title: Predmet T-298/13: Rješenje Općeg suda od 11. studenoga 2014. – LemonAid Beverages protiv OHIM-a – Pret a Manger (Europe) (Lemonaid) ( „Žig Zajednice — Postupak za proglašavanje ništavosti — Povlačenje zahtjeva za proglašenje ništavosti — Obustava postupka” )

text:
               26.1.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 26/32

         Rješenje Općeg suda od 11. studenoga 2014. – LemonAid Beverages protiv OHIM-a – Pret a Manger (Europe) (Lemonaid)
   (Predmet T-298/13) (1)

   ((„Žig Zajednice - Postupak za proglašavanje ništavosti - Povlačenje zahtjeva za proglašenje ništavosti - Obustava postupka”))
   (2015/C 026/40)
   Jezik postupka: engleski

      Stranke

      Tužitelj: LemonAid Beverages GmbH (Hamburg, Njemačka) (zastupnici: U. Lüken i J. Natzel, odvjentici, i P. Brownlow, solicitor)

      Tuženik: Ured za usklađivanje na unutarnjem tržištu (žigovi i dizajni) (zastupnik: A. Folliard-Monguiral, agent)

      Druga stranka u postupku pred žalbenim vijećem OHIM-a, intervenijent u postupku pred Općim sudom: Pret a Manger (Europe) Ltd (London, Ujedinjena Kraljevina) (zastupnici: A. Tsoutsanis, odvjetnik, i S. Croxon, solicitor)

      Predmet

   Tužba podnesena protiv odluke drugog žalbenog vijeća OHIM-a od 13. ožujka 2013. (predmet R 276/2012-2), u vezi s postupkom za proglašavanje ništavosti između društava Pret à Manger (Europe) Ltd i LemonAid Beverages GmbH.

      Izreka

               1.

               Postupak se obustavlja.

               2.

               Tužitelju i intervenijentu nalaže se snošenje vlastitih troškova, kao i to da svaki snosi polovicu troškova koje je imao tuženik.

      (1)  SL C 215, 27.7.2013.


title: Predmet T-71/17: Tužba podnesena 26. siječnja 2017. – France.com protiv EUIPO-a – France (FRANCE.com)

text:
               10.4.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 112/40

         Tužba podnesena 26. siječnja 2017. – France.com protiv EUIPO-a – France (FRANCE.com)
   (Predmet T-71/17)
   (2017/C 112/56)
   Jezik na kojem je tužba podnesena: engleski

      Stranke

      Tužitelj: France.com, Inc. (Coral gables, Florida, Sjedinjene Američke Države) (zastupnik: A. Bertrand, odvjetnik)

      Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO)

      Druga stranka pred žalbenim vijećem: Francuska Republika

      Podaci o postupku pred EUIPO-om

      Podnositelj prijave: tužitelj

      Predmetni sporni žig: figurativni žig Europske unije s verbalnim elementima „FRANCE.com” – prijava za registraciju br. 13 158 597

      Postupak pred EUIPO-om: postupak povodom prigovora

      Pobijana odluka: odluka prvog žalbenog vijeća EUIPO-a od 20. listopada 2016. u predmetu R 2452/2015-1

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

               —

               Sudu postavi sljedeća prethodna pitanja: (i) s obzirom na članak 8. stavak 2. i članak 41. stavak 1. Uredbe Europske unije o žigu te pravilo 15. stavak 2. točku (b) i pravilo 17. Provedbene uredbe Europske unije o žigu ima li tužitelj, kao tuženik u postupku povodom prigovora, pravo pozvati se kao na prethodno pravo u postupku povodom prigovora na prethodna prava, koja bi mogla činiti prethodna prava na raniji upotrebljavani žig,? (ii) Ima li Francuska Država ikakva prethodna prava intelektualnog vlasništva na riječ „France” koja nije službeni naziv Francuske Države i koja samo označava zemljopisno područje? (iii) Ako je odgovor na pitanje (ii) „Ne”, treba li naziv „France” smatrati kao riječ koja je javno dobro i na koju nitko ne može polagati prava intelektualnog vlasništva? (iv) Ako je odgovor na pitanje (ii) „Da” treba li činjenicu da Francuska Država do ovog dana nije nikad polagala nikakva prava na riječ „France” osim protiv France.com smatrati kao diskriminaciju tužitelja?

               —

               poništi spornu odluku;

               —

               odbije prigovor Francuske Države protiv prijave za registraciju polu-figurativnog žiga Europske unije „France.com” koju je podnio France.com Inc.;

               —

               odbije tužbu u preostalom dijelu;

               —

               naloži EUIPO-u da snosi vlastite troškove i da snosi troškove koje je pretrpio France.com Inc. zbog postupka pred Sudom;

               —

               naloži EUIPO-u i Francuskoj Državi da svaki plati polovicu troškova koji su nužno nastali France.com Inc.-u zbog postupka pred žalbenim vijećem EUIPO-a.

      Tužbeni razlozi

               —

               Povreda članka 8. stavka 1., članka 8. stavka 2. i članka 41. stavka 1. Uredbe br. 207/2009;

               —

               povreda pravila 15. stavka 2. točke (b) i pravila 17. Uredbe br. 2868/95.


title: Predmet C-50/16: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 28. siječnja 2016. uputio Sąd Rejonowy w Koninie (Poljska) – Halina Grodecka

text:
               5.9.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 326/8

         Zahtjev za prethodnu odluku koji je 28. siječnja 2016. uputio Sąd Rejonowy w Koninie (Poljska) – Halina Grodecka
   (Predmet C-50/16)
   (2016/C 326/15)
   Jezik postupka: poljski

      Sud koji je uputio zahtjev

   Sąd Rejonowy w Koninie

      Stranke glavnog postupka

   Halina Grodecka
   Sud Europske unije (deseto vijeće) je rješenjem od 2. lipnja 2016. odlučio da je očito nenadležan za davanje odgovora na pitanje koje je uputio Sąd Rejonowy w Koninie (Poljska).


title: Predmet C-319/17: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 30. svibnja 2017. uputio Bundesverwaltungsgericht (Njemačka) – Nisreen Sharqawi i dr. protiv Savezne Republike Njemačke

text:
               18.9.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 309/24

         Zahtjev za prethodnu odluku koji je 30. svibnja 2017. uputio Bundesverwaltungsgericht (Njemačka) – Nisreen Sharqawi i dr. protiv Savezne Republike Njemačke
   (Predmet C-319/17)
   (2017/C 309/30)
   Jezik postupka: njemački

      Sud koji je uputio zahtjev

   Bundesverwaltungsgericht

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelji: Nisreen Sharqawi, Yazan Fattayrji, zastupan po majci Nisreen Sharqawi kao zakonskom zastupniku, Hosam Fattayrji, zastupan po majci Nisreen Sharqawi kao zakonskom zastupniku

      Tuženik: Savezna Republika Njemačka

      Prethodna pitanja

               1.

               Protivi li se prijelaznoj odredbi iz članka 52. stavka 1. Direktive 2013/32/EU (1) primjena nacionalnog propisa u skladu s kojim je u okviru izvršavanja ovlasti iz članka 33. stavka 2. točke (a) Direktive 2013/32/EU, koja je u odnosu na prethodno uređenje proširena, zahtjev za međunarodnu zaštitu nedopušten kada je podnositelju zahtjeva u drugoj državi članici priznata supsidijarna zaštita, ako se nacionalni propis u nedostatku nacionalne prijelazne odredbe primjenjuje i na zahtjeve podnesene prije 20. srpnja 2015.?
               Omogućuje li prijelazna odredba iz članka 52. stavka 1. Direktive 2013/32/EU državama članicama posebno retroaktivno važenje proširene ovlasti iz članka 33. stavka 2. točke (a) Direktive 2013/32/EU, s posljedicom da su i zahtjevi za azil podneseni prije nego što je ta proširena ovlast prenesena u nacionalno pravo, ali koji u trenutku prenošenja nisu još konačno riješeni, nedopušteni?

               2.

               Daje li članak 33. Direktive 2013/32/EU državama članicama pravo da odaberu hoće li odbaciti zahtjev za azil kao nedopušten zbog međunarodne odgovornosti druge države članice (Uredba Dublin) ili na temelju članka 33. stavka 2. točke (a) Direktive 2013/32/EU?

               3.

               Ako je odgovor na drugo pitanje pozitivan: sprječava li pravo Unije državu članicu da, u okviru izvršavanja ovlasti iz članka 33. stavka 2. točke (a) Direktive 2013/32/EU, odbaci zahtjev za međunarodnu pravnu zaštitu kao nedopušten zbog priznavanja supsidijarne zaštite u drugoj državi članici kada

                           a)

                           podnositelj zahtjeva traži proširenje supsidijarne zaštite koju mu je priznala druga država članica (priznavanje statusa izbjeglice) te je postupak azila u drugoj državi članici bio zahvaćen sustavnim nedostacima, koji i dalje postoje, ili

                           b)

                           uređenje međunarodne zaštite, osobito životni uvjeti korisnika supsidijarne međunarodne zaštite, u toj drugoj državi članici koja je već priznala podnositelju supsidijarnu zaštitu,

                                       —

                                       povrjeđuju članak 4. Povelje odnosno članak 3. EKLJP-a ili

                                       —

                                       ne zadovoljavaju zahtjeve iz članka 20. i slj. Direktive 2011/95/EU, ali pritom ne povrjeđuju članak 4. Povelje odnosno članak 3. EKLJP-a?

               4.

               Ako je odgovor na pitanje 3.b) pozitivan: vrijedi li navedeno i u slučaju kada se korisnicima supsidijarne zaštite ne isplaćuje nikakva naknada za podmirivanje osnovnih životnih potreba ili im se u usporedbi s drugim državama članicama isplaćuje u vrlo ograničenom obujmu, pri čemu se prema njima ne postupa drugačije nego prema državljanima te države članice?

               5.

               Ako je odgovor na drugo pitanje negativan:

                           a)

                           Primjenjuje li se Uredba Dublin III u postupku priznavanja međunarodne zaštite ako je zahtjev za azil podnesen prije 1. siječnja 2014. ali je zahtjev za ponovni prihvat podnesen tek nakon 1. siječnja 2014. te je podnositelju već ranije (u veljači 2013.) priznata supsidijarna zaštita u zamoljenoj državi članici?

                           b)

                           Proizlazi li iz Dublinskih uredbi – nepisani – prijenos odgovornosti na državu članicu koja zahtijeva ponovni prihvat podnositelja zahtjeva, kada je zamoljena odgovorna država članica odbila zahtjev za ponovni prihvat u roku propisanom prema odredbama Dublinskih uredbi te je umjesto toga uputila na međudržavni sporazum o ponovnom prihvatu?

      (1)  Direktiva 2013/32/EU Europskog parlamenta i Vijeća od 26. lipnja 2013. o zajedničkim postupcima za priznavanje i oduzimanje međunarodne zaštite, (SL L 180, str. 60.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 19., svezak 12., str. 249.)


title: Predmet C-191/17: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 13. travnja 2017. uputio Oberster Gerichtshof (Austrija) – Bundeskammer für Arbeiter und Angestellte protiv ING-DiBa Direktbank Austria Niederlassung der ING-DiBa AG

text:
               24.7.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 239/24

         Zahtjev za prethodnu odluku koji je 13. travnja 2017. uputio Oberster Gerichtshof (Austrija) – Bundeskammer für Arbeiter und Angestellte protiv ING-DiBa Direktbank Austria Niederlassung der ING-DiBa AG
   (Predmet C-191/17)
   (2017/C 239/29)
   Jezik postupka: njemački

      Sud koji je uputio zahtjev

   Oberster Gerichtshof

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelj: Bundeskammer für Arbeiter und Angestellte

      Tuženik: ING-DiBa Direktbank Austria Niederlassung der ING-DiBa AG

      Prethodno pitanje

   Treba li članak 4. točku 14. Direktive 2007/64/EZ o platnim uslugama na unutarnjem tržištu (Direktiva o platnim uslugama) (1) tumačiti na način da internetski štedni račun s kojim klijent (s dospijećem u istom danu i bez posebnog sudjelovanja banke) uporabom telebankarstva može izvršavati pologe i podizanja s referentnog računa (tekući račun u Austriji) koji glasi na njegovo ime ulazi u pojam „račun za plaćanje” (članak 4. točka 14.) i stoga je obuhvaćen područjem primjene te direktive?

      (1)  Direktiva 2007/64/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 13. studenoga 2007. o platnim uslugama na unutarnjem tržištu i o izmjeni direktiva 97/7/EZ, 2002/65/EZ, 2005/60/EZ i 2006/48/EZ te stavljanju izvan snage Direktive 97/5/EZ (SL 2007., L 319, str. 1.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 10., svezak 2., str. 172.)


title: Predmet C-544/12: Rješenje predsjednika Suda od 23. srpnja 2013. — Europska komisija protiv Republike Poljske

text:
               23.11.2013

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 344/53

         Rješenje predsjednika Suda od 23. srpnja 2013. — Europska komisija protiv Republike Poljske
   (Predmet C-544/12) (1)

   2013/C 344/93
   Jezik postupka: poljski
   Predsjednik Suda odredio je brisanje predmeta.

      (1)  SL C 46, 16.2.2013.


title: Predmet F-83/14: Tužba podnesena 20. kolovoza 2014. – ZZ protiv Komisije

text:
               12.1.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 7/47

         Tužba podnesena 20. kolovoza 2014. – ZZ protiv Komisije
   (Predmet F-83/14)
   (2015/C 007/54)
   Jezik postupka: francuski

      Stranke

      Tužitelj: ZZ (zastupnici: D. de Abreu Caldas, M. de Abreu Caldas i J.-N. Louis)

      Tuženik: Komisija

      Predmet i opis spora

   Poništenje odluke Europske komisije da se tužitelja ne promakne u razred AST 10 u postupku promaknuća za 2013 godinu.

      Tužbeni zahtjev tužitelja

               —

               poništiti odluku od 8. studenog 2013. kojom se utvrđuje lista dužnosnika promaknutih u postupku promaknuća za 2013. godinu;

               —

               naložiti Komisiji snošenje troškova.


title: Predmet T-369/15: Presuda Općeg suda od 17. veljače 2017. – Hernández Zamora protiv EUIPO-a – Rosen Tantau (Paloma) („Žig Europske unije — Postupak povodom prigovora — Prijava verbalnog žiga Europske unije Paloma — Raniji figurativni žig Europske unije Paloma — Relativni razlog za odbijanje — Vjerojatnost dovođenja u zabludu — Članak 8. stavak 1. Uredbe (EZ) br. 207/2009”)

text:
               10.4.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 112/34

         Presuda Općeg suda od 17. veljače 2017. – Hernández Zamora protiv EUIPO-a – Rosen Tantau (Paloma)
   (Predmet T-369/15) (1)

   ((„Žig Europske unije - Postupak povodom prigovora - Prijava verbalnog žiga Europske unije Paloma - Raniji figurativni žig Europske unije Paloma - Relativni razlog za odbijanje - Vjerojatnost dovođenja u zabludu - Članak 8. stavak 1. Uredbe (EZ) br. 207/2009”))
   (2017/C 112/46)
   Jezik postupka: engleski

      Stranke

      Tužitelj: Hernández Zamora, SA (Murcia, Španjolska) (zastupnici: J. L. Rivas Zurdo i I. Munilla Muñoz, odvjetnici)

      Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (zastupnik: E. Zaera Cuadrado, agent)

      Druga stranka u postupku pred žalbenim vijećem EUIPO-a, intervenijent u postupku pred Općim sudom: Rosen Tantau KG (Uetersen, Njemačka) (zastupnici: R. Kunze i G. Würtenberger, odvjetnici)

      Predmet

   Tužba protiv odluke drugog žalbenog vijeća EUIPO-a od 21. travnja 2015. (predmet R 1697/2014-2) koja se odnosi na postupak povodom prigovora između društava Hernández Zamora i Rosen Tantau.

      Izreka

               1.

               Tužba se odbija.

               2.

               Nalaže se društvu Hernández Zamora, SA snošenje troškova.

      (1)  SL C 320, 28. 9. 2015.


title: Predmet C-343/14 P: Žalba koju je 15. srpnja 2014. podnio Adler Modemärkte AG protiv presude Općeg suda (deveto vijeće) od 14. svibnja 2014. u predmetu T-160/12, Adler Modemärkte AG protiv Ureda za usklađivanje na unutarnjem tržištu (žigovi i dizajni)

text:
               6.10.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 351/3

         Žalba koju je 15. srpnja 2014. podnio Adler Modemärkte AG protiv presude Općeg suda (deveto vijeće) od 14. svibnja 2014. u predmetu T-160/12, Adler Modemärkte AG protiv Ureda za usklađivanje na unutarnjem tržištu (žigovi i dizajni)
   (Predmet C-343/14 P)
   2014/C 351/04
   Jezik postupka: njemački

      Stranke

      Žalitelj: Adler Modemärkte AG (zastupnik: J.-C. Plate, Rechtsanwalt)

      Druge stranke u postupku: Ured za usklađivanje na unutarnjem tržištu (žigovi i dizajni), Blufin SpA

      Žalbeni zahtjev

   Žalitelj od Suda zahtijeva da,

               —

               ukine pobijanu presudu,

               —

               predmet vrati na ponovno suđenje Općem sudu,

               —

               Uredu za usklađivanje na unutarnjem tržištu (žigovi i dizajni) naloži snošenje troškova

      Žalbeni razlozi i glavni argumenti

   Žalba je usmjerena protiv presude Općeg suda od 14. svibnja 2014. u predmetu T-160/12, kojom je navedeni sud odbio tužbu Adler Modemärkte AG protiv odluke drugog žalbenog vijeća OHIM-a od 3. veljače 2012. (predmet R 1955/2010-2) koja se odnosi na postupak povodom prigovora između Blufin SpA i Adler Modemärkte AG.
   Žalitelj ističe pet žalbenih razloga:

               1.

               Prvo, on ističe povredu članka 8. stavka 1. točke (b) Uredbe br. 40/94 o žigu Zajednice. Opći sud je pogrešno protumačio tu odredbu i ustaljenu sudsku praksu o određivanju sličnosti znakova i vjerojatnosti dovođenja u zabludu, time što je o sličnosti znakova i vjerojatnosti dovođenja u zabludu žigova u pitanju zaključio iz sukladnosti elemenata znaka koji odgovara čisto opisnoj oznaci svojstva proizvoda (to jest „tamnoplav” kao oznaka boje za proizvode označene žigovima u pitanju) i za koji zbog nepostojanja svojstvenog razlikovnog karaktera relevantna javnost ne smatra da upućuje na komercijalno podrijetlo proizvoda određenog poduzetnika u odnosu na proizvode drugih poduzetnika. Nadalje, u tom sporu Opći sud je pogrešno protumačio pravni pojam opisne oznake s obzirom da je smatrao da izraz „tamnoplav” ne opisuje označene proizvode, to jest odjeću, niti neko bitno obilježje proizvoda.

               2.

               Drugo, pobijana presuda donesena je na temelju pogrešnih činjenica. Opći sud je negirao to da oznaka „tamnoplav” može imati (u jeziku svake zemlje, osobito talijanskom i francuskom) opisno značenje za predmetne proizvode iz razreda 18 i 25, iako sporni znakovi neupitno sadrže čisto opisni pojam proizvoda, to jest „tamnoplav”, u svim jezicima Unije, i da su žig naveden u prilog prigovoru, na talijanskom „blu marino” i žig čija se prijava traži, na francuskom „marine bleu” samo neznatno različiti od tih pojmova. Nadalje, u ranijim postupcima, i pred Odjelom za prigovore i pred žalbenim vijećem OHIM-a, utvrđeno je da je „tamnoplav” (u svim jezicima europskih zemalja) opisni pojam proizvoda. Opći sud je vezan tim utvrđenjem.

               3.

               Treće, obrazloženje odluke Općeg suda, vezano za to da oznaka „tamnoplav” navodno ne opisuje proizvode, je proturječno te posljedično postoji nedostatak u obrazloženju. Opći sud u točki 54. sâm navodi da elementi spornih znakova označavaju nijansu predmetne boje. U točki 55. Opći sud zaključuje da je to značenje „očito”.

               4.

               Četvrto, pobijana odluka je donesena na temelju odredaba koje nisu bile primjenjive, odnosno odredaba Uredbe (EZ) br. 207/2009 (1). Primjenjiva je Uredba (EZ) br. 40/94 (2).

      (1)  Uredba Vijeća (EZ) br. 207/2009 od 26. veljače 2009. o žigu Zajednice, SL L 78, str.1. (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 17., svezak 1., str. 226.)

      (2)  Uredba Vijeća (EZ) br. 40/94 od 20. prosinca 1993. o žigu Zajednice; SL L 011, str. 1.


title: Predmet C-435/15: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 10. kolovoza 2015. uputio Finanzgericht Hamburg (Njemačka) – GROFA GmbH protiv Hauptzollamt Hannover

text:
               3.11.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 363/22

         Zahtjev za prethodnu odluku koji je 10. kolovoza 2015. uputio Finanzgericht Hamburg (Njemačka) – GROFA GmbH protiv Hauptzollamt Hannover
   (Predmet C-435/15)
   (2015/C 363/28)
   Jezik postupka: njemački

      Sud koji je uputio zahtjev

   Finanzgericht Hamburg

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelj: GROFA GmbH

      Tuženik: Hauptzollamt Hannover

      Prethodna pitanja

               1.

                           (a)

                           Može li se Provedbena uredba Komisije (EU) br. 1249/2011 od 29. studenoga 2011. o razvrstavanju određene robe u kombiniranu nomenklaturu (1) na odgovarajući način primjenjivati na proizvode koji su predmet glavnog postupka (GoPro HERO3 „Black Edition”, „Black Edition Surf” i „Black Edition Motorsport”)?

                           (b)

                           U slučaju potvrdnog odgovora na to pitanje:
                           Vrijedi li Provedbena uredba (EU) br. 1249/2011?

               2.

               U slučaju negativnog odgovora na prethodno pitanje 1 (a) ili 1 (b):

                           (a)

                           Primjenjuje li se Provedbena uredba Komisije (EU) br. 876/2014 od 8. kolovoza 2014. o razvrstavanju određene robe u kombiniranu nomenklaturu (2) na odgovarajući način na proizvode koji su predmet glavnog postupka?

                           (b)

                           U slučaju potvrdnog odgovora na to pitanje:
                           Vrijedi li Provedbena uredba (EU) br. 876/2014?

               3.

               U slučaju negativnog odgovora na pitanje 1 (a) ili 1 (b):
               Treba li Komisijine Napomene s objašnjenjem o tarifnom podbroju 8525 8030 i tarifnim podbrojevima 8525 8091 i 8525 8099 KN-a (3) tumačiti na način da je riječ o snimanju „najmanje 30 minuta pojedinačne video sekvence” i kada se video sekvenca snima u odvojenim datotekama u pojedinačnom trajanju od manje od 30 minuta ako gledatelj prilikom reprodukcije snimke ne može primijetiti prijelaz između datoteka?

               4.

               U slučaju negativnog odgovora na prethodno pitanje 1 (a) ili 1 (b), a pozitivnog odgovora na prethodna pitanja 2 (a), 2 (b) i 3.:
               Protivi li se uvrštavanju video kamera koje mogu snimiti signale iz vanjskih izvora u tarifni podbroj 8525 8099 KN-a to da one te signale ne mogu reproducirati preko vanjskog televizijskog prijamnika ili vanjskog monitora?

      (1)  SL L 319, str. 39. (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 2., svezak 18., str. 178.)

      (2)  SL L 240, str. 12.

      (3)  SL 2015, C 76, str. 1.


title: Predmet C-150/16: Presuda Suda (peto vijeće) od 18. svibnja 2017. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputila Curtea de Apel Craiova, Rumunjska) – Fondul Proprietatea SA protiv Complexul Energetic Oltenia SA (Zahtjev za prethodnu odluku — Državne potpore — Tražbina društva u kojem većinu kapitala drži Rumunjska Država prema društvu u kojem je ta država jedini dioničar — Zamjena ispunjenja — Pojam „državna potpora” — Obveza obavještavanja Europske komisije)

text:
               24.7.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 239/14

         Presuda Suda (peto vijeće) od 18. svibnja 2017. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputila Curtea de Apel Craiova, Rumunjska) – Fondul Proprietatea SA protiv Complexul Energetic Oltenia SA
   (Predmet C-150/16) (1)

   ((Zahtjev za prethodnu odluku - Državne potpore - Tražbina društva u kojem većinu kapitala drži Rumunjska Država prema društvu u kojem je ta država jedini dioničar - Zamjena ispunjenja - Pojam „državna potpora” - Obveza obavještavanja Europske komisije))
   (2017/C 239/18)
   Jezik postupka: rumunjski

      Sud koji je uputio zahtjev

   Curtea de Apel Craiova

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelj: Fondul Proprietatea SA

      Tuženik: Complexul Energetic Oltenia SA

      Izreka

               1.

               U okolnostima poput onih o kojima je riječ u glavnom postupku odluka društva u kojem većinski udio drži država članica, kojom radi namirenja tražbine prihvaća zamjenu ispunjenja prijenosom imovine u vlasništvu drugog društva u kojem je ta država članica jedini dioničar i predviđa isplatu novčanog iznosa koji odgovara razlici između procijenjene vrijednosti te imovine i visine navedene tražbine, može činiti državnu potporu u smislu članka 107. UFEU-a ako:

                           —

                           ta odluka čini prednost izravno ili neizravno dodijeljenu putem državnih sredstava i ako se može pripisati državi,

                           —

                           poduzetnik koji je korisnik potpore od privatnog vjerovnika ne bi primio usporedive olakšice i

                           —

                           navedena odluka može utjecati na trgovinu među državama članicama i narušiti tržišno natjecanje.

                     Na nacionalnim je sudovima da provjere jesu li te pretpostavke ispunjene.

               2.

               Ako nacionalni sud odluku društva u kojem većinski udio drži država članica, kojom to društvo radi namirenja tražbine prihvaća zamjenu ispunjenja prijenosom imovine u vlasništvu drugog društva u kojem je navedena država članica jedini dioničar i predviđa isplatu novčanog iznosa koji odgovara razlici između procijenjene vrijednosti te imovine i visine navedene tražbine, kvalificira kao državnu potporu, tijela te države članice dužna su obavijestiti Komisiju o toj potpori prije njezine provedbe, u skladu s člankom 108. stavkom 3. UFEU-a.

      (1)  SL C 200, 6. 6. 2016.


title: Predmet C-609/13 P: Presuda Suda (prvo vijeće) od 26. siječnja 2017. – Duravit AG, Duravit SA, Duravit BeLux SPRL/BVBA protiv Europske komisije, Vijeća Europske unije (Žalba — Tržišno natjecanje — Zabranjeni sporazumi — Belgijsko, njemačko, francusko, talijansko, nizozemsko i austrijsko tržište kupaonske opreme — Usklađivanje prodajnih cijena i razmjena osjetljivih poslovnih informacija — Uredba (EZ) br. 1/2003 — Članak 31. — Obveza obrazlaganja)

text:
               3.4.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 104/2

         Presuda Suda (prvo vijeće) od 26. siječnja 2017. – Duravit AG, Duravit SA, Duravit BeLux SPRL/BVBA protiv Europske komisije, Vijeća Europske unije
   (Predmet C-609/13 P) (1)

   ((Žalba - Tržišno natjecanje - Zabranjeni sporazumi - Belgijsko, njemačko, francusko, talijansko, nizozemsko i austrijsko tržište kupaonske opreme - Usklađivanje prodajnih cijena i razmjena osjetljivih poslovnih informacija - Uredba (EZ) br. 1/2003 - Članak 31. - Obveza obrazlaganja))
   (2017/C 104/03)
   Jezik postupka: njemački

      Stranke

      Žalitelji: Duravit AG, Duravit SA, Duravit BeLux SPRL/BVBA (zastupnici: U. Soltész i C. von Köckritz, Rechtsanwälte)

      Druge stranke u postupku: Europska komisija (zastupnici: F. Castillo de la Torre i Malferrari, agenti, uz asistenciju A. Böhlke, Rechtsanwalt), Vijeće Europske unije

      Izreka

               1.

               Žalba se odbija.

               2.

               Društvima Duravit AG, Duravit SA i Duravit BeLux SPRL/BVBA nalaže se snošenje troškova.

      (1)  SL C 71, 8. 3. 2014.


title: Predmet T-30/14: Tužba podnesena 13. siječnja 2014. — Laverana protiv OHIM-a (BIO — INGRÉDIENTS VÉGÉTAUX — PROPRE FABRICATION)

text:
               22.3.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 85/22

         Tužba podnesena 13. siječnja 2014. — Laverana protiv OHIM-a (BIO — INGRÉDIENTS VÉGÉTAUX — PROPRE FABRICATION)
   (Predmet T-30/14)
   2014/C 85/39
   Jezik na kojem je tužba podnesena: njemački

      Stranke

      Tužitelj: Laverana GmbH & Co. KG (Wennigsen, Njemačka) (zastupnici: J. Wachinger i M. Zöbisch, odvjetnici)

      Tuženik: Ured za usklađivanje na unutarnjem tržištu (žigovi i dizajni)

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

               —

               poništi odluku četvrtog žalbenog vijeća Ureda za usklađivanje na unutarnjem tržištu (žigovi i industrijski dizajni) od 11. studenoga 2013. u predmetu R 1749/2013-4 i dopusti objavu prijave žiga Zajednice br. 11 642 527 za proizvode i usluge iz razreda 3, 5 i 35;

               —

               podredno, poništi odluku četvrtog žalbenog vijeća Ureda za usklađivanje na unutarnjem tržištu (žigovi i industrijski dizajni) od 11. studenoga 2013. u predmetu R 1749/2013-4 i vrati predmet Uredu na ponovno odlučivanje;

               —

               podredno, poništi odluku četvrtog žalbenog vijeća Ureda za usklađivanje na unutarnjem tržištu (žigovi i industrijski dizajni) od 11. studenoga 2013. u predmetu R 1749/2013-4;

               —

               naloži tuženiku snošenje troškova.

      Tužbeni razlozi i glavni argumenti

      Predmetni žig Zajednice: figurativni žig u crno-bijelom, koji sadrži verbalne elemente „BIO — INGRÉDIENTS VÉGÉTAUX — PROPRE FABRICATION”, za proizvode i usluge iz razreda 3, 5 i 35 — prijava žiga Zajednice br. 11 642 527

      Odluka ispitivača: prijava se djelomično odbija

      Odluka žalbenog vijeća: žalba se odbija

      Tužbeni razlozi: Povreda članka 7. stavka 1. točke (b) i (c) Uredbe br. 207/2009.


title: Predmet T-705/14: Tužba podnesena 26. rujna 2014. – Unichem Laboratories protiv Komisije

text:
               15.12.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 448/31

         Tužba podnesena 26. rujna 2014. – Unichem Laboratories protiv Komisije
   (Predmet T-705/14)
   (2014/C 448/40)
   Jezik postupka: engleski

      Stranke

      Tužitelj: Unichem Laboratories Ltd (Mumbai, Indija) (zastupnik: S. Mobley, H. Sheraton i K. Shaw, solicitors)

      Tuženik: Europska komisija

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

               —

               u cijelosti poništi odluku Komisije od 9. srpnja 2014. u vezi s postupkom pokrenutim na temelju članaka 101. i 102. Ugovora o funkcioniranju Europske unije (predmet Comp/AT. 39.612 – perindopril (Servier)), i u svakom slučaju poništi i/ili smanji izrečenu kaznu, u onoj mjeri u kojoj se odnosi na Unichem; i

               —

               naloži Komisiji snošenje vlastitih troškova i troškova Unichema u vezi s ovim postupkom.

      Tužbeni razlozi i glavni argumenti

   U prilog osnovanosti tužbe tužitelj ističe dvanaest tužbenih razloga.

               1.

               U prvom tužbenom razlogu tužitelj navodi da Komisija nije nadležna Unichemu uputiti odluku na temelju čl. 101. st. 1. UFEU-a.

               2.

               U drugom tužbenom razlogu tužitelj navodi da Komisija ne primjenjuje ispravan pravni kriterij „objektivne potrebe” kako bi utvrdila ulazi li nagodba o patentu u domašaj čl. 101. st. 1. UFEU-a.

               3.

               U trećem tužbenom razlogu tužitelj navodi da Komisija krši načelo jednakog postupanja ne primjenjujući smjernice iz Uredbe o skupnom izuzeću na sporazume o prijenosu tehnologije na Unichemovu nagodbu.

               4.

               U četvrtom tužbenom razlogu tužitelj navodi da Komisija pogrešno primjenjuje pravo kategorizirajući nagodbu kao povredu „cilja” čl. 101. stavka 1. UFEU-a.

               5.

               U petom tužbenom razlogu tužitelj navodi da Komisija pogrešno primjenjuje vlastiti navodni pravni kriterij koji se odnosi na povredu „cilja” čl. 101. st. 1. na posebne činjenice Unichema.

               6.

               U šestom tužbenom razlogu tužitelj navodi da Komisija pogrešno primjenjuje pravo zaključujući da je sporazum o nagodbi imao učinke protivne tržišnom natjecanju.

               7.

               U sedmom tužbenom razlogu tužitelj navodi da Komisija krši svoju obvezu da na temelju čl. 296., iznese razloge zbog kojih smatra da se Unichem može smatrati izravno odgovornim za povredu čl. 101. st. 1. UFEU-a, s obzirom na to da nije mogući konkurent Servieru.

               8.

               U osmom tužbenom razlogu tužitelj navodi da, alternativno, Komisija pogrešno primjenjuje pravo ne priznajući da sporazum o nagodbi zadovoljava kriterije izuzeća na temelju čl. 101. st. 3. UFEU-a.

               9.

               U devetom tužbenom razlogu tužitelj navodi da Komisija krši pravo na obranu, načelo dobre uprave i svoju dužnost neprimjenjivanja prisile radi zakonitog pribavljanja povjerljivih dokumenata za uporabu protiv Unichema.

               10.

               U desetom tužbenom razlogu tužitelj navodi da Komisija krši opće načelo prava EU o jednakom postupanju pri izračunu kazne, postupajući različito spram Unichema i Serviera bez objektivnog opravdanja.

               11.

               U jedanaestom tužbenom razlogu tužitelj navodi da Komisija izricanjem kazne Unichemu krši opće načelo prava EU o razmjernosti, vlastite smjernice kažnjavanja i prethodno ustanovljenu praksu.

               12.

               U dvanaestom tužbenom razlogu tužitelj navodi da Komisija krši svoju dužnost da, na temelju čl. 296. UFEU-a, iznese razloge u pogledu izračuna kazne i procjene težine Unichemove navodne povrede.


title: Predmet C-154/16: Presuda Suda (osmo vijeće) od 18. svibnja 2017. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputila Augstākā tiesa – Latvija) – „Latvijas dzelzceļš” VAS protiv Valsts ieņēmumu dienests (Zahtjev za prethodnu odluku — Carinski zakonik Zajednice — Uredba (EZZ) br. 2913/92 — Članak 94. stavak 1. i članak 96. — Postupak vanjskog provoza Zajednice — Odgovornost glavnog obveznika — Članci 203. i 204. i članak 206. stavak 1. — Nastanak carinskog duga — Izuzimanje ispod carinskog nadzora — Neispunjenje jedne od obveza koje proizlaze iz uporabe carinskog postupka — Potpuno uništenje ili nepovratni gubitak robe kao posljedica stvarne naravi same robe ili nepredvidivih okolnosti ili više sile — Članak 213. — Solidarno plaćanje carinskog duga — Direktiva 2006/112/EZ — Porez na dodanu vrijednost (PDV) — Članak 2. stavak 1. i članci 70. i 71. — Oporezivi događaj i obveza obračuna poreza — Članci 201., 202. i 205. — Osobe koje su dužne platiti porez — Utvrđenje manjka tereta od strane odredišne carinarnice — Nepravilno zatvoren ili oštećen uređaj za istovar vagona-cisterne)

text:
               24.7.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 239/15

         Presuda Suda (osmo vijeće) od 18. svibnja 2017. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputila Augstākā tiesa – Latvija) – „Latvijas dzelzceļš” VAS protiv Valsts ieņēmumu dienests
   (Predmet C-154/16) (1)

   ((Zahtjev za prethodnu odluku - Carinski zakonik Zajednice - Uredba (EZZ) br. 2913/92 - Članak 94. stavak 1. i članak 96. - Postupak vanjskog provoza Zajednice - Odgovornost glavnog obveznika - Članci 203. i 204. i članak 206. stavak 1. - Nastanak carinskog duga - Izuzimanje ispod carinskog nadzora - Neispunjenje jedne od obveza koje proizlaze iz uporabe carinskog postupka - Potpuno uništenje ili nepovratni gubitak robe kao posljedica stvarne naravi same robe ili nepredvidivih okolnosti ili više sile - Članak 213. - Solidarno plaćanje carinskog duga - Direktiva 2006/112/EZ - Porez na dodanu vrijednost (PDV) - Članak 2. stavak 1. i članci 70. i 71. - Oporezivi događaj i obveza obračuna poreza - Članci 201., 202. i 205. - Osobe koje su dužne platiti porez - Utvrđenje manjka tereta od strane odredišne carinarnice - Nepravilno zatvoren ili oštećen uređaj za istovar vagona-cisterne))
   (2017/C 239/19)
   Jezik postupka: latvijski

      Sud koji je uputio zahtjev

   Augstākā tiesa

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelj:„Latvijas dzelzceļš” VAS

      Tuženik: Valsts ieņēmumu dienests

      Izreka

               1.

               Članak 203. stavak 1. Uredbe Vijeća (EEZ) br. 2913/92 od 12. listopada 1992. o Carinskom zakoniku Zajednice, kako je izmijenjena Uredbom (EZ) br. 648/2005 Europskog parlamenta i Vijeća od 13. travnja 2005., treba tumačiti na način da se ta odredba ne primjenjuje ako ukupni obujam robe stavljene u postupak vanjskog provoza Zajednice nije bio podnesen odredišnoj carinarnici predviđenoj u okviru tog postupka zbog potpunog uništenja ili nepovratnog gubitka dijela te robe, koji su u dovoljnoj mjeri dokazani.

               2.

               Članak 204. stavak 1. točku (a) Uredbe br. 2913/92, kako je izmijenjena Uredbom br. 648/2005, valja tumačiti na način da, ako ukupni obujam robe stavljene u postupak vanjskog provoza Zajednice nije bio podnesen odredišnoj carinarnici predviđenoj u okviru tog postupka zbog potpunog uništenja ili nepovratnog gubitka dijela te robe koji su u dovoljnoj mjeri dokazani, zbog te situacije, koja predstavlja neizvršenje jedne od obveza vezanih uz postupak vanjskog provoza Zajednice, to jest obveze podnošenja robe odredišnoj carinarnici u nepromijenjenom stanju, nastaje uvozni carinski dug za dio robe koji nije podnesen toj carinarnici. Zadaća je nacionalnog suda da provjeri ispunjava li u predmetnom slučaju okolnost poput oštećenja uređaja za istovar kriterije koji su svojstveni pojmovima „viša sila” i „nepredvidive okolnosti”, u smislu članka 206. stavka 1. Uredbe 2913/92, kako je izmijenjena Uredbom 648/2005, odnosno je li se ona pokazala neuobičajenom i vanjskom za gospodarskog subjekta koji djeluje u području prijevoza tekućih tvari i nije li se njezine posljedice moglo izbjeći unatoč svoj upotrijebljenoj dužnoj pažnji. Taj sud u okviru te provjere mora osobito uzeti u obzir to jesu li gospodarski subjekti poput glavnog obveznika i prijevoznika postupali u skladu važećim pravilima i zahtjevima koji se odnose na tehničko stanje cisterni i sigurnost prijevoza tekućih tvari poput otapala.

               3.

               Članak 2. stavak 1. točku (d) i članke 70. i 71. Direktive Vijeća 2006/112/EZ od 28. studenoga 2006. o zajedničkom sustavu poreza na dodanu vrijednost valja tumačiti na način da se za dio robe koja je stavljena u postupak vanjskog provoza Zajednice, a koji je potpuno uništen ili nepovratno izgubljen, ne mora platiti PDV.

               4.

               Zajedničke odredbe članka 96. stavka 1. točke (a), članka 204. stavka 1. točke (a) i članka 204. stavka 3. Uredbe br. 2913/92, kako je izmijenjena Uredbom br. 648/2005, treba tumačiti na način da je glavni obveznik dužan platiti carinski dug koji proizlazi iz stavljanja robe u postupak vanjskog provoza Zajednice iako prijevoznik nije poštovao obveze koje ima na temelju članka 96. stavka 2. tog zakonika, osobito onu da u propisanom roku preda tu robu odredišnoj carinarnici u nepromijenjenom stanju.

               5.

               Članak 96. stavak 1. točku (a), članak 96. stavak 2., članak 204. stavak 1. točku (a), članak 204. stavak 3. i članak 213. Uredbe br. 2913/92, kako je izmijenjena Uredbom 648/2005, valja tumačiti na način da carinsko tijelo države članice nije obvezno prijevoznika, za kojeg valja smatrati da je uz glavnog obveznika dužan platiti carinski dug, smatrati solidarno odgovornim za plaćanje tog duga.

      (1)  SL C 191, 30. 5. 2016.


title: Predmet F-32/13: Rješenje Službeničkog suda (treće vijeće) od 27. veljače 2014. – Walton protiv Komisije (Javna služba  — Član privremenog osoblja  — Otpremnina  — Ostavka utvrđena presudom Prvostupanjskog suda Europskih zajednica  — Utvrđenje datuma ostavke  — Načelo pravomoćnosti  — Odluke tijela za imenovanja koje postaju konačne u nedostatku podnošenja tužbe  — Nepoštivanje prethodnog upravnog postupka  — Očita nedopuštenost)

text:
               12.5.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 142/56

         Rješenje Službeničkog suda (treće vijeće) od 27. veljače 2014. – Walton protiv Komisije
   (Predmet F-32/13) (1)

   ((Javna služba - Član privremenog osoblja - Otpremnina - Ostavka utvrđena presudom Prvostupanjskog suda Europskih zajednica - Utvrđenje datuma ostavke - Načelo pravomoćnosti - Odluke tijela za imenovanja koje postaju konačne u nedostatku podnošenja tužbe - Nepoštivanje prethodnog upravnog postupka - Očita nedopuštenost))
   2014/C 142/76
   Jezik postupka: francuski

      Stranke

      Tužitelj: Robert Walton (Oxford, Ujedinjena Kraljevina) (zastupnik: F. Moyse, avocat)

      Tuženik: Europska komisija (zastupnici: J. Currall i A.-C. Simon, agenti)

      Predmet

   Zahtjev za poništenje odbijanja zahtjeva tužitelja za dobivanje naknade neisplaćene plaće koju je Komisija trebala isplatiti s naslova otpremnine.

      Izreka rješenja

               1.

               Tužba se odbacuje kao očito nedopuštena.

               2.

               R. Walton snosi svoje troškove i nalaže mu se da snosi troškove Europske komisije.

      (1)  SL C 207, 20.7.2013., str 58.


title: Predmet C-521/12: Presuda Suda (drugo vijeće) od 15. svibnja 2014. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Raad van State – Nizozemska) – T.C. Briels i dr. protiv Minister van Infrastructuur en Milieu (Zahtjev za prethodnu odluku — Okoliš — Direktiva 92/43/EEZ — Članak 6. stavci 3. i 4. — Očuvanje prirodnih staništa — Posebna područja očuvanja — Procjena utjecaja plana ili projekta na zaštićeno područje — Odobrenje plana ili projekta na zaštićenom području — Kompenzacijske mjere — Područje Natura 2000 „Vlijmens Ven, Moerputten & Bossche Broek”  — Projekt trase autoceste A2 „’s-Hertogenbosch-Eindhoven” )

text:
               7.7.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 212/7

         Presuda Suda (drugo vijeće) od 15. svibnja 2014. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Raad van State – Nizozemska) – T.C. Briels i dr. protiv Minister van Infrastructuur en Milieu
   (Predmet C-521/12) (1)

   ((Zahtjev za prethodnu odluku - Okoliš - Direktiva 92/43/EEZ - Članak 6. stavci 3. i 4. - Očuvanje prirodnih staništa - Posebna područja očuvanja - Procjena utjecaja plana ili projekta na zaštićeno područje - Odobrenje plana ili projekta na zaštićenom području - Kompenzacijske mjere - Područje Natura 2000 „Vlijmens Ven, Moerputten & Bossche Broek” - Projekt trase autoceste A2 „’s-Hertogenbosch-Eindhoven”))
   2014/C 212/07
   Jezik postupka: nizozemski

      Sud koji je uputio zahtjev

   Raad van State

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelji: T.C. Briels, M. Briels-Loermans, R.L.P. Buchholtz, Stichting A2-Platform Boxtel e.o. i dr., H.W.G. Cox, G.P.A. Damman, P.A.M. Goevaers i dr., J.H. van Haaren, L.S.P. Dijkman, R.A.H.M. Janssen, M.M. van Lanschot, J.E.A.M. Lelijveld i dr., A. Mes i dr., A.J.J. Michels, VOF Isphording i dr., M. Peijnenborg, S. Peijnenborg-van Oers, G. Oude Elferink, W. Punte, P.M. Punte-Cammaert, Stichting Reinier van Arkel, E. de Ridder, W.C.M.A.J.G. van Rijckevorsel, M. van Rijckevorsel-van Asch van Wijck, Vereniging tot Behoud van het Groene Hart van Brabant, Stichting Boom en Bosch, Stichting Overlast A2 Vught e.o., Streekraad Het Groene Woud en De Meijerij, A.C.M.W. Teulings, Stichting Bleijendijk, M. Tilman, Vereniging van Eigenaars Appartementengebouw De Heun I i dr., M.C.T. Veroude, E.J.A.M. Widlak, Van Roosmalen Sales BV i dr., M.A.A. van Kessel, Bricorama BV i dr.

      Tuženik: Minister van Infrastructuur en Milieu

      Predmet

   Zahtjev za prethodnu odluku – Raad van State – Tumačenje članka 6. stavka 3. i 4. Direktive Vijeća 92/43/EEZ od 21. ožujka 1992. o očuvanju prirodnih staništa i divlje faune i flore (SL L 206, str. 7.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 15., svezak 2., str. 14.) – Odobrenje plana ili projekta na zaštićenom području – Uvjeti – Pojam negativnog utjecaja na cjelovitost dotičnog područja

      Izreka

   Članak 6. stavak 3. Direktive Vijeća 92/43/EEZ od 21. svibnja 1992. o očuvanju prirodnih staništa i divlje faune i flore treba tumačiti u smislu da plan ili projekt koji nije izravno povezan s upravljanjem područjem ili potreban za to upravljanje, a koji ima negativne utjecaje na prirodni stanišni tip koji se na njemu nalazi i koji na tom području predviđa mjere za razvoj areala tog stanišnog tipa jednake veličine ili većeg, utječe na njegovu cjelovitost. Takve se mjere, ovisno o slučaju, mogu ocijeniti kao „kompenzacijske mjere” u smislu stavka 4. tog članka samo ako su ispunjeni uvjeti koji su u njemu određeni.

      (1)  SL C 55, 23.2.2013.


title: Predmet T-511/12: Rješenje Općeg suda od 28. studenoga 2013. — Refrigue-confecções para o frio protiv OHIM-a — Sixty International (Refrigue for cold)

text:
               15.2.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 45/44

         Rješenje Općeg suda od 28. studenoga 2013. — Refrigue-confecções para o frio protiv OHIM-a — Sixty International (Refrigue for cold)
   (Predmet T-511/12) (1)

   2014/C 45/79
   Jezik postupka: talijanski
   Predsjednik osmog vijeća odredio je brisanje predmeta.

      (1)  SL C 38 od 9.2.2013.


title: Predmet C-548/14 P: Rješenje Suda (treće vijeće) od 17. rujna 2015. – Arnoldo Mondadori Editore SpA protiv Ureda za usklađivanje na unutarnjem tržištu (žigovi i dizajni) (OHIM), Grazia Equity GmbH (Žalba — Članak 181. Poslovnika Suda — Žig Zajednice — Uredba (EZ) br. 40/94 — Zahtjev za registraciju verbalnog žiga GRAZIA — Prigovor nositelja verbalnih i figurativnih međunarodnih, nacionalnih i žigova Zajednice koji sadrže verbalni element ‘GRAZIA’ — Odbijanje prigovora — Članak 8. stavak 1. točka (b) — Vjerojatnost dovođenja u zaludu — Članak 8. stavak 5. — Ugled)

text:
               30.11.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 398/8

         Rješenje Suda (treće vijeće) od 17. rujna 2015. – Arnoldo Mondadori Editore SpA protiv Ureda za usklađivanje na unutarnjem tržištu (žigovi i dizajni) (OHIM), Grazia Equity GmbH
   (Predmet C-548/14 P) (1)

   ((Žalba - Članak 181. Poslovnika Suda - Žig Zajednice - Uredba (EZ) br. 40/94 - Zahtjev za registraciju verbalnog žiga GRAZIA - Prigovor nositelja verbalnih i figurativnih međunarodnih, nacionalnih i žigova Zajednice koji sadrže verbalni element ‘GRAZIA’ - Odbijanje prigovora - Članak 8. stavak 1. točka (b) - Vjerojatnost dovođenja u zaludu - Članak 8. stavak 5. - Ugled))
   (2015/C 398/09)
   Jezik postupka: engleski

      Stranke

      Žalitelj: Arnoldo Mondadori Editore SpA (zastupnici: G. Dragotti, R. Valenti, S. Balice i E. Varese, avvocati)

      Druge stranke u postupku: Ured za usklađivanje na unutarnjem tržištu (žigovi i dizajni) (OHIM) (zastupnik: A. Schifko, agent), Grazia Equity GmbH (zastupnik: M. Müller, Rechtsanwalt)

      Izreka

               1.

               Žalba se odbija.

               2.

               Društvu Arnoldo Mondadori Editore SpA nalaže se snošenje vlastitih troškova i troškova Ureda za usklađivanje na unutarnjem tržištu (žigovi i dizajni) (OHIM).

               3.

               Grazia Equity GmbH snosi vlastite troškove.

      (1)  SL C 73, 2. 3. 2015.


title: Predmet C-428/14: Presuda Suda (drugo vijeće) od 20. siječnja 2016. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Consiglio di Stato – Italija) – DHL Express (Italy) Srl, DHL Global Forwarding (Italy) SpA protiv Autorità Garante della Concorrenza e del mercato (Zahtjev za prethodnu odluku — Politika tržišnog natjecanja — Članak 101. UFEU-a — Uredba (EZ) br. 1/2003 — Sektor međunarodne špedicije robe — Nacionalna tijela nadležna za tržišno natjecanje — Pravna vrijednost instrumenata Europske mreže za zaštitu tržišnog natjecanja — Ogledni program te mreže na području oslobađanja ili smanjenja kazni — Zahtjev za oslobođenje podnesen Komisiji — Skraćeni zahtjev za oslobođenje podnesen nacionalnim tijelima nadležnim za tržišno natjecanje — Odnos između ta dva zahtjeva)

text:
               14.3.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 98/11

         Presuda Suda (drugo vijeće) od 20. siječnja 2016. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Consiglio di Stato – Italija) – DHL Express (Italy) Srl, DHL Global Forwarding (Italy) SpA protiv Autorità Garante della Concorrenza e del mercato
   (Predmet C-428/14) (1)

   ((Zahtjev za prethodnu odluku - Politika tržišnog natjecanja - Članak 101. UFEU-a - Uredba (EZ) br. 1/2003 - Sektor međunarodne špedicije robe - Nacionalna tijela nadležna za tržišno natjecanje - Pravna vrijednost instrumenata Europske mreže za zaštitu tržišnog natjecanja - Ogledni program te mreže na području oslobađanja ili smanjenja kazni - Zahtjev za oslobođenje podnesen Komisiji - Skraćeni zahtjev za oslobođenje podnesen nacionalnim tijelima nadležnim za tržišno natjecanje - Odnos između ta dva zahtjeva))
   (2016/C 098/13)
   Jezik postupka: talijanski

      Sud koji je uputio zahtjev

   Consiglio di Stato

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelji: DHL Express (Italy) Srl, DHL Global Forwarding (Italy) SpA

      Tuženik: Autorità Garante della Concorrenza e del mercato

      uz sudjelovanje: Schenker Italiana SpA, Agility Logistics Srl

      Izreka

               1.

               Odredbe prava Europske unije, posebice članka 101. UFEU-a i Uredbe Vijeća (EZ) br. 1/2003 od 16. prosinca 2002. o provedbi pravila o tržišnom natjecanju koja su propisana člancima [101. UFEU-a] i [102. UFEU-a] treba tumačiti na način da instrumenti doneseni u okviru Europske mreže za tržišno natjecanje, posebice Ogledni program te mreže na području oslobađanja ili smanjenja kazni nisu obvezujući za nacionalna tijela nadležna za tržišno natjecanje.

               2.

               Odredbe prava Unije, osobito članak 101. UFEU-a i Uredbu br. 1/2003 treba tumačiti na način da između zahtjeva za oslobođenje koji je poduzetnik podnio ili namjerava podnijeti Europskoj komisiji i skraćenog zahtjeva podnesenog nacionalom tijelu nadležnom za tržišno natjecanje za isti zabranjeni sporazum ne postoji nikakva pravna veza koja to tijelo obvezuje da skraćeni zahtjev ocjenjuje s obzirom na zahtjev za oslobođenje. Okolnost da skraćeni zahtjev odražava vjerno ili pak ne, sadržaj zahtjeva podnesenog Komisiji, u tom pogledu nije relevantna.
               Kad je materijalno područje primjene skraćenog zahtjeva podnesenog nacionalnom tijelu nadležnom za tržišno natjecanje uže od materijalnog područja primjene zahtjeva za oslobođenje podnesenog Komisiji, to nacionalno tijelo nije obvezno kontaktirati Komisiju ili samog poduzetnika kako bi utvrdilo je li taj poduzetnik utvrdio postojanje konkretnih primjera nezakonitih ponašanja u sektoru koji navodno pokriva taj zahtjev za oslobođenje, ali ne i navedeni skraćeni zahtjev.

               3.

               Odredbe prava Unije, osobito članak 101. UFEU-a i Uredbe br. 1/2003 treba tumačiti na način da se ne protive tomu da nacionalno tijelo nadležno za tržišno natjecanje, u okolnostima poput onih o kojima je riječ u glavnom postupku, prihvati skraćeni zahtjev za oslobođenje poduzetnika koji Komisiji nije podnio zahtjev za potpuno oslobođenje nego zahtjev za smanjenje kazni.

      (1)  SL C 462, 22. 12. 2014.


20150731019616712015/C 270/121002014CJC27020150817HR01HRINFO_JUDICIAL20150611111221Predmet C-100/14 P: Presuda Suda (drugo vijeće) od 11. lipnja 2015. – Association médicale européenne (EMA) protiv Europske komisije (Žalba — Arbitražna klauzula — Ugovori Cocoon i Dicoems, zaključeni u okviru šestog okvirnog programa za istraživanje, tehnološki razvoj i demonstracijske aktivnosti kao doprinosa stvaranju europskog istraživačkog prostora i inovacijama (2002.-2006.) — Nepravilnosti — Neprihvatljivi troškovi — Raskid ugovorâ)
 ---documentbreak--- C2702015HR1110120150611HR0012111122Presuda Suda (drugo vijeće) od 11. lipnja 2015. – Association médicale européenne (EMA) protiv Europske komisije
   (Predmet C-100/14 P) (
         1
      )
   „(Žalba — Arbitražna klauzula — Ugovori Cocoon i Dicoems, zaključeni u okviru šestog okvirnog programa za istraživanje, tehnološki razvoj i demonstracijske aktivnosti kao doprinosa stvaranju europskog istraživačkog prostora i inovacijama (2002.-2006.) — Nepravilnosti — Neprihvatljivi troškovi — Raskid ugovorâ)“2015/C 270/12Jezik postupka: talijanski
      Stranke

      Žalitelj: Association médicale européenne (EMA) (zastupnici: A. Franchi, L. Picciano i G. Gangemi, avvocati)

      Druga stranka u postupku: Europska komisija (zastupnici: S. Delaude i F. Moro, agenti uz asistenciju D. Gullo, odvjetnik)

      Izreka

            1.

            Žalba se odbija.

            2.

            Association médicale européenne (EMA) se nalaže snošenje troškova.

      (
         1
      )	SL C 129, 28.4.2014.


title: Predmet T-46/14: Tužba podnesena 20. siječnja 2014. — Sales & Solutions protiv OHIM-a — Wattline (WATTLINE)

text:
               15.3.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 78/14

         Tužba podnesena 20. siječnja 2014. — Sales & Solutions protiv OHIM-a — Wattline (WATTLINE)
   (Predmet T-46/14)
   2014/C 78/29
   Jezik na kojem je tužba podnesena: njemački

      Stranke

      Tužitelj: Sales & Solutions GmbH (Frankfurt na Majni, Njemačka) (zastupnik: K. Gründig-Schnelle, odvjetnica)

      Tuženik: Ured za usklađivanje na unutarnjem tržištu (žigovi i dizajni)

      Druga stranka pred žalbenim vijećem: Wattline GmbH (Ruderting, Njemačka)

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

               —

               izmijeni pobijanu odluku četvrtog žalbenog vijeća OHIM-a od 18. studenoga 2013. u predmetu R 1668/2012-4 na način da se u cijelosti prihvaća prigovor i odbija prijava žiga Zajednice;

               —

               intervenijentu naloži snošenje troškova, uključujući i troškove žalbenog postupka.

      Tužbeni razlozi i glavni argumenti

      Podnositelj prijave žiga Zajednice: Wattline GmbH

      Predmetni žig Zajednice: verbalni žig „WATTLINE” za usluge iz razreda 35, 36 i 42 – prijava žiga Zajednice br. 8 908 345

      Nositelj žiga ili znaka navedenog u postupku prigovora: tužitelj

      Navedeni žig ili znak: njemački verbalni i figurativni žig i verbalni i figurativni žig Zajednice „Watt” za usluge iz razreda 35, 39 i 42

      Odluka odjela za prigovore: prigovor se djelomično prihvaća

      Odluka žalbenog vijeća: pobijana odluka se ukida i prigovor se odbija

      Tužbeni razlozi: povreda članka 8. stavka 1. točke (b) i stavka 4. Uredbe (EZ) br. 207/2009 i povreda pravila 20. stavka 7. točke (c) i pravila 50. Uredbe Komisije (EZ) br. 2868/95.


title: Predmet C-63/17: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 6. veljače 2017. uputio Tribunal d'instance de Limoges (Francuska) – Banque Solfea SA protiv Jean-François Veitla

text:
               8.5.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 144/25

         Zahtjev za prethodnu odluku koji je 6. veljače 2017. uputio Tribunal d'instance de Limoges (Francuska) – Banque Solfea SA protiv Jean-François Veitla
   (Predmet C-63/17)
   (2017/C 144/32)
   Jezik postupka: francuski

      Sud koji je uputio zahtjev

   Tribunal d’instance de Limoges

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelj: Banque Solfea SA

      Tuženik: Jean-François Veitl

      Prethodno pitanje

   Kad efektivna kamatna stopa za kredit iznosi 6,75772 %, dopušta li pravilo iz Direktive 98/7/EZ od 16. veljače 1998. (1) i Direktive 2008/48/EZ od 23. travnja 2008. (2) prema kojem se, u francuskoj verziji, „rezultat izračunava točnošću od najmanje jednog decimalnog mjesta. Ako je brojka na sljedećem decimalnom mjestu veća ili jednaka 5, brojka na tom određenom decimalnom mjestu uvećava se za jedan”, da se smatra točnim EKS naveden kao 6,75 %?

      (1)  Direktiva 98/7/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 16. veljače 1998. o izmjeni Direktive 87/102/EEZ o usklađivanju zakona, propisa i upravnih odredbi država članica u vezi s potrošačkim kreditima (SL L 101, str. 17). [neslužbeni prijevod]

      (2)  Direktiva 2008/48/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 23. travnja 2008. o ugovorima o potrošačkim kreditima i stavljanju izvan snage Direktive Vijeća 87/102/EEZ (SL L 133, str. 66.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku: poglavlje 15., svezak 13., str. 58.)


title: Predmet T-16/14: Tužba podnesena 6. siječnja 2014. — Banco Mare Nostrum protiv Komisije

text:
               1.3.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 61/18

         Tužba podnesena 6. siječnja 2014. — Banco Mare Nostrum protiv Komisije
   (Predmet T-16/14)
   2014/C 61/32
   Jezik postupka: španjolski

      Stranke

      Tužitelj: Banco Mare Nostrum SA (Madrid, Španjolska) (zastupnici: J. Buendía Sierra, E. Abad Valdenebro, R. Calvo Salinero, A. Lamadrid de Pablo i A. Biondi, odvjetnici)

      Tuženik: Europska komisija

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

               —

               poništi pobijanu odluku u mjeri u kojoj Komisija skup mjera, koje prema njoj sačinjavaju takozvani španjolski sustav financijskog leasinga, kvalificira kao novu državnu potporu nespojivu s unutarnjim tržištem;

               —

               podredno, poništi članke 1. i 4. pobijane odluke kojima se ulagači AIE-a utvrđuju kao korisnici navodnih potpora i isključivi adresati naloga za povrat;

               —

               podredno, poništi članak 4. pobijane odluke, u mjeri u kojoj se njime nalaže povrat navodnih potpora;

               —

               poništi članak 4. pobijane odluke, u mjeri u kojoj se u njemu izjašnjava o zakonitosti privatnih ugovora između ulagača i drugih pravnih subjekata; i

               —

               naloži Komisiji snošenje troškova ovog postupka.

      Tužbeni razlozi i glavni argumenti

   Tužbeni razlozi i glavni argumenti identični su onima u predmetu T-700/13, Bankia/Komisija.


title: Predmet C-287/14: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 11. lipnja 2014. uputio Gyulai Törvényszék (Mađarska) – Eurospeed Ltd protiv Szegedi Törvényszék

text:
               8.9.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 303/18

         Zahtjev za prethodnu odluku koji je 11. lipnja 2014. uputio Gyulai Törvényszék (Mađarska) – Eurospeed Ltd protiv Szegedi Törvényszék
   (Predmet C-287/14)
   2014/C 303/24
   Jezik postupka: mađarski

      Sud koji je uputio zahtjev

   Gyulai Törvényszék

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelj: Eurospeed Ltd

      Tuženik: Szegedi Törvényszék

      Prethodna pitanja

               1.

               Isključuje li činjenica da je pravni subjekt koji je odgovoran za naknadu štete prouzrokovane povredom prava Unije država članica primjenu pravila o odgovornosti protiv tijela države članice koje je stvarno počinilo prekršaj prilikom odlučivanja o zahtjevu o naknadi štete koji je podnesen na tom temelju?

               2.

               Ako je odgovor na prvo pitanje negativan, isključuje li članak 10. stavak 3. Uredbe (EZ) br. 561/2006 (1) mogućnost da država članica donese propis koji, u slučaju povrede obveza koje su regulirane navedenom uredbom, određuje pravne posljedice za vozača koji je stvarno počinio prekršaj, povrh ili umjesto prijevoznika?

               3.

               Ako je odgovor na drugo pitanje potvrdan, treba li smatrati da odluka nacionalnog suda nadležnog za upravne sporove, koja se umjesto na članku 10. stavku 3. Uredbe (EZ) br. 561/2006 temelji na nacionalnom zakonodavstvu koje je u suprotnosti s navedenom odredbom, očito krši pravo Unije?

      (1)  Uredba (EZ) br. 561/2006 Europskog parlamenta i VIjeća od 15. ožujka 2006. o usklađivanju određenog socijalnog zakonodavstva koje se odnosi na cestovni promet i o izmjeni uredbi Vijeća (EEZ) br. 3821/85 i (EZ) br. 2135/98 te o stavljanju izvan snage Uredbe Vijeća (EEZ) br. 3820/85 (Tekst značajan za EGP) (SL L 102, str. 1.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 5., svezak 6., str.167.).


title: Predmet C-7/14 P: Presuda Suda (šesto vijeće) od 26. ožujka 2014. – Wünsche Handelsgesellschaft International mbH & Co KG protiv Europske komisije (Žalba — Carinski zakonik Zajednice — Članak 220. stavak 2.i članak 239. — Povrat uvoznih carina — Uvoz konzerviranih gljiva porijeklom iz Kine — Odluka kojom se otpust uvoznih carina proglašava neopravdanim)

text:
               26.5.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 171/6

         Presuda Suda (šesto vijeće) od 26. ožujka 2014. – Wünsche Handelsgesellschaft International mbH & Co KG protiv Europske komisije
   (Predmet C-7/14 P) (1)

   ((Žalba - Carinski zakonik Zajednice - Članak 220. stavak 2.i članak 239. - Povrat uvoznih carina - Uvoz konzerviranih gljiva porijeklom iz Kine - Odluka kojom se otpust uvoznih carina proglašava neopravdanim))
   (2015/C 171/08)
   Jezik postupka: njemački

      Stranke

      Žalitelj: Wünsche Handelsgesellschaft International mbH & Co KG (zastupnici: K. Landry i G. Schwendinger, Rechtsanwälte)

      Druga stranka u postupku: Europska komisija (zastupnici: A. Caeiros i B.-R. Killmann, agenti)

      Izreka

               1.

               Žalba se odbija.

               2.

               Društvu Wünsche Handelsgesellschaft International mbH & Co. KG nalaže se snošenje troškova.

      (1)  SL C 52, 22. 2. 2014.


title: Predmet T-23/17: Tužba podnesena 17. siječnja 2017. – Barnett protiv EGSO-a

text:
               3.4.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 104/50

         Tužba podnesena 17. siječnja 2017. – Barnett protiv EGSO-a
   (Predmet T-23/17)
   (2017/C 104/70)
   Jezik postupka: francuski

      Stranke

      Tužitelj: Inge Barnett (Roskilde, Danska) (zastupnici: S. Orlandi i T. Martin, odvjetnici)

      Tuženik: Europski gospodarski i socijalni odbor

      Tužbeni zahtjev

   Tužiteljica od Općeg suda zahtijeva da
   utvrdi i presudi:

               —

               poništava se odluka od 21. ožujka 2016., donesena u svrhu izvršenja presude Službeničkog suda od 22. rujna 2015. kojom se tužiteljici uskraćuje pravo na prijevremenu mirovinu bez umanjenja mirovinskih prava;

               —

               podredno, Europskom gospodarskom i socijalnom odboru nalaže se da tužiteljici isplati iznos od 207 994,14 eura na ime imovinske štete koju je pretrpjela uvećan za zatezne kamate počevši od dana dospijeća dugovanih iznosa, po stopi koju određuje Europska središnja banka (ESB) za glavne operacije refinanciranja, uvećanoj za tri i pol boda, te paušalni iznos od 25 000 eura na ime neimovinske štete koju je pretrpjela;

               —

               u svakom slučaju, Europskom gospodarskom i socijalnom odboru nalaže se snošenje troškova.

      Tužbeni razlozi i glavni argumenti

   U prilog osnovanosti tužbe tužitelj ističe tri tužbena razloga.

               1.

               Prvi tužbeni razlog, koji se temelji na povredi članka 266. UFEU-a, jer tuženik nije uzeo u obzir obrazloženje presude Službeničkog suda od 22. rujna 2015., Barnett/EGSO, (F-20/14, u daljnjem tekstu: presuda Službeničkog suda, EU:F:2015:107), u svrhu donošenja provedbenih mjera. Posebice, iz obrazloženja pobijane odluke proizlazi da je tuženik zanemario kriterije navedene u općim provedbenim odredbama (OPO) pri navodnom preispitivanju tužiteljičine kandidature. U svakom slučaju, pobijana odluka ne može otkloniti nezakonitost koju je utvrdio Službenički sud, a to je neodređivanje interesa službe u OPO-u od strane EGSO-a.

               2.

               Drugi tužbeni razlog, koji se temelji na činjenici da pobijana odluka sadržava više očitih pogrešaka u ocjeni interesa službe koji je navodno postojao u 2013.

               3.

               Treći tužbeni razlog, istaknut podredno, koji se temelji na nenadležnosti EGSO-a za donošenje nove odluke o dodjeli prijevremene mirovine bez umanjenja mirovinskih prava nakon brisanja članka 9. stavka 2. Priloga VIII. Pravilniku o osoblju Uredbom br. 1023/2013 Europskog parlamenta i Vijeća od 22. listopada 2013. o izmjeni Pravilnika o osoblju za dužnosnike Europske unije i Uvjeta zaposlenja ostalih službenika Europske unije (SL L 2013., L 287, str. 15.). Slijedom toga, tužiteljici je zbog nezakonitosti utvrđene u presudi Službeničkog suda u potpunosti bila uskraćena mogućnost ostvarivanja koristi od odnosne mjere. Stoga joj treba u cijelosti nadoknaditi štetu.


title: Predmet T-24/15: Tužba podnesena 19. siječnja 2015. – NICO protiv Vijeća

text:
               16.3.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 89/35

         Tužba podnesena 19. siječnja 2015. – NICO protiv Vijeća
   (Predmet T-24/15)
   (2015/C 089/42)
   Jezik postupka: engleski

      Stranke

      Tužitelj: Naftiran Intertrade Co. (NICO) Sàrl (Pully, Švicarska) (zastupnici: J. Grayston, Solicitor, P. Gjørtler, G. Pandey i D. Rovetta, odvjetnici)

      Tuženik: Vijeće Europske unije

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

               —

               poništi Odluku Vijeća 2014/776/ZVSP od 7. studenoga 2014. o izmjeni Odluke 2010/413/ZVSP o mjerama ograničavanja protiv Irana (1), i Provedbenu uredbu Vijeća (EU) br. 1202/2014 od 7. studenoga 2012. o primjeni Uredbe (EU) br. 267/2012 o mjerama ograničavanja protiv Irana (2), u dijelu u kojem ovi akti svrstavaju tužitelja u kategoriju osoba i subjekata na koje se primjenjuju mjere ograničavanja;

               —

               naloži Vijeću snošenje troškova ovog postupka.

      Tužbeni razlozi i glavni argumenti

   U prilog osnovanosti tužbe tužitelj ističe pet tužbenih razloga: povredu prava na saslušanje, nedostatno obrazloženje, povredu prava na obranu, očitu pogrešku u ocjeni i povredu temeljnog prava vlasništva.
   Tužitelj smatra da ga Vijeće nije saslušalo i da se to ne može opravdati nikakvim suprotnim navodima, osobito s obzirom na opterećenje njegovih trenutnih ugovornih obveza. Nadalje, Vijeće nije pružilo dovoljno obrazloženje. Tim je propustima Vijeće povrijedilo pravo tužitelja na obranu, uključujući pravo na djelotvornu sudsku zaštitu. Suprotno navodu Vijeća, tužitelj nije kći društva NICO Ltd kao što je to istaknulo Vijeće, s obzirom na to da potonje društvo više ne postoji na Jerseyju ni u Iranu, a Vijeće u svakom slučaju nije dokazima potkrijepilo tvrdnju prema kojoj bi, čak da tužitelj i jest društvo kći, Iranska Država ostvarila gospodarsku korist koja bi bila protivna ciljevima pobijanih mjera. Naposljetku, opterećenjem prava vlasništva i trenutnih ugovornih obveza tužitelja, Vijeće je, provodeći mjere čija se proporcionalnost ne može utvrditi, povrijedilo osnovno pravo vlasništva.

      (1)  SL L 325, str. 19.

      (2)  SL L 325, str. 3.


title: Predmet C-176/14: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 10. travnja 2014. uputio Raad van State van België (Belgija) – Joris Van Hauthem, Ann Frans protiv Vlaamse Gemeenschap

text:
               21.7.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 235/4

         Zahtjev za prethodnu odluku koji je 10. travnja 2014. uputio Raad van State van België (Belgija) – Joris Van Hauthem, Ann Frans protiv Vlaamse Gemeenschap
   (Predmet C-176/14)
   2014/C 235/05
   Jezik postupka: nizozemski

      Sud koji je uputio zahtjev

   Raad van State van België

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelji: Joris Van Hauthem, Ann Frans

      Tuženik: Vlaamse Gemeenschap

      Prethodna pitanja

               1.

               Treba li članak 10. Priloga I. Sporazuma između Europske zajednice i njezinih država članica, s jedne strane, i Švicarske konfederacije, s druge strane, o slobodnom kretanju osoba, potpisanog 21. lipnja 1999. (1) u Luxembourgu, zajedno s Prilozima I., II. i III., kao i Protokolima i Završnim aktom tumačiti na način da ima za cilj izuzeti istu vrstu zapošljavanja kao i članak 45. stavak 4. UFEU-a i članak 28. stavak 4. Sporazuma o EGP-u?

               2.

               Treba li članak 14. Direktive Vijeća 2003/109/EZ (2) o statusu državljana trećih zemalja s dugotrajnim boravištem tumačiti na način da, bez izričitog izuzeća u pogledu obavljanja gospodarske djelatnosti na temelju članka 14. stavka 3., osoba s dugotrajnim boravištem u drugoj državi članici stječe neograničeni pristup belgijskom tržištu rada, uključujući i zapošljavanje koje na temelju članka 11. stavka 1. točke (a) ili članka 11. stavka 3. točke (a) Direktive 2003/109/EZ može biti uskraćeno osobi s dugotrajnim boravištem u Belgiji ili zapošljavanje koje na temelju članka 45. stavka 4. UFEU-a ili članka 28. stavka 4. Sporazuma o EGP-u može biti uskraćeno i državljanima članica EGP-a?

               3.

               Treba li članke 6. i 7. Odluke br. 1/80 od 19. rujna 1980. (3) o razvoju pridruživanja koju je donijelo Vijeće za pridruživanje ustanovljeno Sporazumom o pridruživanju između Europske ekonomske zajednice i Turske koji su u Ankari 12. rujna 1963. potpisale Republika Turska, s jedne strane, i države članice EEZ-a i Zajednica, s druge strane, te je sklopljen, odobren i potvrđen u ime Zajednice Odlukom Vijeća 64/732/EEZ od 23. prosinca 1963., tumačiti na način da izrazi „bilo koji plaćeni posao prema svom vlastitom izboru”, „bilo koji plaćeni posao prema njihovom vlastitom izboru” i „bilo koja ponuda za zaposlenje” obuhvaćaju također bilo koje zapošljavanje u javnim službama ili kod primjene tih propisa na odgovarajući način vrijede ograničenja u smislu članka 45. stavka 4. UFEU-a ili članka 28. stavka 4. Sporazuma o EGP-u ili pak ograničenja u smislu članka 11. Direktive 2003/109/EZ?

               4.

               Treba li članak 7. Odluke br. 1/80 tumačiti na način da i članovi obitelji turskog radnika koji ispunjavaju sve pretpostavke ovog propisa imaju bez obzira na svoje državljanstvo pristup bilo kojem zapošljavanju u javnim službama ili za njih na odgovarajući način vrijede ograničenja u smislu članka 45. stavka 4. UFEU-a ili članka 28. stavka 4. Sporazuma o EGP-u ili pak ograničenja u smislu članka 11. Direktive 2003/109/EZ?

               5.

               Budući da navedena odluka nije objavljena u Službenom listu Europske unije, može li je nacionalni sud uzeti u obzir u sudskom postupku pokrenutom od strane jednog građanina protiv mjere opće primjene kojom se u skladu s Odlukom br. 1/80, ali u suprotnosti s nacionalnim propisima višeg ranga, turskim radnicima i članovima njihovih obitelji dopušta pristup zapošljavanju u određenim javnim službama?

               6.

               Utječe li na odgovor na prethodno pitanje činjenica da se tužitelj s tim u svezi oslanja na svoj funkcionalni interes kao član Flamanskog Parlamenta pa se njegov položaj ne može izjednačiti s običnim građaninom?

      (1)  SL 2002, L 114, str. 6.; SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 11., svezak 60., str. 8.

      (2)  Direktiva od 25. studenog 2003. (SL 2004, L 16, str. 44.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 19., svezak 6., str. 41.).

      (3)  Odluka od 19. rujna 1980. o razvoju pridruživanja koju je donijelo Vijeće za pridruživanje ustanovljeno gore navedenim Sporazumom o pridruživanju.


title: Predmet C-126/13 P: Presuda Suda (drugo vijeće) od 10. srpnja 2014. – BSH Bosch und Siemens Hausgeräte GmbH protiv Ureda za usklađivanje na unutarnjem tržištu (žigovi i dizajni) (Žalba — Žig Zajednice — Uredba (EZ) br. 207/2009 — Članak 7. stavak 1. točka (c) — Opisni karakter — Odbijanje registriranja verbalnog žiga ecoDoor — Karakteristika dijela proizvoda)

text:
               15.9.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 315/10

         Presuda Suda (drugo vijeće) od 10. srpnja 2014. – BSH Bosch und Siemens Hausgeräte GmbH protiv Ureda za usklađivanje na unutarnjem tržištu (žigovi i dizajni)
   (Predmet C-126/13 P) (1)

   ((Žalba - Žig Zajednice - Uredba (EZ) br. 207/2009 - Članak 7. stavak 1. točka (c) - Opisni karakter - Odbijanje registriranja verbalnog žiga ecoDoor - Karakteristika dijela proizvoda))
   2014/C 315/14
   Jezik postupka: njemački

      Stranke

      Žalitelj: BSH Bosch und Siemens Hausgeräte GmbH (zastupnik: S. Biagosch, Rechtsanwalt)

      Druga stranka u postupku: Ured za usklađivanje na unutarnjem tržištu (žigovi i dizajni) (zastupnik: D. Walicka, agent)

      Izreka

               1.

               Žalba se odbija.

               2.

               BSH Bosch und Siemens Hausgeräte GmbH nalaže se snošenje troškova.

      (1)  SL C 164, 8.6.2013.


title: Predmet T-22/17: Tužba podnesena 16. siječnja 2017. – Portugal protiv Komisije

text:
               3.4.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 104/49

         Tužba podnesena 16. siječnja 2017. – Portugal protiv Komisije
   (Predmet T-22/17)
   (2017/C 104/69)
   Jezik postupka: portugalski

      Stranke

      Tužitelj: Portugalska Republika (zastupnici: L. Inez Fernandes, M. Figueiredo, P. Estêvão i J. Saraiva de Almeida, agenti)

      Tuženik: Europska komisija

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

               —

               poništi Provedbenu odluku Komisije (EU) 2016/2018 od 15. studenoga 2016. (SL 2016., L 312, str. 26.), o isključenju iz financiranja određenih izdataka nastalih za države članice u okviru Europskog fonda za jamstva u poljoprivredi (EFJP) i Europskog poljoprivrednog fonda za ruralni razvoj (EPFRR), u dijelu u kojem iz financiranja isključuje iznos od 1 990 810,30 eura u vezi s izdacima koje je Portugal prijavio u okviru mjere „Ulaganje u ruralni razvoj u okviru EPFRR-a – privatni korisnici” u računovodstvenim razdobljima 2010., 2011., 2012., 2013. i 2014.;

               —

               naloži Europskoj komisiji snošenje troškova.

      Tužbeni razlozi i glavni argumenti

   U prilog osnovanosti tužbe tužitelj ističe dva tužbena razloga.

               1.

               Prvi tužbeni razlog temelji se na povredi članka 31. stavka 4. točke (c) Uredbe Vijeća (EZ) br. 1290/2005 od 21. lipnja 2005. o financiranju zajedničke poljoprivredne politike (SL 2005., L 209, str. 1.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 14., svezak 1., str. 44.).

               2.

               Drugi tužbeni razlog temelji se na nedostatku u obrazloženju. Ovaj tužbeni razlog sadržava tri argumenta.

                           —

                           U prvom argumentu, tužitelj tvrdi da Komisija nije podnijela dokaze o postojanju ozbiljnih i razumnih sumnji.

                           —

                           U drugom argumentu, tužitelj se poziva na neprimjenjivost smjernica iz dokumenta VI/5330/97-PT od 23. prosinca 1997. na ovaj slučaj.

                           —

                           U trećem argumentu, tužitelj smatra da Komisija nije navela činjenice koje se odnose na uvjete za financijski ispravak od 5 % predviđene u dokumentu VI/5330/97-PT od 23. prosinca 1997.


title: Predmet T-72/15: Rješenje Općeg suda od 16. srpnja 2015. – Hippler protiv Komisije

text:
               28.9.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 320/51

         Rješenje Općeg suda od 16. srpnja 2015. – Hippler protiv Komisije
   (Predmet T-72/15) (1)

   (2015/C 320/71)
   Jezik postupka: njemački
   Predsjednik četvrtog vijeća odredio je brisanje predmeta.

      (1)  SL C 138, 27. 4. 2015.


title: Predmet T-45/15 R: Rješenje predsjednika Općeg suda od 24. travnja 2015. – Hydrex protiv Komisije („Privremena pravna zaštita — Ugovor o dodjeli bespovratnih sredstava projektu koji se odnosi na financijski instrument za okoliš — Nalog za povrat — Zahtjev za suspenziju primjene — Nepoštivanje formalnih zahtjeva — Nedopuštenost”)

text:
               22.6.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 205/34

         Rješenje predsjednika Općeg suda od 24. travnja 2015. – Hydrex protiv Komisije
   (Predmet T-45/15 R)
   ((„Privremena pravna zaštita - Ugovor o dodjeli bespovratnih sredstava projektu koji se odnosi na financijski instrument za okoliš - Nalog za povrat - Zahtjev za suspenziju primjene - Nepoštivanje formalnih zahtjeva - Nedopuštenost”))
   (2015/C 205/46)
   Jezik postupka: nizozemski

      Stranke

      Tužitelj: Hydrex NV (Antwerpen, Belgija) (zastupnik: P. Van Eysendeyk, avocat)

      Tuženik: Europska komisija (zastupnici: S. Lejeune i G. Wils, agenti)

      Predmet

   Zahtjev za suspenziju primjene odluke Komisije C (2015) 103 final od 12. siječnja 2015. o nalogu br. 3241405101 izdanog tužitelju za povrat iznosa od 5 40  721,10 eura.

      Izreka

               1.

               Zahtjev za privremenu pravnu zaštitu se odbija.

               2.

               O troškovima će se odlučiti naknadno.


title: Predmet C-44/15: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 5. veljače 2015. uputio Bundesfinanzhof (Njemačka) – Hauptzollamt Frankfurt am Main protiv Duval GmbH & Co. KG

text:
               20.4.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 127/11

         Zahtjev za prethodnu odluku koji je 5. veljače 2015. uputio Bundesfinanzhof (Njemačka) – Hauptzollamt Frankfurt am Main protiv Duval GmbH & Co. KG
   (Predmet C-44/15)
   (2015/C 127/17)
   Jezik postupka: njemački

      Sud koji je uputio zahtjev

   Bundesfinanzhof

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelj: Hauptzollamt Frankfurt am Main

      Tuženik: Duval GmbH & Co. KG

      Prethodna pitanja

               1.

               Treba li u tarifni broj 9025 KN-a („termometar”), u nedostatku apstraktne definicije što čini termometar iz tarifnog broja 9025 KN-a, iznimno uvrstiti samo uređaje koji su navedeni u Napomenama s objašnjenjem Kombinirane nomenklature o tarifnom broju 9025 KN-a, odjeljak B (termometar i pirometar, sa ili bez mogućnosti registriranja – točke 08.0 do 28.0)?

               2.

               U slučaju negativnog odgovora na prvo pitanje: treba li se iz nabrajanja uređaja u Napomenama s objašnjenjem Kombinirane nomenklature o tarifnom broju 9025 KN-a zaključiti da naprave koje ne funkcioniraju poput tih uređaja (određivanje temperature na temelju primjerice mehaničkog širenja tekućina ili metala, fizikalnih promjena ili električnih impulsa itd.) ne mogu biti uvrštene u tarifni broj 9025 KN-a?

               3.

               U slučaju negativnog odgovora i na drugo pitanje: je li termometar u smislu tarifnog broja 9025 KN-a i naprava koja prikazuje da je temperatura predmeta koju treba izmjeriti dostigla referentnu vrijednost (graničnu vrijednost) čak i kada naprava ne ispunjava kriterije kao što su mogućnost reprodukcije rezultata mjerenja, stalni prikaz kretanja temperature i mogućnost višekratnog korištenja uređaja?


title: Predmet T-534/13: Presuda Općeg suda od 7. listopada 2015. – Panrico protiv OHIM-a – HDN Development (Krispy Kreme DOUGHNUTS) („Žig Zajednice — Postupak za proglašenje žiga ništavim — Figurativni žig Zajednice Krispy Kreme DOUGHNUTS — Nacionalni i međunarodni verbalni i figurativni raniji žigovi DONUT, DOGHNUTS, donuts i donuts cream — Relativni razlozi za odbijanje — Vjerojatnost dovođenja u zaludu — Članak 8. stavak 1. točka (b) Uredbe (EZ) br. 40/94 (kasnije članak 8. stavak 1. točka (b) Uredbe (EZ) br. 207/2009( — Vjerojatnost nepoštenog iskorištavanja razlikovnog karaktera ili ugleda — Vjerojatnost nanošenja štete — Članak 8. stavak 5. Uredbe br. 40/94 (kasnije članak 8. stavak 5. Uredbe br. 207/2009)”)

text:
               30.11.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 398/35

         Presuda Općeg suda od 7. listopada 2015. – Panrico protiv OHIM-a – HDN Development (Krispy Kreme DOUGHNUTS)
   (Predmet T-534/13) (1)

   ((„Žig Zajednice - Postupak za proglašenje žiga ništavim - Figurativni žig Zajednice Krispy Kreme DOUGHNUTS - Nacionalni i međunarodni verbalni i figurativni raniji žigovi DONUT, DOGHNUTS, donuts i donuts cream - Relativni razlozi za odbijanje - Vjerojatnost dovođenja u zaludu - Članak 8. stavak 1. točka (b) Uredbe (EZ) br. 40/94 (kasnije članak 8. stavak 1. točka (b) Uredbe (EZ) br. 207/2009( - Vjerojatnost nepoštenog iskorištavanja razlikovnog karaktera ili ugleda - Vjerojatnost nanošenja štete - Članak 8. stavak 5. Uredbe br. 40/94 (kasnije članak 8. stavak 5. Uredbe br. 207/2009)”))
   (2015/C 398/45)
   Jezik postupka: španjolski

      Stranke

      Tužitelj: Panrico, SA (Esplugues de Llobregat, Španjolska) (zastupnik: D. Pellisé Urquiza, odvjetnik)

      Tuženik: Ured za usklađivanje na unutarnjem tržištu (žigovi i dizajni) (zastupnik: S. Palmero Cabezas, agent)

      Druga stranka u postupku pred žalbenim vijećem OHIM-a, intervenijent u postupku pred Općim sudom: HDN Development Corp. (Frankfurt, Kentucky, Sjedinjene Države) (zastupnici: H. Granado Carpenter i M. Polo Carreño, odvjetnici)

      Predmet

   Tužba protiv odluke četvrtog žalbenog vijeća OHIM-a od 25. srpnja 2013. (predmet R 623/2011-4) koja se odnosi na postupak za proglašenje žiga ništavim između društava Panrico, SA i HDN Development Corp.

      Izreka

               1.

               Tužba se odbija.

               2.

               Društvu Panrico, SA nalaže se snošenje troškova.

      (1)  SL C 9, 11. 1. 2014.


title: Predmet T-391/10: Presuda Općeg suda od 15. srpnja 2015. – Nedri Spanstaal protiv Komisije („Tržišno natjecanje — Zabranjeni sporazumi — Europsko tržište čelika za prednapinjanje — Utvrđivanje kvota i cijena, podjela tržišta i razmjena osjetljivih poslovnih informacija — Odluka kojom se utvrđuje povreda članka 101. UFEU-a — Gornja granica od 10 % prihoda — Relevantni prihod — Suradnja tijekom upravnog postupka — Smjernice o metodi za utvrđivanje kazni iz 2006.”)

text:
               14.9.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 302/33

         Presuda Općeg suda od 15. srpnja 2015. – Nedri Spanstaal protiv Komisije
   (Predmet T-391/10) (1)

   ((„Tržišno natjecanje - Zabranjeni sporazumi - Europsko tržište čelika za prednapinjanje - Utvrđivanje kvota i cijena, podjela tržišta i razmjena osjetljivih poslovnih informacija - Odluka kojom se utvrđuje povreda članka 101. UFEU-a - Gornja granica od 10 % prihoda - Relevantni prihod - Suradnja tijekom upravnog postupka - Smjernice o metodi za utvrđivanje kazni iz 2006.”))
   (2015/C 302/42)
   Jezik postupka: nizozemski

      Stranke

      Tužitelj: Nedri Spanstaal BV (Venlo, Nizozemska) (zastupnici: M. Slotboom i B. Haan, zatim M. Slotboom, odvjetnici)

      Tuženik: Europska komisija (zastupnici: P. Van Nuffel, S. Noë i V. Bottka, agenti)

      Predmet

   Zahtjev za poništenje Odluke Komisije C (2010) 4387 final od 30. lipnja 2010. u vezi s postupkom primjene članka 101. UFEU-a i članka 53. Sporazuma o EGP-u (predmet COMP/38344 – Čelik za prednapinjanje), izmijenjene Odlukom Komisije C (2010) 6676 final od 30. rujna 2010., i Odlukom Komisije C (2011) 2269 final od 4. travnja 2011.

      Izreka

               1.

               Tužba se odbija.

               2.

               Društvo Nedri Spanstaal BV snosit će, osim vlastitih troškova, i troškove Europske komisije.

      (1)  SL C 301, 6. 11. 2010.


title: Predmet C-610/14: Rješenje predsjednika devetog vijeća Suda od 18. siječnja 2016. (zahtjev za prethodnu odluku Okresný súd Prešov – Slovačka) – Helena Kolcunová protiv Provident Financial s. r. o.

text:
               18.4.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 136/22

         Rješenje predsjednika devetog vijeća Suda od 18. siječnja 2016. (zahtjev za prethodnu odluku Okresný súd Prešov – Slovačka) – Helena Kolcunová protiv Provident Financial s. r. o.
   (Predmet C-610/14) (1)

   (2016/C 136/28)
   Jezik postupka: slovački
   Predsjednik devetog vijeća odredio je brisanje predmeta.

      (1)  SL C 118, 13. 4. 2015.


title: Spojeni predmeti C-91/16 i C-120/16: Rješenje Suda (peto vijeće) od 8. rujna 2016. (zahtjevi za prethodnu odluku koje je uputio Juzgado de Primera Instancia n° 60 de Madrid – Španjolska) –Caixabank SA protiv Héctor Benlliure Santiago (C-91/16), Abanca Corporación Bancaria SA protiv Juan José González Rey, María Consuelo González Rey, Francisco Rodríguez Alonso (C-120/16) (Zahtjev za prethodnu odluku — Direktiva 93/13/EEZ — Nepošteni uvjeti — Zatezne kamate — Primjena ugovornih kamatnih stopa — Članak 53. stavak 2. Poslovnika Suda — Nedopuštenost)

text:
               5.12.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 454/14

      Rješenje Suda (peto vijeće) od 8. rujna 2016. (zahtjevi za prethodnu odluku koje je uputio Juzgado de Primera Instancia no 60 de Madrid – Španjolska) –Caixabank SA protiv Héctor Benlliure Santiago (C-91/16), Abanca Corporación Bancaria SA protiv Juan José González Rey, María Consuelo González Rey, Francisco Rodríguez Alonso (C-120/16)
      (Spojeni predmeti C-91/16 i C-120/16) (1)

      ((Zahtjev za prethodnu odluku - Direktiva 93/13/EEZ - Nepošteni uvjeti - Zatezne kamate - Primjena ugovornih kamatnih stopa - Članak 53. stavak 2. Poslovnika Suda - Nedopuštenost))
      (2016/C 454/27)
      Jezik postupka: španjolski

         Sud koji je uputio zahtjev

      Juzgado de Primera Instancia no 60 de Madrid

         Stranke glavnog postupka

         Tužitelji: Caixabank SA (C-91/16),), Abanca Corporación Bancaria SA (C-120/16)

         Tuženici: Héctor Benlliure Santiago (C-91/16), Juan José González Rey, María Consuelo González Rey, Francisco Rodríguez Alonso (C-120/16)

         Izreka

      Zahtjevi za prethodnu odluku koje je odlukama od 8. veljače 2016. (predmet C-91/16) i 18. veljače 2016. (predmet C-120/16) uputio Juzgado de Primera Instancia no 60 de Madrid (prvostupanjski sud br.o 60 u Madridu, Španjolska) su očito nedopušteni.

         (1)  SL C 175, 17. 5. 2016.


title: Predmet T-331/15: Tužba podnesena 23. lipnja 2015. – Bimbo protiv OHIM-a (THE SNACK COMPANY)

text:
               10.8.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 262/37

         Tužba podnesena 23. lipnja 2015. – Bimbo protiv OHIM-a (THE SNACK COMPANY)
   (Predmet T-331/15)
   (2015/C 262/50)
   Jezik postupka: španjolski

      Stranke

      Tužitelj: Bimbo, SA (Barcelona, Španjolski) (zastupnik: J. Carbonell Callicó, odvjetnik)

      Tuženik: Ured za usklađivanje na unutarnjem tržištu (žigovi i dizajni) (OHIM)

      Podaci o postupku pred OHIM-om

      Predmetni sporni žig: figurativni žig Zajednice s verbalnim elementima „THE SNACK COMPANY” – prijava za registraciju br. 12 173 852

      Pobijana odluka: odluka drugog žalbenog vijeća OHIM-a od 31. ožujka 2015. u predmetu R 954/2014-2

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

               —

               poništi pobijanu odluku;

               —

               dopusti registraciju žiga za koji je podnesena prijava;

               —

               naloži OHIM-u snošenje troškova.

      Tužbeni razlozi

               —

               povreda članka 7. stavka 1. točaka (b) i (c) i članka 7. stavka 2. Uredbe br. 207/2009;

               —

               povreda načela jednakog postupanja;

               —

               povreda članka 75. Uredbe br. 207/2009.


title: Predmet T-144/14: Tužba podnesena 3. ožujka 2014. – EE protiv OHIM-a (Naprava bjelokosnog točkastog uzorka)

text:
               5.5.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 135/57

         Tužba podnesena 3. ožujka 2014. – EE protiv OHIM-a (Naprava bjelokosnog točkastog uzorka)
   (Predmet T-144/14)
   2014/C 135/75
   Jezik na kojem je tužba podnesena: engleski

      Stranke

      Tužitelj: EE Ltd (Hatfield, Ujedinjena Kraljevina) (zastupnik: P. Brownlow, Solicitor)

      Tuženik: Ured za usklađivanje na unutarnjem tržištu (žigovi i dizajni)

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

               —

               poništi odluku prvog žalbenog vijeća Ureda za usklađivanje na unutarnjem tržištu (žigovi i dizajni) od 7. siječnja 2014. u predmetu R 705/2013-1

      Tužbeni razlozi i glavni argumenti

      Predmetni žig Zajednice: figurativni žig koji predstavlja napravu bjelokosnog uzorka za proizvode i usluge iz razreda 7, 9, 16, 25, 35-39, 41, 42 i 45 – prijava registracije žiga Zajednice br 11 388 493

      Odluka ispitivača: odluka da prijavljeni znak ne udovoljava uvjetima za registraciju

      Odluka žalbenog vijeća: odbijanje žalbe

      Tužbeni razlozi: povreda članka 7. stavka 1. točke (b) Uredbe Vijeća (EZ) br.207/2009 od 26. veljače 2009. o žigu Zajednice.


title: Predmet T-255/15: Tužba podnesena 19. svibnja 2015. – Almaz-Antey protiv Vijeća

text:
               7.9.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 294/69

         Tužba podnesena 19. svibnja 2015. – Almaz-Antey protiv Vijeća
   (Predmet T-255/15)
   (2015/C 294/84)
   Jezik postupka: engleski

      Stranke

      Tužitelj: OAO Concern PVO Almaz-Antey (Moskva, Rusija) (zastupnici: C. Stumpf i A. Haak, odvjetnici)

      Tuženik: Vijeće Europske unije

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

               —

               poništi Odluku Vijeća (ZVSP) 2015/432 od 13. ožujka 2015. o izmjeni Odluke 2014/145/ZVSP o mjerama ograničavanja s obzirom na djelovanja kojima se podrivaju ili ugrožavaju teritorijalna cjelovitost, suverenitet i neovisnost Ukrajine (SL L 70, str. 47.) i Provedbenu uredbu Vijeća (EU) 2015/427 od 13. ožujka 2015. o provedbi Uredbe (EU) br. 269/2014 o mjerama ograničavanja u odnosu na djelovanja koja podrivaju ili ugrožavaju teritorijalnu cjelovitost, suverenost i neovisnost Ukrajine (SL L 70, str. 1.), u dijelu u kojem se te mjere primjenjuju na tužitelja;

               —

               naloži Vijeću snošenje tužiteljevih troškova.

      Tužbeni razlozi i glavni argumenti

   U prilog osnovanosti tužbe tužitelj ističe pet tužbenih razloga.

               1.

               U okviru prvog tužbenog razloga tužitelj navodi da Vijeće nije dalo dovoljne ili odgovarajuće razloge za njegovo uključivanje na popis osoba, subjekata i tijela na koje se primjenjuju mjere ograničavanja vezano uz situaciju u Ukrajini.

               2.

               U okviru drugog tužbenog razloga tužitelj tvrdi da je Vijeće očito pogriješilo kada je smatralo da je u slučaju tužitelja ispunjen bilo koji od kriterija za uvrštavanje među sporne mjere.

               3.

               U okviru trećeg tužbenog razloga tužitelj ističe da tuženikova odluka krši načelo proporcionalnosti.

               4.

               U okviru četvrtog tužbenog razloga tužitelj navodi da cjelokupna tuženikova argumentacija ne ispunjava uvjete za određivanje mjera ograničenja.

               5.

               U okviru petog tužbenog razloga tužitelj tvrdi da je Vijeće neopravdano i nerazmjerno prekršilo tužiteljeva temeljna prava, uključujući i pravo na obranu i pravo na djelotvornu pravnu zaštitu.


title: Predmet T-491/17: Tužba podnesena 1. kolovoza 2017. – Opere Pie d’Onigo protiv Komisije

text:
               2.10.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 330/14

         Tužba podnesena 1. kolovoza 2017. – Opere Pie d’Onigo protiv Komisije
   (Predmet T-491/17)
   (2017/C 330/19)
   Jezik postupka: talijanski

      Stranke

      Tužitelj: Istituzione Pubblica di Assistenza e Beneficienza „Opere Pie d’Onigo” (Pederobba, Italija) (zastupnik G. Maso, odvjetnik)

      Tuženik: Europska komisija

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:
   u cijelosti ili djelomično poništi Odluku Komisije od 27. ožujka 2017. (SA.38825) Državne potpore – Italija, navodna državna potpora privatnim pružateljima socijalno-zdravstvenih usluga.

      Tužbeni razlozi i glavni argumenti

   U prilog osnovanosti tužbe tužitelj ističe četiri tužbena razloga.

               1.

               Prvi tužbeni razlog, koji se temelji na povredi članka 107. UFEU-a i Komisijinoj pogrešci jer je zaključila da je opravdano selektivno isključiti javne subjekte pružatelje socijalno-zdravstvenih usluga iz osiguranja za slučaj majčinstva Državnog instituta za socijalnu sigurnost (Istituto nazionale di previdenza sociale)(DISS) i iz naknade troškova u slučaju odsutnosti osoblja koje pomaže članovima obitelji s teškom invalidnosti.

               2.

               Drugi tužbeni razlog, koji se temelji na državnom podrijetlu potpore jer, prema mišljenju tužitelja, sredstva namijenjena pokrivanju troškova privatnih poduzetnika koja proizlaze iz osiguranja za slučaj majčinstva i troškova u slučaju odsutnosti osoblja koje pomaže članovima obitelji s teškom invalidnosti, plaća DISS, i, na taj način, talijanska država iz državnih sredstava.

               3.

               Treći tužbeni razlog, koji se temelji na činjenici da, prema mišljenju tužitelja, takve mjere stavljaju u povoljniji položaj privatne poduzetnike dodjeljujući im prednost u odnosu na javne subjekte pružatelje tih usluga koji pak moraju snositi sve troškove u vezi s razdobljima odsutnosti na temelju majčinstva i na temelju pružanja pomoći članovima obitelji s teškom invalidnosti, s važnim financijskim posljedicama.

               4.

               Četvrti tužbeni razlog, koji se temelji na činjenici da, prema mišljenju tužitelja, sporne mjere utječu na razmjenu među državama članicama, jer daju prednost multinacionalnim grupama i talijanskim društvima u koja je uložen strani kapital, koji ulažu u Italiju s ciljem stjecanja dobiti, a kažnjavaju manje javne subjekte koji djeluju bez cilja stjecanja dobiti, mijenjajući time strukturu troškova rada.


title: Predmet F-71/14: Rješenje Službeničkog suda (treće vijeće) od 30. travnja 2015. – Maraoud protiv ESVD-a (Javna služba — Osoblje ESVD-a — Član ugovornog osoblja — Službeno putovanje u treću zemlju — Nezgoda pretrpljena u obavljanju dužnosti — Naknada za životne uvjete — Neiskorišteni dani godišnjeg odmora — Snošenje troškova za skrb — Nepoštovanje predsudskog postupka — Očita nedopuštenost)

text:
               15.6.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 198/50

         Rješenje Službeničkog suda (treće vijeće) od 30. travnja 2015. – Maraoud protiv ESVD-a
   (Predmet F-71/14) (1)

   ((Javna služba - Osoblje ESVD-a - Član ugovornog osoblja - Službeno putovanje u treću zemlju - Nezgoda pretrpljena u obavljanju dužnosti - Naknada za životne uvjete - Neiskorišteni dani godišnjeg odmora - Snošenje troškova za skrb - Nepoštovanje predsudskog postupka - Očita nedopuštenost))
   (2015/C 198/68)
   Jezik postupka: francuski

      Stranke

      Tužitelj: Hayet Maraoud (Bruxelles, Belgija) (zastupnici: L. F. de Castro Fernandez i J.-L. Gillain, odvjetnici)

      Tuženik): Europska služba za vanjsko djelovanje (zastupnici: S. Marquardt i M. Silva, agenti)

      Predmet

   Zahtjev za poništenje odluke da se tužitelju više ne isplaćuje naknada za životne uvjete (NŽU), dodatna naknada (DON) zbog životnih uvjeta u mjestu rada tužitelja i dnevnica (DN), i da se plati 49 dana neiskorištenog godišnjeg odmora za 2012. godinu, kao i zahtjev za naknadu štete zbog uskrate pomoći i napuštanja nakon nezgode na radu koju je pretrpio tužitelj.

      Izreka rješenja

               1.

               Tužba se odbacuje kao očito nedopuštena.

               2.

               H. Maraoud snosi vlastite troškove te joj se nalaže snošenje troškova Europske službe za vanjsko djelovanje.

      (1)  SL C 388, 3.11.2014., str. 29.