title: Predmet T-130/17: Tužba podnesena 1. ožujka 2017. – Polskie Górnictwo Naftowe i Gazownictwo protiv Komisije

text:
               18.4.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 121/48

         Tužba podnesena 1. ožujka 2017. – Polskie Górnictwo Naftowe i Gazownictwo protiv Komisije
   (Predmet T-130/17)
   (2017/C 121/69)
   Jezik postupka: poljski

      Stranke

      Tužitelj: Polskie Górnictwo Naftowe i Gazownictwo S.A. (Varšava, Poljska) (zastupnik: M. Jeżewski, odvjetnik)

      Tuženik: Europska komisija

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

               —

               poništi Odluku Europske komisije C(2016)6950 od 28. listopada 2016. o izmjeni uvjeta za izuzeće od primjene određenih propisa prava Europske unije na cjevovod OPAL;

               —

               naloži Komisiji snošenje troškova.

      Tužbeni razlozi i glavni argumenti

   U prilog osnovanosti tužbe tužitelj ističe šesnaest tužbenih razloga.

               1.

               Prvi tužbeni razlog: kršenje temeljnih prava i netočna ocjena pravnog akta kojim se pokreće postupak o izmjeni uvjeta za postojeće izuzeće od primjene određenih propisa prava Europske unije na cjevovod OPAL koji je 2009. odobrio njemački energetski regulator Bundesnetzagentur

               2.

               Drugi tužbeni razlog: nenadležnost za donošenje odluke o izmjeni izuzeća cjevovoda OPAL od zahtjeva za primjenom određenih propisa prava Europske unije

               3.

               Treći tužbeni razlog: pogrešno tumačenje uvjeta prihvatljivosti za izuzeće infrastrukture plinovoda iz članka 36. stavka 1. u vezi s člankom 2. točkom 17. Direktive 2009/73/EZ

               4.

               Četvrti tužbeni razlog: pogrešno tumačenje uvjeta prihvatljivosti za izuzeće infrastrukture plinovoda iz članka 36. stavka 1. točke (b) u vezi s člankom 2. točkom 33. Direktive 2009/73/EZ

                           —

                           Uvjet odobrenja izuzeća od odredaba za novu krupnu infrastrukturu za prirodni plin je razina rizika koja je povezana s ulaganjem u tu infrastrukturu koja mora biti takva da do ulaganja ne bi došlo da nije odobreno izuzeće.

                           —

                           Ulaganje u izgradnju plinovoda OPAL potpuno je dovršeno 13. srpnja 2011. te se ne može reći da postoje daljnji rizici.

               5.

               Peti tužbeni razlog: pogrešno tumačenje uvjeta prihvatljivosti za izuzeće infrastrukture plinovoda iz članka 36. stavka 1. točaka (a) i (e) Direktive 2009/73/EZ i, kao posljedica, tvrdnja da izmjena regulatornog isključenja plinovoda OPAL ne utječe na tržišno natjecanje na tržištu plina

               6.

               Šesti tužbeni razlog: pogrešno tumačenje uvjeta prihvatljivosti za izuzeće infrastrukture plinovoda iz članka 36. stavka 1. točaka (a) i (e) Direktive 2009/73/EZ i, kao posljedica, tvrdnja da izmjena regulatornog isključenja plinovoda OPAL povećava sigurnost opskrbe plinom na unutarnjem tržištu

               7.

               Sedmi tužbeni razlog: propust Bundesnetzagentur da uzme u obzir odredbe članka 102. UFEU-a u vezi s odlučivanjem o izuzeću u skladu s člankom 36. Direktive 2009/73/EZ

               8.

               Osmi tužbeni razlog: povreda načela pravne sigurnosti i zaštite legitimnih očekivanja

               9.

               Deveti tužbeni razlog: povreda načela proporcionalnosti

               10.

               Deseti tužbeni razlog: povreda obveze obrazlaganja pravnog akta u smislu članka 296. UFEU-a i članka 263. UFEU-a

               11.

               Jedanaesti tužbeni razlog: potrošači plina u Republici Poljskoj bili bi izloženi riziku pomanjkanja opskrbe plinom, što čini povredu cilja osiguravanja sigurnosti opskrbe energijom i načela energetske solidarnosti iz Ugovora kao i povredu članka 7. Ugovora usvajanjem odluke koja je suprotna drugim politikama Europske unije

               12.

               Dvanaesti tužbeni razlog: povlašteni tretman infrastrukture koja je predmet izuzeća, čiji status nije u skladu s pravom Europske unije

               13.

               Trinaesti i četrnaesti tužbeni razlog: povreda članka 274. odnosno članka 254. Sporazuma o pridruživanju između Europske unije i njezinih država članica, s jedne strane, i Ukrajine, s druge strane

               14.

               Petnaesti tužbeni razlog: povreda članka 7. UFEU-a usvajanjem odluke koja je suprotna drugim politikama Europske unije

               15.

               Šesnaesti tužbeni razlog: u skladu s člankom 277. UFEU-a, neprimjenjivost članka 2. br. 33 u vezi s člankom 36. stavkom 1. Direktive 2009/73/EZ jer dovodi do diskriminacije između infrastrukture obuhvaćene regulatornim izuzećem i drugih infrastruktura koje ne ispunjavaju uvjete za takvo izuzeće


title: Predmet T-121/16: Tužba podnesena 22. ožujka 2016. – Tulliallan Burlington protiv EUIPO-a – Burlington Fashion (BURLINGTON THE ORIGINAL)

text:
               17.5.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 175/25

         Tužba podnesena 22. ožujka 2016. – Tulliallan Burlington protiv EUIPO-a – Burlington Fashion (BURLINGTON THE ORIGINAL)
   (Predmet T-121/16)
   (2016/C 175/29)
   Jezik na kojem je tužba podnesena: engleski

      Stranke

      Tužitelj: Tulliallan Burlington Ltd (St Helier, Jersey) (zastupnik: A. Norris, barrister)

      Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO)

      Druga stranka pred žalbenim vijećem: Burlington Fashion GmbH (Schmallenberg, Njemačka)

      Podaci o postupku pred EUIPO-om

      Podnositelj prijave: druga stranka pred žalbenim vijećem

      Predmetni sporni žig: međunarodna registracija žiga u kojoj je naznačena Europska unija u odnosu na figurativni znak koji sadrži verbalni element „BURLINGTON THE ORIGINAL” – međunarodna registracija u kojoj je naznačena Europska unija br. 1 007 952

      Postupak pred EUIPO-om: postupak povodom prigovora

      Pobijana odluka: odluka četvrtog žalbenog vijeća EUIPO-a od 11. siječnja 2016. u predmetu R 2501/2013-4

      Tužbeni zahtjevi

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

               —

               poništi pobijanu odluku i odbije prijavu spornog žiga u odnosu na sve sporne proizvode;

               —

               naloži snošenje tužiteljevih troškova u svezi s ovom tužbom.

      Tužbeni razlog

               —

               povreda članka 8. stavka 5., članka 8. stavka 4. i članka 8. stavka 1. točke (b) Uredbe br. 207/2009.


title: Predmet C-559/13: Presuda Suda (veliko vijeće) od 24. veljače 2015. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Bundesfinanzhof – Njemačka) – Finanzamt Dortmund-Unna protiv Josefa Grünewalda (Zahtjev za prethodnu odluku — Slobodno kretanje kapitala — Izravno oporezivanje — Porez na dohodak — Mogućnost odbitka uplata uzdržavanja izvršenih kao protučinidba za ustup budućeg nasljedstva — Isključenje za nerezidente)

text:
               27.4.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 138/14

         Presuda Suda (veliko vijeće) od 24. veljače 2015. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Bundesfinanzhof – Njemačka) – Finanzamt Dortmund-Unna protiv Josefa Grünewalda
   (Predmet C-559/13) (1)

   ((Zahtjev za prethodnu odluku - Slobodno kretanje kapitala - Izravno oporezivanje - Porez na dohodak - Mogućnost odbitka uplata uzdržavanja izvršenih kao protučinidba za ustup budućeg nasljedstva - Isključenje za nerezidente))
   (2015/C 138/17)
   Jezik postupka: njemački

      Sud koji je uputio zahtjev

   Bundesfinanzhof

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelj: Finanzamt Dortmund-Unna

      Tuženik: Josef Grünewald

      Izreka

   Članak 63. UFEU-a treba tumačiti tako da mu je protivan propis države članice koji ne dopušta nerezidentnom poreznom obvezniku koji je u toj državi članici ostvario komercijalne dohotke na temelju poslovanja društva čije je udjele na njega prenio roditelj na temelju ustupa budućeg nasljedstva da odbije od tih dohodaka uplate koje je izvršio tom roditelju kao protučinidbu za ustup, dok taj propis priznaje taj odbitak rezidentnom poreznom obvezniku.

      (1)  SL C 45, 15.2.2014.


title: Predmet T-384/17: Tužba podnesena 21. lipnja 2017. – Cipar protiv EUIPO-a – M. J. Dairies (BBQLOUMI)

text:
               14.8.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 269/33

         Tužba podnesena 21. lipnja 2017. – Cipar protiv EUIPO-a – M. J. Dairies (BBQLOUMI)
   (Predmet T-384/17)
   (2017/C 269/44)
   Jezik postupka: engleski

      Stranke

      Tužitelj: Republika Cipar (zastupnici: S. Malynicz, QC i V. Marsland, Solicitor)

      Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO)

      Druga stranka pred žalbenim vijećem: M. J. Dairies EOOD (Sofija, Bugarska)

      Tužbeni zahtjev

      Podnositelj prijave spornog žiga: druga stranka pred žalbenim vijećem

      Predmetni sporni žig: figurativni žig Europske unije u boji koji sadržava verbalni element ‚BBQLOUMI’ – prijava za registraciju br. 13 069 034

      Postupak pred EUIPO-om: postupak povodom prigovora

      Pobijana odluka: odluka četvrtog žalbenog vijeća EUIPO-a od 10. travnja 2017. u predmetu R 496/2016-4

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

               —

               poništi pobijanu odluku;

               —

               naloži EUIPO-u i drugoj stranci snošenje vlastitih i tužiteljevih troškova.

      Tužbeni razlog

               —

               Povreda članka 8. stavka 1. točke (b) Uredbe br. 207/2009.


title: Predmet T-84/14: Tužba podnesena 6. veljače 2014. – Harrys Pubar protiv OHIM-a – Harry's New York Bar (HARRY'S NEW YORK BAR)

text:
               5.5.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 135/48

         Tužba podnesena 6. veljače 2014. – Harrys Pubar protiv OHIM-a – Harry's New York Bar (HARRY'S NEW YORK BAR)
   (Predmet T-84/14)
   2014/C 135/61
   Jezik na kojem je tužba podnesena: engleski

      Stranke

      Tužitelj: Harrys Pubar AB (Göteborg, Švedska) (zastupnik: L.-E. Ström, advokat)

      Tuženik: Ured za usklađivanje na unutarnjem tržištu (žigovi i dizajni)

      Druga stranka pred žalbenim vijećem: Harry's New York Bar SA (Pariz, Francuska)

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

               —

               poništi odluku prvog žalbenog vijeća Ureda za usklađivanje na unutarnjem tržištu (žigovi i dizajni) od 14. studenoga 2013. u spojenim predmetima R 1038/2012-1 i R-1045/2012-1;

               —

               naloži tuženiku snošenje troškova postupka.

      Tužbeni razlozi i glavni argumenti

      Podnositelj prijave žiga Zajednice: druga strana pred žalbenim vijećem

      Predmetni žig Zajednice: verbalni žig „HARRY'S NEW YORK BAR” za proizvode i usluge u razredima 25, 30, 32 i 43– prijava žiga Zajednice br. 3 383 445

      Nositelj žiga ili znaka navedenog u postupku povodom prigovora: tužitelj

      Navedeni žig ili znak: švedske registracije žigova br. 356 009, 320 026, 315 142, 55 6513-1066 za proizvode i usluge u razredima 25 i 42

      Odluka Odjela za prigovore: djelomično prihvaćanje prigovora

      Odluka žalbenog vijeća: djelomično prihvaćanje žalbe u predmetu R 1038/2012-1 i odbacivanje žalbe u predmetu R 1045/2012-1

      Tužbeni razlozi: povreda članka 8. stavka 1. točke (b) i članka 8. st. 4. Uredbe Vijeća (EZ) br.207/2009 od 26.veljače 2009. o žigu Zajednice.


title: Predmet C-399/15 P: Žalba koju je 23. srpnja 2015. podnio Vichy Catalán, S.A. protiv rješenja Općeg suda (treće vijeće) od 25. lipnja 2015. u predmetu T-302/15, Vichy Catalán protiv OHIM-a – Hijos de Rivera (Fuente Estrella)

text:
               7.12.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 406/13

         Žalba koju je 23. srpnja 2015. podnio Vichy Catalán, S.A. protiv rješenja Općeg suda (treće vijeće) od 25. lipnja 2015. u predmetu T-302/15, Vichy Catalán protiv OHIM-a – Hijos de Rivera (Fuente Estrella)
   (Predmet C-399/15 P)
   (2015/C 406/14)
   Jezik postupka: španjolski

      Stranke

      Žalitelj: Vichy Catalán, S.A. (zastupnik: R. Bercovitz Álvarez, odvjetnik)

      Druge stranke u postupku: Ured za usklađivanje na unutarnjem tržištu (žigovi i dizajni) (OHIM) i Hijos de Rivera (Fuente Estrella)

      Žalbeni zahtjev

   Žalitelj od Suda zahtijeva da:

               —

               ukine pobijano rješenje na način da ga zamijeni odlukom kojom se utvrđuje dopuštenost tužbe koju je ta stranka Općem sudu podnijela u predmetu T-302/15.

               —

               naloži snošenje troškova žalbenog postupka bilo kojoj stranci koja ustane u obranu pobijanog rješenja.

      Žalbeni razlozi i glavni argumenti

   Rješenja Općeg suda (treće vijeće) o odbacivanju podnesene tužbe protupravno je zbog sljedećih razloga:

               1.

               Povreda članka 45. Statuta Suda Europske unije (odredba o zadržavanju prava ako se dokaže postojanje nepredvidivih okolnosti ili više sile) iz dva razloga:

                           a.

                           jer je rješenje doneseno a da žalitelj nije dobio dovoljno vremena da dokaže da su se ostvarile nepredvidive okolnosti ili viša sila, a što je dovelo do toga da je tiskani primjerak tužbe poslan kasnije. Žalitelju je na taj način onemogućena obrana; i

                           b.

                           jer su u ovom predmetu nastale nepredvidive okolnosti.

               2.

               Pogrešno tumačenje članka 43. stavka 6. Poslovnika.

               3.

               Povratna primjena novih odredaba Poslovnika koji je stupio na snagu 1. srpnja 2015. na žaliteljevu štetu, u odnosu na situacije na koje je trebalo primijeniti stari Poslovnik.


title: Predmet C-405/13: Tužba podnesena 17. srpnja 2013. — Europska komisija protiv Rumunjske

text:
               7.9.2013

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 260/29

         Tužba podnesena 17. srpnja 2013. — Europska komisija protiv Rumunjske
   (Predmet C-405/13)
   2013/C 260/68
   Jezik postupka: rumunjski

      Stranke

      Tužitelj: Europska komisija (zastupnici: P. Hetsch, O. Beynet i L. Nicolae, agenti)

      Tuženik: Rumunjska

      Tužbeni zahtjevi

               —

               utvrditi da Rumunjska nije ispunila obveze koje ima na temelju članka 49. stavka 1. Direktive 2009/72/EZ (1) Europskog parlamenta i Vijeća od 13. srpnja 2009. o zajedničkim pravilima za unutarnje tržište električne energije i stavljanju izvan snage Direktive 2003/54/EZ time što nije usvojila sve zakonodavne, regulatorne i upravne mjere potrebne kako bi poštovala članak 2. točku 1., članak 3. stavak 5. točku (b) te stavak 7. i stavak 9. točku (c) istog članka, članak 5., članak 7. stavak 4., članak 9. stavke 1. do 7., članak 10. stavke 2. i 5., članak 11. stavak 8., članak 13. stavak 4. i stavak 5. točku (b), članak 16. stavke 1. i 2., članak 25. stavak 1., članak 26. stavak 2. točku (c), članak 31. stavak 3., članak 34. stavak 2., članak 37. stavak 1. točke (k), (p) i (q), stavak 3. točke (b) i (d) te stavke 10. do 12., članak 38. stavak 1., članak 39. stavke 1., 4. i 8. te Prilog I. točku (1) navedene Direktive, odnosno, u svakom slučaju, time što Komisiji nije priopćila takve mjere;

               —

               naložiti Rumunjskoj, u skladu s člankom 260. stavkom 3. UFEU-a, plaćanje novčane kazne zbog neispunjenja obveze priopćavanja svih mjera za prenošenje Direktive 2009/72/EZ u iznosu od 30 228,48 eura za svaki dan zakašnjenja računajući od dana objave presude u ovom predmetu;

               —

               naložiti Rumunjskoj snošenje troškova.

      Tužbeni razlozi i glavni argumenti

   Rok za prenošenje Direktive u nacionalno pravo istekao je 3. ožujka 2011.

      (1)  (SL C 211, str. 55.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom, poglavlje 12., svezak 4., str. 29.)


title: Predmet T-657/16: Rješenje Općeg suda od 14. lipnja 2017. – Márquez Alentà protiv EUIPO-a – Fiesta Hotels & Resorts (prikaz mrava) („Žig Europske unije — Prijava figurativnog žiga Europske unije koji prikazuje mrava — Opoziv pobijane odluke — Prestanak postojanja predmeta spora — Obustava postupka”)

text:
               14.8.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 269/23

         Rješenje Općeg suda od 14. lipnja 2017. – Márquez Alentà protiv EUIPO-a – Fiesta Hotels & Resorts (prikaz mrava)
   (Predmet T-657/16) (1)

   ((„Žig Europske unije - Prijava figurativnog žiga Europske unije koji prikazuje mrava - Opoziv pobijane odluke - Prestanak postojanja predmeta spora - Obustava postupka”))
   (2017/C 269/33)
   Jezik postupka: španjolski

      Stranke

      Tužitelj: Marc Márquez Alentà (Cervera, Španjolska) (zastupnik: J. Carbonell Callicó, odvjetnik)

      Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (zastupnik: E. Zaera Cuadrado, agent)

      Druga stranka u postupku pred žalbenim vijećem EUIPO-a: Fiesta Hotels & Resorts, SL (Ibiza, Španjolska)

      Predmet

   Tužba protiv odluke prvog žalbenog vijeća EUIPO-a od 30. lipnja 2016. (predmet R 1242/2015-1), koja se odnosi na postupak povodom prigovora između društva Fiesta Hotels & Resorts i M. Márqueza Alentàe.

      Izreka

               1.

               Obustavlja se postupak po tužbi.

               2.

               Uredu Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO) nalaže se snošenje vlastitih troškova i troškova Marca Márqueza Alentàe.

      (1)  SL C 410, 7. 11. 2016.


title: Predmet C-641/15: Presuda Suda (drugo vijeće) od 16. veljače 2017. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Handelsgericht Wien – Austrija) – Verwertungsgesellschaft Rundfunk GmbH protiv Hettegger Hotel Edelweiss GmbH (Zahtjev za prethodnu odluku — Intelektualno vlasništvo — Direktiva 2006/115/EZ — Članak 8. stavak 3. — Isključivo pravo organizacija za radiodifuziju — Priopćavanje javnosti — Mjesta pristupačna javnosti uz plaćanje ulaznice — Priopćavanje emitiranja putem televizijskih uređaja postavljenih u hotelske sobe)

text:
               10.4.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 112/10

         Presuda Suda (drugo vijeće) od 16. veljače 2017. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Handelsgericht Wien – Austrija) – Verwertungsgesellschaft Rundfunk GmbH protiv Hettegger Hotel Edelweiss GmbH
   (Predmet C-641/15) (1)

   ((Zahtjev za prethodnu odluku - Intelektualno vlasništvo - Direktiva 2006/115/EZ - Članak 8. stavak 3. - Isključivo pravo organizacija za radiodifuziju - Priopćavanje javnosti - Mjesta pristupačna javnosti uz plaćanje ulaznice - Priopćavanje emitiranja putem televizijskih uređaja postavljenih u hotelske sobe))
   (2017/C 112/14)
   Jezik postupka: njemački

      Sud koji je uputio zahtjev

   Handelsgericht Wien

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelj: Verwertungsgesellschaft Rundfunk GmbH

      Tuženik: Hettegger Hotel Edelweiss GmbH

      Izreka

   Članak 8. stavak 3. Direktive 2006/115/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 12. prosinca 2006. o pravu iznajmljivanja i pravu posudbe te o određenim autorskom pravu srodnim pravima u području intelektualnog vlasništva treba tumačiti na način da priopćavanje televizijskih i radijskih emitiranja putem televizijskih uređaja postavljenih u hotelske sobe ne predstavlja priopćavanje na mjestu pristupačnom javnosti uz plaćanje ulaznice.

      (1)  SL C 90, 7. 3. 2016.


title: Predmet T-420/15: Tužba podnesena 20. srpnja 2015. – Thun 1794 protiv OHIM-a – Adekor (slika)

text:
               12.10.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 337/28

         Tužba podnesena 20. srpnja 2015. – Thun 1794 protiv OHIM-a – Adekor (slika)
   (Predmet T-420/15)
   (2015/C 337/29)
   Jezik na kojem je tužba podnesena: češki

      Stranke

      Tužitelj: Thun 1794 a.s. (Nová Role, Češka Republika) (zastupnik: F. Steidl, lawyer)

      Tuženik: Ured za usklađivanje na unutarnjem tržištu (žigovi i dizajni) (OHIM)

      Druga stranka pred žalbenim vijećem: Adekor s.r.o. (Loket, Češka Republika)

      Podaci o postupku pred OHIM-om

      Nositelj spornog dizajna: druga stranka pred žalbenim vijećem

      Predmetni sporni dizajn: dizajn Zajednice br. 000840400-0001

      Pobijana odluka: odluka trećeg žalbenog vijeća OHIM-a od 29. travnja 2015. u predmetu R 1465/2014-3

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

               —

               poništi pobijanu odluku;

               —

               naloži OHIM-u snošenje troškova.

      Tužbeni razlozi

               —

               povreda osnovnih postupovnih pravila,

               —

               povreda članka 25. stavka 1. Uredbe (EZ) br. 6/2002,

               —

               zlouporaba ovlasti.


title: Predmet T-215/15: Tužba podnesena 29. travnja 2015. – Azarov protiv Vijeća

text:
               6.7.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 221/25

         Tužba podnesena 29. travnja 2015. – Azarov protiv Vijeća
   (Predmet T-215/15)
   (2015/C 221/34)
   Jezik postupka: njemački

      Stranke

      Tužitelj: Mykola Yanovych Azarov (Kijev, Ukrajina) (zastupnici: G. Lansky i A. Egger, odvjetnici)

      Tuženik: Vijeće Europske unije

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

               —

               u skladu s člankom 263. UFEU-a poništi Odluku Vijeća (ZVSP) 2015/364 od 5. ožujka 2015. o izmjeni Odluke 2014/119/ZVSP o mjerama ograničavanja usmjerenima protiv određenih osoba, subjekata i tijela s obzirom na stanje u Ukrajini (SL L 62, str. 25.) te Provedbenu uredbu Vijeća (EU) 2015/357 od 5. ožujka 2015. o provedbi Uredbe (EU) br. 208/2014 o mjerama ograničavanja usmjerenima protiv određenih osoba, subjekata i tijela s obzirom na stanje u Ukrajini (SL L 62, str. 1), u dijelu u kojem se odnose na tužitelja;

               —

               u skladu s člankom 64. Poslovnika Općeg suda donese određene mjere upravljanja postupkom;

               —

               u skladu s člankom 87. stavkom 2. Poslovnika Vijeću naloži snošenje troškova postupka.

      Tužbeni razlozi i glavni argumenti

   U prilog osnovanosti tužbe tužitelj ističe pet tužbenih razloga.

               1.

               Prvi tužbeni razlog: povreda obveze obrazlaganja
               Ovdje se među ostalim ističe da je obrazloženje pobijanih pravnih akata preopćenito u pogledu tužitelja.

               2.

               Drugi tužbeni razlog: povreda temeljnih prava
               U okviru ovog tužbenog razloga tužitelj ističe povredu prava vlasništva i povredu prava poduzetničkih sloboda. Nadalje prigovara neproporcionalnosti donesenih mjera ograničavanja. Zaključno navodi da su povrijeđena njegova prava obrane.

               3.

               Treći tužbeni razlog: zlouporaba ovlasti
               Tužitelj ističe, među ostalim, da je Vijeće zlouporabilo ovlasti jer se donošenjem mjera ograničavanja protiv tužitelja uglavnom težilo drugim ciljevima, a ne stvarnom jačanju i potpori vladavini prava i poštovanju ljudskih prava u Ukrajini.

               4.

               Četvrti tužbeni razlog: povreda načela dobrog upravljanja
               U okviru ovog tužbenog razloga tužitelj osobito ističe povredu prava na nepristrano postupanje, povredu prava na pravedno odnosno pravično postupanje i povredu prava na pomno utvrđivanje činjeničnog stanja.

               5.

               Peti tužbeni razlog: očita pogreška u ocjeni


title: Predmet C-42/13: Presuda Suda (deseto vijeće) od 6. studenoga 2014. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Tribunale Amministrativo Regionale per la Lombardia – Italija) – Cartiera dell’Adda SpA protiv CEM Ambiente SpA (Ugovori o javnoj nabavi — Načela jednakosti postupanja i transparentnosti — Direktiva 2004/18/EZ — Razlozi isključenja iz sudjelovanja — Članak 45. — Osobna situacija natjecatelja ili ponuditelja — Obvezna izjava u vezi s osobom određenom kao „tehnički direktor”  — Izostanak izjave u ponudi — Isključenje iz ugovora bez mogućnosti ispravljanja tog propusta)

text:
               12.1.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 7/3

         Presuda Suda (deseto vijeće) od 6. studenoga 2014. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Tribunale Amministrativo Regionale per la Lombardia – Italija) – Cartiera dell’Adda SpA protiv CEM Ambiente SpA
   (Predmet C-42/13) (1)

   ((Ugovori o javnoj nabavi - Načela jednakosti postupanja i transparentnosti - Direktiva 2004/18/EZ - Razlozi isključenja iz sudjelovanja - Članak 45. - Osobna situacija natjecatelja ili ponuditelja - Obvezna izjava u vezi s osobom određenom kao „tehnički direktor” - Izostanak izjave u ponudi - Isključenje iz ugovora bez mogućnosti ispravljanja tog propusta))
   (2015/C 007/04)
   Jezik postupka: talijanski

      Sud koji je uputio zahtjev

   Tribunale Amministrativo Regionale per la Lombardia

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelj: Cartiera dell’Adda SpA,

      Tuženik: CEM Ambiente SpA

      Izreka

   Članak 45. Direktive Europskog parlamenta i Vijeća 2004/18/EZ od 31. ožujka 2004. o usklađivanju postupaka za sklapanje ugovora o javnim radovima, ugovora o javnoj nabavi robe te ugovora o javnim uslugama, kako je izmijenjena Uredbom Komisije (EZ) br. 1177/2009 od 30. studenoga 2009., promatran u svezi s njezinim člankom 2. kao i načelo jednakosti postupanja i obvezu transparentnosti treba tumačiti u smislu da se ne protive isključenju gospodarskog subjekta iz postupka nabave zbog toga što taj subjekt nije poštovao obvezu, predviđenu u ugovornim dokumentima, da svojoj ponudi priloži, pod prijetnjom isključenja, izjavu prema kojoj osoba u ponudi označena kao tehnički direktor spomenutog subjekta nije subjekt kaznenog postupka ili osude, čak i kad je nakon isteka roka za dostavu ponuda javnom naručitelju dostavljena izjava iz koje je vidljivo da je toj osobi svojstvo tehničkog direktora pripisano pogreškom.

      (1)  SL C 101, 6.4.2013.


title: Predmet T-51/14: Presuda Općeg suda od 12. svibnja 2015. – Češka Republika protiv Komisije (Sustav zajamčeno tradicionalnih specijaliteta — Uredba (EU) br. 1151/2012 — Neodobravanje zahtjeva za registraciju naziva „pomazánkové máslo” (mazivi maslac) kao zajamčeno tradicionalnog specijaliteta — Usklađenost s odredbama Uredbe (EZ) br. 1234/2007 u kojoj se određuju uvjeti uporabe prodajne oznake „maslac”)

text:
               29.6.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 213/33

         Presuda Općeg suda od 12. svibnja 2015. – Češka Republika protiv Komisije
   (Predmet T-51/14) (1)

   ((Sustav zajamčeno tradicionalnih specijaliteta - Uredba (EU) br. 1151/2012 - Neodobravanje zahtjeva za registraciju naziva „pomazánkové máslo” (mazivi maslac) kao zajamčeno tradicionalnog specijaliteta - Usklađenost s odredbama Uredbe (EZ) br. 1234/2007 u kojoj se određuju uvjeti uporabe prodajne oznake „maslac”))
   (2015/C 213/56)
   Jezik postupka: češki

      Stranke

      Tužitelj: Češka Republika (zastupnici: M. Smolek, J. Vláčil i J. Vitáková, agenti)

      Tuženik: Europska komisija (zastupnici: J. Guillem Carrau, Z. Malůšková i K. Walkerová, agenti)

      Predmet

   Zahtjev za poništenje Provedbene odluke Komisije 2013/658/EU od 13. studenoga 2013. o neodobravanju zahtjeva za upis u registar garantirano tradicionalnih specijaliteta kako je predviđeno Uredbom (EU) br. 1151/2012 Europskog parlamenta i Vijeća (Pomazánkové máslo (GTS)) (SL L 305, str. 22.).

      Izreka

               1.

               Tužba se odbija.

               2.

               Češkoj Republici nalaže se snošenje troškova.

      (1)  SL C 93, 29. 3. 2014.


title: Predmet T-549/13: Tužba podnesena 14. listopada 2013. — Francuska protiv Komisije

text:
               14.12.2013

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 367/35

         Tužba podnesena 14. listopada 2013. — Francuska protiv Komisije
   (Predmet T-549/13)
   2013/C 367/63
   Jezik postupka: francuski

      Stranke

      Tužitelj: Francuska Republika (zastupnici: G. De Bergues, D. Colas i C. Candat, agenti)

      Tuženik: Europska komisija

      Tužbeni zahtjevi

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

               —

               poništi Provedbenu uredbu Komisije (EU) br. 689/2013 od 18. srpnja 2013. o određivanju izvoznih subvencija za meso peradi;

               —

               naloži Komisiji snošenje troškova.

      Tužbeni razlozi i glavni argumenti

   U prilog osnovanosti tužbe tužitelj ističe dva tužbena razloga.

               1.

               Prvi tužbeni razlog temelji se na povredi obveze obrazlaganja jer Komisija nije obrazložila svoju odluku na jasan i nedvosmislen način i time je onemogućila zainteresirane osobe da se upoznaju s opravdanjima pobijane uredbe. Tužitelj ističe da:

                           —

                           s jedne strane, obveza obrazlaganja pobijane uredbe je bila tim važnija jer je Komisija raspolagala, pri donošenju pobijane uredbe, širokom marginom prosudbe i,

                           —

                           s druge strane, Komisija je bila dužna jasno iznijeti svoje obrazloženje jer je određujući nulti iznos subvencija za meso peradi, pobijana uredba otišla znatno dalje od ranijih uredbi u tom sektoru.

               2.

               Drugi tužbeni razlog, koji se dijeli na dva dijela, temelji se na povredi članka 164. stavka 3. Uredbe o jedinstvenom ZOT-u (1) s obzirom na to da se situacijom na tržištu te unutarnjim i međunarodnim kontekstom koji je postojao u vrijeme donošenja pobijane uredbe opravdava određivanje nultog iznosa izvozne subvencije u sektoru mesa peradi. Tužitelj ističe da je:

                           —

                           Komisija očito pogrešno ocijenila situaciju na tržištu;

                           —

                           Komisija očito prekoračila granice svoje slobodne procjene uzimajući u obzir za usvajanje pobijane uredbe nedavnu reformu zajedničke poljoprivredne politike i pregovore koji su u tijeku u okviru ZOT-a, što su elementi koji se ne nalaze među iscrpno nabrojenim elementima u članku 164. stavku 3. Uredbe o jedinstvenom ZOT-u.

      (1)  Uredba Vijeća (EZ) br. 1234/2007, od 22. listopada 2007. o uspostavljanju zajedničke organizacije poljoprivrednih tržišta i o posebnim odredbama za određene poljoprivredne proizvode (Uredba o jedinstvenom ZOT-u) (SL L 299., str. 1.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 3., svezak 9., str. 61.)


title: Predmet C-361/12: Presuda Suda (treće vijeće) od 12. prosinca 2013. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Tribunale di Napoli — Italija) — Carmela Carratù protiv Poste Italiane SpA (Socijalna politika — Direktiva 1999/70/EZ — Okvirni sporazum o radu na određeno vrijeme — Načelo nediskriminacije — Pojam „uvjeti zapošljavanja” — Nacionalni propis koji predviđa sustav naknade štete u slučaju nezakonitog utvrđivanja određenog trajanja ugovora o radu, koji se razlikuje od onog koji se primjenjuje zbog nezakonitog otkaza ugovora o radu na neodređeno vrijeme)

text:
               22.2.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 52/16

         Presuda Suda (treće vijeće) od 12. prosinca 2013. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Tribunale di Napoli — Italija) — Carmela Carratù protiv Poste Italiane SpA
   (Predmet C-361/12) (1)

   (Socijalna politika - Direktiva 1999/70/EZ - Okvirni sporazum o radu na određeno vrijeme - Načelo nediskriminacije - Pojam „uvjeti zapošljavanja” - Nacionalni propis koji predviđa sustav naknade štete u slučaju nezakonitog utvrđivanja određenog trajanja ugovora o radu, koji se razlikuje od onog koji se primjenjuje zbog nezakonitog otkaza ugovora o radu na neodređeno vrijeme)
   2014/C 52/25
   Jezik postupka: talijanski

      Sud koji je uputio zahtjev

   Tribunale di Napoli

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelj: Carmela Carratù

      Tuženik: Poste Italiane SpA

      Predmet

   Zahtjev za prethodnu odluku — Tribunale di Napoli — Tumačenje članka 4. Okvirnog sporazuma o radu na određeno vrijeme u prilogu Direktivi Vijeća 1999/70/EZ od 28. lipnja 1999. o Okvirnom sporazumu o radu na određeno vrijeme koji su sklopili ETUC, UNICE i CEEP (SL L 175, str. 43.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 5., svezak 4., str. 228.) — Područje primjene — Pojam uvjetâ rada — Horizontalna primjena te direktive — Pojam državnog tijela — Tumačenje članka 47. Povelje o temeljnim pravima i članka 6. EKLJP-a — Načelo ekvivalentnosti — Nacionalno zakonodavstvo koje, u slučaju nezakonitog utvrđivanja određenog trajanja ugovora o radu, predviđa sveobuhvatnu naknadu štete za razdoblje od prestanka radnog odnosa do vraćanja na radno mjesto koja je ograničena na iznos od 2,5 do 12 mjesečnih plaća u visini posljednje potpune stvarne mjesečne plaće — Naknada štete koja je niža kako od one predviđene općim sustavom građanskog prava u slučaju neopravdanog odbijanja da se prihvati obavljanje posla tako i od one predviđene u slučaju nezakonitog otkaza ugovora o radu na neodređeno vrijeme

      Izreka

               1.

               Članak 4. točku 1. Okvirnog sporazuma o radu na određeno vrijeme, u prilogu Direktivi Vijeća 1999/70/EZ od 28. lipnja 1999. o Okvirnom sporazumu o radu na određeno vrijeme koji su sklopili ETUC, UNICE i CEEP, treba tumačiti na način da se na njega pojedinac može izravno pozvati protiv državnog tijela, poput Poste Italiane SpA.

               2.

               Članak 4. točku 1. istog Okvirnog sporazuma o radu na određeno vrijeme treba tumačiti na način da pojam „uvjetâ zapošljavanja” uključuje naknadu štete koju je poslodavac dužan isplatiti radniku zbog nezakonitog utvrđivanja određenog trajanja njegovog ugovora o radu.

               3.

               Ako navedenom Okvirnom sporazumu nije protivno da države članice uvode povoljnije postupanje od onoga koje on predviđa za radnike zaposlene na određeno vrijeme, članak 4. točku 1. tog okvirnog sporazuma treba tumačiti na način da on ne nalaže da se na jednak način odnosi prema naknadi štete koja se dosuđuje u slučaju nezakonitog utvrđivanja određenog trajanja ugovora o radu i one predviđene za slučaj nezakonitog otkaza ugovora o radu na neodređeno vrijeme.

      (1)  SL C 295, 29.9.2012.


title: Predmet T-341/13: Presuda Općeg suda od 23. rujna 2014. – Groupe Léa Nature protiv OHIM-a – Debonair Trading Internacional (SO’BiO ētic) ( „Žig Zajednice — Postupak povodom prigovora — Prijava figurativnog žiga SO’BiO ētic — Raniji verbalni nacionalni i žigovi Zajednice SO…? — Relativni razlozi za odbijanje — Nepostojanje vjerojatnosti dovođenja u zabludu — Članak 8. stavak 1. točka (b) i stavak 5. Uredbe (EZ) br. 207/2009 — Nepostojanje stvarne uporabe ranijeg žiga — Članak 42. stavci 2. i 3. Uredbe br. 207/2009” )

text:
               3.11.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 388/16

         Presuda Općeg suda od 23. rujna 2014. – Groupe Léa Nature protiv OHIM-a – Debonair Trading Internacional (SO’BiO ētic)
   (Predmet T-341/13) (1)

   ((„Žig Zajednice - Postupak povodom prigovora - Prijava figurativnog žiga SO’BiO ētic - Raniji verbalni nacionalni i žigovi Zajednice SO…? - Relativni razlozi za odbijanje - Nepostojanje vjerojatnosti dovođenja u zabludu - Članak 8. stavak 1. točka (b) i stavak 5. Uredbe (EZ) br. 207/2009 - Nepostojanje stvarne uporabe ranijeg žiga - Članak 42. stavci 2. i 3. Uredbe br. 207/2009”))
   2014/C 388/19
   Jezik postupka: engleski

      Stranke

      Tužitelj: Groupe Léa Nature (Périgny, Francuska) (zastupnik: S. Arnaud, odvjetnik)

      Tuženik: Ured za usklađivanje na unutarnjem tržištu (žigovi i dizajni) (zastupnici: P. Geroulakos i V. Melgar, agenti)

      Druga stranka u postupku pred žalbenim vijećem OHIM-a, intervenijent u postupku pred Općim sudom: Debonair Trading Internacional Lda (Funchal, Portugal) (zastupnik: T. Alkin, barrister)

      Predmet

   Tužba protiv odluke prvog žalbenog vijeća OHIM-a od 26. ožujka 2013. (predmet R 203/2011-1) koja se odnosi na postupak povodom prigovora između društava Debonair Trading Internacional Lda i Groupe Léa Nature SA.

      Izreka

               1.

               Poništava se odluka prvog žalbenog vijeća Ureda za usklađivanje na unutarnjem tržištu (žigovi i dizajni) (OHIM) od 26. ožujka 2013. (predmet R 203/2011-1).

               2.

               OHIM-u i društvu Debonair Trading Internacional Lda nalaže se snošenje vlastitih troškova i troškova društva Groupe Léa Nature SA.

      (1)  SL C 260, 7.9.2013.


title: Predmet T-710/13: Presuda Općeg suda od 18. rujna 2015. – Bundesverband Deutsche Tafel protiv OHIM-a – Tiertafel Deutschland (Tafel) („Žig Zajednice — Postupak za proglašenje žiga ništavim — Verbalni žig Zajednice Tafel — Apsolutni razlozi za odbijanje — Razlikovni karakter — Nepostojanje opisnog karaktera — Članak 7. stavak 1. točke (b) i (c) Uredbe (EZ) 207/2009”)

text:
               3.11.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 363/35

         Presuda Općeg suda od 18. rujna 2015. – Bundesverband Deutsche Tafel protiv OHIM-a – Tiertafel Deutschland (Tafel)
   (Predmet T-710/13) (1)

   ((„Žig Zajednice - Postupak za proglašenje žiga ništavim - Verbalni žig Zajednice Tafel - Apsolutni razlozi za odbijanje - Razlikovni karakter - Nepostojanje opisnog karaktera - Članak 7. stavak 1. točke (b) i (c) Uredbe (EZ) 207/2009”))
   (2015/C 363/43)
   Jezik postupka: njemački

      Stranke

      Tužitelj: Bundesverband Deutsche Tafel eV (Berlin, Njemačka) (zastupnici: T. Koerl, E. Celenk i S. Vollmer, odvjetnici)

      Tuženik: Ured za usklađivanje na unutarnjem tržištu (žigovi i dizajni) (zastupnici: A. Pohlmann, zatim M. Fischer, agenti)

      Druga stranka u postupku pred žalbenim vijećem OHIM-a, intervenijent u postupku pred Općim sudom: Tiertafel Deutschland eV (Rathenow, Njemačka) (zastupnik: M. Nitschke, odvjetnik)

      Predmet

   Tužba podnesena protiv odluke četvrtog žalbenog vijeća OHIM-a od 17. listopada 2013. (predmet R 1074/2012-4), koja se odnosi na postupak za proglašenje žiga ništavim između Tiertafel Deutschland eV i Bundesverband Deutsche Tafel eV.

      Izreka

               1.

               Poništava se odluka četvrtog žalbenog vijeća Ureda za usklađivanje na unutarnjem tržištu (žigovi i dizajni) (OHIM) od 17. listopada 2013. (predmet R 1074/2012-4).

               2.

               OHIM će snositi vlastite troškove kao i troškove društva Bundesverband Deutsche Tafel eV.

               3.

               Društvu Tiertafel Deutschland eV nalaže se snošenje njegovih troškova.

      (1)  SL C 61, 1. 3. 2014.


title: Predmet C-493/16: Rješenje predsjednika Suda od 11. travnja 2017. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Tribunale Amministrativo Regionale della Campania – Italija) – Sicurbau Srl, Imprese Generali Riunite Srl (I.G.R.), Iterga Costruzioni Generali SpA, Pacifico Costruzioni SpA (Pa.Co.) protiv Ministero delle Infrastrutture e dei Trasporti, Autorità Portuale di Napoli, SOA Rina SpA: uz sudjelovanje: Pamoter Genova Srl. i dr.

text:
               26.6.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 202/13

         Rješenje predsjednika Suda od 11. travnja 2017. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Tribunale Amministrativo Regionale della Campania – Italija) – Sicurbau Srl, Imprese Generali Riunite Srl (I.G.R.), Iterga Costruzioni Generali SpA, Pacifico Costruzioni SpA (Pa.Co.) protiv Ministero delle Infrastrutture e dei Trasporti, Autorità Portuale di Napoli, SOA Rina SpA: uz sudjelovanje: Pamoter Genova Srl. i dr.
   (Predmet C-493/16) (1)

   (2017/C 202/22)
   Jezik postupka: talijanski
   Predsjednik Suda odredio je brisanje predmeta.

      (1)  SL C 454, 5. 12. 2016.


title: Predmet T-577/13: Tužba podnesena 30. listopada 2013. — Zehnder protiv OHIM-a — UAB „Amalva” (komfovent)

text:
               25.1.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 24/26

         Tužba podnesena 30. listopada 2013. — Zehnder protiv OHIM-a — UAB „Amalva” (komfovent)
   (Predmet T-577/13)
   2014/C 24/46
   Jezik na kojem je tužba podnesena: engleski

      Stranke

      Tužitelj: Zehnder Verkaufs- und Verwaltungs-AG (Gränichen, Švicarska) (zastupnik: J. Krenzel, odvjetnik)

      Tuženik: Ured za usklađivanje na unutarnjem tržištu (žigovi i dizajni)

      Druga stranka u postupku pred žalbenim vijećem: UAB „Amalva” (Vilnius, Litva)

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

               —

               poništi odluku četvrtog žalbenog vijeća Ureda za usklađivanje na unutarnjem tržištu (žigovi i dizajni) od 29. kolovoza 2013. donesenu u predmetu R 255/2012-4;

               —

               naloži drugim strankama u postupku snošenje troškova.

      Tužbeni razlozi i glavni argumenti

      Registrirani žig Zajednice protiv kojeg je podnesen zahtjev za proglašavanje žiga ništavim: figurativni crno-bijeli žig koji sadrži verbalni element „komfovent” za proizvode iz razreda 11 — prijava registracije žiga Zajednice br. 4 635 272

      Nositelj žiga Zajednice: druga stranka u postupku pred žalbenim vijećem

      Stranka koja zahtijeva proglašenje žiga Zajednice ništavim: tužitelj

      Obrazloženje zahtjeva za proglašavanje žiga ništavim: razlozi iz članka 53. stavka 1. točke (a) u vezi s člankom 8. stavkom 1. točkom (b) Uredbe Vijeća (EZ) br. 207/2009

      Odluka Odjela za poništaje: proglašavanje osporavanog žiga Zajednice ništavim

      Odluka žalbenog vijeća: ukidanje pobijane odluke i odbijanje zahtjeva za proglašavanje žiga ništavim

      Tužbeni razlozi: povreda članka 8. stavka 1. točke (b) i članka 75. Uredbe Vijeća (EZ) br. 207/2009.


title: Spojeni predmeti C-618/11, C-637/11 i C-659/11: Presuda Suda (treće vijeće) od 5. prosinca 2013. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Supremo Tribunal Administrativo — Portugal) — TVI Televisão Independente SA protiv Fazenda Pública (Porezni sustav — PDV — Šesta direktiva 77/388/EEZ — Članak 11. slovo A stavak 1. točka (a), stavak 2. točka (a) i stavak 3. točka (c) — Direktiva 2006/112/EZ — Članci 73., 78. prvi stavak točka (a) i 79. prvi stavak točka (c) — Oporezivi iznos PDV-a koji se mora platiti za usluge emitiranja komercijalnog oglašavanja — Pristojba za emitiranje komercijalnog oglašavanja)

text:
               15.2.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 45/7

         Presuda Suda (treće vijeće) od 5. prosinca 2013. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Supremo Tribunal Administrativo — Portugal) — TVI Televisão Independente SA protiv Fazenda Pública
   (Spojeni predmeti C-618/11, C-637/11 i C-659/11) (1)

   (Porezni sustav - PDV - Šesta direktiva 77/388/EEZ - Članak 11. slovo A stavak 1. točka (a), stavak 2. točka (a) i stavak 3. točka (c) - Direktiva 2006/112/EZ - Članci 73., 78. prvi stavak točka (a) i 79. prvi stavak točka (c) - Oporezivi iznos PDV-a koji se mora platiti za usluge emitiranja komercijalnog oglašavanja - Pristojba za emitiranje komercijalnog oglašavanja)
   2014/C 45/12
   Jezik postupka: portugalski

      Sud koji je uputio zahtjev

   Supremo Tribunal Administrativo

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelj: TVI Televisão Independente SA

      Tuženik: Fazenda Pública

      Uz sudjelovanje: Ministério Público,

      Predmet

   Zahtjev za prethodnu odluku — Supremo Tribunal Administrativo — Tumačenje članka 11. slova A stavka 1. točke (a) i stavka 3. točke (c) Šeste direktive Vijeća 77/388/EEZ od 17. svibnja 1977. o usklađivanju zakonodavst[a]va država članica koja se odnose na poreze na promet — Zajednički sustav poreza na dodanu vrijednost: jedinstvena osnovica za razrezivanje (SL L 145, str. 1.) i članaka 73. i 79. točke (c) Direktive Vijeća 2006/112/EZ od 28. studenoga 2006. o zajedničkom sustavu poreza na dodanu vrijednost (SL L 347, str. 1.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 9., svezak 1., str. 120.) — Pojam naknade koju je za određene radnje dobavljač dobio ili će dobiti — Pristojba koja se plaća za emitiranje komercijalnog oglašavanja

      Izreka

   Članak 11. slovo A stavci 1. točka (a), 2. točka (a) i 3. točka (c) Šeste direktive Vijeća 77/388/EEZ od 17. svibnja 1977. o usklađivanju zakonodavst[a]va država članica koja se odnose na poreze na promet — zajednički sustav poreza na dodanu vrijednost: jedinstvena osnovica za razrezivanje kao i članaka 73., 78. prvog stavka točke (a) i 79. prvog stavka točke (c) Direktive Vijeća 2006/112/EZ od 28. studenoga 2006. o zajedničkom sustavu poreza na dodanu vrijednost, moraju se tumačiti na način da pristojba kao što je pristojba za emitiranje predviđena portugalskim propisima u korist kinematografskih i audiovizualnih umjetnosti, mora biti uključena u oporezivi iznos poreza na dodanu vrijednost koji se mora platiti za usluge emitiranja komercijalnog oglašavanja.

      (1)  SL C 49, 18.2.2012.


title: Predmet C-495/12: Presuda Suda (peto vijeće) od 19. prosinca 2013. (zahtjev za prethodnu odluku koju je uputio Upper Tribunal (Tax and Chancery Chamber), Ujedinjena Kraljevina) — The Commissioners for Her Majesty's Revenue & Customs protiv The Bridgeport and West Dorset Golf Club Limited (Oporezivanje — PDV — Direktiva 2006/112/EZ — Izuzeća — Članak 132. stavak 1. točka (m) — Pružanje usluga usko povezanih sa sportom — Pristup igralištu za golf — Posjetitelji koji nisu članovi golfskoga kluba koji plaćaju naknadu za pristup terenu za igranje golfa ( „green fee” ) — Neodobravanje izuzeća — Članak 133. stavak 1. točka (d) — Članak 134. točka (b) — Dodatni prihodi)

text:
               22.2.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 52/20

         Presuda Suda (peto vijeće) od 19. prosinca 2013. (zahtjev za prethodnu odluku koju je uputio Upper Tribunal (Tax and Chancery Chamber), Ujedinjena Kraljevina) — The Commissioners for Her Majesty's Revenue & Customs protiv The Bridgeport and West Dorset Golf Club Limited
   (Predmet C-495/12) (1)

   (Oporezivanje - PDV - Direktiva 2006/112/EZ - Izuzeća - Članak 132. stavak 1. točka (m) - Pružanje usluga usko povezanih sa sportom - Pristup igralištu za golf - Posjetitelji koji nisu članovi golfskoga kluba koji plaćaju naknadu za pristup terenu za igranje golfa („green fee”) - Neodobravanje izuzeća - Članak 133. stavak 1. točka (d) - Članak 134. točka (b) - Dodatni prihodi)
   2014/C 52/34
   Jezik postupka: engleski

      Sud koji je uputio zahtjev

   Upper Tribunal (Tax and Chancery Chamber)

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelj: The Commissioners for Her Majesty's Revenue & Customs

      Tuženik: The Bridgeport and West Dorset Golf Club Limited

      Predmet

   Zahtjev za prethodnu odluku — Upper Tribunal (Tax and Chancery Chamber), Ujedinjena Kraljevina — Tumačenje članka 132. stavka 1. točke (m), članka 133. točke (d) i članka 134. točke (b) Direktive 2006/112/EZ Vijeća od 28. studenoga 2006. o zajedničkom sustavu poreza na dodanu vrijednost (SL L 347, str. 1) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 13., svezak 47., str. 140.) — Izuzeća — Pružanje usluga usko povezanih sa sportom ili fizičkim odgojem — Prodaja od strane neprofitne organizacije prava na korištenje igralištem za golf na određeno vrijeme radi bavljenja golfom

      Izreka

               1.

               Članak 134. točku (b) Direktive Vijeća 2006/112/EZ od 28. studenoga 2006. o zajedničkom sustavu poreza na dodanu vrijednost treba tumačiti u smislu da on ne isključuje iz prava na izuzeće predviđeno člankom 132. stavkom 1. točkom (m) te direktive isporuku usluga koje se sastoje od toga da neprofitna organizacija koja upravlja igralištem za golf i nudi program učlanjenja daje pravo korištenja tim igralištem za golf posjetiteljima koji nisu članovi navedene organizacije.

               2.

               Članak 133. stavak 1. točku (d) Direktive 2006/112 treba tumačiti u smislu da on državama članicama ne dopušta da, pod okolnostima kao u glavnom postupku, ne odobre pravo na izuzeće predviđeno člankom 132. stavkom 1. točkom (m) te direktive isporuci usluga koje se sastoje od toga da neprofitna organizacija daje pravo korištenja igralištem za golf, kojim upravlja i nudi program učlanjenja, u slučaju kad se usluga isporučuje posjetiteljima koji nisu članovi te organizacije.

      (1)  SL C 32, 2.2.2013


title: Predmet C-99/12: Presuda Suda (šesto vijeće) od 18. srpnja 2013. (zahtjev za prethodnu odluku Tribunal de prèmiere instance de Bruxelles — Belgija) — Eurofit SA protiv Bureau d'intervention et de restitution belge (BIRB) (Zahtjev za prethodnu odluku — Poljoprivreda — Zajednička organizacija tržišta — Uredba (EEZ) br. 3665/87 — Izvozne subvencije — Preusmjeravanje robe namijenjene izvozu — Obveza vraćanja za izvoznika — Uskraćivanje od strane nadležnih tijela informacija o pouzdanosti suugovaratelja osumnjičenog za prijevaru — Viša sila — Nepostojanje)

text:
               7.9.2013

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 260/11

         Presuda Suda (šesto vijeće) od 18. srpnja 2013. (zahtjev za prethodnu odluku Tribunal de prèmiere instance de Bruxelles — Belgija) — Eurofit SA protiv Bureau d'intervention et de restitution belge (BIRB)
   (Predmet C-99/12) (1)

   (Zahtjev za prethodnu odluku - Poljoprivreda - Zajednička organizacija tržišta - Uredba (EEZ) br. 3665/87 - Izvozne subvencije - Preusmjeravanje robe namijenjene izvozu - Obveza vraćanja za izvoznika - Uskraćivanje od strane nadležnih tijela informacija o pouzdanosti suugovaratelja osumnjičenog za prijevaru - Viša sila - Nepostojanje)
   2013/C 260/20
   Jezik postupka: francuski

      Sud koji je postavio prethodno pitanje

   Tribunal de prèmiere instance de Bruxelles

      Stranke u glavnom postupku

      Tužitelj: Eurofit SA

      Tuženik: Bureau d'intervention et de restitution belge (BIRB)

      Predmet

   Zahtjev za prethodnu odluku — Tribunal de première instance de Bruxelles — Tumačenje odredaba Uredbe Komisije (EEZ) br. 3665/87 od 27. studenoga 1987. o utvrđivanju zajedničkih detaljnih pravila za primjenu sustava izvoznih subvencija za poljoprivredne proizvode (SL L 351, str. 1.) — Obveza vraćanja dobivene subvencije za izvoznika u slučaju povrata proizvoda — Uskraćivanje traženih informacija izvozniku od strane nadležnih tijela ili pružanje pogrešnih informacija, što predstavlja višu silu u smislu navedene uredbe

      Izreka

   Neinformiranje izvoznika od strane nadležnih carinskih tijela o postojanju rizika da ga suugovaratelj prevari ne predstavlja višu silu u smislu odredaba Uredbe Komisije (EEZ) br. 3665/87 od 27. studenoga 1987. o utvrđivanju zajedničkih detaljnih pravila za primjenu sustava izvoznih subvencija za poljoprivredne proizvode, kako je izmijenjena Uredbom Komisije (EZ) br. 2945/94 od 2. prosinca 1994., i osobito članka 11. stavka 1. trećeg podstavka prve alineje te uredbe. Ako takav propust može predstavljati izuzetan slučaj u smislu članka 11. stavka 1. trećeg podstavka druge alineje Uredbe br. 3665/87, kako je izmijenjena Uredbom br. 2945/94, ipak ne može osloboditi tog izvoznika obveze vraćanja neopravdano dobivenih izvoznih subvencija, pri čemu je on oslobođen plaćanja jedino kazni dugovanih na temelju tog istog članka 11.

      (1)  SL C 138, 12.5.2012.


title: Predmet C-7/14 P: Žalba koju je 10. siječnja 2014. podnijelo društvo Handelsgesellschaft International mbH & Co KG protiv presude Općeg suda (treće vijeće) od 12. studenoga 2013. donesene u predmetu T-147/12, Wünsche Handelsgesellschaft International mbH & Co KG protiv Europske komisije

text:
               22.2.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 52/32

         Žalba koju je 10. siječnja 2014. podnijelo društvo Handelsgesellschaft International mbH & Co KG protiv presude Općeg suda (treće vijeće) od 12. studenoga 2013. donesene u predmetu T-147/12, Wünsche Handelsgesellschaft International mbH & Co KG protiv Europske komisije
   (Predmet C-7/14 P)
   2014/C 52/58
   Jezik postupka: njemački

      Stranke

      Žalitelj: Wünsche Handelsgesellschaft International mbH & Co KG (zastupnici: K. Landry i G. Schwendinger, Rechtsanwälte)

      Druga stranka u postupku: Europska komisija

      Zahtjev

   Žalitelj od Suda zahtijeva da:

               —

               ukine presudu Općeg suda (treće vijeće) od 12. studenog 2013. u predmetu T-147/12 u cijelosti i poništi Odluku Komisije REM 02/09 od 16. rujna 2011. (C(2011) 6393 final)

               —

               podredno, predmet vrati Općem sudu na ponovno odlučivanje;

               —

               Komisiji naloži snošenje troškova postupka.

      Žalbeni razlozi i glavni argumenti

   Kao prvi žalbeni razlog, žalitelj navodi da je Opći sud povrijedio članak 220. stavak 2. točku (b) Carinskog zakonika (1) time što je zauzeo stav prema kojem je žalitelj mogao prepoznati grešku njemačkih carinskih tijela. To nije točno. Pojedini propisi bili su složeni, a njihov tekst nejasan i zbunjujuć. To posebno dokazuje korespondencija između Saveznog ministarstva financija i Komisije. Osim toga, protiv toga da je žalitelj mogao prepoznati grešku govore i trajanje i opseg pogrešne prakse njemačkih carinskih tijela.
   Kao drugo, Opći sud je povrijedio članak 239. stavak 1. drugu alineju Carinskog zakonika time što je pravno pogrešno utvrdio očiti nehaj na strani žalitelja.
   Kao treće, Opći sud nije dovoljno obrazložio svoju odluku u dvije točke te žalitelj ne može shvatiti kako je Opći sud došao do odluke.

      (1)  Uredba Vijeća (EEZ) br. 2913/92 od 12. listopada 1992. o Carinskom zakoniku Zajednice (SL L 302, str. 1.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 2., svezak 2., str. 110.).


title: Predmet C-82/16: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 12. veljače 2016. uputio Raad voor Vreemdelingenbetwistingen (Belgija) – K i dr. protiv Belgischer Staat

text:
               25.4.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 145/21

         Zahtjev za prethodnu odluku koji je 12. veljače 2016. uputio Raad voor Vreemdelingenbetwistingen (Belgija) – K i dr. protiv Belgischer Staat
   (Predmet C-82/16)
   (2016/C 145/28)
   Jezik postupka: nizozemski

      Sud koji je uputio zahtjev

   Raad voor Vreemdelingenbetwistingen

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelji: A. K., Z. M., J. M., N. N. N., I. O. O., I. R., A. B.

      Tuženik: Belgijska država

      Prethodna pitanja

               1.

               Treba li pravo Unije, posebice članak 20. UFEU-a i članke 5. i 11. Direktive 2008/115/EZ (1), u vezi s člancima 7. i 24. Povelje Europske unije o temeljnim pravima (2), tumačiti na način da mu je, u određenim okolnostima, protivna nacionalna praksa na temelju koje je zahtjev za boravak u okviru spajanja obitelji s građaninom Unije, koji je u državi članici u kojoj živi odnosni građanin Unije koji nije koristio svoje pravo slobodnog kretanja i poslovnog nastana i koji ima državljanstvo te države članice (u daljnjem tekstu: statični građanin Unije) podnio njegov član obitelji, državljanin treće države, odbijen, po potrebi zajedno s donošenjem odluke o udaljavanju, isključivo iz razloga što odnosni član obitelji, državljanin treće države, podliježe važećoj zabrani ulaska s europskom dimenzijom?

                           a)

                           Je li za ocjenu takvih okolnosti važno da između statičnog građanina Unije i člana njegove obitelji, državljanina treće države, važno da postoji odnos ovisnosti koji nadilazi samu obiteljsku vezu? U slučaju potvrdnog odgovora: Koji su čimbenici relevantni za utvrđivanje postojanja tog odnosa ovisnosti? Bi li s tim u svezi bilo korisno pozivati se na sudsku praksu koja se odnosi na postojanje obiteljskog života u smislu članka 8. Europske konvencije o ljudskim pravima i članka 7. Povelje?

                           b)

                           Glede posebice malodobne djece, zahtijeva li članak 20. UFEU-a više od biološke veze između roditelja koji je državljanin treće države i djeteta koje je građanin Unije? Je li s tim u svezi važan dokaz zajedničkog života ili su dostatne emocionalne i financijske veze, kao što su modaliteti smještaja ili posjeta i plaćanje alimentacije? Bi li s tim u svezi bilo korisno pozivati se na obrazloženje presuda Ogieriakhi (C-244/13, EU:C:2014:2068, t. 38. i 39.), Singh i dr. (C-218/14, EU:C:2015:476, t. 54.) i O. i dr., (C-356/11 i C-357/11, EU:C:2012:776, t. 56.)? Vidjeti, s tim u svezi, također zahtjev za prethodnu odluku C-133/15 koji je u postupku pred Sudom.

                           c)

                           Je li za ocjenu takvih okolnosti važno da je zajednički život stvoren u trenutku kada je državljanin treće države već podlijegao zabrani ulaska te je, dakle, znao da nezakonito boravi u državi članici? Bi li bilo korisno pozvati se na tu činjenicu u svrhu sprječavanja moguće zlouporabe postupka za odobravanje boravka u okviru spajanja obitelji?

                           d)

                           Je li za ocjenu takvih okolnosti važno da nikakav pravni lijek, u smislu članka 13. stavka 1. Direktive 2008/115/EZ nije podnesen protiv odluke o izricanju zabrane ulaska ili da je žalba na takvu odluku odbijena?

                           e)

                           Je li činjenica da je zabrana ulaska izrečena zbog razloga javnog poretka ili zbog nezakonitog boravka relevantni element? U slučaju potvrdnog odgovora, treba li također ispitati predstavlja li odnosni državljanin treće države stvarnu, trenutačnu i dovoljno ozbiljnu opasnost koja ugrožava temeljni interes društva? S tim u svezi, mogu li se članci 27. i 28. Direktive 2004/38/EZ (3), koji su preneseni u članke 43. i 45. Zakona o strancima od 15. prosinca 1980., i odgovarajuća sudska praksa Suda o javnom poretku primijeniti po analogiji na članove obitelji statičnih građana Unije (vidjeti zahtjeve za prethodnu odluku C-165/14 i C-304/14 koji su u postupku pred Sudom)

               2.

               Treba li pravo Unije – posebice članak 5. Direktive 2008/115/EZ i članke 7. i 24. Povelje – tumačiti na način da mu je protivna nacionalna praksa na temelju koje se na važeću zabranu ulaska poziva kako bi se odbio kasnije podneseni zahtjev za spajanje obitelji sa statičnim građaninom Unije podnesen na državnom području države, a da nije uzet u obzir obiteljski život i dobrobit u to uključene djece, što je navedeno u tom kasnije podnesenom zahtjevu?

               3.

               Treba li pravo Unije – posebice članak 5. Direktive 2008/115/EZ i članke 7. i 24. Povelje – tumačiti na način da mu je protivna nacionalna praksa na temelju koje je odluka o udaljavanju donesena protiv državljanina treće države, koji već podliježe važećoj zabrani ulaska, a da nije uzet u obzir obiteljski život i dobrobit u to uključene djece, što je navedeno u zahtjevu za spajanje obitelji sa statičnim građaninom Unije podnesenim nakon donošenja te zabrane ulaska?

               4.

               Treba li članak 11. stavak 3. Direktive 2008/115/EZ shvatiti na način da državljanin treće države u načelu mora uvijek podnijeti zahtjev za ukidanje ili suspenziju važeće i konačne zabrane ulaska izvan Europske unije ili postoje okolnosti u kojima taj zahtjev može podnijeti u Europskoj uniji?

                           (a)

                           Treba li članak 11. stavak 3. treći i četvrti podstavak Direktive 2008/115/EZ shvatiti na način da zahtjev iz članka 11. stavka 3. prvog podstavka te direktive, koji određuje da se ukidanje ili suspenzija zabrane ulaska može razmatrati samo kada odnosni državljanin treće države dokaže da je napustio državno područje države članice u potpunosti poštujući odluku o vraćanju, mora u potpunosti biti ispunjen u svakom pojedinačnom slučaju ili u svim kategorijama slučajeva?

                           b)

                           Je li člancima 5. i 11. Direktive 2008/115/EZ protivno tumačenje na temelju kojega se zahtjev za boravak u okviru spajanja obitelji sa statičnim građaninom Unije koji nije koristio svoje pravo slobodnog kretanja i poslovnog nastana može smatrati (privremenim) implicitnim zahtjevom za ukidanje ili suspenziju važeće i konačne zabrane ulaska pri čemu, ako se ispostavi da nisu ispunjeni uvjeti za boravak, ponovno u potpunosti važeća i konačna zabrana ulaska?

                           c)

                           Je li relevantna činjenica da obveza podnošenja zahtjeva za ukidanje ili suspenziju u zemlji ipodrijetla može dovesti samo do privremenog razdvajanja državljanina treće države i statičnog građanina Unije? Postoje li ipak okolnosti u kojima je takva privremena razdvojenost protivna člancima 7. i 24. Povelje?

                           d)

                           Je li relevantna činjenica da obveza podnošenja zahtjeva za ukidanje ili suspenziju u zemlji podrijetla može dovesti samo do toga da građanin Unije samo mora, ako je to potrebno, napustiti područje Europske unije na određeno vrijeme? Postoje li okolnosti u kojima je to da građanin Unije mora napustiti područje Europske unije na određeno vrijeme protivno člancima 7. i 24. Povelje?

      (1)  Direktiva 2008/115/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 16. prosinca 2008. o zajedničkim standardima i postupcima država članica za vraćanje državljana trećih zemalja s nezakonitim boravkom (SL L 348, str. 98.; SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 19., svezak 8., str. 188.).

      (2)  SL 2000, C 364, p.1.

      (3)  Direktiva 2004/38/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 29. travnja 2004. o pravu građana Unije i članova njihovih obitelji na slobodno kretanje i boravište [boravak] na području države članice, kojom se izmjenjuje Uredba (EEZ) br. 1612/68 i stavljaju izvan snage direktive 64/221/EEZ, 68/360/EEZ, 72/194/EEZ, 73/148/EEZ, 75/34/EEZ, 75/35/EEZ, 90/364/EEZ, 90/365/EEZ i 93/96/EEZ (SL L 158, str.. 77.; SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 5., svezak 2., str. 42.).


title: Predmet T-308/13: Presuda Općeg suda od 18. studenoga 2014. – Repsol protiv OHIM-a – Adell Argiles (ELECTROLINERA) ( „Žig Zajednice — Postupak povodom prigovora — Prijava verbalnog žiga Zajednice ELECTROLINERA — Raniji verbalni žig Zajednice ELECTROLINERA — Relativni razlog za odbijanje — Vjerojatnost dovođenja u zabludu — Članak 8. stavak 1. točka (b) Uredbe (EZ) br. 207/2009” )

text:
               12.1.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 7/33

         Presuda Općeg suda od 18. studenoga 2014. – Repsol protiv OHIM-a – Adell Argiles (ELECTROLINERA)
   (Predmet T-308/13) (1)

   ((„Žig Zajednice - Postupak povodom prigovora - Prijava verbalnog žiga Zajednice ELECTROLINERA - Raniji verbalni žig Zajednice ELECTROLINERA - Relativni razlog za odbijanje - Vjerojatnost dovođenja u zabludu - Članak 8. stavak 1. točka (b) Uredbe (EZ) br. 207/2009”))
   (2015/C 007/36)
   Jezik postupka: španjolski

      Stranke

      Tužitelj: Repsol, SA (Madrid, Španjolska) (zastupnici: J.-B. Devaureix i L. Montoya Terán, odvjetnici)

      Tuženik: Ured za usklađivanje na unutarnjem tržištu (žigovi i dizajni) (zastupnici: J. Crespo Carrillo i V. Melgar, agenti)

      Druga stranka u postupku pred žalbenim vijećem OHIM-a, intervenijent u postupku pred Općim sudom: Josep María Adell Argiles (Madrid, Španjolska) (zastupnici: M. García Jiménez, a zatim A. Zuazo Araluze, odvjetnici)

      Predmet

   Tužba protiv odluke prvog žalbenog vijeća OHIM-a od 7. ožujka 2013. (predmet R-1565/2012-1), koja se odnosi na postupak povodom prigovora Josepa Maríje Adella Argilesa i Repsola, SA.

      Izreka

               1.

               Poništava se odluka prvog žalbenog vijeća Ureda za usklađivanje na unutarnjem tržištu (žigovi i dizajni) (OHIM) od 7. ožujka 2013. (predmet R-1565/2012-1), koja se odnosi na postupak povodom prigovora između Josepa Maríje Adella Argilesa i Repsola, SA, u dijelu koji se odnosi na „industrijska ulja i masti; sredstva za podmazivanje; goriva (uključujući benzin za motore)” iz razreda 4. u smislu Nicanskog sporazuma o međunarodnoj klasifikaciji proizvoda i usluga radi registracije žigova od 15. lipnja 1957., kako je izmijenjen i dopunjen.

               2.

               Tužba se odbija u preostalom dijelu.

               3.

               Svaka stranka snosi vlastite troškove.

      (1)  SL C 226, 3.8.2013.


title: Predmet C-531/12 P: Presuda Suda (prvo vijeće) od 19. lipnja 2014. – Commune de Millau, Société d'économie mixte d'équipement de l'Aveyron (SEMEA) protiv Europske komisije (Žalba — Arbitražna klauzula — Ugovor o subvenciji za lokalni razvojni projekt — Povrat dijela isplaćenih predujmova — Preuzimanje duga — Nadležnost Općeg suda — Zastara — Odgovornost Komisije)

text:
               25.8.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 282/6

         Presuda Suda (prvo vijeće) od 19. lipnja 2014. – Commune de Millau, Société d'économie mixte d'équipement de l'Aveyron (SEMEA) protiv Europske komisije
   (Predmet C-531/12 P) (1)

   ((Žalba - Arbitražna klauzula - Ugovor o subvenciji za lokalni razvojni projekt - Povrat dijela isplaćenih predujmova - Preuzimanje duga - Nadležnost Općeg suda - Zastara - Odgovornost Komisije))
   2014/C 282/08
   Jezik postupka: francuski

      Stranke

      Žalitelj: Commune de Millau, Société d'économie mixte d'équipement de l'Aveyron (SEMEA) (zastupnici: L. Hincker i F. Bleykasten, avocats)

      Druga stranka u postupku: Europska komisija (zastupnici: S. Lejeune i D. Calciu, agenti, uz asistenciju E. Bouttiera, avocat)

      Izreka

               1.

               Presuda Općeg suda Europske unije Komisija/SEMEA i Commune de Millau (T-168/10 i T-572/10) ukida se u dijelu u kojem je u njoj, na temelju protuzahtjeva Commune de Millau i Société d’économie mixte d’équipement de l’Aveyron (SEMEA), utvrđeno da ne postoji izravna uzročna veza između ponašanja Europske komisije i navodne štete pretrpljene zbog naloženog plaćanja zateznih kamata.

               2.

               Protuzahtjev Commune de Millau i Société d’économie mixte d’équipement de l’Aveyron (SEMEA) djelomično se prihvaća i Europskoj komisiji se nalaže snošenje tri četvrtine iznosa koji odgovara zateznim kamatama po godišnjoj zakonskoj stopi koja se primjenjuje u Francuskoj, a koje su dospjele između 27. travnja 1993. i 18. studenoga 2005.

               3.

               U ostalom dijelu žalba se odbija.

               4.

               Europskoj komisiji nalaže se da uz svoje troškove nastale u prvostupanjskom i u žalbenom postupku snosi i jednu četvrtinu troškova Commune de Millau i Société d’économie mixte d’équipement de l’Aveyron (SEMEA) koji su nastali u navedenim stupnjevima postupka.

               5.

               Commune de Millau i Société d’économie mixte d’équipement de l’Aveyron (SEMEA) snose tri četvrtine vlastitih troškova koji su nastali u prvostupanjskom i u žalbenom postupku.

      (1)  SL C 32, 2.2.2013.


title: Predmet F-153/12: Presuda Službeničkog suda (prvo vijeće) od 6. svibnja 2014. – Forget protiv Komisije (Javna služba — Dužnosnik — Primici od rada — Obiteljske naknade — Naknada za kućanstvo — Uvjeti dodjeljivanja — Registrirano partnerstvo po luksemburškom pravu — Stabilni izvanbračni partneri koji mogu zakonito sklopiti brak — Dužnosnik koji ne ispunjava uvjete iz članka 1. stavka 2. točke (c) podtočke iv. Priloga VII. Pravilniku)

text:
               24.11.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 421/49

         Presuda Službeničkog suda (prvo vijeće) od 6. svibnja 2014. – Forget protiv Komisije
   (Predmet F-153/12) (1)

   ((Javna služba - Dužnosnik - Primici od rada - Obiteljske naknade - Naknada za kućanstvo - Uvjeti dodjeljivanja - Registrirano partnerstvo po luksemburškom pravu - Stabilni izvanbračni partneri koji mogu zakonito sklopiti brak - Dužnosnik koji ne ispunjava uvjete iz članka 1. stavka 2. točke (c) podtočke iv. Priloga VII. Pravilniku))
   2014/C 421/67
   Jezik postupka: francuski

      Stranke

      Tužitelj: Claude Forget (Steinfort, Luksemburg) (zastupnik: M. Kerger, odvjetnik)

      Tuženik: Europska komisija (zastupnici: J. Currall i G. Gattinara, agenti)

      Intervenijent koji podržava tuženika: Vijeće Europske unije (zastupnici: M. Bauer i A. Bisch, agenti)

      Predmet

   Zahtjev za poništenje odluke kojom se tužiteljevom partneru odbija dodjeljivanje naknade za kućanstvo kao i mirovine za nadživjele osobe.

      Izreka presude

               1.

               Tužba se odbija.

               2.

               Nalaže se C. Forgetu snošenje vlastitih troškova i troškova Europske komisije.

               3.

               Vijeće Europske unije snosi vlastite troškove.

      (1)  SL C 55, 23.2.2013., str. 26.


title: Predmet F-128/12: Presuda Službeničkog suda (treće vijeće) od 12. ožujka 2014. – CR protiv Parlamenta (Javna služba — Plaća — Obiteljske naknade — Naknada za uzdržavano dijete — Povrat preplaćenih iznosa — Namjera dovođenja administrativnog tijela u zabludu — Dokazivanje — Nemogućnost da se administrativnom tijelu nametne petogodišnji rok za podnošenje zahtjeva za povrat preplaćenih iznosa — Prigovor protupravnosti — Predsudski postupak — Pravilo o sukladnosti — Prigovor protupravnosti prvi put istaknut u tužbi — Dopuštenost)

text:
               28.4.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 129/36

         Presuda Službeničkog suda (treće vijeće) od 12. ožujka 2014. – CR protiv Parlamenta
   (Predmet F-128/12) (1)

   ((Javna služba - Plaća - Obiteljske naknade - Naknada za uzdržavano dijete - Povrat preplaćenih iznosa - Namjera dovođenja administrativnog tijela u zabludu - Dokazivanje - Nemogućnost da se administrativnom tijelu nametne petogodišnji rok za podnošenje zahtjeva za povrat preplaćenih iznosa - Prigovor protupravnosti - Predsudski postupak - Pravilo o sukladnosti - Prigovor protupravnosti prvi put istaknut u tužbi - Dopuštenost))
   2014/C 129/43
   Jezik postupka: francuski

      Stranke

      Tužitelj: CR (zastupnici: A. Salerno i B. Cortese, odvjetnici)

      Tuženik: Europski parlament (zastupnici: V. Montebelle-Demogeot i E. Taneva, agenti)

      Intervenijent koji podupire tuženika: Vijeće Europske unije (zastupnici: M. Bauer i A. Bisch, agenti)

      Predmet

   Zahtjev za poništenje odluke da se, na temelju članka 85. stavka 2. Pravilnika o osoblju, zatraži povrat svih naknada za uzdržavano dijete koje su tužitelju neosnovano isplaćene, a ne samo onih koje je bez osnove primio u posljednjih pet godina.

      Izreka presude

               1.

               Tužba se odbija.

               2.

               CR snosi vlastite troškove i troškove Europskog parlamenta.

               3.

               Vijeće Europske unije, kao intervenijent, snosi vlastite troškove.

      (1)  SL C 26, 26.1.2013., str. 73.


title: Predmet C-523/14: Presuda Suda (treće vijeće) od 22. listopada 2015. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Rechtbank Gelderland – Nizozemska) – Aannemingsbedrijf Aertssen NV, Aertssen Terrassements SA protiv VSB Machineverhuur BV, Van Someren Bestrating BV, Jos van Someren (Zahtjev za prethodnu odluku — Područje slobode, sigurnosti i pravde — Pravosudna suradnja u građanskim stvarima — Uredba (EZ) br. 44/2001 — Članak 1. — Područje primjene — Prijedlog za ostvarivanje imovinskopravnog zahtjeva — Članak 27. — Litispendencija — Zahtjev podnesen pred sudom druge države članice — Istražni postupak u tijeku — Članak 30. — Datum na koji se smatra da je pred sudom započeo postupak)

text:
               14.12.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 414/10

         Presuda Suda (treće vijeće) od 22. listopada 2015. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Rechtbank Gelderland – Nizozemska) – Aannemingsbedrijf Aertssen NV, Aertssen Terrassements SA protiv VSB Machineverhuur BV, Van Someren Bestrating BV, Jos van Someren
   (Predmet C-523/14) (1)

   ((Zahtjev za prethodnu odluku - Područje slobode, sigurnosti i pravde - Pravosudna suradnja u građanskim stvarima - Uredba (EZ) br. 44/2001 - Članak 1. - Područje primjene - Prijedlog za ostvarivanje imovinskopravnog zahtjeva - Članak 27. - Litispendencija - Zahtjev podnesen pred sudom druge države članice - Istražni postupak u tijeku - Članak 30. - Datum na koji se smatra da je pred sudom započeo postupak))
   (2015/C 414/13)
   Jezik postupka: nizozemski

      Sud koji je uputio zahtjev

   Rechtbank Gelderland

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelji: Aannemingsbedrijf Aertssen NV, Aertssen Terrassements SA

      Tuženici: VSB Machineverhuur BV, Van Someren Bestrating BV, Jos van Someren

      Izreka

               1.

               Članak 1. Uredbe Vijeća (EZ) br. 44/2001 od 22. prosinca 2000. o [sudskoj] nadležnosti, priznavanju i izvršenju sudskih odluka u građanskim i trgovačkim stvarima treba tumačiti na način da je imovinskopravni zahtjev podnesen pred sucem istrage obuhvaćen područjem primjene te uredbe u mjeri u kojoj je njegov predmet novčana naknada štete koju je podnositelj navodno pretrpio.

               2.

               Članak 27. stavak 1. Uredbe br. 44/2001 treba tumačiti na način da se u smislu te odredbe postupak vodi kada je istaknut imovinskopravni zahtjev pred sucem istrage, iako istraga u predmetu o kojem je riječ još uvijek nije dovršena.

               3.

               Članak 30. Uredbe br. 44/2001 treba tumačiti na način da, kada osoba istakne imovinskopravni zahtjev pred sucem istrage predajom pismena koje prema primjenjivom nacionalnom pravu prije predaje nije potrebno dostaviti tuženicima, treba smatrati da je postupak pred tim sucem započet na dan predaje tog prijedloga.

      (1)  SL C 34, 2. 2. 2015.


title: Predmet T-908/16: Tužba podnesena 20. prosinca 2016. – Starbucks (HK) protiv EUIPO-a – Now Wireless (nowwireless)

text:
               13.2.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 46/28

         Tužba podnesena 20. prosinca 2016. – Starbucks (HK) protiv EUIPO-a – Now Wireless (nowwireless)
   (Predmet T-908/16)
   (2017/C 046/32)
   Jezik na kojem je tužba podnesena: engleski

      Stranke

      Tužitelj: Starbucks (HK) Ltd (Hong Kong, Kina) (zastupnik: P. Kavanagh, solicitor)

      Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO)

      Druga stranka pred žalbenim vijećem: Now Wireless Ltd (Whyteleafe, Ujedinjena Kraljevina)

      Podaci o postupku pred EUIPO-om

      Tužitelj: druga stranka pred žalbenim vijećem

      Predmetni sporni žig: figurativni žig Europske unije s verbalnim elementima „nowwireless” – prijave za registraciju br. 6 782 569

      Postupak pred EUIPO-om: postupak povodom prigovora

      Pobijana odluka: odluka četvrtog žalbenog vijeća EUIPO-a od 17. listopada 2016 u predmetu R 662/2016-4

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

               —

               poništi pobijanu odluku i odluku odjela za prigovore;

               —

               naloži EUIPO-u snošenje troškova.

      Tužbeni razlog

               —

               povreda članka 8. stavka 1. točke (b) i članka 8. stavka 5. Uredbe br. 207/2009.


title: Predmet C-127/16 P: Žalba koju je 26. veljače 2016. podnio SNCF Mobilités (SNCF) protiv presude Općeg suda (sedmo vijeće) od 17. prosinca 2015. u predmetu T-242/12, SNCF protiv Komisije

text:
               25.4.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 145/25

         Žalba koju je 26. veljače 2016. podnio SNCF Mobilités (SNCF) protiv presude Općeg suda (sedmo vijeće) od 17. prosinca 2015. u predmetu T-242/12, SNCF protiv Komisije
   (Predmet C-127/16 P)
   (2016/C 145/32)
   Jezik postupka: francuski

      Stranke

      Žalitelj: SNCF Mobilités (SNCF) (zastupnici: P. Beurier, O. Billard, G. Fabre, V. Landes, odvjetnici)

      Druge stranke u postupku: Europska komisija, Francuska Republika, Mory SA, u stečaju, Mory Team, u stečaju.

      Zahtjevi

               —

               proglasiti žalbu dopuštenom i osnovanom;

               —

               poništiti presudu Općeg suda od 17. prosinca 2015. u predmetu T-242/12, Société nationale des chemins de fer français (SNCF)/Komisija;

               —

               naložiti Komisiji snošenje svih troškova.

      Žalbeni razlozi i glavni argumenti

   Žalitelj ističe više žalbenih razloga u prilog svojoj žalbi.
   Kao prvo, iskrivivši odredbe članka 3. stavka 2. odluke Sernam 2. o en bloc prodaji imovine Sernam, Opći je sud počinio više pogrešaka koje se tiču prava i nije ispunio obvezu obrazlaganja.
   Kao drugo, utvrdivši da zahtjevi otvorenosti i transparentnosti koji se primjenjuju na poziv na nadmetanje iz članka 3. stavka 2. odluke Sernam 2. nužno pretpostavljaju da je odabrani kandidat u tom svojstvu i autonomno od početka sudjelovao u postupku, Opći je sud počinio pogrešku koja se tiče prava.
   Kao treće, utvrdivši da je ponuda Sernamovog rukovoditeljskog tima bila puno nepovoljnija prodavatelju od početnih ponuda drugih kandidata, Opći je sud iskrivio činjenice i počinio pogrešku koja se tiče prava.
   Kao četvrto, utvrdivši da Komisija nije bila u zabludi glede predmeta i cijene en bloc prodaje imovine bloka Sernam, Opći je sud počinio pogrešku koja se tiče prava, nije ispunio obvezu obrazlaganja te je odlučio na temelju proturječnog obrazloženja.
   Kao peto, utvrdivši da unos u stečajne obveze društva Sernam S.A. tražbine koja odgovara iznosu potpore od 41 milijun eura nije u skladu s člankom 4. odluke Sernam 2., Opći je sud počinio pogrešku koja se tiče prava i iskrivio izreku odluke Sernam 2.
   Kao šesto, utvrdivši da se načelo privatnog ulagača u tržišnom gospodarstvu ne primjenjuje na en bloc prodaju imovine bloka Sernam, Opći je sud počinio pogrešku koja se tiče prava, nije ispunio obvezu obrazlaganja te je iskrivio izreku odluke Sernam 2.


title: Predmet F-29/13: Tužba podnesena 28. ožujka 2013. — ZZ protiv EMA-e

text:
               20.7.2013

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 207/14

         Tužba podnesena 28. ožujka 2013. — ZZ protiv EMA-e
   (Predmet F-29/13)
   (2013/C 207/95)

   Predmetni postupak pokrenut je prije 1. srpnja 2013., datuma pristupanja Republike Hrvatske Europskoj uniji.


title: Predmet C-421/13: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 24. srpnja 2013. uputio Bundespatentgericht (Njemačka) — Apple Inc. protiv Deutsches Patent und Markenamt

text:
               26.10.2013

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 313/8

         Zahtjev za prethodnu odluku koji je 24. srpnja 2013. uputio Bundespatentgericht (Njemačka) — Apple Inc. protiv Deutsches Patent und Markenamt
   (Predmet C-421/13)
   2013/C 313/15
   Jezik postupka: njemački

      Sud koji je uputio zahtjev

   Bundespatentgericht (Njemačka)

      Stranke u glavnom postupku

      Tužitelj: Apple Inc.

      Tuženik: Deutsches Patent und Markenamt

      Prethodna pitanja

               1.

               Treba li se članak 2. Direktive (1) tumačiti u smislu da mogućnost zaštite „pakiranja proizvoda“ pokriva i prikaz u kojem je sadržana usluga?

               2.

               Trebaju li se članci 2. i članak 3. stavak 1. Direktive tumačiti u smislu da znak koji reproducira prikaz u kojem je sadržana usluga može biti registriran kao žig?

               3.

               Treba li se članak 2. Direktive tumačiti u smislu da je uvjet mogućnosti grafičkog prikazivanja ispunjen samim grafičkim prikazom ili dopunama kao što su opis prikaza ili navodi o apsolutnim dimenzijama izraženi u metrima ili relativnim dimenzijama s navodima o proporcijama?

               4.

               Treba li se članak 2. Direktive tumačiti u smislu da se opseg zaštite žiga kojim se štite usluge u maloprodaji također proteže i na proizvode koje trgovac sâm proizvodi?

      (1)  Direktiva 2008/95/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 22. listopada 2008. o usklađivanju zakonodavstava država članica o žigovima (SL L 299, str. 25.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 17., svezak 2., str. 149.).


title: Predmet T-858/16: Tužba podnesena 6. prosinca 2016. – Dow Corning i Dow Corning Europe protiv Komisije

text:
               13.2.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 46/20

         Tužba podnesena 6. prosinca 2016. – Dow Corning i Dow Corning Europe protiv Komisije
   (Predmet T-858/16)
   (2017/C 046/23)
   Jezik postupka: engleski

      Stranke

      Tužitelj: Dow Corning Corporation (Midland, Michigan, Sjedinjene Američke Države) i Dow Corning Europe (Seneffe, Belgija) (zastupnici: S. Verschuur, M. Stroungi i L. Mélia, odvjetnici)

      Tuženik: Europska komisija

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelji od Općeg suda zahtijevaju da:

               —

               poništi članke 1. do 4. Odluke Komisije od 11. siječnja 2016. o državnoj potpori SA.37667 (2015/C) (ex 2015/NN) o izuzeću od oporezivanja viška dobiti koji je provela Belgija („pobijana odluka”) (1);

               —

               alternativno, poništi članak 2. stavak 1. pobijane odluke;

               —

               naloži Komisiji plaćanje troškova ovog postupka.

      Tužbeni razlozi i glavni argumenti

   U prilog osnovanosti tužbe tužitelj ističe četiri tužbena razloga.

               1.

               Prvi tužbeni razlog, koji se temelji na tvrdnji da je Komisija povrijedila članak 1. točku (d) Uredbe 2015/1589 (2) jer je netočno smatrala odluke o višku dobiti sustavom, čime je počinila više očitih pogreški o pravu, činjenicama i ocjeni te je također dala nedostatno obrazloženje.

               2.

               Drugi tužbeni razlog, koji se temelji na tvrdnji da je Komisija povrijedila članak 107. stavak 1. UFEU-a jer je počinila materijalnu povredu prava i očitu pogrešku u ocjeni prilikom tumačenja i primjene referentnog sustava kako bi ocijenila je li sustavom viška dobiti pružena selektivna prednost.

               3.

               Treći tužbeni razlog, koji se temelji na tvrdnji da je Komisija povrijedila članak 107. stavak 1. UFEU-a jer je netočno utvrdila da je sustavom viška dobiti pružena selektivna prednost i na taj način počinila više očitih pogreški o činjenicama i u ocjeni, jer nije poduzela savjesno i nepristrano ispitivanje i jer je dala nedostatno obrazloženje.

               4.

               Četvrti tužbeni razlog, koji se temelji na tvrdnji da je Komisija povrijedila članak 16. Uredbe 2015/1589 i više načela prava EU-a jer je počinila više materijalnih povreda prava, očitu pogrešku u ocjeni te je dala nedostatno obrazloženje prilikom utvrđivanja metodologije određivanja visine navodne potpore.

      (1)  Odluka Komisije (EU) 2016/1699 od 11. siječnja 2016. o programu državnih potpora u pogledu izuzeća od oporezivanja viška dobiti SA.37667 (2015/C) (ex 2015/NN) koji je provela Belgija (priopćeno pod brojem dokumenta C(2015) 9837) (SL 2016., L 260, str. 61).

      (2)  Uredba Vijeća (EU) 2015/1589 od 13. srpnja 2015. o utvrđivanju detaljnih pravila primjene članka 108. Ugovora o funkcioniranju Europske unije (SL 2015., L 248, str. 9).


title: Predmet C-448/13 P: Žalba koju je 7. kolovoza 2013. podnio Delphi Technologies, Inc. protiv presude Općeg suda (šesto vijeće) donesene 6. lipnja 2013. u predmetu T-515/11:, Delphi Technologies, Inc. protiv Ureda za usklađivanje na unutarnjem tržištu (žigovi i dizajni) (OHIM)

text:
               26.10.2013

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 313/10

         Žalba koju je 7. kolovoza 2013. podnio Delphi Technologies, Inc. protiv presude Općeg suda (šesto vijeće) donesene 6. lipnja 2013. u predmetu T-515/11:, Delphi Technologies, Inc. protiv Ureda za usklađivanje na unutarnjem tržištu (žigovi i dizajni) (OHIM)
   (Predmet C-448/13 P)
   2013/C 313/19
   Jezik postupka: engleski

      Stranke

      Žalitelj: Delphi Technologies, Inc. (zastupnici: C. Albrecht, J. Heumann, Rechtsanwälte)

      Druga stranka u postupku: Ured za usklađivanje na unutarnjem tržištu (žigovi i dizajni) (OHIM)

      Žalbeni zahtjev

   Žalitelj od Suda zahtjeva da:

               —

               ukine presudu Općeg suda T-515/11 od 6. lipnja 2013., poništi pobijanu odluku u dijelu u kojem odbija žalbu žalitelja protiv odluke ispitivača od 25. kolovoza 2010. i naloži OHIMU snošenje troškova postupka.

      Žalbeni razlozi i glavni argumenti

   Žalba je podnesena protiv presude T-515/11 šestog vijeća Općeg suda kojom se odbija tužba za poništenje odluke drugog žalbenog vijeća kojom se potvrđuje odbijanje prijave za registraciju žiga Zajednice „INNOVATION FOR THE REAL WORLD“.
   Žalba se temelji na tri žalbena razloga:

               1.

               Opći sud je povrijedio članak 7. stavak 1. točku (b) Uredbe o žigu Zajednice (1) time što nije ispravno utvrdio relevantan dio javnosti i njezinu upućenost. Proizvodi su isključivo namijenjeni stručnjacima koji imaju visok stupanj upućenosti u promotivne slogane.

               2.

               Opći sud je nadalje povrijedio članak 7. stavak 1. točku (b) Uredbe o žigu Zajednice primjenjujući prestrogo test za utvrđivanje razlikovnog karaktera žiga za koji je podnesena prijava. Opći sud je osobito pogrešno razumio smjernice iz novije sudske prakse, naročito iz predmeta C-398/08 P, Audi protiv OHIM-a.

               3.

               Kao treće, Opći sud je povrijedio opća načela jednakog postupanja i dobre uprave koja su osnovna načela za pravilno upravljanje u EU. Potrebno je uzeti u obzir činjenicu da je OHIM ranije registrirao slogane s istovjetnom strukturom koje sadrže riječ „INNOVATION“, iako ranije odluke nisu obvezujuće.

         Žalitelj smatra da bi pobijanu odluku stoga trebalo poništiti i potvrditi inherentnu razlikovnost slogana „INNOVATION FOR THE REAL WORLD“.

      (1)  Uredba Vijeća (EZ) br. 207/2009 od 27. veljače 2009. o žigu Zajednice, (SL L 78, str. 1.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 17., svezak 1., str. 226.).


title: Predmet C-162/17 P: Žalba koju je 30 ožujka podnijela Republika Poljska protiv presude Općeg suda (deveto vijeće) od 19. siječnja 2017. u predmetu T-701/15, Stock Polska protiv EUIPO-a – Lass & Steffen (LUBELSKA)

text:
               24.7.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 239/22

         Žalba koju je 30 ožujka podnijela Republika Poljska protiv presude Općeg suda (deveto vijeće) od 19. siječnja 2017. u predmetu T-701/15, Stock Polska protiv EUIPO-a – Lass & Steffen (LUBELSKA)
   (Predmet C-162/17 P)
   (2017/C 239/28)
   Jezik postupka: poljski

      Stranke

      Žalitelj: Republika Poljska (zastupnik: Bogusław Majczyna)

      Druga stranka u postupku: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO)

      Žalbeni zahtjev

   Žalitelj od Suda zahtijeva da:

               —

               u cijelosti ukine presudu Općeg suda (deveto vijeće) od 19. siječnja 2017., Stock Polska/EUIPO – Lass & Steffen (LUBELSKA), T-701/15;

               —

               vrati predmet Općem sudu na ponovno odlučivanje;

               —

               naloži svakoj stranki snošenje vlastitih troškova.

      Žalbeni razlozi i glavni argumenti

   Republika Poljska zahtijeva da se u cijelosti poništi presuda Općeg suda (deveto vijeće) od 19. siječnja 2017., Stock Polska/EUIPO – Lass & Steffen (LUBELSKA), T-701/15 i predmet vrati tom sudu na ponovno odlučivanje.
   Opći je sud pobijanom presudom odbio tužbu društva Stock Polska z o.o., sa sjedištem u Lublinu, protiv odluke žalbenog vijeće Ureda za usklađivanje na unutarnjem tržištu (OHIM, koji se nakon promjene naziva sada naziva Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo – EUIPO) od 24. rujna 2015. u predmetu R 1788/2014-5, kojom je potvrđena odluka EUIPO-a od 14. svibnja 2014. o odbijanju registracije žiga Europske unije koju je zatražilo društvo Stock Polska z o.o.
   Presudom Općeg suda i odlukom EUIPO-a koja joj je prethodila odbijena je registracija žiga „Lubelska” zbog njegove sličnosti sa žigom „Lubeca”, na temelju koje postoji vjerojatnost dovođenja u zabludu javnosti u Njemačkoj, gdje raniji žig „Lubeca” uživa zaštitu, u pogledu podrijetla proizvoda označenih tim žigom, u skladu s člankom 8. stavkom 1. točkom (b) Uredbe Vijeća (EU) br. 207/2009 od 26. veljače 2009. o žigu Europske unije.
   Republika Poljska protiv pobijane presude iznosi sljedeće žalbene razloge:

               1.

               Povreda članka 8. stavka 1. točke (b) Uredbe Vijeća (EZ) br. 207/2009 od 26. veljače 2009. o žigu Europske unije (1), jer nije provedena sveobuhvatna ocjena postojanja vjerojatnosti dovođenja u zabludu na temelju cjelokupnog dojma, uzimajući u obzir njihove razlikovne i dominantne elemente, osobito s obzirom na to da je ocjena sličnosti znaka i ranijeg žiga neosnovano ograničena na jedan element tog znaka (verbalni element).
               Opći sud počinio je pogrešku prihvativši da se prilikom ocjene sličnosti dvaju žigova uzme u obzir samo jedan element složenog žiga (verbalni element) i usporedi s drugim žigom, pri čemu je iz te ocjene isključen figurativni element, a da nije prethodno utvrđeno da je verbalni element dominantan, a figurativni beznačajan. Opći sud samo je utvrdio da figurativni element ima slab razlikovni karakter, pri čemu nije uzeo u obzir da to što taj element znaka ima slabi razlikovni karakter ne mora značiti da taj element nije dominantan.

               2.

               Povreda članka 8. stavka 1. točke (b) Uredbe br. 207/2009 i načela jednakog postupanja, dobre uprave i pravne sigurnosti, jer se nije uzela u obzir činjenica da je EUIPO odstupio od svoje prethodne prakse odlučivanja utvrđene u svojim smjernicama i da je, slijedom toga, prihvaćena odluka koja je protivna takvoj praksi.
               Opći sud nije uzeo u obzir činjenicu da je EUIPO odstupio od svoje prethodne prakse odlučivanja, utvrđene u spomenutim smjernicama, u pogledu primjene članka 8. stavka 1. točke (b) Uredbe br. 207/2009, pri čemu nisu postojale posebne okolnosti koje bi opravdale to odstupanje.

               3.

               Povreda članka 8. stavka 1. točke (b) Uredbe br. 207/2009, jer su prilikom ocjene postojanja vjerojatnosti dovođenja u zabludu kao istinite prihvaćene činjenice koje nisu općepoznate, dok su općepoznate, bitne činjenice zanemarene, što je dovelo do iskrivljenja činjenica i dokaza, osobito jer:

                           (a)

                           je kao općepoznata prihvaćena činjenica da prosječni njemački potrošač ne zna značenje naziva „Lubeca”, s obzirom na to da stupanj poznavanja latinskih naziva gradova (poput Lubece) nije povezan sa stupnjem znanja latinskog kao takvog, i da konzumenti alkoholnih pića pridaju veliko značenje zemljopisnom podrijetlu tih pića,

                           (b)

                           je kao općepoznata prihvaćena činjenica da se figurativni element u obliku krune uobičajeno koristi na etiketama alkoholnih pića.

               4.

               Povreda obveze obrazlaganja prilikom primjene članka 8. stavka 1. točke (a) Uredbe br. 207/2009, jer

                           (a)

                           nije bilo navedeno koji je element znaka Opći sud smatrao dominantnim,

                           (b)

                           nisu navedene okolnosti na kojima se temelji tvrdnja da prosječnom njemačkom potrošaču nije poznato značenje riječi „Lubeca”.

      (1)  SL 2009., L 78, str. 1. (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 17., svezak 1., str. 226.)


title: Predmet T-218/16: Tužba podnesena 9. svibnja 2016. – Mühlbauer Technology protiv EUIPO-a (Magicrown)

text:
               27.6.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 232/32

         Tužba podnesena 9. svibnja 2016. – Mühlbauer Technology protiv EUIPO-a (Magicrown)
   (Predmet T-218/16)
   (2016/C 232/41)
   Jezik postupka: njemački

      Stranke

      Tužitelj: Mühlbauer Technology GmbH (Hamburg, Njemačka) (zastupnici: M. Zintler i A. Stolz, odvjetnici)

      Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO)

      Podaci o postupku pred EUIPO-om

      Predmetni sporni žig: verbalni žig EU-a „Magicrown” – prijava za registraciju br. 13 627 641

      Pobijana odluka: odluka četvrtog žalbenog vijeća EUIPO-a od 7. ožujka 2016. u predmetu R 1213/2015-4

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

               —

               poništi pobijanu odluku;

               —

               naloži EUIPO-u snošenje troškova.

      Tužbeni razlog

               —

               povreda članka 7. stavka 1. točaka (b) i (c) Uredbe br. 207/2009.


title: Predmet T-265/14: Tužba podnesena 29. travnja 2014. – Schumacher Packaging protiv Komisije

text:
               14.7.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 223/23

         Tužba podnesena 29. travnja 2014. – Schumacher Packaging protiv Komisije
   (Predmet T-265/14)
   2014/C 223/28
   Jezik postupka: njemački

      Stranke

      Tužitelj: Schumacher Packaging GmbH (Schwarzenberg, Njemačka) (zastupnici: H. Janssen i G. Engel, Rechtsanwälte)

      Tuženik: Europska komisija

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

               —

               poništi Odluku Europske komisije od 18. prosinca 2013. u predmetu o državnoj potpori SA.33995 (2013/C) – Poticanje proizvodnje električne energije iz obnovljivih izvora energije i ograničenju EEG nameta za energetski intenzivna poduzeća;

               —

               naloži tuženiku snošenje troškova postupka.

      Tužbeni razlozi i glavni argumenti

   U prilog svojoj tužbi, tužitelj ističe tri tužbena razloga.

               1.

               Prvi tužbeni razlog: povreda članka 107. stavka 1. UFEU-a

                           —

                           Tužitelj tvrdi da pobijana odluka povrjeđuje članak 107. stavak 1. UFEU-a, jer namet na temelju EEG-a iz Zakona o poticanju obnovljivih izvora energije (Gesetz für den Vorrang erneuerbarer Energien, u daljnjem tekstu: EEG) i posebni sustav naknade ne predstavljaju državnu potporu ili sredstva koja nadzire država. Sve činjenice relevantne za kvalifikaciju tih mjera utvrđene su u prethodnom postupku između Komisije i Savezne Republike Njemačke. Tužitelj smatra da više nije bilo nikakvih sumnji koje je Komisija trebala utvrditi u postupku u skladu s člankom 108. stavkom 2. UFEU-a i člankom 4. stavkom 4. Uredbe (EZ) br. 659/1999 kojom se određuju detaljna pravila primjene članka 93. Ugovora o EZ-u (1).

               2.

               Drugi tužbeni razlog: povreda članka 108. stavka 1. UFEU-a i načela pravne sigurnosti

                           —

                           Tužitelj u tom pogledu ističe da je Komisija povrijedila članak 108. stavak 1. UFEU-a i načelo pravne sigurnosti jer je primijenila postupak za nove potpore u skladu s člankom 4. stavkom 4. Uredbe br. 659/1999 umjesto postupka za zatečene potpore u skladu s člankom 17. i sljedeći Uredbe br. 659/1999 kako bi preispitala svoju prethodnu ocjenu EEG-a kao potpore. Tužitelj u tom pogledu osobito primjećuje da Komisija Odlukom od 22. svibnja 2002. nije smatrala da je EEG 2000. program potpore u smislu članka 107. stavka 1. UFEU-a jer nije bilo prijenosa državnih sredstava. Izmjene EEG-a 2000. koje je unio EEG 2012. u usporedbi s Odlukom Komisije od 22. svibnja 2002. nisu bile bitne. Komisija je stoga mogla potvrditi izmijenjeno pravno mišljenje u postupku u skladu s člankom 108. stavkom 1. UFEU-a bez posljedica za tužitelja.

               3.

               Treći tužbeni razlog: povreda članka 41. Povelje o temeljnim pravima i prava na saslušanje

                           —

                           Tužitelj također tvrdi da je tuženik donio pobijanu odluku bez da je tužitelju prethodno dao priliku da iznese svoje stajalište.

      (1)  Uredba Vijeća (EZ) br. 659/1999 od 22. ožujka 1999. o utvrđivanju detaljnih pravila primjene članka 93. Ugovora o EZ-u (SL 1999 L 83, str.1.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 8., svezak 4. str.16.)