOCHRON)

text:
               27.3.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 95/2

         Žalba koju je 15. srpnja 2016. podnio Market Watch Franchise & Consulting Inc. protiv presude Općeg suda (četvrto vijeće) od 13. svibnja 2016. u predmetu T-62/15, Market Watch protiv EUIPO-a – El CORTE INGLÉS (MITOCHRON)
   (Predmet C-401/16 P)
   (2017/C 095/04)
   Jezik postupka: engleski

      Stranke

      Žalitelj: Market Watch Franchise & Consulting Inc. (zastupnik: J. Korab, Rechtsanwalt)

      Druga stranka u postupku: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO)
   Žalba je rješenjem Suda (deseto vijeće) od 1. prosinca 2016. proglašena nedopuštenom.


title: Predmet F-67/15: Tužba podnesena 24. travnja 2015. – ZZ protiv Komisije

text:
               29.6.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 213/50

         Tužba podnesena 24. travnja 2015. – ZZ protiv Komisije
   (Predmet F-67/15)
   (2015/C 213/81)
   Jezik postupka: francuski

      Stranke

      Tužiteljica: ZZ (zastupnik: A. Salerno, odvjetnik)

      Tuženik: Europska komisija

      Predmet i opis spora

   Poništenje odluke o neproduljenju ugovora s tužiteljicom nakon njegova isteka, iako je tužiteljica bila pred porodom.

      Tužbeni zahtjev tužiteljice

               —

               poništiti odluku tijela Komisije nadležnog za sklapanje ugovora, da ne produlji ugovor koji je isticao 31. kolovoza 2014.;

               —

               naložiti tuženiku snošenje svih troškova postupka.


title: Predmet F-43/14: Tužba podnesena 14. travnja 2014. – ZZ protiv Komisije

text:
               1.9.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 292/61

         Tužba podnesena 14. travnja 2014. – ZZ protiv Komisije
   (Predmet F-43/14)
   2014/C 292/79
   Jezik postupka: francuski

      Stranke

      Tužitelj: ZZ (zastupnik: S. Orlandi, odvjetnik)

      Tuženik: Europska komisija

      Predmet i opis spora

   Poništenje odluke o priznavanju prava na mirovinu tužitelja u mirovinskom sustavu Unije primjenom novih Općih provedbenih odredbi koje se odnose na članke 11. i 12. Priloga VIII. Pravilnika o osoblju kao i odluke od 19. kolovoza 2013. kojom se zaključuje spis o prijenosu mirovinskih prava tužitelja koja su stečena preko Caisse Nationale d’assurance vieillesse des travailleurs salariés (CNAVTS).

      Tužbeni zahtjevi tužitelja

               —

               proglasiti nezakonitim, te stoga neprimjenjivim, članak 9. Općih provedbenih odredbi članka 11. stavka 2. Priloga VIII. Pravilnika;

               —

               poništiti odluku od 18. rujna 2013. kojom se priznaju mirovinska prava tužitelja stečena prije njegovog stupanja u službu, u okviru njihovog prijenosa u mirovinski sustav institucija Europske unije, primjenom Općih provedbenih odredbi članka 11. stavka 2. Priloga VIII. Pravilnika od 3. ožujka 2011;

               —

               poništiti odluku od 19. kolovoza 2013. kojom se zaključuje spis o prijenosu mirovinskih prava tužitelja koja su stečena preko Caisse nationale d’assurance vieillesse des travailleurs salariés (CNAVTS);

               —

               naložiti Komisiji snošenje troškova.


title: Predmet F-48/15: Presuda Službeničkog suda (sudac pojedinac) od 18. srpnja 2016. – SD (*) protiv EUIPO-a (Javna služba — Dužnosnici — Ocjenjivanje — Razdoblje ocjenjivanja 2013. — Izvješće o ocjeni — Očita pogreška u ocjeni — Plan povrata — Akt koji negativno utječe — Dopuštenost)

text:
                  3.10.2016

                  HR

                  Službeni list Europske unije

                  C 364/30

         Presuda Službeničkog suda (sudac pojedinac) od 18. srpnja 2016. –  SD (*1) protiv EUIPO-a
         (Predmet F-48/15) (1)

         ((Javna služba - Dužnosnici - Ocjenjivanje - Razdoblje ocjenjivanja 2013. - Izvješće o ocjeni - Očita pogreška u ocjeni - Plan povrata - Akt koji negativno utječe - Dopuštenost))
         (2016/C 364/34)
         Jezik postupka: francuski

            Stranke

            Tužitelj: SD (*1) (zastupnici: T. Bontinck i A. Guillerme, odvjetnici)

            Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo EUIPO (zastupnik: A. Lukošiūtė, agent)

            Predmet

         Zahtjev za poništenje izvješća o ocjeni tužiteljice za godinu ocjenjivanja 2013. kao i plana povrata usvojenog na temelju tog izvješća, te zahtjev za naknadu navodno pretrpljene neimovinske štete.

            Izreka presude

                     1.

                     Tužba se odbacuje.

                     2.

                      SD (*1) snosit će vlastite troškove i nalaže joj se snošenje troškova Ureda Europske unije za intelektualno vlasništvo.

            (*1)  Informacije su izbrisane ili zamijenjene u okviru zaštite osobnih podataka i/ili povjerljivosti.

            (1)  SL C 190, 8. 6. 2015., str. 36.


title: Predmet C-573/11 P: Rješenje Suda (šesto vijeće) od 5. rujna 2013. — ClientEarth protiv Vijeća Europske unije, Kraljevine Danske, Republike Finske, Kraljevine Švedske (Žalba — Članak 19. Statuta Suda Europske unije — Zastupanje po odvjetniku koji nije treća osoba — Očito nedopuštena tužba za poništenje — Očito neosnovani žalbeni razlozi)

text:
               23.11.2013

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 344/37

         Rješenje Suda (šesto vijeće) od 5. rujna 2013. — ClientEarth protiv Vijeća Europske unije, Kraljevine Danske, Republike Finske, Kraljevine Švedske
   (Predmet C-573/11 P) (1)

   (Žalba - Članak 19. Statuta Suda Europske unije - Zastupanje po odvjetniku koji nije treća osoba - Očito nedopuštena tužba za poništenje - Očito neosnovani žalbeni razlozi)
   2013/C 344/64
   Jezik postupka: engleski

      Stranke

      Žalitelj: ClientEarth (zastupnik: P. Kirch, odvjetnik)

      Druge stranke u postupku: Vijeće Europske unije (zastupnici: C. Fekete i B. Driessen, agenti), Kraljevina Danska, Republika Finska, Kraljevina Švedska

      Predmet

   Žalba podnesena protiv rješenja Općeg suda (šesto vijeće) od 6. rujna 2011., ClientEarth/Vijeće (T-452/10), kojim je Opći sud odbacio kao očito nedopuštenu tužbu za poništenje odluke Vijeća od 26. srpnja 2010. kojom je žalitelju odbijen potpuni pristup mišljenju pravne službe Vijeća (dokument br. 6865/09) koje se odnosi na prijedlog Uredbe Europskog parlamenta i Vijeća o javnom pristupu dokumentima Europskog parlamenta, Vijeća i Komisije — Zastupanje po odvjetniku koji nije treća osoba

      Izreka

               1.

               Žalba se odbacuje.

               2.

               ClientEarthu se nalaže snošenje troškova.

      (1)  SL C 39, 11.2.2012.


title: Predmet C-284/13 P: Rješenje predsjednika Suda od 3. travnja 2014. – Henkel AG & Co. KGaA, Henkel France protiv Europske komisije

text:
               11.8.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 261/18

         Rješenje predsjednika Suda od 3. travnja 2014. – Henkel AG & Co. KGaA, Henkel France protiv Europske komisije
   (Predmet C-284/13 P) (1)

   2014/C 261/30
   Jezik postupka: engleski
   Predsjednik Suda odredio je brisanje predmeta.

      (1)  SL C 215, 27.7.2013.


title: Predmet C-422/13: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 25. srpnja 2013. uputio Schleswig-Holsteinisches Oberverwaltungsgericht (Njemačka) — Landesamt für Landwirtschaft, Umwelt und ländliche Räume des Landes Schleswig-Holstein protiv Dr. med. vet. Ute Wree

text:
               19.10.2013

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 304/5

         Zahtjev za prethodnu odluku koji je 25. srpnja 2013. uputio Schleswig-Holsteinisches Oberverwaltungsgericht (Njemačka) — Landesamt für Landwirtschaft, Umwelt und ländliche Räume des Landes Schleswig-Holstein protiv Dr. med. vet. Ute Wree
   (Predmet C-422/13)
   2013/C 304/08
   Jezik postupka: njemački

      Sud koji je uputio zahtjev

   Schleswig-Holsteinisches Oberverwaltungsgericht

      Stranke u glavnom postupku

      Tužitelj: Landesamt für Landwirtschaft, Umwelt und ländliche Räume des Landes Schleswig-Holstein

      Tuženik: Dr. med. vet. Uta Wree

      Prethodno pitanje

   Je li riječ o poljoprivrednoj površini u smislu članka 34. stavka 2. točke (a) Uredbe Vijeća (EZ) br. 73/2009 od 19. siječnja 2009. (1) i kada se ona koristi u poljoprivredne svrhe (ispaša radi uzgoja ovaca), ali ta površina čini pokrovni sloj odlagališta otpada koji je u fazi održavanja nakon zatvaranja?

      (1)  Uredba Vijeća (EZ) br. 73/2009 od 19. siječnja 2009. o utvrđivanju zajedničkih pravila za programe izravne potpore za poljoprivrednike u okviru zajedničke poljoprivredne politike i utvrđivanju određenih programa potpore za poljoprivrednike, o izmjeni uredaba (EZ) br. 1290/2005, (EZ) br. 247/2006, (EZ) br. 378/2007 i stavljanju izvan snage Uredbe (EZ) br. 1782/2003 (SL L 30, str. 16.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 3., svezak 19., str. 199.).


title: Predmet C-252/13: Tužba podnesena 7. svibnja 2013. — Europska komisija protiv Kraljevine Nizozemske

text:
               20.7.2013

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 207/7

         Tužba podnesena 7. svibnja 2013. — Europska komisija protiv Kraljevine Nizozemske
   (Predmet C-252/13)
   (2013/C 207/40)

   Predmetni postupak pokrenut je prije 1. srpnja 2013., datuma pristupanja Republike Hrvatske Europskoj uniji.


title: Predmet C-514/14 P: Presuda Suda (deveto vijeće) od 28. siječnja 2016. – Éditions Odile Jacob SAS protiv Europske komisije, Lagardère SCA, Wendel (Žalba — Koncentracija poduzetnika na tržištu izdavanja knjiga — Odluka usvojena nakon što je odluka o odobrenju kupnje određenih dionica poništena zbog nepostojanja neovisnosti punomoćnika — Članak 266. UFEU-a — Izvršenje odluke o poništenju — Predmet spora — Pravna osnova sporne odluke — Retroaktivni učinak te odluke — Neovisnost kupca prenesenih dionica u odnosu na cesionara)

text:
               21.3.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 106/7

         Presuda Suda (deveto vijeće) od 28. siječnja 2016. – Éditions Odile Jacob SAS protiv Europske komisije, Lagardère SCA, Wendel
   (Predmet C-514/14 P) (1)

   ((Žalba - Koncentracija poduzetnika na tržištu izdavanja knjiga - Odluka usvojena nakon što je odluka o odobrenju kupnje određenih dionica poništena zbog nepostojanja neovisnosti punomoćnika - Članak 266. UFEU-a - Izvršenje odluke o poništenju - Predmet spora - Pravna osnova sporne odluke - Retroaktivni učinak te odluke - Neovisnost kupca prenesenih dionica u odnosu na cesionara))
   (2016/C 106/09)
   Jezik postupka: francuski

      Stranke

      Žalitelj: Éditions Odile Jacob SAS (zastupnici: J.-F. Bellis, O. Fréget i L. Eskenazi, odvjetnici)

      Druge stranke u postupku: Europska komisija (zastupnici: C. Giolito i B. Mongin, agenti), Lagardère SC (zastupnici: A. Winckler, F. de Bure, J.-B. Pinçon i L. Bary, odvjetnici), Wendel (zastupnici: M. Trabucchi, F. Gordon, A. Gosset-Grainville, odvjetnici, C. Renner, Rechtsanwältin)

      Izreka

               1.

               Žalba se odbija.

               2.

               Nalaže se Éditions Odile Jacob SAS snošenje troškova Europske komisije, društva Lagardère SCA i društva Wendel.

      (1)  SL C 26, 26. 1. 2015.


title: Predmet C-134/15: Presuda Suda (drugo vijeće) od 30. lipnja 2016. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Sächsisches Oberverwaltungsgericht – Njemačka) – Lidl GmbH & Co. KG protiv Freistaat Sachsen (Zahtjev za prethodnu odluku — Uredba (EZ) br. 543/2008 — Poljoprivreda — Zajednička organizacija tržišta — Tržišni standardi — Pretpakirano svježe meso peradi — Obveza navođenja ukupne maloprodajne cijene i ukupne cijene po jedinici mase na pretpakovini ili etiketi stavljenoj na pretpakovinu — Povelja Europske unije o temeljnim pravima — Članak 16. — Sloboda poduzetništva — Proporcionalnost — Članak 40. stavak 2. drugi podstavak UFEU-a — Nediskriminacija)

text:
               12.9.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 335/16

         Presuda Suda (drugo vijeće) od 30. lipnja 2016. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Sächsisches Oberverwaltungsgericht – Njemačka) – Lidl GmbH & Co. KG protiv Freistaat Sachsen
   (Predmet C-134/15) (1)

   ((Zahtjev za prethodnu odluku - Uredba (EZ) br. 543/2008 - Poljoprivreda - Zajednička organizacija tržišta - Tržišni standardi - Pretpakirano svježe meso peradi - Obveza navođenja ukupne maloprodajne cijene i ukupne cijene po jedinici mase na pretpakovini ili etiketi stavljenoj na pretpakovinu - Povelja Europske unije o temeljnim pravima - Članak 16. - Sloboda poduzetništva - Proporcionalnost - Članak 40. stavak 2. drugi podstavak UFEU-a - Nediskriminacija))
   (2016/C 335/20)
   Jezik postupka: njemački

      Sud koji je uputio zahtjev

   Sächsisches Oberverwaltungsgericht

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelj: Lidl GmbH & Co. KG

      Tuženik: Freistaat Sachsen

      Izreka

               1.

               Analiza prvog prethodnog pitanja nije otkrila nijedan čimbenik koji bi, u odnosu na slobodu poduzetništva predviđenu u članku 16. Povelje Europske unije o temeljnim pravima, utjecao na valjanost članka 5. stavka 4. točke (b) Uredbe Komisije (EZ) br. 543/2008 od 16. lipnja 2008. o utvrđivanju detaljnih pravila za primjenu Uredbe Vijeća (EZ) br. 1234/2007 u pogledu tržišnih standarda za meso peradi.

               2.

               Analiza drugog prethodnog pitanja nije otkrila nijedan čimbenik koji bi, u odnosu na načelo nediskriminacije predviđeno u članku 40. stavku 2. drugom podstavku UFEU-a, utjecao na valjanost članka 5. stavka 4. točke (b) Uredbe br. 543/2008.

      (1)  SL C 205, 22. 6. 2015.


title: Predmet C-300/17: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 24. svibnja 2017. uputila Kúria (Mađarska) – Hochtief AG protiv Budapest Főváros Önkormányzata

text:
               14.8.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 269/4

         Zahtjev za prethodnu odluku koji je 24. svibnja 2017. uputila Kúria (Mađarska) – Hochtief AG protiv Budapest Főváros Önkormányzata
   (Predmet C-300/17)
   (2017/C 269/06)
   Jezik postupka: mađarski

      Sud koji je uputio zahtjev

   Kúria

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelj: Hochtief AG

      Tuženik: Budapest Főváros Önkormányzata (Gradska uprava Budimpešta, Mađarska)

      Prethodna pitanja

               1.

               Protivi li se pravu Unije nacionalna postupovna odredba koja podnošenje građanskopravnog zahtjeva u slučaju povrede materijalne odredbe o javnoj nabavi uvjetuje time da su arbitražna komisija za javnu nabavu ili sud — u okviru sudskog nadzora odluke arbitražne komisije za javnu nabavu — konačno utvrdili navedenu povredu?

               2.

               Može li se nacionalna odredba kojom se kao pretpostavka podnošenja zahtjeva za naknadu štete određuje da navedenu povredu konačno utvrde arbitražna komisija za javnu nabavu ili sud — u okviru sudskog nadzora odluke arbitražne komisije za javnu nabavu — zamijeniti drugom koja je u skladu s pravom Unije? Drugim riječima, može li oštećenik drugim sredstvima dokazati povredu?

               3.

               U okviru spora u kojem se zahtijeva naknada štete, protivi li se pravu Unije i, osobito, načelima djelotvornosti i ekvivalentnosti, ili može li uzrokovati učinak protivan tom pravu i tim načelima, nacionalna postupovna odredba ako ona dopušta sudski nadzor upravne odluke na temelju pravnih argumenata navedenih u postupku pred arbitražnom komisijom za javnu nabavu, čak i ako se oštećenik kao temelj povrede pravila koju navodi može pozvati samo na nezakonitost svojeg isključenja koja se, u skladu sa sudskom praksom Suda, temelji na sukobu interesa, tako da ga se, u skladu s pravilima pregovaračkog postupka, iz postupka javne nabave isključuje iz drugog razloga, zato što je došlo do izmjene u njegovu zahtjevu za sudjelovanje u postupku?


title: Predmet T-171/14: Tužba podnesena 20. ožujka 2014. – Léon Van Parys protiv Komisije

text:
               19.5.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 151/28

         Tužba podnesena 20. ožujka 2014. – Léon Van Parys protiv Komisije
   (Predmet T-171/14)
   2014/C 151/36
   Jezik postupka: nizozemski

      Stranke

      Tužitelj: Firma Léon Van Parys NV (Antwerpen, Belgija) (zastupnici: P. Vlaemminck, B. Van Vooren i R. Verbeke, Rechtsanwälte)

      Tuženik: Europska komisija

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

               —

               poništi pismo Komisije od 24. siječnja 2014. kojim obavještava da je sukladno čl. 907. Uredbe br. 2454/93 istekao rok za obradu predmeta;

               —

               utvrdi da čl. 909. Uredbe br. 2454/93 prema presudi Općeg suda T-324/10 od 19. ožujka 2013. u predmetu REM/REC 07/07 u potpunosti ide u prilog tužitelju;

               —

               Komisiji naloži snošenje troškova.

      Tužbeni razlozi i glavni argumenti

   U prilog osnovanosti tužbe tužitelj ističe dva tužbena razloga.

               1.

               Prvi tužbeni razlog: povreda čl. 907. i 909. Uredbe br. 2454/93 (1) kao i prava na dobru upravu iz čl. 41. Povelje o temeljnim pravima Europske unije.

                           —

                           Opći sud je presudom od 19. ožujka 2013. Firma Van Parys/Komisija s ex tunc učinkom poništio Odluku Komisije K (2010) 2858, tako da je već istekao rok od devet mjeseci za obradu predmeta, zbog čega Komisija više nije mogla odlučivati o zahtjevu za otpust [carina].

                           —

                           Komisija je barem utoliko prekoračila svoje ovlasti time što je, da bi svoju djelomično poništenu odluku uskladila s presudom Općeg suda od 19. ožujka 2013. u predmetu T-324/10, poduzela radnje koje prelaze što je nužno. Time je Komisija povrijedila čl. 266. st. 1. UFEU-a koji se odnosi na njene ovlasti u vezi s mjerama koje je potrebno provesti da bi se postupilo sukladno presudi Općeg suda.

               2.

               Drugi tužbeni razlog: povreda čl. 907. Uredbe br. 2454/93 kao i temeljnog prava na dobru upravu iz čl. 41. Povelje o temeljnim pravima Europske unije zbog toga što je Komisija protupravno iskoristila mogućnost iz čl. 907. Uredbe br. 2454/93 da zahtijeva podatke kako bi isključila ili barem odgodila buduću primjenu čl. 909. Uredbe br. 2454/93.

      (1)  Uredba Komisije (EEZ) br. 2454/93 od 2. srpnja 1993.o utvrđivanju odredaba za provedbu Uredbe Vijeća (EEZ) br. 2913/92 o Carinskom zakoniku Zajednice (SL L 253, str. 1.).


title: Predmet T-189/13: Presuda Općeg suda od 11. prosinca 2014. – PP Nature-Balance Lizenz protiv Komisije ( „Lijekovi za humanu primjenu — Aktivna tvar tolperizon — Članak 116. Direktive 2001/83/EZ — Odluka Komisije kojom se državama članicama nalaže izmjena nacionalnih dozvola za stavljanje u promet lijekova za humanu primjenu i sadrže predmetnu aktivnu tvar — Teret dokazivanja — Proporcionalnost” )

text:
               2.2.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 34/36

         Presuda Općeg suda od 11. prosinca 2014. – PP Nature-Balance Lizenz protiv Komisije
   (Predmet T-189/13) (1)

   ((„Lijekovi za humanu primjenu - Aktivna tvar tolperizon - Članak 116. Direktive 2001/83/EZ - Odluka Komisije kojom se državama članicama nalaže izmjena nacionalnih dozvola za stavljanje u promet lijekova za humanu primjenu i sadrže predmetnu aktivnu tvar - Teret dokazivanja - Proporcionalnost”))
   (2015/C 034/41)
   Jezik postupka: njemački

      Stranke

      Tužitelj: PP Nature-Balance Lizenz GmbH (Hamburg, Njemačka) (zastupnik: M. Ambrosius, odvjetnik)

      Tuženik: Europska komisija (zastupnici: u početku B.-R. Killmann i M. Šimerdová, zatim B.-R. Killmann i A. Sipos, agenti)

      Predmet

   Zahtjev za djelomično poništenje Provedbene odluke Komisije C (2013) 369 final od 21. siječnja 2013. koja se odnosi na dozvole za stavljanje u promet lijekova za humanu primjenu koji se rabe u humanoj medicini i sadrže aktivnu tvar tolperizon, u kontekstu primjene članka 31. Direktive 2001/83/EZ Europskog parlamenta i Vijeća.

      Izreka

               1.

               Tužba se odbija.

               2.

               PP Nature-Balance Lizenz GmbH snosi vlastite troškove kao i troškove Europske komisije.

      (1)  SL C 164, 8.6.2013.


title: Predmet T-71/14: Tužba podnesena 30. siječnja 2014. – Swatch protiv OHIM-a – Panavision Europe (SWATCHBALL)

text:
               28.4.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 129/29

         Tužba podnesena 30. siječnja 2014. – Swatch protiv OHIM-a – Panavision Europe (SWATCHBALL)
   (Predmet T-71/14)
   2014/C 129/36
   Jezik na kojem je tužba podnesena: engleski

      Stranke

      Tužitelj: Swatch AG (Biel, Švicarska) (zastupnik: P. González-Bueno Catalán de Ocón, odvjetnik)

      Tuženik: Ured za usklađivanje na unutarnjem tržištu (žigovi i dizajni)

      Druga stranka u postupku pred žalbenim vijećem: Panavision Europe Ltd (Greenford, Ujedinjena Kraljevina)

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

               —

               poništi odluku drugog žalbenog vijeća Ureda za usklađivanje na unutarnjem tržištu (žigovi i dizajni) od 11. studenoga 2013. u predmetu R 470/2012-2.

      Tužbeni razlozi i glavni argumenti

      Podnositelj prijave žiga Zajednice: druga stranka u postupku pred žalbenim vijećem

      Predmetni žig Zajednice: verbalni žig „SWATCHBALL” za proizvode i usluge iz razreda 9, 35, 41 i 42 – prijava žiga Zajednice br. 6 543 524

      Nositelj žiga ili znaka navedenog u postupku povodom prigovora: tužitelj

      Žig ili znak naveden u prigovoru: registrirani međunarodni žigovi, registrirani figurativni žig Zajednice s verbalnim elementom „swatch” i registrirani verbalni žig Zajednice „SWATCH”

      Odluka Odjela za prigovore: prigovor je odbijen

      Odluka žalbenog vijeća: žalba je odbijena

      Tužbeni razlozi: povreda članka 8. stavka 1. točke (b) i članka 8. stavka 5. Uredbe o žigu Zajednice.


title: Predmet F-63/11 RENV: Rješenje Službeničkog suda (prvo vijeće) od 12. prosinca 2014. – Luigi Macchia protiv Komisije (Javna služba — Privremeno osoblje — Vraćanje Službeničkom sudu na ponovno suđenje nakon ukidanja — Neproduženje ugovora sklopljenog na određeno vrijeme — Diskrecijska ovlast administracije — Očita pogreška u ocjeni — Očito nedopuštena i očito neosnovana tužba)

text:
               2.2.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 34/49

         Rješenje Službeničkog suda (prvo vijeće) od 12. prosinca 2014. – Luigi Macchia protiv Komisije
   (Predmet F-63/11 RENV) (1)

   ((Javna služba - Privremeno osoblje - Vraćanje Službeničkom sudu na ponovno suđenje nakon ukidanja - Neproduženje ugovora sklopljenog na određeno vrijeme - Diskrecijska ovlast administracije - Očita pogreška u ocjeni - Očito nedopuštena i očito neosnovana tužba))
   (2015/C 034/58)
   Jezik postupka: francuski

      Stranke

      Tužitelj: Luigi Macchia (Rim, Italija) (zastupnici:S. Rodrigues, A. Blot i C. Bernard-Glanz, odvjetnici)

      Tuženik: Europska komisija (zastupnici: J. Currall i G. Gattinara, agenti)

      Predmet

   Zahtjev za poništenje implicitne odluke o neproduženju tužiteljevog ugovora o radu u svojstvu privremenog službenika u smislu članka 2. točke (a) Uvjeta zaposlenja koji se primjenjuju na ostale službenike Unije (CEOS).

      Izreka rješenja

               1.

               Tužba se odbija kao djelomično očito neosnovana te odbacuje kao djelomično očito nedopuštena.

               2.

               Nalaže se L. Macchii snošenje vlastitih troškova u predmetima F-63/11, T-368/12 P i F-63/11 RENV, kao i troškova Europske komisije u predmetima F-63/11 i F-63/11 RENV.

               3.

               Nalaže se Europskoj komisiji snošenje vlastitih troškova u predmetu T-368/12 P.

      (1)  SL C 226, 30.7.2011., str. 32.


title: Predmet T-732/15: Rješenje Općeg suda od 16. rujna 2016. – ICA Laboratories i dr. protiv Komisije

text:
               9.1.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 6/56

         Rješenje Općeg suda od 16. rujna 2016. – ICA Laboratories i dr. protiv Komisije
   (Predmet T-732/15) (1)

   (2017/C 006/71)
   Jezik postupka: engleski
   Predsjednik sedmog vijeća odredio je brisanje predmeta.

      (1)  SL C 78, 29. 2. 2016.


title: Predmet C-540/16: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 25. listopada 2016. uputio Lietuvos vyriausiasis administracinis teismas (Litva) – UAB „Spika”, AB „Senoji Baltija”, UAB „Stekutis”, UAB „Prekybos namai Aistra” protiv Žuvininkystės tarnyba prie Lietuvos Respublikos žemės ūkio ministerijos

text:
               9.1.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 6/29

         Zahtjev za prethodnu odluku koji je 25. listopada 2016. uputio Lietuvos vyriausiasis administracinis teismas (Litva) – UAB „Spika”, AB „Senoji Baltija”, UAB „Stekutis”, UAB „Prekybos namai Aistra” protiv Žuvininkystės tarnyba prie Lietuvos Respublikos žemės ūkio ministerijos

   (Predmet C-540/16) (1)

   (2017/C 006/36)
   Jezik postupka: litavski

      Sud koji je uputio zahtjev

   Lietuvos vyriausiasis administracinis teismas

      Stranke glavnog postupka

      Žalitelji: UAB „Spika”, AB „Senoji Baltija”, UAB „Stekutis”, UAB „Prekybos namai Aistra”

      Druga stranka u postupku: Žuvininkystės tarnyba prie Lietuvos Respublikos žemės ūkio ministerijos

      Ostali sudionici: Lietuvos Respublikos žemės ūkio ministerija, BUAB Sedija, UAB Starkis, UAB Baltijos šprotai, UAB Ramsun, AB Laivitė, UAB Baltlanta, UAB Strimelė, V. Malinausko gamybinė-komercinė firma Stilma, UAB Banginis, UAB Monistico, UAB Rikneda, UAB Baltijos jūra, UAB Grinvita i BUAB Baltijos žuvys

      Prethodna pitanja

   Treba li članak 17. i članak 2. stavak 5. točku (c) Uredbe (EU) br. 1380/2013 Europskog parlamenta i Vijeća od 11. prosinca 2013. o zajedničkoj ribarstvenoj politici, izmjeni uredaba Vijeća (EZ) br. 1954/2003 i (EZ) br. 1224/2009 i stavljanju izvan snage uredaba (EZ) br. 2371/2002 i (EZ) br. 639/2004 i Odluke Vijeća 2004/585/EZ, u odnosu na članke 16. i 20. Povelje Europske unije o temeljnim pravima, tumačiti na način da je državi članici, kada izvršava diskrecijsku ovlast predviđenu člankom 16. stavkom 6., zabranjen izbor metode dodjele ribolovnih kvota koje su joj dodijeljene što uzrokuje nejednake mogućnosti tržišnog natjecanja za gospodarske subjekte koji obavljaju djelatnosti u tom području, zbog veće količine ribolovnih mogućnosti, iako se ta metoda temelji na transparentnom i objektivnom kriteriju?

      (1)  SL L 354, str. 22.


title: Predmet C-508/13: Tužba podnesena 23. rujna 2013. — Republika Estonija protiv Europskog parlamenta i Vijeća

text:
               23.11.2013

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 344/51

         Tužba podnesena 23. rujna 2013. — Republika Estonija protiv Europskog parlamenta i Vijeća
   (Predmet C-508/13)
   2013/C 344/89
   Jezik postupka: estonski

      Stranke

      Tužitelj: Republika Estonija (zastupnik: K. Kraavi-Käerdi)

      Tuženici: Europski parlament i Vijeće Europske unije

      Tužbeni zahtjev

   Republika Estonija zahtjeva od Suda da:

               —

               proglasi ništavim članak 4. stavke 6. i 8., članak 16. stavak 3. i članak 6. stavak 3. Direktive 2013/34/EU Europskog parlamenta i Vijeća od 26. lipnja 2013. o godišnjim financijskim izvještajima, konsolidiranim financijskim izvještajima i vezanim izvješćima za određene vrste poduzeća, o izmjeni Direktive 2006/43/EZ Europskog parlamenta i Vijeća i o stavljanju izvan snage direktiva Vijeća 78/660/EEZ i 83/349/EEZ (1) zbog povrede Ugovora ili pravnih pravila vezanih za njihovu primjenu, jer smatra da navedene odredbe nisu u skladu s načelima proporcionalnosti i supsidijarnosti. Republika Estonija osim toga smatra da je pri donošenju tih odredbi počinjena povreda obveze navođenja obrazloženja iz članka 296. UFEU-a, što predstavlja bitnu povredu postupka u smislu članka 263. UFEU-a. Republika Estonija stoga zahtijeva da se proglasi ništavim dio rečenice sadržan u članku 4. stavku 6. „te da je zahtjev za objavljivanje sadržan u nacionalnom poreznom zakonodavstvu izričito za potrebe ubiranja poreza”, riječi sadržane u članku 4. stavku 8. „objave iz stavka 6. koje se zahtijevaju prema nacionalnom poreznom zakonodavstvu” kao i članak 6. stavak 3. i članak 6. stavak 3. u cijelosti [neslužbeni prijevodi]. U slučaju da Sud smatra da se navedene odredbe ne može sagledati neovisno i da se one ne mogu izdvojiti od ostatka teksta Direktive, a da se ona pritom ne izmijeni, te da proglašenje tih odredbi ništavima može negativno utjecati na opću strukturu Direktive, Republika Estonija zahtijeva da se Direktiva po istoj osnovi i temeljem istih razloga proglasi ništavom u cijelosti.

               —

               Parlamentu i Vijeću naloži snošenje troškova.

      Tužbeni razlozi i glavni argumenti

               1.

               Republika Estonija u svojoj tužbi zahtjeva od Suda da proglasi ništavim određene odredbe Direktive 2013/34/EU Europskog parlamenta i Vijeća od 26. lipnja 2013. o godišnjim financijskim izvještajima, konsolidiranim financijskim izvještajima i vezanim izvješćima za određene vrste poduzeća, o izmjeni Direktive 2006/43/EZ Europskog parlamenta i Vijeća i o stavljanju izvan snage direktiva Vijeća 78/660/EEZ i 83/349/EEZ (u daljnjem tekstu: Direktiva) odnosno, podredno, da proglasi ništavom Direktivu u cijelosti.

               2.

               Tužba je podnesena na temelju članka 263. stavka 1. UFEU-a i ima prije svega za cilj proglašenje ništavim formulacije „te da je zahtjev za objavljivanje sadržan u nacionalnom poreznom zakonodavstvu izričito za potrebe ubiranja poreza” sadržane u članku 4. stavku 6. Direktive; formulacije „objave iz stavka 6. koje se zahtijevaju prema nacionalnom poreznom zakonodavstvu” sadržane u članku 4. stavku 8. Direktive [neslužbeni prijevodi]; kao i članka 6. stavka 3. i članka 16. stavka 3. Direktive u cijelosti, ili podredno, proglašenje ništavom Direktive u cijelosti zbog bitne povrede postupka i povrede Ugovora ili pravnih pravila vezanih za njihovu primjenu.

               3.

               Prema mišljenju Republike Estonije, bitna povreda postupka sastoji se u tome što kod usvajanja Direktive nije poštovana obveza navođenja obrazloženja predviđena u članku 296. UFEU-a. Povreda Ugovora ili pravnih pravila vezanih za njihovu primjenu sastoji se od povrede načela proporcionalnosti i supsidijarnosti.

               4.

               Republika Estonija smatra da se mjerama maksimalnog usklađivanja, predviđenim u odredbama članka 4. stavka 6. u vezi sa stavkom 8. i člankom 16. stavkom 3. Direktive ne može postići odgovarajuća ravnoteža između oba cilja Direktive — jasniji prikaz financijskih izvještaja i poboljšanje njihove usporedivosti kao i smanjenje administrativnih opterećenja malih i srednjih poduzeća. Dakle, usvojenim mjerama ne može se postići željeni opravdani cilj.

               5.

               Glavni cilj Direktive — jasniji prikaz financijskih izvještaja i poboljšanje njihove usporedivosti — ne može se postići usvojenim mjerama pošto se prilikom izrade nacrta Direktive nije na odgovarajući način vodilo računa o strukturi poduzeća različitih država članica. Prijenos Direktive u pravni sustav države članice dovela bi do toga da bi 97.9 % poduzeća, koja predstavljaju više od polovine prometa nacionalnog gospodarstva, bilo oslobođeno znatnog dijela obveze financijskog izvješćivanja, a to ne bi doprinijelo postizanju cilja jasnijeg prikaza i poboljšanja usporedivosti financijskih izvješća u cijeloj Uniji.

               6.

               Glavni cilj Direktive — smanjenje administrativnih opterećenja malih i srednjih poduzeća — ne može se postići usvojenim mjerama jer se prilikom izrade nacrta Direktive nije uzelo u obzir da je smanjenje administrativnog opterećenja u državama članicama već ostvareno na drugi način, a ne smanjivanjem opsega financijskih izvještaja i jer su informacije koje su do sada pribavljana od poduzeća u okviru računovodstva, a od kojih bi se sukladno članku 4. stavku 6. odsada pod tim oblikom moglo odustati, i dalje nužne informacije kako za privatna poduzeća tako i za javni sektor. Stoga bi se u budućnosti dodatne informacije morale prikupljati i objavljivati putem drugih kanala, čime bi administrativno opterećenje bilo samo prebačeno na neko drugo mjesto, a moglo bi se i povećati.

               7.

               Načelo prvenstva sadržaja pred formom postavljeno u članku 6. stavku 1. točki (h) Direktive ima važnost temeljnog načela Direktive. Iako bi se države članice sukladno članku 6. stavku 3. Direktive mogle izuzeti od načela prvenstva sadržaja pred formom, a ta se mogućnost koristila i prilikom prenošenja odredbi Direktive u pravni sustav određene države članice, u načelu nije moguće postići cilj poboljšanja usporedivosti, jasnoće financijskih izvještaja na cijelom području Unije i jačanje povjerenja javnosti u odnosu na iste. Slijedom navedenog, navedena mjera nije usvojena u skladu s načelom proporcionalnosti.

               8.

               Budući da rezultat mjera usvojenih sukladno članku 4. stavcima 6. i 8. i članku 16. stavku 3. Direktive nužno ne dovodi do poboljšanja jasnoće i usporedivosti financijskih izvještaja u Uniji i da bi usvojene mjere umjesto do smanjenja administrativnog opterećenja mogle dovesti do njegovog prebacivanja na države članice, usvojene mjere ne omogućuju bolje ostvarivanje ciljeva Direktive na razini Unije. Spomenute odredbe stoga nisu u skladu s načelom supsidijarnosti.

      (1)  SL L 182, str. 19.


title: Predmet T-151/15: Tužba podnesena 27. ožujka 2015. – EFB protiv Komisije

text:
               8.6.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 190/20

         Tužba podnesena 27. ožujka 2015. – EFB protiv Komisije
   (Predmet T-151/15)
   (2015/C 190/23)
   Jezik postupka: engleski

      Stranke

      Tužitelj: European Federation of Biotechnology (EFB) (Liège, Belgija) (zastupnici: M. Troncoso Ferrer i S. Moya Izquierdo, odvjetnici)

      Tuženik: Europska komisija

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

               —

               utvrdi da je tužba dopuštena i osnovana;

               —

               utvrdi da je tužitelj odgovoran samo za iznos od 5  638,22 eura;

               —

               naloži Europskoj komisiji snošenje svih troškova.

      Tužbeni razlozi i glavni argumenti

   Tužitelj tužbom zahtijeva da Opći sud utvrdi da je Europska komisija povrijedila svoje ugovorne obveze prema Ugovoru od 20. prosinca 2005. o projektu European Action [on] Global Life Sciences – Food Forum, poslovni broj LSSP-CT-2005-512135 (u daljnjem tekstu: Ugovor), te traži da se utvrdi odgovornom za iznos od 5  638,22 eura, umjesto 86  676,42 eura kako zahtijeva Europska komisija.
   U prilog tužbi tužitelj ističe šest tužbenih razloga.

               1.

               Prvi tužbeni razlog: očite pogreške u procjeni u pogledu više prihvatljivih troškova što predstavlja pogrešku u ocjeni dokaza protivno članku 1315. belgijskog Građanskog zakonika

                           —

                           Tužitelj navodi da se obavijest o terećenju koju je izdala Europska komisija temelji na zaključcima iz završnog revizorskog izvješća, ali da je procjena koju su revizori Europske komisije obavili u svrhu izdavanja tog izvješća bila pogrešna u pogledu više troškova, posebice troškova osoblja i troškova vezanih uz određene događaje. Stoga je Europska komisija obavijest o terećenju izdala na temelju pogrešnih zaključaka te je propustila dokazati činjenice u prilog svojim navodima, što je rezultiralo povredom članka 1315. belgijskog Građanskog zakonika, a shodno tome i povredom Ugovora.

               2.

               Drugi tužbeni razlog: povreda članaka II.20 i II.6 Općih uvjeta Ugovora te članka 1347. belgijskog Građanskog zakonika jer je Europska komisija neopravdano zaključila da troškovi vezani uz rad pojedinih zaposlenika nisu bili prihvatljivi zbog toga što ti zaposlenici s tužiteljem nisu zaključili valjani ugovor o radu.

               3.

               Treći tužbeni razlog: povreda članka 1134. belgijskog Građanskog zakonika i načela izvršavanja Ugovora u dobroj vjeri

                           —

                           Tužitelj među ostalim navodi da mu nije dana prilika da se brani tako da Europskoj komisiji objasni bilo kakve nesporazume ili manje pogreške prilikom izvršavanja Ugovora, da golema financijska razlika između prvog nacrta revizorskog izvješća i završnog revizorskog izvješća dokazuje očiti nedostatak točnosti i obazrivosti te da je više pogrešaka u računanju i netočnih podataka u cijelom završnom revizorskom izvješću tužitelju otežalo ispravno shvaćanje optužbi koje mu Europska komisija stavlja na teret.

               4.

               Četvrti tužbeni razlog: nepostojanje obrazloženja odluke Europske komisije da ne naknadi pojedine troškove

               5.

               Peti tužbeni razlog: povreda načela zaštite legitimnih očekivanja

                           —

                           Tužitelj navodi da je Europska komisija prihvatila činjenicu da je tužitelju pomagao drugi pravni subjekt, pa je tužitelj stoga legitimno očekivao da su troškovi koji proizlaze iz tog odnosa sasvim prihvatljivi.

               6.

               Šesti tužbeni razlog: nejasna pravila koja se primjenjuju na Šesti okvirni program za istraživanje i tehnološki razvoj (u daljnjem tekstu: FP6)

                           —

                           Tužitelj navodi da sukladno članku 1162. belgijskog Građanskog zakonika u slučaju dvojbe ugovor treba tumačiti protiv onoga koji ga je pripremio, a u korist onoga koji je prihvatio preuzeti obvezu. Ugovorna pravila koja se primjenjuju na FP6 proizlaze iz „standardnih” klauzula koje utvrđuje Europska komisija, s obzirom na koje tužitelj nije imao drugu mogućnost nego ih prihvatiti, pa on stoga predstavlja stranu koja je prihvatila preuzeti obvezu. Navedena situacija, zajedno s činjenicom da te klauzule predstavljaju očiti problem u tumačenju, što uostalom pokazuje i velik broj žalbi povodom kojih se te klauzule preispituju pred Općim sudom, opravdava tezu da u slučaju dvojbe treba ići u korist tužitelja. Tumačenje odredbe članka 1162. belgijskog Građanskog zakonika sudu daje mogućnost da loše sastavljene ili dvojbene odredbe protumači protiv njihovog autora, to jest Komisije.