title: Predmet C-594/16: Presuda Suda (peto vijeće) od 13. rujna 2018. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Consiglio di Stato – Italija) – Enzo Buccioni protiv Banca d'Italia (Zahtjev za prethodnu odluku — Usklađivanje zakonodavstava — Direktiva 2013/36/EU — Članak 53. stavak 1. — Obveza čuvanja poslovne tajne koju imaju nacionalna tijela nadležna za bonitetni nadzor kreditnih institucija — Kreditna institucija nad kojom se provodi prisilna likvidacija — Priopćavanje povjerljivih informacija u građanskim ili trgovačkim postupcima)

text:
               12.11.2018

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 408/8

      Presuda Suda (peto vijeće) od 13. rujna 2018. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Consiglio di Stato – Italija) – Enzo Buccioni protiv Banca d'Italia
      (Predmet C-594/16) (1)

      ((Zahtjev za prethodnu odluku - Usklađivanje zakonodavstava - Direktiva 2013/36/EU - Članak 53. stavak 1. - Obveza čuvanja poslovne tajne koju imaju nacionalna tijela nadležna za bonitetni nadzor kreditnih institucija - Kreditna institucija nad kojom se provodi prisilna likvidacija - Priopćavanje povjerljivih informacija u građanskim ili trgovačkim postupcima))
      (2018/C 408/07)
      Jezik postupka: talijanski

         Sud koji je uputio zahtjev

      Consiglio di Stato

         Stranke glavnog postupka

         Tužitelj: Enzo Buccioni

         Tuženik: Banca d'Italia

         uz sudjelovanje: Banca Network Investimenti SpA, u likvidaciji

         Izreka

      Članak 53. stavak 1. Direktive 2013/36/EU Europskog parlamenta i Vijeća od 26. lipnja 2013. o pristupanju djelatnosti kreditnih institucija i bonitetnom nadzoru nad kreditnim institucijama i investicijskim društvima, izmjeni Direktive 2002/87/EZ te stavljanju izvan snage direktiva 2006/48/EZ i 2006/49/EZ treba tumačiti na način da mu se ne protivi to da nadležna tijela država članica priopćavaju povjerljive informacije osobi koja podnosi zahtjev kako bi mogla pokrenuti građanski ili trgovački postupak radi zaštite imovinskih interesa koji su bili dovedeni u pitanje nakon prisilne likvidacije kreditne institucije. Međutim, zahtjev za priopćavanje mora se odnositi na informacije u pogledu kojih podnositelj zahtjeva ističe precizne i dosljedne indicije koje na uvjerljiv način omogućuju pretpostaviti da su informacije relevantne za potrebe građanskog ili trgovačkog postupka, čiji cilj podnositelj zahtjeva mora konkretno utvrditi te izvan kojeg se informacije ne mogu upotrijebiti. Zadaća je nadležnih tijela i sudova odvagnuti interes podnositelja zahtjeva za predmetnim informacijama i interese povezane s održavanjem povjerljivosti informacija koje su obuhvaćene obvezom čuvanja poslovne tajne prije priopćavanja svake od zatraženih povjerljivih informacija.

         (1)  SL C 63 od 27. 2. 2017.


title: Predmet C-26/17 P: Presuda Suda (deseto vijeće) od 13. rujna 2018. – Birkenstock Sales GmbH protiv Ureda Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO) (Žalba — Žig Europske unije — Međunarodna registracija u kojoj je naznačena Europska unija — Figurativni žig koji prikazuje uzorak međusobno prepletenih valovitih linija — Uredba (EZ) br. 207/2009 — Članak 7. stavak 1. točka (b) — Apsolutni razlog za odbijanje — Razlikovni karakter — Reljefni uzorak)

text:
               12.11.2018

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 408/10

      Presuda Suda (deseto vijeće) od 13. rujna 2018. – Birkenstock Sales GmbH protiv Ureda Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO)
      (Predmet C-26/17 P) (1)

      ((Žalba - Žig Europske unije - Međunarodna registracija u kojoj je naznačena Europska unija - Figurativni žig koji prikazuje uzorak međusobno prepletenih valovitih linija - Uredba (EZ) br. 207/2009 - Članak 7. stavak 1. točka (b) - Apsolutni razlog za odbijanje - Razlikovni karakter - Reljefni uzorak))
      (2018/C 408/10)
      Jezik postupka: njemački

         Stranke

         Žalitelj: Birkenstock Sales GmbH (zastupnici: C. Menebröcker i V. Töbelmann, Rechtsanwälte)

         Druga stranka u postupku: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO) (zastupnik: D. Walicka, agent)

         Izreka

                  1.

                  Žalba se odbija.

                  2.

                  Društvu Birkenstock Sales GmbH nalaže se snošenje troškova.

         (1)  SL C 151, 15. 5. 2017.


title: Predmet T-530/18: Tužba podnesena 7. rujna 2018. – Rumunjska protiv Komisije

text:
               12.11.2018

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 408/56

      Tužba podnesena 7. rujna 2018. – Rumunjska protiv Komisije
      (Predmet T-530/18)
      (2018/C 408/73)
      Jezik postupka: rumunjski

         Stranke

         Tužitelj: Rumunjska (zastupnici: C. Canţăr, E. Gane, C. Florescu, O. Ichim, agenti)

         Tuženik: Europska komisija

         Tužbeni zahtjev

      Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

                  —

                  djelomično poništi Provedbenu odluku Komisije (EU) 2018/873 od 13. lipnja 2018. o isključenju iz financiranja Europske unije određenih izdataka nastalih za države članice u okviru Europskog fonda za jamstva u poljoprivredi (EFJP) i Europskog poljoprivrednog fonda za ruralni razvoj (EPFRR): (a) potpuno u pogledu podmjere 1a (iznos od 13 184 846,61 eura za godine 2015. i 2016.); (b) potpuno u pogledu podmjera 3a, 5a, 3b, 4b (iznos od 45 532 000,96 eura za godine 2014., 2015. i 2016.) i, podredno, djelomično za razdoblje prije 19. rujna 2015. (iznos od 21 315 857,50 eura);

                  —

                  Europskoj komisiji naloži snošenje troškova.

         Tužbeni razlozi i glavni argumenti

      U prilog osnovanosti tužbe tužitelj ističe dva tužbena razloga.

                  1.

                  Prvi tužbeni razlog: neodgovarajuće izvršavanje ovlasti Europske komisije da isključi određene iznose iz financiranja od strane Europske unije

                              —

                              Primjenom ispravaka utvrđenih Odlukom 2018/873, Komisija je na neodgovarajući način izvršavala svoju ovlast kršeći odredbe članka 52. Uredbe br. 1306/2013 i protivno načelima zaštite legitimnih očekivanja i pravne sigurnosti.

                              —

                              Pobijanom odlukom prekršen je članak 52. Uredbe br. 1306/2013 jer je nakon provedenih razgovora s rumunjskim tijelima ta institucija Unije odlukom odobrila reviziju Nacionalnog programa ruralnog razvoja 2007.-2013. (PNSR), izražavajući svoj pristanak glede mjera sadržanih u PNSR-u, također i u pogledu metoda plaćanja u vezi s podmjerama 1a, 3a, 5a, 3b i 4b u sklopu mjere 215 – Plaćanja za dobrobit životinja. Odluka o odobravanju revizije PNSR-a pravna je obveza i dovodi do izvršenja plaćanja s naslova proračuna Unije.

                              —

                              Rumunjska tijela izvršila su plaćanja u skladu s odobrenjem Komisije. U tom kontekstu, odluka o primjeni ispravaka je nezakonita.

                              —

                              Rumunjska smatra da je pobijanom odlukom prekršeno načelo zaštite legitimnih očekivanja u kontekstu u kojem je odluka Komisije da odobri reviziju PNSR-a stvorila legitimna očekivanja kod rumunjskih tijela i korisnika u pogledu regularnosti metoda izračuna odobrenih od strane Komisije. To načelo Komisiju obvezuje da i za podmjere 3a, 5a, 3b e 4b primjeni ispravke počevši od 19. rujna 2015., kako je ta institucija Unije učinila i u pogledu ispravaka vezanih uz podmjeru 1a.

                              —

                              Isto tako, Rumunjska smatra da je ta institucija Unije to načelo morala poštovati također i u pogledu plaćanja izvršenih nakon 19. rujna 2015., s obzirom na to da u tom trenutku više nije moglo doći do nove revizije PNSR-a.

                              —

                              Rumunjska smatra da se pobijanom odlukom krši načelo pravne sigurnosti s obzirom na to da Komisija ima različit stav u pogledu regularnosti metoda izračuna. Naime, u pobijanoj odluci Komisija je utvrdila nepravilnosti kod plaćanja izvršenih na temelju metoda izračuna koje je ona prethodno odobrila. Nadalje, unatoč činjenici da su rumunjska tijela od te institucije Unije tražila pojašnjenja o mogućnosti ispravljanja pogrešaka kompenzacijskih plaćanja s obzirom na to da nakon 19. rujna 2015. izmjena PNSR-a više ne bi mogla biti izvršena, Komisija nije izrazila svoj stav o tom aspektu.

                  2.

                  Drugi tužbeni razlog: povreda obveze obrazlaganja predviđene člankom 296. stavkom 2. Ugovora o funkcioniranju Europske unije

                              —

                              Rumunjska smatra da je ta institucija Unije povrijedila svoju obvezu obrazlaganja iz članka 296. stavka 2. Ugovora o funkcioniranju Europske unije jer u slučaju podmjere 1a nije dovoljno i na odgovarajući način argumentirala: svoj kolebljiv stav u pogledu utvrđenih nepravilnosti i vrste primijenjenog ispravka; odbijanje argumenata i pojašnjenja koja su u pogledu navodne prevelike kompenzacije dala rumunjska tijela; razlog zbog kojeg je za utvrđene nepravilnosti odlučila primijeniti paušalnu, a ne obračunatu stopu.


title: Predmet C-137/17: Presuda Suda (peto vijeće) od 26. rujna 2018. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio rechtbank van eerste aanleg te Antwerpen – Belgija) – kazneni postupak protiv Van Gennip BVBA, Antonius Johannes Maria ten Velde, Original BVBA, Antonius Cornelius Ignatius Maria van der Schoot (Zahtjev za prethodnu odluku — Direktive 2006/123/EZ, 2007/23/EZ i 2013/29/EU — Stavljanje pirotehničkih sredstava na tržište — Slobodno kretanje pirotehničkih sredstava sukladnih zahtjevima tih direktiva — Nacionalni propis koji predviđa ograničenje skladištenja i prodaje navedenih sredstava — Kaznenopravne sankcije — Sustav dvostrukog odobrenja — Direktiva 98/34/EZ — Pojam „tehnički propis”)

text:
               12.11.2018

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 408/17

      Presuda Suda (peto vijeće) od 26. rujna 2018. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio rechtbank van eerste aanleg te Antwerpen – Belgija) – kazneni postupak protiv Van Gennip BVBA, Antonius Johannes Maria ten Velde, Original BVBA, Antonius Cornelius Ignatius Maria van der Schoot
      (Predmet C-137/17) (1)

      ((Zahtjev za prethodnu odluku - Direktive 2006/123/EZ, 2007/23/EZ i 2013/29/EU - Stavljanje pirotehničkih sredstava na tržište - Slobodno kretanje pirotehničkih sredstava sukladnih zahtjevima tih direktiva - Nacionalni propis koji predviđa ograničenje skladištenja i prodaje navedenih sredstava - Kaznenopravne sankcije - Sustav dvostrukog odobrenja - Direktiva 98/34/EZ - Pojam „tehnički propis”))
      (2018/C 408/20)
      Jezik postupka: nizozemski

         Sud koji je uputio zahtjev

      Rechtbank van eerste aanleg te Antwerpen

         Stranke glavnog kaznenog postupka

      Van Gennip BVBA, Antonius Johannes Maria ten Velde, Original BVBA, Antonius Cornelius Ignatius Maria van der Schoot

         Izreka

                  1.

                  Načelo slobodnog kretanja pirotehničkih sredstava, kako je predviđeno osobito člankom 6. stavkom 2. Direktive 2007/23/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 23. svibnja 2007. o stavljanju na tržište pirotehničkih sredstava, treba tumačiti na način da mu nije protivan nacionalni propis, poput onog u glavnom postupku, koji zabranjuje to da potrošači posjeduju ili upotrebljavaju odnosno da im se prodaju pirotehnička sredstva za prigodne vatromete koja sadržavaju više od 1 kilograma pirotehničkog sastava, ako taj propis može jamčiti javni poredak i sigurnost i ne prekoračuje ono što je nužno kako bi se zaštitili temeljni interesi, što je na sudu koji je uputio zahtjev da provjeri.

                  2.

                  Članak 10. Direktive 2006/123/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 12. prosinca 2006. o uslugama na unutarnjem tržištu treba tumačiti na način da mu se ne protivi nacionalni propis poput onog u glavnom postupku, koji skladištenje pirotehničkih sredstava sukladnih Direktivi 2007/23 i namijenjenih maloprodaji podvrgava dvostrukom odobrenju, odnosno saveznom odobrenju za eksplozive i regionalnom okolišnom odobrenju, ako su ispunjeni svi uvjeti iz članka 10. stavka 2. te direktive, što je na sudu koji je uputio zahtjev da provjeri.

                  3.

                  Članak 20. Direktive 2007/23 i članak 1. stavak 5. Direktive 2006/123 treba tumačiti na način da države članice mogu donositi kaznene sankcije ako su, kada je riječ o Direktivi 2007/23, te sankcije učinkovite, razmjerne i odvraćajuće i ako, kada je riječ o Direktivi 2006/123, ta nacionalna pravila kaznenog prava nemaju za učinak zaobilaženje pravila te iste direktive.

         (1)  SL C 178, 6. 6. 2017.


title: Predmet C-173/17 P: Presuda Suda (deseto vijeće) od 13. rujna 2018. – ANKO AE Antiprosopeion, Emporiou kai Viomichanias protiv Europske komisije (Žalba — Arbitražne klauzule — Sporazum Doc@Hand zaključen u okviru Šestog okvirnog programa u području istraživanja i tehnološkog razvoja i demonstracijskih aktivnosti (2002.-2006.) — Prihvatljivi troškovi — Odluka Europske komisije — Obveza povrata uplaćenih iznosa — Protuzahtjev)

text:
               12.11.2018

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 408/19

      Presuda Suda (deseto vijeće) od 13. rujna 2018. – ANKO AE Antiprosopeion, Emporiou kai Viomichanias protiv Europske komisije
      (Predmet C-173/17 P) (1)

      ((Žalba - Arbitražne klauzule - Sporazum Doc@Hand zaključen u okviru Šestog okvirnog programa u području istraživanja i tehnološkog razvoja i demonstracijskih aktivnosti (2002.-2006.) - Prihvatljivi troškovi - Odluka Europske komisije - Obveza povrata uplaćenih iznosa - Protuzahtjev))
      (2018/C 408/22)
      Jezik postupka: grčki

         Stranke

         Žalitelj: ANKO AE Antiprosopeion, Emporiou kai Viomichanias (zastupnik: S. Paliou, dikigoros)

         Druga stranka u postupku: Europska komisija (zastupnici: R. Lyal i A. Kyratsou, agenti)

         Izreka

                  1)

                  Žalba se odbija.

                  2)

                  Društvu ANKO AE Antiprosopeion, Emporiou kai Viomichanias nalaže se snošenje troškova.

         (1)  SL C 168 od 29. 5. 2017.


title: Predmet T-384/17: Presuda Općeg suda od 25. rujna 2018. – Cipar protiv EUIPO-a – M. J. Dairies (BBQLOUMI) („Žig Europske unije — Postupak povodom prigovora — Prijava figurativnog žiga Europske unije BBQLOUMI — Raniji verbalni certifikacijski žig Ujedinjene Kraljevine HALLOUMI — Relativni razlog za odbijanje — Nepostojanje vjerojatnosti dovođenja u zabludu — Članak 8. stavak 1. točka (b) Uredbe (EZ) br. 207/2009 (koji je postao članak 8. stavak 1. točka (b) Uredbe (EU) 2017/1001)”)

text:
               12.11.2018

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 408/53

      Presuda Općeg suda od 25. rujna 2018. – Cipar protiv EUIPO-a – M. J. Dairies (BBQLOUMI)
      (Predmet T-384/17) (1)

      ((„Žig Europske unije - Postupak povodom prigovora - Prijava figurativnog žiga Europske unije BBQLOUMI - Raniji verbalni certifikacijski žig Ujedinjene Kraljevine HALLOUMI - Relativni razlog za odbijanje - Nepostojanje vjerojatnosti dovođenja u zabludu - Članak 8. stavak 1. točka (b) Uredbe (EZ) br. 207/2009 (koji je postao članak 8. stavak 1. točka (b) Uredbe (EU) 2017/1001)”))
      (2018/C 408/68)
      Jezik postupka: engleski

         Stranke

         Tužitelj: Republika Cipar (zastupnici: S. Malynicz, QC, V. Marsland, solicitor, i S. Baran, barrister)

         Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (zastupnici: M. Rajh, D. Walicka i D. Gája, agenti)

         Druga stranka u postupku pred žalbenim vijećem EUIPO-a, intervenijent pred Općim sudom: M. J. Dairies EOOD (Sofija, Bugarska) (zastupnik: D. Dimitrova, odvjetnik)

         Predmet

      Tužba protiv odluke četvrtog žalbenog vijeća EUIPO-a od 10. travnja 2017. (predmet R 496/2016-4) u vezi s postupkom povodom prigovora između Republike Cipar i M. J. Dairies.

         Izreka

                  1.

                  Tužba se odbija.

                  2.

                  Republici Cipar nalaže se snošenje troškova.

         (1)  SL C 269, 14. 8. 2017.


title: Predmet C-510/16: Presuda Suda (četvrto vijeće) od 20. rujna 2018. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Conseil d'État – Francuska) – Carrefour Hypermarchés SAS i dr. protiv Ministre des Finances et des Comptes publics (Zahtjev za prethodnu odluku — Državne potpore — Članak 108. stavak 3. UFEU-a — Uredba (EZ) br. 794/2004 — Prijavljeni programi potpora — Članak 4. — Izmjena zatečene potpore — Znatno povećanje prihoda od poreza namijenjenih financiranju programâ potpora u odnosu na predviđanja prijavljena Europskoj komisiji — Prag od 20 % početnog iznosa)

text:
               12.11.2018

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 408/7

      Presuda Suda (četvrto vijeće) od 20. rujna 2018. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Conseil d'État – Francuska) – Carrefour Hypermarchés SAS i dr. protiv Ministre des Finances et des Comptes publics
      (Predmet C-510/16) (1)

      ((Zahtjev za prethodnu odluku - Državne potpore - Članak 108. stavak 3. UFEU-a - Uredba (EZ) br. 794/2004 - Prijavljeni programi potpora - Članak 4. - Izmjena zatečene potpore - Znatno povećanje prihoda od poreza namijenjenih financiranju programâ potpora u odnosu na predviđanja prijavljena Europskoj komisiji - Prag od 20 % početnog iznosa))
      (2018/C 408/05)
      Jezik postupka: francuski

         Sud koji je uputio zahtjev

      Conseil d'État

         Stranke glavnog postupka

         Tužitelji: Carrefour Hypermarchés SAS, Fnac Paris, Fnac Direct, Relais Fnac, Codirep, Fnac Périphérie

         Tuženik: Ministre des Finances et des Comptes publics

         Izreka

      Povećanje prihoda od poreza kojima se financira nekoliko odobrenih programa potpora u odnosu na predviđanja koja su dostavljena Europskoj komisiji, poput onoga u glavnom postupku, izmjena je zatečene potpore u smislu članka 1. točke (c) Uredbe Vijeća (EZ) br. 659/1999 o utvrđivanju detaljnih pravila primjene članka [108. UFEU-a] i članka 4. stavka 1. prve rečenice Uredbe Komisije (EZ) br. 794/2004 od 21. travnja 2004. o provedbi Uredbe br. 659/1999 s obzirom na članak 108. stavak 3. UFEU-a, osim ako je to povećanje manje od praga od 20 % predviđenog člankom 4. stavkom 1. drugom rečenicom te uredbe.
      Taj se prag treba ocijeniti, u situaciji poput one u glavnom postupku, u odnosu na prihode namijenjene dotičnim programima potpora, a ne u odnosu na stvarno dodijeljene potpore.

         (1)  SL C 462, 12. 12. 2016.


title: Predmet C-601/17: Presuda Suda (osmo vijeće) od 12. rujna 2018. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Amtsgericht Hamburg – Njemačka) – Dirk Harms i dr. protiv Vueling Airlines SA (Zahtjev za prethodnu odluku — Zračni prijevoz — Uredba (EZ) br. 261/2004 — Članak 8. stavak 1. — Naknada cijene karte u slučaju otkazivanja leta — Provizija koju prilikom kupnje karte naplaćuje posrednik između putnika i zračnog prijevoznika — Uključenost)

text:
               12.11.2018

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 408/31

      Presuda Suda (osmo vijeće) od 12. rujna 2018. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Amtsgericht Hamburg – Njemačka) – Dirk Harms i dr. protiv Vueling Airlines SA
      (Predmet C-601/17) (1)

      ((Zahtjev za prethodnu odluku - Zračni prijevoz - Uredba (EZ) br. 261/2004 - Članak 8. stavak 1. - Naknada cijene karte u slučaju otkazivanja leta - Provizija koju prilikom kupnje karte naplaćuje posrednik između putnika i zračnog prijevoznika - Uključenost))
      (2018/C 408/40)
      Jezik postupka: njemački

         Sud koji je uputio zahtjev

      Amtsgericht Hamburg

         Stranke glavnog postupka

         Tužitelji: Dirk Harms, Ann-Kathrin Harms, Nick-Julius Harms, Tom-Lukas Harms, Lilly-Karlotta Harms, Emma-Matilda Harms

         Tuženik: Vueling Airlines SA

         Izreka

      Uredbu (EZ) br. 261/2004 Europskog parlamenta i Vijeća od 11. veljače 2004. o utvrđivanju općih pravila odštete i pomoći putnicima u slučaju uskraćenog ukrcaja i otkazivanja ili dužeg kašnjenja leta te o stavljanju izvan snage Uredbe (EEZ) br. 295/91, a osobito njezin članak 8. stavak 1. točku (a), treba tumačiti na način da cijena karte koju treba uzeti u obzir radi utvrđivanja iznosa koji putniku u slučaju otkazivanja leta treba nadoknaditi zračni prijevoznik uključuje razliku između iznosa koji je platio putnik i iznosa koji je primio zračni prijevoznik, koja odgovara proviziji koju naplaćuje posrednik između tih dviju osoba, osim ako je ta provizija određena bez znanja tog zračnog prijevoznika, što je na sudu koji je uputio zahtjev da provjeri.

         (1)  SL C 22, 22. 1. 2018.


title: Predmet C-287/17: Presuda Suda (deveto vijeće) od 13. rujna 2018. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Okresní soud v Českých Budějovicích – Češka Republika) – Česká pojišťovna a. s. protiv WCZ, spol. s r. o. (Zahtjev za prethodnu odluku — Pravo društava — Borba protiv kašnjenja u plaćanju u poslovnim transakcijama — Direktiva 2011/7/EU — Članak 6. stavci 1. i 3. — Naknada troškova naplate tražbine — Troškovi požurnica upućenih zbog dužnikova kašnjenja u plaćanju)

text:
               12.11.2018

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 408/22

      Presuda Suda (deveto vijeće) od 13. rujna 2018. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Okresní soud v Českých Budějovicích – Češka Republika) – Česká pojišťovna a. s. protiv WCZ, spol. s r. o.
      (Predmet C-287/17) (1)

      ((Zahtjev za prethodnu odluku - Pravo društava - Borba protiv kašnjenja u plaćanju u poslovnim transakcijama - Direktiva 2011/7/EU - Članak 6. stavci 1. i 3. - Naknada troškova naplate tražbine - Troškovi požurnica upućenih zbog dužnikova kašnjenja u plaćanju))
      (2018/C 408/27)
      Jezik postupka: češki

         Sud koji je uputio zahtjev

      Okresní soud v Českých Budějovicích

         Stranke glavnog postupka

         Tužitelj: Česká pojišťovna a. s.

         Tuženik: WCZ, spol. s r. o.

         Izreka

      Članak 6. Direktive 2011/7/EU Europskog parlamenta i Vijeća od 16. veljače 2011. o borbi protiv kašnjenja u plaćanju u poslovnim transakcijama treba tumačiti na način da vjerovniku koji zahtijeva naknadu troškova povezanih sa slanjem požurnica dužniku zbog njegova kašnjenja u plaćanju priznaje pravo da s te osnove, osim fiksnog iznosa od 40 eura, predviđenog stavkom 1. tog članka, dobije razumnu naknadu u smislu stavka 3. tog članka za dio tih troškova koji prelazi taj fiksni iznos.

         (1)  SL C 269, 14. 8. 2017.


title: Predmet C-310/18 PPU: Presuda Suda (prvo vijeće) od 19. rujna 2018. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Spetsializiran nakazatelen sad – Bulgarska) – kazneni postupak protiv Emila Mileva (Zahtjev za prethodnu odluku — Hitni prethodni postupak — Pravosudna suradnja u kaznenim stvarima — Direktiva (EU) 2016/343 — Pretpostavka nedužnosti — Javna upućivanja na krivnju — Pravna sredstva — Postupak ispitivanja zakonitosti mjere određivanja istražnog zatvora)

text:
               12.11.2018

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 408/32

      Presuda Suda (prvo vijeće) od 19. rujna 2018. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Spetsializiran nakazatelen sad – Bulgarska) – kazneni postupak protiv Emila Mileva
      (Predmet C-310/18 PPU) (1)

      ((Zahtjev za prethodnu odluku - Hitni prethodni postupak - Pravosudna suradnja u kaznenim stvarima - Direktiva (EU) 2016/343 - Pretpostavka nedužnosti - Javna upućivanja na krivnju - Pravna sredstva - Postupak ispitivanja zakonitosti mjere određivanja istražnog zatvora))
      (2018/C 408/41)
      Jezik postupka: bugarski

         Sud koji je uputio zahtjev

      Spetsializiran nakazatelen sad

         Stranka glavnog kaznenog postupka

      Emil Milev

         Izreka

      Članak 3. i članak 4. stavak 1. Direktive (EU) 2016/343 Europskog parlamenta i Vijeća od 9. ožujka 2016. o jačanju određenih vidova pretpostavke nedužnosti i prava sudjelovati na raspravi u kaznenom postupku treba tumačiti na način da im se ne protivi donošenje privremenih odluka postupovne prirode, poput odluke o održavanju na snazi mjere istražnog zatvora koju je donijelo sudsko tijelo, koje se temelje na sumnji ili elementima inkriminirajućih dokaza, pod uvjetom da se u njima za osobu koja se nalazi u istražnom zatvoru ne navodi da je kriva. Nasuprot tomu, tom se direktivom ne uređuju uvjeti pod kojima se mogu donijeti odluke o istražnom zatvoru.

         (1)  SL C 268, 30. 7. 2018.


title: Predmet C-332/17: Presuda Suda (osmo vijeće) od 13. rujna 2018. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Riigikohus – Estonija) – Starman AS protiv Tarbijakaitseameta (Zahtjev za prethodnu odluku — Zaštita potrošača — Direktiva 2011/83/EU — Članak 21. — Potrošački ugovori — Telefonske komunikacije — Praksa pružatelja telekomunikacijskih usluga koja se sastoji od toga da svojim korisnicima koji su već sklopili ugovor nudi skraćeni broj korisničke podrške po tarifi višoj od osnovne)

text:
               12.11.2018

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 408/24

      Presuda Suda (osmo vijeće) od 13. rujna 2018. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Riigikohus – Estonija) – Starman AS protiv Tarbijakaitseameta
      (Predmet C-332/17) (1)

      ((Zahtjev za prethodnu odluku - Zaštita potrošača - Direktiva 2011/83/EU - Članak 21. - Potrošački ugovori - Telefonske komunikacije - Praksa pružatelja telekomunikacijskih usluga koja se sastoji od toga da svojim korisnicima koji su već sklopili ugovor nudi skraćeni broj korisničke podrške po tarifi višoj od osnovne))
      (2018/C 408/30)
      Jezik postupka: estonski

         Sud koji je uputio zahtjev

      Riigikohus

         Stranke glavnog postupka

         Tužitelj: Starman AS

         Tuženik: Tarbijakaitseamet

         Izreka

      Članak 21. prvi stavak Direktive 2011/83/EU Europskog parlamenta i Vijeća od 25. listopada 2011. o pravima potrošača, izmjeni Direktive Vijeća 93/13/EEZ i Direktive 1999/44/EZ Europskog parlamenta i Vijeća te o stavljanju izvan snage Direktive Vijeća 85/577/EEZ i Direktive 97/7/EZ Europskog parlamenta i Vijeća treba tumačiti na način da mu se protivi to da, ako je trgovac svim svojim korisnicima stavio na raspolaganje jedan ili više skraćenih telefonskih brojeva po tarifi višoj od osnovne, korisnici koji su sklopili ugovor s tim trgovcem plaćaju više od osnovne tarife kada navedenog trgovca zovu telefonom u vezi s tim ugovorom.

         (1)  SL C 256, 7. 8. 2017.


title: Predmet T-668/17: Presuda Općeg suda od 20. rujna 2018. – Maico Holding protiv EUIPO-a – Eico (Eico) („Žig Europske unije — Postupak povodom prigovora — Prijava verbalnog žiga Europske unije Eico — Raniji verbalni žig Europske unije MAICO — Relativni razlog za odbijanje — Nepostojanje vjerojatnosti dovođenja u zabludu — Sličnost znakova — Članak 8. stavak 1. točka (b) Uredbe (EZ) br. 207/2009 (postao članak 8. stavak 1. točka (b) Uredbe (EU) br. 2017/1001)”)

text:
               12.11.2018

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 408/55

      Presuda Općeg suda od 20. rujna 2018. – Maico Holding protiv EUIPO-a – Eico (Eico)
      (Predmet T-668/17) (1)

      ((„Žig Europske unije - Postupak povodom prigovora - Prijava verbalnog žiga Europske unije Eico - Raniji verbalni žig Europske unije MAICO - Relativni razlog za odbijanje - Nepostojanje vjerojatnosti dovođenja u zabludu - Sličnost znakova - Članak 8. stavak 1. točka (b) Uredbe (EZ) br. 207/2009 (postao članak 8. stavak 1. točka (b) Uredbe (EU) br. 2017/1001)”))
      (2018/C 408/71)
      Jezik postupka: engleski

         Stranke

         Tužitelj: Maico Holding GmbH (Villingen-Schwenningen, Njemačka) (zastupnici: T. Krüger i D. Deckers, odvjetnici)

         Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (zastupnici: J. Ivanauskas i D. Walicka, agenti)

         Druga stranka u postupku pred žalbenim vijećem EUIPO-a, intervenijent u postupku pred Općim sudom: Eico A/S (Brønderslev, Danska) (zastupnik: A. Skov, odvjetnik)

         Predmet

      Tužba podnesena protiv odluke četvrtog žalbenog vijeća EUIPO-a od 27. srpnja 2017. (predmet R 2089/2016-4), koja se odnosi na postupak povodom prigovora između društava Maico Holding i Eico.

         Izreka

                  1.

                  Tužba se odbija.

                  2.

                  Društvu Maico Holding GmbH nalaže se snošenje troškova.

         (1)  SL C 382, 13. 11. 2017.


title: Predmet C-54/17 i C-55/17: Presuda Suda (drugo vijeće) od 13. rujna 2018. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Consiglio di Stato – Italija) – Autorità Garante della Concorrenza e del Mercato protiv Wind Tre SpA, prije Wind Telecomunicazioni SpA (C-54/17), Vodafone Italia SpA, prije Vodafone Omnitel NV (C-55/17) (Zahtjev za prethodnu odluku — Zaštita potrošača — Direktiva 2005/29/EZ — Nepoštena poslovna praksa — Članak 3. stavak 4. — Područje primjene — Članci 5., 8. i 9. — Agresivna poslovna praksa — Prilog I. točka 29. — Poslovna praksa koja se u svim okolnostima smatra agresivnom — Prodaja nenaručene robe ili nenaručenih usluga — Direktiva 2002/21/EZ — Direktiva 2002/22/EZ — Telekomunikacijske usluge — Prodaja SIM kartica (Subscriber Identity Module, modul za identifikaciju pretplatnika) koje sadržavaju određene prethodno ugrađene i uključene usluge — Nepostojanje prethodnog informiranja potrošača)

text:
               12.11.2018

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 408/12

      Presuda Suda (drugo vijeće) od 13. rujna 2018. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Consiglio di Stato – Italija) – Autorità Garante della Concorrenza e del Mercato protiv Wind Tre SpA, prije Wind Telecomunicazioni SpA (C-54/17), Vodafone Italia SpA, prije Vodafone Omnitel NV (C-55/17)
      (Predmet C-54/17 i C-55/17) (1)

      ((Zahtjev za prethodnu odluku - Zaštita potrošača - Direktiva 2005/29/EZ - Nepoštena poslovna praksa - Članak 3. stavak 4. - Područje primjene - Članci 5., 8. i 9. - Agresivna poslovna praksa - Prilog I. točka 29. - Poslovna praksa koja se u svim okolnostima smatra agresivnom - Prodaja nenaručene robe ili nenaručenih usluga - Direktiva 2002/21/EZ - Direktiva 2002/22/EZ - Telekomunikacijske usluge - Prodaja SIM kartica (Subscriber Identity Module, modul za identifikaciju pretplatnika) koje sadržavaju određene prethodno ugrađene i uključene usluge - Nepostojanje prethodnog informiranja potrošača))
      (2018/C 408/13)
      Jezik postupka: talijanski

         Sud koji je uputio zahtjev

      Consiglio di Stato

         Stranke glavnog postupka

         Tužitelj: Autorità Garante della Concorrenza e del Mercato

         Tuženici: Wind Tre SpA, prije Wind Telecomunicazioni SpA (C-54/17), Vodafone Italia SpA, prije Vodafone Omnitel NV (C-55/17)

         Izreka

                  1.

                  Pojam „prodaja nenaručene robe ili nenaručenih usluga” u smislu Priloga I. točke 29. Direktivi 2005/29/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 11. svibnja 2005. o nepoštenoj poslovnoj praksi poslovnog subjekta u odnosu prema potrošaču na unutarnjem tržištu i o izmjeni Direktive Vijeća 84/450/EEZ, direktiva 97/7/EZ, 98/27/EZ i 2002/65/EZ Europskog parlamenta i Vijeća, kao i Uredbe (EZ) br. 2006/2004 Europskog parlamenta i Vijeća („Direktiva o nepoštenoj poslovnoj praksi”) treba tumačiti na način da, pod uvjetom da to provjeri sud koji je uputio zahtjev, on obuhvaća postupanja poput onih o kojima je riječ u glavnom postupku, u kojima telekomunikacijski operator prodaje SIM kartice (Subscriber Identity Module, modul za identifikaciju pretplatnika) na kojima su prethodno ugrađene i uključene određene usluge, poput usluga korištenja internetom i govorne pošte, a da pritom potrošača nije unaprijed odgovarajuće informirao o toj prethodnoj ugradnji i uključenju kao ni o troškovima tih usluga.

                  2.

                  Članak 3. stavak 4. Direktive 2005/29 treba tumačiti na način da mu nije protivno nacionalno zakonodavstvo na temelju kojeg se postupanje koje predstavlja prodaju nenaručene robe ili nenaručenih usluga u smislu Priloga I. točke 29. Direktivi 2005/29, poput onoga o kojem je riječ u glavnom postupku, mora ocjenjivati s obzirom na odredbe te direktive, što ima za posljedicu to da u skladu s tim propisom državno regulatorno tijelo u smislu Direktive 2002/21/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 7. ožujka 2002. o zajedničkom regulatornom okviru za elektroničke komunikacijske mreže i usluge (Okvirna direktiva), kako je izmijenjena Direktivom 2009/140/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 25. studenoga 2009., nije nadležno za kažnjavanje takvog postupanja.

         (1)  SL C 239, 24. 7. 2017.


title: Predmet T-10/16: Presuda Općeg suda od 25. rujna 2018. – GABO:mi protiv Komisije („Arbitražna klauzula — Šesti i sedmi okvirni program za istraživanja, tehnološki razvoj i demonstracijske aktivnosti (2002.-2006. i 2007.-2013.) — Dopisi kojima se zahtijeva povrat dijela dodijeljenih subvencija — Obavijest o terećenju — Prijeboj potraživanja — Prilagodba tužbe — Dopuštenost — Prihvatljivost izdataka — Uzajamni fondovi — Obveza upisivanja troškova u račune ugovaratelja — Usklađenost s računovodstvenim pravilima koja se primjenjuju u državi u kojoj ugovaratelj ima poslovni nastan — Pravna sigurnost — Legitimna očekivanja — Dobro upravljanje — Transparentnost — Pravo na saslušanje — Proporcionalnost”)

text:
               12.11.2018

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 408/46

      Presuda Općeg suda od 25. rujna 2018. – GABO:mi protiv Komisije
      (Predmet T-10/16) (1)

      ((„Arbitražna klauzula - Šesti i sedmi okvirni program za istraživanja, tehnološki razvoj i demonstracijske aktivnosti (2002.-2006. i 2007.-2013.) - Dopisi kojima se zahtijeva povrat dijela dodijeljenih subvencija - Obavijest o terećenju - Prijeboj potraživanja - Prilagodba tužbe - Dopuštenost - Prihvatljivost izdataka - Uzajamni fondovi - Obveza upisivanja troškova u račune ugovaratelja - Usklađenost s računovodstvenim pravilima koja se primjenjuju u državi u kojoj ugovaratelj ima poslovni nastan - Pravna sigurnost - Legitimna očekivanja - Dobro upravljanje - Transparentnost - Pravo na saslušanje - Proporcionalnost”))
      (2018/C 408/58)
      Jezik postupka: engleski

         Stranke

         Tužitelj: GABO:mi Gesellschaft für Ablauforganisation:milliarium mbH & Co. KG (München, Njemačka) (zastupnici: M. Ahlhaus i C. Mayer, odvjetnici)

         Tuženik: Europska komisija (zastupnici: u početku S. Delaude, S. Lejeune i M. Siekierzyńska, a zatim S. Delaude i M. Siekierzyńska, agenti)

         Predmet

      S jedne strane, zahtjev na temelju članka 272. UFEU-a za utvrđivanje nepostojećim potraživanja koje je navedeno u dvama informativnim dopisima od 2. prosinca 2015. i obavijesti o terećenju od 2. prosinca 2015. koja se odnosi na potraživanje od 1 770 417,29 eura i, s druge strane, zahtjev na temelju članka 263. UFEU-a za poništenje odluka o prijeboju koje su sadržane u sedam dopisa od 16. i 21. prosinca 2015., 14. siječnja, 26. travnja i 3. svibnja 2016. kako bi se nadoknadila svaka isplata na koju se odnosi navodni tužiteljev dug te navedena opomena dužniku i informativni dopisi.

         Izreka

                  1.

                  Potraživanje Europske komisije prema društvu GABO:mi Gesellschaft für Ablauforganisation:milliarium mbH & Co. KG navedeno obavijesti o terećenju br. 3241514917 od 2. prosinca 2015. i dvama informativnim dopisima od 2. prosinca 2015. nije osnovano u pogledu prijavljenih troškova koji se odnose na „opći proračun za putovanja ili sastanke” i odgovarajućih paušalnih naknada.

                  2.

                  Tužba se u preostalom dijelu odbija.

                  3.

                  Svaka stranka snosit će vlastite troškove.

         (1)  SL C 111, 29. 3. 2016.


title: Predmet C-69/17: Presuda Suda (sedmo vijeće) od 12. rujna 2018. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputila Curtea de Apel Bucureşti – Rumunjska) – Siemens Gamesa Renewable Energy România SRL, ranije Gamesa Wind România SRL protiv Agenţia Naţională de Administrare Fiscală – Direcţia Generală de Soluţionare a Contestaţiilor, Agenţia Naţională de Administrare Fiscală – Direcţia Generală de Administrare a Marilor Contribuabili (Zahtjev za prethodnu odluku — Oporezivanje — Porez na dodanu vrijednost (PDV) — Pravo na odbitak — Nabava koju je proveo porezni obveznik kojeg je porezna uprava proglasila „neaktivnim” — Odbijanje prava na odbitak — Načela proporcionalnosti i neutralnosti PDV-a)

text:
               12.11.2018

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 408/14

      Presuda Suda (sedmo vijeće) od 12. rujna 2018. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputila Curtea de Apel Bucureşti – Rumunjska) – Siemens Gamesa Renewable Energy România SRL, ranije Gamesa Wind România SRL protiv Agenţia Naţională de Administrare Fiscală – Direcţia Generală de Soluţionare a Contestaţiilor, Agenţia Naţională de Administrare Fiscală – Direcţia Generală de Administrare a Marilor Contribuabili
      (Predmet C-69/17) (1)

      ((Zahtjev za prethodnu odluku - Oporezivanje - Porez na dodanu vrijednost (PDV) - Pravo na odbitak - Nabava koju je proveo porezni obveznik kojeg je porezna uprava proglasila „neaktivnim” - Odbijanje prava na odbitak - Načela proporcionalnosti i neutralnosti PDV-a))
      (2018/C 408/15)
      Jezik postupka: rumunjski

         Sud koji je uputio zahtjev

      Curtea de Apel Bucureşti

         Stranke glavnog postupka

         Tužitelj: Siemens Gamesa Renewable Energy România SRL, ranije Gamesa Wind România SRL

         Tuženici: Agenţia Naţională de Administrare Fiscală – Direcţia Generală de Soluţionare a Contestaţiilor, Agenţia Naţională de Administrare Fiscală – Direcţia Generală de Administrare a Marilor Contribuabili

         Izreka

      Direktivu Vijeća 2006/112/EZ od 28. studenoga 2006. o zajedničkom sustavu poreza na dodanu vrijednost, kako je izmijenjena Direktivom Vijeća 2010/45/EU od 13. srpnja 2010., osobito njezine članke 213., 214. i 273., treba tumačiti na način da joj se protivi nacionalni propis, poput onog o kojem je riječ glavnom postupku, na temelju kojeg porezna uprava može poreznom obvezniku koji je ostvario nabavu u razdoblju u kojemu je njegov identifikacijski broj za PDV bio poništen jer nije podnio porezne prijave odbiti pravo na odbitak PDV-a na tu nabavu putem prijava PDV-a koje su podnesene – ili računa koji su izdani – nakon ponovne aktivacije njegova identifikacijskog broja samo zato što je do te nabave došlo u razdoblju neaktivnosti, iako su materijalni uvjeti ispunjeni i na pravo na odbitak se ne poziva radi utaje ili zlouporabe.

         (1)  SL C 144, 8. 5. 2017.


title: Predmet T-180/17: Presuda Općeg suda od 25. rujna 2018. – EM Research Organization protiv EUIPO-a – Christoph Fischer i dr. (EM) („Žig Europske unije — Postupak za proglašavanje žiga ništavim — Verbalni žig Europske unije EM — Apsolutni razlog za odbijanje — Opisni karakter — Članak 7. stavak 1. točka (c) Uredbe (EZ) br. 207/2009 (koji je postao članak 7. stavak 1. točka (c) Uredbe (EU) 2017/1001) — Dokazi koji su prvi put podneseni u postupku pred Općim sudom”)

text:
               12.11.2018

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 408/50

      Presuda Općeg suda od 25. rujna 2018. – EM Research Organization protiv EUIPO-a – Christoph Fischer i dr. (EM)
      (Predmet T-180/17) (1)

      ((„Žig Europske unije - Postupak za proglašavanje žiga ništavim - Verbalni žig Europske unije EM - Apsolutni razlog za odbijanje - Opisni karakter - Članak 7. stavak 1. točka (c) Uredbe (EZ) br. 207/2009 (koji je postao članak 7. stavak 1. točka (c) Uredbe (EU) 2017/1001) - Dokazi koji su prvi put podneseni u postupku pred Općim sudom”))
      (2018/C 408/63)
      Jezik postupka: engleski

         Stranke

         Tužitelj: EM Research Organization, Inc. (Okinawa, Japan) (zastupnici: J. Liesegang, M. Jost i N. Lang, odvjetnici)

         Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (zastupnici: J. Ivanauskas i D. Walicka, agenti)

         Druge stranke u postupku pred žalbenim vijećem EUIPO-a, intervenijenti u postupku pred Općim sudom: Christoph Fischer GmbH (Stephanskirchen, Njemačka), Ole Weinkath (Hünxe-Drevenack, Njemačka), Multikraft Produktions- und Handels GmbH (Pichl/Wels, Austrija), Phytodor AG (Buochs, Švicarska) (zastupnici: M. Kinkeldey, J. Rosenhäger, K. Lochner i M. Peters, odvjetnici)

         Predmet

      Tužba podnesena protiv odluke prvog žalbenog vijeća EUIPO-a od 9. siječnja 2017. (predmet R 2442/2015-1) u vezi s postupkom za proglašavanje žiga ništavim između Christopha Fischera, Olea Weinkatha, društava Multikraft Produktions – und Handel i Phytodor, s jedne strane, i društva EM Research Organization, s druge strane.

         Izreka

                  1.

                  Tužba se odbija.

                  2.

                  Društvu EM Research Organization, Inc. nalaže se snošenje troškova.

         (1)  SL C 161, 22. 5. 2017.


title: Predmet C-513/17: Presuda Suda (sedmo vijeće) od 26. rujna 2018. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Amtsgericht Köln – Njemačka) – postupak koji je pokrenuo Josef Baumgartner (Zahtjev za prethodnu odluku — Promet — Cestovni promet — Uredba (EZ) br. 561/2006 — Članak 19. stavak 2. prvi podstavak — Upravna sankcija zbog prekršaja počinjenog na državnom području države članice sjedišta poduzeća koju su odredila nadležna tijela druge države članice u kojoj je taj prekršaj otkriven)

text:
               12.11.2018

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 408/29

      Presuda Suda (sedmo vijeće) od 26. rujna 2018. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Amtsgericht Köln – Njemačka) – postupak koji je pokrenuo Josef Baumgartner
      (Predmet C-513/17) (1)

      ((Zahtjev za prethodnu odluku - Promet - Cestovni promet - Uredba (EZ) br. 561/2006 - Članak 19. stavak 2. prvi podstavak - Upravna sankcija zbog prekršaja počinjenog na državnom području države članice sjedišta poduzeća koju su odredila nadležna tijela druge države članice u kojoj je taj prekršaj otkriven))
      (2018/C 408/37)
      Jezik postupka: njemački

         Sud koji je uputio zahtjev

      Amtsgericht Köln

         Stranke glavnog postupka

         Tužitelj: Josef Baumgartner

         uz sudjelovanje: Bundesamt für Güterverkehr, Staatsanwaltschaft Köln

         Izreka

      Članak 19. stavak 2. prvi podstavak Uredbe (EZ) br. 561/2006 Europskog parlamenta i Vijeća od 15. ožujka 2006. o usklađivanju određenog socijalnog zakonodavstva koje se odnosi na cestovni promet i o izmjeni uredbi Vijeća (EEZ) br. 3821/85 i (EZ) br. 2135/98 te o stavljanju izvan snage Uredbe Vijeća (EEZ) br. 3820/85 treba tumačiti na način da izravno ovlašćuje nadležna tijela države članice na određivanje sankcije poduzeću ili odgovornoj osobi u poduzeću za kršenje navedene uredbe koje je otkriveno na njezinu državnom području i za koje sankcija još nije određena, čak i ako je to kršenje počinjeno na državnom području druge države članice u kojoj to poduzeće ima sjedište.

         (1)  SL C 382, 13. 11. 2017.


title: Predmet C-180/17: Presuda Suda (četvrto vijeće) od 26. rujna 2018. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Raad van State – Nizozemska) – X, Y protiv Staatssecretaris van Veiligheid en Justitie (Zahtjev za prethodnu odluku — Zajednička politika azila i supsidijarne zaštite — Direktiva 2013/32/EU — Članak 46. — Direktiva 2008/115/EZ — Članak 13. — Povelja Europske unije o temeljnim pravima — Članak 18., članak 19. stavak 2. i članak 47. — Pravo na djelotvoran pravni lijek — Načelo zabrane prisilnog udaljenja ili vraćanja — Odluka o odbijanju zahtjeva za međunarodnu zaštitu i nalaganju obveze vraćanja — Nacionalni propis kojim je predviđeno dvostupanjsko sudovanje — Automatski suspenzivni učinak ograničen na prvostupanjsko pravno sredstvo)

text:
               12.11.2018

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 408/21

      Presuda Suda (četvrto vijeće) od 26. rujna 2018. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Raad van State – Nizozemska) – X, Y protiv Staatssecretaris van Veiligheid en Justitie
      (Predmet C-180/17) (1)

      ((Zahtjev za prethodnu odluku - Zajednička politika azila i supsidijarne zaštite - Direktiva 2013/32/EU - Članak 46. - Direktiva 2008/115/EZ - Članak 13. - Povelja Europske unije o temeljnim pravima - Članak 18., članak 19. stavak 2. i članak 47. - Pravo na djelotvoran pravni lijek - Načelo zabrane prisilnog udaljenja ili vraćanja - Odluka o odbijanju zahtjeva za međunarodnu zaštitu i nalaganju obveze vraćanja - Nacionalni propis kojim je predviđeno dvostupanjsko sudovanje - Automatski suspenzivni učinak ograničen na prvostupanjsko pravno sredstvo))
      (2018/C 408/25)
      Jezik postupka: nizozemski

         Sud koji je uputio zahtjev

      Raad van State

         Stranke glavnog postupka

         Tužitelji: X, Y

         Tuženik: Staatssecretaris van Veiligheid en Justitie

         Izreka

      Članak 46. Direktive 2013/32/EU Europskog parlamenta i Vijeća od 26. lipnja 2013. o zajedničkim postupcima za priznavanje i oduzimanje međunarodne zaštite i članak 13. Direktive 2008/115/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 16. prosinca 2008. o zajedničkim standardima i postupcima država članica za vraćanje državljana trećih zemalja s nezakonitim boravkom, u vezi s člankom 18., člankom 19. stavkom 2. i člankom 47. Povelje Europske unije o temeljnim pravima treba tumačiti na način da im se ne protivi nacionalni propis koji, iako predviđa žalbu protiv prvostupanjske presude kojom se potvrđuje odluka o odbijanju zahtjeva za međunarodnu zaštitu i o nametanju obveze vraćanja, tom pravnom lijeku ne daje automatski suspenzivni učinak iako zainteresirana osoba navodi ozbiljnu opasnost od povrede načela zabrane prisilnog udaljenja ili vraćanja.

         (1)  SL C 202, 26. 6. 2017.


title: Predmet T-238/17: Presuda Općeg suda od 25. rujna 2018. – Gugler protiv EUIPO-a – Gugler France (GUGLER) („Žig Europske unije — Postupak za proglašavanje žiga ništavim — Figurativni žig Europske unije GUGLER — Ranija nacionalna tvrtka Gugler France — Relativni razlog za odbijanje — Članak 8. stavak 4. Uredbe (EZ) br. 207/2009 (koji je postao članak 8. stavak 4. Uredbe (EU) 2017/1001) — Vjerojatnost dovođenja u zabludu”)

text:
               12.11.2018

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 408/52

      Presuda Općeg suda od 25. rujna 2018. – Gugler protiv EUIPO-a – Gugler France (GUGLER)
      (Predmet T-238/17) (1)

      ((„Žig Europske unije - Postupak za proglašavanje žiga ništavim - Figurativni žig Europske unije GUGLER - Ranija nacionalna tvrtka Gugler France - Relativni razlog za odbijanje - Članak 8. stavak 4. Uredbe (EZ) br. 207/2009 (koji je postao članak 8. stavak 4. Uredbe (EU) 2017/1001) - Vjerojatnost dovođenja u zabludu”))
      (2018/C 408/66)
      Jezik postupka: engleski

         Stranke

         Tužitelj: Alexander Gugler (Maxdorf, Njemačka) (zastupnik: M.-C. Simon, odvjetnik)

         Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (zastupnici: P. Sipos, a zatim A. Folliard-Monguiral, u svojstvu agenata)

         Druga stranka u postupku pred žalbenim vijećem EUIPO-a, intervenijent u postupku pred Općim sudom: Gugler France (Besançon, Francuska) (zastupnik: A. Grolée, odvjetnik)

         Predmet

      Tužba podnesena protiv odluke prvog žalbenog vijeća EUIPO-a od 31. siječnja 2017. (predmet R 1008/2016-1), koja se odnosi na postupak za proglašavanje žiga ništavim između društva Gugler France i A. Guglera.

         Izreka

                  1.

                  Poništava se odluka prvog žalbenog vijeća Ureda Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO) od 31. siječnja 2017. (predmet R 1008/2016-1).

                  2.

                  EUIPO će snositi, osim vlastitih troškova, i troškove Alexandera Guglera.

                  3.

                  Društvo Gugler France snosit će vlastite troškove.

         (1)  SL C 195, 19. 6. 2017.


title: Predmet C-172/17 P: Presuda Suda (deseto vijeće) od 13. rujna 2018. – ANKO AE Antiprosopeion, Emporiou kai Viomichanias protiv Europske komisije (Žalba — Arbitražne klauzule — Sporazum Pocemon zaključen u okviru Sedmog okvirnog programa za istraživanja, tehnološki razvoj i demonstracijske aktivnosti (2007.-2013.) — Prihvatljivi troškovi — Odluka Europske komisije — Obveza povrata uplaćenih iznosa — Protuzahtjev)

text:
               12.11.2018

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 408/18

      Presuda Suda (deseto vijeće) od 13. rujna 2018. – ANKO AE Antiprosopeion, Emporiou kai Viomichanias protiv Europske komisije
      (Predmet C-172/17 P) (1)

      ((Žalba - Arbitražne klauzule - Sporazum Pocemon zaključen u okviru Sedmog okvirnog programa za istraživanja, tehnološki razvoj i demonstracijske aktivnosti (2007.-2013.) - Prihvatljivi troškovi - Odluka Europske komisije - Obveza povrata uplaćenih iznosa - Protuzahtjev))
      (2018/C 408/21)
      Jezik postupka: grčki

         Stranke

         Žalitelj: ANKO AE Antiprosopeion, Emporiou kai Viomichanias (zastupnik: S. Paliou, dikigoros)

         Druga stranka u postupku: Europska komisija (zastupnici: R. Lyal i A. Kyratsou, agenti)

         Izreka

                  1)

                  Žalba se odbija.

                  2)

                  Društvu ANKO AE Antiprosopeion, Emporiou kai Viomichanias nalaže se snošenje troškova.

         (1)  SL C 168 od 29. 5. 2017.


title: Predmet T-528/18: Tužba podnesena 4. rujna 2018. – XI protiv Komisije

text:
               12.11.2018

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 408/55

      Tužba podnesena 4. rujna 2018. – XI protiv Komisije
      (Predmet T-528/18)
      (2018/C 408/72)
      Jezik postupka: francuski

         Stranke

         Tužitelj: XI (zastupnik: N. Lhoëst, odvjetnik)

         Tuženik: Europska komisija

         Tužbeni zahtjev

      Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

                  —

                  poništi Odluku Komisije od 25. svibnja 2018. o odbijanju tužiteljeve žalbe u mjeri u kojoj ona sadrži medicinske podatke;

                  —

                  naloži Komisiji plaćanje odštete u iznosu koji je ex aequo et bono procijenjen na 5 000 eura na ime naknade pretrpljene neimovinske štete;

                  —

                  naloži Komisiji snošenje troškova.

         Tužbeni razlozi i glavni argumenti

      U prilog tužbi tužitelj navodi samo jedan tužbeni razlog, koji se temelji na povredi članka 8. Europske konvencije o ljudskim pravima i povredi dužnosti dobre uprave i dužnosti brižnog postupanja, u mjeri u kojoj je odluka o odbijanju tužiteljeve žalbe otkrila medicinske podatke koji su osim toga bili očito pogrešni.


title: Presuda Suda od 14. lipnja 2018. u predmetu E-11/17 – Nadzorno tijelo EFTA-e protiv Islanda (Propust države EFTA-e da ispuni svoje obveze – Neprovedba – Direktiva 2011/61/EU)

text:
               15.11.2018

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 414/6

      PRESUDA SUDA
      od 14. lipnja 2018.
      u predmetu E-11/17
      Nadzorno tijelo EFTA-e protiv Islanda

         (Propust države EFTA-e da ispuni svoje obveze – Neprovedba – Direktiva 2011/61/EU)

      (2018/C 414/08)
      U predmetu E-11/17, Nadzorno tijelo EFTA-e protiv Islanda – ZAHTJEV za izjavu da Island nije ispunio svoje obveze iz akta iz točaka 30., 31.bb, 31.d, 31.eb i 31.i Priloga IX. Sporazumu o Europskom gospodarskom prostoru (Direktiva 2011/61/EU Europskog parlamenta i Vijeća od 8. lipnja 2011. o upraviteljima alternativnih investicijskih fondova i o izmjeni direktiva 2003/41/EZ i 2009/65/EZ te uredbi (EZ) br. 1060/2009 i (EU) br. 1095/2010), kako je prilagođen Sporazumu njegovim Protokolom 1., i iz članka 7. Sporazuma jer nije donio mjere potrebne za provedbu tog akta u predviđenom roku i/ili nije obavijestio Nadzorno tijelo EFTA-e o mjerama koje je donio za provedbu tog akta, Sud, u sastavu Páll Hreinsson, predsjednik, Per Christiansen i Bernd Hammermann (sudac-izvjestitelj), suci, presudio je 14. lipnja 2018. kao u izreci:
      Sud:

                  1.

                  Izjavljuje da Island nije ispunio svoje obveze iz akta iz točaka 30., 31.bb, 31.d, 31.eb i 31.i Priloga IX. Sporazumu o Europskom gospodarskom prostoru (Direktiva 2011/61/EU Europskog parlamenta i Vijeća od 8. lipnja 2011. o upraviteljima alternativnih investicijskih fondova i o izmjeni direktiva 2003/41/EZ i 2009/65/EZ te uredbi (EZ) br. 1060/2009 i (EU) br. 1095/2010), kako je prilagođen Sporazumu njegovim Protokolom 1., i iz članka 7. Sporazuma jer nije donio mjere potrebne za provedbu tog akta u predviđenom roku.

                  2.

                  Nalaže Islandu plaćanje troškova postupka.


title: Predmet T-194/18: Rješenje Općeg suda od 4. rujna 2018. – Rewe-Beteiligungs-Holding International protiv EUIPO-a – Wessanen Benelux (BonNatura) („Žig Europske unije — Postupak povodom prigovora — Povlačenje prigovora — Obustava postupka”)

text:
               26.11.2018

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 427/77

      Rješenje Općeg suda od 4. rujna 2018. – Rewe-Beteiligungs-Holding International protiv EUIPO-a – Wessanen Benelux (BonNatura)
      (Predmet T-194/18) (1)

      („Žig Europske unije - Postupak povodom prigovora - Povlačenje prigovora - Obustava postupka”)
      (2018/C 427/104)
      Jezik postupka: engleski

         Stranke

         Tužitelj: Rewe-Beteiligungs-Holding International GmbH (Köln, Njemačka) (zastupnici: S. Brandstätter, M. Kinkeldey i J. Rosenhäger, odvjetnici)

         Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (zastupnici: A. Sesma Merino i J. Ivanauskas, agenti)

         Druga stranka u postupku pred žalbenim vijećem EUIPO-a: Wessanen Benelux BV (Amsterdam, Nizozemska)

         Predmet

      Tužba protiv odluke petog žalbenog vijeća EUIPO-a od 8. siječnja 2018. (predmet R 949/2017-5) koja se odnosi na postupak povodom prigovora između društava Wessanen Benelux i Rewe-Beteiligungs-Holding International.

         Izreka

                  1.

                  Postupak se obustavlja.

                  2.

                  Društvu Rewe-Beteiligungs-Holding International GmbH nalaže se snošenje vlastitih troškova kao i troškova Ureda Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO).

         (1)  SL C 166, 14. 5. 2018.


title: Predmet C-537/18: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 17. kolovoza 2018. uputio Sąd Najwyższy (Poljska) – YV

text:
               26.11.2018

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 427/11

      Zahtjev za prethodnu odluku koji je 17. kolovoza 2018. uputio Sąd Najwyższy (Poljska) – YV
      (Predmet C-537/18)
      (2018/C 427/16)
      Jezik postupka: poljski

         Sud koji je uputio zahtjev

      Sąd Najwyższy

         Stranke glavnog postupka

         Tužitelj: YV

         Druga stranka u postupku: Krajowa Rada Sądownictwa

         Prethodno pitanje

      Treba li članak 47. Povelje o temeljnim pravima, u vezi s člankom 9. stavkom 1. Direktive Vijeća 2000/78/EZ od 27. studenoga 2000. o uspostavi općeg okvira za jednako postupanje pri zapošljavanju i obavljanju zanimanja (1) tumačiti na način da je, u slučaju kada se pred sudom posljednjeg stupnja države članice podnese tužba koja se temelji na povredi načela nediskriminacije na temelju dobi u odnosu na suca tog suda, zajedno sa zahtjevom za suspenziju primjene pobijanog akta, taj sud – s ciljem osiguranja, određivanjem privremene mjere predviđene nacionalnim pravom, zaštite prava koja proizlaze iz prava Unije – dužan odbiti primjenu nacionalnih propisa kojima se, u predmetu u kojem je podnesena tužba, određuje nadležnost vijeća tog suda, koje ne djeluje zbog neimenovanja sudaca koji u njemu trebaju odlučivati?

         (1)  SL 2000., L 303, str. 16.; SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 5., svezak 1., str. 69.


title: Presuda Suda od 14. srpnja 2017. u predmetu E-9/16 – Nadzorno tijelo EFTA-e protiv Kraljevine Norveške (Uredba REACH (EZ) br. 1907/2006 – Kemijske tvari – Perfluoroktanska kiselina (PFOA) – Slobodno kretanje – Postupak uvođenja ograničenja – Pravna osnova)

text:
               4.1.2018

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 1/7

         PRESUDA SUDA
   od 14. srpnja 2017.
   u predmetu E-9/16
   Nadzorno tijelo EFTA-e protiv Kraljevine Norveške

      (Uredba REACH (EZ) br. 1907/2006 – Kemijske tvari – Perfluoroktanska kiselina (PFOA) – Slobodno kretanje – Postupak uvođenja ograničenja – Pravna osnova)

   (2018/C 1/09)
   U predmetu E-9/16, Nadzorno tijelo EFTA-e protiv Kraljevine Norveške – ZAHTJEV za izjavu da Norveška nije ispunila svoje obveze koje proizlaze iz Akta iz točke 12.zc poglavlja XV. Priloga II. Sporazumu o Europskom gospodarskom prostoru (Uredba (EZ) br. 1907/2006 Europskog parlamenta i Vijeća od 18. prosinca 2006. o registraciji, evaluaciji, autorizaciji i ograničavanju kemikalija (REACH), kako je prilagođen njegovim Protokolom 1 i/ili svoje obveze na temelju Sporazuma, zadržavanjem na snazi nacionalne odredbe kao što je odjeljak 2-32 norveške Uredbe o proizvodima kojom se zabranjuje proizvodnja, uvoz, izvoz i prodaja proizvoda široke potrošnje koji sadržavaju određene koncentracije perfluoroktanske kiseline, Sud, u sastavu Carl Baudenbacher, predsjednik i sudac izvjestitelj, Per Christiansen i Ása Ólafsdóttir (ad hoc), suci, presudio je 14. srpnja 2017. kao u izreci:
   Sud:

               1.

               Odbacuje zahtjev.

               2.

               Nalaže Nadzornom tijelu EFTA-e da snosi troškove postupka.


title: Presuda Suda od 20. srpnja 2017. u predmetu E-11/16 – Mobil Betriebskrankenkasse protiv Tryg Forsikringa, kojeg podupire Norveški ured za osiguranje motornih vozila (Trafikkforsikringsforeningen) (Članak 93. Uredbe (EEZ) br. 1408/71 – Uredba (EZ) br. 883/2004 – Prava ustanova koje su nadležne za davanja u odnosu na odgovorne treće strane – Subrogacija i izravna prava)

text:
               4.1.2018

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 1/8

         PRESUDA SUDA
   od 20. srpnja 2017.
   u predmetu E-11/16
   Mobil Betriebskrankenkasse protiv Tryg Forsikringa, kojeg podupire Norveški ured za osiguranje motornih vozila (Trafikkforsikringsforeningen)

      (Članak 93. Uredbe (EEZ) br. 1408/71 – Uredba (EZ) br. 883/2004 – Prava ustanova koje su nadležne za davanja u odnosu na odgovorne treće strane – Subrogacija i izravna prava)

   (2018/C 1/10)
   U predmetu E-11/16 Mobil Betriebskrankenkasse protiv Tryg Forsikringa, kojeg podupire Norveški ured za osiguranje motornih vozila (Trafikkforsikringsforeningen) – ZAHTJEV Sudu u skladu s člankom 34. Sporazuma među državama EFTA-e o osnivanju Nadzornog tijela i Suda koji je podnio Okružni sud u Oslu (Oslo tingrett) povezan s tumačenjem članka 85. stavka 1. Uredbe (EZ) br. 883/2004 Europskog parlamenta i Vijeća od 29. travnja 2004. o koordinaciji sustava socijalne sigurnosti, Sud, u sastavu Carl Baudenbacher, predsjednik, Per Christiansen (sudac izvjestitelj) i Benedikt Bogason (ad hoc), suci, donio je 20. srpnja 2017. presudu kao u izreci:

               1.

               Ako ustanova nadležna za davanja na temelju zakonodavstva koje primjenjuje ima subrogirano ili izravno pravo prema trećoj strani odgovornoj za povredu koja se dogodila u drugoj državi EGP-a, članak 93. stavak 1. Uredbe (EEZ) br. 1408/71 zahtijeva da druge države EGP-a priznaju ta prava kako je predviđeno u skladu s pravom države EGP-a kojem ta ustanova podliježe.

               2.

               Međutim, to subrogirano ili izravno pravo ne smije premašiti prava koja oštećena osoba ima prema trećoj strani odgovornoj za povredu u skladu s nacionalnim pravom države EGP-a u kojoj se povreda dogodila, uključujući sva primjenjiva pravila o međunarodnom privatnom pravu.

               3.

               Ipak, činjenica da se, u skladu s pravom države EGP-a u kojoj se povreda dogodila, potreban tretman pružio bez troškova za samu oštećenu osobu ne sprječava ustanovu nadležnu za davanja da od treće strane zahtijeva naknadu štete za troškove nastale zbog tog tretmana.


title: Predmet T-423/14: Presuda Općeg suda od 1. veljače 2018. – Larko protiv Komisije („Državne potpore — Potpore koje je dodijelila Grčka — Odluka kojom se potpore proglašavaju nespojivima s unutarnjim tržištem — Pojam državne potpore — Prednost — Kriterij privatnog ulagača — Iznos potpora koji treba vratiti — Obavijest Komisije o državnim potporama u obliku jamstava”)

text:
               19.3.2018

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 104/24

         Presuda Općeg suda od 1. veljače 2018. – Larko protiv Komisije
   (Predmet T-423/14) (1)

   ((„Državne potpore - Potpore koje je dodijelila Grčka - Odluka kojom se potpore proglašavaju nespojivima s unutarnjim tržištem - Pojam državne potpore - Prednost - Kriterij privatnog ulagača - Iznos potpora koji treba vratiti - Obavijest Komisije o državnim potporama u obliku jamstava”))
   (2018/C 104/31)
   Jezik postupka: grčki

      Stranke

      Tužitelj: Larko Geniki Metalleftiki kai Metallourgiki AE (Atena, Grčka) (zastupnici: I. Dryllerakis, I. Soufleros, E. Triantafyllou, G. Psaroudakis, E. Rantos i N. Korogiannakis, odvjetnici)

      Tuženik: Europska komisija (zastupnici: A. Bouchagiar i É. Gippini Fournier, agenti)

      Predmet

   Zahtjev na temelju članka 263. UFEU-a za poništenje Odluke Komisije 2014/539/EU od 27. ožujka 2014. o državnoj potpori SA.34572 (13/C) (bivši 13/NN) koju je pružila Grčka društvu Larco General Mining & Metallurgical Company S.A. (SL 2014., L 254, str. 24.).

      Izreka

               1.

               Tužba se odbija.

               2.

               Društvu Larko Geniki Metalleftiki kai Metallourgiki AE nalaže se snošenje troškova.

      (1)  SL C 292, 1. 9. 2014.


title: Predmet T-216/15: Presuda Općeg suda od 5. veljače 2018. – Dôvera zdravotná poist’ovňa protiv Komisije („Državne potpore — Društva za zdravstveno osiguranje — Povećanje kapitala, podmirenje obveza, subvencije i program za izjednačavanje rizika — Odluka kojom se utvrđuje nepostojanje državne potpore — Pojam državne potpore — Pojam poduzetnika i gospodarske djelatnosti — Načelo solidarnosti — Državni nadzor — Aktivnost gospodarske naravi — Konkuriranje u pogledu kvalitete — Prisutnost operatora koji su usmjereni na dobit — Istraživanje, korištenje i raspodjela koristi — Pogreška koja se tiče prava — Pogreška u ocjeni”)

text:
               19.3.2018

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 104/25

         Presuda Općeg suda od 5. veljače 2018. – Dôvera zdravotná poist’ovňa protiv Komisije
   (Predmet T-216/15) (1)

   ((„Državne potpore - Društva za zdravstveno osiguranje - Povećanje kapitala, podmirenje obveza, subvencije i program za izjednačavanje rizika - Odluka kojom se utvrđuje nepostojanje državne potpore - Pojam državne potpore - Pojam poduzetnika i gospodarske djelatnosti - Načelo solidarnosti - Državni nadzor - Aktivnost gospodarske naravi - Konkuriranje u pogledu kvalitete - Prisutnost operatora koji su usmjereni na dobit - Istraživanje, korištenje i raspodjela koristi - Pogreška koja se tiče prava - Pogreška u ocjeni”))
   (2018/C 104/32)
   Jezik postupka: engleski

      Stranke

      Tužitelj: Dôvera zdravotná poist’ovňa, a.s. (Bratislava, Slovačka) (zastupnici: O. Brouwer i A. Pliego Selie, odvjetnici)

      Tuženik: Europska komisija (zastupnici: P.-J. Loewenthal i L. Armati, agenti)

      Intervenijent u potporu tužitelju: Union zdravotná poist’ovňa, a.s. (Bratislava) (zastupnici: u početku E. Pijnacker Hordijk i A. ter Haar, zatim A. ter Haar, odvjetnici)

      Intervenijent u potporu tuženiku: Slovačka Republika (zastupnik: B. Ricziová, agent)

      Predmet

   Zahtjev na temelju članka 263. UFEU-a za poništenjem Odluke Komisije (EU) 2015/248 od 15. listopada 2014. o mjerama SA.23008 (2013/C) (ex 2013/NN) koje je provodila Slovačka Republika za društva Spoločná zdravotná poisťovňa, a. s. (SZP) i Všeobecná zdravotná poisťovňa, a. s. (VZP) (SL 2015., L 41, str. 25.).

      Izreka

               1.

               Poništava se Odluka Komisije (EU) 2015/248 od 15. listopada 2014. o mjerama SA.23008 (2013/C) (ex 2013/NN) koje je provodila Slovačka Republika za društva Spoločná zdravotná poisťovňa, a. s. (SZP) i Všeobecná zdravotná poisťovňa, a. s. (VZP).

               2.

               Europska komisija će snositi, osim vlastitih, i troškove društava Dôvera zdravotná poist’ovňa, a.s i Union zdravotná poist’ovňa a.s.

               3.

               Slovačka Republika će snositi vlastite troškove.

      (1)  SL C 262, 10. 8. 2015.


title: Predmet C-700/17: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 14. prosinca 2017. uputio Bundesfinanzhof (Njemačka) – Finanzamt Kyritz protiv Wolf-Henninga Petersa

text:
               19.3.2018

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 104/15

         Zahtjev za prethodnu odluku koji je 14. prosinca 2017. uputio Bundesfinanzhof (Njemačka) – Finanzamt Kyritz protiv Wolf-Henninga Petersa
   (Predmet C-700/17)
   (2018/C 104/19)
   Jezik postupka: njemački

      Sud koji je uputio zahtjev

   Bundesfinanzhof

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelj: Finanzamt Kyritz

      Tuženik: Wolf-Henning Peters

      Prethodna pitanja

               1.

               Treba li pružanje medicinske skrbi od strane doktora medicine specijalista za kliničku kemiju i laboratorijsku dijagnostiku, u okolnostima kao što su one u glavnom postupku, smatrati izuzetim od poreza prema članku 132. stavku 1. točki (c) Direktive Vijeća 2006/112/EZ od 28. studenoga 2006. o zajedničkom sustavu poreza na dodanu vrijednost (1) ili prema članku 132. stavku 1. točki (b) Direktive Vijeća 2006/112/EZ od 28. studenoga 2006. o zajedničkom sustavu poreza na dodanu vrijednost?

               2.

               Je li pretpostavka primjenjivosti članka 132. stavka 1. točke (c) Direktive Vijeća 2006/112/EZ od 28. studenoga 2006. o zajedničkom sustavu poreza na dodanu vrijednost – ako je ta odredba primjenjiva – postojanje odnosa povjerenja između doktora medicine i pacijenta?

      (1)  SL 2006., L 347, str. 1.; SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 9., svezak 1., str. 120.


title: Predmet C-720/17: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 28. prosinca 2017. uputio Verwaltungsgerichtshof (Austrija) – Mohammed Bilali

text:
               19.3.2018

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 104/16

         Zahtjev za prethodnu odluku koji je 28. prosinca 2017. uputio Verwaltungsgerichtshof (Austrija) – Mohammed Bilali
   (Predmet C-720/17)
   (2018/C 104/20)
   Jezik postupka: njemački

      Sud koji je uputio zahtjev

   Verwaltungsgerichtshof

      Stranke glavnog postupka

      Podnositelj revizije: Mohammed Bilali

      Druga stranka u revizijskom postupku: Bundesamt für Fremdenwesen und Asyl

      Prethodno pitanje

   Protivi li se odredbama prava Unije, osobito članku 19. stavku 3. Direktive 2011/95/EU Europskog parlamenta i Vijeća od 13. prosinca 2011. (1) (Direktiva o statusu) nacionalna odredba države članice koja se odnosi na mogućnost opoziva statusa korisnika supsidijarne zaštite prema kojoj se status korisnika supsidijarne zaštite može opozvati a da se nisu promijenile same činjenične okolnosti relevantne za odobravanje, nego se promijenila samo spoznaja tijela u tom pogledu i pritom za odobravanje statusa supsidijarne zaštite nije bilo odlučujuće ni pogrešno iznošenje ni izostavljanje činjenica od strane državljanina treće zemlje ili osobe bez državljanstva?

      (1)  Direktiva 2011/95/EU Europskog parlamenta i Vijeća od 13. prosinca 2011. o standardima za kvalifikaciju državljana trećih zemalja ili osoba bez državljanstva za ostvarivanje međunarodne zaštite, za jedinstveni statusa izbjeglica ili osoba koje ispunjavaju uvjete za supsidijarnu zaštitu te sadržaj odobrene zaštite (SL 2011., L 337, str. 9.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 19., svezak 13., str. 248.)


title: Predmet C-730/17: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 28. prosinca 2017. uputio Tribunal de première instance francophone de Bruxelles (Belgija) – Edward Reich, Debora Lieber, Ella Reich, Ezra Bernard Reich protiv Koninklijke Luchtvaart Maatschappij NV

text:
               19.3.2018

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 104/17

         Zahtjev za prethodnu odluku koji je 28. prosinca 2017. uputio Tribunal de première instance francophone de Bruxelles (Belgija) – Edward Reich, Debora Lieber, Ella Reich, Ezra Bernard Reich protiv Koninklijke Luchtvaart Maatschappij NV
   (Predmet C-730/17)
   (2018/C 104/22)
   Jezik postupka: francuski

      Sud koji je uputio zahtjev

   Tribunal de première instance francophone de Bruxelles

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelji: Edward Reich, Debora Lieber, Ella Reich, Ezra Bernard Reich

      Tuženik: Koninklijke Luchtvaart Maatschappij NV

      Prethodno pitanje

   Treba li članke 3., 5., 6. i 7. Uredbe (EZ) br. 261/2004 Europskog parlamenta i Vijeća od 11. veljače 2004. o utvrđivanju općih pravila odštete i pomoći putnicima u slučaju uskraćenog ukrcaja i otkazivanja ili dužeg kašnjenja leta u polasku te o stavljanju izvan snage Uredbe (EEZ) br. 295/91 (1) (u daljnjem tekstu: Uredba 261/2004) tumačiti na način da, kada stvarni zračni prijevoznik Zajednice, u smislu navedene uredbe br. 261/2004 sklopi ugovor o zračnom prijevozu putnika s potrošačima, koji uključuje prijevoz vlakom od željezničkog kolodvora koji se nalazi na području države članice u kojoj imaju domicil navedeni potrošači prema zračnoj luci koja se nalazi na području druge države članice, u kojoj će se potrošači ukrcati na let za svoje konačno odredište, odnosno zračnu luku koja se nalazi na području treće države, pri čemu navedeni potrošači nemaju nikakvu pravnu vezu s društvom koje izvršava prijevoz vlakom ali je očito da zračni prijevoznik ima sporazume s tim društvom i da je prijevoz vlakom, koji je uključen u ugovor, znatno zakasnio što je rezultiralo time da navedeni potrošači nisu mogli stići na svoj let iz navedene zračne luke koja se nalazi na području druge države članice, navedeni potrošači se mogu pozvati na prava uspostavljena Uredbom br. 261/2004 i zahtijevati odštetu sukladno člancima 5., 6. i 7. Uredbe br. 261/2004?

      (1)  SL L 46, str. 1.


title: Predmet T-793/16: Presuda Općeg suda od 7. veljače 2018. – Şölen Çikolata Gıda Sanayi ve Ticaret protiv EUIPO-a – Zaharieva (Stalak za kornete) („Dizajn Zajednice — Postupak proglašavanja žiga ništavim — Registrirani dizajn Zajednice koji prikazuje stalak za kornete — Međunarodna registracija u kojoj je ranije naznačena Bugarska — Razlozi za ništavost — Primjena u kasnijem dizajnu razlikovnog znaka čiji nositelj može zabraniti njegovo korištenje — Članak 25. stavak 1. točka (e) Uredbe (EZ) br. 6/2002 — Obveza obrazlaganja — Članak 62. Uredbe br. 6/2002 — Obveza dužne pažnje — Članak 63. stavak 1. Uredbe br. 6/2002”)

text:
               19.3.2018

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 104/35

         Presuda Općeg suda od 7. veljače 2018. – Şölen Çikolata Gıda Sanayi ve Ticaret protiv EUIPO-a – Zaharieva (Stalak za kornete)
   (Predmet T-793/16) (1)

   ((„Dizajn Zajednice - Postupak proglašavanja žiga ništavim - Registrirani dizajn Zajednice koji prikazuje stalak za kornete - Međunarodna registracija u kojoj je ranije naznačena Bugarska - Razlozi za ništavost - Primjena u kasnijem dizajnu razlikovnog znaka čiji nositelj može zabraniti njegovo korištenje - Članak 25. stavak 1. točka (e) Uredbe (EZ) br. 6/2002 - Obveza obrazlaganja - Članak 62. Uredbe br. 6/2002 - Obveza dužne pažnje - Članak 63. stavak 1. Uredbe br. 6/2002”))
   (2018/C 104/46)
   Jezik postupka: engleski

      Stranke

      Tužitelj: Şölen Çikolata Gıda Sanayi ve Ticaret AŞ (Şehitkamil Gaziantep, Turska) (zastupnik: T. Tsenova, odvjetnik)

      Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (zastupnik: J. Ivanauskas, agent)

      Druga stranka u postupku pred žalbenim vijećem EUIPO-a, intervenijent u postupku pred Općim sudom: Elka Zaharieva (Plovdiv, Bugarska) (zastupnik: A. Kostov, odvjetnik)

      Predmet

   Tužba protiv odluke trećeg žalbenog vijeća EUIPO-a od 12. rujna 2016. (predmet R 1143/2015-3) koja se odnosi na postupak proglašavanja žiga ništavim između društva Şölen Çikolata Gıda Sanayi ve Ticaret i E. Zaharieve.

      Izreka

               1.

               Poništava se odluka trećeg žalbenog vijeća Ureda Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO) od 12. rujna 2016. (predmet R 1143/2015-3).

               2.

               Usvaja se zahtjev za proglašavanje ništavim dizajna registriranog pod brojem 002343244-0002.

               3.

               EUIPO snosi vlastite troškove i troškove društva Şölen Çikolata Gıda Sanayi ve Ticaret pred Općim sudom i pred žalbenim vijećem.

               4.

               Elka Zaharieva snosi vlastite troškove.

      (1)  SL C 22, 23. 1. 2017.


title: Predmet T-611/15: Presuda Općeg suda od 5. veljače 2018. – Edeka-Handelsgesellschaft Hessenring protiv Komisije „Pristup dokumentima — Uredba (EZ) br. 1049/2001 — Sadržaj Komisijina spisa koji se odnosi na postupak primjene članka 101. UFEU- a — Odbijanje pristupa — Obveza obrazlaganja — Obveza obavještavanja o pravnim sredstvima — Izuzeće koje se odnosi na zaštitu svrhe istraga — Opća pretpostavka povjerljivosti”

text:
               19.3.2018

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 104/29

         Presuda Općeg suda od 5. veljače 2018. – Edeka-Handelsgesellschaft Hessenring protiv Komisije
   (Predmet T-611/15) (1)

   („Pristup dokumentima - Uredba (EZ) br. 1049/2001 - Sadržaj Komisijina spisa koji se odnosi na postupak primjene članka 101. UFEU- a - Odbijanje pristupa - Obveza obrazlaganja - Obveza obavještavanja o pravnim sredstvima - Izuzeće koje se odnosi na zaštitu svrhe istraga - Opća pretpostavka povjerljivosti”)
   (2018/C 104/37)
   Jezik postupka: njemački

      Stranke

      Tužitelj: Edeka-Handelsgesellschaft Hessenring mbH (Melsungen, Njemačka) (zastupnici: E. Wagner i H. Hoffmeyer, odvjetnici)

      Tuženik: Europska komisija (zastupnici: u početku F. Clotuche-Duvieusart, L. Wildpanner i A. Buchet, zatim F. Clotuche-Duvieusart, A. Buchet i F. Erlbacher te naposljetku F. Clotuche-Duvieusart i A. Buchet, agenti)

      Predmet

   Zahtjev na temelju članka 263. UFEU-a za poništenje odluke Komisije od 3. rujna 2015. kojom je tužitelju odbijen pristup verziji odluke Komisije, koja nije klasificirana oznakom tajnosti, od 4. prosinca 2013. o postupku primjene članka 101. UFEU-a i članka 53. Sporazuma o EGP-u (predmet AT.39914 – Euro Interest Rate Derivatives (EIRD) – Postupak nagodbe) i sadržaju upravnog spisa tog postupka, s jedne strane, te zahtjev na temelju članka 265. UFEU-a radi utvrđivanja da je Komisija nezakonito propustila sastaviti verziju odluke C(2013) 8512 final i sadržaja koji se odnosi na taj postupak koji nisu klasificirani oznakom tajnosti, s druge strane.

      Izreka

               1.

               Tužba se odbija.

               2.

               Društvu Edeka-Handelsgesellschaft Hessenring mbH nalaže se snošenje troškova.

      (1)  SL C 27, 25. 1. 2016.


title: Predmet T-851/16: Presuda Općeg suda od 7. veljače 2018. – Access Info Europe protiv Komisije („Pristup dokumentima — Uredba (EZ) br. 1049/2001 — Deklaracije UE-Turska od 8. i 18. ožujka 2016. — Predviđene mjere koje provodi Europska unija ili države članice — Dokumenti koje je sastavila ili zaprimila pravna služba određene institucije — Pravna savjetovanja — Analize koje se odnose na zakonitost mjera predviđenih u okviru provedbe deklaracije EU-Turska od 8. ožujka 2016. — Odbijanje pristupa — Članak 4. stavak 1. točka (a) Uredbe br. 1049/2001 — Izuzeće koje se odnosi na zaštitu javnog interesa i u vezi s međunarodnim odnosima — Članak 4. stavak 2. druga alineja Uredbe br. 1049/2001 — Izuzeće u vezi sa zaštitom sudskih postupaka — Izuzeće u pogledu zaštite pravnog savjetovanja”)

text:
               19.3.2018

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 104/38

         Presuda Općeg suda od 7. veljače 2018. – Access Info Europe protiv Komisije
   (Predmet T-851/16) (1)

   ((„Pristup dokumentima - Uredba (EZ) br. 1049/2001 - Deklaracije UE-Turska od 8. i 18. ožujka 2016. - Predviđene mjere koje provodi Europska unija ili države članice - Dokumenti koje je sastavila ili zaprimila pravna služba određene institucije - Pravna savjetovanja - Analize koje se odnose na zakonitost mjera predviđenih u okviru provedbe deklaracije EU-Turska od 8. ožujka 2016. - Odbijanje pristupa - Članak 4. stavak 1. točka (a) Uredbe br. 1049/2001 - Izuzeće koje se odnosi na zaštitu javnog interesa i u vezi s međunarodnim odnosima - Članak 4. stavak 2. druga alineja Uredbe br. 1049/2001 - Izuzeće u vezi sa zaštitom sudskih postupaka - Izuzeće u pogledu zaštite pravnog savjetovanja”))
   (2018/C 104/49)
   Jezik postupka: engleski

      Stranke

      Tužitelj: Access Info Europe (Madrid, Španjolska) (zastupnici: O. Brouwer, E. Raedts i J. Wolfhagen, odvjetnici)

      Tuženik: Europska komisija (zastupnici: A. Buchet i M. Konstantinidis, agenti)

      Predmet

   Zahtjev na temelju članka 263. UFEU-a za poništenje Odluke Komisije C(2016) 6029 final od 19. rujna 2016. kojom se potvrđuje njezino odbijanje pristupa tužitelju dokumentima pravne službe te institucije koji se navodno odnose na zakonitost mjera koje su Europska unija i njene države članice usvojile za provedbu aktivnosti navedenih u deklaraciji šefova država ili vlada Unije 8. ožujka 2016., koja je usvojena nakon njihovog sastanka s predsjednikom turske vlade.

      Izreka

               1.

               Poništava se Odluka Europske komisije C(2016) 6029 final od 19. rujna 2016. kojom se Access Info Europe odbija djelomični pristup prvoj rečenici dijela pod naslovom „Legal framework” komisijinog dokumenta pod oznakom Ares(2016) 2453347 i prvoj rečenici točke I. podtočke (a) naslovljenoj „EU Legal Framework” Priloga 1. Komisijinog dokumenta pod oznakom Ares(2016) 2453181.

               2.

               Tužba se u preostalom dijelu odbija.

               3.

               Svaka stranka će snositi vlastite troškove.

      (1)  SL C 53, 20. 2. 2017.


title: Predmet T-718/15: Presuda Općeg suda od 5. veljače 2018. – PTC Therapeutics International protiv EMA-e („Pristup dokumentima — Uredba (EZ) br. 1049/2001 — Dokumenti u EMA-inu posjedu podneseni u okviru zahtjeva za izdavanje odobrenja za stavljanje lijeka Translarne u promet — Odluka kojom se trećoj osobi odobrava pristup dokumentima — Izuzeće u vezi sa zaštitom komercijalnih interesa — Nepostojanje opće pretpostavke povjerljivosti”)

text:
               19.3.2018

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 104/30

         Presuda Općeg suda od 5. veljače 2018. – PTC Therapeutics International protiv EMA-e
   (Predmet T-718/15) (1)

   ((„Pristup dokumentima - Uredba (EZ) br. 1049/2001 - Dokumenti u EMA-inu posjedu podneseni u okviru zahtjeva za izdavanje odobrenja za stavljanje lijeka Translarne u promet - Odluka kojom se trećoj osobi odobrava pristup dokumentima - Izuzeće u vezi sa zaštitom komercijalnih interesa - Nepostojanje opće pretpostavke povjerljivosti”))
   (2018/C 104/38)
   Jezik postupka: engleski

      Stranke

      Tužitelj: PTC Therapeutics International Ltd (Dublin, Irska) (zastupnici: C. Thomas, barrister, G. Castle, B. Kelly, H. Billson, solicitors, i M. Demetriou, QC, zatim, C. Thomas, M. Demetriou, G. Castle i B. Kelly)

      Tuženik: Europska agencija za lijekove (EMA) (zastupnici: T. Jabłoński, A. Spina, S. Marino, A. Rusanov i N. Rampal Olmedo, agenti)

      Intervenijent u potporu tužitelju: European Confederation of Pharmaceutical Entrepreneurs (Eucope) (zastupnici: D. Scannell, barrister i S. Cowlishaw, solicitor)

      Predmet

   Zahtjev koji se temelji na članku 263. UFEU-a i kojim se traži poništenje odluke EMA/722323/2015 EMA-e od 25. studenoga 2015. kojom se trećoj osobi, na temelju Uredbe (EZ) br. 1049/2001 Europskog parlamenta i Vijeća od 30. svibnja 2001. o javnom pristupu dokumentima Europskog parlamenta, Vijeća i Komisije (SL 2001., L 145, str. 43.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 1., svezak 16., str. 70.), odobrava pristup dokumentu koji sadržava podatke podnesene u okviru zahtjeva za izdavanje odobrenja za stavljanje u promet lijeka Translarne.

      Izreka

               1.

               Tužba se odbija.

               2.

               PTC Therapeutics International Ltd, osim vlastitih, snosit će i troškove Europske agencije za lijekove (EMA), uključujući troškove postupka privremene pravne zaštite.

               3.

               European Confederation of Pharmaceutical Entrepreneurs (Eucope) snosit će vlastite troškove.

      (1)  SL C 59, 15. 2. 2016.


title: Predmet T-36/18: Tužba podnesena 22. siječnja 2018. – Asahi Intecc protiv EUIPO-a – Celesio (Celeson)

text:
               19.3.2018

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 104/48

         Tužba podnesena 22. siječnja 2018. – Asahi Intecc protiv EUIPO-a – Celesio (Celeson)
   (Predmet T-36/18)
   (2018/C 104/61)
   Jezik na kojem je tužba podnesena: engleski

      Stranke

      Tužitelj: Asahi Intecc Co. Ltd (Nagoya City, Japan) (zastupnik: T. Schmidpeter, odvjetnik)

      Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO)

      Druga stranka pred žalbenim vijećem: Celesio AG (Stuttgart, Njemačka)

      Podaci o postupku pred EUIPO-om

      Podnositelj prijave spornog žiga: tužitelj

      Predmetni sporni žig: međunarodna registracija žiga u kojoj je naznačena Europska unija u odnosu na žig „Celeson” – međunarodna registracija u kojoj je naznačena Europska unija br. 1 254 798

      Postupak pred EUIPO-om: postupak povodom prigovora

      Pobijana odluka: odluka četvrtog žalbenog vijeća EUIPO-a od 20. studenoga 2017. u predmetu R 1004/2017-4

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

               —

               poništi pobijanu odluku;

               —

               odbije prigovor br. B 2 644 816 koji je podnijelo društvo McKesson Europe AG (nekada Celesion AG) na međunarodnu registraciju u kojoj je naznačena Europska unija u odnosu na verbalni žig Celeson koju je zatražio tužitelj;

               —

               naloži EUIPO-u snošenje vlastitih troškova i troškova koji su nastali tužitelju zbog postupka pred Općim sudom;

               —

               naloži EUIPO-u i društvu McKesson Europe AG (nekada Celesion AG) snošenje polovine troškova koji su tužitelju nužno nastali zbog postupka pred žalbenim vijećem EUIPO-a.

      Tužbeni razlog

               —

               povreda članka 8. stavka 1. točke (b) Uredbe br. 2017/1001.


title: Predmet T-102/17: Presuda Općeg suda od 1. veljače 2018. – Cantina e oleificio sociale di San Marzano protiv EUIPO-a – Miguel Torres (SANTORO) („Žig Europske unije — Postupak povodom prigovora — Figurativni žig Europske unije SANTORO — Raniji verbalni žig Europske unije SANGRE DE TORO — Relativni razlog za odbijanje — Članak 8. stavak 1. točka (b) Uredbe (EZ) br. 207/2009 (koji je postao članak 8. stavak 1. točka (b) Uredbe (EU) 2017/1001)”)

text:
               19.3.2018

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 104/39

         Presuda Općeg suda od 1. veljače 2018. – Cantina e oleificio sociale di San Marzano protiv EUIPO-a – Miguel Torres (SANTORO)
   (Predmet T-102/17) (1)

   ((„Žig Europske unije - Postupak povodom prigovora - Figurativni žig Europske unije SANTORO - Raniji verbalni žig Europske unije SANGRE DE TORO - Relativni razlog za odbijanje - Članak 8. stavak 1. točka (b) Uredbe (EZ) br. 207/2009 (koji je postao članak 8. stavak 1. točka (b) Uredbe (EU) 2017/1001)”))
   (2018/C 104/51)
   Jezik postupka: engleski

      Stranke

      Tužitelj: Cantina e oleificio sociale di San Marzano (San Marzano di San Giuseppe, Italija) (zastupnici: u početku F. Jacobacci i E. Truffo, zatim I. Carli, odvjetnici)

      Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (zastupnik: P. Sipos, agent)

      Druga stranka u postupku pred žalbenim vijećem EUIPO-a, intervenijent u postupku pred Općim sudom: Miguel Torres, SA (Vilafranca del Penedés, Španjolska) (zastupnik: J. Güell Serra, odvjetnik)

      Predmet

   Tužba protiv odluke drugog žalbenog vijeća EUIPO-a od 1. prosinca 2016. (predmet R 2018/2015-2) koja se odnosi na postupak povodom prigovora između društava Miguel Torres i Cantina e oleificio sociale di San Marzano.

      Izreka

               1.

               Tužba se odbija.

               2.

               Društvu Cantina e oleificio sociale di San Marzano se nalaže snošenje troškova.

      (1)  SL C 121, 18. 4. 2017.


title: Predmet T-55/18: Tužba podnesena 26. siječnja 2018. – NGV protiv EUIPO-a (LIEBLINGSWEIN)

text:
               19.3.2018

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 104/52

         Tužba podnesena 26. siječnja 2018. – NGV protiv EUIPO-a (LIEBLINGSWEIN)
   (Predmet T-55/18)
   (2018/C 104/66)
   Jezik postupka: njemački

      Stranke

      Tužitelj: NGV GmbH (Wildeshausen, Njemačka) (zastupnici: O. Spieker, A. Schönfleisch, i M. Alber, odvjetnici)

      Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO)

      Podaci o postupku pred EUIPO-om

      Predmetni sporni žig: figurativni žig Europske unije s verbalnim elementom „LIEBLINGSWEIN” – prijava za registraciju br. 15 326 515

      Pobijana odluka: odluka prvog žalbenog vijeća EUIPO-a od 6. studenoga 2018. u predmetu R 291/2017-1

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

               —

               poništi pobijanu odluku;

               —

               naloži EUIPO-u snošenje troškova.

      Tužbeni razlog

               —

               povreda članka 7. stavka 1. točaka (b), (c) i (g) Uredbe br. 2017/1001.


title: Predmet T-845/16: Rješenje Općeg suda od 23. siječnja 2018. – QG protiv Komisije („Tužba za poništenje — Državne potpore — Potpore koje su španjolska tijela dodijelila u korist određenih profesionalnih nogometnih klubova — Povlaštena porezna stopa koja se primjenjuje u okviru poreza na dobit — Odluka kojom se potpora proglašava nespojivom s unutarnjim tržištem — Nepostojanje pravnog interesa — Očita nedopuštenost”)

text:
               19.3.2018

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 104/41

         Rješenje Općeg suda od 23. siječnja 2018. – QG protiv Komisije
   (Predmet T-845/16) (1)

   ((„Tužba za poništenje - Državne potpore - Potpore koje su španjolska tijela dodijelila u korist određenih profesionalnih nogometnih klubova - Povlaštena porezna stopa koja se primjenjuje u okviru poreza na dobit - Odluka kojom se potpora proglašava nespojivom s unutarnjim tržištem - Nepostojanje pravnog interesa - Očita nedopuštenost”))
   (2018/C 104/53)
   Jezik postupka: španjolski

      Stranke

      Tužitelj: QG (zastupnici: L. Ruiz Ezquerra, R. Oncina Borrego, I. Sobrepera Millet i A. Hernández Pardo, odvjetnici)

      Tuženik: Europska komisija (zastupnici: G. Luengo, B. Stromsky i P. Němečková, agenti)

      Predmet

   Zahtjev na temelju članka 263. UFEU-a za poništenje Odluke Komisije C(2016) 4046 final od 4. srpnja 2016. koja se odnosi na državnu potporu SA.29769 (2013/C) (ex 2013/NN) koju je Španjolska dodijelila određenim nogometnim klubovima.

      Izreka

               1.

               Zahtjev za obustavu postupka se odbacuje.

               2.

               Tužba se odbacuje kao očito nedopuštena.

               3.

               Obustavlja se postupak o zahtjevima za intervenciju Kraljevine Španjolske i društva Fútbol Club Barcelona.

               4.

               QG se nalaže snošenje troškova.

               5.

               QG, Europska komisija, Kraljevina Španjolska i Fútbol Club Barcelona snose vlastite troškove vezane uz zahtjeve za intervencijom.

      (1)  SL C 53, 20. 2. 2017.


title: Predmet C-634/16 P: Presuda Suda (prvo vijeće) od 24. siječnja 2018. – Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO) protiv European Food SA, Société des produits Nestlé SA (Žalba — Žig Europske unije — Postupak za proglašavanje žiga ništavim — Verbalni žig FITNESS — Odbijanje zahtjeva za proglašavanje žiga ništavim)

text:
               19.3.2018

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 104/10

         Presuda Suda (prvo vijeće) od 24. siječnja 2018. – Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO) protiv European Food SA, Société des produits Nestlé SA
   (Predmet C-634/16 P) (1)

   ((Žalba - Žig Europske unije - Postupak za proglašavanje žiga ništavim - Verbalni žig FITNESS - Odbijanje zahtjeva za proglašavanje žiga ništavim))
   (2018/C 104/11)
   Jezik postupka: engleski

      Stranke

      Žalitelj: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO) (zastupnik: M. Rajh, agent)

      Druge stranke u postupku: European Food SA (zastupnik: I. Speciac, avocat), Société des produits Nestlé SA (zastupnici: A. Jaeger-Lenz, S. Cobet-Nüse i A. Lambrecht, Rechtsanwälte)

      Izreka

               1.

               Žalba se odbija.

               2.

               Uredu Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO) nalaže se snošenje troškova.

      (1)  SL C 86, 20. 3. 2017.


title: Predmet C-352/17: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 9. lipnja 2017. uputio Amtsgericht Hannover (Njemačka) – Petra Dziatkowiak, Thomas Erich Heinz Dziatkowiak protiv TUIfly GmbH

text:
               19.3.2018

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 104/11

         Zahtjev za prethodnu odluku koji je 9. lipnja 2017. uputio Amtsgericht Hannover (Njemačka) – Petra Dziatkowiak, Thomas Erich Heinz Dziatkowiak protiv TUIfly GmbH
   (Predmet C-352/17)
   (2018/C 104/12)
   Jezik postupka: njemački

      Sud koji je uputio zahtjev

   Amtsgericht Hannover

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelji: Petra Dziatkowiak, Thomas Erich Heinz Dziatkowiak

      Tuženik: TUIfly GmbH
   Predmet je rješenjem Suda od 24. studenoga 2017. brisan iz upisnika Suda.


title: Predmet C-673/17: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 30. studenoga 2017. uputio Bundesgerichtshof (Njemačka) – Planet49 GmbH protiv Bundesverband der Verbraucherzentralen und Verbraucherverbände – Verbraucherzentrale Bundesverband e.V.

text:
               26.3.2018

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 112/9

         Zahtjev za prethodnu odluku koji je 30. studenoga 2017. uputio Bundesgerichtshof (Njemačka) – Planet49 GmbH protiv Bundesverband der Verbraucherzentralen und Verbraucherverbände – Verbraucherzentrale Bundesverband e.V.
   (Predmet C-673/17)
   (2018/C 112/13)
   Jezik postupka: njemački

      Sud koji je uputio zahtjev

   Bundesgerichtshof

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelj: Planet49 GmbH

      Tuženik: Bundesverband der Verbraucherzentralen und Verbraucherverbände – Verbraucherzentrale Bundesverband e.V.

      Prethodna pitanja

               1.

                           a)

                           Je li riječ o valjanom pristanku u smislu članka 5. stavka 3. i članka 2. točke (f) Direktive 2002/58/EZ (1) u vezi s člankom 2. točkom (h) Direktive 95/46/EZ (2) ako se unaprijed upisanom kvačicom na polju za odabir dopušta pohranjivanje podataka ili uspostavljanje pristupa već pohranjenim podacima na terminalnoj opremi korisnika koju korisnik mora maknuti za odbijanje pristanka?

                           b)

                           Postoji li razlika u primjeni članka 5. stavka 3. i članka 2. točke (f) Direktive 2002/58/EZ u vezi s člankom 2. točkom (h) Direktive 95/46/EZ ako su pohranjeni podaci ili podaci kojima se pristupilo osobni podaci?

                           c)

                           Je li u okolnostima navedenima u prethodnom pitanju 1.a) riječ o valjanoj privoli u smislu članka 6. stavka 1. točke (a) Uredbe (EU) 2016/679 (3)?

               2.

               Koje informacije davatelj usluga mora pružiti korisniku kako bi korisnik bio iscrpno i razumljivo obaviješten u skladu s člankom 5. stavkom 3. Direktive 2002/58/EZ? Ubrajaju li se u te informacije i trajanje kolačića (cookies) i pitanje imaju li treći pristup kolačićima?

      (1)  Direktiva 2002/58/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 12. srpnja 2002. o obradi osobnih podataka i zaštiti privatnosti u području elektroničkih komunikacija (Direktiva o privatnosti i elektroničkim komunikacijama) (SL L 201, str. 37.; SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 13., svezak 52., str. 111.).

      (2)  Direktiva 95/46/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 24. listopada 1995 . o zaštiti pojedinaca u vezi s obradom osobnih podataka i o slobodnom protoku takvih podataka (SL L 281, str. 31.; SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 13., svezak 7., str. 88.).

      (3)  Uredba (EU) 2016/679 Europskog parlamenta i Vijeća od 27. travnja 2016. o zaštiti pojedinaca u vezi s obradom osobnih podataka i o slobodnom kretanju takvih podataka te o stavljanju izvan snage Direktive 95/46/EZ (Opća uredba o zaštiti podataka) (SL L 119, str. 1.).


title: Predmet T-879/16: Presuda Općeg suda od 8. veljače 2018. – Sony Interactive Entertainment Europe Ltd protiv EUIPO-a – Marpefa (Vieta) („Žig Europske unije — Postupak opoziva — Figurativni žig Europske unije Vieta — Stvarna uporaba žiga — Odluka donesena nakon što je Opći sud poništio raniju odluku — Članak 65. stavak 6. Uredbe (EZ) br. 207/2009 (koji je postao članak 72. stavak 6. Uredbe (EU) 2017/1001) — Pravomoćnost”)

text:
               26.3.2018

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 112/30

         Presuda Općeg suda od 8. veljače 2018. – Sony Interactive Entertainment Europe Ltd protiv EUIPO-a – Marpefa (Vieta)
   (Predmet T-879/16) (1)

   ((„Žig Europske unije - Postupak opoziva - Figurativni žig Europske unije Vieta - Stvarna uporaba žiga - Odluka donesena nakon što je Opći sud poništio raniju odluku - Članak 65. stavak 6. Uredbe (EZ) br. 207/2009 (koji je postao članak 72. stavak 6. Uredbe (EU) 2017/1001) - Pravomoćnost”))
   (2018/C 112/38)
   Jezik postupka: engleski

      Stranke

      Tužitelj: Sony Interactive Entertainment Europe Ltd (London, Ujedinjena Kraljevina) (zastupnik: S. Malynicz, QC)

      Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (zastupnici: J. Crespo Carrillo i D. Walicka, agenti)

      Druga stranka u postupku pred žalbenim vijećem EUIPO-a, intervenijent u postupku pred Općim sudom: Marpefa, SL (Barcelona, Španjolska)

      Predmet

   Tužba podnesena protiv odluke četvrtog žalbenog vijeća EUIPO-a od 4. listopada 2016. (predmet R 1010/2016-4), koja se odnosi na postupak opoziva između društava Sony Computer Entertainment Europe Ltd i Marpefa.

      Izreka

               1.

               Poništava se odluka četvrtog žalbenog vijeća Ureda Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO) od 4. listopada 2016. (predmet R 1010/2016-4), koja se odnosi na postupak opoziva između društava Sony Computer Entertainment Europe Ltd i Marpefa, SL.

               2.

               EUIPO-u se nalaže snošenje troškova.

      (1)  SL C 53, 20. 2. 2017.