title: Predmet T-601/17: Tužba podnesena 31. kolovoza 2017. – Rubik’s Brand protiv EUIPO-a – Simba Toys (Oblik kocke)

text:
               6.11.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 374/43

         Tužba podnesena 31. kolovoza 2017. – Rubik’s Brand protiv EUIPO-a – Simba Toys (Oblik kocke)
   (Predmet T-601/17)
   (2017/C 374/65)
   Jezik na kojem je tužba podnesena: engleski

      Stranke

      Tužitelj: Rubik’s Brand Ltd (London, Ujedinjena Kraljevina) (zastupnici: K. Szamosi i M. Borbás, odvjetnici)

      Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO)

      Druga stranka u postupku pred žalbenim vijećem: Simba Toys GmbH & Co. KG (Fürth, Njemačka)

      Podaci o postupku pred EUIPO-om

      Nositelj spornog žiga: tužitelj

      Predmetni sporni žig: trodimenzionalni žig Europske unije (Oblik kocke) – Žig Europske unije br. 162 784

      Postupak pred EUIPO-om: postupak za proglašavanje žiga ništavim

      Pobijana odluka: odluka prvog žalbenog vijeća EUIPO-a od 19. lipnja 2017. u predmetu R 452/2017-1

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

               —

               poništi pobijanu odluku;

               —

               naloži EUIPO-u i društvu Simba Toys GmbH & Co. KG snošenje troškova žalbenog postupka i postupka pred Općim sudom.

      Tužbeni razlozi

               —

               povreda članka 7. stavka 1. točke (e) podtočke (ii) Uredbe br. 207/2009;

               —

               povreda članka 65. stavka 6. Uredbe br. 207/2009;

               —

               povreda članka 75. Uredbe br. 207/2009;

               —

               povreda članka 76. stavka 1. Uredbe br. 207/2009.


title: Predmet C-448/17: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 25. srpnja 2017. uputio Krajský súd v Prešove (Slovačka Republika) – EOS KSI Slovensko s.r.o. protiv Jána Danka i Margite Jalčove

text:
               13.11.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 382/28

         Zahtjev za prethodnu odluku koji je 25. srpnja 2017. uputio Krajský súd v Prešove (Slovačka Republika) – EOS KSI Slovensko s.r.o. protiv Jána Danka i Margite Jalčove
   (Predmet C-448/17)
   (2017/C 382/35)
   Jezik postupka: slovački

      Sud koji je uputio zahtjev

   Krajský súd v Prešove

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelj: EOS KSI Slovensko s.r.o.

      Tuženici: Ján Danko, Margita Jalčová

      Prethodna pitanja

               1.

               Je li u suprotnosti s načelom ekvivalentnosti iz prava Unije – u kontekstu presude u predmetu C-470/12, Pohotovosť, i utvrđenja Suda Europske unije izloženih i u točki 46. njezina obrazloženja – pravni propis u području ekvivalentnosti zakonom zaštićenih interesa i zaštite prava potrošača od nepoštenih ugovornih odredbi, koji ne dopušta mogućnost da, bez pristanka tuženog potrošača, pravna osoba u čijoj je djelatnosti zaštita kolektivnih interesa potrošača od nepoštenih ugovornih odredbi i koja teži realizaciji cilja iz članka 7. stavka 1. Direktive 93/13/EEZ (1), prenesenog u nacionalno pravo člankom 53.a stavcima 1. i 3. Građanskog zakonika, stupi u svojstvu treće osobe (umješača) u sudski postupak počevši od njegova pokretanja i da se u prilog potrošača učinkovito koristi sredstvima predlaganja i obrane u postupku, s ciljem da se u sklopu tog postupka ostvari zaštita od sustavnog korištenja nepoštenih ugovornih odredbi, dok u drugom slučaju treća osoba (umješač) koja u sudski postupak stupa na strani tuženika i ima interes da se utvrdi materijalno (imovinsko) pravo predmeta postupka, za razliku od udruge za zaštitu potrošača uopće ne treba imati pristanak tuženika na čijoj se strani uključuje, za sudjelovanje u sudskom postupku počevši od njegova pokretanja i za učinkovito korištenje sredstvima predlaganja i obrane u postupku koji idu u prilog tuženika?

               2.

               Treba li izraz „jasno i razumljivo sastavljene” iz članka 4. stavka 2. Direktive 93/13, također promatran u kontekstu zaključaka Suda u presudama u predmetima C-26/13 i C-96/14, tumačiti na način da se ugovorna odredba može smatrati sastavljenom na način koji nije jasan i razumljiv – što ima za pravnu posljedicu da se u sudskom postupku [po službenoj dužnosti] mora ispitati je li nepoštena – i u slučaju kad je njome predviđeni pravni institut (instrument) sam po sebi složen, a prosječnom su potrošaču njezine pravne posljedice teško predvidive te je za njezino razumijevanje u pravilu potrebno savjetovanje s pravnim stručnjakom, pri čemu troškovi istoga nisu proporcionalni s vrijednošću usluge koju potrošač dobiva na temelju ugovora?

               3.

               Nije li u suprotnosti s pravom Unije – u slučaju kad sud odlučuje o pravima iz potrošačkog ugovora, a čije se utvrđenje traži u odnosu na potrošača koji je tužena strana, samo na temelju izjava tužitelja putem izdavanja platnog naloga u skraćenom postupku, pri čemu se u postupku uopće ne primjenjuje odredba članka 172. stavka 9. Zakonika o parničnom postupku koja isključuje mogućnost izdavanja platnog naloga u slučaju postojanja nepoštenih ugovornih odredbi u potrošačkom ugovoru – propis države članice koji, s obzirom na kratak rok predviđen za podnošenje prigovora i nemogućnost kontaktiranja ili pasivnost potrošača, udruzi za zaštitu potrošača koja je kvalificirana i ovlaštena za realizaciju cilja iz članka 7. stavka 1. Direktive 93/13/EEZ, prenesenog u nacionalno pravo člankom 53.a stavcima 1. i 2. Građanskog zakonika, ne omogućava učinkovito korištenje, bez pristanka potrošača (bez izričitog protivljenja potrošača), jedine mogućnosti za zaštitu potrošača u obliku prigovora protiv platnog naloga, u slučaju kad je sud povrijedio obvezu iz članka 172. stavka 9. Zakonika o parničnom postupku?

               4.

               Može li se u kontekstu odgovora na drugo i treće pitanje smatrati relevantnom činjenica da pravni sustav potrošaču ne priznaje pravo na obvezno pravno zastupanje i da zbog njegovog nepoznavanja materije, kada ga ne zastupa pravni opunomoćenik, postoji nezanemariv rizik da se on ne pozove na nepoštenost ugovornih odredbi i da ne postupi na način da omogući stupanje u sudski postupak na svojoj strani udruge za zaštitu potrošača koja je kvalificirana i ovlaštena za realizaciju cilja iz članka 7. stavka 1. Direktive 93/13/EEZ, prenesenog u nacionalno pravo člankom 53.a stavcima 1. i 2. Građanskog zakonika?

               5.

               Nije li u suprotnosti s pravom Unije i sa zahtjevom ispitivanja svih okolnosti slučaja u smislu članka 4. stavka 1. Direktive 93/13/EEZ, propis poput onoga o skraćenom postupku za izdavanje platnog naloga (članak 172. stavak 1. i sljedeći [Zakonika o parničnom postupku]), koji omogućuje da se (1.) trgovcu prizna pravo na novčanu tražbinu, s učinkom presude, (2.) u okviru skraćenog postupka (3.) pred upravnim službenikom sudskog tijela, (4.) samo na temelju izjave trgovca, i to (5.) bez razmatranja dokaza i u situaciji u kojoj (6.) potrošača ne zastupa pravni stručnjak (7.), a njegovu obranu ne može učinkovito preuzeti, bez njegova pristanka, udruga za zaštitu potrošača koja je kvalificirana i ovlaštena za realizaciju cilja iz članka 7. stavka 1. Direktive 93/13/EEZ, prenesenog u nacionalno pravo člankom 53.a stavcima 1. i 2. Građanskog zakonika?

      (1)  SL 1993., L 95, str. 29.


title: Predmet C-186/16: Presuda Suda (drugo vijeće) od 20. rujna 2017. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputila Curtea de Apel Oradea – Rumunjska) – Ruxandra Paula Andriciuc i dr. protiv Banca Românească SA (Zahtjev za prethodnu odluku — Zaštita potrošača — Direktiva 93/13/EEZ — Nepoštene odredbe u potrošačkim ugovorima — Članak 3. stavak 1. i članak 4. stavak 2. — Ocjena nepoštenosti ugovornih odredbi — Ugovor o kreditu sklopljen u stranoj valuti — Tečajni rizik koji u potpunosti snosi potrošač — Znatnija neravnoteža u pravima i obvezama stranaka, proizašlima iz ugovora — Vrijeme u koje se mora ocijeniti neravnoteža — Doseg pojma odredbi koje su, jasno i razumljivo sastavljene’ — Razina informiranja koju mora pružiti banka)

text:
               13.11.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 382/21

         Presuda Suda (drugo vijeće) od 20. rujna 2017. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputila Curtea de Apel Oradea – Rumunjska) – Ruxandra Paula Andriciuc i dr. protiv Banca Românească SA
   (Predmet C-186/16) (1)

   ((Zahtjev za prethodnu odluku - Zaštita potrošača - Direktiva 93/13/EEZ - Nepoštene odredbe u potrošačkim ugovorima - Članak 3. stavak 1. i članak 4. stavak 2. - Ocjena nepoštenosti ugovornih odredbi - Ugovor o kreditu sklopljen u stranoj valuti - Tečajni rizik koji u potpunosti snosi potrošač - Znatnija neravnoteža u pravima i obvezama stranaka, proizašlima iz ugovora - Vrijeme u koje se mora ocijeniti neravnoteža - Doseg pojma odredbi koje su, jasno i razumljivo sastavljene’ - Razina informiranja koju mora pružiti banka))
   (2017/C 382/24)
   Jezik postupka: rumunjski

      Sud koji je uputio zahtjev

   Curtea de Apel Oradea

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelj: Ruxandra Paula Andriciuc i dr.

      Tuženik: Banca Românească SA

      Izreka

               1.

               Članak 4. stavak 2. Direktive Vijeća 93/13/EEZ od 5. travnja 1993. o nepoštenim uvjetima u potrošačkim ugovorima treba tumačiti na način da pojam „glavni predmet ugovora” u smislu te odredbe obuhvaća ugovornu odredbu, poput one o kojoj je riječ u glavnom postupku, sadržanu u ugovoru o zajmu u stranoj valuti, o kojoj se nije pojedinačno pregovaralo i u skladu s kojom se zajam mora vratiti u istoj stranoj valuti kao u onoj u kojoj je ugovor o zajmu sklopljen s obzirom na to da se tom odredbom utvrđuje bitna obveza koja određuje taj ugovor. Slijedom toga, ta odredba ne može se smatrati nepoštenom ako je jasno i razumljivo sastavljena.

               2.

               Članak 4. stavak 2. Direktive 93/13 treba tumačiti na način da zahtjev prema kojem ugovorna odredba mora biti jasno i razumljivo sastavljena podrazumijeva da, u slučajevima ugovora o kreditu, financijske institucije moraju korisnicima kredita pružiti dovoljno informacija kako bi mogli donositi razborite i informirane odluke. U tom pogledu taj zahtjev znači da ugovornu odredbu prema kojoj se zajam mora vratiti u istoj valuti kao u onoj u kojoj je ugovor o zajmu sklopljen potrošač mora razumjeti na formalnoj i gramatičkoj razini, ali također u pogledu njezina konkretnog dosega, u smislu da prosječan potrošač, koji je uredno obaviješten i postupa s dužnom pažnjom i razboritošću, može ne samo znati za mogućnosti aprecijacije ili deprecijacije strane valute u kojoj je ugovor o zajmu sklopljen, već može i procijeniti potencijalno znatne ekonomske posljedice koje bi takva odredba mogla imati za njegove financijske obveze. Na nacionalnom sudu je da s tim u vezi izvrši potrebne provjere.

               3.

               Članak 3. stavak 1. Direktive 93/13 treba tumačiti na način da se nepoštenost ugovorne odredbe treba ocijeniti s obzirom na vrijeme sklapanja predmetnog ugovora, uzimajući u obzir sve okolnosti za koje je pružatelj usluga mogao znati u to vrijeme i koje su mogle utjecati na naknadno izvršenje spomenutog ugovora. Na sudu koji je uputio zahtjev je da procijeni, s obzirom na sve okolnosti glavnog postupka i uzimajući u obzir osobito stručnost i znanja pružatelja usluga, u ovom slučaju banke, u vezi s mogućim promjenama tečaja i rizicima svojstvenima sklapanju ugovora o zajmu u stranoj valuti, postojanje eventualne neravnoteže u smislu spomenute odredbe.

      (1)  SL C 243, 4. 7. 2016.


title: Predmet C-174/16: Presuda Suda (drugo vijeće) od 7. rujna 2017. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Verwaltungsgericht Berlin – Njemačka) – H. protiv Land Berlin (Zahtjev za prethodnu odluku — Socijalna politika — Direktiva 2010/18/EU — Revidirani Okvirni sporazum o roditeljskom dopustu — Klauzula 5. točke 1. i 2. — Povratak s roditeljskog dopusta — Pravo vratiti se na isti posao ili na jednakovrijedan ili sličan posao — Zadržavanje stečenih prava ili prava u postupku stjecanja kakva jesu — Javni službenik savezne zemlje promaknut na rukovodeće radno mjesto kao javni službenik na probnom radu — Propis navedene savezne zemlje kojim se predviđa završetak probnog razdoblja na temelju zakona i bez mogućnosti produljenja nakon isteka razdoblja od dvije godine, čak i u slučaju odsutnosti zbog roditeljskog dopusta — Neusklađenost — Posljedice)

text:
               6.11.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 374/5

         Presuda Suda (drugo vijeće) od 7. rujna 2017. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Verwaltungsgericht Berlin – Njemačka) – H. protiv Land Berlin
   (Predmet C-174/16) (1)

   ((Zahtjev za prethodnu odluku - Socijalna politika - Direktiva 2010/18/EU - Revidirani Okvirni sporazum o roditeljskom dopustu - Klauzula 5. točke 1. i 2. - Povratak s roditeljskog dopusta - Pravo vratiti se na isti posao ili na jednakovrijedan ili sličan posao - Zadržavanje stečenih prava ili prava u postupku stjecanja kakva jesu - Javni službenik savezne zemlje promaknut na rukovodeće radno mjesto kao javni službenik na probnom radu - Propis navedene savezne zemlje kojim se predviđa završetak probnog razdoblja na temelju zakona i bez mogućnosti produljenja nakon isteka razdoblja od dvije godine, čak i u slučaju odsutnosti zbog roditeljskog dopusta - Neusklađenost - Posljedice))
   (2017/C 374/07)
   Jezik postupka: njemački

      Sud koji je uputio zahtjev

   Verwaltungsgericht Berlin

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelj: H.

      Tuženik: Land Berlin

      Izreka

               1.

               Klauzulu 5. točke 1. i 2. revidiranog Okvirnog sporazuma o roditeljskom dopustu, koji se nalazi u Prilogu Direktivi Vijeća 2010/18/EU od 8. ožujka 2010. o provedbi revidiranog Okvirnog sporazuma o roditeljskom dopustu koji su sklopili BUSINESSEUROPE, UEAPME, CEEP i ETUC te o stavljanju izvan snage Direktive 96/34/EZ, treba tumačiti na način da joj se protivi nacionalni propis poput onoga o kojem je riječ u glavnom postupku, koji konačno promaknuće na rukovodeće radno mjesto javne službe podvrgava uvjetu da odabrani kandidat uspješno završi prethodno probno razdoblje od dvije godine na tom radnom mjestu i na temelju kojeg – u situaciji u kojoj se takav kandidat tijekom većeg dijela tog probnog razdoblja nalazi na roditeljskom dopustu te je i dalje na njemu – to probno razdoblje zakonski prestaje na kraju tog razdoblja od dvije godine a da nije moguće njegovo produljenje te se dotičnu osobu slijedom toga prilikom njezina povratka s roditeljskog dopusta vraća na funkciju niže razine, kako statusno tako i u pogledu plaće, koju je obavljala prije svojeg stupanja u navedeno probno razdoblje. Tako dan negativan utjecaj toj klauzuli ne može se opravdati ciljem koji se nastoji postići istim probnim razdobljem, a to je omogućiti procjenu sposobnosti da se radi na slobodnom rukovodećem radnom mjestu.

               2.

               Na sudu koji je uputio zahtjev jest da, prema potrebi ne primjenjujući nacionalni propis o kojem je riječ u glavnom postupku, ispita, kako se to zahtijeva klauzulom 5. točkom 1. revidiranog Okvirnog sporazuma o roditeljskom dopustu koji se nalazi u Prilogu Direktivi Vijeća 2010/18, je li u okolnostima poput onih u predmetu u glavnom postupku dotična savezna zemlja u svojstvu poslodavca bila u objektivnoj nemogućnosti da dotičnoj osobi omogući da se vrati na svoj posao na kraju svojeg roditeljskog dopusta i, u slučaju potvrdnog odgovora, osigura da joj se dodijeli posao koji je jednakovrijedan ili sličan i u skladu s njezinim ugovorom o radu ili o radnom odnosu a da ta dodjela radnog mjesta pritom ne mora biti podvrgnuta prethodnoj provedbi novog postupka odabira. Na tom je sudu i da se osigura da dotična osoba na svojem radnom mjestu na koje se vratila ili koje joj je ponovno dodijeljeno na kraju tog roditeljskog dopusta nastavi probno razdoblje u okolnostima koje su sukladne zahtjevima koji proizlaze iz klauzule 5. točke 2. revidiranog Okvirnog sporazuma.

      (1)  SL C 232, 27. 6. 2016.


title: Predmet C-486/17: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 10. kolovoza 2017. uputio Tribunale Amministrativo Regionale per la Basilicata (Italija) – Olympus Italia Srl protiv Istituto di Ricovero e Cura a Carattere Scientifico – Centro di Riferimento Oncologico della Basilicata di Rionero in Vulture (I.R.C.C.S. CROB)

text:
               6.11.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 374/16

         Zahtjev za prethodnu odluku koji je 10. kolovoza 2017. uputio Tribunale Amministrativo Regionale per la Basilicata (Italija) – Olympus Italia Srl protiv Istituto di Ricovero e Cura a Carattere Scientifico – Centro di Riferimento Oncologico della Basilicata di Rionero in Vulture (I.R.C.C.S. CROB)
   (Predmet C-486/17)
   (2017/C 374/22)
   Jezik postupka: talijanski

      Sud koji je uputio zahtjev

   Tribunale Amministrativo Regionale per la Basilicata

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelj: Olympus Italia Srl

      Tuženik: Istituto di Ricovero e Cura a Carattere Scientifico – Centro di Riferimento Oncologico della Basilicata di Rionero in Vulture (I.R.C.C.S. CROB)

      Prethodno pitanje

   Protivi li se načelima Unije koja se odnose na zaštitu legitimnih očekivanja i pravne sigurnosti te načelima slobodnog kretanja robe, slobode poslovnog nastana i slobode pružanja usluga u skladu s Ugovorom o funkcioniranju Europske unije (UFEU), kao i načelima koja proizlaze iz potonjih načela, kao što su jednako postupanje, nediskriminacija, uzajamno priznavanje, proporcionalnost i transparentnost u skladu s Direktivom 2014/24/EU (1), primjena nacionalnog propisa kao što je onaj talijanski koji proizlazi iz odredaba članka 95. stavka 10. u vezi s člankom 83. stavkom 9. Zakonodavne uredbe br. 50/2016, u skladu s kojim se zbog propuštanja odvojenog navođenja troškova poduzetnika povezanih sa zaštitom na radu u financijskoj ponudi u postupku javne nabave, društvo ponuditelj u svakom slučaju isključuje iz postupka i nema mogućnost provedbe postupka za uklanjanje nepravilnosti u natječajnoj dokumentaciji, ni kada obveza odvojenog navođenja nije bila navedena u priloženom obrascu koji treba popuniti za dostavljanje ponuda i bez obzira na to da su, s materijalnog stajališta, u ponudi stvarno poštovani minimalni troškovi poduzetnika povezani sa zaštitom na radu?

      (1)  Direktiva 2014/24/EU Europskog parlamenta i Vijeća od 26. veljače 2014. o javnoj nabavi i o stavljanju izvan snage Direktive 2004/18/EZ (SL L 94, str. 65.)


title: Predmet T-605/17: Tužba podnesena 1. rujna 2017. – CX protiv Komisije

text:
               6.11.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 374/44

         Tužba podnesena 1. rujna 2017. – CX protiv Komisije
   (Predmet T-605/17)
   (2017/C 374/66)
   Jezik postupka: francuski

      Stranke

      Tužitelj: CX (zastupnik: É. Boigelot, odvjetnik)

      Tuženik: Europska komisija

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

               —

               Proglasi tužbu dopuštenom i osnovanom;

               —

               i stoga,

                           —

                           poništi „obavijest o terećenju”, koju Komisija smatra odlukom kojom se nanosi šteta (u daljnjem tekstu: druga pobijana odluka), od 22. prosinca 2016. (Prilog A.1), pod oznakom Ares(2016)7145655, u dijelu u kojem se njome tužitelju određuje naknađivanje „plaća isplaćenih u 2015. i 2016.”;

                           —

                           poništi „prethodni informativni dopis” (u daljnjem tekstu: prva pobijana odluka) od 28. listopada 2016. (Prilog A.2), pod oznakom Ares(2016)6178919, koji je očito temelj obavijesti o terećenju;

                           —

                           poništi, u mjeri u kojoj je to potrebo, odluku od 23. svibnja 2017. (Prilog A.5), pod naznakom Ares(2017)2620957, dostavljenu istoga dana (Prilog A.6), kojom tijelo nadležno za imenovanje odbija prigovor tužitelja protiv pobijanih odluka koji je on podnio 27. siječnja 2017., pod oznakom R/59/17 (Prilog A.4);

                           —

                           naloži tuženiku snošenje svih troškova, u skladu s člankom 134. Poslovnika Općeg suda.

      Tužbeni razlozi i glavni argumenti

   U prilog osnovanosti tužbe tužitelj ističe tri tužbena razloga.

               1.

               Prvi tužbeni razlog, koji se temelji na formalni nedostatak i procesnoj povredi, kao i na činjenici da je tijelo nadležno za imenovanje (AIPN) donijelo pobijane odluke na pogrešnom pravnom temelju, što opravdava njihovo poništenje.

               2.

               Drugi tužbeni razlog, koji se temelji na očitoj neprimjenjivosti, u ovom slučaju, članka 85. Pravilnika o osoblju, na temelju kojeg je tijelo za imenovanje donijelo svoju odluku. Prema mišljenju tužitelja, na povrat pogrešno isplaćenih iznosa primjenjuju se dva kumulativna uvjeta, od kojih se prvi sastoji u tome da je plaćanje čiji povrat traži administrativno tijelo nepravilno, a drugi se sastoji u tome da je dužnosnik bio svjestan te nepravilnosti ili je ta nepravilnost bila toliko očita da je dužnosnik za nju morao znati, o čemu očito nije riječ u ovom predmetu.

               3.

               Treći tužbeni razlog, koji se temelji na povredi pravila o obliku i postupovnih pravila pri donošenju odluke koja nema nikakvu pravnu osnovu jer se u toj odluci a posteriori navodi da mjera koja ga opravdava nije, ili više nije akt kojim se nanosi šteta.


title: Predmet T-611/17: Tužba podnesena 7. rujna 2017. – All Star protiv EUIPO-a – Carrefour Hypermarchés (Oblik potplata cipele)

text:
               6.11.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 374/45

         Tužba podnesena 7. rujna 2017. – All Star protiv EUIPO-a – Carrefour Hypermarchés (Oblik potplata cipele)
   (Predmet T-611/17)
   (2017/C 374/67)
   Jezik na kojem je tužba podnesena: engleski

      Stranke

      Tužitelj: All Star CV (Beaverton, Oregon, Sjedinjene Američke Države) (zastupnici: R. Kunze, G. Würtenberger, odvjetnici)

      Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO)

      Druga stranka u postupku pred žalbenim vijećem: Carrefour Hypermarchés (Evry, Francuska)

      Podaci o postupku pred EUIPO-om

      Nositelj spornog žiga: tužitelj

      Predmetni sporni žig: trodimenzionalni žig Europske unije (Oblik potplata cipele) – Žig Europske unije br. 7 497 373

      Postupak pred EUIPO-om: postupak za proglašavanje žiga ništavim

      Pobijana odluka: odluka četvrtog žalbenog vijeća EUIPO-a od 27. lipnja 2017. u predmetu R 952/2014-4

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

               —

               poništi pobijanu odluku;

               —

               naloži EUIPO-u snošenje troškova.

      Tužbeni razlozi

               —

               povreda članaka 62., 63. i 64. Uredbe br. 207/2009;

               —

               povreda članka 76. Uredbe br. 207/2009;

               —

               povreda članaka 75. i 78. Uredbe br. 207/2009;

               —

               povreda članaka 63. i 75. Uredbe br. 207/2009 i članka 41. Povelje o temeljnim pravima Europske unije;

               —

               povreda članka 52. stavka 1. i članka 7. stavka 1. Uredbe br. 207/2009;

               —

               povreda članka 52. stavka 2. i članka 7. stavka 3. Uredbe br. 207/2009;

               —

               povreda članka 77. Uredbe br. 207/2009.


title: Predmet C-628/15: Presuda Suda (drugo vijeće) od 14. rujna 2017. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Court of Appeal (England & Wales) (Civil Division) – Ujedinjena Kraljevina) – The Trustees of the BT Pension Scheme protiv Commissioners for Her Majesty's Revenue and Customs (Zahtjev za prethodnu odluku — Slobodno kretanje kapitala — Članak 63. UFEU-a — Područje primjene — Porezno zakonodavstvo države članice — Porez na dobit — Porezni kredit — Mirovinski fondovi — Neodobravanje poreznog kredita dioničarima koji nisu porezni obveznici poreza na dohodak od ulaganja za dividende koje potječu od inozemnog dohotka — Tumačenje presude od 12. prosinca 2006., Test Claimants in the FII Group Litigation (C-446/04, EU:C:2006:774) — Nezakonito zadržan porezni kredit — Pravna sredstva)

text:
               13.11.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 382/10

         Presuda Suda (drugo vijeće) od 14. rujna 2017. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Court of Appeal (England & Wales) (Civil Division) – Ujedinjena Kraljevina) – The Trustees of the BT Pension Scheme protiv Commissioners for Her Majesty's Revenue and Customs
   (Predmet C-628/15) (1)

   ((Zahtjev za prethodnu odluku - Slobodno kretanje kapitala - Članak 63. UFEU-a - Područje primjene - Porezno zakonodavstvo države članice - Porez na dobit - Porezni kredit - Mirovinski fondovi - Neodobravanje poreznog kredita dioničarima koji nisu porezni obveznici poreza na dohodak od ulaganja za dividende koje potječu od inozemnog dohotka - Tumačenje presude od 12. prosinca 2006., Test Claimants in the FII Group Litigation (C-446/04, EU:C:2006:774) - Nezakonito zadržan porezni kredit - Pravna sredstva))
   (2017/C 382/11)
   Jezik postupka: engleski

      Sud koji je uputio zahtjev

   Court of Appeal (England & Wales) (Civil Division)

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelj: The Trustees of the BT Pension Scheme

      Tuženik: Commissioners for Her Majesty's Revenue and Customs

      Izreka

               1.

               Članak 63. UFEU-a treba tumačiti na način da u okolnostima poput onih u glavnom postupku dodjeljuje prava dioničaru koji je primio dividende inozemnog podrijetla koje se smatraju „dividendama od inozemnog dohotka” (foreign income dividend).

               2.

               Pravo Unije zahtijeva da nacionalno pravo države članice osigura pravne lijekove dostupne dioničarima koji su u situaciji poput one iz glavnog postupka primili dividende koje se smatraju „dividendama od inozemnog dohotka”, ali im nije odobren porezni kredit povezan sa spomenutim dividendama, kako bi im se omogućilo ostvarivanje prava koja im dodjeljuje članak 63. UFEU-a. U tom smislu nadležni nacionalni sud treba se pobrinuti da dioničari koji nisu porezni obveznici poreza na dohodak na osnovi dividendi, a koji su primali dividende koje se temelje na dividendama inozemnog podrijetla i koje se smatraju „dividendama od inozemnog dohotka”, poput Trusteesa, raspolažu pravnim lijekovima koji, s jedne strane, osiguravaju isplatu tog poreznog kredita povezanog s navedenim dividendama kojeg su nositelji prava bili neopravdano lišeni, prema pravilima koja nisu manje povoljna od onih koja uređuju pravni lijek za isplatu tog poreznog kredita ili usporedive porezne prednosti u situaciji u kojoj bi porezna uprava neopravdano lišila nositelje prava tog poreznog kredita ili te porezne pogodnosti prilikom isplate dividendi na temelju primljenih dividendi od rezidentnog društva u Ujedinjenoj Kraljevini i, s druge strane, jamče tim dioničarima djelotvornu zaštitu prava koja im dodjeljuje članak 63. UFEU-a.

               3.

               Ni činjenica da The Trustees of the BT Pension Scheme nije porezni obveznik poreza na dohodak na osnovi primljenih dividendi, ni činjenica da povreda prava Unije o kojoj je ovdje riječ, prema mišljenju suda koji je uputio zahtjev, nije dovoljno ozbiljna da uzrokuje izvanugovornu odgovornost dotične države članice prema društvu koje isplaćuje dividende koje se smatraju „dividendama od inozemnog dohotka”, u skladu s načelima utvrđenima u presudi od 5. ožujka 1996., Brasserie du pêcheur i Factortame (C-46/93 i C-48/93, EU:C:1996:79), kao ni činjenica da je rezidentno društvo u Ujedinjenoj Kraljevini isplatilo uvećan iznos dividendi koje se smatraju „dividendama od inozemnog dohotka” radi ublažavanja posljedica činjenice da dioničari koji ih primaju nemaju pravo na porezni kredit ne može izmijeniti odgovore na prva tri pitanja koja je postavio sud koji je uputio zahtjev.

      (1)  SL C 38, 1. 2. 2016.


title: Predmet T-638/17: Tužba podnesena 21. rujna 2017. – Helibética protiv Komisije i SRB-a

text:
               13.11.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 382/56

         Tužba podnesena 21. rujna 2017. – Helibética protiv Komisije i SRB-a
   (Predmet T-638/17)
   (2017/C 382/69)
   Jezik postupka: španjolski

      Stranke

      Tužitelj: Helibética, SL (Alicante, Španjolska) (zastupnici: R. Vallina Hoset i A. Lois Perreau de Pinninck, odvjetnici)

      Tuženici: Europska komisija i Jedinstveni sanacijski odbor (SRB)

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

               —

               poništi Odluku SRB/EES/2017/08 Jedinstvenog sanacijskog odbora od 7. lipnja 2017. o donošenju sanacijskog programa za Banco Popular Español, S. A.;

               —

               poništi Odluku Komisije EU/2017/1246 od 7. lipnja 2017. o odobravanju sanacijskog programa za Banco Popular Español, S. A.;

               —

               po potrebi, proglasi neprimjenjivima članke 15., 18., 20., 21., 22. i/ili 24. Uredbe 806/2014, u skladu s člankom 277. UFEU-a, i

               —

               naloži Odboru i Komisiji snošenje troškova.

      Tužbeni razlozi i glavni argumenti

   Tužbeni razlozi i glavni argumenti slični su onima istaknutima u predmetima T-478/17, Mutualidad de la Abogacía i Hermandad Nacional de Arquitectos Superiores y Químicos/Jedinstveni sanacijski odbor, T-481/17, Fundación Tatiana Pérez de Guzmán y Bueno i SFL/Jedinstveni sanacijski odbor, T-482/17, Comercial Vascongada Recalde/Komisija i Jedinstveni sanacijski odbor, T-483/17, García Suárez i dr./Komisija i Jedinstveni sanacijski odbor, T-484/17, Fidesban i dr./Jedinstveni sanacijski odbor, T-497/17, Sánchez del Valle i Calatrava Real State 2015/Komisija i Jedinstveni sanacijski odbor i T-498/17, Pablo Álvarez de Linera Granda/Komisija i Jedinstveni sanacijski odbor.


title: Predmet C-574/17 P: Žalba koju je 28. rujna 2017. podnijela Europska komisija protiv presude Općeg suda (drugo vijeće) od 19. srpnja 2017. u predmetu T-752/14, Combaro SA protiv Europske komisije

text:
               13.11.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 382/35

         Žalba koju je 28. rujna 2017. podnijela Europska komisija protiv presude Općeg suda (drugo vijeće) od 19. srpnja 2017. u predmetu T-752/14, Combaro SA protiv Europske komisije
   (Predmet C-574/17 P)
   (2017/C 382/43)
   Jezik postupka: njemački

      Stranke

      Žalitelj: Europska komisija (zastupnici: A. Caeiros i B.-R. Killmann, agenti)

      Druga stranka u postupku: Combaro SA

      Zahtjevi

   Žalitelj od Suda zahtjeva da,

               1.

               ukine presudu Općeg suda (drugo vijeće) od 19. srpnja 2017. u predmetu T-752/14, Combaro SA protiv Europske komisije,

               2.

               odbije tužbu društva Combaro SA kao neosnovanu,

               3.

               naloži društvu Combaro SA snošenje troškova prvostupanjskog i žalbenog postupka.

      Žalbeni razlozi i glavni argumenti

   U prilog svojoj žalbi žalitelj ističe sljedeće žalbene razloge:

               1.

               Opći sud je pogrešno pravno kvalificirao činjenice koje se odnose na postojanje posebnog slučaja iz članka 239. Carinskog Zakonika (1).
               Opći sud je počinio pogrešku koja se tiče prava jer, s jedne strane, Komisiji dodijelio ovlasti koje ona uopće nema, ili joj je, s druge strane, naložio da izvršava ovlasti koje više ne bi mogle pridonijeti razjašnjenju činjeničnog stanja. Međutim, Komisija nije pogrešno postupila pa stoga nije postojao poseban slučaj u smislu članka 239. Carinskog zakonika.

               2.

               Opći sud je iskrivio dokaze što se tiče postojanja posebnog slučaja iz članka 239. Carinskog zakonika.
               Opći sud je protivno aktima u spisu predmeta utvrdio da potpisi na relevantnim potvrdama o prometu robe potječu od R.-a i da Latvija nije dostavila izvorne otiske pečata koje su koristile carinarnice Jelgava i Bauska. Da je Opći sud pravilno ocijenio dokaze, morao bi zaključiti da je Komisija primjereno ocijenila činjenično stanje koje se odnosi na uvoz lanenih tkanina i da je pravilno smatrala da je riječ o posebnom slučaju u smislu članka 239. Carinskog zakonika.

               3.

               Opći sud je pogrešno tumačio članak 239. Carinskog zakonika što se tiče postojanja posebnog slučaja.
               Opći sud je propustio činjenično usporedio navodno pogrešno postupanje Komisije s interesima uvoznika koji je koristio lažne potvrde o prometu robe. Time što nije proveo takvu usporedbu, Opći sud je pogrešno primijenio članak 239. Carinskog zakonika, s obzirom na to da u predmetnom slučaju interesi Unije za osiguranjem poštovanja odredbi Carinskog zakonika prevaguju nad interesima uvoznika.

               4.

               Opći sud je pogrešno tumačio članak 239. Carinskog zakonika što se tiče očite nemarnosti društva Combaro SA.
               Opći sud je pogrešno zahtijevao od Komisije dokaz uvoznikove namjerne povrede pravila o podrijetlu. Da je Opći sud pravilno primijenio pravila o teretu dokazivanja, morao bi priznati da su već sumnje koje su opravdano morale postojati dovoljne da za to je uvoznik obvezan pribaviti relevantne informacije i objašnjenja o carinskim postupcima, barem od svojih izvoznika.

      (1)  Uredba Vijeća (EEZ) br. 2913/92 od 12. listopada 1992. o Carinskom zakoniku Zajednice (SL 1992., L 302, str. 1.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 2., svezak 2., str. 110.)


title: Predmet T-695/15: Presuda Općeg suda od 3. listopada 2017. – BMB protiv EUIPO-a – Ferrero (Posuda za slatkiše) („Dizajn Zajednice — Postupak za proglašavanje dizajna ništavim — Registrirani dizajn Zajednice koji prikazuje posudu za slatkiše — Raniji međunarodni trodimenzionalni žig — Oblik standardne posude koja se može napuniti slatkišima — Vjerojatnost dovođenja u zabludu — Primjena nacionalnog prava — Članak 25. stavak 1. točka (e) Uredbe (EZ) br. 6/2002 — Članak 62. i članak 63. stavak 1. Uredbe br. 6/2002”)

text:
               13.11.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 382/39

         Presuda Općeg suda od 3. listopada 2017. – BMB protiv EUIPO-a – Ferrero (Posuda za slatkiše)
   (Predmet T-695/15) (1)

   ((„Dizajn Zajednice - Postupak za proglašavanje dizajna ništavim - Registrirani dizajn Zajednice koji prikazuje posudu za slatkiše - Raniji međunarodni trodimenzionalni žig - Oblik standardne posude koja se može napuniti slatkišima - Vjerojatnost dovođenja u zabludu - Primjena nacionalnog prava - Članak 25. stavak 1. točka (e) Uredbe (EZ) br. 6/2002 - Članak 62. i članak 63. stavak 1. Uredbe br. 6/2002”))
   (2017/C 382/46)
   Jezik postupka: engleski

      Stranke

      Tužitelj: BMB sp. z o.o. (Grójec, Poljska) (zastupnik: K. Czubkowski, odvjetnik)

      Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (zastupnik: S. Hanne, agent)

      Druga stranka u postupku pred žalbenim vijećem EUIPO-a, intervenijent u postupku pred Općim sudom: Ferrero SpA (Alba, Italija) (zastupnik: M. Kefferpütz, odvjetnik)

      Predmet

   Tužba protiv odluke trećeg žalbenog vijeća EUIPO-a od 8. rujna 2015. (predmet R 1150/2012-3) koja se odnosi na postupak za proglašavanje dizajna ništavim između društava Ferrero i BMB.

      Izreka

               1.

               Tužba se odbija.

               2.

               Društvu BMB sp. z o.o. nalaže se snošenje troškova.

      (1)  SL C 38, 1. 2. 2016.


title: Predmet T-636/17: Tužba podnesena 15. rujna 2017. – PlasticsEurope protiv ECHA-e

text:
               13.11.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 382/54

         Tužba podnesena 15. rujna 2017. – PlasticsEurope protiv ECHA-e
   (Predmet T-636/17)
   (2017/C 382/67)
   Jezik postupka: engleski

      Stranke

      Tužitelj: PlasticsEurope (Bruxelles, Belgija) (zastupnici: R. Cana, E. Mullier, i F. Mattioli, odvjetnici)

      Tuženik: Europska agencija za kemikalije

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

               —

               tužbu proglasi dopuštenom i osnovanom,

               —

               poništi odluku, objavljenu 7. srpnja 2017., da se ažurira postojeće uvrštenje Bisfenola A na popis tvari predloženih za uvrštenje, kao posebno zabrinjavajuće tvari, na temelju članka 57. točke (f) Uredbe (EZ) br. 1907/2006 o registraciji, evaluaciji, autorizaciji i ograničavanju kemikalija (SL 2006., L 396, str. 1.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 13., svezak 23., str. 3. i ispravak SL 2017., L 135, str. 46.; u daljnjem tekstu: Uredba REACH),

               —

               naloži ECHA-i snošenje troškova postupka, i

               —

               naloži bilo koju drugu mjeru koju smatra pravičnom.

      Tužbeni razlozi i glavni argumenti

   U prilog osnovanosti tužbe tužitelj ističe šest tužbenih razloga.

               1.

               Prvi tužbeni razlog, koji se temelji na tome da je tuženik povrijedio načelo pravne sigurnosti time što je primijenio neusklađene i nepredvidive kriterije kako bi ocijenio navodna BPA-ova svojstva endokrine disrupcije („ED”) koja utječu na ljudsko zdravlje.

               2.

               Drugi tužbeni razlog, koji se temelji na tome da je tuženik počinio očitu pogrešku u ocjeni i na tome da je povrijedio svoju dužnost pažnje.

                           —

                           Tuženik nije utvrdio da je BPA tvar koja ima svojstva endokrine disrupcije kod koje postoje znanstveni dokazi o vjerojatnim ozbiljnim učincima na zdravlje ljudi ili okoliš koji su jednako zabrinjavajući kao učinci drugih tvari iz točaka od (a) do (e) članka 57. Uredbe REACH, s obzirom na to (i) da je tuženik samo nastojao utvrditi da BPA navodno ima „svojstva endokrine disrupcije”, (ii) da identifikacija BPA-a nije u skladu s kriterijima navedenim u članku 57. točki (f) Uredbe REACH i općim načelima prava Unije, i (iii) da je tuženik počinio očitu pogrešku u ocjeni time što nije uzeo u obzir izračun sigurne razine, kao čimbenika koji je relevantan za BPA-ovu procjenu s obzirom na kriterije iz članka 57. točke (f) Uredbe REACH; i

                           —

                           Tuženik nije uzeo u obzir sve relevantne informacije, i osobito studiju CLARITY-BPA.

               3.

               Treći tužbeni razlog, koji se temelji na tome da se pobijanom odlukom povređuju načela pravne sigurnosti i zaštite legitimnih očekivanja jer nisu uzete u obzir očekivane studije koje su bile priznate kao relevantne za ocjenu navodnih BPA-ovih ED svojstava, i osobito studija CLARITY-BPA, i jer nije uzeto u obzir izračun sigurne razine, kao čimbenika koji je relevantan za utvrđenje jednake zabrinutosti.

               4.

               Četvrti tužbeni razlog, koji se temelji na tome da se pobijanom odlukom povrjeđuju članak 59. i članak 57. točka (f) Uredbe REACH jer je njome određeno da je BPA posebno zabrinjavajuća tvar na temelju kriterija iz članka 57. točke (f), s obzirom na to da članak 57. točka (f) obuhvaća samo tvari koje još nisu identificirane u skladu s člankom 57. točkama (a) do (e).

               5.

               Peti tužbeni razlog, koji se temelji na tome da se pobijanom odlukom povrjeđuje članak 2. stavak 8. točka (b) Uredbe REACH, s obzirom na to da su intermedijeri izuzeti od odredaba cijele glave VII., i da su stoga izvan područja primjene članaka 57. i 59., te za njih nije potrebna autorizacija.

               6.

               Šesti tužbeni razlog, koji se temelji na tome da je pobijanom odlukom povrijeđeno načelo proporcionalnosti, jer se uvrštenjem BPA-a na popis tvari predloženih za uvrštenje, iako nije riječ o intermedijeru, prekoračuju granice onoga što je prikladno i nužno za postizanje željenog cilja i jer nije riječ o najmanje ograničavajućoj mjeri koju je Europska agencija za kemikalije mogla primijeniti.


title: Predmet C-56/16 P: Presuda Suda (drugo vijeće) od 14. rujna 2017. – Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO) protiv Instituto dos Vinhos do Douro e do Porto, IP, Bruichladdich Distillery Co.Ltd (Žalba — Žig Europske unije — Uredba (EZ) br. 207/2009 — Članak 8. stavak 4., članak 53. stavak 1. točka (c) i članak 53. stavak 2. točka (d) — Verbalni žig Europske unije PORT CHARLOTTE — Zahtjev za proglašavanje tog žiga ništavim — Zaštita dodijeljena ranijim oznakama izvornosti „Porto” i „Port” na temelju Uredbe (EZ) br. 1234/2007 i nacionalnog prava — Iscrpnost zaštite dodijeljene tim oznakama izvornosti — Članak 118.m Uredbe (EZ) br. 1234/2007 — Pojmovi ‚uporaba’ zaštićene oznake izvornosti i ‚podsjećanje’ na zaštićenu oznaku izvornosti)

text:
               13.11.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 382/14

         Presuda Suda (drugo vijeće) od 14. rujna 2017. – Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO) protiv Instituto dos Vinhos do Douro e do Porto, IP, Bruichladdich Distillery Co.Ltd
   (Predmet C-56/16 P) (1)

   ((Žalba - Žig Europske unije - Uredba (EZ) br. 207/2009 - Članak 8. stavak 4., članak 53. stavak 1. točka (c) i članak 53. stavak 2. točka (d) - Verbalni žig Europske unije PORT CHARLOTTE - Zahtjev za proglašavanje tog žiga ništavim - Zaštita dodijeljena ranijim oznakama izvornosti „Porto” i „Port” na temelju Uredbe (EZ) br. 1234/2007 i nacionalnog prava - Iscrpnost zaštite dodijeljene tim oznakama izvornosti - Članak 118.m Uredbe (EZ) br. 1234/2007 - Pojmovi ‚uporaba’ zaštićene oznake izvornosti i ‚podsjećanje’ na zaštićenu oznaku izvornosti))
   (2017/C 382/16)
   Jezik postupka: engleski

      Stranke

      Žalitelj: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO) (zastupnici: E. Zaera Cuadrado i O. Mondéjar Ortuño, agenti)

      Intervenijent u potporu žalitelju: Europska komisija (zastupnici: B. Eggers, I. Galindo Martín, J. Samnadda i T. Scharf, agenti)

      Druge stranke u postupku: Instituto dos Vinhos do Douro e do Porto, IP (zastupnik: P. Sousa e Silva, advogado), Bruichladdich Distillery Co.Ltd (zastupnici: S. Havard Duclos, odvjetnik)

      Intervenijent u potporu Institutu dos Vinhos do Douro e do Porto, IP: Portugalska Republika (zastupnici: L. Inez Fernandes, M. Figueiredo i A. Alves, agenti)

      Izreka

               1.

               Ukida se presuda Općeg suda Europske unije od 18. studenoga 2015., Instituto dos Vinhos do Douro e do Porto/OHIM – Bruichladdich Distillery (PORT CHARLOTTE) (T-659/14, EU:T:2015:863).

               2.

               Odbija se tužba u predmetu T-659/14 koju je podnio Instituto dos Vinhos do Douro e do Porto IP protiv odluke četvrtog žalbenog vijeća Ureda za usklađivanje na unutarnjemu tržištu (žigovi i dizajni) od 8. srpnja 2014. (predmet R 946/2013-4).

               3.

               Institutu dos Vinhos do Douro e do Porto IP nalaže se snošenje troškova Ureda Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO) i društva Bruichladdich Distillery Co. Ltd u obama postupcima.

               4.

               Portugalska Republika i Europska komisija snosit će vlastite troškove.

      (1)  SL C 175, 17. 5. 2016.


title: Predmet T-206/16: Presuda Općeg suda od 28. rujna 2017. – Bodegas Verdúguez protiv EUIPO-a (TRES TOROS 3) („Žig Europske unije — Prijava verbalnog žiga Europske unije TRES TOROS 3 — Apsolutni razlog za odbijanje — Žig za vino koji sadržava oznake zemljopisnog podrijetla — Članak 7. stavak 1. točka (j) Uredbe (EZ) br. 207/2009”)

text:
               13.11.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 382/40

         Presuda Općeg suda od 28. rujna 2017. – Bodegas Verdúguez protiv EUIPO-a (TRES TOROS 3)
   (Predmet T-206/16) (1)

   ((„Žig Europske unije - Prijava verbalnog žiga Europske unije TRES TOROS 3 - Apsolutni razlog za odbijanje - Žig za vino koji sadržava oznake zemljopisnog podrijetla - Članak 7. stavak 1. točka (j) Uredbe (EZ) br. 207/2009”))
   (2017/C 382/48)
   Jezik postupka: španjolski

      Stranke

      Tužitelj: Bodegas Verdúguez, SL (Villanueva de Alcardete, Španjolska) (zastupnik: J. García Domínguez, odvjetnik)

      Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (zastupnici: A. Folliard-Monguiral i A. Muñiz Rodríguez, agenti)

      Predmet

   Tužba protiv odluke petog žalbenog vijeća OHIM-a od 24. veljače 2016. (predmet R 407/2015-5), koja se odnosi na prijavu za registraciju verbalnog znaka TRES TOROS 3 kao žiga Europske unije.

      Izreka

               1.

               Tužba se odbija.

               2.

               Nalaže se društvu Bodegas Verdúguez, SL snošenje troškova.

      (1)  SL C 251, 11. 7. 2016.


title: Predmet T-674/17: Tužba podnesena 26. rujna 2017. – Le Port de Bruxelles i Région de Bruxelles-Capitale protiv Komisije

text:
               13.11.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 382/60

         Tužba podnesena 26. rujna 2017. – Le Port de Bruxelles i Région de Bruxelles-Capitale protiv Komisije
   (Predmet T-674/17)
   (2017/C 382/74)
   Jezik postupka: francuski

      Stranke

      Tužitelji: Le Port de Bruxelles (Bruxelles, Belgija), Région de Bruxelles-Capitale (Bruxelles) (zastupnik: J. Vanden Eynde, odvjetnik)

      Tuženik: Europska komisija

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelji od Općeg suda zahtijevaju da:

               —

               proglasi tužbu dopuštenom za svakog tužitelja i sukladno tomu poništi odluku Komisije označenu kao: SA.38393 (2016CP, ex 2015/E) – oporezivanje luka u Belgiji (C(2017)5174 final);

               —

               utvrdi da je ova tužba dopuštena i osnovana;

               —

               sukladno tomu, poništi odluku Europske komisije koja činjenicu da se gospodarske djelatnosti belgijskih, a osobito valonskih luka, ne oporezuju porezom na dobit, smatra državnom potporom nespojivom s unutarnjim tržištem;

               —

               naloži tuženiku snošenje troškova.

      Tužbeni razlozi i glavni argumenti

   U prilog osnovanosti tužbe, tužitelji u biti ističu jedan tužbeni razlog koji je u osnovi istovjetan ili sličan onome navedenom u okviru predmeta T-673/17, Port autonome du Centre et de l’Ouest i dr./Komisija.


title: Spojeni predmeti C-168/16 i C-169/16: Presuda Suda (drugo vijeće) od 14 rujna 2017. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Cour du travail de Mons – Belgija) – Sandra Nogueira i dr. protiv Crewlink Ireland Ltd (C-168/16), Miguel José Moreno Osacar protiv Ryanair Designated Activity Company, prije Ryanair Ltd (C-169/16) (Zahtjev za prethodnu odluku — Pravosudna suradnja u građanskim stvarima — Sudska nadležnost — Nadležnost u području pojedinačnih ugovora u radu — Uredba (EZ) br. 44/2001 — Članak 19. stavak 2. točka (a) — Pojam ‚mjesto u kojemu zaposlenik obično obavlja posao’ — Zračni sektor — Članovi posade — Uredba (EEZ) br. 3922/91 — Pojam ‚domaća baza’)

text:
               13.11.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 382/17

         Presuda Suda (drugo vijeće) od 14 rujna 2017. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Cour du travail de Mons – Belgija) – Sandra Nogueira i dr. protiv Crewlink Ireland Ltd (C-168/16), Miguel José Moreno Osacar protiv Ryanair Designated Activity Company, prije Ryanair Ltd (C-169/16)
   (Spojeni predmeti C-168/16 i C-169/16) (1)

   ((Zahtjev za prethodnu odluku - Pravosudna suradnja u građanskim stvarima - Sudska nadležnost - Nadležnost u području pojedinačnih ugovora u radu - Uredba (EZ) br. 44/2001 - Članak 19. stavak 2. točka (a) - Pojam ‚mjesto u kojemu zaposlenik obično obavlja posao’ - Zračni sektor - Članovi posade - Uredba (EEZ) br. 3922/91 - Pojam ‚domaća baza’))
   (2017/C 382/20)
   Jezik postupka: francuski

      Sud koji je uputio zahtjev

   Cour du travail de Mons

      Stranke glavnog postupka

      Žalitelji: Sandra Nogueira, Victor Perez-Ortega, Virginie Mauguit, Maria Sanchez-Odogherty, José Sanchez-Navarro (C-168/16), Miguel José Moreno Osacar (C-169/16)

      Druge stranke u postupku: Crewlink Ireland Ltd (C-168/16), Ryanair Designated Activity Company, prije Ryanair Ltd (C-169/16)

      Izreka

   Članak 19. točku 2. podtočku (a) Uredbe Vijeća (EZ) br. 44/2001 od 22. prosinca 2000. o [sudskoj] nadležnosti, priznavanju i izvršenju sudskih odluka u građanskim i trgovačkim stvarima treba tumačiti na način da se u slučaju postupka koji pokrene član posade zračnog prijevoznika ili član posade koji mu je upućen na rad i u svrhu utvrđivanja nadležnosti suda pred kojim je pokrenut postupak pojam „mjesto u kojemu zaposlenik obično obavlja posao” u smislu te odredbe ne može poistovjetiti s pojmom „domaća baza” u smislu Priloga III. Uredbi Vijeća (EEZ) br. 3922/91 od 16. prosinca 1991. o usklađivanju tehničkih zahtjeva i upravnih postupaka u području civilnog zrakoplovstva, kako je izmijenjena Uredbom (EZ) br. 1899/2006 Europskog parlamenta i Vijeća od 12. prosinca 2006. Međutim, pojam „domaća baza” važan je indicij za utvrđivanje „mjesta u kojem zaposlenik obično obavlja posao”.

      (1)  SL C 191, 30. 5. 2016.


title: Predmet C-320/15: Presuda Suda (deseto vijeće) od 14. rujna 2017. – Europska komisija protiv Helenske Republike (Povreda obveze države članice — Direktiva 91/271/EEZ — Pročišćavanje komunalnih otpadnih voda — Članak 4. stavci 1. i 3. — Sekundarno pročišćavanje ili ekvivalentno pročišćavanje)

text:
               13.11.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 382/6

         Presuda Suda (deseto vijeće) od 14. rujna 2017. – Europska komisija protiv Helenske Republike
   (Predmet C-320/15) (1)

   ((Povreda obveze države članice - Direktiva 91/271/EEZ - Pročišćavanje komunalnih otpadnih voda - Članak 4. stavci 1. i 3. - Sekundarno pročišćavanje ili ekvivalentno pročišćavanje))
   (2017/C 382/04)
   Jezik postupka: grčki

      Stranke

      Tužitelj: Europska komisija (zastupnici: G. Zavvos i E. Manhaeve, agenti)

      Tuženik: Helenska Republika (zastupnik: E. Skandalou, agent)

      Intervenijent u potporu tuženiku: Ujedinjena Kraljevina Velike Britanije i Sjeverne Irske (zastupnici: C. Brodie i J. Kraehling, agenti)

      Izreka

               1.

               Helenska Republika povrijedila je svoje obveze na temelju članka 4. stavka 1. Direktive Vijeća 91/271/EEZ od 21. svibnja 1991. o pročišćavanju komunalnih otpadnih voda, kako je izmijenjena Uredbom (EZ) br. 1137/2008 Europskog parlamenta i Vijeća od 22. listopada 2008., jer nije osigurala sekundarno pročišćavanje ili ekvivalentno pročišćavanje komunalnih otpadnih voda iz aglomeracija Prosotsani, Doxato, Eleftheroupoli, Vagia i Galatista, čiji je p. e. između 2 000 i 10 000.

               2.

               U preostalom dijelu tužba se odbija.

               3.

               Komisija i Helenska Republika snose vlastite troškove.

      (1)  SL C 328, 5. 10. 2015.


title: Predmet C-503/16: Presuda Suda (šesto vijeće) od 14. rujna 2017. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Tribunal da Relação de Évora – Portugal) – Luís Isidro Delgado Mendes protiv Crédito Agrícola Seguros – Companhia de Seguros de Ramos Reais, SA (Zahtjev za prethodnu odluku — Obvezno osiguranje građanskopravne odgovornosti u pogledu upotrebe motornih vozila — Direktive 72/166/EEZ, 84/5/EEZ, 90/232/EEZ i 2009/103/EZ — Krađa vozila — Prometna nezgoda — Tjelesne ozljede i oštećenja stvari koji su osiguraniku vlasniku vozila nastali kao pješaku — Građanskopravna odgovornost — Naknada štete — Pokriće obveznim osiguranjem — Klauzule o isključenju — Nacionalni propis kojim se osiguranika vlasnika vozila isključuje iz naknade štete od strane osiguranja — Usklađenost s tim direktivama — Pojam ‚treća osoba koja je žrtva’)

text:
               13.11.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 382/25

         Presuda Suda (šesto vijeće) od 14. rujna 2017. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Tribunal da Relação de Évora – Portugal) – Luís Isidro Delgado Mendes protiv Crédito Agrícola Seguros – Companhia de Seguros de Ramos Reais, SA
   (Predmet C-503/16) (1)

   ((Zahtjev za prethodnu odluku - Obvezno osiguranje građanskopravne odgovornosti u pogledu upotrebe motornih vozila - Direktive 72/166/EEZ, 84/5/EEZ, 90/232/EEZ i 2009/103/EZ - Krađa vozila - Prometna nezgoda - Tjelesne ozljede i oštećenja stvari koji su osiguraniku vlasniku vozila nastali kao pješaku - Građanskopravna odgovornost - Naknada štete - Pokriće obveznim osiguranjem - Klauzule o isključenju - Nacionalni propis kojim se osiguranika vlasnika vozila isključuje iz naknade štete od strane osiguranja - Usklađenost s tim direktivama - Pojam ‚treća osoba koja je žrtva’))
   (2017/C 382/29)
   Jezik postupka: portugalski

      Sud koji je uputio zahtjev

   Tribunal da Relação de Évora

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelj: Luís Isidro Delgado Mendes

      Tuženik: Crédito Agrícola Seguros – Companhia de Seguros de Ramos Reais, SA

      Izreka

   Članak 3. stavak 1. Direktive Vijeća 72/166/EEZ od 24. travnja 1972. o usklađivanju zakona država članica u odnosu na osiguranje od građanskopravne odgovornosti u pogledu upotrebe motornih vozila i izvršenje obveze osiguranja od takve odgovornosti, članak 1. stavak 1. i članak 2. stavak 1. Druge direktive Vijeća 84/5/EEZ od 30. prosinca 1983. o usklađivanju zakona država članica u odnosu na osiguranje od građanskopravne odgovornosti u pogledu upotrebe motornih vozila, kako je izmijenjena Direktivom 2005/14/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 11. svibnja 2005., kao i članak 1.a Treće direktive Vijeća 90/232/EEZ od 14. svibnja 1990. o usklađivanju zakona država članica u odnosu na osiguranje od građanskopravne odgovornosti u pogledu upotrebe motornih vozila, kako je izmijenjena Direktivom 2005/14, treba tumačiti na način da im se protivi nacionalni propis, poput onog o kojemu je riječ u glavnom postupku, koji isključuje pokriće, i, slijedom toga, naknadu štete obveznim osiguranjem građanskopravne odgovornosti u pogledu upotrebe motornih vozila, tjelesnih ozljeda i oštećenja stvari koje su nastale pješaku žrtvi prometne nezgode samo zbog toga što je taj pješak ugovaratelj osiguranja i vlasnik vozila kojim su prouzročene te štete.

      (1)  SL C 454, 5. 12. 2016.


title: Predmet C-471/17: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 7. kolovoza 2017. uputio Finanzgericht Hamburg (Njemačka) – Kreyenhop & Kluge GmbH & Co. KG protiv Hauptzollamt Hannover

text:
               6.11.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 374/15

         Zahtjev za prethodnu odluku koji je 7. kolovoza 2017. uputio Finanzgericht Hamburg (Njemačka) – Kreyenhop & Kluge GmbH & Co. KG protiv Hauptzollamt Hannover
   (Predmet C-471/17)
   (2017/C 374/20)
   Jezik postupka: njemački

      Sud koji je uputio zahtjev

   Finanzgericht Hamburg

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelj: Kreyenhop & Kluge GmbH & Co. KG

      Tuženik: Hauptzollamt Hannover

      Prethodno pitanje

   Jesu li prženi rezanci „sušena” tjestenina u smislu tarifnog podbroja 1902 3010 Kombinirane nomenklature (1)?

      (1)  Uredba Vijeća (EEZ) br. 2658/87 od 23. srpnja 1987. o tarifnoj i statističkoj nomenklaturi i o Zajedničkoj carinskoj tarifi (SL 1987., L 256, str. 1.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 2., svezak 12., str. 3.)


title: Spojeni predmeti C-643/15 i C-647/15: Presuda Suda (veliko vijeće) od 6. rujna 2017. – Slovačka Republika (C-643/15) i Mađarska (C-647/15) protiv Vijeća Europske unije (Tužba za poništenje — Odluka (EU) 2015/1601 — Privremene mjere u području međunarodne zaštite u korist Helenske Republike i Talijanske Republike — Krizna situacija zbog iznenadnog priljeva državljana trećih zemalja na državno područje određenih država članica — Premještanje tih državljana na državno područje drugih država članica — Raspodjela udjela premještanja — Članak 78. stavak 3. UFEU-a — Pravna osnova — Uvjeti primjene — Pojam „zakonodavni akt” — Članak 289. stavak 3. UFEU-a — Obvezujuća narav Vijeću Europske unije zaključaka koje je donijelo Europsko vijeće — Članak 15. stavak 1. UEU-a i članak 68. UFEU-a — Bitne postupovne odredbe — Izmjena prijedloga Europske komisije — Zahtjevi ponovnog savjetovanja s Europskim parlamentom i jednoglasne odluke u okviru Vijeća Europske unije — Članak 293. UFEU-a — Načela pravne sigurnosti i proporcionalnosti)

text:
               6.11.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 374/4

         Presuda Suda (veliko vijeće) od 6. rujna 2017. – Slovačka Republika (C-643/15) i Mađarska (C-647/15) protiv Vijeća Europske unije
   (Spojeni predmeti C-643/15 i C-647/15) (1)

   ((Tužba za poništenje - Odluka (EU) 2015/1601 - Privremene mjere u području međunarodne zaštite u korist Helenske Republike i Talijanske Republike - Krizna situacija zbog iznenadnog priljeva državljana trećih zemalja na državno područje određenih država članica - Premještanje tih državljana na državno područje drugih država članica - Raspodjela udjela premještanja - Članak 78. stavak 3. UFEU-a - Pravna osnova - Uvjeti primjene - Pojam „zakonodavni akt” - Članak 289. stavak 3. UFEU-a - Obvezujuća narav Vijeću Europske unije zaključaka koje je donijelo Europsko vijeće - Članak 15. stavak 1. UEU-a i članak 68. UFEU-a - Bitne postupovne odredbe - Izmjena prijedloga Europske komisije - Zahtjevi ponovnog savjetovanja s Europskim parlamentom i jednoglasne odluke u okviru Vijeća Europske unije - Članak 293. UFEU-a - Načela pravne sigurnosti i proporcionalnosti))
   (2017/C 374/05)
   Jezik postupka: slovački i mađarski

      Stranke

      Tužitelj: Slovačka Republika (zastupnik: Ministerstvo spravodlivosti Slovenskej republiky) (C-643/15), Mađarska (C-647/15) (zastupnici: M. Z. Fehér i G. Koós, agenti)

      Intervenijent u potporu tužiteljima: Republika Poljska (zastupnici: B. Majczyna i M. Kamejsza, agenti)

      Tuženik: Vijeće Europske unije (zastupnici: M. Chavrier, K. Pleśniak, N. Pethő i Z. Kupčová, agenti)

      Intervenijenti u potporu tuženiku: Kraljevina Belgija (zastupnici: J. Van Holm, M. Jacobs i C. Pochet, agenti), Savezna Republika Njemačka (zastupnici: T. Henze, R. Kanitz i J. Möller (C-647/15), agenti), Helenska Republika (zastupnici: M. Michelogiannaki i A. Samoni-Rantou, agenti), Francuska Republika (zastupnici: D. Colas, F.-X. Bréchot i Armoet, agenti), Talijanska Republika (zastupnici: G. Palmieri, agent, uz asistenciju L. D’Ascia, avvocato dello Stato), Veliko Vojvodstvo Luksemburg (zastupnici: A. Germeaux, C. Schiltz i D. Holderer, agenti), Kraljevina Švedska (zastupnici: A. Falk, C. Meyer-Seitz, U. Persson, O. Widgren, E. Karlsson i L. Swedenborg, agenti), Europska komisija (zastupnici: M. Condou-Durande i K. Talabér-Ritz (C-647/15), J. Baquero Cruz, A. Tokár (C-643/15) i G. Wils, agenti)

      Izreka

               1.

               Tužbe se odbijaju.

               2.

               Slovačkoj Republici i Mađarskoj nalaže se snošenje, osim vlastitih troškova, i troškova Vijeća Europske unije.

               3.

               Kraljevina Belgija, Savezna Republika Njemačka, Helenska Republika, Francuska Republika, Talijanska Republika, Veliko Vojvodstvo Luksemburg, Republika Poljska, Kraljevina Švedska i Europska komisija snose vlastite troškove.

      (1)  SL C 38, 1. 2. 2016.


title: Predmet C-454/17 P: Žalba koju je 27. srpnja 2017. podnio Vincent Piessevaux protiv presude Općeg suda (prvo vijeće) od 17. svibnja 2017. u predmetu T-519/16, Vincent Piessevaux protiv Vijeća Europske unije

text:
               6.11.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 374/14

         Žalba koju je 27. srpnja 2017. podnio Vincent Piessevaux protiv presude Općeg suda (prvo vijeće) od 17. svibnja 2017. u predmetu T-519/16, Vincent Piessevaux protiv Vijeća Europske unije
   (Predmet C-454/17 P)
   (2017/C 374/19)
   Jezik postupka: francuski

      Stranke

      Žalitelj: Vincent Piessevaux (zastupnik: L. Ponteville, odvjetnik)

      Druga stranka u postupku: Vijeće Europske unije

      Zahtjevi

   Žalitelj od Suda zahtijeva da:

               —

               ukine presudu Općeg suda od 17. svibnja 2017. u predmetu T-519/16;

               —

               prihvati zahtjeve koje je žalitelj istaknuo pred Općim sudom;

               —

               naloži drugoj stranci u postupku snošenje troškova.

      Žalbeni razlozi i glavni argumenti

   Prvi žalbeni razlog temelji se na povredi načela jednakog postupanja, članka 77. Pravilnika o osoblju za dužnosnike Europske unije i članka 11. stavka 2. Priloga VIII. navedenom pravilniku. Opći je sud počinio pogrešku koja se tiče prava time što je odbio prigovor nezakonitosti Priopćenja za osoblje 113/11 tijela za imenovanje Vijeća, kojim se uspostavlja iznimka od članka 9. trećeg stavka posljednje rečenice Odluke Vijeća od 11. listopada 2011. o donošenju općih provedbenih odredaba za članke 11. i 12. Priloga VIII. Pravilniku o osoblju za dužnosnike u vezi s prijenosom mirovinskih prava (OPO iz 2011.) – prema kojim iznimkama će se opće provedbene odredbe donesene 29. travnja 2004. (OPO iz 2004.) nastaviti primjenjivati samo u slučaju da je tijelo za imenovanje dostavilo prijedlog za uračunavanje razdoblja osiguranja zainteresiranoj osobi koja se na to suglasila prije stupanja na snagu OPO-a iz 2011. Naime, obrazloženje tog odbijanja, sadržano u točkama 68. do 71. pobijane presude, protivi se načelu jednakog postupanja, članku 77. Pravilnika o osoblju za dužnosnike i članku 11. stavku 2. Priloga VIII. navedenom pravilniku.
   Drugi žalbeni razlog temelji se na iskrivljenju prvog dijela trećeg tužbenog razloga za poništenje koji je tužitelj istaknuo, na nepoštovanju vjerodostojnosti dokumenata, na nepostojanju obrazloženja i na povredi načela jednakog postupanja. Naime, Opći je sud počinio pogreške koje se tiču prava:

               —

               u točkama 73., 74., 80. i 81. pobijane presude, time što je iskrivio prvi dio trećeg tužbenog razloga za poništenje i nije poštovao vjerodostojnost pisanih dokaza koje je tužitelj podnio, pogrešno navodeći da se tužitelj pozvao na povredu načela zaštite legitimnih očekivanja;

               —

               u točkama 73. do 100. pobijane presude, time što je propustio, kršenjem članka 36. Statuta Suda, odgovoriti na prvi dio trećeg tužbenog razloga za poništenje koji se temelji na povredi načela jednakog postupanja, a ne na povredi načela zaštite legitimnih očekivanja;

               —

               u točkama 82. do 100. pobijane presude – u slučaju da svejedno treba smatrati da točke 82. do 100. ili njihov dio ili neki njihovi elementi predstavljaju odgovor na prvi dio trećeg tužbenog razloga za poništenje – time što je odbio prigovor nezakonitosti članka 9. trećeg stavka posljednje rečenice OPO-a iz 2011., koji je tužitelj istaknuo i koji se temelji na povredi načela jednakog postupanja.


title: Predmet C-87/17 P: Rješenje Suda (deseto vijeće) od 5. srpnja 2017. – CBA Spielapparate- und Restaurantbetriebs GmbH protiv Suda Europske unije (Žalba — Članak 181. Poslovnika Suda — Tužba za naknadu štete — Navodna neusklađenost austrijskog prava u području poreza na igre na sreću s pravom Unije — Propuštanje nacionalnih sudova da upute prethodno pitanje Sudu — Očita nenadležnost suda Unije)

text:
               6.11.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 374/11

         Rješenje Suda (deseto vijeće) od 5. srpnja 2017. – CBA Spielapparate- und Restaurantbetriebs GmbH protiv Suda Europske unije
   (Predmet C-87/17 P) (1)

   ((Žalba - Članak 181. Poslovnika Suda - Tužba za naknadu štete - Navodna neusklađenost austrijskog prava u području poreza na igre na sreću s pravom Unije - Propuštanje nacionalnih sudova da upute prethodno pitanje Sudu - Očita nenadležnost suda Unije))
   (2017/C 374/15)
   Jezik postupka: njemački

      Stranke

      Žalitelj: CBA Spielapparate- und Restaurantbetriebs GmbH (zastupnik: A. Schuster, Rechtsanwalt)

      Druga stranka u postupku: Sud Europske unije

      Izreka

               1.

               Žalba se odbija.

               2.

               CBA Spielapparate- und Restaurantbetriebs GmbH snosi vlastite troškove.

      (1)  SL C 277, 21. 8. 2017.


title: Predmet C-528/17: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 4. rujna 2017. uputilo Vrhovno sodišče Republike Slovenije (Slovenija) – Milan Božičevič Ježovnik protiv Republike Slovenije

text:
               6.11.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 374/20

         Zahtjev za prethodnu odluku koji je 4. rujna 2017. uputilo Vrhovno sodišče Republike Slovenije (Slovenija) – Milan Božičevič Ježovnik protiv Republike Slovenije
   (Predmet C-528/17)
   (2017/C 374/29)
   Jezik postupka: slovenski

      Sud koji je uputio zahtjev

   Vrhovno sodišče Republike Slovenije

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelj: Milan Božičevič Ježovnik

      Tuženik: Republika Slovenija

      Prethodna pitanja

               1.

               Je li uvoznik (deklarant), koji u trenutku uvoza zatraži oslobođenje od plaćanja PDV-a (uvoz prema postupku 42) jer je roba namijenjena isporuci u drugu državu članicu, odgovoran za plaćanje PDV-a (ako se naknadno utvrdi nepostojanje potrebnih uvjeta za oslobođenje) isto kao što je odgovoran za plaćanje carinske obveze?

               2.

               U slučaju negativnog odgovora, je li odgovornost uvoznika (deklaranta) istovjetna odgovornosti poreznog obveznika koji obavlja isporuku robe unutar Zajednice, koji je oslobođen od plaćanja PDV-a u skladu s člankom 138. stavkom 1. Direktive o PDV-u?

               3.

               Valja li u potonjem slučaju subjektivni element uvoznika (deklaranta) kojim se želi zlouporabiti sustav PDV-a, ocjenjivati drukčije od isporuke robe unutar Zajednice iz članka 138. stavka 1. Direktive o PDV-u? Treba li ta ocjena biti blaža s obzirom na činjenicu da u carinskom postupku 42 oslobođenje od plaćanja PDV-a treba prethodno odobriti carinsko tijelo, ili treba biti u većoj mjeri ograničavajuća jer se radi o povezanim transakcijama pri prvom ulasku robe iz trećih zemalja na unutarnje tržište Europske unije?


title: Predmet C-255/17: Rješenje predsjednika Suda od 28. srpnja 2017. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Amtsgericht Hamburg – Njemačka) – Bernhard Schloesser, Petra Noll protiv Société Air France SA

text:
               6.11.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 374/24

         Rješenje predsjednika Suda od 28. srpnja 2017. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Amtsgericht Hamburg – Njemačka) – Bernhard Schloesser, Petra Noll protiv Société Air France SA
   (Predmet C-255/17) (1)

   (2017/C 374/36)
   Jezik postupka: njemački
   Predsjednik Suda odredio je brisanje predmeta.

      (1)  SL C 283, 28. 8. 2017.


title: Predmet T-586/15: Presuda Općeg suda od 22. rujna 2017. – Nara Tekstil Sanayi Ve Ticaret protiv EUIPO-a – NBC Fourth Realty (NaraMaxx) („Žig Europske unije — Postupak povodom prigovora — Prijava figurativnog žiga Europske unije NaraMaxx — Raniji nacionalni verbalni žig MAXX — Relativni razlog za odbijanje — Nepostojanje vjerojatnosti dovođenja u zabludu — Nepostojanje sličnosti znakova — Članak 8. stavak 1. točka (b)Uredbe (EZ) br. 207/2009”)

text:
               6.11.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 374/28

         Presuda Općeg suda od 22. rujna 2017. – Nara Tekstil Sanayi Ve Ticaret protiv EUIPO-a – NBC Fourth Realty (NaraMaxx)
   (Predmet T-586/15) (1)

   ((„Žig Europske unije - Postupak povodom prigovora - Prijava figurativnog žiga Europske unije NaraMaxx - Raniji nacionalni verbalni žig MAXX - Relativni razlog za odbijanje - Nepostojanje vjerojatnosti dovođenja u zabludu - Nepostojanje sličnosti znakova - Članak 8. stavak 1. točka (b)Uredbe (EZ) br. 207/2009”))
   (2017/C 374/42)
   Jezik postupka: engleski

      Stranke

      Tužitelj: Nara Tekstil Sanayi Ve Ticaret Anonim Sirketi (Osmangazi-Bursa, Turska) (zastupnici: M. López Camba i L. Monzón de la Flor, odvjetnici)

      Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (zastupnik: S. Bonne, agent)

      Druga stranka u postupku pred žalbenim vijećem EUIPO-a, intervenijent u postupku pred Općim sudom: NBC Fourth Realty Corp. (North Las Vegas, Nevada, Sjedinjene Američke Države) (zastupnici: D. Stone i A. Dykes, zatim A. Smith, solicitors, i S. Malynicz, QC)

      Predmet

   Tužba protiv odluke četvrtog žalbenog vijeća EUIPO-a od 27. srpnja 2015. (predmet R 1073/2014-4) koja se odnosi na postupak povodom prigovora između društava NBC Fourth Realty i Nara Tekstil Sanayi Ve Ticaret.

      Izreka

               1.

               Tužba se odbija.

               2.

               Nalaže se društvu Nara Tekstil Sanayi Ve Ticaret Anonim Sirketi snošenje troškova.

      (1)  SL C 406 od 7. 12. 2015.


title: Predmet C-60/16: Presuda Suda (treće vijeće) od 13. rujna 2017. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Kammarrätten i Stockholm – Migrationsöverdomstolen – Švedska) – Mohammad Khir Amayry protiv Migrationsverket (Zahtjev za prethodnu odluku — Uredba (EU) br. 604/2013 — Određivanje države članice odgovorne za razmatranje zahtjeva za međunarodnu zaštitu koji je u jednoj od država članica podnio državljanin treće zemlje — Članak 28. — Zadržavanje u cilju transfera podnositelja zahtjeva za međunarodnu zaštitu u drugu odgovornu državu članicu — Rok za provođenje transfera — Najduže trajanje zadržavanja — Izračun — Prihvaćanje zahtjeva radi prihvata prije zadržavanja — Odgoda izvršenja odluke o transferu)

text:
               13.11.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 382/15

         Presuda Suda (treće vijeće) od 13. rujna 2017. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Kammarrätten i Stockholm – Migrationsöverdomstolen – Švedska) – Mohammad Khir Amayry protiv Migrationsverket
   (Predmet C-60/16) (1)

   ((Zahtjev za prethodnu odluku - Uredba (EU) br. 604/2013 - Određivanje države članice odgovorne za razmatranje zahtjeva za međunarodnu zaštitu koji je u jednoj od država članica podnio državljanin treće zemlje - Članak 28. - Zadržavanje u cilju transfera podnositelja zahtjeva za međunarodnu zaštitu u drugu odgovornu državu članicu - Rok za provođenje transfera - Najduže trajanje zadržavanja - Izračun - Prihvaćanje zahtjeva radi prihvata prije zadržavanja - Odgoda izvršenja odluke o transferu))
   (2017/C 382/17)
   Jezik postupka: švedski

      Sud koji je uputio zahtjev

   Kammarrätten i Stockholm – Migrationsöverdomstolen

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelj: Mohammad Khir Amayry

      Tuženik: Migrationsverket

      Izreka

               1.

               Članak 28. Uredbe (EU) br. 604/2013 Europskog parlamenta i Vijeća od 26. lipnja 2013. o utvrđivanju kriterija i mehanizama za određivanje države članice odgovorne za razmatranje zahtjeva za međunarodnu zaštitu koji je u jednoj od država članica podnio državljanin treće zemlje ili osoba bez državljanstva, s obzirom na članak 6. Povelje Europske unije o temeljnim pravima, treba tumačiti na način da:

                           —

                           mu se ne protivi nacionalni propis poput onoga u glavnom postupku, koji propisuje da, u slučaju u kojem je do zadržavanja podnositelja zahtjeva za međunarodnu zaštitu došlo nakon što je zamoljena država članica usvojila zahtjev za prihvat, to zadržavanje može trajati najviše dva mjeseca, pod uvjetom, s jedne strane, da zadržavanje ne traje više od vremena koje je potrebno za postupak transfera, što se ocjenjuje u skladu sa stvarnim zahtjevima navedenog postupka u svakom pojedinačnom slučaju, i, s druge strane, da, prema potrebi, to zadržavanje ne traje duže od šest tjedana počevši od datuma na koji žalba ili preispitivanje više nema suspenzivan učinak, i da

                           —

                           mu se protivi nacionalni propis poput onoga u glavnom postupku, koji u tom slučaju dopušta navedeno zadržavanje u vremenu od tri do dvanaest mjeseci tijekom kojih se transfer mogao valjano provesti.

               2.

               Članak 28. stavak 3. Uredbe br. 604/2013 treba tumačiti na način da od roka od šest tjedana, uređenog tom odredbom, koji se počinje računati od trenutka u kojem žalba ili preispitivanje više nema suspenzivan učinak, ne valja oduzeti broj dana tijekom kojih je predmetna osoba već zadržana nakon što je druga država članica usvojila zahtjev za prihvat ili ponovni prihvat.

               3.

               Članak 28. stavak 3. Uredbe Dublin III treba tumačiti na način da se rok od šest tjedana, uređen tom odredbom, koji se počinje računati od trenutka u kojem žalba ili preispitivanje više nema suspenzivan učinak, također primjenjuje u slučaju u kojem predmetna osoba nije posebno zahtijevala odgodu izvršenja odluke o transferu.

      (1)  SL C 111, 29. 3. 2016.


title: Predmet C-188/17 P: Žalba koju je 12. travnja 2017. podnio Salvo Asenov Todorov protiv rješenja Općeg suda (deveto vijeće) od 14. ožujka 2017. u predmetu T-839/16, Todorov protiv Suda Europske unije

text:
               13.11.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 382/26

         Žalba koju je 12. travnja 2017. podnio Salvo Asenov Todorov protiv rješenja Općeg suda (deveto vijeće) od 14. ožujka 2017. u predmetu T-839/16, Todorov protiv Suda Europske unije
   (Predmet C-188/17 P)
   (2017/C 382/31)
   Jezik postupka: bugarski

      Stranke

      Žalitelj: Slavo Asenov Todorov (zastupnik: K. Mladenova, odvjetnik)

      Druga stranka u postupku: Sud Europske unije
   Rješenjem od 7. rujna 2017. Sud (deseto vijeće) je proglasio ovu žalbu očito nedopuštenom.


title: Predmet C-521/17: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 1. rujna 2017. uputio Tallinna Ringkonnakohus (Estonija) – c.v. SNB-REACT i dr. protiv Deepaka Mehte

text:
               13.11.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 382/34

         Zahtjev za prethodnu odluku koji je 1. rujna 2017. uputio Tallinna Ringkonnakohus (Estonija) – c.v. SNB-REACT i dr. protiv Deepaka Mehte
   (Predmet C-521/17)
   (2017/C 382/41)
   Jezik postupka: estonski

      Sud koji je uputio zahtjev

   Tallinna Ringkonnakohus

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelji: c.v. SNB-REACT i dr.

      Tuženik: Deepak Mehta

      Prethodna pitanja

               1.

               Treba li članak 4. točku (c) Direktive 2004/48/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 29. travnja 2004. o provedbi prava intelektualnog vlasništva (1) tumačiti na način da su države članice dužne tijela za kolektivno ostvarivanje prava intelektualnog vlasništva, koja ostvaruju prava nositelja žigova, priznati kao osobe koje su radi obrane prava nositelja žigova ovlaštene u vlastito ime podnositi pravne lijekove i radi provedbe prava nositelja žigova u vlastito ime podnositi tužbe sudovima?

               2.

               Treba li članke 12., 13. i 14. Direktive 2000/31/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 8. lipnja 2000. o određenim pravnim aspektima usluga informacijskog društva na unutarnjem tržištu, posebno elektroničke trgovine (Direktiva o elektroničkoj trgovini) (2) tumačiti na način da davateljem usluga u smislu ovih odredbi, na kojeg se primjenjuju tamo uređene iznimke od odgovornosti, treba smatrati i davatelja usluga čija se usluga sastoji od toga da registrira IP adrese i time omogućava da ih se anonimno povezuje s domenama kao i da iznajmljuje te IP adrese?

      (1)  SL 2004., L 157, str. 45. (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 17., svezak 2., str. 74.)

      (2)  SL 2000., L 178, str. 1. (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 13., svezak 39., str. 58.)


title: Predmet C-300/16 P: Presuda Suda (prvo vijeće) od 20. rujna 2017. – Europska komisija protiv Frucona Košice a.s. (Žalba — Državne potpore — Pojam ‚potpora’ — Pojam ‚gospodarska prednost’ — Kriterij privatnog vjerovnika — Uvjeti primjene — Primjena — Obveze istrage koje valja ispuniti Europska komisija)

text:
               13.11.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 382/24

         Presuda Suda (prvo vijeće) od 20. rujna 2017. – Europska komisija protiv Frucona Košice a.s.
   (Predmet C-300/16 P) (1)

   ((Žalba - Državne potpore - Pojam ‚potpora’ - Pojam ‚gospodarska prednost’ - Kriterij privatnog vjerovnika - Uvjeti primjene - Primjena - Obveze istrage koje valja ispuniti Europska komisija))
   (2017/C 382/27)
   Jezik postupka: engleski

      Stranke

      Žalitelj: Europska komisija (zastupnici: K. Walkerová, L. Armati, T. Maxian Rusche i B. Stromsky, agenti)

      Druga stranka u postupku: Frucona Košice a.s. (zastupnici: K. Lasok QC, B. Hartnett, Barrister, J. Holmes QC i O. Geiss, Rechtsanwalt)

      Izreka

               1.

               Žalba se odbija.

               2.

               Europskoj komisiji nalaže se snošenje troškova.

      (1)  SL C 260, 18. 7. 2016.


title: Predmet T-153/17: Tužba podnesena 30. rujna 2017. – FV protiv Vijeća

text:
               13.11.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 382/45

         Tužba podnesena 30. rujna 2017. – FV protiv Vijeća
   (Predmet T-153/17)
   (2017/C 382/56)
   Jezik postupka: francuski

      Stranke

      Tužitelj: FV (zastupnik: S. Pappas, odvjetnik)

      Tuženik: Vijeće Europske unije

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

               —

               poništi izvješća o ocjenjivanju za godine 2014. i 2015. konačno usvojena 5. prosinca 2016.;

               —

               naloži tuženiku snošenje troškova.

      Tužbeni razlozi i glavni argumenti

   U prilog tužbi tužitelj navodi tri tužbena razloga, ocjenjujući, u njegovu slučaju, da izvješća o ocjenjivanju za 2014. i 2015. koja je u odnosu na njega donijelo Vijeće Europske unije sadržavaju očite pogreške u ocjeni, da nisu dostatno obrazložena kao i da je povrijeđena dužnost brižnog postupanja.


title: Predmet T-755/16: Presuda Općeg suda od 26. rujna 2017. – La Rocca protiv EUIPO-a („Žig europske unije — Prijava figurativnog žiga Europske unije Take your time Pay After — Nepostojanje razlikovnog karaktera — Članak 7. stavak 1. točka (b) Uredbe (EZ) br. 207/2009 — Obveza obrazlaganja — Prva rečenica članka 75. Uredbe br. 207/2009”)

text:
               13.11.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 382/44

         Presuda Općeg suda od 26. rujna 2017. – La Rocca protiv EUIPO-a
   (Predmet T-755/16) (1)

   ((„Žig europske unije - Prijava figurativnog žiga Europske unije Take your time Pay After - Nepostojanje razlikovnog karaktera - Članak 7. stavak 1. točka (b) Uredbe (EZ) br. 207/2009 - Obveza obrazlaganja - Prva rečenica članka 75. Uredbe br. 207/2009”))
   (2017/C 382/54)
   Jezik postupka: talijanski

      Stranke

      Tužitelj: Alessandro La Rocca (Anzio, Italija) (zastupnici: A. Perani i J. Graffer, odvjetnici)

      Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (zastupnik: L. Rampini, agent)

      Predmet

   Tužba protiv odluke prvog žalbenog vijeća EUIPO-a od 4. kolovoza 2016. (predmet R 406/2016-1), koja se odnosi na prijavu za registraciju figurativnog znaka Take your time Pay After kao žiga Europske unije.

      Izreka

               1.

               Tužba se odbija.

               2.

               Nalaže se Alessandru La Rocci snošenje troškova.

      (1)  SL C 475, 19. 12. 2016.


title: Predmet C-480/17: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 9. kolovoza 2017. uputio Finanzgericht Köln (Njemačka) – Frank Montag protiv Finanzamt Köln-Mitte

text:
               13.11.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 382/32

         Zahtjev za prethodnu odluku koji je 9. kolovoza 2017. uputio Finanzgericht Köln (Njemačka) – Frank Montag protiv Finanzamt Köln-Mitte
   (Predmet C-480/17)
   (2017/C 382/39)
   Jezik postupka: njemački

      Sud koji je uputio zahtjev

   Finanzgericht Köln

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelj: Frank Montag

      Tuženik: Finanzamt Köln-Mitte

      Prethodna pitanja

               1.

               Protivi li se članku 49. u vezi s člankom 54. UFEU-a propis države članice u skladu s kojim se obvezni doprinosi nerezidentnog poreznog obveznika strukovnoj ustanovi za mirovinsko osiguranje (koji se temelje na njegovu članstvu u odvjetničkoj komori u državi članici koje je zbog strukovnih razloga nužno u odnosu na njegovu djelatnost koju obavlja u više država članica) u okviru ograničene porezne obveze ne uzimaju u obzir u svrhu smanjenja dohotka, dok se rezidentnim poreznim obveznicima u okviru neograničene porezne obveze u skladu s nacionalnim pravom odobrava odbitak ograničenog iznosa od dohotka?

               2.

               Protivi li se članku 49. u vezi s člankom 54. UFEU-a propis opisan u prvom pitanju ako porezni obveznik povrh svojih obveznih doprinosa plaća i – dobrovoljne – dodatne doprinose strukovnoj ustanovi za mirovinsko osiguranje i država članica ih ne uzima u obzir u svrhu smanjenja dohotka iako bi kasnije isplate mirovine u toj državi članici u skladu s nacionalnim pravom možda podlijegale oporezivanju i u okviru ograničene porezne obveze?

               3.

               Protivi li se članku 49. u vezi s člankom 54. UFEU-a propis opisan u prvom pitanju ako porezni obveznik neovisno o svojem upisu u odvjetničku komoru i doprinosima strukovnoj ustanovi za mirovinsko osiguranje plaća doprinose u okviru dobrovoljno sklopljenog privatnog mirovinskog osiguranja i država članica ih ne uzima u obzir u svrhu smanjenja dohotka iako bi kasnije isplate mirovine u toj državi članici u skladu s nacionalnim pravom možda podlijegale oporezivanju i u okviru ograničene porezne obveze?


title: Predmet C-591/14: Presuda Suda (četvrto vijeće) od 13. rujna 2017. – Europska komisija protiv Kraljevine Belgije (Povreda obveze države članice — Državne potpore — Odluka 2011/678/EU — Državna potpora za financiranje testiranja na transmisivne spongiformne encefalopatije (TSE) kod goveda — Potpora koja nije spojiva s unutarnjim tržištem — Obveza povrata — Neprovedba)

text:
               13.11.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 382/5

         Presuda Suda (četvrto vijeće) od 13. rujna 2017. – Europska komisija protiv Kraljevine Belgije
   (Predmet C-591/14) (1)

   ((Povreda obveze države članice - Državne potpore - Odluka 2011/678/EU - Državna potpora za financiranje testiranja na transmisivne spongiformne encefalopatije (TSE) kod goveda - Potpora koja nije spojiva s unutarnjim tržištem - Obveza povrata - Neprovedba))
   (2017/C 382/03)
   Jezik postupka: francuski

      Stranke

      Tužitelj: Europska komisija (zastupnici: J.-F. Brakeland, B. Stromsky, S. Noë i H. van Vliet, agenti)

      Tuženik: Kraljevina Belgija (zastupnici: C. Pochet, L. Van den Broeck i J.-C. Halleux, agenti, uz asistenciju L. Van den Hendea i J. Charlesa, odvjetnika)

      Izreka

               1.

               Kraljevina Belgija – time što nije u propisanim rokovima poduzela sve potrebne mjere kako bi od korisnika ostvarila povrat državnih potpora koje su u članku 1. stavcima 3. i 4. Odluke Komisije 2011/678/EU od 27. srpnja 2011. o državnoj potpori za financiranje testiranja na transmisivne spongiformne encefalopatije (TSE) kod goveda koju je provela Belgija (državna potpora C 44/08 (ex NN 45/04)) proglašene nezakonitima i nespojivima s unutarnjim tržištem i time što nije obavijestila Europsku komisiju o mjerama koje je poduzela kako bi se uskladila s tom odlukom – povrijedila je svoje obveze na temelju članka 288. četvrtog stavka UFEU-a i članaka 2. do 4. navedene odluke.

               2.

               Kraljevini Belgiji nalaže se snošenje troškova.

      (1)  SL C 73, 2. 3. 2015.


title: Predmet C-552/15: Presuda Suda (veliko vijeće) od 19. rujna 2017. – Europska komisija protiv Irske (Povreda obveze države članice — Sloboda pružanja usluga — Automobili — Najam ili leasing automobila osobe koja je rezident u jednoj državi članici od dobavljača sa sjedištem u drugoj državi članici — Porez na registraciju — Plaćanje cjelokupnog poreza u trenutku registracije — Pretpostavke za povrat poreza — Proporcionalnost)

text:
               13.11.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 382/7

         Presuda Suda (veliko vijeće) od 19. rujna 2017. – Europska komisija protiv Irske
   (Predmet C-552/15) (1)

   ((Povreda obveze države članice - Sloboda pružanja usluga - Automobili - Najam ili leasing automobila osobe koja je rezident u jednoj državi članici od dobavljača sa sjedištem u drugoj državi članici - Porez na registraciju - Plaćanje cjelokupnog poreza u trenutku registracije - Pretpostavke za povrat poreza - Proporcionalnost))
   (2017/C 382/06)
   Jezik postupka: engleski

      Stranke

      Tužitelj: Europska komisija (zastupnici: M. Wasmeier i J. Tomkin, agenti)

      Tuženik: Irska (zastupnici: E. Creedon, L. Williams i M. A. Joyce, agenti, uz asistenciju M. Collinsa, SC, S. Kingstona i C. Dalya, BL)

      Izreka

               1.

               Nametanjem obveze plaćanja unaprijed punog iznosa registracijske pristojbe za vozila primjenjive u slučaju konačne registracije bez obzira na stvarno ograničeno trajanje namjeravane uporabe u Irskoj vozila koje je u nju uvezeno i kada je privremeno trajanje leasinga ili najma točno određeno i unaprijed poznato, Irska je povrijedila obveze iz članka 56. UFEU-a.

               2.

               Propuštanjem da predvidi plaćanje kamata prilikom povrata registracijske pristojbe za vozila i odbijanjem iznosa od 500 eura od iznosa registracijske pristojbe koji treba vratiti na ime upravnih troškova Irska je povrijedila obveze koje proizlaze iz članka 56. UFEU-a.

               3.

               Irskoj se nalaže snošenje troškova.

      (1)  SL C 414, 14. 12. 2015.


title: Predmet C-589/15 P: Presuda Suda (veliko vijeće) od 12. rujna 2017. – Alexios Anagnostakis protiv Europske komisije (Žalba — Institucionalno pravo — Građanska inicijativa kojom se poziva Europska komisija da podnese zakonodavni prijedlog o ukidanju javnog duga za države članice u stanju nužde — Zahtjev za registraciju — Komisijino odbijanje — Očito nepostojanje Komisijinih ovlasti — Uredba (EU) br. 211/2011 — Članak 4. stavak 2. točka (b) — Obveza obrazlaganja — Članak 122. UFEU-a — Članak 136. UFEU-a — Povreda)

text:
               13.11.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 382/10

         Presuda Suda (veliko vijeće) od 12. rujna 2017. – Alexios Anagnostakis protiv Europske komisije
   (Predmet C-589/15 P) (1)

   ((Žalba - Institucionalno pravo - Građanska inicijativa kojom se poziva Europska komisija da podnese zakonodavni prijedlog o ukidanju javnog duga za države članice u stanju nužde - Zahtjev za registraciju - Komisijino odbijanje - Očito nepostojanje Komisijinih ovlasti - Uredba (EU) br. 211/2011 - Članak 4. stavak 2. točka (b) - Obveza obrazlaganja - Članak 122. UFEU-a - Članak 136. UFEU-a - Povreda))
   (2017/C 382/10)
   Jezik postupka: grčki

      Stranke

      Žalitelj: Alexios Anagnostakis (zastupnici: A. Anagnostakis, dikigoros, F. Moyse, odvjetnik)

      Druga stranka u postupku: Europska komisija (zastupnici: M. Konstantinidis i H. Krämer, agenti)

      Izreka

               1.

               Žalba se odbija.

               2.

               Alexiosu Anagnostakisu nalaže se snošenje troškova.

      (1)  SL C 7, 11. 1. 2016.


title: Predmet C-473/17: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 2. kolovoza 2017. uputio Tribunal Supremo (Španjolska) – Repsol Butano S.A. protiv Administración del Estado

text:
               13.11.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 382/31

         Zahtjev za prethodnu odluku koji je 2. kolovoza 2017. uputio Tribunal Supremo (Španjolska) – Repsol Butano S.A. protiv Administración del Estado
   (Predmet C-473/17)
   (2017/C 382/37)
   Jezik postupka: španjolski

      Sud koji je uputio zahtjev

   Tribunal Supremo

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelj: Repsol Butano S.A.

      Tuženik: Administración del Estado

      Prethodna pitanja

               1.

               Uzimajući u obzir sudsku praksu iz predmeta Federutility (1), je li mjera utvrđivanja najviše cijene za bocu uskladištenog ukapljenog plina, kao mjera zaštite socijalno ugroženih potrošača, za slučaj nastupanja, zasebno ili zajedno, jedne od okolnosti u nastavku, spojiva s tom sudskom praksom ili sukladna načelu proporcionalnosti?

                           —

                           mjera se donosi kao opća mjera za sve potrošače na neodređeno razdoblje „sve dok se uvjeti konkurentnosti i tržišnog natjecanja na tom tržištu ne mogu smatrati dostatnima”,

                           —

                           mjera se primjenjuje već više od [1]8 godina,

                           —

                           mjera može dovesti do održavanja stanja ograničenog tržišnog natjecanja jer predstavlja prepreku ulasku novih operatora.

               2.

               Uzimajući u obzir sudsku praksu iz navedenog predmeta Federutility, je li mjera obvezne kućne dostave uskladištenog ukapljenog plina kao mjera zaštite socijalno ugroženih potrošača ili stanovnika teško dostupnih područja, za slučaj nastupanja, zasebno ili zajedno, jedne od okolnosti iz prethodnog pitanja, spojiva s tom sudskom praksom ili sukladna načelu proporcionalnosti?

      (1)  Presuda Suda od 20. travnja 2010., Federutility i dr., C-265/08, EU:C:2010:205


title: Predmet T-554/17: Tužba podnesena 16. kolovoza 2017. – Gonzalez Calvet protiv SRB-a

text:
               13.11.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 382/47

         Tužba podnesena 16. kolovoza 2017. – Gonzalez Calvet protiv SRB-a
   (Predmet T-554/17)
   (2017/C 382/58)
   Jezik postupka: španjolski

      Stranke

      Tužitelji: Ramón González Calvet (Barcelona, Španjolska) i Joan González Calvet (Barcelona, Španjolska) (zastupnik: P. Molina Bosch, odvjetnik)

      Tuženik: Jedinstveni sanacijski odbor (SRB)

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelji od Općeg suda zahtijevaju da primi u postupanje tužbu protiv Odluke SRB/EES/2017/08 Jedinstvenog sanacijskog odbora i da nakon provođenja odgovarajućeg postupka donese presudu kojom prihvaća tužbu, poništava Odluku SRB/EES/2017/08 Jedinstvenog sanacijskog odbora i oduzima učinak provedbi navedene odluke i postupcima koji su posljedica te provedbe. Ako Opći sud ne poništi odluku, tužitelji zahtijevaju pravičnu naknadu štete koja im je nastala gubitkom dionica.

      Tužbeni razlozi i glavni argumenti

   Tužbeni razlozi i glavni argumenti slični su onima istaknutima u predmetima T-478/17, Mutualidad de la Abogacía i Hermandad Nacional de Arquitectos Superiores y Químicos/Jedinstveni sanacijski odbor, T-481/17, Fundación Tatiana Pérez de Guzmán y Bueno i SFL/Jedinstveni sanacijski odbor, T-482/17, Comercial Vascongada Recalde/Komisija i Jedinstveni sanacijski odbor, T-483/17, García Suárez i dr./Komisija i Jedinstveni sanacijski odbor, T-484/17, Fidesban i dr./Jedinstveni sanacijski odbor, T-497/17, Sánchez del Valle i Calatrava Real State 2015/Komisija i Jedinstveni sanacijski odbor i T-498/17, Pablo Álvarez de Linera Granda/Komisija i Jedinstveni sanacijski odbor.


title: Predmet T-575/17: Tužba podnesena 17. kolovoza 2017. – Algebris (UK) i dr. protiv SRB-a

text:
               13.11.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 382/47

         Tužba podnesena 17. kolovoza 2017. – Algebris (UK) i dr. protiv SRB-a
   (Predmet T-575/17)
   (2017/C 382/59)
   Jezik postupka: engleski

      Stranke

      Tužitelji: Algebris (UK) Ltd (London, Ujedinjena Kraljevina), Anchorage Capital Group LLC (New York, New York, Sjedinjene Američke Države), Ronit Capital LLP (London) (zastupnici: T. Soames i J. Vandenbussche, odvjetnici, R. East, Solicitor, i N. Chesaites, Barrister)

      Tuženik: Jedinstveni sanacijski odbor (SRB)

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelji od Općeg suda zahtijevaju da:

               —

               poništi Odluku Jedinstvenog sanacijskog odbora SRB/EES/2017/08 od 7. lipnja 2017. o donošenju sanacijskog programa za društvo Banco Popular Español S.A. (1), u cijelosti, ili, podredno, njezin članak 1. i/ili njezin članak 6.;

               —

               naloži SRB-u snošenje troškova postupka koje su imali tužitelji.

      Tužbeni razlozi i glavni argumenti

   U prilog osnovanosti tužbe tužitelji ističu pet tužbenih razloga.

               1.

               Prvi tužbeni razlog, temelji se na tome da je SRB ozbiljno povrijedio načela povjerljivosti i poslovne tajne, protivno članku 339. UFEU-a i članku 88. stavku 1. Uredbe (EU) br. 806/2014 (2) te sudskoj praksi Suda, čime je također povrijedio pravo tužiteljâ na dobru upravu utvrđeno člankom 41. Povelje Europske unije o temeljnim pravima.

               2.

               Drugi tužbeni razlog, temelji se na tome da je Europska komisija počinila očite pogreške u ocijeni prilikom primjene članaka 14., 18., 20., 21., 22. i 24. Uredbe br. 806/2014.

                           —

                           U tom pogledu, tužitelji tvrde da procjena Banco Popular, koja je bila temelj za sanaciju na temelju sanacijskog programa, nije bila pravična, razborita ili pouzdana, i da je bila protivna „načelu da nijedan vjerovnik ne smije biti u slabijem položaju”; da stoga nije predstavljala točne, pouzdane i dosljedne dokaze na kojima treba temeljiti sanacijski program; i njome se nije mogla potkrijepiti pobijana odluka. Nadalje i iz istih razloga, sanacijski program (i time pobijana odluka) je očito bio neproporcionalan jer prekoračuje granice mjera koje su nužne za osiguranje sanacijskih ciljeva.

               3.

               Treći tužbeni razlog, temelji se na tome da je SRB tužitelje izvlastio, povredom njihovih temeljnih prava, koja se štite općim načelima prava Unije i utvrđenim u članku 17. Povelje o temeljnim pravima.

               4.

               Četvrti tužbeni razlog, temelji se na tome da SRB nije osigurao, u skladu s člankom 41. Povelje o temeljnim pravima i sudskom praksom Suda, da tužitelji tijekom postupka sanacije imaju pravo na saslušanje.

               5.

               Peti tužbeni razlog, temelji se na tome da Komisija nije zakonito potvrdila sanacijski program i da stoga pobijana odluka nije zakonito stupila na snagu.

                           —

                           S tim u vezi tvrdi se da, prije donošenja Odluke (EU) 2017/1246 o potvrđivanju sanacijskog programa, Europska komisija nije prikladno ili uopće nije ocijenila diskrecijske aspekte sanacijskog programa. To je predstavljalo povredu Komisijinih obveza na temelju Uredbe (EU) br. 806/2014 i načela iz sudske prakse Suda u predmetu Meroni. Slijedom toga, SRB je počinio očitu pogrešku u ocjeni i očitu pogrešku koja se tiče prava time što je zaključio da bi njegova odluka o donošenju sanacijskog programa mogla stupiti na snagu, ili da je stupila na snagu; nadalje, ili podredno, sanacijski program donesen pobijanom odlukom u svakom slučaju nije zakonito stupio na snagu.

      (1)  Odluka Komisije (EU) 2017/1246 оd 7. lipnja 2017. o potvrđivanju sanacijskog programa za društvo Banco Popular Español S.A. (priopćeno pod brojem dokumenta C(2017) 4038) (SL 2017. L 178, str. 15.)

      (2)  Uredba (EU) br. 806/2014 Europskog parlamenta i Vijeća od 15. srpnja 2014. o utvrđivanju jedinstvenih pravila i jedinstvenog postupka za sanaciju kreditnih institucija i određenih investicijskih društava u okviru jedinstvenog sanacijskog mehanizma i jedinstvenog fonda za sanaciju te o izmjeni Uredbe (EU) br. 1093/2010 (SL 2014., L 225, str. 1.)


title: Predmet C-469/17: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 4. kolovoza 2017. uputio Bundesgerichtshof (Njemačka) – Funke Medien NRW GmbH protiv Savezne Republike Njemačke

text:
               13.11.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 382/30

         Zahtjev za prethodnu odluku koji je 4. kolovoza 2017. uputio Bundesgerichtshof (Njemačka) – Funke Medien NRW GmbH protiv Savezne Republike Njemačke
   (Predmet C-469/17)
   (2017/C 382/36)
   Jezik postupka: njemački

      Sud koji je uputio zahtjev

   Bundesgerichtshof

      Stranke glavnog postupka

      Tuženik-revident: Funke Medien NRW GmbH

      Tužitelj-protivnik revidenta: Savezna Republika Njemačka

      Prethodna pitanja

               1.

               Je li na temelju odredaba prava Unije o isključivom pravu autora na reproduciranje (članak 2. točka (a) Direktive 2001/29/EZ (1)) i priopćavanje javnosti uključujući stavljanje na raspolaganje javnosti (članak 3. stavak 1. Direktive 2001/29/EZ) svojih autorskih djela te o iznimkama ili ograničenjima ovih prava (članak 5. stavci 2. i 3. Direktive 2001/29/EZ) ostavljen u nacionalnom pravu manevarski prostor za prenošenje?

               2.

               Na koji način treba prilikom određivanja dosega iznimaka ili ograničenja, koja su predviđena u članku 5. stavcima 2. i 3. Direktive 2001/29/EZ i odnose se na isključivo pravo autora na reproduciranje (članak 2. točka (a) Direktive 2001/29/EZ) i priopćavanje javnosti uključujući stavljanje na raspolaganje javnosti (članak 3. stavak 1. Direktive 2001/29/EZ) svojih djela, uzeti u obzir temeljna prava iz Povelje Europske unije o temeljnim pravima?

               3.

               Mogu li temeljna prava u vidu slobode informiranja (članak 11. stavak 1. druga rečenica Povelje Europske unije o temeljnim pravima) ili slobode tiska (članak 11. stavak 2. Povelje Europske unije o temeljnim pravima) opravdati iznimke ili ograničenja isključivog prava autora na reproduciranje (članak 2. točka (a) Direktive 2001/29/EZ) i priopćavanje javnosti uključujući stavljanje na raspolaganje javnosti (članak 3. stavak 1. Direktive 2001/29/EZ) svojih autorskih djela, osim iznimaka ili ograničenja predviđenih u članku 5. stavcima 2. i 3. stavak 1. Direktive 2001/29/EZ?

      (1)  Direktiva 2001/29/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 22. svibnja 2001. o usklađivanju određenih aspekata autorskog i srodnih prava u informacijskom društvu (SL L 167, str. 10.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 17., svezak 1., str. 119.).