title: Predmet C-574/14: Presuda Suda (peto vijeće) od 15. rujna 2016. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Sąd Najwyższy – Poljska) – PGE Górnictwo i Energetyka Konwencjonalna SA protiv Prezes Urzędu Regulacji Energetyki (Zahtjev za prethodnu odluku — Državne potpore — Dugoročni ugovori o kupnji električne energije — Naknade koje se isplaćuju u slučaju dobrovoljnog otkaza — Komisijina odluka kojom se utvrđuje spojivost državne potpore s unutarnjim tržištem — Provjera nacionalnog suda zakonitosti potpore — Godišnja prilagodba izgubljenih investicija — Trenutak uzimanja u obzir pripadnosti proizvođača električne energije koncernu)

text:
               14.11.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 419/8

         Presuda Suda (peto vijeće) od 15. rujna 2016. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Sąd Najwyższy – Poljska) – PGE Górnictwo i Energetyka Konwencjonalna SA protiv Prezes Urzędu Regulacji Energetyki
   (Predmet C-574/14) (1)

   ((Zahtjev za prethodnu odluku - Državne potpore - Dugoročni ugovori o kupnji električne energije - Naknade koje se isplaćuju u slučaju dobrovoljnog otkaza - Komisijina odluka kojom se utvrđuje spojivost državne potpore s unutarnjim tržištem - Provjera nacionalnog suda zakonitosti potpore - Godišnja prilagodba izgubljenih investicija - Trenutak uzimanja u obzir pripadnosti proizvođača električne energije koncernu))
   (2016/C 419/09)
   Jezik postupka: poljski

      Sud koji je uputio zahtjev

   Sąd Najwyższy

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelj: PGE Górnictwo i Energetyka Konwencjonalna SA

      Tuženik: Prezes Urzędu Regulacji Energetyki

      Izreka

               1.

               Članak 107. UFEU-a i članak 4. stavak 3. UEU-a u vezi s člankom 4. stavkom 2. Odluke Komisije 2009/287/EZ od 25. rujna 2007. o državnoj potpori koju je Poljska dodijelila u okviru dugoročnih ugovora o kupnji električne energije te o državnoj potpori koju Poljska namjerava dodijeliti u okviru isplate naknade za dobrovoljni otkaz dugoročnih ugovora o kupnji električne energije treba tumačiti na način da im se protivi to da, kada je Europska komisija ispitala program državnih potpora s obzirom na Komunikaciju Komisije od 26. srpnja 2001. koja se odnosi na metodologiju za analiziranje državnih potpora povezanih s izgubljenim investicijama i smatrala ga spojivim s unutarnjim tržištem prije njegove provedbe, nacionalna tijela i sudovi prilikom provedbe odnosne potpore provjeravaju njezinu usklađenost s načelima iz navedene metodologije.

               2.

               Članak 4. stavke 1. i 2. Odluke 2009/287, u vezi s Komunikacijom Komisije od 26. srpnja 2001. koja se odnosi na metodologiju za analiziranje državnih potpora povezanih s izgubljenim investicijama, treba tumačiti na način da, u okolnostima poput onih u glavnom postupku, zahtijevaju da, prilikom određivanja godišnje prilagodbe naknade za izgubljene investicije koju treba isplatiti proizvođaču koji pripada koncernu, treba uzeti u obzir tu pripadnost, a time i financijske rezultate tog koncerna, na datum na koji se ta prilagodba provodi.

      (1)  SL C 89, 16. 3. 2015.


title: Predmet T-314/13: Tužba podnesena 12. lipnja 2013. — Portugal protiv Komisije

text:
               3.8.2013

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 226/6

         Tužba podnesena 12. lipnja 2013. — Portugal protiv Komisije
   (Predmet T-314/13)
   (2013/C 226/32)

   Predmetni postupak pokrenut je prije 1. srpnja 2013., datuma pristupanja Republike Hrvatske Europskoj uniji


title: Predmet T-19/13: Rješenje Općeg suda od 29. lipnja 2015. – Frank Bold protiv Komisije („Okoliš — Direktiva 2003/87/EZ — Sustav trgovanja emisijskim jedinicama stakleničkih plinova — Odluka kojom se Češkoj Republici odobrava mogućnost prijelazne besplatne dodjele emisijskih jedinica za modernizaciju proizvodnje električne energije — Zahtjev za interno preispitivanje odluke — Nepostojanje pojedinačne mjere — Odluka Komisije kojom se zahtjev za preispitivanje proglašava nedopuštenim — Tužba koja je djelomično očito nedopuštena i djelomično očito potpuno pravno neosnovana”)

text:
               21.9.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 311/44

         Rješenje Općeg suda od 29. lipnja 2015. – Frank Bold protiv Komisije
   (Predmet T-19/13) (1)

   ((„Okoliš - Direktiva 2003/87/EZ - Sustav trgovanja emisijskim jedinicama stakleničkih plinova - Odluka kojom se Češkoj Republici odobrava mogućnost prijelazne besplatne dodjele emisijskih jedinica za modernizaciju proizvodnje električne energije - Zahtjev za interno preispitivanje odluke - Nepostojanje pojedinačne mjere - Odluka Komisije kojom se zahtjev za preispitivanje proglašava nedopuštenim - Tužba koja je djelomično očito nedopuštena i djelomično očito potpuno pravno neosnovana”))
   (2015/C 311/47)
   Jezik postupka: engleski

      Stranke

      Tužitelj: Frank Bold Society, prije Ekologický právní servis (Brno, Češka Republika) (zastupnik: P. Černý, odvjetnik)

      Tuženik: Europska komisija (zastupnici: P. Oliver i L. Pignataro-Nolin, zatim L. Pignataro-Nolin i J. Tomkin, agenti)

      Intervenijent u potporu tuženiku: Češka Republika (zastupnici: M. Smolek, T. Müller i D. Hadroušek, agenti)

      Predmet

   Zahtjev za poništenje, s jedne strane, odluke Komisije C (2012) 8382 final od 12. studenog a 2012. kojom se kao nedopušten odbija zahtjev za interno preispitivanje Odluke Komisije C (2012) 4576 final od 6. srpnja 2012., kojom se Češkoj Republici odobrava mogućnost prijelazne besplatne dodjele emisijskih jedinica za modernizaciju proizvodnje električne energije i, s druge strane, za poništenje ove posljednje odluke.

      Izreka

               1.

               Tužba se odbija.

               2.

               Društvu Frank Bold Society nalaže se snošenje vlastitih troškova kao i troškova Europske komisije.

               3.

               Češka Republika snosit će vlastite troškove.

      (1)  SL C 79, 16. 3. 2013.


title: Predmet C-395/15: Presuda Suda (treće vijeće) od 1. prosinca 2016. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Juzgado de lo Social n° 33 de Barcelona – Španjolska) – Mohamed Daouidi protiv Bootes Plus SL, Fondo de Garantía Salarial, Ministerio Fiscal (Zahtjev za prethodnu odluku — Socijalna politika — Direktiva 2000/78/EZ — Jednako postupanje pri zapošljavanju i obavljanju zanimanja — Članci 1. do 3. — Zabrana svake diskriminacije na temelju invaliditeta — Postojanje „invaliditeta” — Pojam „trajne tjelesne, mentalne, intelektualne ili osjetilne nesposobnosti” — Povelja Europske unije o temeljnim pravima — Članci 3., 15., 21., 30., 31., 34. i 35. — Otkaz radniku koji je privremeno nesposoban za rad u smislu nacionalnog prava, na neodređeno vrijeme)

text:
               30.1.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 30/9

         Presuda Suda (treće vijeće) od 1. prosinca 2016. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Juzgado de lo Social no 33 de Barcelona – Španjolska) – Mohamed Daouidi protiv Bootes Plus SL, Fondo de Garantía Salarial, Ministerio Fiscal
   (Predmet C-395/15) (1)

   ((Zahtjev za prethodnu odluku - Socijalna politika - Direktiva 2000/78/EZ - Jednako postupanje pri zapošljavanju i obavljanju zanimanja - Članci 1. do 3. - Zabrana svake diskriminacije na temelju invaliditeta - Postojanje „invaliditeta” - Pojam „trajne tjelesne, mentalne, intelektualne ili osjetilne nesposobnosti” - Povelja Europske unije o temeljnim pravima - Članci 3., 15., 21., 30., 31., 34. i 35. - Otkaz radniku koji je privremeno nesposoban za rad u smislu nacionalnog prava, na neodređeno vrijeme))
   (2017/C 030/08)
   Jezik postupka: španjolski

      Sud koji je uputio zahtjev

   Juzgado de lo Social no 33 de Barcelona

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelj: Mohamed Daouidi

      Tuženici: Bootes Plus SL, Fondo de Garantía Salarial, Ministerio Fiscal

      Izreka

   Direktivu Vijeća 2000/78/EZ od 27. studenoga 2000. o uspostavi općeg okvira za jednako postupanje pri zapošljavanju i obavljanju zanimanja treba tumačiti na način da:

               —

               činjenica da je dotična osoba privremeno nesposobna za rad u smislu nacionalnog prava, na neodređeno vrijeme, zbog nesreće na radu, ne znači sama po sebi da se ograničenje sposobnosti te osobe može kvalificirati kao „trajno” u smislu definicije „invaliditeta” iz te direktive, tumačene u skladu s Konvencijom Ujedinjenih naroda o pravima osoba s invaliditetom koja je odobrena u ime Europske zajednice Odlukom Vijeća 2010/48/EZ od 26. studenoga 2009.;

               —

               među indicijama koje omogućavaju smatrati da je takvo ograničenje „trajno” nalazi se osobito činjenica da na datum navodno diskriminatorne činjenice, nije jasno određen kratkoročni završetak nesposobnosti dotične osobe, ili činjenica da se ta nesposobnost može značajno produžiti prije oporavka navedene osobe, i

               —

               u okviru provjere te „trajne” naravi, sud koji je uputio zahtjev treba temeljiti svoju odluku na ukupnosti objektivnih elemenata kojima raspolaže, osobito na dokumentima i potvrdama koje se odnose na stanje te osobe, sastavljenih na temelju aktualnih medicinskih i znanstvenih saznanja i podataka.

      (1)  SL C 354, 26. 10. 2015.


title: Predmet C-350/13: Rješenje Suda (osmo vijeće) od 5. lipnja 2014. (zahtjev za prethodnu odluku Augstākā tiesa (bivši Augstākās tiesas Senāts) – Latvija) – Antonio Gramsci Shipping Corp i drugi protiv Aivars Lembergsa (Zahtjev za prethodnu odluku — Pravosudna suradnja u građanskim stvarima — Uredba (EZ) br. 44/2001 — Priznavanje i izvršavanje privremenih i zaštitnih mjera mjera — Poništenje izvorne odluke — Ustrajanje na zahtjevu za prethodnu odluku — Obustava postupka)

text:
               11.8.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 261/7

         Rješenje Suda (osmo vijeće) od 5. lipnja 2014. (zahtjev za prethodnu odluku Augstākā tiesa (bivši Augstākās tiesas Senāts) – Latvija) – Antonio Gramsci Shipping Corp i drugi protiv Aivars Lembergsa
   (Predmet C-350/13) (1)

   ((Zahtjev za prethodnu odluku - Pravosudna suradnja u građanskim stvarima - Uredba (EZ) br. 44/2001 - Priznavanje i izvršavanje privremenih i zaštitnih mjera mjera - Poništenje izvorne odluke - Ustrajanje na zahtjevu za prethodnu odluku - Obustava postupka))
   2014/C 261/10
   Jezik postupka: latvijski

      Sud koji je uputio zahtjev

   Augstākā tiesa (bivši Augstākās tiesas Senāts)

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelj: Antonio Gramsci Shipping Corp., Apollo Holdings Corp., Arctic Seal Shipping Co. Ltd, Atlantic Leader Shipping Co. Ltd, Cape Wind Trading Co.Ltd, Clipstone Navigation SA, Dawnlight Shipping Co. Ltd, Dzons Rids Shipping Co., Faroship Navigation Co. Ltd, Gaida Shipping Co., Gevostar Shipping Co. Ltd, Hose Marti Shipping Co., Imanta Shipping Co. Ltd, Kemeri Navigation Co., Klements Gotvalds Shipping Co., Latgale Shipping Co. Ltd, Limetree Shipping Co. Ltd, Majori Shipping Co. Ltd, Noella Marītime Co. Ltd, Razna Shipping Co., Sagewood Trading Inc., Samburga Shipping Co. Ltd, Saturn Trading Co., Taganroga Shipping Co., Talava Shipping Co. Ltd, Tangent Shipping Co. Ltd, Viktorio Shipping Co., Wilcox Holding Ltd, Zemgale Shipping Co. Ltd, Zoja Shipping Co. Ltd

      Tuženik: Aivars Lembergs

      Izreka

   Obustavlja se zahtjev za prethodnu odluku koji je podnio Augstākās tiesas Senāts (Lettonie) odlukom od 12. lipnja 2013.

      (1)  SL C 252, 31.8.2013.


title: Predmet C-687/15: Tužba podnesena 17. prosinca 2015. – Europska komisija protiv Vijeća Europske unije

text:
               22.2.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 68/24

         Tužba podnesena 17. prosinca 2015. – Europska komisija protiv Vijeća Europske unije
   (Predmet C-687/15)
   (2016/C 068/32)
   Jezik postupka: engleski

      Stranke

      Tužitelj: Europska komisija (zastupnici: F. Erlbacher, L. Nicolae, agenti)

      Tuženik: Vijeće Europske unije

      Tužitelj od Općeg suda zahtjeva da

               —

               poništi zaključke Vijeća o Svjetskoj radiokomunikacijskoj konferenciji 2015. (WRC-15) Međunarodne telekomunikacijske unije (ITU) usvojene na 3419. sastanku Vijeća 26. listopada 2015. u Luksemburgu;

               —

               naloži Vijeću snošenje troškova.

      Tužbeni razlozi i glavni argumenti

               1.

               Ovom tužbom Komisija zahtijeva poništenje „Zaključaka Vijeća o Svjetskoj radiokomunikacijskoj konferenciji 2015. (WRC-15) Međunarodne telekomunikacijske unije (ITU)” usvojenih 26. listopada 2015. na 3419. sastanku Vijeća u Luksemburgu.

               2.

               Tužba se temelji na jednom tužbenom razlogu, odnosno na tome da je usvajanjem Zaključaka o Svjetskoj radiokomunikacijskoj konferenciji 2015. (WRC-15) Međunarodne telekomunikacijske unije (ITU) umjesto donošenja odluke kako je predložila Komisija Vijeće povrijedilo članak 218. stavak 9. UFEU-a koji se primjenjuje na usvajanje stajališta koje će se u ime Unije zauzeti pred WRC-15.

               3.

               U tom pogledu, Komisija tvrdi, kao prvo, da se članak 218. st. 9. UFEU-a primjenjuje na stajališta koja u ime Unije zauzimaju u situacijama poput ove u kojoj Europska unija ima status u predmetnoj međunarodnoj organizaciji, odnosno sektorskog člana koji, u skladu s člankom 3. stavkom 2. Ustava ITU-a, daje Europskoj uniji određena prava na aktivnosti u organizaciji.

               4.

               Kao drugo, Komisija tvrdi da izmjene radijskih propisa za koje je Komisija predlagala usvajanje stajališta sukladno članku 218. stavku 9. UFEU-a proizvode pravne učinke u smislu te odredbe i prema primjenjivom međunarodnopravnom okviru i prema relevantnim pravilima Unije.

               5.

               Kao treće, u pogledu ostalih uvjeta za primjenu članka 218. stavka 9. UFEU-a Komisija tvrdi da su oni u ovom slučaju također ispunjeni s obzirom da su organi ITU-a tijela „osnovana na temelju sporazuma” i da se aktima za koje je Komisija predlagala zauzimanje stajališta ne „[dopunjuje] ili [mijenja] institucionalni okvir sporazuma”.


title: Predmet C-242/14: Presuda Suda (drugo vijeće) od 25. lipnja 2015. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Landgericht Mannheim – Njemačka) – Saatgut-Treuhandverwaltungs GmbH protiv Gerhard und Jürgen Vogel GbR, Jürgena Vogela i Gerharda Vogela (Zahtjev za prethodnu odluku — Oplemenjivačka prava na biljnu sortu Zajednice — Uredba (EZ) br. 2100/94 — Izuzeće predviđeno u članku 14. — Korištenje proizvoda za žetvu u reprodukcijske svrhe od strane poljoprivrednika bez odobrenja nositelja — Obveza poljoprivrednika na plaćanje primjerene naknade za to korištenje — Rok u kojem ta naknada mora biti plaćena kako bi se moglo primijeniti izuzeće — Mogućnost nositelja da se pozove na članak 94. — Povreda)

text:
               24.8.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 279/15

         Presuda Suda (drugo vijeće) od 25. lipnja 2015. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Landgericht Mannheim – Njemačka) – Saatgut-Treuhandverwaltungs GmbH protiv Gerhard und Jürgen Vogel GbR, Jürgena Vogela i Gerharda Vogela
   (Predmet C-242/14) (1)

   ((Zahtjev za prethodnu odluku - Oplemenjivačka prava na biljnu sortu Zajednice - Uredba (EZ) br. 2100/94 - Izuzeće predviđeno u članku 14. - Korištenje proizvoda za žetvu u reprodukcijske svrhe od strane poljoprivrednika bez odobrenja nositelja - Obveza poljoprivrednika na plaćanje primjerene naknade za to korištenje - Rok u kojem ta naknada mora biti plaćena kako bi se moglo primijeniti izuzeće - Mogućnost nositelja da se pozove na članak 94. - Povreda))
   (2015/C 279/18)
   Jezik postupka: njemački

      Sud koji je uputio zahtjev

   Landgericht Mannheim

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelj: Saatgut-Treuhandverwaltungs GmbH

      Tuženici: Gerhard und Jürgen Vogel GbR, Jürgen Vogel, Gerhard Vogel

      Izreka

   Kako bi se mogao pozvati na izuzeće iz članka 14. Uredbe Vijeća br. 2100/94 od 27. srpnja 1994. o oplemenjivačkim pravima na biljnu sortu Zajednice od obveze pribavljanja odobrenja nositelja oplemenjivačkih prava na predmetnu biljnu sortu poljoprivrednik koji je koristio reproduktivni materijal zaštićene biljne sorte dobiven sadnjom (sjeme s gospodarstva) a da o tome s nositeljem nije sklopio ugovor mora platiti primjerenu naknadu temeljem izuzeća, u skladu s člankom 14. stavkom 3. četvrtom alinejom, u roku koji istječe na kraju tržišne godine u kojoj je došlo do tog korištenja, odnosno najkasnije do 30. lipnja nakon datuma ponovne sjetve.

      (1)  SL C 303, 8. 9. 2014.


title: Predmet F-101/13: Tužba podnesena 7. listopada 2013. — ZZ protiv ESVD-a

text:
               14.12.2013

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 367/41

         Tužba podnesena 7. listopada 2013. — ZZ protiv ESVD-a
   (Predmet F-101/13)
   2013/C 367/74
   Jezik postupka: francuski

      Stranke

      Tužitelj: ZZ (zastupnik: S. Orlandi, odvjetnik)

      Tuženik: ESVD

      Predmet i opis spora

   Poništenje odluke tijela za imenovanje o prestanku dodjele naknade za životne uvjete, predviđene člankom 10. Priloga X pravilnika, službenicima raspoređenima u Republiku Mauricijus od 19. prosinca 2012., koja proizvodi učinke od 1. srpnja 2013.

      Tužbeni zahtjev tužitelja

               —

               Poništenje odluke tijela za imenovanje o ukidanju svih naknada za životne uvjete tužitelja u smislu članka 10. Priloga X pravilnika počevši od 1. srpnja 2013.;

               —

               naložiti ESVD-u snošenje troškova.


title: Predmet T-127/14 P: Žalba koju je 21. veljače 2014. podnio Alvaro Sesma Merino protiv presude Službeničkog suda od 11. prosinca 2013. u predmetu F-125/12, Sesma Merino protiv OHIM-a

text:
               16.6.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 184/31

         Žalba koju je 21. veljače 2014. podnio Alvaro Sesma Merino protiv presude Službeničkog suda od 11. prosinca 2013. u predmetu F-125/12, Sesma Merino protiv OHIM-a
   (Predmet T-127/14 P)
   2014/C 184/53
   Jezik postupka: njemački

      Stranke

      Žalitelj: Alvaro Sesma Merino (El Campello, Španjolska) (zastupnik: H. Tettenborn, odvjetnik)

      Druga stranka u postupku: Ured za usklađivanje na unutarnjem tržištu (žigovi i dizajni)

      Žalbeni zahtjev

   Žalitelj od Općeg suda zahtijeva da:

               —

               u cijelosti ukine presudu Službeničkog suda (treće vijeće) od 11. prosinca 2013. u predmetu F-125/12 i prihvati zahtjev tužitelja u ovom predmetu;

               —

               podredno, nakon ukidanja gore navedene presude predmet vrati Službeničkom sudu na ponovno suđenje;

               —

               poništi izvješće o ocjeni (Appraisal Report) tužitelja za 2011. u njegovoj verziji od 1. veljače 2012. kao i poruke elektroničke pošte tuženika od 2. veljače 2012. poslane u 14.51. odnosno u 15.49., u dijelu u kojem je u njima sadržano određivanje ciljeva OHIM-a za tužitelja za razdoblje od 1. listopada 2011. do 30. rujna 2012.;

               —

               naloži OHIM-u plaćanje naknade štete tužitelju u primjerenom iznosu, koji će odrediti Opći sud, za moralnu i nematerijalnu štetu koju je pretrpio;

               —

               naloži OHIM-u snošenje troškova cjelokupnog postupka – dakle postupka pred Službeničkim sudom kao i žalbenog postupka pred Općim sudom.

      Žalbeni razlozi i glavni argumenti

   U prilog osnovanosti žalbe žalitelj ističe tri žalbena razloga.

               1.

               Prvi žalbeni razlog: povreda članka 90. stavka. 2. Pravilnika o osoblju

                           —

                           Žalitelj ističe da protivno stajalištu iz pobijane presude, određivanje ciljeva u svakom slučaju jest mjera koja izravno i osobno utječe na pravni položaj zainteresirane osobe i može izravno negativno utjecati na određeni pravni položaj.

                           —

                           U tom kontekstu, žalitelj među ostalim ističe da je Službenički sud samo ispitao proizvodi li određivanje ciljeva obvezujuće pravne učinke za buduću ocjenu službenika, umjesto da je ispitao proizvodi li određivanje ciljeva samo po sebi obvezujuće pravne učinke za žalitelja, a na što je u svakom slučaju trebalo potvrdno odgovoriti. Žalitelj prigovara da je Službenički sud pomiješao određivanje ciljeva i ocjenu žalitelja. Osim toga je podvrgavanje dužnosnika cijelu godinu, u slučaju potrebe, neprihvatljivim radnim uvjetima zbog neprihvatljivih ciljeva protiv kojih se ne može izravno braniti, protivno dužnosti pažnje i načelu proporcionalnosti, a time i načelu pravne države.

               2.

               Drugi žalbeni razlog: povreda temeljnog prava na učinkovitu pravnu zaštitu u skladu s člankom 6. stavkom 1. EKLJP-a i člankom 47. Povelje Europske unije o temeljnim pravima

                           —

                           Žalitelj prigovara zbog povrede temeljnog prava na učinkovitu pravnu zaštitu zbog nepostojanja ispitivanja osnovanosti. Navodi da je prigovorio zbog povrede drugih temeljnih prava i tvrdi da takva povreda u svakom slučaju predstavlja akt kojim je osoba oštećena sukladno članku 90. stavku 2. Pravilnika o osoblju. Upućivanje na postupak o kasnijoj ocjeni povređuje pravo na učinkovitu pravnu zaštitu.

               3.

               Treći žalbeni razlog: povreda zakona logike

                           —

                           Ovim razlogom žalitelj ističe da svrstavanje određivanja ciljeva samo u pripremne mjere za ocjenu predstavlja povredu zakona logike.

                           —

                           Isto vrijedi i za pojašnjenje Službeničkog suda Europske unije prema kojoj se određivanje ciljeva, pod određenim uvjetima, može smatrati aktom kojim je osoba oštećena u smislu članka 90. stavka 2. Pravilnika o osoblju. Međutim upravo ispitivanje tih uvjeta predstavlja međutim ispitivanje osnovanosti. Time je Službenički sud Europske unije prepoznao nužnost mogućnosti sudske zaštite, a koju je potom ipak – nedosljedno – odbio kao nedopuštenu.


title: Predmet T-8/11: Presuda Općeg suda od 16. rujna 2013. — Bank Kargoshaei e.a. protiv Vijeća ( „Zajednička vanjska i sigurnosna politika — Mjere ograničavanja protiv Irana s ciljem sprječavanja širenja nuklearnog oružja — Zamrzavanje financijskih sredstava — Obveza obrazlaganja — Prava na obranu — Pravo na učinkovitu sudsku zaštitu — Legitimno očekivanje — Preispitivanje donesenih mjera ograničavanja — Pogreška u ocjeni — Jednako postupanje — Pravna osnova — Bitne procesne pretpostavke — Proporcionalnost — Pravo vlasništva” )

text:
               9.11.2013

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 325/29

         Presuda Općeg suda od 16. rujna 2013. — Bank Kargoshaei e.a. protiv Vijeća
   (Predmet T-8/11) (1)

   (Zajednička vanjska i sigurnosna politika - Mjere ograničavanja protiv Irana s ciljem sprječavanja širenja nuklearnog oružja - Zamrzavanje financijskih sredstava - Obveza obrazlaganja - Prava na obranu - Pravo na učinkovitu sudsku zaštitu - Legitimno očekivanje - Preispitivanje donesenih mjera ograničavanja - Pogreška u ocjeni - Jednako postupanje - Pravna osnova - Bitne procesne pretpostavke - Proporcionalnost - Pravo vlasništva)
   2013/C 325/52
   Jezik postupka: engleski

      Stranke

      Tužitelji: Bank Kargoshaei (Teheran, Iran); Bank Melli Iran Investment Company (Teheran); Bank Melli Iran Printing and Publishing Company (Teheran); Cement Investment & Development Co. (Teheran); Mazandaran Cement Company (Teheran); Melli Agro-chemical Company (Teheran) i Shomal Cement Co. (Teheran) (zastupnici: prvotno L. Defalque i S. Woog, zatim L. Defalque i C. Malherbe, odvjetnici)

      Tuženik: Vijeće Europske unije (zastupnici: M. Bishop i R. Liudvinaviciute-Cordeiro, agenti)

      Intervenijent koji podupire tuženika: Europska komisija (zastupnici: F. Erlbacher i M. Konstantinidis, agenti)

      Predmet

   S jedne strane, zahtjev za djelomično poništenje Odluke Vijeća 2010/644/ZVSP od 25. listopada 2010. o izmjeni Odluke 2010/413/ZVSP o mjerama ograničavanja protiv Irana i o stavljanju izvan snage Zajedničkog stajališta 2007/140/ZVSP (SL L 281, str. 81) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 18., svezak 3., str. 255.), Uredbe Vijeća (EU) br. 961/2010 od 25. listopada 2010., o mjerama ograničavanja protiv Irana i o stavljanju izvan snage Uredbe (EZ) br. 423/2007 (SL L 281, str. 1), Odluke Vijeća 2011/783/ZVSP od 1. prosinca 2011. o izmjeni Odluke 2010/413/ZVSP (SL L 319, str. 71) (SL, izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 18., svezak 11., str. 104.), Provedbene uredbe Vijeća (EU) br. 1245/2011 od 1. prosinca 2011. o provedbi Uredbe br. 961/2010 (SL L 319, str. 11), i Uredbe Vijeća (EU) br. 267/2012 od 23. ožujka 2012. o mjerama ograničavanja protiv Irana i stavljanju izvan snage Uredbe (EU) br. 961/2010 (SL L 88, str. 1.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 18., svezak 4., str. 194.) i s druge strane zahtjev za poništenje svake buduće uredbe ili odluke koja dopunjuje ili izmjenjuje bilo koji pobijani akt koji je na snazi u vrijeme zaključenja usmenog postupka.

      Izreka

               1.

               Tužba se odbija.

               2.

               Vijeće Europske unije snosit će, osim vlastitih, i troškove Bank Kargoshaei, Bank Melli Iran Investment Company, Bank Melli Iran Printing and Publishing Company, Cement Investment & Development Co., Mazandaran Cement Company, Melli Agro-chemical Company i Shomal Cement Co.

               3.

               Europska komisija snosit će vlastite troškove.

      (1)  SL C 72, 5.3.2011.


title: Predmet T-719/15 P: Žalba koju je 8. prosinca 2015. podnio LP protiv rješenja Službeničkog suda od 28. rujna 2015. u predmetu F-73/14

text:
               15.2.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 59/37

         Žalba koju je 8. prosinca 2015. podnio LP protiv rješenja Službeničkog suda od 28. rujna 2015. u predmetu F-73/14
   (Predmet T-719/15 P)
   (2016/C 059/43)
   Jezik postupka: francuski

      Stranke

      Žalitelj: LP (Haag, Nizozemska) (zastupnik: M. Velardo, odvjetnik)

      Druga stranka u postupku: Europski policijski ured (Europol)

      Žalbeni zahtjev

   Žalitelj od Općeg suda zahtijeva da:

               —

               ukine rješenje od 28. rujna 2015. doneseno u predmetu F-73/14 te odluči o predmetu ili, alternativno, vrati predmet na ponovno suđenje Službeničkom sudu Europske unije;

               —

               naloži Europolu snošenje troškova oba postupka.

      Žalbeni razlozi i glavni argumenti

   U potporu svojoj žalbi žalitelj ističe jedan žalbeni razlog, koji se odnosi na činjenicu da je pobijano rješenje sadrži više pogrešaka koje se tiču prava te je protivno pravu Europske unije, osobito što se tiče obveze obrazlaganja, obveze postupanja s dužnom pažnjom i očite pogreške u ocjeni.


title: Predmet C-355/16: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 28. lipnja 2016. uputio Conseil d'État (Francuska) – Christian Picart protiv Ministre des finances et des comptes publics

text:
               12.9.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 335/36

         Zahtjev za prethodnu odluku koji je 28. lipnja 2016. uputio Conseil d'État (Francuska) – Christian Picart protiv Ministre des finances et des comptes publics
   (Predmet C-355/16)
   (2016/C 335/48)
   Jezik postupka: francuski

      Sud koji je uputio zahtjev

   Conseil d'État

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelj: Christian Picart

      Tuženik: Ministre des finances et des comptes publics

      Prethodna pitanja

               1.

               Može li se pravo poslovnog nastana na temelju samostalnog zaposlenja, kako je definirano člancima 1. i 4. Sporazuma od 21. lipnja 1999. i člankom 12. njegova Priloga I, smatrati ekvivalentnim slobodi poslovnog nastana zajamčenoj samozaposlenim osobama člankom 43. Ugovora o osnivanju Europske zajednice koji je postao članak 49. Ugovora o funkcioniranju Europske unije?

               2.

               U tom slučaju, s obzirom na odredbe članka 16. Sporazuma, treba li primijeniti sudsku praksu proizišlu iz presude C-470/04 od 7. rujna 2006., koja je nastala nakon tog sporazuma, u slučaju da državljanin države članice koji je prenio svoje prebivalište u Švicarsku samo drži udjele koje je imao u društvima koja su uređena pravom te države članice, koji mu daju određeni utjecaj na odluke tih društava i omogućavaju da određuje njihove aktivnosti, a da ne namjerava u Švicarskoj obavljati samostalnu djelatnost različitu od one koju je obavljao u državi članici čiji je bio državljanin i koja se sastojala od upravljanja tim udjelima?

               3.

               U slučaju da to pravo nije ekvivalentno slobodi nastana, treba li ga tumačiti na isti način kao što je Sud Europske unije tumačio slobodu nastana u svojoj presudi C-470/04 od 7. rujna 2006.?


title: Predmet C-193/11: Presuda Suda (treće vijeće) od 26. rujna 2013. — Europska komisija protiv Republike Poljske (Povreda obveze države članice — Oporezivanje — PDV — Direktiva 2006/112/EZ — Članci 306. do 310. — Posebna odredba za putničke agente — Razlike u jezičnim verzijama — Nacionalno zakonodavstvo koje predviđa primjenu posebne odredbe na osobe koje nisu putnici — Pojmovi „putnik” i „klijent” )

text:
               23.11.2013

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 344/5

         Presuda Suda (treće vijeće) od 26. rujna 2013. — Europska komisija protiv Republike Poljske
   (Predmet C-193/11) (1)

   (Povreda obveze države članice - Oporezivanje - PDV - Direktiva 2006/112/EZ - Članci 306. do 310. - Posebna odredba za putničke agente - Razlike u jezičnim verzijama - Nacionalno zakonodavstvo koje predviđa primjenu posebne odredbe na osobe koje nisu putnici - Pojmovi „putnik” i „klijent”)
   2013/C 344/04
   Jezik postupka: poljski

      Stranke

      Tužitelj: Europska komisija (zastupnici: L. Lozano Palacios i K. Herrmann, agenti)

      Tuženik: Republika Poljska (zastupnici: A. Kraińska, A. Kramarczyk, M. Szpunar i B. Majczyna, agenti)

      Intervenijenti koji podržavaju tuženika: Češka republika (zastupnici: M. Smolek, T. Müller i J. Očková, agenti), Kraljevina Španjolska (zastupnik: S. Centeno Huerta, agent), Francuska Republika (zastupnici: G. de Bergues i J.-S. Pilczer, agenti), Portugalska Republika (zastupnici: L. Inez Fernandes i R. Laires, agenti), Republika Finska (zastupnik: J. Heliskoski, agent)

      Predmet

   Povreda obveze države članice — Povreda članaka 306. do 310. Direktive Vijeća 2006/112/EZ od 28. studenog 2006. o zajedničkom sustavu poreza na dodanu vrijednost (SL L 347, str. 1.) — Posebna odredba za putničke agente — Nacionalno zakonodavstvo koje predviđa primjenu posebne odredbe za oporezivanje putničkih agenata kod transakcija koje oni obavljaju s korisnicima koji nisu putnici

      Izreka

               1.

               Tužba se odbija.

               2.

               Europska komisija snosit će troškove Republike Poljske.

               3.

               Češka Republika, Kraljevina Španjolska, Francuska Republika, Portugalska Republika i Republika Finska snose svoje troškove.

      (1)  SL C 204, 9.7.2011.


title: Predmet C-77/15 P: Rješenje potpredsjednika Suda od 18. prosinca 2015. – Sud Europske unije protiv Luigija Marccucia

text:
               29.2.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 78/10

         Rješenje potpredsjednika Suda od 18. prosinca 2015. – Sud Europske unije protiv Luigija Marccucia
   (Predmet C-77/15 P) (1)

   (2016/C 078/13)
   Jezik postupka: talijanski
   Potpredsjednik Suda odredio je brisanje predmeta.

      (1)  SL C 138, 27. 4. 2015.


title: Predmet C-541/14 P: Žalba koju je 26. studenog 2014. podnio Royal Scandinavian Casino Århus I/S protiv presude od 26. rujna 2014. u predmetu T-615/11, Royal Scandinavian Casino Århus I/S protiv Europske komisije

text:
               2.2.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 34/16

         Žalba koju je 26. studenog 2014. podnio Royal Scandinavian Casino Århus I/S protiv presude od 26. rujna 2014. u predmetu T-615/11, Royal Scandinavian Casino Århus I/S protiv Europske komisije
   (Predmet C-541/14 P)
   (2015/C 034/18)
   Jezik postupka: danski

      Stranke

      Žalitelj: Royal Scandinavian Casino Århus I/S (zastupnici: B. Jacobi i P. Vesterdorf, advokater)

      Druge stranke u postupku: Europska komisija, Kraljevina Danska, Republika Malta, Betfair Group plc, Betfair International Ltd, European Gaming and Betting Association (EGBA)

      Žalbeni zahtjev

               1.

               Ukinuti presudu Općeg suda od 26. rujna 2014. u predmetu T-615/11 Royal Scandinavian Casino Århus koja se tiče mjere C 35/10 (ex N 302/10) u pogledu danske provedbe oporezivanja na mrežne igre na sreću u danskom zakonu o porezima na igre na sreću, prema kojoj žalitelj nema aktivnu procesnu legitimaciju.

               2.

               Naložiti Europskoj komisiji da snosi vlastite troškove i troškove žalitelja, te naložiti intervenijentu da snosi svoje troškove u postupcima pred Općim sudom i Sudom.

      Žalbeni razlozi i glavni argumenti

               1.

               Žalitelj navodi da je Opći sud pogrešno smatrao da on nema aktivnu procesnu legitimaciju, s obzirom da ispunjava uvjete iz članka 263. Ugovora o funkcioniranju Europske unije za pokretanje postupka protiv Europske komisije.

               2.

               Žalitelj dalje navodi da je Opći sud u svojoj presudi od 26. rujna 2014. u predmetu T-615/11 Royal Scandinavian Casino Århus, počinio pogrešku koja se tiče prava na žaliteljevu štetu:

                           a)

                           navodeći u točki 43., u pogledu nedostatka dokaza, da žalitelj nije pokazao koji učinak bi državna potpora imala na žaliteljevu financijsku situaciju;

                           b)

                           zaključivši u točki 44. da žalitelj nije dokazao da bi državna potpora mogla nanijeti znatnu štetu njegovom položaju na relevantnom tržištu i stoga se ne može smatrati da se odnosi osobno na njega;

                           c)

                           ustvrdivši u točki 42. da se osporena odluka ne odnosi osobno na žalitelja, iako je žaliteljev kasino dio zatvorenog kruga klasičnih kasina;

                           d)

                           navodeći u točki 52. da žaliteljeva tužba ne ispunjava uvjete dopuštenosti iz posljednjeg dijela članka 263. stavka 4. UFEU-a; i

                           e)

                           navodeći u točki 53. da tužbu treba odbaciti na temelju nedostatka aktivne procesne legitimacije.

               3.

               Žalitelj navodi da je kasino osobno obuhvaćen jer:

                           —

                           je žalitelj podnio prigovor Komisiji u pogledu predmetne državne potpore u obliku znatno nižih poreza na mrežne igre na sreću, jer je aktivno sudjelovao i prije i tijekom formalnog istražnog postupka, te je državna potpora znatno utjecala na kasino;

                           —

                           se žaliteljev poslovni poduhvat sastoji od manjeg broja klasičnih kasina na koje utječe državna potpora, i koji su pravno i činjenično različiti od svih drugih djelatnosti u Danskoj; i

                           —

                           osporena odluka Komisije kojom se odobrava danska državna potpora u obliku nižih poreza na mrežne igre na sreću nije, barem ne u odnosu na žalitelja, regulatorni akt koji podrazumijeva provedbene mjere.


title: Predmet C-427/14: Presuda Suda (prvo vijeće) od 10. prosinca 2015. (zahtjev za prethodnu odluku koju je podnio Augstākā tiesa, Latvija) – Valsts ieņēmumu dienests protiv „Veloserviss” SIA (Zahtjev za prethodnu odluku — Carinski zakonik Zajednice — Naknadna provjera deklaracija — Načelo zaštite legitimnih očekivanja — Ograničavanje u nacionalnom pravu preispitivanja rezultata naknadne provjere — Mogućnost — Odluka o prvoj naknadnoj provjeri — Netočni ili nepotpuni podaci nepoznati u trenutku donošenja odluke)

text:
               8.2.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 48/3

         Presuda Suda (prvo vijeće) od 10. prosinca 2015. (zahtjev za prethodnu odluku koju je podnio Augstākā tiesa, Latvija) – Valsts ieņēmumu dienests protiv „Veloserviss” SIA
   (Predmet C-427/14) (1)

   ((Zahtjev za prethodnu odluku - Carinski zakonik Zajednice - Naknadna provjera deklaracija - Načelo zaštite legitimnih očekivanja - Ograničavanje u nacionalnom pravu preispitivanja rezultata naknadne provjere - Mogućnost - Odluka o prvoj naknadnoj provjeri - Netočni ili nepotpuni podaci nepoznati u trenutku donošenja odluke))
   (2016/C 048/04)
   Jezik postupka: latvijski

      Sud koji je uputio zahtjev

   Augstākā tiesa

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelj: Valsts ieņēmumu dienests

      Tuženik:„Veloserviss” SIA

      Izreka

   Članak 78. stavak 3. Uredbe Vijeća (EEZ) br. 2913/92 od 12. listopada 1992. o Carinskom zakoniku Zajednice, kako je izmijenjena i dopunjena Uredbom (EZ) br. 2700/2000 Europskog parlamenta i Vijeća od 16. studenoga 2000., treba tumačiti na način da se on protivi nacionalnom propisu poput onoga iz glavnog postupka, koji ograničava mogućnost da carinska tijela ponovno provedu reviziju ili naknadnu provjeru i da iz nje izvode posljedice utvrđujući novi carinski dug, ako se to ograničenje odnosi na razdoblje od tri godine od trenutka nastanka prvog carinskog duga, a na sudu koji je uputio zahtjev jest da to provjeri.

      (1)  SL C 421, 24. 11. 2014.


title: Predmet T-63/14: Presuda Općeg suda od 3. svibnja 2016. – Iran Insurance protiv Vijeća („Zajednička vanjska i sigurnosna politika — Mjere ograničavanja protiv Irana s ciljem sprječavanja širenja nuklearnog oružja — Zamrzavanje financijskih sredstava — Prigovor nezakonitosti — Članak 46. stavak 2. Uredbe (EU) br. 267/2012 — Članak 215. UFEU-a — Članak 20. stavak 1. točka (c) Odluke 2010/413/ZVSP, kako je izmijenjen člankom 1. točkom 7. Odluke 2012/35/ZVSP — Članak 23. stavak 2. točka (d) Uredbe br. 267/2012 — Temeljna prava — Članci 2., 21., i 23. UEU-a — Članci 17. i 52. Povelje o temeljnim pravima — Pogreška u ocjeni — Jednakost postupanja — Nediskriminacija — Načelo dobre uprave — Obveza obrazlaganja — Zlouporaba ovlasti — Legitimna očekivanja — Proporcionalnost”)

text:
               20.6.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 222/13

         Presuda Općeg suda od 3. svibnja 2016. – Iran Insurance protiv Vijeća
   (Predmet T-63/14) (1)

   ((„Zajednička vanjska i sigurnosna politika - Mjere ograničavanja protiv Irana s ciljem sprječavanja širenja nuklearnog oružja - Zamrzavanje financijskih sredstava - Prigovor nezakonitosti - Članak 46. stavak 2. Uredbe (EU) br. 267/2012 - Članak 215. UFEU-a - Članak 20. stavak 1. točka (c) Odluke 2010/413/ZVSP, kako je izmijenjen člankom 1. točkom 7. Odluke 2012/35/ZVSP - Članak 23. stavak 2. točka (d) Uredbe br. 267/2012 - Temeljna prava - Članci 2., 21., i 23. UEU-a - Članci 17. i 52. Povelje o temeljnim pravima - Pogreška u ocjeni - Jednakost postupanja - Nediskriminacija - Načelo dobre uprave - Obveza obrazlaganja - Zlouporaba ovlasti - Legitimna očekivanja - Proporcionalnost”))
   (2016/C 222/14)
   Jezik postupka: engleski

      Stranke

      Tužitelj: Iran Insurance Company (Teheran, Iran) (zastupnik: D. Luff, odvjetnik)

      Tuženik: Vijeće Europske unije (zastupnici: I. Rodios i M. Bishop, agenti)

      Intervenijent u potporu tuženiku: Europska komisija (zastupnici: F. Castillo de la Torre i D. Gauci, agenti)

      Predmet

   S jedne strane, zahtjev za poništenje, temeljem članaka 263. i 275. UFEU-a, Odluke Vijeća 2013/661/ZVSP od 15. studenoga 2013. o izmjeni Odluke 2010/413/ZVSP o mjerama ograničavanja protiv Irana (SL L 306, str. 18.), kao i Provedbene Uredbe Vijeća (EU) br. 1154/2013 od 15. studenoga 2013. o provedbi Uredbe (EU) br. 267/2012 o mjerama ograničavanja protiv Irana (SL L 306, str. 3.), u dijelu u kojem se odnosi na tužitelja, i, s druge strane, zahtjev da se proglasi neprimjenjivim u odnosu na tužitelja, na temelju članka 277. UFEU-a, članak 20. stavak 1. točka (c) Odluke Vijeća 2010/413/ZVSP od 26. srpnja 2010. o mjerama ograničavanja protiv Irana i stavljanju izvan snage Zajedničkog stajališta 2007/140/ZVSP (SL L 195, str. 39.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 18., svezak 3., str. 220.), kako je izmijenjena člankom 1. točkom 7. Odluke Vijeća 2012/35/ZVSP od 23. siječnja 2012. (SL L 19, str. 22.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 18., svezak 12., str. 170.), kao i članak 23. stavak 2. točke (d) i članak 46. stavak 2. Uredbe Vijeća (EU) br. 267/2012 od 23. ožujka 2012. o mjerama ograničavanja protiv Irana i stavljanju izvan snage Uredbe br. 961/2010 (SL L 88, str. 1.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 18., svezak 4., str. 194.).

      Izreka

               1.

               Tužba se odbija.

               2.

               Iran Insurance Company se nalaže snošenje troškova.

      (1)  SL C 78, 15. 3. 2014.


title: Predmet F-63/14: Tužba podnesena 11. srpnja 2014. – ZZ protiv Komisije

text:
               24.11.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 421/61

         Tužba podnesena 11. srpnja 2014. – ZZ protiv Komisije
   (Predmet F-63/14)
   2014/C 421/89
   Jezik postupka: francuski

      Stranke

      Tužitelji: ZZ i dr. (zastupnik: S. Orlandi, odvjetnik)

      Tuženik: Europska komisija

      Predmet i opis spora

   Poništenje odluka o prijenosu mirovinskih prava tužitelja u mirovinski sustav Unije, koje primjenjuju nove opće provedbene odredbe koje se odnose na članke 11. i 12. Priloga VIII. Pravilnika o osoblju.

      Tužbeni zahtjev

               —

               proglasiti nezakonitim i slijedom toga neprimjenjivim članak 9. općih provedbenih odredbi članka 11. stavka 2. Priloga VIII. Pravilniku;

               —

               poništiti odluke o uračunavanju mirovinskih prava koje su tužitelji stekli prije svojeg stupanja u službu, u okviru prijenosa tih prava u mirovinski sustav institucija Europske unije, u skladu s općim provedbenim odredbama članka 11. stavka 2. Priloga VIII. Pravilniku od 3. ožujka 2011;

               —

               naložiti Komisiji snošenje troškova.


title: Predmet T-634/13: Tužba podnesena 29. studenoga 2013. — Arctic Paper Mochenwangen protiv Komisije

text:
               1.2.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 31/17

         Tužba podnesena 29. studenoga 2013. — Arctic Paper Mochenwangen protiv Komisije
   (Predmet T-634/13)
   2014/C 31/29
   Jezik postupka: njemački

      Stranke

      Tužitelj: Arctic Paper Mochenwangen GmbH (Wolpertswende, Njemačka) (zastupnik: S. Kobes, Rechtsanwalt)

      Tuženik: Europska komisija

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

               —

               poništi članak 1. stavak 1. Odluke 2013/448/EU tužitelja od 5. rujna 2013. o nacionalnim provedbenim mjerama za prijelaznu besplatnu dodjelu emisijskih jedinica stakleničkih plinova u skladu s člankom 11. stavkom 3. Direktive 2003/87/EZ (1) Europskog parlamenta i Vijeća (C(2013) 5666, SL L 240, str. 27.), u dijelu u kojem se odbija uvrštavanje postrojenja popisanog u Prilogu I. točki A s oznakom postrojenja DE000000000000563 na popis postrojenja obuhvaćenih Direktivom 2003/87/EZ koji je Komisiji sukladno članku 11. stavku 1. Direktive 2003/87/EZ dostavila Njemačka te odgovarajuće preliminarne godišnje količine emisijskih jedinica besplatno dodijeljene tim postrojenjima;

               —

               Komisiji naloži snošenje troškova postupka.

      Tužbeni razlozi i glavni argumenti

   U prilog osnovanosti tužbe tužitelj u bitnome ističe sljedeće:

               —

               Pobijana odluka povređuje, u dijelu u kojem ga pobija tužitelj, Direktivu 2003/87/EZ i Odluku 2011/278/EU (2). Povrh toga, Odluka je protivna načelu proporcionalnosti i Povelji o temeljnim pravima Europske unije.

               —

               Pobijanoj Odluci 2011/278/EU nije protivna dodatna prijelazna besplatna dodjela emisijskih jedinica kao kompenzacija za slučajeve prekomjerne strogosti. U svakom slučaju, jamstva Povelje o temeljnim pravima Europske unije, a osobito temeljna prava slobode poduzetništva i vlasništva, kao i načelo proporcionalnosti zahtijevaju posebnu dodatnu dodjelu u slučajevima prekomjerne strogosti kao kompenzaciju za nerazumno opterećenje zbog trgovanja emisijama.

               —

               Naposljetku, tužitelj prigovara povredi zahtjeva pravičnog upravljanja sukladno članku 41. Povelje o temeljnim pravima Europske unije. Prije donošenja odluke tužitelju nije pružena prilika za očitovanje.

      (1)  Direktiva 2003/87/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 13. listopada 2003. o uspostavi sustava trgovanja emisijskim jedinicama stakleničkih plinova unutar Zajednice i o izmjeni Direktive Vijeća 96/61/EZ (SL L 275, str. 32.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 15., svezak 9., str. 28.).

      (2)  2011/278/EU: Odluka Komisije od 27. travnja 2011. o utvrđivanju prijelaznih propisa na razini Unije za usklađenu besplatnu dodjelu emisijskih jedinica na temelju članka 10.a Direktive 2003/87/EZ Europskog parlamenta i Vijeća (priopćena pod brojem dokumenta C(2011) 2772) (SL L 130, str. 1.).


title: Predmet F-115/11: Presuda Službeničkog suda (drugo vijeće) od 10. srpnja 2014. – CG protiv EIB-a (Javna služba — Osoblje EIB-a — Imenovanje — Radno mjesto načelnika službe — Imenovanje drugog kandidata — Nepravilnosti u postupku odabira — Obveza nepristranosti članova povjerenstva za odabir — Postupanje predsjednika povjerenstva za odabir prema tužitelju koje je vrijedno osude — Sukob interesa — Usmeno izlaganje jednako za sve kandidate — Dokumenti dostavljeni za potrebe usmenog izlaganja koji mogu favorizirati jednog kandidata — Kandidat koji je sudjelovao u sastavljanju dostavljenih dokumenata — Povreda načela jednakog postupanja — Tužba za poništenje — Odštetni zahtjev)

text:
               24.11.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 421/47

         Presuda Službeničkog suda (drugo vijeće) od 10. srpnja 2014. – CG protiv EIB-a
   (Predmet F-115/11) (1)

   ((Javna služba - Osoblje EIB-a - Imenovanje - Radno mjesto načelnika službe - Imenovanje drugog kandidata - Nepravilnosti u postupku odabira - Obveza nepristranosti članova povjerenstva za odabir - Postupanje predsjednika povjerenstva za odabir prema tužitelju koje je vrijedno osude - Sukob interesa - Usmeno izlaganje jednako za sve kandidate - Dokumenti dostavljeni za potrebe usmenog izlaganja koji mogu favorizirati jednog kandidata - Kandidat koji je sudjelovao u sastavljanju dostavljenih dokumenata - Povreda načela jednakog postupanja - Tužba za poništenje - Odštetni zahtjev))
   2014/C 421/65
   Jezik postupka: francuski

      Stranke

      Tužitelj: CG (zastupnici: N. Thieltgen, odvjetnik, a zatim J.-N. Louis i D. de Abreu Caldas, odvjetnici)

      Tuženik: Europska investicijska banka (EIB) (zastupnici: G. Nuvoli i T. Gilliams, agenti, A. Dal Ferro, odvjetnik)

      Predmet

   Zahtjev za poništenje odluke predsjednika EIB-a da drugog kandidata, a ne tužitelja, imenuje na radno mjesto načelnika službe u EIB-u, te zahtjev za naknadu štete i kamate

      Izreka presude

               1.

               Odluka predsjednika Europske investicijske banke od 28. srpnja 2011. o imenovanju A-a na radno mjesto načelnika službe „Politika rizika i određivanja cijena” poništava se.

               2.

               Europskoj investicijskoj banci nalaže se platiti CG-u iznos od 25  000 eura.

               3.

               U preostalom dijelu tužba se odbija.

               4.

               Europska investicijska banka će pored vlastitih, snositi i troškove CG-a.

      (1)  SL C 6, 7.1.2012., str. 28.


title: Predmet T-308/13: Tužba podnesena 7. lipnja 2013. — Repsol protiv OHIM-a — Argiles (ELECTROLINERA)

text:
               3.8.2013

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 226/6

         Tužba podnesena 7. lipnja 2013. — Repsol protiv OHIM-a — Argiles (ELECTROLINERA)
   (Predmet T-308/13)
   (2013/C 226/30)

   Predmetni postupak pokrenut je prije 1. srpnja 2013., datuma pristupanja Republike Hrvatske Europskoj uniji


title: Predmet F-69/13: Tužba podnesena 9. srpnja 2013. — ZZ protiv Komisije

text:
               21.9.2013

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 274/24

         Tužba podnesena 9. srpnja 2013. — ZZ protiv Komisije
   (Predmet F-69/13)
   2013/C 274/52
   Jezik postupka: francuski

      Stranke

      Tužitelj: ZZ (zastupnici: S. Orlandi, J.-N. Louis, D. Abreu Caldas, odvjetnici)

      Tuženik: Europska komisija

      Predmet i opis spora

   Poništenje odluke o provođenju izračuna bonusa na temelju pravâ iz mirovinskog osiguranja stečenih prije stupanja u službu na osnovi novih općih provedbenih odredaba (OPO).

      Tužbeni zahtjev

               —

               Poništiti odluku o izračunu bonusa koje priznaje mirovinski sustav institucija Europske unije (MSIEU) u slučaju prijenosa u taj sustav njegovih prava iz mirovinskog osiguranja sukladno općim provedbenim odredbama (OPO) članka 11. stavka 2. Priloga VIII. Pravilnika od 3. ožujka 2011.;

               —

               naložiti Komisiji snošenje troškova.


title: Predmet C-601/11 P: Presuda Suda (četvrto vijeće) od 11. srpnja 2013. — Francuska Republika protiv Europske komisije, Ujedinjenog Kraljevstva Velike Britanije i Sjeverne Irske (Žalba — Tužba za poništenje — Zaštita od transmisivnih spongiformnih encefalopatija — Uredba (EZ) br. 746/2008 — Uredba kojom se odobravaju mjere kontrole i iskorjenjivanja manje restriktivne od prethodno predviđenih mjera — Načelo predostrožnosti — Razina zaštite ljudskog zdravlja — Novi elementi koji mogu izmijeniti predodžbu rizika — Nepostojanje obrazloženja — Iskrivljavanje činjenica — Pogrešna primjena prava)

text:
               31.8.2013

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 252/11

         Presuda Suda (četvrto vijeće) od 11. srpnja 2013. — Francuska Republika protiv Europske komisije, Ujedinjenog Kraljevstva Velike Britanije i Sjeverne Irske
   (Predmet C-601/11 P) (1)

   (Žalba - Tužba za poništenje - Zaštita od transmisivnih spongiformnih encefalopatija - Uredba (EZ) br. 746/2008 - Uredba kojom se odobravaju mjere kontrole i iskorjenjivanja manje restriktivne od prethodno predviđenih mjera - Načelo predostrožnosti - Razina zaštite ljudskog zdravlja - Novi elementi koji mogu izmijeniti predodžbu rizika - Nepostojanje obrazloženja - Iskrivljavanje činjenica - Pogrešna primjena prava)
   2013/C 252/17
   Jezik postupka: francuski

      Stranke

      Žalitelj: Francuska Republika (zastupnici: E. Belliard, C. Candat, R. Loosli-Surrans, kao i G. de Bergues i S. Menez, agenti)

      Druge stranke u postupku: Europska komisija (zastupnici: F. Jimeno Fernández i D. Bianchi, agenti), Ujedinjeno Kraljevstvo Velike Britanije i Sjeverne Irske

      Predmet

   Žalba podnesena protiv presude Općeg suda (treće prošireno vijeće) od 9. rujna 2011., Francuska protiv Komisije (T-257/07), kojom je Opći sud odbio zahtjev za poništenje Uredbe (EZ) br. 746/2008 Komisije od 17. lipnja 2008. o izmjeni Priloga VII. Uredbi (EZ) br. 999/2001 Europskog parlamenta i Vijeća o utvrđivanju pravila za sprečavanje, kontrolu i iskorjenjivanje određenih transmisivnih spongiformnih encefalopatija (SL L 202, str. 11.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom, poglavlje 3., svezak 20., str. 140.), u dijelu u kojem se njome odobravaju mjere kontrole i iskorjenjivanja manje restriktivne od prethodno predviđenih mjera za stada ovaca i koza — Nepostojanje obrazloženja — Iskrivljavanje činjenica — Pogrešna pravna kvalifikacija činjenica — Povreda načela predostrožnosti

      Izreka

               1.

               Žalba se odbija.

               2.

               Francuskoj Republici nalaže se snošenje troškova.

      (1)  SL C 80, 17.3.2012.


title: Predmet T-63/11: Presuda Općeg suda od 16. prosinca 2015. – Air France protiv Komisije („Tržišno natjecanje — Zabranjeni sporazumi — Europsko tržište zračnog prijevoza tereta — Sporazumi i usklađena djelovanja u odnosu na više elemenata cijena usluga zračnog prijevoza tereta (uvođenje dodatka za gorivo i dodatka za sigurnost, odbijanje plaćanja provizije na dodatke) — Članak 101. UFEU-a, članak 53. Sporazuma o EGP-u i članak 8. Sporazuma o zračnom prometu između Europske zajednice i Švicarske Konfederacije — Obveza obrazlaganja”)

text:
               8.2.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 48/40

         Presuda Općeg suda od 16. prosinca 2015. – Air France protiv Komisije
   (Predmet T-63/11) (1)

   ((„Tržišno natjecanje - Zabranjeni sporazumi - Europsko tržište zračnog prijevoza tereta - Sporazumi i usklađena djelovanja u odnosu na više elemenata cijena usluga zračnog prijevoza tereta (uvođenje dodatka za gorivo i dodatka za sigurnost, odbijanje plaćanja provizije na dodatke) - Članak 101. UFEU-a, članak 53. Sporazuma o EGP-u i članak 8. Sporazuma o zračnom prometu između Europske zajednice i Švicarske Konfederacije - Obveza obrazlaganja”))
   (2016/C 048/44)
   Jezik postupka: francuski

      Stranke

      Tužitelj: Société Air France SA (Roissy-en-France, Francuska) (zastupnici: A. Wachsmann i S. Thibault-Liger, odvjetnici)

      Tuženik: Europska komisija (zastupnici: C. Giolito, S. Noë i N. von Lingen, agenti, uz asistenciju B. Lebruna, odvjetnika, zatim C. Giolito i A. Dawes, agenti)

      Intervenijent u potporu tuženiku: Vijeće Europske unije (zastupnici: F. Florindo Gijón, M. Simm i M. Balta, agenti)

      Predmet

   Prvenstveno, zahtjev za poništenje Odluke Komisije C (2010) 7694 final od 9. studenoga 2010. o postupku primjene članka 101. UFEU-a, članka 53. Sporazuma o EGP-u i članka 8. Sporazuma o zračnom prometu između Europske zajednice i Švicarske Konfederacije (predmet COMP/39258 – Zračni prijevoz tereta) u dijelu u kojem se odnosi na tužitelja, i podredno zahtjev za poništenje članka 5. točke (b) te odluke u dijelu u kojem se njome potonjem izriče novčana kazna, ili zahtjev za smanjenje te kazne.

      Izreka

               1.

               Poništava se Odluka Komisije C (2010) 7694 final od 9. studenoga 2010. o postupku primjene članka 101. UFEU-a, članka 53. Sporazuma o EGP-u i članka 8. Sporazuma o zračnom prometu između Europske zajednice i Švicarske Konfederacije (predmet COMP/39258 – Zračni prijevoz tereta) u dijelu u kojem se odnosi na Société Air France SA.

               2.

               Europskoj komisiji nalaže se snošenje vlastitih troškova kao i troškova Société Air Francea.

               3.

               Vijeće Europske unije snosit će vlastite troškove.

      (1)  SL C 95, 26. 3. 2011.


title: Predmet C-478/13: Presuda Suda (deveto vijeće) od 2. listopada 2014. – Europska komisija protiv Republike Poljske (Povreda obveze države članice — Direktiva 2001/18/EZ — Namjerno uvođenje u okoliš genetski modificiranih organizama (GMO) — Stavljanje na tržište — Članak 31. stavak 3. točka (b) — Lokacija GMO usjeva — Obveza obavještavanja nadležnih vlasti — Obveza osnivanja javnog registra — Lojalna suradnja)

text:
               24.11.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 421/15

         Presuda Suda (deveto vijeće) od 2. listopada 2014. – Europska komisija protiv Republike Poljske
   (Predmet C-478/13) (1)

   ((Povreda obveze države članice - Direktiva 2001/18/EZ - Namjerno uvođenje u okoliš genetski modificiranih organizama (GMO) - Stavljanje na tržište - Članak 31. stavak 3. točka (b) - Lokacija GMO usjeva - Obveza obavještavanja nadležnih vlasti - Obveza osnivanja javnog registra - Lojalna suradnja))
   2014/C 421/21
   Jezik postupka: poljski

      Stranke

      Tužitelj: Europska komisija (zastupnici: D. Bianchi i M. Owsiany-Hornung, agenti)

      Tuženik: Republika Poljska (zastupnik: B. Majczyna, agent)

      Izreka

               1.

               Republika Poljska je, time što nije predvidjela obvezu obavještavanja nadležnih poljskih vlasti o lokacijama genetski modificiranih usjeva, na temelju dijela C Direktive Europskog parlamenta i Vijeća 2001/18/EZ od 12. ožujka 2001. o namjernom uvođenju u okoliš genetski modificiranih organizama i o stavljanju izvan snage Direktive Vijeća 90/220/EEZ, time što nije osnovala registar tih lokacija te time što nije javno objavila podatke o tim lokacijama, povrijedila svoje obveze iz članka 31. stavka 3. točke (b) te direktive.

               2.

               Republici Poljskoj nalaže se snošenje troškova.

      (1)  SL C 336, 16.11.2013.


title: Predmet T-798/16: Tužba podnesena 14. studenoga 2016. – Hanso Holding protiv EUIPO-a (REAL)

text:
               9.1.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 6/55

         Tužba podnesena 14. studenoga 2016. – Hanso Holding protiv EUIPO-a (REAL)
   (Predmet T-798/16)
   (2017/C 006/69)
   Jezik postupka: engleski

      Stranke

      Tužitelj: Hanso Holding AS (Tomasjord, Norveška) (zastupnik: M. Wirtz, odvjetnik)

      Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO)

      Podaci o postupku pred EUIPO-om

      Predmetni sporni žig: figurativni žig Europske unije s verbalnim elementom „REAL” – prijava za registraciju br. 14 020 093

      Pobijana odluka: odluka drugog žalbenog vijeća EUIPO-a od 2. rujna 2016. u predmetu R 2405/2015-2

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

               —

               poništi pobijanu odluku;

               —

               naloži EUIPO-u snošenje troškova.

      Tužbeni razlog

               —

               Povreda članka 7. stavka 1. točaka (b) i (c) i članka 7. stavka 3. Uredbe br. 207/2009.


title: Predmet T-666/15: Tužba podnesena 13. studenoga 2015. – Bačelić protiv Parlamenta

text:
               8.2.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 48/79

         Tužba podnesena 13. studenoga 2015. – Bačelić protiv Parlamenta
   (Predmet T-666/15)
   (2016/C 048/87)
   Jezik postupka: engleski

      Stranke

      Tužitelj: Matilda Bačelić (Zagreb, Hrvatska) (zastupnik: N. Pirc Musar, odvjetnik)

      Tuženik: Europski parlament

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

               —

               poništi odluku A(2015)8672 C Europskog parlamenta od 16. rujna 2015. o odbijanju ponovnog zahtjeva tužitelja za pristup određenim dokumentima u vezi s informacijama o putnim troškovima, dnevnicama, naknadama za opće izdatke i troškovima za osoblje zastupnika Europskog parlamenta;

               —

               naloži Parlamentu snošenje troškova tužitelja u skladu s člancima 134. i 140. Poslovnika Općeg suda, uključujući troškove intervenijenata.

      Tužbeni razlozi i glavni argumenti

   U prilog osnovanosti tužbe tužitelj ističe pet tužbenih razloga.

               1.

               Prvi tužbeni razlog temelji se na povredi članka 4. stavka 1. točke (b) Uredbe 1049/2001 (1) u vezi s člankom 8. točkom (b) Uredbe 45/2001 (2), s obzirom na to da zatraženi osobni podaci nisu zaštićeni na temelju zakonodavstva Zajednice.

               2.

               Drugi tužbeni razlog temelji se na povredi članka 4. stavka 1. točke (b) Uredbe 1049/2001 u vezi s člankom 8. točkom (b) Uredbe 45/2001, s obzirom na to da je pristup zatraženim informacijama odbijen iako su uvjeti za njihovo otkrivanje ispunjeni.

               3.

               Treći tužbeni razlog temelji se na povredi opće obveze ispitivanja svakog pojedinačnog dokumenta, koja proizlazi iz članaka 2. i 4. Uredbe 1049/2001 povezanih s člankom 6. stavkom 3. Uredbe 1049/2001.

               4.

               Četvrti tužbeni razlog temelji se na povredi članka 4. stavka 6. Uredbe 1049/2001, jer odbijanje djelomičnog pristupa nije opravdano.

               5.

               Peti tužbeni razlog temelji se na povredi obveze obrazlaganja kako je to propisano člankom 7. stavkom 1. i člankom 8. stavkom 1. Uredbe 1049/2001, jer se Parlament nije osvrnuo na sve tužiteljeve argumente.

      (1)  Uredba (EZ) br. 1049/2001 Europskog parlamenta i Vijeća od 30. svibnja 2001. o javnom pristupu dokumentima Europskog parlamenta, Vijeća i Komisije (SL L 145, str. 43.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 1., svezak 16., str. 70.).

      (2)  Uredba (EZ) br. 45/2001 Europskog parlamenta i Vijeća od 18. prosinca 2000. o zaštiti pojedinaca u vezi s obradom osobnih podataka u institucijama i tijelima Zajednice i o slobodnom kretanju takvih podataka (SL L 8, str. 1.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 13., svezak 34., str. 6.).


title: Predmet C-106/14: Presuda Suda (treće vijeće) od 10. rujna 2015. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Conseil d'État – Francuska) – Fédération des entreprises du commerce et de la distribution (FCD), Fédération des magasins de bricolage et de l’aménagement de la maison (FMB) protiv Ministre de l’écologie, du développement durable et de l'énergie (Zahtjev za prethodnu odluku — Okoliš i zaštita zdravlja ljudi — Uredba (EZ) br. 1907/2006 (Uredba REACH) — Članak 7. stavak 2. i članak 33. — Prisutnost posebno zabrinjavajućih tvari u proizvodima — Obveze prijave i obavješćivanja — Izračun praga od 0,1 % masenog udjela)

text:
               3.11.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 363/12

         Presuda Suda (treće vijeće) od 10. rujna 2015. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Conseil d'État – Francuska) – Fédération des entreprises du commerce et de la distribution (FCD), Fédération des magasins de bricolage et de l’aménagement de la maison (FMB) protiv Ministre de l’écologie, du développement durable et de l'énergie
   (Predmet C-106/14) (1)

   ((Zahtjev za prethodnu odluku - Okoliš i zaštita zdravlja ljudi - Uredba (EZ) br. 1907/2006 (Uredba REACH) - Članak 7. stavak 2. i članak 33. - Prisutnost posebno zabrinjavajućih tvari u proizvodima - Obveze prijave i obavješćivanja - Izračun praga od 0,1 % masenog udjela))
   (2015/C 363/14)
   Jezik postupka: francuski

      Sud koji je uputio zahtjev

   Conseil d'État

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelji: Fédération des entreprises du commerce et de la distribution (FCD), Fédération des magasins de bricolage et de l’aménagement de la maison (FMB)

      Tuženik: Ministre de l’écologie, du développement durable et de l'énergie

      Izreka

               1.

               Članak 7. stavak 2. Uredbe (EZ) br. 1907/2006 Europskog parlamenta i Vijeća od 18. prosinca 2006. o registraciji, evaluaciji, autorizaciji i ograničavanju kemikalija (REACH) i osnivanju Europske agencije za kemikalije te o izmjeni Direktive 1999/45/EZ i stavljanju izvan snage Uredbe Vijeća (EEZ) br. 793/93 i Uredbe Komisije (EZ) br. 1488/94 kao i Direktive Vijeća 76/769/EEZ i direktiva Komisije 91/155/EEZ, 93/67/EEZ, 93/105/EZ i 2000/21/EZ, kako je izmijenjena Uredbom Komisije (EU) br. 366/2011 od 14. travnja 2011., treba tumačiti na način da je, za potrebe primjene te odredbe, na proizvođaču da utvrdi je li posebno zabrinjavajuća tvar identificirana u skladu s člankom 59. stavkom 1. te uredbe, kako je izmijenjena, prisutna u koncentraciji iznad 0,1 % masenog udjela u svakom proizvodu koji proizvodi, a na uvozniku proizvoda koji se sastoji od više proizvoda da za svaki proizvod utvrdi je li takva tvar prisutna u koncentraciji iznad 0,1 % masenog udjela u tom proizvodu.

               2.

               Članak 33. Uredbe br. 1907/2006, kako je izmijenjena, treba tumačiti na način da je, za potrebe primjene te odredbe, na dobavljaču proizvoda, čiji jedan ili više proizvoda od kojih je sastavljen, sadržava posebno zabrinjavajuću tvar identificiranu u skladu s člankom 59. stavkom 1. te uredbe u koncentraciji iznad 0,1 % masenog udjela u proizvodu, da obavijesti primatelja i, na zahtjev, potrošača, o prisutnosti te tvari dostavljajući im barem naziv tvari o kojoj je riječ.

      (1)  SL C 142, 12. 5. 2014.


title: Predmet C-534/15: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 12. listopada 2015. uputio Judecătoria Satu Mare (Rumunjska) – Pavel Dumitraș, Mioara Dumitraș protiv BRD Groupe Société Générale – Sucursala Satu Mare

text:
               18.1.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 16/17

         Zahtjev za prethodnu odluku koji je 12. listopada 2015. uputio Judecătoria Satu Mare (Rumunjska) – Pavel Dumitraș, Mioara Dumitraș protiv BRD Groupe Société Générale – Sucursala Satu Mare
   (Predmet C-534/15)
   (2016/C 016/21)
   Jezik postupka: rumunjski

      Sud koji je uputio zahtjev

   Judecătoria Satu Mare

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelji: Pavel Dumitraș, Mioara Dumitraș

      Tuženik: BRD Groupe Société Générale – Sucursala Satu Mare

      Prethodna pitanja

               1.

               Treba li članak 2. točku (b) Direktive 93/13/EEZ (1), što se tiče definicije pojma „potrošača”, tumačiti na način da uključuje ili, suprotno tomu, na način da isključuje iz takve definicije fizičke osobe koje su u svojstvu jamca potpisale dopunske akte i akcesorne ugovore (ugovore o jamstvu, o osnivanju založnog prava na nekretnini) ugovoru o kreditu koji je sklopilo trgovačko društvo radi obavljanja svoje djelatnosti, kad te fizičke osobe nisu ni na koji način povezane s djelatnošću trgovačkog društva te kad su one postupale s ciljevima koji izlaze iz okvira njihova obrta, poduzeća i profesije, imajući u vidu da su tužitelji prvotno bili fizičke osobe jamci glavnog dužnika – pravne osobe čiji je upravitelj bio tužitelj – u okviru ugovora o zajmu sklopljenog sa tuženikom vjerovnikom, ali je naknadno predmetni ugovor izmijenjen te je prvotni dužnik, čiji je upravitelj bio tužitelj, uz suglasnost tuženika vjerovnika, izvršio prijenos kredita novacijom na drugu pravnu osobu, čiji upravitelj nije nijedan od tužitelja, već su ti tužitelji kao jamci novog dužnika, pravne osobe, u njegovu korist preuzeli obvezu koja je predmet prijenosa kredita novacijom na tog novog dužnika?

               2.

               Treba li članak 1. stavak 1. Direktive 93/13/EEZ tumačiti na način da u područje primjene ove direktive ulaze samo ugovori sklopljeni između poslovnih subjekata i potrošača čiji je predmet prodaja roba i usluga ili u područje primjene navedene direktive ulaze i akcesorni ugovori (ugovor o jamstvu, o poručanstvu) ugovoru o kreditu čiji je ovlaštenik trgovačko društvo, koje su sklopile fizičke osobe koje nisu ni na koji način povezane sa djelatnošću trgovačkog društva, imajući u vidu da su tužitelji prvotno bili fizičke osobe jamci glavnog dužnika – pravne osobe čiji je upravitelj bio tužitelj – u okviru ugovora o zajmu sklopljenog sa tuženikom vjerovnikom, ali je naknadno predmetni ugovor izmijenjen te je prvotni dužnik, čiji je upravitelj bio tužitelj, uz suglasnost tuženika vjerovnika, izvršio prijenos kredita novacijom na drugu pravnu osobu, čiji upravitelj nije nijedan od tužitelja, već su, u ti tužitelji kao jamci novog dužnika, pravne osobe, u njegovu korist preuzeli obvezu koja je predmet prijenosa kredita novacijom na tog novog dužnika?

      (1)  Direktiva Vijeća 93/13/EEZ od 5. travnja 1993. o nepoštenim uvjetima u potrošačkim ugovorima (SL L 95, str. 29.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku 15., poglavlje 12., svezak, str. 24.)


title: Predmet C-122/16 P: Žalba koju je 26. veljače 2016. podnio British Airways protiv presude Općeg suda (prvo vijeće) od 16. prosinca 2015. u predmetu T-48/11, British Airways protiv Europske komisije

text:
               30.5.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 191/9

         Žalba koju je 26. veljače 2016. podnio British Airways protiv presude Općeg suda (prvo vijeće) od 16. prosinca 2015. u predmetu T-48/11, British Airways protiv Europske komisije
   (Predmet C-122/16 P)
   (2016/C 191/11)
   Jezik postupka: engleski

      Stranke

      Žalitelj: British Airways plc (zastupnici: J. Turner QC, R. O'Donoghue, Barristers, A. Lyle-Smythe, Solicitor)

      Druga stranka u postupku: Europska komisija

      Zahtjevi

   Žalitelj od Suda zahtijeva da:

               —

               ukine presudu Općeg suda u dijelu u kojem je učinak poništenja pobijane odluke Europske komisije ograničen na tužbeni zahtjev koji je British Airways istaknuo u svojoj prvotnoj tužbi za poništenje;

               —

               ukine stavak 1. izreke presude Općeg suda;

               —

               poništi pobijanu odluku Europske komisije u cijelosti; i

               —

               naloži da se društvu British Airways naknade troškovi žalbenog postupka.

      Žalbeni razlozi i glavni argumenti

   Ovom žalbom British Airways plc zahtijeva djelomično ukidanje presude Općeg suda donesene 16. prosinca 2015. u predmetu T-48/11, British Airways plc protiv Europske komisije. Presudom je djelomično poništena Odluka Komisije C(2010) 7694 final od 9. studenoga 2010. u predmetu COMP/39258 – Airfreight, u dijelu u kojem se odnosi na British Airways.
   U prilog svojoj žalbi, žalitelj ističe dva žalbena zahtjeva.

               1.

               Prvim žalbenim razlogom, žalitelj tvrdi da je Opći sud počinio pogrešku koja se tiče prava primijenivši pravilo ultra petita kako bi ograničio svoje djelovanje iako je Opći sud na vlastitu inicijativu utvrdio da postoje temeljni nedostaci javne politike zbog kojih je odluka Europske komisije u cijelosti nevaljana. Isticanjem pitanja javne politike na vlastitu inicijativu, i odlučivanjem o predmetu na toj osnovi, Opći sud nije presudio ultra petita; zbog čega je počinio pogrešku koja se tiče prava time što je utvrdio da za njega vrijedi ograničenje ultra petita kada je riječ o odlučivanju o posljedicama njegove odluke u izreci presude.

               2.

               Drugim žalbenim razlogom, koji je istaknut podredno, žalitelj tvrdi, da bi Opći sud, čak i ako bi se primijenilo načelo ultra petita, trebao presuditi da je ipak ovlašten – čak i obvezan – poništiti pobijanu odluku u cijelosti kako bi dao učinak svojim utvrđenjima da postoji nedostatak u pobijanoj odluci koji je u suprotnosti s nadređenim načelima prava, to jest načelom zakonitosti i načelom djelotvorne sudske zaštite koja proizlaze iz članka 47. Povelje o temeljnim pravima.


title: Predmet F-35/14: Tužba podnesena 14. travnja 2014. – ZZ protiv OHIM-a

text:
               16.6.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 184/46

         Tužba podnesena 14. travnja 2014. – ZZ protiv OHIM-a
   (Predmet F-35/14)
   2014/C 184/78
   Jezik postupka: engleski

      Stranke

      Tužitelj: ZZ (zastupnik: A. Pappas, odvjetnik)

      Tuženik: Ured za usklađivanje na unutarnjem tržištu (žigovi i dizajni) (OHIM)

      Predmet i opis spora

   Poništavanje odluke OHIM-a izrađene na temelju odluke predsjednika Ureda od 29. ožujka 2012. o radu na daljinu, kojom se uskraćuje odobrenje tužitelju za rad na daljinu u Barceloni i, prema tome, obvezuje na povratak u Alicante.

      Tužbeni zahtjev tužitelja

               —

               Poništiti spornu odluku;

               —

               naložiti OHIM-u snošenje troškova.


title: Predmet F-26/16: Tužba podnesena 22. svibnja 2016. – ZZ protiv eu-LISA i Komisije

text:
               16.8.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 296/44

         Tužba podnesena 22. svibnja 2016. – ZZ protiv eu-LISA i Komisije
   (Predmet F-26/16)
   (2016/C 296/55)
   Jezik postupka: engleski

      Stranke

      Tužitelj: ZZ (zastupnik: M. Greinoman, odvjetnik)

      Tuženici:

   Europska agencija za operativno upravljanje opsežnim informacijskim sustavima u području slobode, sigurnosti i pravde (eu-LISA)
   i
   Europska komisija

      Predmet i opis spora

   Poništenje odluke kojom se tužiteljici odbija dati prethodno odobrenje za liječenje njezinog muža u okviru zajedničkog sustava zdravstvenog osiguranja EU-a.

      Tužbeni zahtjev tužitelja

               —

               Poništiti odluku kojom se odbija dati prethodno odobrenje za liječenje muža tužiteljice koje bi bilo obuhvaćeno zajedničkim sustavom zdravstvenog osiguranja;

               —

               proglasiti hepatitis C od kojeg boluje muž tužiteljice teškom bolesti u smislu članka 72. stavka 1. Pravilnika o osoblju;

               —

               naložiti tuženicima snošenje troškova postupka.


title: Predmet C-588/15 P: Žalba koju je 12. studenoga 2015. podnio LG Electronics, Inc. protiv presude Općeg suda (treće vijeće) od 9. rujna 2015. u predmetu T-91/13, LG Electronics, Inc. protiv Europske komisije

text:
               18.1.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 16/23

         Žalba koju je 12. studenoga 2015. podnio LG Electronics, Inc. protiv presude Općeg suda (treće vijeće) od 9. rujna 2015. u predmetu T-91/13, LG Electronics, Inc. protiv Europske komisije
   (Predmet C-588/15 P)
   (2016/C 016/29)
   Jezik postupka: engleski

      Stranke

      Žalitelj: LG Electronics, Inc. (zastupnici: G. van Gerven, T. Franchoo, advocaten)

      Druga stranka u postupku: Europska komisija

      Zahtjevi

   Žalitelj od Suda zahtijeva da:

               —

               ukine presudu protiv koje je uložena žalba;

               —

               poništi, u cijelosti ili djelomično, članak 1. stavak 1. točku (d) i članak 1. stavak 2. točku (g), članak 2. stavak l. točku (d) i članak 2. stavak 1. točku (e), i članak 2. stavak 2. točku (d) i članak 2. stavak 2. točku (e) Odluke Komisije C(2012) 8839 od 5. prosinca 2012. u dijelu u kojem se odnose na žalitelja; i/ili

               —

               smanji novčane kazne određene žalitelju u članku 2. stavku 1. točkama (d) i (e) i članku 2. stavku 2. točkama (d) i (e);

               —

               naloži Komisiji plaćanje troškova prvostupanjskog i žalbenog postupka

      Žalbeni razlozi i glavni argumenti

   Žalitelj ističe četiri žalbena razloga.
   Prvim žalbenim razlogom žalitelj tvrdi da je Opći sud povrijedio njegova prava na obranu jer je potvrdio Odluku Komisije da ne uključi LPD u upravne postupke kao tuženika i osobito da mu se ne dostave izneseni prigovori. Opći sud je odbijanjem žaliteljevog zahtjeva također povrijedio načelo proporcionalnosti prilikom definiranja njegove dužnosti brige.
   Drugim žalbenim razlogom žalitelj tvrdi da je Opći sud povrijedio članak 101. UFEU-a i članak 23. stavak 2. Uredbe br. 1/2003 (1) jer je smatrao da je Komisija imala pravo temeljiti LGE-ovu kaznu na izravnim prodajama LGE-a i Philipsa u EGP-u putem prerađenih proizvoda, koji su poduzetnici različiti od LPD-a.
   Trećim žalbenim razlogom žalitelj alternativno tvrdi da je Opći sud povrijedio članak 101. UFEU-a, članak 23. stavak 2. Uredbe br. 1/2003 i načelo osobne odgovornosti jer je smatrao da je Komisija imala pravo temeljiti LGE-ovu kaznu na izravnim Philipsovim prodajama putem prerađenih proizvoda.
   Četvrtim žalbenim razlogom žalitelj tvrdi da je Opći sud povrijedio načelo jednakog postupanja jer je presudio da je Komisija imala pravo primijeniti metodologiju na izravne prodaje putem prerađenih proizvoda LGE-u, ali ne i Samsung SDI-u.

      (1)  Uredba Vijeća (EZ) br. 1/2003 od 16. prosinca 2002. o provedbi pravila o tržišnom natjecanju koja su propisana člancima 81. i 82. Ugovora o EZ-u SL L 1, str. 1. (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 8., svezak 1., str. 165.)


title: Predmet T-223/14: Presuda Općeg suda od 25. studenoga 2015. – Ewald Dörken protiv OHIM-a – Schürmann (VENT ROLL) („Žig Zajednice — Postupak za proglašenje žiga ništavim — Verbalni žig Zajednice VENT ROLL — Apsolutni razlozi za odbijanje — Opisni karakter — Nepostojanje razlikovnog karaktera — Članak 52. stavak 1. i članak 7. stavak 1. točke (b) i (c) Uredbe (EZ) br. 207/2009”)

text:
               18.1.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 16/31

         Presuda Općeg suda od 25. studenoga 2015. – Ewald Dörken protiv OHIM-a – Schürmann (VENT ROLL)
   (Predmet T-223/14) (1)

   ((„Žig Zajednice - Postupak za proglašenje žiga ništavim - Verbalni žig Zajednice VENT ROLL - Apsolutni razlozi za odbijanje - Opisni karakter - Nepostojanje razlikovnog karaktera - Članak 52. stavak 1. i članak 7. stavak 1. točke (b) i (c) Uredbe (EZ) br. 207/2009”))
   (2016/C 016/37)
   Jezik postupka: njemački

      Stranke

      Tužitelj: Ewald Dörken AG (Herdecke, Njemačka) (zastupnik: N. Grüger, odvjetnik)

      Tuženik: Ured za usklađivanje na unutarnjem tržištu (žigovi i dizajni) (zastupnik: M. Fischer, agent)

      Druga stranka u postupku pred žalbenim vijećem OHIM-a, intervenijent u postupku pred Općim sudom: Wolfram Schürmann (Neuhausen, Švicarska) (zastupnik: M. Wesle, odvjetnik)

      Predmet

   Tužba protiv odluke četvrtog žalbenog vijeća OHIM-a od 30. siječnja 2014. (predmet R 2156/2012-4), koja se odnosi na postupak za proglašenje žiga ništavim između Wolframa Schürmanna i Ewald Dörken AG.

      Izreka

               1.

               Tužba se odbija.

               2.

               Ewald Dörken AG nalaže se snošenje troškova.

      (1)  SL C 184, 16. 6. 2014.


title: Predmet T-758/15: Presuda Općeg suda od 18. srpnja 2017. – EDF Toruń protiv ECHA-e („REACH — Naknada za registraciju tvari — Smanjenje odobreno MSP-ima — Pogreška u izjavi o veličini poduzeća — Odluka kojom se određuje upravna pristojba — Preporuka 2003/361/EZ — Legitimna očekivanja — Proporcionalnost — Kriteriji izračuna iznosa upravne pristojbe”)

text:
               28.8.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 283/36

         Presuda Općeg suda od 18. srpnja 2017. – EDF Toruń protiv ECHA-e
   (Predmet T-758/15) (1)

   ((„REACH - Naknada za registraciju tvari - Smanjenje odobreno MSP-ima - Pogreška u izjavi o veličini poduzeća - Odluka kojom se određuje upravna pristojba - Preporuka 2003/361/EZ - Legitimna očekivanja - Proporcionalnost - Kriteriji izračuna iznosa upravne pristojbe”))
   (2017/C 283/54)
   Jezik postupka: poljski

      Stranke

      Tužitelj: EDF Toruń SA (Toruń, Poljska) (zastupnik K. Sienkiewicz, odvjetnik)

      Tuženik: Europska agencija za kemikalije (ECHA) (zastupnici: J.-P. Trnka, C. Schultheiss i M. Heikkilä, agenti, uz asistenciju C. Garcie Molyneuxa, odvjetnika)

      Predmet

   Zahtjev na temelju članka 263. UFEU-a kojim se traži poništenje, s jedne strane Odluke ECHA-e SME (2015) 4950 od 3. studenoga 2015., kojom se utvrđuje da tužitelj ne ispunjava uvjete za dodjelu smanjenja naknade predviđenog za srednja poduzeća i kojom mu se određuje upravna pristojba te, s druge strane, računa br. 10054011 koji je izdala ECHA nakon donošenja Odluke SME(2015) 4950.

      Izreka

               1.

               Tužba se odbija.

               2.

               Društvu EDF Toruń S.A. nalaže se snošenje troškova.

      (1)  SL C 68, 22. 2. 2016.


title: Predmet C-562/13: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 31. listopada 2013. uputio Cour du travail de Bruxelles (Belgija) — Centre public d'action sociale d'Ottignies-Louvain-La-Neuve protiv Mousse Abdide

text:
               11.1.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 9/20

         Zahtjev za prethodnu odluku koji je 31. listopada 2013. uputio Cour du travail de Bruxelles (Belgija) — Centre public d'action sociale d'Ottignies-Louvain-La-Neuve protiv Mousse Abdide
   (Predmet C-562/13)
   2014/C 9/32
   Jezik postupka: francuski

      Sud koji je uputio zahtjev

   Cour du travail de Bruxelles

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelj: Centre public d'action sociale d'Ottignies-Louvain-La-Neuve

      Tuženik: Moussa Abdida

      Prethodna pitanja

               1.

               Treba li direktive 2004/83/EZ (1), 2005/85/EZ (2) i 2003/9/EZ (3) tumačiti u smislu da obvezuju državu članicu koja predviđa da stranac koji „boluje od bolesti koja predstavlja stvarnu opasnost za njegov život ili tjelesnu cjelovitost ili stvarnu opasnost od neljudskog ili ponižavajućeg postupanja, kada u zemlji njegovog porijekla ne postoji odgovarajuće liječenje”, ima pravo na supsidijarnu zaštitu u smislu članka 15. b) Direktive 2004/83/EZ,

                           —

                           da osigura žalbu sa suspenzivnim učinkom protiv upravne odluke kojom se odbija pravo na boravak i/ili supsidijarna zaštita i nalaže napustiti državno područje,

                           —

                           da preuzme brigu, u okviru svog sustava socijalne pomoći ili prihvata, osim o zdravstvenim, o drugim osnovnim potrebama tužitelja, do donošenja rješenja o žalbi protiv te upravne odluke?

               2.

               U slučaju negativnog odgovora, obvezuje li Povelja o temeljnim pravima, a posebno njeni članci 1. do 3. (ljudsko dostojanstvo, pravo na život i cjelovitost osobe), njen članak 4. (zabrana neljudskog ili ponižavajućeg postupanja), njen članak 19. stavak 2. (pravo ne biti protjeran u državu u kojoj postoji ozbiljna opasnost od neljudskog ili ponižavajućeg postupanja), njeni članci 20. i 21. (jednakost i nediskriminacija u odnosu na ostale kategorije podnositelja zahtjeva za supsidijarnu zaštitu) i/ili njen članak 47. (pravo na učinkoviti pravni lijek), državu članicu koja prenosi Direktive 2004/83/EZ, 2005/85/EZ i 2003/9/EZ, da osigura žalbu koja ima suspenzivni učinak i preuzimanje brige o osnovnim potrebama, o kojima je riječ u pitanju iz gornje točke 1.?

      (1)  Direktiva Vijeća 2004/83/EZ od 29. travnja 2004. o minimalnim standardima za kvalifikaciju i status državljana treće zemlje ili osoba bez državljanstva kao izbjeglica ili osoba kojima je na drugi način potrebna međunarodna zaštita te o sadržaju odobrene zaštite (SL L 304., str. 2.).

      (2)  Direktiva Vijeća 2005/85/EZ od 1. prosinca 2005. o minimalnim normama koje se odnose na postupke priznavanja i ukidanja statusa izbjeglica u državama članicama (SL L 326, str. 13. SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 19., svezak 7., str. 19.).

      (3)  Direktiva Vijeća 2003/9/EZ od 27. siječnja 2003. o uvođenju minimalnih standarda za prihvat podnositelja zahtjeva za azil (SL L 31., str. 18.).


title: Predmet C-290/16: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 24. svibnja 2016. uputio Bundesgerichtshof (Njemačka) – Air Berlin PLC & Co. Luftverkehrs KG protiv Bundesverband der Verbraucherzentralen und Verbraucherverbände – Verbraucherzentrale Bundesverband e.V.

text:
               19.9.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 343/22

         Zahtjev za prethodnu odluku koji je 24. svibnja 2016. uputio Bundesgerichtshof (Njemačka) – Air Berlin PLC & Co. Luftverkehrs KG protiv Bundesverband der Verbraucherzentralen und Verbraucherverbände – Verbraucherzentrale Bundesverband e.V.
   (Predmet C-290/16)
   (2016/C 343/34)
   Jezik postupka: njemački

      Sud koji je uputio zahtjev

   Bundesgerichtshof

      Stranke glavnog postupka

      Podnositelj revizije: Air Berlin PLC & Co. Luftverkehrs KG

      Druga stranka u revizijskom postupku: Bundesverband der Verbraucherzentralen und Verbraucherverbände – Verbraucherzentrale Bundesverband e.V.

      Prethodna pitanja

               1.

               Treba li odredbu članka 23. stavka 1. treće rečenice Uredbe (EZ) br. 1008/2008 (1) tumačiti na način da zračni prijevoznici poreze, pristojbe na zračnim lukama, i ostale pristojbe, prireze ili provizije navedene u točkama (b), (c) i (d) prilikom objave svojih cijena moraju prikazati u njihovu stvarnom iznosu i da ih stoga ne smiju djelomično uključiti u svoje cijene u skladu s točkom (a) te odredbe?

               2.

               Treba li odredbu članka 22. stavka 1. Uredbe (EZ) br. 1008/2008 tumačiti na način da mu se protivi primjena nacionalnog uređenja prava općih uvjeta poslovanja koje se temelji na pravu Unije, a prema kojem se kupcima koji se nisu pojavili na letu ili su ga otkazali ne može zaračunati posebna naknada za obradu?

      (1)  Uredba (EZ) br. 1008/2008 Europskog parlamenta i Vijeća od 24. rujna 2008. o zajedničkim pravilima za obavljanje zračnog prijevoza u Zajednici (SL L 293, str. 3.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 7., svezak 8., str. 164.)


title: Predmet C-390/14: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 18. kolovoza 2014. uputio Eparchiako Dikastirio Larnakas (Cipar) – Astinomikos Diefthindis Larnakas protiv Masouda Mehrabiparija

text:
               20.10.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 372/7

         Zahtjev za prethodnu odluku koji je 18. kolovoza 2014. uputio Eparchiako Dikastirio Larnakas (Cipar) – Astinomikos Diefthindis Larnakas protiv Masouda Mehrabiparija
   (Predmet C-390/14)
   2014/C 372/10
   Jezik postupka: grčki

      Sud koji je uputio zahtjev

   Eparchiako Dikastirio Larnakas

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelj: Astinomikos Diefthindis Larnakas

      Tuženik: Masoud Mehrabipari

      Prethodna pitanja

               1.

               Uzimajući u obzir načelo iskrene suradnje, načelo djelotvornosti u postizanju ciljeva direktiva, kao i načelo proporcionalnosti, primjerenosti i razumnosti kazni, mogu li se članci 15. i 16. Direktive 2008/115/EZ (1) tumačiti na način da dopuštaju pokretanje kaznenog postupka na temelju nacionalnog propisa koji je postojao prije prenošenja (članak 19. [stavak 1. točke (f) i (i) Zakona o strancima i useljavanju, pod naslovom „Poglavlje105.”]), protiv državljanina treće zemlje s nezakonitim boravkom protiv kojega su bezuspješno primijenjene prisilne mjere udaljavanja i koji je bio pritvoren u razdoblju duljem od 18 mjeseci zbog toga što nije posjedovao putovnicu i nije surađivao s vlastima oko izdavanja takve putovnice preko njegovog veleposlanstva, pozivajući se na strah od progona od strane iranskih vlasti?

               2.

               U slučaju potvrdnog odgovora na prvo pitanje, može li se navedeni kazneni postupak pokrenuti odmah nakon isteka najduljeg roka pritvora od 18 mjeseci radi protjerivanja, te zato državljanin treće zemlje s nezakonitim boravkom nije pušten na slobodu već može i dalje ostati u pritvoru zato što je protiv njega pokrenut kazneni postupak, ako sud to smatra potrebnim zbog opasnosti od bijega?

               3.

               Koje je značenje izraza „nedostatak suradnje” državljanina treće zemlje, u smislu članka 15. [stavka 6. točke (a)] Direktive 2008/115/EZ i, osobito, može li se značenje tog pojma podudarati s odredbama nacionalnog prava (člankom 19. [stavkom 1. točkama (f) i (i) Zakona o strancima i useljavanju, pod naslovom „Poglavlje 105.”]), koje svako odbijanje „predočenja nadležnoj osobi bilo koje isprave koju on zatraži” podvrgava kaznenim sankcijama, kao i svako „aktivno ili pasivno opiranje ili sprečavanje nadležne osobe u izvršavanju njezinih dužnosti” zato što nije predočio putovnicu, kada u isto to vrijeme nisu podneseni dokazi o radnjama koje su vlasti poduzele u odnosu na vlasti zemlje porijekla radi uspješnog udaljavanja državljanina treće zemlje?

      (1)  Direktiva 2008/115/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 16. prosinca 2008. o zajedničkim standardima i postupcima država članica za vraćanje državljana trećih zemalja s nezakonitim boravkom (SL L 348, str. 98.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 19., svezak 8., str. 188.).


title: Predmet F-27/14: Tužba podnesena 24. ožujka 2014. – ZZ protiv ESVD

text:
               16.6.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 184/43

         Tužba podnesena 24. ožujka 2014. – ZZ protiv ESVD
   (Predmet F-27/14)
   2014/C 184/72
   Jezik postupka: francuski

      Stranke

      Tužitelj: ZZ (zastupnik: S. Orlandi, odvjetnik)

      Tuženik: Europska služba za vanjsko djelovanje (ESVD)

      Predmet i opis spora

   Poništenje odluke kojom je tuženik udaljen s radnog mjesta bez smanjenja mirovinskih prava, s učinkom od 1. veljače 2014., slijedom stegovnog postupka provedenog nakon što su nacionalne vlasti podigle optužnicu protiv tužitelja zbog kaznenih djela prijevare u europskoj javnoj nabavi, krivotvorenja i korištenja krivotvorenih isprava, pranja novca i korupcije.

      Tužbeni zahtjev tužitelja

               —

               Poništiti odluku od 16. siječnja 2014. kojom je ESVD tužitelja udaljio s radnog mjesta bez smanjenja mirovinskih prava;

               —

               naložiti ESVD-u snošenje troškova.


title: Predmet C-266/13: Presuda Suda (peto vijeće) od 19. ožujka 2015. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Hoge Raad der Nederlanden – Nizozemska) – L. Kik protiv Staatssecretaris van Financiën (Zahtjev za prethodnu odluku — Socijalna sigurnost — Uredba (EEZ) br. 1408/71 — Sporazum o slobodnom kretanju osoba između Europske zajednice i njezinih država članica s jedne strane i Švicarske Konfederacije s druge strane — Državljanin države članice u kojoj boravi koji je kao zaposlena osoba zaposlen na brodu cjevopolagaču koji plovi pod zastavom treće države — Radnik koji je najprije zaposlen u poduzeću sa sjedištem u Nizozemskoj te nakon toga u poduzeću sa sjedištem u Švicarskoj — Rad koji je uzastopno obavljan u epikontinentalnom pojasu koji graniči s trećom državom, u međunarodnim vodama i u dijelu epikontinentalnog pojasa koji graniči s nekim državama članicama — Područje primjene ratione personae Uredbe br. 1408/71 — Određivanje primjenljivog zakonodavstva)

text:
               11.5.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 155/2

         Presuda Suda (peto vijeće) od 19. ožujka 2015. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Hoge Raad der Nederlanden – Nizozemska) – L. Kik protiv Staatssecretaris van Financiën
   (Predmet C-266/13) (1)

   ((Zahtjev za prethodnu odluku - Socijalna sigurnost - Uredba (EEZ) br. 1408/71 - Sporazum o slobodnom kretanju osoba između Europske zajednice i njezinih država članica s jedne strane i Švicarske Konfederacije s druge strane - Državljanin države članice u kojoj boravi koji je kao zaposlena osoba zaposlen na brodu cjevopolagaču koji plovi pod zastavom treće države - Radnik koji je najprije zaposlen u poduzeću sa sjedištem u Nizozemskoj te nakon toga u poduzeću sa sjedištem u Švicarskoj - Rad koji je uzastopno obavljan u epikontinentalnom pojasu koji graniči s trećom državom, u međunarodnim vodama i u dijelu epikontinentalnog pojasa koji graniči s nekim državama članicama - Područje primjene ratione personae Uredbe br. 1408/71 - Određivanje primjenljivog zakonodavstva))
   (2015/C 155/02)
   Jezik postupka: nizozemski

      Sud koji je uputio zahtjev

   Hoge Raad der Nederlanden

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelj: L. Kik

      Tuženik: Staatssecretaris van Financiën

      Izreka

               1.

               Uredba Vijeća (EEZ) br. 1408/71 od 14. lipnja 1971. o primjeni sustava socijalne sigurnosti na zaposlene osobe, samozaposlene osobe i članove njihovih obitelji koji se kreću unutar Zajednice, u verziji izmijenjenoj i ažuriranoj Uredbom Vijeća (EZ) br. 118/97 od 2. prosinca 1996., kako je izmijenjena Uredbom Vijeća (EZ) br. 307/1999 od 8. veljače 1999., mora se tumačiti tako da zaposlena osoba – koja je, kao L. Kik, državljanin države članice u kojoj boravi i u kojoj su njezini prihodi oporezovani, koja radi na brodu cjevopolagaču koji plovi pod zastavom treće države i u različitim dijelovima svijeta, osobito u dijelu epikontinentalnog pojasa koji graniči s nekim državama članicama, i koja je prije toga bila zaposlena u poduzeću sa sjedištem u državi članici svojeg boravišta te koja promijeni poslodavca i od tada je zaposlena u poduzeću sa sjedištem u Švicarskoj, a da pritom nastavi boraviti u istoj državi članici i ploviti na istom brodu – ulazi u područje primjene ratione personae Uredbe br. 1408/71, u verziji izmijenjenoj i ažuriranoj Uredbom br. 118/97 od 2. prosinca 1996., kako je izmijenjena Uredbom br. 307/1999.

               2.

               Odredbe koje uređuju određivanje primjenjivog nacionalnog zakonodavstva, sadržane u glavi II. Uredbe br. 1408/71, u verziji izmijenjenoj i ažuriranoj Uredbom br. 118/97, kako je izmijenjena Uredbom br. 307/1999, moraju se tumačiti tako da je državljanin države članice, ili Švicarske Konfederacije, države koja je za potrebe primjene te uredbe izjednačena s državom članicom, koji je zaposlen na brodu koji plovi pod zastavom treće države izvan područja Unije, uključujući iznad epikontinentalnog pojasa države članice, a koji je zaposlen u poduzeću sa sjedištem na području Švicarske Konfederacije, podvrgnut zakonodavstvu države sjedišta svojeg poslodavca. Međutim, u okolnostima kao što su one u glavnom predmetu, u slučaju da bi, u skladu s navedenom uredbom, primjena tog zakonodavstva dovela do osiguranja u dobrovoljnom sustavu osiguranja ili ne bi dovela do osiguranja ni u jednom sustavu socijalne sigurnosti, taj bi državljanin bio podvrgnut zakonodavstvu države članice svojeg boravišta.

      (1)  SL C 207, 20.7.2013.


title: Predmet C-349/14: Presuda Suda (prvo vijeće) od 21. svibnja 2015. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Conseil d'État – Francuska) – Ministre délégué, chargé du budget protiv Marlène Pazdziej (Zahtjev za prethodnu odluku — Protokol o povlasticama i imunitetima Europske unije — Članak 12. stavak 2. — Porez koji se ubire u korist jedinica lokalne i područne samouprave od osoba koje raspolažu ili koriste nekretninu za stanovanje na njihovu području — Ograničavanje — Socijalna mjera — Uzimanje u obzir plaća, nadnica i prihoda koje Europska unija isplaćuje svojim dužnosnicima i ostalim službenicima)

text:
               20.7.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 236/20

         Presuda Suda (prvo vijeće) od 21. svibnja 2015. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Conseil d'État – Francuska) – Ministre délégué, chargé du budget protiv Marlène Pazdziej
   (Predmet C-349/14) (1)

   ((Zahtjev za prethodnu odluku - Protokol o povlasticama i imunitetima Europske unije - Članak 12. stavak 2. - Porez koji se ubire u korist jedinica lokalne i područne samouprave od osoba koje raspolažu ili koriste nekretninu za stanovanje na njihovu području - Ograničavanje - Socijalna mjera - Uzimanje u obzir plaća, nadnica i prihoda koje Europska unija isplaćuje svojim dužnosnicima i ostalim službenicima))
   (2015/C 236/28)
   Jezik postupka: francuski

      Sud koji je uputio zahtjev

   Conseil d'État

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelj: Ministre délégué, chargé du budget

      Tuženik: Marlène Pazdziej

      Izreka

   Članak 12. stavak 2. Protokola o povlasticama i imunitetima Europske unije koji se nalazi u prilogu Ugovoru o EU-u, UFEU-u, EZAE-u treba tumačiti na način da se ne protivi nacionalnom propisu, poput onog u glavnom postupku, koji uzima u obzir plaće, nadnice i prihode koje je Europska unija isplatila svojim dužnosnicima i ostalim službenicima za određivanje gornje granice dugovanog iznosa stambenog poreza koji se ubire u korist jedinica lokalne i regionalne samouprave, s ciljem eventualnog smanjenja tog poreza.

      (1)  SL C 372, 20.10.2014.


title: Predmet C-181/16: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 31. ožujka 2016. uputio Conseil d'État (Belgija) – Sadikou Gnandi protiv Belgijske države

text:
               30.5.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 191/21

         Zahtjev za prethodnu odluku koji je 31. ožujka 2016. uputio Conseil d'État (Belgija) – Sadikou Gnandi protiv Belgijske države
   (Predmet C-181/16)
   (2016/C 191/26)
   Jezik postupka: francuski

      Sud koji je uputio zahtjev

   Conseil d'État

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelj: Sadikou Gnandi

      Tuženik: Belgijska država

      Prethodno pitanje

   Treba li članak 5. Direktive 2008/115/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 16. prosinca 2008. o zajedničkim standardima i postupcima država članica za vraćanje državljana trećih zemalja s nezakonitim boravkom (1) kojim se državama članicama propisuje obveza poštovanja načela non refoulement pri primjeni te direktive, kao i pravo na učinkovit pravni lijek, predviđeno člankom 13. stavkom 1. te direktive i člankom 47. Povelje Europske unije o temeljnim pravima tumačiti na način da im se protivi donošenje odluke o vraćanju, kako je predviđena člankom 6. naprijed navedene Direktive 2008/115/EZ kao i člankom 52/3 stavkom 1. Zakona od 15. prosinca 1980. o pristupu državnom području, boravku, nastanjenju i udaljavanju stranaca i člankom 75. stavkom 2. Kraljevske uredbe od 8. listopada 1981. o pristupu državnom području, boravku, nastanjenju i udaljavanju stranaca nakon odbijanja zahtjeva za azil od strane Commissaire général aux réfugiés et aux apatrides i stoga prije nego što su se pravni lijekovi protiv te odluke o odbijanju mogli iscrpiti i prije nego što je postupak azila mogao konačno završiti?

      (1)  SL L 348, str. 98. (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 19., sv. 8., str. 188.)