title: Predmet T-722/15: Tužba podnesena 4. prosinca 2015. – Interessengemeinschaft privater Milchverarbeiter Bayerns protiv Komisije

text:
               15.2.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 59/38

         Tužba podnesena 4. prosinca 2015. – Interessengemeinschaft privater Milchverarbeiter Bayerns protiv Komisije
   (Predmet T-722/15)
   (2016/C 059/45)
   Jezik postupka: njemački

      Stranke

      Tužitelj: Interessengemeinschaft privater Milchverarbeiter Bayerns e. V. (Mertingen, Njemačka) (zastupnici: C. Bittner i N. Thies, odvjetnici)

      Tuženik: Europska komisija

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

               —

               poništi pobijanu odluku u dijelu u kojem je njome:

                           —

                           utvrđeno, u članku 1., da je Njemačka protivno članku 108. stavku 3. UFEU-a dodijelila državne potpore za ispitivanje kvalitete mlijeka provedeno u Bavarskoj u korist predmetnih poduzetnika u industriji mlijeka u Bavarskoj i da su te potpore od 1. siječnja 2007. nespojive s unutarnjim tržištem;

                           —

                           naložen, u člancima 2. do 4., povrat tih potpora zajedno s kamatama od korisnika;

               —

               naloži tuženiku snošenje tužiteljevih troškova.

      Tužbeni razlozi i glavni argumenti

   Tužitelj u predmetnoj tužbi zahtijeva djelomično poništenje Odluke Komisije C(2015) 6295 final od 18. rujna 2015. o državnim potporama SA.35484 (2013/C) (ex SA.35484 (2012/NN)) koje je Njemačka dodijelila za ispitivanja kvalitete mlijeka u okviru Zakona o mlijeku i mastima.
   U prilog osnovanosti tužbe tužitelj ističe šest tužbenih razloga.

               1.

               Prvi tužbeni razlog: povreda članka 108. stavka 2. UFEU-a u vezi s člankom 6. stavkom 1. i člankom 20. stavkom 1. prvom rečenicom Uredbe (EZ) br. 659/1999 (1)

               Tužitelj ističe da se pobijana odluka temelji na činjeničnim i pravnim elementima koji nisu bili obuhvaćeni odlukom o pokretanju postupka.

               2.

               Drugi tužbeni razlog: povreda članka 107. stavka 1. UFEU-a time što su sredstva od pristojbi kvalificirana kao državna sredstva
               Prema tužiteljevu mišljenju, sredstva od pristojbi ne trebaju se kvalificirati kao državna jer nisu bila pod stalnim državnim nadzorom i na raspolaganju nacionalnim tijelima. Nacionalna tijela su samo prosljeđivala uplate bavarskih mljekara tijelima za ispitivanje mlijeka (Milchprüfring) koja su bila zadužena za provedbu ispitivanja kvalitete mlijeka.

               3.

               Treći tužbeni razlog: povreda članka 107. stavka 1. UFEU-a time što je financiranje ispitivanja kvalitete mlijeka kvalificirano kao potpora koja bavarske mljekare stavlja u povoljniji položaj
               Ovdje se ističe da troškovi ispitivanja kvalitete mlijeka nisu tereti koje bavarske mljekare uobičajeno snose. Ispitivanja su provedena u javnom interesu. Osim toga, navodne prednosti dodijeljene mljekarima nadoknađene su teretima u obliku obveze plaćanja pristojbe.

               4.

               Četvrti tužbeni razlog (podredno): povreda članka 107. stavka 3. UFEU-a
               Tužitelj ističe da je tuženik sporna sredstva u razdoblju 2000.- 2006. smatrao spojivim s unutarnjim tržištem. Od tada sporna sredstva nisu izmijenjena. Te okolnosti govore u prilog tomu da je tuženikova diskrecijska ocjena sužena, tako da su se sporna sredstva dodijeljena od 1. siječnja 2007. trebala smatrati spojivima s unutarnjim tržištem.

               5.

               Peti tužbeni razlog (podredno): povreda članka 108. stavaka 1. i 3. UFEU-a time što je financiranje ispitivanja kvalitete mlijeka kvalificirano kao nova potpora i stoga kao potpora koju treba prijaviti

               6.

               Šesti tužbeni razlog (podredno): povreda načela zaštite legitimnih očekivanja
               Tužitelj naposljetku ističe da je Komisija za razdoblje 2000. – 2006. utvrdila da je financiranje ispitivanja kvalitete mlijeka bilo spojivo s unutarnjim tržištem. Usto je financiranje ispitivanja kvalitete mlijeka još u veljači 2012. kvalificirala kao postojeću potporu. Time je stvorila legitimna očekivanja da u svakom slučaju neće biti naložen povrat navodnih potpora.

      (1)  Uredba Vijeća (EZ) br. 659/1999 od 22. ožujka 1999. o utvrđivanju detaljnih pravila primjene članka 93. Ugovora o EZ-u (SL L 83, str. 1.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 8., svezak 4., str. 16.)


title: Predmet T-151/17: Tužba podnesena 8. ožujka 2017. – Marriott Worldwide protiv EUIPO-a – Graf (prikaz krilatog bika)

text:
               24.4.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 129/35

         Tužba podnesena 8. ožujka 2017. – Marriott Worldwide protiv EUIPO-a – Graf (prikaz krilatog bika)
   (Predmet T-151/17)
   (2017/C 129/54)
   Jezik na kojem je tužba podnesena: engleski

      Stranke

      Tužitelj: Marriott Worldwide Corp. (Bethesda, Maryland, Sjedinjene Američke Države) (zastupnik: A. Reid, solicitor)

      Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO)

      Druga stranka pred žalbenim vijećem: Johann Graf (Gumpoldskirchen, Austrija)

      Podaci o postupku pred EUIPO-om

      Nositelj spornog žiga: druga stranka pred žalbenim vijećem

      Predmetni sporni žig: figurativni žig Europske unije (prikaz krilatog bika) – žig Europske unije br. 10 511 723

      Postupak pred EUIPO-om: postupak proglašavanja žiga ništavim

      Pobijana odluka: odluka četvrtog žalbenog vijeća EUIPO-a od 17. siječnja 2017. u predmetu R 165/2016-4

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

               —

               poništi pobijanu odluku;

               —

               naloži EUIPO-u snošenje troškova.

      Tužbeni razlozi

               —

               povreda članka 76. stavka 1. Uredbe br. 207/2009;

               —

               povreda članka 53. stavka 1. točke (a) u vezi s člankom 8. stavkom 1. točkom (b) Uredbe br. 207/2009;

               —

               povreda članka 53. stavka 2. točke (c) Uredbe br. 207/2009.


title: Predmet T-700/13: Tužba podnesena 30. prosinca 2013. — Bankia protiv Komisije

text:
               22.2.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 52/45

         Tužba podnesena 30. prosinca 2013. — Bankia protiv Komisije
   (Predmet T-700/13)
   2014/C 52/87
   Jezik postupka: španjolski

      Stranke

      Tužitelj: Bankia, SA (Valencia, Španjolska) (zastupnici: J.L. Buendía Sierra, E. Abad Valdenebro, R. Calvo Salinero, A. Lamadrid de Pablo i A. Biondi, odvjetnici)

      Tuženik: Europska komisija

      Tužbeni zahtjevi

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

               —

               poništi pobijanu odluku u mjeri u kojoj Komisija skup mjera, koje prema njoj sačinjavaju takozvani španjolski sustav financijskog leasinga („SEAF”), kvalificira kao novu državnu potporu nespojivu s unutarnjim tržištem;

               —

               podredno, poništi članke 1. i 4. pobijane odluke kojima se ulagači AIE-a utvrđuju kao korisnici navodnih potpora i isključivi adresati naloga za povrat;

               —

               podredno, poništi članak 4. pobijane odluke, u mjeri u kojoj se njime nalaže povrat navodnih potpora protivno općim načelima prava EU;

               —

               poništi članak 4. pobijane odluke, u mjeri u kojoj se u njemu izjašnjava o zakonitosti privatnih ugovora između ulagača i drugih pravnih subjekata; i

               —

               naloži Komisiji snošenje troškova ovog postupka.

      Tužbeni razlozi i glavni argumenti

   Odluka koja se pobija u ovom predmetu identična je onoj u predmetu T-515/13, Španjolska/Komisija (SLUE C 336, str. 29.).
   U prilog tužbi tužitelj ističe pet tužbenih razloga.

               1.

               Prvi tužbeni razlog

                           —

                           Tužitelj smatra da se pobijanom odlukom povređuje članak 107. UFEU-a u mjeri u kojoj se tzv. SEAF i pojedinačne mjere koje ga sačinjavaju kvalificiraju kao državna potpora. Tužitelj tvrdi da je Komisija pogriješila zajedno ocjenjujući skup nezavisnih i autonomnih javnih i privatnih mjera, te ih stavljajući na teret Kraljevine Španjolske. Tužitelj također osporava činjenicu da mjere o kojima je riječ mogu dati selektivnu gospodarsku prednost navodnim korisnicima, kao i činjenicu da mogu narušiti tržišno natjecanje između tih korisnika i drugih pravnih subjekata, te navodno utjecati na trgovinu između država članica.

               2.

               Drugi tužbeni razlog

                           —

                           Kao drugo, tužitelj tvrdi da je Komisija očito pogrešno primijenila pravo i povrijedila članke 107. i 108. UFEU-a, kvalificirajući u određenim slučajevima primjenu španjolskog sustava oporezivanja prema tonaži kao novu, umjesto kao zatečenu državnu potporu. Ako je Komisija željela dovesti u pitanje primjenu sustava oporezivanja prema tonaži, u mjeri u kojoj je 2002. odobrila taj sustav o kojem ju je obavijestila Španjolska, trebala je u svakom slučaju to učiniti provodeći postupak mjerodavan za zatečene državne potpore. Tužitelj smatra da su argumenti u prilog postojanju nove državne potpore koji su izloženi u odluci očito neutemeljeni.

               3.

               Treći tužbeni razlog

                           —

                           U okviru trećeg tužbenog razloga za poništenje tužitelj se podredno poziva na povredu članaka 107. i 296. UFEU-a, u mjeri u kojoj Komisija griješi i, u svakom slučaju, primjereno ne obrazlaže razloge zbog kojih pravne subjekte poput tužitelja (ulagače u AIE koji su izvršili transakcije obuhvaćene odlukom) smatra krajnjim i isključivim korisnicima spornih mjera.

               4.

               Četvrti tužbeni razlog

                           —

                           Kao četvrto, tužitelj, također podredno, tvrdi da se nalogom za povrat sredstava iz članka 4. pobijane odluke povređuje opće načelo pravne sigurnosti neopravdanim uvođenjem vremenskog ograničenja za primjenu tog načela.

               5.

               Peti tužbeni razlog

                           —

                           U okviru petog tužbenog razloga za poništenje tužitelj izlaže zbog čega smatra da su pobijanom odlukom također povrijeđeni načelo dodijeljenih ovlasti, članci 107. i 108. UFEU-a, članak 14. Uredbe Vijeća br. 659/1999 i članak 16. Povelje o temeljnim pravima EU, u mjeri u kojoj se u pobijanoj odluci izjašnjava o valjanosti klauzula u ugovorima španjolskog privatnog prava koje su sklapali ulagači i drugi privatnopravni subjekti.


title: Predmet T-141/17: Tužba podnesena 6. ožujka 2017. – Amisi Kumba protiv Vijeća

text:
               24.4.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 129/31

         Tužba podnesena 6. ožujka 2017. – Amisi Kumba protiv Vijeća
   (Predmet T-141/17)
   (2017/C 129/47)
   Jezik postupka: francuski

      Stranke

      Tužitelj: Gabriel Amisi Kumba (Kasa-Vubu, Demokratska Republika Kongo) (zastupnik: O. Okito, odvjetnik)

      Tuženik: Vijeće Europske unije

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

               —

               poništi Uredbu (EU) 2016/2230 kojom se provodi Odluka Vijeća (ZVSP) 2016/2231 od 12. prosinca 2016. o uvođenju određenih posebnih mjera ograničavanja usmjerenih protiv osoba koje krše embargo na oružje u odnosu na Demokratsku Republiku Kongo i izmjeni Odluke 2010/788/ZVSP, u dijelu u kojem se odnosi na Gabriela Amisija Kumbu;

               —

               naloži Vijeću da osim vlastitih troškova snosi tužiteljeve troškove i troškove svih intervenijenata.

      Tužbeni razlozi i glavni argumenti

   U prilog osnovanosti tužbe, tužitelj ističe dva tužbena razloga koja su u biti istovjetna ili slična onima istaknutima u predmetu T-139/17, Kibelisa/Vijeće.


               8.5.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 138/32

         Postupak koji je 10. siječnja 2014. Nadzorno tijelo EFTA-e pokrenulo protiv Kraljevine Norveške
   (Predmet E-3/14)
   (2014/C 138/09)
   Nadzorno tijelo EFTA-e, koje zastupaju Xavier Lewis i Markus Schneider, zastupnici Nadzornog tijela EFTA-e, Rue Belliard 35, 1040 Bruxelles, Belgija, pokrenulo je 10. siječnja 2014. pred Sudom EFTA-e postupak protiv Kraljevine Norveške.
   Nadzorno tijelo EFTA-e od Suda EFTA-e zahtijeva:

               1.

               da ustvrdi da nedonošenjem mjera potrebnih za provedbu akta iz točke 65.a Priloga XIII. Sporazumu o Europskom gospodarskom prostoru (Direktiva 2009/12/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 11. ožujka 2009. o naknadama zračnih luka), prilagođenog Sporazumu njegovim Protokolom 1., i/ili neobavješćivanjem Nadzornog tijela EFTA-a o tim mjerama u predviđenom roku Norveška nije ispunila svoje obveze iz tog akta i članka 7. Sporazuma;

               2.

               da se Kraljevini Norveškoj naloži da snosi troškove postupka.

      Pravna pozadina i činjenična osnova te navedeni razlozi:

               —

               U tužbi se navodi da se do 30. ožujka 2013. Norveška nije uskladila s obrazloženim mišljenjem Nadzornog tijela EFTA-e od 30. siječnja 2013. o propustu Norveške da u svoj nacionalni pravni poredak provede Direktivu 2009/12/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 11. ožujka 2009. o naknadama zračnih luka („Akt”) u skladu s točkom 65.a Priloga XIII. Sporazumu o Europskom gospodarskom prostoru prilagođene Sporazumu njegovim Protokolom 1.

               —

               Nadzorno tijelo EFTA-e smatra da nedonošenjem svih mjera potrebnih za provedbu Akta i/ili neobavješćivanjem Tijela o tim mjerama u predviđenom roku Norveška nije ispunila svoje obveze iz članka 13. Akta i članka 7. Sporazuma o EGP-u.


title: Predmet T-361/14: Presuda Općeg suda od 5. travnja 2017. – HB i dr. protiv Komisije („Institucionalno pravo — Europska građanska inicijativa — Zaštita životinja lutalica — Psihološki učinci na odrasle i djecu — Odbijanje registracije — Očito nepostojanje Komisijinih ovlasti — Članak 4. stavak 2. točka (b) i stavak 3. Uredbe (EU) br. 211/2011”)

text:
               22.5.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 161/21

         Presuda Općeg suda od 5. travnja 2017. – HB i dr. protiv Komisije
   (Predmet T-361/14) (1)

   ((„Institucionalno pravo - Europska građanska inicijativa - Zaštita životinja lutalica - Psihološki učinci na odrasle i djecu - Odbijanje registracije - Očito nepostojanje Komisijinih ovlasti - Članak 4. stavak 2. točka (b) i stavak 3. Uredbe (EU) br. 211/2011”))
   (2017/C 161/29)
   Jezik postupka: njemački

      Stranke

      Tužitelji: HB (Linz, Austrija) i šest drugih tužitelja čija se imena navode u prilogu presudi (zastupnici: C. Kolar, zatim F. Moyse, odvjetnici)

      Tuženik: Europska komisija (zastupnici: H. Krämer i J. Vondung, agenti)

      Predmet

   Zahtjev na temelju članka 263. UFEU-a kojim se traži poništenje Odluke Komisije C(2014) 2119 final od 26. ožujka 2014. kojom se odbija zahtjev za registraciju prijedloga građanske inicijative „Ethics for Animals and Kids”.

      Izreka

               1.

               Tužba se odbija.

               2.

               HB-u i drugim tužiteljima čija se imena navode u prilogu nalaže se snošenje troškova.

      (1)  SL C 409, 17. 11. 2014.


title: Predmet C-470/16: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 22. kolovoza 2016. uputio High Court (Irska) – North East Pylon Pressure Campaing Limited, Maura Sheehy protiv An Bord Pleanála, The Minister for Communications Energy and Natural Resources, Ireland, Attorney General

text:
               21.11.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 428/7

         Zahtjev za prethodnu odluku koji je 22. kolovoza 2016. uputio High Court (Irska) – North East Pylon Pressure Campaing Limited, Maura Sheehy protiv An Bord Pleanála, The Minister for Communications Energy and Natural Resources, Ireland, Attorney General
   (Predmet C-470/16)
   (2016/C 428/09)
   Jezik postupka: engleski

      Sud koji je uputio zahtjev

   High Court (Irska)

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelji: North East Pylon Pressure Campaing Limited, Maura Sheehy

      Tuženici: An Bord Pleanála, The Minister for Communications Energy and Natural Resources, Ireland, Attorney General

      Prethodna pitanja

               i.

               U kontekstu nacionalnog pravnog sustava gdje zakonodavno tijelo nije izričito i konačno odredilo u kojoj fazi postupka odluka može biti pobijana i kada o tome treba odlučivati sud u vezi s posebnim zahtjevom u svakom pojedinom slučaju u skladu sa pravilima običajnog prava, primjenjuje li se pravo na postupak koji „ne smije biti preskup” prema članku 11. stavku 4. Direktive 2011/92/EU (1) na postupak pred nacionalnim sudom u kojem se odlučuje o tomu je li ta konkretna tužba u pitanju iznesena u pravodobnoj fazi postupka?

               ii.

               Primjenjuje li se zahtjev da postupak „ne smije biti preskup” prema članku 11. stavku 4. Direktive 2011/92/EU na sve elemente sudskog postupka kojim se preispituju zakonitost (po nacionalnom pravu ili pravu EU-a) odluke, radnje ili propusta prema odredbama o sudjelovanju javnosti direktive ili samo na elemente u takvom pobijanju koji pripadaju pravu EU-a (ili konkretnije, samo na elemente pobijanja u vezi s pitanjima o odredbama sudjelovanja javnosti iz te direktive)?

               iii.

               Obuhvaća li izraz „odluke, radnje ili propusti” u članku 11. stavku 1. Direktive 2011/92/EU upravne odluke donesene tijekom odlučivanja o zahtjevu za izdavanjem odobrenja za provedbu projekta, bez obzira odlučuje li se takvim upravnim odlukama neopozivo i konačno o zakonskim pravima stranaka?

               iv.

               Treba li nacionalni sud, kako bi osigurao učinkovitu sudsku zaštitu u područjima obuhvaćenima pravom okoliša EU-a, tumačiti svoje nacionalno pravo na način koji je, u najvećoj mogućoj mjeri, usklađen s ciljevima koji su propisani u članku 9. stavku 3. UN/EZE Konvencije o pristupu informacijama, sudjelovanju javnosti u odlučivanju i pristupu pravosuđu u pitanjima okoliša, potpisane u Aarhusu 25. lipnja 1998., (a) u postupku pobijanja valjanosti postupka izdavanja odobrenja za provedbu projekta koji uključuje projekt od zajedničkog interesa određen u skladu s Uredbom br. 347/2013 (2) Europskog parlamenta i Vijeća od 17. travnja 2013. o smjernicama za transeuropsku energetsku infrastrukturu, i/ili (b) u postupku pobijanja valjanosti postupka odobrenja za provedbu projekta gdje razvoj utječe na europsko područje određeno u skladu s Direktivom Vijeća 92/43/EEZ od 21. svibnja 1992. o očuvanju prirodnih staništa i divlje faune i flore?

               v.

               U slučaju pozitivnog odgovora na pitanje pod iv. (a) i/ili (b), sprječava li uvjet da tužitelji moraju „udovoljavati mjerilima iz nacionalnog prava, ako postoje”, to da Konvencija ima izravan učinak, u okolnostima kada su tužitelji ispunili sve uvjete iz nacionalnog prava za podnošenje zahtjeva i/ili su očito ovlašteni podnijeti zahtjev (a) u postupku pobijanja valjanosti postupka izdavanja odobrenja za provedbu projekta koji uključuje projekt od zajedničkog interesa određen u skladu s Uredbom br. 347/2013 Europskog parlamenta i Vijeća od 17. travnja 2013. o smjernicama za transeuropsku energetsku infrastrukturu, i/ili (b) u postupku pobijanja valjanosti postupka izdavanja odobrenja za provedbu projekta kada razvoj utječe na europsko područje određeno u skladu s Direktivom Vijeća 92/43/EEZ od 21. svibnja 1992. o očuvanju prirodnih staništa i divlje faune i flore?

               vi.

               Mogu li države članice u zakonodavstvu propisati iznimke pravilu da postupci o okolišu ne smiju biti preskupi kada takva iznimka nije propisana Direktivom 2011/92/EU ili UN/EZE Konvencijom o pristupu informacijama, sudjelovanju javnosti u odlučivanju i pristupu pravosuđu u pitanjima okoliša, potpisane u Aarhusu 25. lipnja 1998.? i

               vii.

               Osobito, je li zahtjev nacionalnog prava o postojanju uzročne veze između navodno protupravne radnje ili odluke i štete za okoliš kao uvjet za primjenu nacionalnog zakonodavstva, kojim se primjenjuje članak 9. stavak 4. UN/EZE Konvencije o pristupu informacijama, sudjelovanju javnosti u odlučivanju i pristupu pravosuđu u pitanjima okoliša, potpisane u Aarhusu 25. lipnja 1998. radi osiguranja da postupci koji se odnose na okoliš ne smiju biti preskupi, u skladu s Konvencijom?

      (1)  Direktiva 2011/92/EU Europskog parlamenta i Vijeća od 13. prosinca 2011. o procjeni učinaka određenih javnih i privatnih projekata na okoliš (SL L 26., str. 1.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 15., svezak 27., str. 3.)

      (2)  Uredba (EU) br. 347/2013 Europskog parlamenta i Vijeća od 17. travnja 2013. o smjernicama za transeuropsku energetsku infrastrukturu te stavljanju izvan snage Odluke br. 1364/2006/EZ i izmjeni uredaba (EZ) br. 713/2009, (EZ) br. 714/2009 i (EZ) br. 715/2009 (SL L 115, str.39.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 12., svezak 5., str. 228.)


title: Predmet C-481/12: Presuda Suda (drugo vijeće) od 16. siječnja 2014. (zahtjev za prethodnu odluku koju je uputio Lietuvos vyriausiasis administracinis teismas — Litva) — UAB „Juvelta” protiv VĮ „Lietuvos prabavimo rūmai” (Slobodno kretanje robe — Članak 34. UFEU-a — Količinska ograničenja uvoza — Mjere istovrsnog učinka — Prodaja proizvoda od plemenitih kovina — Žig — Zahtjevi koje nameću propisi države članice uvoza)

text:
               22.3.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 85/9

         Presuda Suda (drugo vijeće) od 16. siječnja 2014. (zahtjev za prethodnu odluku koju je uputio Lietuvos vyriausiasis administracinis teismas — Litva) — UAB „Juvelta” protiv VĮ „Lietuvos prabavimo rūmai”
   (Predmet C-481/12) (1)

   (Slobodno kretanje robe - Članak 34. UFEU-a - Količinska ograničenja uvoza - Mjere istovrsnog učinka - Prodaja proizvoda od plemenitih kovina - Žig - Zahtjevi koje nameću propisi države članice uvoza)
   2014/C 85/14
   Jezik postupka: litavski

      Sud koji je uputio zahtjev

   Lietuvos vyriausiasis administracinis teismas

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelj: UAB „Juvelta”

      Tuženik: VĮ „Lietuvos prabavimo rūmai”

      Predmet

   Zahtjev za prethodnu odluku — Lietuvos vyriausiasis administracinis teismas — Tumačenje članaka 34. i 36. UFEU-a — Mjere istovrsnog učinka — Žigovanje proizvoda od plemenitih kovina — Nacionalni propisi koji zahtijevaju da su proizvodi označeni posebnim žigom ovlaštenog neovisnog tijela — Zaštita potrošača — Zabrana prodaje proizvoda koji su označeni žigom države podrijetla koji nije u skladu s nacionalnim zahtjevima — Postojanje dodatnog žiga koji sadrži potrebne podatke, ali koji nije utisnulo ovlašteno neovisno tijelo

      Izreka

               1.

               Članak 34. UFEU-a treba tumačiti na način da su mu protivni nacionalni propisi, poput onih u glavnom postupku, na temelju kojih se proizvodi od plemenitih kovina, uvezeni iz druge države članice u kojoj je dopuštena njihova prodaja i koji su žigovani u skladu sa zakonodavstvom te druge države članice, moraju, kada podaci na žigu koji se odnose na stupanj čistoće tih proizvoda nisu u skladu sa zahtjevima zakonodavstva prve države članice, ponovno označiti žigom neovisnog ureda za ispitivanje koji je ovlastila prva država članica, koji potvrđuje da je ured te proizvode ispitao i koji sadrži podatke glede stupnja njihove čistoće u skladu s tim zahtjevima.

               2.

               Okolnost što dodatno označavanje uvezenih proizvoda od plemenitih kovina radi pružanja podataka o stupnju čistoće tih proizvoda u obliku razumljivom potrošačima države članice uvoza nije izvršilo neovisno tijelo za ispitivanje koje je ovlastila država članica nema utjecaj na odgovor na prvo pitanje, s obzirom na to da je žig stupnja čistoće na te proizvode prethodno utisnuo neovisni ured koji je ovlastila država članica izvoza i da su podaci koje pruža ta oznaka u skladu s onima koji se nalaze na žigu.

      (1)  SL C 9, 12.1.2013.


title: Predmet T-95/13: Presuda Općeg suda od 22. svibnja 2014. – Walcher Meßtechnik protiv OHIM-a (HIPERDRIVE) ( „Žig Zajednice — Prijava verbalnog žiga Zajednice HIPERDRIVE — Apsolutni razlozi za odbijanje — Opisni karakter — Članak 7. stavak 1. točka (c) Uredbe (EZ) br. 207/2009” )

text:
               7.7.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 212/29

         Presuda Općeg suda od 22. svibnja 2014. – Walcher Meßtechnik protiv OHIM-a (HIPERDRIVE)
   (Predmet T-95/13) (1)

   ((„Žig Zajednice - Prijava verbalnog žiga Zajednice HIPERDRIVE - Apsolutni razlozi za odbijanje - Opisni karakter - Članak 7. stavak 1. točka (c) Uredbe (EZ) br. 207/2009”))
   2014/C 212/36
   Jezik postupka: njemački

      Stranke

      Tužitelj: Walcher Meßtechnik GmbH (Kirchzarten, Njemačka) (zastupnik: S. Walter, avocat)

      Tuženik: Ured za usklađivanje na unutarnjem tržištu (žigovi i dizajni) (zastupnik: A. Poch, agent)

      Predmet

   Tužba protiv odluke prvog žalbenog vijeća OHIM-a od 13. prosinca 2012. (predmet R 1779/2012-1), koji se odnosi na prijavu za registraciju verbalnog žiga HIPERDRIVE kao žiga Zajednice.

      Izreka

               1.

               Tužba se odbija.

               2.

               Nalaže se Walcher Meßtechnik GmbH snošenje troškova.

      (1)  SL C 108, 13.4.2013.


title: Predmet T-418/11 P: Presuda Općeg suda od 16. rujna 2013. — De Nicola protiv EIB-a ( „Žalba — Javna služba — Osoblje EIB-a — Zdravstveno osiguranje — Odbijanje snošenja liječničkih troškova — Zahtjev za određivanje nezavisnog liječnika — Razumni rok — Odbijanje zahtjeva za pokretanje postupka mirenja — Zahtjev za poništenje — Zahtjev za povrat liječničkih troškova — Litispendencija” )

text:
               26.10.2013

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 313/23

         Presuda Općeg suda od 16. rujna 2013. — De Nicola protiv EIB-a
   (Predmet T-418/11 P) (1)

   (Žalba - Javna služba - Osoblje EIB-a - Zdravstveno osiguranje - Odbijanje snošenja liječničkih troškova - Zahtjev za određivanje nezavisnog liječnika - Razumni rok - Odbijanje zahtjeva za pokretanje postupka mirenja - Zahtjev za poništenje - Zahtjev za povrat liječničkih troškova - Litispendencija)
   2013/C 313/45
   Jezik postupka: talijanski

      Stranke

      Žalitelj: Carlo De Nicola (Strassen, Luxembourg) (zastupnik: L. Isola, odvjetnik)

      Druga stranka u postupku: Europska investicijska banka (EIB) (zastupnici: T. Gilliams i F. Martin, a zatim T. Gilliams i G. Nuvoli, agenti, uz asistenciju A. Dal Ferro, odvjetnik)

      Predmet

   Žalba protiv presude Službeničkog suda Europske unije (prvo vijeće) od 28. lipnja 2011., De Nicola protiv EIB-a (F-49/10, još neobjavljena u Recueil), radi ukidanja te presude.

      Izreka

               1.

               Presuda Službeničkog suda (prvo vijeće) od 28. lipnja 2011., De Nicola protiv EIB-a (F-49/10) se ukida u dijelu u kojem se njome odbijaju zahtjevi Carla De Nicole radi poništenja odluke Europske investicijske banke (EIB) kojom se odbija njegov zahtjev za određivanjem trećeg liječnika.

               2.

               U preostalom dijelu se žalba odbija.

               3.

               Odluka EIB-a kojom se odbija kao zakašnjeli zahtjev C. De Nicole za određivanjem trećeg liječnika se poništava.

               4.

               C. De Nicola i EIB snosit će svoje troškove postupka pred Službeničkim sudom kao i troškove ovog postupka.

      (1)  SL C 282, 24.9.2011.


title: Predmet T-159/16: Presuda Općeg suda od 16. svibnja 2017. – Metronia protiv EUIPO-a– Zitro IP (TRIPLE O NADA) („Žig Europske unije — Postupak povodom prigovora — Prijava figurativnog žiga Europske unije TRIPLE O NADA — Raniji figurativni žig Europske unije TRIPLE BINGO — Relativni razlog za odbijanje — Vjerojatnost dovođenja u zabludu — Članak 8. stavak 1. točka (b) Uredbe (EZ) br. 207/2009”)

text:
               3.7.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 213/29

         Presuda Općeg suda od 16. svibnja 2017. – Metronia protiv EUIPO-a– Zitro IP (TRIPLE O NADA)
   (Predmet T-159/16) (1)

   ((„Žig Europske unije - Postupak povodom prigovora - Prijava figurativnog žiga Europske unije TRIPLE O NADA - Raniji figurativni žig Europske unije TRIPLE BINGO - Relativni razlog za odbijanje - Vjerojatnost dovođenja u zabludu - Članak 8. stavak 1. točka (b) Uredbe (EZ) br. 207/2009”))
   (2017/C 213/38)
   Jezik postupka: španjolski

      Stranke

      Tužitelj: Metronia, SA (Madrid, Španjolska) (zastupnik: A. Vela Ballesteros, odvjetnik)

      Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (zastupnik: J. Crespo Carrillo, agent)

      Druga stranka u postupku pred žalbenim vijećem EUIPO-a, intervenijent u postupku pred Općim sudom: Zitro IP Sàrl (Luxembourg, Luksemburg) (zastupnik: A. Canela Giménez, odvjetnik)

      Predmet

   Tužba protiv odluke četvrtog žalbenog vijeća EUIPO-a od 15. veljače 2016. (predmet R 2605/2014-4), koja se odnosi na postupak povodom prigovora između društava Zitro IP i Metronia.

      Izreka

               1.

               Tužba se odbija.

               2.

               Društvu Metronia, SA nalaže se snošenje troškova.

      (1)  SL C 211, 13. 6. 2016.


title: Predmet F-30/15: Tužba podnesena 20. veljače 2015. – ZZ protiv EEAS-a

text:
               4.5.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 146/50

         Tužba podnesena 20. veljače 2015. – ZZ protiv EEAS-a
   (Predmet F-30/15)
   (2015/C 146/70)
   Jezik postupka: francuski

      Stranke

      Tužitelj: ZZ (zastupnici: S. Orlandi i T. Martin, odvjetnici)

      Tuženik: Europska služba za vanjsko djelovanje (EEAS)

      Predmet i opis spora

   Poništenje odluke donesene u svrhu izvršenja presude Službeničkog suda Europske unije o poništenju od 26. veljače 2014., donesene u predmetu F-53/13, Diamantopoulos/EEAS, da se tužitelja ne promakne u razred AD 12 u sklopu promaknuća za 2012., i zahtjev za naknadu navodno pretrpljene neimovinske štete.

      Tužbeni zahtjev tužitelja

               —

               proglasiti nezakonitom odluku od 29. travnja 2014. da se tužitelja ne promakne u razred AD 12 u sklopu promaknuća za 2012.;

               —

               naložiti tuženiku plaćanje naknade tužitelju u iznosu od 25. 000 eura;

               —

               naložiti EEAS-u snošenje troškova.


title: Predmet T-179/17: Tužba podnesena 17. ožujka 2017. – Laboratoire Nuxe protiv EUIPO-a – Camille i Tariot (NYOUX)

text:
               8.5.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 144/59

         Tužba podnesena 17. ožujka 2017. – Laboratoire Nuxe protiv EUIPO-a – Camille i Tariot (NYOUX)
   (Predmet T-179/17)
   (2017/C 144/80)
   Jezik na kojem je tužba podnesena: francuski

      Stranke

      Tužitelj: Laboratoire Nuxe (Paris, Francuska) (zastupnici: P. Wilhelm i J. Roux, odvjetnici)

      Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO)

      Druge stranke pred žalbenim vijećem: Elisabeth Camille (Alicante, Španjolska), Jean Yves Tariot (Alicante, Španjolska)

      Podaci o postupku pred EUIPO-om

      Podnositelj prijave spornog žiga: druga stranka pred žalbenim vijećem

      Predmetni sporni žig: figurativni žig Europske unije s verbalnim elementom „NYOUX” – prijava za registraciju br. 12 931 739

      Postupak pred EUIPO-om: postupak povodom prigovora

      Pobijana odluka: odluka petog žalbenog vijeća EUIPO-a od 16. siječnja 2017. u predmetu R 718/2016-5

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

               —

               poništi pobijanu odluku;

               —

               naloži EUIPO-u snošenje troškova.

      Tužbeni razlog

               —

               povreda članak 8. stavka 1. točke (b) Uredbe br. 207/2009.


title: Predmet T-36/15: Rješenje Općeg suda od 14. siječnja 2016. – Hispasat protiv Komisije („Državne potpore — Digitalna televizija — Potpora za uvođenje zemaljske digitalne televizije u udaljenim i manje urbaniziranim područjima regije Kastilja-La Mancha — Odluka kojom se potpore proglašavaju nespojivima s unutarnjim tržištem — Ispravak te odluke nakon podnošenja tužbe — Obustava postupka”)

text:
               29.3.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 111/25

         Rješenje Općeg suda od 14. siječnja 2016. – Hispasat protiv Komisije
   (Predmet T-36/15) (1)

   ((„Državne potpore - Digitalna televizija - Potpora za uvođenje zemaljske digitalne televizije u udaljenim i manje urbaniziranim područjima regije Kastilja-La Mancha - Odluka kojom se potpore proglašavaju nespojivima s unutarnjim tržištem - Ispravak te odluke nakon podnošenja tužbe - Obustava postupka”))
   (2016/C 111/30)
   Jezik postupka: španjolski

      Stranke

      Tužitelj: Hispasat, SA (Madrid, Španjolska) (zastupnici: J. Buendía Sierra, A. Lamadrid de Pablo i A. Balcells Cartagena, potom J. Buendía Sierra i A. Lamadrid de Pablo, odvjetnici)

      Tuženik: Europska komisija (zastupnici: É. Gippini Fournier, P. Němečková i B. Stromsky, agenti)

      Predmet

   Zahtjev za djelomičnim poništenjem Odluke Komisije C (2014) 6846 final od 1. listopada 2014. koja se tiče državne potpore SA 27408 (C 24/2010) EX NN 37/2010, EX CP 19/2009) koju su nadležna tijela regije Kastilja-La Mancha dodijelila za razvoj digitalne zemaljske televizije u svojim udaljenim i manje urbaniziranim područjima.

      Izreka

               1.

               Obustavlja se postupak povodom ove tužbe.

               2.

               Obustavlja se postupak povodom zahtjeva za intervenciju društva SES Astra.

               3.

               Europska komisija će snositi vlastite troškove kao i troškove društva Hispasat, SA.

      (1)  SL C 89, 16. 3. 2015.


title: Predmet C-204/14: Rješenje Suda (deseto vijeće) od 4. rujna 2014. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Tatabányai Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság – Mađarska) – István Tivadar Szabó protiv Nemzeti Adó- és Vámhivatal Közép-dunántúli Regionális Adó Főigazgatósága (Zahtjev za prethodnu odluku — Trgovačko društvo koje je akumuliralo porezni dug — Direktor tog društva nije mogao biti izabran za obavljanje funkcije direktora drugog društva — Članak 53. stavak 2. Poslovnika Suda — Nemogućnost primjene odredaba prava Unije čije se tumačenje zahtijeva — Očita nenadležnost Suda — Hipotetička pitanja — Očita nedopuštenost)

text:
               1.12.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 431/7

         Rješenje Suda (deseto vijeće) od 4. rujna 2014. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Tatabányai Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság – Mađarska) – István Tivadar Szabó protiv Nemzeti Adó- és Vámhivatal Közép-dunántúli Regionális Adó Főigazgatósága
   (Predmet C-204/14) (1)

   ((Zahtjev za prethodnu odluku - Trgovačko društvo koje je akumuliralo porezni dug - Direktor tog društva nije mogao biti izabran za obavljanje funkcije direktora drugog društva - Članak 53. stavak 2. Poslovnika Suda - Nemogućnost primjene odredaba prava Unije čije se tumačenje zahtijeva - Očita nenadležnost Suda - Hipotetička pitanja - Očita nedopuštenost))
   (2014/C 431/12)
   Jezik postupka: mađarski

      Sud koji je uputio zahtjev

   Tatabányai Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelj: István Tivadar Szabó

      Tuženik: Nemzeti Adó- és Vámhivatal Közép-dunántúli Regionális Adó Főigazgatósága

      Izreka

               1.

               Sud Europske unije je očito nenadležan za davanje odgovora na treće pitanje koje je postavio Tatabányai közigazgatási és munkaügyi bíróság (Mađarska).

               2.

               Ostala pitanja koja je postavio navedeni sud su očito nedopuštena.

      (1)  SL C 245, 28.7.2014.


title: Predmet T-18/12: Rješenje Općeg suda od 2. travnja 2014. – Interbev protiv Komisije ( „Državne potpore — Mjere koje je poduzeo Interbev — Financiranje dobrovoljnim članarinama koje su postale obvezatne — Odluka kojom se režim državnih potpora proglašava sukladnim s unutarnjim tržištem — Povlačenje odluke — Obustava postupka” )

text:
               16.6.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 184/28

         Rješenje Općeg suda od 2. travnja 2014. – Interbev protiv Komisije
   (Predmet T-18/12) (1)

   ((„Državne potpore - Mjere koje je poduzeo Interbev - Financiranje dobrovoljnim članarinama koje su postale obvezatne - Odluka kojom se režim državnih potpora proglašava sukladnim s unutarnjim tržištem - Povlačenje odluke - Obustava postupka”))
   2014/C 184/49
   Jezik postupka: francuski

      Stranke

      Tužitelj: Association nationale interprofessionnelle du bétail et des viandes (Interbev) (Pariz, Francuska) (zastupnici: P. Morrier i A. Bouviala, odvjetnici)

      Tuženik: Europska komisija (zastupnici: prvotno B. Stromsky i S. Thomas, zatim B. Stromsky, agenti)

      Predmet

   Zahtjev za poništenje odluke Komisije 2012/131/EU od 13. srpnja 2011. o članarinama za Interbev (SL L 59, str. 14).

      Izreka

               1.

               Postupak povodom ove tužbe se obustavlja.

               2.

               Europskoj komisiji nalaže se snošenje troškova.

      (1)  SL C 80, 17.3.2012.


title: Predmet T-220/15: Rješenje Općeg suda od 7. lipnja 2016. – Beele Engineering protiv EUIPO-a (WE CARE) („Žig Europske unije — Prijava figurativnog žiga Europske unije WE CARE — Apsolutni razlog za odbijanje — Nepostojanje razlikovnog karaktera — Članak 7. stavak 1. točka (b) Uredbe (EZ) br. 207/2009”)

text:
               1.8.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 279/27

         Rješenje Općeg suda od 7. lipnja 2016. – Beele Engineering protiv EUIPO-a (WE CARE)
   (Predmet T-220/15) (1)

   ((„Žig Europske unije - Prijava figurativnog žiga Europske unije WE CARE - Apsolutni razlog za odbijanje - Nepostojanje razlikovnog karaktera - Članak 7. stavak 1. točka (b) Uredbe (EZ) br. 207/2009”))
   (2016/C 279/40)
   Jezik postupka: engleski

      Stranke

      Tužitelj: Beele Engineering BV (Aalten, Nizozemska) (zastupnik: M. Ring, odvjetnik)

      Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (zastupnik: H. O'Neill, agent)

      Predmet

   Tužba protiv odluke petog žalbenog vijeća EUIPO-a od 15. siječnja 2015. (predmet R 1424/2014-5) koja se odnosi na prijavu za registraciju figurativnog znaka WE CARE kao žiga Europske unije.

      Izreka

               1.

               Tužba se odbija.

               2.

               Društvu Beele Engineering BV nalaže se snošenje troškova.

      (1)  SL C 228, 13. 7. 2015.


title: Predmet T-13/16: Rješenje Općeg suda od 18. srpnja 2017. – Gauff protiv EUIPO-a – H.P. Gauff Ingenieure (GAUFF)

text:
               18.9.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 309/41

         Rješenje Općeg suda od 18. srpnja 2017. – Gauff protiv EUIPO-a – H.P. Gauff Ingenieure (GAUFF)
   (Predmet T-13/16) (1)

   (2017/C 309/55)
   Jezik postupka: njemački
   Predsjednik četvrtog vijeća odredio je brisanje predmeta.

      (1)  SL C 90, 7. 3. 2016.


title: Predmet C-133/12: Presuda Suda (prvo vijeće) od 27. veljače 2014. – Stichting Woonlinie, Stichting Allee Wonen, Woningstichting Volksbelang, Stichting WoonInvest, Stichting Woonstede protiv Europske komisije (Žalba — Državne potpore — Sustav potpora koje se dodjeljuju stambenim društvima — Odluka o spojivosti — Obveze koje su preuzela nacionalna tijela radi usklađivanja s pravom Unije — Članak 263. stavak 4. UFEU-a — Tužba za poništenje — Pretpostavke za dopuštenost — Pravni interes — Procesna legitimacija — Korisnici na koje se odluka osobno i izravno odnosi — Pojam „zatvoreni krug” )

text:
               14.4.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 112/4

         Presuda Suda (prvo vijeće) od 27. veljače 2014. – Stichting Woonlinie, Stichting Allee Wonen, Woningstichting Volksbelang, Stichting WoonInvest, Stichting Woonstede protiv Europske komisije
   (Predmet C-133/12) (1)

   ((Žalba - Državne potpore - Sustav potpora koje se dodjeljuju stambenim društvima - Odluka o spojivosti - Obveze koje su preuzela nacionalna tijela radi usklađivanja s pravom Unije - Članak 263. stavak 4. UFEU-a - Tužba za poništenje - Pretpostavke za dopuštenost - Pravni interes - Procesna legitimacija - Korisnici na koje se odluka osobno i izravno odnosi - Pojam „zatvoreni krug”))
   2014/C 112/05
   Jezik postupka: nizozemski

      Stranke

      Žalitelji: Stichting Woonlinie, Stichting Allee Wonen, Woningstichting Volksbelang, Stichting WoonInvest, Stichting Woonstede (zastupnici: P. Glazener i E. Henny, advocaten)

      Druga stranka u postupku: Europske komisije (zastupnici: H. van Vliet, S. Noë i S. Thomas, agenti)

      Predmet

   Žalba protiv rješenja Općeg suda (sedmo vijeće) od 16. prosinca 2011., Stichting Woonlinie i dr./Komisija (T-202/100), kojom je Sud odbacio kao nedopuštenu tužbu za djelomično poništenje Odluke Europske komisije C(2009) 9963 final od 15. prosinca 2009. o državnim potporama E 2/2005 i N 642/2009 – Nizozemska – Postojeća potpora i specifična potpora po projektima u korist stambenih društava

      Izreka

               1.

               Ukida se rješenje Općeg suda Europske unije od 16. prosinca 2011., Stichting Woonlinie i dr. protiv Komisije (T-202/10), u dijelu u kojemu se njime proglašava nedopuštenom tužba za poništenje koju su podnijeli Stichting Woonlinie, Stichting Allee Wonen, Woningstichting Volksbelang, Stichting WoonInvest i Stichting Woonstede protiv Odluke Europske komisije C(2009) 9963 final od 15. prosinca 2009. o državnim potporama E 2/2005 i N 642/2009 – Nizozemska – Postojeća potpora i specifična potpora po projektima u korist stambenih društava, u dijelu u kojemu se ona odnosi na program potpora E 2/2005.

               2.

               Tužba za poništenje iz prve točke ove izreke je dopuštena.

               3.

               Predmet se upućuje Općem sudu Europske unije radi donošenja odluke o meritumu tužbe za poništenje iz prve točke ove izreke.

               4.

               O troškovima će se odlučiti naknadno.

      (1)  SL C 138, 12.5.2012.


title: Predmet C-486/12: Presuda Suda (osmo vijeće) od 12. prosinca 2013. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Gerechtshof te 's-Hertogenbosch — Nizozemska) — u postupku koji je pokrenuo X (Zaštita fizičkih osoba u vezi s obradom osobnih podataka — Direktiva 95/46/EZ — Uvjeti za ostvarivanje prava na pristup — Naplata pretjeranih troškova)

text:
               15.2.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 45/13

         Presuda Suda (osmo vijeće) od 12. prosinca 2013. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Gerechtshof te 's-Hertogenbosch — Nizozemska) — u postupku koji je pokrenuo X
   (Predmet C-486/12) (1)

   (Zaštita fizičkih osoba u vezi s obradom osobnih podataka - Direktiva 95/46/EZ - Uvjeti za ostvarivanje prava na pristup - Naplata pretjeranih troškova)
   2014/C 45/23
   Jezik postupka: nizozemski

      Sud koji je uputio zahtjev

   Gerechtshof te 's-Hertogenbosch

      Stranka glavnog postupka

   X

      Predmet

   Zahtjev za prethodnu odluku — Gerechtshof te 's-Hertogenbosch — Nizozemska — Tumačenje članka 12. točke (a) druge alineje Direktive 95/46/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 24. listopada 1995. o zaštiti pojedinaca u vezi s obradom osobnih podataka i o slobodnom protoku takvih podataka (SL L 281, str. 31.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 13., svezak 7., str. 88.) — Pravo na pristup podacima — Obavijest o podacima koji se obrađuju — Pojam — Odobrenje pristupa podacima — Naplata naknade

      Izreka

               1.

               Članak 12. točku (a) Direktive 95/46/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 24. listopada 1995. o zaštiti pojedinaca u vezi s obradom osobnih podataka i o slobodnom protoku takvih podataka treba tumačiti na način da mu nije protivna naplata troškova prilikom obavijesti javnog tijela o osobnim podacima.

               2.

               Članak 12. točku (a) Direktive 95/46 treba tumačiti na način da, kako bi se osiguralo da naplaćeni troškovi prilikom korištenja prava na pristup osobnim podacima ne budu pretjerani u smislu ove odredbe, njihov iznos ne smije prelaziti trošak obavijesti o tim podacima. Na nacionalnom je sudu da učini potrebne provjere imajući u vidu okolnosti glavnog postupka.

      (1)  SL C 26, 26.1.2013.


title: Predmet T-470/12: Rješenje Općeg suda od 29. siječnja 2014. – Sothys Auriac protiv OHIM-a – Grand Hotel Primavera (BEAUTY GARDEN) ( „Žig Zajednice — Zahtjev za proglašavanje ništavosti — Povlačenje zahtjeva za proglašavanje ništavosti — Obustava postupka” )

text:
               14.4.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 112/33

         Rješenje Općeg suda od 29. siječnja 2014. – Sothys Auriac protiv OHIM-a – Grand Hotel Primavera (BEAUTY GARDEN)
   (Predmet T-470/12) (1)

   ((„Žig Zajednice - Zahtjev za proglašavanje ništavosti - Povlačenje zahtjeva za proglašavanje ništavosti - Obustava postupka”))
   2014/C 112/44
   Jezik postupka: francuski

      Stranke

      Tužitelj: Sothys Auriac (Auriac, Francuska) (zastupnik: A. Berthet, odvjetnik)

      Tuženik: Ured za usklađivanje na unutarnjem tržištu (žigovi i dizajni) (zastupnik: V. Melgar, agent)

      Druga stranka u postupku pred žalbenim vijećem OHIM-a: Grand Hotel Primavera SA (Borgo Maggiore, San Marino)

      Predmet

   Tužba protiv odluke prvog žalbenog vijeća OHIM-a od 12. srpnja 2012. (predmet R 1419/2011-1) u vezi postupka za proglašavanje ništavosti između Grand Hotel Primavera SA i Sothys Auriac.

      Izreka

               1.

               Postupak se obustavlja.

               2.

               Nalaže se tužitelju snošenje vlastitih troškova i troškova tuženika.

      (1)  SL C 26, 26.1.2013.


title: Predmet C-510/12: Rješenje Suda (deseto vijeće) od 6. ožujka 2014. (zahtjev za prethodnu odluku Hof van Beroep te Gent – Belgija) – Bloomsbury NV protiv Belgische Staat (Članak 99. Poslovnika — Četvrta direktiva 78/660/EEZ — Članak 2. stavak 3. — Načelo istinitog i poštenog prikaza — Članak 2. stavak 4. — Obveza obavještavanja — Članak 2. stavak 5. — Obveza odstupanja — Članak 32. — Metoda procjene na temelju povijesnog troška — Nenaplatno stjecanje aktive od strane društva)

text:
               16.6.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 184/2

         Rješenje Suda (deseto vijeće) od 6. ožujka 2014. (zahtjev za prethodnu odluku Hof van Beroep te Gent – Belgija) – Bloomsbury NV protiv Belgische Staat
   (Predmet C-510/12) (1)

   ((Članak 99. Poslovnika - Četvrta direktiva 78/660/EEZ - Članak 2. stavak 3. - Načelo istinitog i poštenog prikaza - Članak 2. stavak 4. - Obveza obavještavanja - Članak 2. stavak 5. - Obveza odstupanja - Članak 32. - Metoda procjene na temelju povijesnog troška - Nenaplatno stjecanje aktive od strane društva))
   2014/C 184/03
   Jezik postupka: nizozemski

      Sud koji je uputio zahtjev

   Hof van Beroep te Gent

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelj: Bloomsbury NV

      Tuženik: Belgische Staat

      Predmet

   Zahtjev za prethodnu odluku – Hof van Beroep te Gent – Belgija – Tumačenje članka 2. stavaka 3., 4. i 5. Četvrte direktive Vijeća 78/660/EZ od 25. srpnja 1978. na temelju članka 54. stavka 3. točke (g) Ugovora o godišnjim financijskim izvještajima za određene vrste trgovačkih društava (SL L 222, str. 11.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 17., svezak 1., str. 16.) – Načelo istinitog i poštenog prikaza – Nenaplatno stjecanje znatne aktive od strane društva – Nemogućnost iskazivanja vrijednosti stjecanja u financijskim izvještajima, čime se daje pogrešan prikaz aktive i pasive, financijske situacije te dobiti i gubitka društva

      Izreka

   Članak 2. stavke 3. do 5. Četvrte direktive Vijeća 78/660/EEZ od 25. srpnja 1978. na temelju članka [44. stavka 2. točke (g) UEZ-u] o godišnjim financijskim izvještajima za određene vrste trgovačkih društava treba tumačiti tako da ne obvezuje društvo koje nenaplatno stječe aktivu da je iskaže kao stvarnu vrijednost u svojim godišnjim financijskim izvještajima.

      (1)  SL C 46, 16.2.2013.


title: Predmet F-140/15: Tužba podnesena 13. studenoga 2015. – ZZ i dr. protiv Komisije

text:
               29.3.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 111/43

         Tužba podnesena 13. studenoga 2015. – ZZ i dr. protiv Komisije
   (Predmet F-140/15)
   (2016/C 111/53)
   Jezik postupka: talijanski

      Stranke

      Tužitelj: ZZ i dr. (zastupnik: C. Cortese, avvocato)

      Tuženik: Europska komisija

      Predmet i opis spora

   Poništenje odluke Komisije o izmjeni iznosa mirovine za nadživjele osobe dodijeljene tužitelju i mirovinâ za djecu preminule osobe dodijeljenih njegovo troje djece.

      Tužbeni zahtjev tužiteljâ

               —

               Poništiti obavijest o izmijeni br. 3 voditelja odjela PMO.4 Europske komisije, u kojoj su navedeni novi iznosi mirovine za nadživjele osobe dodijeljene tužitelju i mirovinâ za djecu preminulih osoba dodijeljenih njegovo troje djece, dostavljenu tužitelju 6. veljače 2015., kako je dopunjena obrazloženjem odluke o odbijanju prigovora tijela za imenovanje od 3. kolovoza 2015.;

               —

               Naložiti tuženiku snošenje troškova.


title: Predmet T-564/14: Rješenje Općeg suda od 15. siječnja 2016. – Ahmed Mohamed Saleh Baeshen protiv OHIM-a

text:
               14.3.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 98/61

         Rješenje Općeg suda od 15. siječnja 2016. – Ahmed Mohamed Saleh Baeshen protiv OHIM-a
   (Predmet T-564/14) (1)

   (2016/C 098/78)
   Jezik postupka: engleski
   Predsjednik trećeg vijeća odredio je brisanje predmeta.

      (1)  SL C 380, 27. 10. 2014.


title: Predmet C-348/14: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 21. srpnja 2014. uputio Judecătoria Câmpulung (Rumunjska) – Maria Bucura protiv SC Bancpost SA

text:
               13.10.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 361/4

         Zahtjev za prethodnu odluku koji je 21. srpnja 2014. uputio Judecătoria Câmpulung (Rumunjska) – Maria Bucura protiv SC Bancpost SA
   (Predmet C-348/14)
   2014/C 361/04
   Jezik postupka: rumunjski

      Sud koji je uputio zahtjev

   Judecătoria Câmpulung

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelj: Maria Bucura

      Tuženik: SC Bancpost SA

      Intervenijent: Vasile Ciobanu

      Treća strana: SC Raiffeisen Bank SA

      Prethodna pitanja

               1.

               Mora li, na osnovi Direktive 93/13/EEZ (1), sud pred kojim se vodi postupak povodom prigovora protiv prisilnog izvršenja, određenog bez nazočnosti tužitelja, koje se temelji na ugovoru o potrošačkom kreditu u vezi s izdanom kreditnom karticom American Expres Gold, čim bude raspolagao za to potrebnim činjeničnim i pravnim elementima, ocijeniti, čak i po službenoj dužnosti, je li naknada predviđena predmetnim ugovorom nepoštena, to jest: (a) – naknada za izdavanje kartice; (b) – godišnja naknada za vođenje kartice; (c) – godišnja naknada za vođenje dodatne kartice; (d) – naknada za produljenje kartice; (e) – naknada za zamjensku karticu; (f) – naknada za promjenu PIN-a; (g) – naknada za podizanje gotovine s bankomata i u poslovnicama (vlastitim ili u drugim bankama u Rumunjskoj ili inozemstvu); (h) – naknada za plaćanje robe i/ili usluga trgovaca u inozemstvu ili Rumunjskoj; (i) – naknada za izdavanje i slanje izvatka o stanju računa; (j) – naknada za uvid u stanje računa na bankomatima; (k) – naknada za kašnjenje u plaćanju; (l) – naknada za prekoračenje kreditnog limita; (m) – naknada za neopravdano odbijanje plaćanja, unatoč činjenici da iznos tih naknada nije naveden u ugovoru?

               2.

               Je li sljedeća izjava o godišnjoj kamati: „kamata na kredit obračunava se u odnosu na dnevno stanje računa, podijeljenog po stavkama (plaćanja, podizanje gotovine, troškovi i naknada) i dnevne kamatne stope za obračunsko razdoblje. Kamata se obračunava dnevno, u skladu sa sljedećom formulom: iznos dobiven množenjem svake stavke s dnevnog stanja računa s dnevnom kamatnom stopom koja se primjenjuje na određeni dan; dnevna kamatna stopa izračunava se kao omjer između godišnje stope i 360 dana” – koja je od ključne važnosti u kontekstu Direktive Vijeća 87/102/EZ od 22. prosinca 1986. o usklađivanju zakona i drugih propisa država članica koji se odnose na kreditiranje potrošača [neslužbeni prijevod], kako je izmijenjena Direktivom 98/7/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 16. veljače 1998., koja koristi sličan izričaj –sastavljena jasno i razumljivo u smislu članaka 3. i 4. Direktive 93/13/EEZ?

               3.

               Dopušta li nenavođenje iznosa naknade koja se plaća temeljem ugovora i uvrštavanje u ugovor načina izračuna kamata, bez navođenja njihovog iznosa, nacionalnom sudu – u skladu s odredbama Direktive Vijeća 87/102 od 22. prosinca 1986. o usklađivanju zakona i drugih propisa država članica koji se odnose na kreditiranje potrošača (2), kako je zadnje izmijenjena Direktivom 98/7/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 16. veljače 1998. (3), i Direktive Vijeća 93/13/EEZ – da utvrdi da se zbog nenavođenja tih podataka u ugovoru o potrošačkom kreditu smatra da je predmetni kredit odobren bez naknada i kamata?

               4.

               Odnosi li se na sudužnika iz ugovora o potrošačkom kreditu pojam „potrošač”, kako je definiran odredbama članka 2. točke (a) Direktive Vijeća 93/13/EEZ od 5. travnja 1993. o nepoštenim uvjetima u potrošačkim ugovorima, i članka 1. stavka 2. točke (a) Direktive 87/102/EEZ?

               5.

               U slučaju potvrdnog odgovora na prethodno pitanje, je li načelo učinkovitosti prava dodijeljenih direktivama zadovoljeno kada je iznos kamate, naknada i troškova poznat jedino glavnom dužniku, putem mjesečnog izvatka o stanju računa ili stavljanjem obavijesti na oglasnu ploču u sjedištu banke?

               6.

               Treba li Direktivu 87/102/EEZ tumačiti na način da je banka dužna u pisanom obliku izvijestiti kako dužnika tako i sudužnika o najvišem kreditnom limitu, godišnjoj kamati i troškovima koji se primjenjuju od dana sklapanja ugovora o potrošačkom kreditu, kao i o uvjetima pod kojima se ti elementi mogu izmijeniti, o postupku za raskid ugovora o potrošačkom kreditu i bilo kojoj promjeni tijekom trajanja ugovora o potrošačkom kreditu koja se odnosi na godišnju kamatu ili troškove nastale nakon potpisivanja ugovora o potrošačkom kreditu, u trenutku nastanka takve promjene, preporučenim pismom s povratnicom ili putem besplatnog izvatka o stanju računa?

      (1)  Direktiva Vijeća 93/13/EEZ od 5. travnja 1993. o nepoštenim uvjetima u potrošačkim ugovorima (SL L 95, str. 29.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 15., svezak 12., str. 24.).

      (2)  Direktiva Vijeća 87/102/EEZ od 22. prosinca 1986. o usklađivanju zakona i drugih propisa država članica koji se odnose na kreditiranje potrošača (SL L 42, str. 48.) [neslužbeni prijevod].

      (3)  Direktiva 98/7/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 16. veljače 1998. o izmjeni Direktive 87/102/EEZ o usklađivanju zakona i drugih propisa država članica koji se odnose na kreditiranje potrošača (SL L 101, str. 17.).


title: Predmet T-383/13: Tužba podnesena 17. srpnja 2013. — Chatzianagnostou/Vijeće i dr.

text:
               26.10.2013

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 313/26

         Tužba podnesena 17. srpnja 2013. — Chatzianagnostou/Vijeće i dr.
   (Predmet T-383/13)
   2013/C 313/51
   Jezik postupka: grčki

      Stranke

      Tužitelj: Antonios Chatzianagnostou (Serres, Grčka) (zastupnik: Ch. Makris, odvjetnik)

      Tuženici: Vijeće Europske unije, Eulex Kosovo i Europska komisija

      Zahtjevi

   Tužitelj zahtijeva od Općeg suda da:

               —

               poništi u cijelosti, prvo, odluku šefa EULEX-a Kosovo od 10. ožujka 2013. naslovljenu „Konačna odluka u disciplinskom postupku 2/2013“, o kojoj je tužitelj obaviješten 16. ožujka 2013. i drugo, odluku šefa EULEX-a od 10. ožujka 2013. naslovljenu „Konačna odluka u disciplinskom postupku 6/2013“, o kojoj je tužitelj obaviješten 16. ožujka 2013.;

               —

               oslobodi tužitelja od disciplinske odgovornosti u odnosu na optužbe koje je istaknuo EULEX;

               —

               naloži EULEX-u da tužitelju, u okviru ovog spora, dostavi preslike svih isprava sadržanih u spisima disciplinskih predmeta koji se odnose na njega;

               —

               naloži tuženicima da naknade troškove tužitelja, uključujući troškove zastupanja po odvjetniku.

      Tužbeni razlozi i glavni argumenti

   U prilog osnovanosti tužbe tužitelj ističe pet tužbenih razloga.

               1.

               Prvi tužbeni razlog odnosi se na bitnu povredu postupka jer pobijani akti uopće ne sadrže obrazloženje, i na povredu članka 296. UFEU-a i općih načela prava država članica EU-a, sukladno kojima svi upravni akti koji su nepovoljni za stranku u upravnom postupku trebaju biti dostatno, cjelovito i konkretno obrazloženi. U konkretnom slučaju, tužitelj ističe da pobijani akti nisu uopće obrazloženi, bez obzira što je to formalnopravno potrebno i zakonski propisano.

               2.

               Drugi tužbeni razlog odnosi se na povredu prava obrane tužitelja koju su tuženici počinili putem pobijanih akata, a proizlaze iz EKLJP-a i općih načela prava koja su zajednička državama članicama EU-a. U okviru disciplinskog postupka pred EULEX-om 6/2013, tužitelju je određena disciplinska sankcija zbog djela koje mu se stavlja na teret, a za koje nikada nije bio pozvan da iznese svoju obranu niti mu je dana prilika da se o njima izjasni. Osim toga, tužitelj je bio lišen prava na jednostavan, brz i učinkovit pristup pravnoj pomoći, odnosno uskraćena mu je mogućnost da se nesmetano brani putem odvjetnika po vlastitom izboru, koji bi bio temeljito pripremljen i u potpunosti informiran o disciplinskim optužbama koje mu EULEX stavlja na teret.

               3.

               Treći tužbeni razlog odnosi se na pogrešno utvrđeno činjenično stanje koje je utjecalo na pobijane akte. Tužitelj ističe da je drugi pobijani akt bio zasnovan na proturječnim i nedostatnim pretpostavkama, što predstavlja povredu presumpcije nevinosti tužitelja i njegova prava da sam sebe ne optužuje. Navedeni akt usto sadrži grešku jer ne priznaje da je tužitelj počinio ispričivu povredu materijalnog prava ili barem ne prihvaća olakotne okolnosti u pogledu aktivne suradnje i pokajanja tužitelja.

               4.

               Četvrti tužbeni razlog odnosi se na povredu odredaba članka 19. Međunarodnog pakta o građanskim i političkim pravima, članka 10. EKLJP-a, članka 15. UFEU-a, Uredbe (EZ) br. 1049/2001 Europskog parlamenta i Vijeća od 30. svibnja 2001. (1), Direktive 2003/98/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 17. studenog 2003. (2), kao i članaka 41. i 42. Povelje Europske unije o temeljnim pravima. Tužitelj ističe da pobijane odluke šefa EULEX-a kojima se potvrđuju disciplinske sankcije zatražene za tužitelja, sadrže povredu materijalnog prava s obzirom na to da, kada bi one bile ispravne, njima bi se priznalo pravo tužitelja na tužbe radi poništenja disciplinskih sankcija, osobito iz razloga povrede gore navedenih odredbi o pravu tužitelja na pristup spisima dvaju disciplinskih postupaka koje je protiv njega vodio EULEX.

               5.

               Peti tužbeni razlog odnosi se na pobijanim aktima počinjenu povredu načela razmjernosti i pravičnosti u pogledu određivanja disciplinskih sankcija protiv tužitelja.

      (1)  O pristupu javnosti dokumentima Europskog parlamenta, Vijeća i Komisije

      (2)  O ponovnoj uporabi informacija javnog sektora


title: Predmet T-14/15: Tužba podnesena 13. siječnja 2015. – Lufthansa AirPlus Servicekarten protiv OHIM-a – Mareea Comtur (airpass.ro)

text:
               9.3.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 81/25

         Tužba podnesena 13. siječnja 2015. – Lufthansa AirPlus Servicekarten protiv OHIM-a – Mareea Comtur (airpass.ro)
   (Predmet T-14/15)
   (2015/C 081/33)
   Jezik na kojem je tužba podnesena: engleski

      Stranke

      Tužitelj: Lufthansa AirPlus Servicekarten GmbH (Neu Isenburg, Njemačka) (zastupnici: R. Kunze, solicitor, i G. Würtenberger, odvjetnik)

      Tuženik: Ured za usklađivanje na unutarnjem tržištu (žigovi i dizajni) (OHIM)

      Druga stranka pred žalbenim vijećem: SC Mareea Comtur SRL (Deva, Rumunjska)

      Podaci o postupku pred OHIM-om

      Podnositelj prijave: druga stranka pred žalbenim vijećem

      Sporni žig u pitanju: figurativni žig Zajednice s verbalnim elementom „airpass.ro” – prijava za registraciju br. 10 649 358

      Postupak pred OHIM-om: postupak povodom prigovora

      Pobijana odluka: odluka petog žalbenog vijeća OHIM-a od 17. listopada 2014. u predmetu R 1918/2013-5

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

               —

               poništi pobijanu odluku u mjeri u kojoj se odnosi na usluge u razredu 35;

               —

               naloži OHIM-u snošenje troškova.

      Tužbeni razlog

               —

               povreda članka 8. stavaka 1. točke (b), članka 64. i članka 76. Uredbe br. 207/2009.


title: Presuda Suda od 7. srpnja 2014. u predmetu E-5/13 – Schenker North AB, Schenker Privpak AB i Schenker Privpak AS protiv Nadzornog tijela EFTA-e (Zahtjev za poništenje odluke Nadzornog tijela EFTA-e – Pristup dokumentima – Dopuštenost – Mjere organizacije postupka – Pravila Nadzornog tijela EFTA-e o pristupu dokumentima 2012.)

text:
               26.2.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 68/4

         PRESUDA SUDA
   od 7. srpnja 2014.
   u predmetu E-5/13
   Schenker North AB, Schenker Privpak AB i Schenker Privpak AS protiv Nadzornog tijela EFTA-e
   (Zahtjev za poništenje odluke Nadzornog tijela EFTA-e – Pristup dokumentima – Dopuštenost – Mjere organizacije postupka – Pravila Nadzornog tijela EFTA-e o pristupu dokumentima 2012.)
   (2015/C 68/04)
   U predmetu E-5/13 Schenker North AB, Schenker Privpak AB i Schenker Privpak AS protiv Nadzornog tijela EFTA-e – ZAHTJEV za poništenje odluka Nadzornog tijela EFTA-e od 25. siječnja 2013. i 18. veljače 2013. u predmetu Nadzornog tijela EFTA-e br. 73075 o zabrani pristupu dokumentima koji pripadaju spisu koji je doveo do Odluke Nadzornog tijela EFTA-e br. 321/10/COL (Norveška pošta – program vjernosti/popusta) na temelju novih pravila o pristupu dokumentima koje je Nadzorno tijelo EFTA-e donijelo 5. rujna 2012. Odlukom Nadzornog tijela EFTA-e br. 300/12/COL („RAD 2012.”) (nije objavljeno u Službenom listu), Sud, u sastavu Carl Baudenbacher, predsjednik i sudac izvjestitelj, Per Christiansen i Páll Hreinsson, suci, donio je 7. srpnja 2014. presudu kao u izreci:
   Sud:

               1.

               Poništava odluku Nadzornog tijela EFTA-e od 25. siječnja 2013. u predmetu Nadzornog tijela EFTA-e br. 73075 (DB Schenker) u mjeri u kojoj zabranjuje pun ili djelomičan pristup u skladu s člankom 4. stavkom 4. i člankom 6. RAD-a 2012. dokumentima koji pripadaju spisu koji je doveo do Odluke Nadzornog tijela EFTA-e br. 321/10/COL (Norveška pošta – program vjernosti/popusta) i u kojoj zabranjuje pristup potpunoj verziji Odluke Nadzornog tijela EFTA-e br. 321/10/COL.

               2.

               Odbacuje preostale dijelove zahtjeva.

               3.

               Nalaže da svaka stranka i stranke koje su se uključile u postupak snose svoje troškove.


title: Predmet C-592/14: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 19. prosinca 2014. uputio High Court of Justice (Engleska i Wales), Queen's Bench Division (Administrative Court) (Ujedinjena Kraljevina) – European Federation for Cosmetic Ingredients protiv Secretary of State for Business, Innovation and Skills

text:
               9.3.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 81/8

         Zahtjev za prethodnu odluku koji je 19. prosinca 2014. uputio High Court of Justice (Engleska i Wales), Queen's Bench Division (Administrative Court) (Ujedinjena Kraljevina) – European Federation for Cosmetic Ingredients protiv Secretary of State for Business, Innovation and Skills
   (Predmet C-592/14)
   (2015/C 081/10)
   Jezik postupka: engleski

      Sud koji je uputio zahtjev

   High Court of Justice (Engleska i Wales), Queen's Bench Division (Administrative Court)

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelj: European Federation for Cosmetic Ingredients

      Tuženik: Secretary of State for Business, Innovation and Skills, Attorney General

      Intervenijenti: British Union for the Abolition of Vivisection, European Coalition to End Animal Experiments

      Prethodna pitanja

               1.

               Treba li članak 18. stavak 1. točka (b) Uredbe (EZ) br. 1223/2009 Europskog parlamenta i Vijeća od 30. studenoga 2009. o kozmetičkim proizvodima (1) tumačiti u smislu da zabranjuje stavljanje na tržište Zajednice kozmetičke proizvode koji sadrže sastojke, ili kombinaciju sastojaka, koji su bili ispitani na životinjama, kada je takvo ispitivanje izvršeno izvan Europske unije kako bi udovoljilo zakonskim ili regulatornim zahtjevima trećih zemalja u cilju prodaje kozmetičkih proizvoda s tim sastojcima u tim zemljama?

               2.

               Ovisi li odgovor na prvo pitanje o tome:

                           (a)

                           podrazumijeva li provjera sigurnosti, izvršena u skladu sa člankom 10. te uredbe kako bi dokazala da je kozmetički proizvod siguran za zdravlje ljudi prije nego što je postao dostupan na tržištu Zajednice, upotrebu podataka koji su rezultat ispitivanja na životinjama izvršenog izvan Europske unije;

                           (b)

                           odnose li se zakonski ili regulatorni zahtjevi trećih zemalja za koje je provedeno ispitivanje na životinjama na sigurnost kozmetičkih proizvoda;

                           (c)

                           je li se moglo razumno pretpostaviti, u trenutku kad je sastojak ispitan na životinjama izvan Europske unije, da je bilo koja osoba mogla zahtijevati u nekom trenutku stavljanje kozmetičkog proizvoda koji uključuje taj sastojak na tržište Zajednice; i/ili

                           (d)

                           o bilo kojem drugom čimbeniku, i ako da, kojem čimbeniku?

      (1)  SL L 342, str. 59


title: Predmet C-515/13: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 25. rujna 2013. uputio Østre Landsret (Danska) — Ingeniørforeningen i Danmark djelujući za Poula Landina protiv TEKNIQ, za ENCO A/S — VVS

text:
               7.12.2013

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 359/5

         Zahtjev za prethodnu odluku koji je 25. rujna 2013. uputio Østre Landsret (Danska) — Ingeniørforeningen i Danmark djelujući za Poula Landina protiv TEKNIQ, za ENCO A/S — VVS
   (Predmet C-515/13)
   2013/C 359/06
   Jezik postupka: danski

      Sud koji je uputio zahtjev

   Ostre Landsret

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelj: Ingeniorforeningen i Danmark djelujući za Poula Landina

      Tuženik: TEKNIQ, za ENCO A/S — VVS

      Prethodno pitanje

   Treba li zabranu izravne diskriminacije na temelju dobi, kao što proizlazi iz članaka 2. i 6. Direktive 2000/78/EZ (1), tumačiti u smislu da se protivi tome da država članica zadrži pravne propise koji predviđaju da, u slučaju davanja otkaza zaposleniku koji je bio u službi u istom poduzeću tijekom neprekinutog razdoblja od 12, 15 ili 18 godina, poslodavac prilikom odlaska zaposlenika isplati otpremninu u odgovarajućem iznosu jedne, dvije ili tri mjesečne plaće, ali da se ta otpremnina ne isplaćuje ako zaposlenik ima mogućnost u trenutku odlaska primati mirovinu prema općim propisima?

      (1)  Direktiva Vijeća 2000/78/EZ od 27. studenoga 2000. o uspostavi okvira za jednak tretman na području zapošljavanja i odabira zvanja (SL L 303., str. 16.)


title: Predmet C-247/16: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 29. travnja 2016. uputio Landgericht Hannover (Njemačka) – Heike Schottelius protiv Falk Seifert

text:
               1.8.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 279/14

         Zahtjev za prethodnu odluku koji je 29. travnja 2016. uputio Landgericht Hannover (Njemačka) – Heike Schottelius protiv Falk Seifert
   (Predmet C-247/16)
   (2016/C 279/19)
   Jezik postupka: njemački

      Sud koji je uputio zahtjev

   Landgericht Hannover

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelj: Heike Schottelius

      Tuženik: Falk Seifert

      Prethodna pitanja

   Može li se iz druge alineje članka 3. stavka 5. podstavka Direktive 1999/44/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 25. svibnja 1999. o određenim aspektima prodaje robe široke potrošnje i o jamstvima za takvu robu (1) izvesti načelo europskog prava zaštite potrošača temeljem kojega je kod svih pravnih poslova između potrošača i osoba koje nisu potrošači koji se odnose na robu široke potrošnje dovoljno, kako bi se ostvarila prava na sekundarno jamstvo, da osoba koja nije potrošač koja je obveznik jamstva nije u razumnom roku osigurala rješenje, a da nije potrebno izričito određivanje roka za otklanjanje nedostatka, i na temelju kojeg se također trebaju tumačiti odredbe nacionalnog prava u tom smislu, primjerice u slučaju ugovora o djelu koji se odnosi na robu široke potrošnje i ako je potrebno, restriktivno primijeniti.

      (1)  SL L 171, str. 12.; SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 15., svezak 22., str. 17.


title: Predmet T-206/16: Tužba podnesena 2. svibnja 2016. – Bodegas Verdúguez protiv EUIPO-a (TRES TOROS 3)

text:
               11.7.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 251/35

         Tužba podnesena 2. svibnja 2016. – Bodegas Verdúguez protiv EUIPO-a (TRES TOROS 3)
   (Predmet T-206/16)
   (2016/C 251/41)
   Jezik postupka: španjolski

      Stranke

      Tužitelj: Bodegas Verdúguez, SL (Villanueva de Alcardete, Španjolska) (zastupnik: J. García Domínguez, odvjetnik)

      Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO)

      Podaci o postupku pred EUIPO-om

      Predmetni sporni žig: verbalni žig Europske unije „TRES TOROS 3” – prijava za registraciju br. 12 796 926

      Pobijana odluka: odluka petog žalbenog vijeća EUIPO-a od 24. veljače 2016. u predmetu R 407/2015 5

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

               —

               prihvati tužbu podnesenu protiv pobijane odluke, poništi tu odluku i umjesto nje donese novu, kojom utvrđuje da:

                           1)

                           na žig Zajednice za koji je podnesena prijava nije primjenjiva zabrana iz članka 7. stavka 1. točke (j);

                           2)

                           podredno – samo ako Opći sud smatra da se na žig za koji je podnesena prijava primjenjuje zabrana iz članka 7. stavka 1. točke (j) – da se ta zabrana tiče isključivo „vina”, pa se odbijanje registracije odnosi samo na njih, a da je žig Zajednice valjan u pogledu ostalih proizvoda iz razreda 33. za koje je podnesena prijava.

               —

               EUIPO-u naloži snošenje troškova te eventualno povrat troškova žalbenih pristojbi koje je tužitelj platio EUIPO-u.

      Tužbeni razlog

               —

               Povreda članka 7. stavka 1. točke (j) Uredbe br. 207/2009.


title: Predmet T-824/14: Tužba podnesena 19. prosinca 2014. – Eveready Battery Company protiv OHIM-a – Hussain i drugi (POWER EDGE)

text:
               23.2.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 65/45

         Tužba podnesena 19. prosinca 2014. – Eveready Battery Company protiv OHIM-a – Hussain i drugi (POWER EDGE)
   (Predmet T-824/14)
   (2015/C 065/61)
   Jezik na kojem je tužba podnesena: engleski

      Stranke

      Tužitelj: Eveready Battery Company, Inc. (St. Louis, Sjedinjene Američke Države) (zastupnik: N. Hebeis, odvjetnik)

      Tuženik: Ured za usklađivanje na unutarnjem tržištu (žigovi i dizajni) (OHIM)

      Druga stranka pred žalbenim vijećem: Imran Hussain i drugi (Leeds, Ujedinjena Kraljevina)

      Podaci o postupku pred OHIM-om

      Podnositelj prijave: tužitelj

      Sporni žig u pitanju: figurativni žig Zajednice s verbalnim elementima „Power Edge” – prijava za registraciju br. 9 108 705

      Postupak pred OHIM-om: postupak povodom prigovora

      Pobijana odluka: odluka drugog žalbenog vijeća OHIM-a od 6. listopada 2014. u predmetu R 38/2014-2

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

               —

               poništi pobijanu odluku;

               —

               naloži OHIM-u snošenje troškova.

      Tužbeni razlog

               —

               Povreda članka 8. stavka 1. točke (b) Uredbe br. 207/2009.


title: Predmet T-731/15: Tužba podnesena 12. prosinca 2015. – Klyuyev protiv Vijeća

text:
               22.2.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 68/34

         Tužba podnesena 12. prosinca 2015. – Klyuyev protiv Vijeća
   (Predmet T-731/15)
   (2016/C 068/44)
   Jezik postupka: engleski

      Stranke

   Tužitelj: Sergiy Klyuyev (Donjeck, Ukrajina) (zastupnici: R. Gherson, Solicitor, B. Kennelly, Barrister i T. Garner, Solicitor)
   Tuženik: Vijeće Europske unije

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

               —

               poništi Odluku Vijeća 2015/1781/ZVSP od 5. listopada 2015. o izmijeni Odluke Vijeća 2014/119 od 5. ožujka 2014 o mjerama ograničavanja usmjerenima protiv određenih osoba, subjekata i tijela s obzirom na stanje u Ukrajini i Provedbenu uredbu Vijeća (EU) br. 2015/1777 o provedbi Uredbe (EU) br. 208/2014 o mjerama ograničavanja usmjerenima protiv određenih osoba, subjekata i tijela s obzirom na stanje u Ukrajini; i

               —

               naloži tuženiku snošenje tužiteljevih troškova.

      Tužbeni razlozi i glavni argumenti

   U prilog osnovanosti tužbe tužitelj ističe šest tužbenih razloga.

               1.

               Prvim tužbenim razlogom tužitelj ističe da Vijeće nije primijenio odgovarajuću pravnu osnovu. Članak 29. UEU-a nije bio odgovarajuća pravna osnova za spornu odluku jer se u prigovoru protiv tužitelja navedenog nije identificiralo kao pojedinca koji je podrivao vladavinu prava ili ljudska prava u Ukrajini u smislu članaka 21. stavka 2. i 23. UEU-u. Vijeće se nije moglo pozvati na članak 215. stavak 2. UFEU-a radi donošenja sporne uredbe jer je ta odluka nevaljana. Tužitelj nije optužen u sudskom postupku da je podrivao vladavinu prava niti da je povrijedio bilo kakva ljudska prava u Ukrajini u vrijeme kada su mjere ograničavanja određene protiv njega. Mjerama ograničavanja ukrajinske vlasti su ustvari povrijedile načelo vladavine prava na štetu tužitelja.

               2.

               Drugim tužbenim razlogom tužitelj ističe da je Vijeće počinilo očitu pogrešku u ocijeni kada je zaključilo da tužitelj udovoljava uvjetima za uvrštavanje u popis. Optužbe koje je pred Vijećem iznio ured glavnog tužitelja previše su općenite i nisu potkrijepljene nikakvim (još manje „konkretnim”) dokazima da se protiv tužitelja vodi sudski postupak. Tužitelj je uputio na greške u optužbama prije nego su donesene mjere ograničavanja, a Vijeće nije od ukrajinskih tijela pribavilo nikakve odgovore niti potrebne dokaze. Vijeće je pogriješilo jer je prihvatilo optužbe kako su iznesene, u najmanju ruku zbog nepostojanja sudskog postupka u Ukrajini u skladu s europskim standardima.

               3.

               Trećim tužbenim razlogom tužitelj ističe da je Vijeće povrijedilo njegova prava obrane i pravo na učinkovitu sudsku zaštitu. U ponovljenom postupku, Vijeće ima pojačanu dužnost temeljitog ispitivanja tijela koja su postavila zahtjev i dužnost da dobivene informacije dostavi uključenoj osobi. Ta dužnost je ovdje povrijeđena.

               4.

               Četvrtim tužbenim razlogom tužitelj ističe da Vijeće nije u dostatnoj mjeri tužitelju obrazložilo svoju odluku. Dana obrazloženja nisu bila dovoljno detaljna ni precizna.

               5.

               Petim tužbenim razlogom tužitelj ističe da je Vijeće ozbiljno povrijedilo temeljna prava tužitelja na vlasništvo i ugled. Mjere ograničavanja određene su bez odgovarajuće zaštite što je onemogućilo tužitelju da svoj slučaj učinkovito obrazloži Vijeću. Mjere ograničavanja nisu ograničene ni na kakvo određeno vlasništvo za koje se smatra da predstavlja zlouporabljena državna sredstva niti su ograničena na iznos sredstava koja su navodno zlouporabljena.

               6.

               Šestim tužbenim razlogom tužitelj ističe da su kriteriji neproporcionalni i nezakoniti ako je Vijeće u pravu u vezi s okolnošću da se kriteriji mogu proširiti na bilo koju istragu nepovezanu sa sudskim postupkom.


title: Predmet C-396/16: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 15. srpnja 2016. uputilo Vrhovno sodišče Republike Slovenije (Slovenija) – T-2, družba za ustvarjanje, razvoj in trženje elektronskih komunikacij in opreme, d.o.o (sada u stečaju) protiv Republike Slovenije

text:
               12.9.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 335/42

         Zahtjev za prethodnu odluku koji je 15. srpnja 2016. uputilo Vrhovno sodišče Republike Slovenije (Slovenija) – T-2, družba za ustvarjanje, razvoj in trženje elektronskih komunikacij in opreme, d.o.o (sada u stečaju) protiv Republike Slovenije
   (Predmet C-396/16)
   (2016/C 335/57)
   Jezik postupka: slovenski

      Sud koji je uputio zahtjev

   Vrhovno sodišče Republike Slovenije

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelj: T-2, družba za ustvarjanje, razvoj in trženje elektronskih komunikacij in opreme, d.o.o (sada u stečaju)

      Tuženik: Republika Slovenija

      Prethodna pitanja

               1.

               Treba li smanjenje obveze na temelju pravomoćno potvrđene prisilne nagodbe o kojoj je riječ u glavnom postupku smatrati kao promjenu čimbenika korištenih za određivanje iznosa odbitka ulaznog PDV-a u smislu članka 185. stavka 1. Direktive o PDV-u (1) ili kao drugu situaciju, u kojoj je odbitak bio viši ili niži od odbitka na koji je porezni obveznik imao pravo u smislu članka 184. Direktive o PDV-u?

               2.

               Treba li smanjenje obveze na temelju pravomoćno potvrđene prisilne nagodbe o kojoj je riječ u glavnom postupku smatrati kao (djelomično) neplaćanje transakcije u smislu članka 185. stavka 2. prvog podstavka Direktive o PDV-u?

               3.

               Mora li država članica – imajući u vidu zahtjev jasnoće i određenosti pravnih situacija koji je propisao zakonodavac Unije i koji je uređen člankom 186. Direktive o PDV-u, kako bi mogla zahtijevati ispravak odbitka u slučaju potpunog ili djelomičnog neplaćanja transakcija, što je dopušteno člankom 185. stavkom 2. drugim podstavkom te direktive – izričito propisati nacionalnim zakonodavstvom slučajeve neplaćanja odnosno u njih uključiti i pravomoćno potvrđene prisilne nagodbe (ako je ona obuhvaćena pojmom neplaćanja transakcije)?

      (1)  Direktiva Vijeća 2006/112/EZ od 28. studenoga 2006. o zajedničkom sustavu poreza na dodanu vrijednost (SL L 347, str. 1.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 9., svezak 1., str. 120.)


title: Predmet T-150/11: Rješenje Općeg suda od 10. prosinca 2013. — Gobierno de Aragón i dr. protiv Vijeća ( „Tužba za poništenje — Državne potpore — Odluka koja se odnosi na državne potpore namijenjene tome da se olakša zatvaranje nekonkurentnih rudnika ugljena — Djelomično poništenje — Nerazdvojivost — Nedopuštenost” )

text:
               15.2.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 45/30

         Rješenje Općeg suda od 10. prosinca 2013. — Gobierno de Aragón i dr. protiv Vijeća
   (Predmet T-150/11) (1)

   (Tužba za poništenje - Državne potpore - Odluka koja se odnosi na državne potpore namijenjene tome da se olakša zatvaranje nekonkurentnih rudnika ugljena - Djelomično poništenje - Nerazdvojivost - Nedopuštenost)
   2014/C 45/48
   Jezik postupka: španjolski

      Stranke

      Tužitelj: Gobierno de Aragón (Španjolska); Principado de Asturias (Španjolska); i Junta de Castilla y León (Španjolska) (zastupnici: C. Fernández Vicién, I. Moreno-Tapia Rivas, E. Echeverría Álvarez i M. López Garrido, odvjetnici)

      Tuženik: Vijeće Europske unije (zastupnici: A. Lo Monaco i F. Florindo Gijón, agenti)

      Intervenijent na strani tuženika: Europska komisija (zastupnici: É. Gippini Fournier, L. Flynn i C. Urraca Caviedes, agenti)

      Predmet

   Zahtjev za djelomično poništenje odluke Vijeća 2010/787/EU od 10. prosinca 2010. koja se odnosi na državne potpore namijenjene tome da se olakša zatvaranje nekonkurentnih rudnika ugljena (SL L 336., str. 24).

      Izreka

               1.

               Tužba se odbacuje kao nedopuštena.

               2.

               Gobierno de Aragón (Španjolska), Principado de Asturias (Španjolska) i Junta de Castilla y León (Španjolska) snosit će, pored vlastitih troškova, one Vijeća Europske unije.

               3.

               Europska komisija snosit će vlastite troškove.

      (1)  SL C 130, 30.4.2011.


title: Predmet C-453/14: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 29. rujna 2014. uputio Verwaltungsgerichtshof (Austrija) – Vorarlberger Gebietskrankenkasse, Alfred Knauer

text:
               22.12.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 462/15

         Zahtjev za prethodnu odluku koji je 29. rujna 2014. uputio Verwaltungsgerichtshof (Austrija) – Vorarlberger Gebietskrankenkasse, Alfred Knauer
   (Predmet C-453/14)
   (2014/C 462/24)
   Jezik postupka: njemački

      Sud koji je uputio zahtjev

   Verwaltungsgerichtshof

      Stranke glavnog postupka

      Podnositelj revizije: Vorarlberger Gebietskrankenkasse, Alfred Knauer

      Protivnik revizije: Landeshauptmann von Vorarlberg

      Druga stranka u postupku: Rudolf Mathis

      Prethodno pitanje

   Treba li članak 5. Uredbe (EZ) br. 883/2004 Europskog parlamenta i Vijeća od 29. travnja 2004. o koordinaciji sustava socijalne sigurnosti (1) s obzirom na članak 45. UFEU-a tumačiti tako da su starosne mirovine iz sustava strukovnog mirovinskog osiguranja (koji uspostavlja i osigurava država, koji treba na odgovarajući način omogućiti nastavak uobičajenog životnog standarda, funkcionira prema načelu kapitalizacije, načelno je obvezatan, međutim, može predvidjeti „dodatne neobvezatne” doprinose koji prelaze zakonski minimum i odgovarajuća viša davanja i čija je provedba obveza osiguravajuće ustanove koju treba uspostaviti ili upotrijebiti poslodavac, kao što je u ovom slučaju „drugi stup” mirovinskog sustava u Lihtenštajnu) i starosne mirovine iz zakonskog mirovinskog sustava (koji također uspostavlja i osigurava država, koji treba na odgovarajući način omogućiti nastavak uobičajenog životnog standarda, no funkcionira prema načelu generacijske solidarnosti, obvezatan je i čija je provedba obveza ustanova mirovinskog osiguranja uspostavljenih zakonom, kao što je u ovom slučaju mirovinski sustav Austrije) „istovjetne” u smislu navedene odredbe?

      (1)  SL L 166, str. 1.; SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 5., svezak 3., str. 160.


title: Predmet C-612/15: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 18. studenoga 2015. uputio Spetsializiran nakazatelen sad (Bugarska) – kazneni postupak protiv Koleva i dr.

text:
               8.2.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 48/14

         Zahtjev za prethodnu odluku koji je 18. studenoga 2015. uputio Spetsializiran nakazatelen sad (Bugarska) – kazneni postupak protiv Koleva i dr.
   (Predmet C-612/15)
   (2016/C 048/22)
   Jezik postupka: bugarski

      Sud koji je uputio zahtjev

   Spetsializiran nakazatelen sad (Posebni kazneni sud)

      Stranke glavnog postupka

   Kolev i dr.

      Prethodna pitanja

               1.

               Je li nacionalni zakon u skladu s obvezom države članice da predvidi učinkovit kazneni progon kaznenih djela carinskih službenika, kada taj zakon predviđa provođenje kaznenog postupka protiv carinskih službenika zbog sudjelovanja u zločinačkom udruženju s ciljem počinjenja kaznenih djela korupcije (primanje novca kao mita radi propuštanja provedbe carinskog nadzora), i za konkretno podmićivanje i protiv [utaje u obliku] skrivanja novca primljenog kao mito, koji je obustavljen pod slijedećim pretpostavkama, a da sud nije ispitao temelje iznesenih optužbi: a) protekle su dvije godine nakon podizanja optužnice; b) okrivljenik je podnio zahtjev za prekid istražnog postupka; c) državnom odvjetniku je sud zadao rok od tri mjeseca za obustavu istražnog postupka; d) državni odvjetnik je u okviru tog tromjesečnog roka „počinio bitne povrede postupka” (to jest, nepravilnu dostavu cjelokupne optužnice, izostanak dopuštenja uvida u dokumente istrage i proturječna optužnica); e) sud je državnom odvjetniku zadao rok od jednog mjeseca da ispravi „bitne povrede postupka”; [f)] državni odvjetnik u zadanom roku nije ispravio te „bitne povrede postupka”- zbog čega se razlog za počinjenje tih povreda u prvom tromjesečnom roku i njihovo neuspješno otklanjanje u drugom tromjesečnom roku može pripisati državnom odvjetniku (činjenica da nije ispravio proturječja u optužnici; nepoduzimanje stvarnih radnji tijekom većine razdoblja unutar tih rokova) ali i obrani (povreda obveze suradnje prilikom dostave optužnice i uvida u dokumente istrage zbog boravka okrivljenih osoba u bolnici i što se odvjetnika tiče, zbog njegovih drugih poslovnih obaveza);[g)] obustava kaznenog postupka kada u zadanim rokovima nisu otklonjene „bitne povrede postupka” subjektivno pravo je okrivljenika?

               2.

               U slučaju niječnog odgovora na ovo pitanje, koji dio gore navedenog propisa nacionalni sud ne smije primijeniti kako bi zajamčio učinkovitu primjenu prava Unije: 2.1. obustavu kaznenog postupka po isteku roka od mjesec dana, 2.2. kvalifikaciju gore navedenih nedostataka kao „bitnih povreda postupka” ili 2.3. zaštitu subjektivnog prava nastalog prema [g)] – ako postoji mogućnost da se ova povreda učinkovito otkloni u okviru sudskog postupka?

                           2.1.

                           Treba li odluku o neprimjeni nacionalnog pravnog propisa koji se odnosi na obustavu kaznenog postupka uvjetovati time

                                       A)

                                       da se državnom odvjetniku dodijeli dodatni rok za otklanjanje „bitne povrede postupka” koji bi bio jednako dug kao i rok tijekom kojega objektivno nije mogao postupati zbog prepreka za koje je odgovorna obrana?

                                       B)

                                       da sud u slučaju pod A) utvrdi da je do ovih prepreka došlo zbog „zlouporabe prava”?

                                       C)

                                       ako je odgovor na pitanje pod A) niječan, da sud utvrdi da nacionalno pravo pruža dostatna jamstva da će istražni postupak biti dovršen u razumnom roku?

                           2.2.

                           Je li odluka o neprimjeni nacionalnim pravom predviđen kvalifikacije gore navedenog nedostatka kao „bitne povrede postupka” u skladu s pravom Unije, posebice:

                                       A)

                                       je li pravo iz čl. 6. st. 3. Direktive 2012/13/EU (1), pravo obrane da joj se pruže detaljne informacije o optužbi, odgovarajuće zajamčeno,

                                                   -1)

                                                   ako su ove informacije pružene nakon stvarnog podnošenja optužnice sudu, ali prije ispitivanja iste od strane suda, kao i u nekom ranijem trenutku, dok optužnica još nije podnesena sudu, a obrani su pružene potpune informacije o bitnim elementima optužbe (odnosi se na okrivljenika Hristova)?

                                                   -2)

                                                   u slučaju potvrdnog odgovora na pitanje 2.2.A)-1) – kada su te informacije pružene nakon stvarnog podnošenja optužnice sudu, ali prije nego što je sud potvrdio optužnicu, te su obrani u ranijem trenutku, prije podnošenja optužnice sudu, pružene djelomične informacije o bitnim elementima optužbe, pri čemu su razlog tomu što su pružene samo djelomične informacije prepreke na strani obrane (odnosi se na okrivljenike Koleva i Kostadinova)?

                                                   -3)

                                                   kada te informacije sadrže proturječja što tiče konkretnog očitovanja o primanju mita (jednom je navedeno da je jedan od okrivljenika izričito zahtijevao mito, dok je okrivljenik Hristov izrazom lica izrazio nezadovoljstvo nakon što je osoba podvrgnuta carinskom nadzoru ponudila prenizak iznos novca, s druge strane je potom navedeno da je okrivljenik Hristov riječima konkretno zahtijevao mito)?

                                       B)

                                       Je li pravo iz čl. 7. st. 3. Direktive 2012/13/EU koje se odnosi na pristup obrane materijalima „najkasnije prilikom podnošenja optužnice sudu na razmatranje” odgovarajuće zajamčeno, ako je obrana imala pristup bitnom dijelu materijala prije toga te im je pružena mogućnost uvida u materijale, koju oni nisu iskoristili iz razloga spriječenosti (bolest, poslovne obaveze), te zato što su se pozvali na nacionalno pravo na temelju kojeg je propisano da se poziv na uvid u mat. uruči najmanje tri dana ranije? Je li im se nakon prestanka razloga spriječenosti moralo pružiti drugu mogućnost za uvid uz rok od tri dana? Mora li se ispitati jesu li te prepreke stvarno postojale ili je riječ o zlouporabi prava?

                                       C)

                                       Ima li zakonski uvjet predviđen u čl. 6. st. 3. i čl. 7. st. 3. Direktive 2012/13/EU [„najkasnije po dostavljanju optužnice sudu” odnosno] „najkasnije prilikom podnošenja optužnice sudu na razmatranje” isto značenje u obje odredbe? Koje značenje ima ovaj uvjet prije faktičkog dostavljanja optužnice sudu odnosno najkasnije istovremeno s njezinim dostavljanjem odnosno nakon njezinog dostavljanja sudu, ali prije nego je sud poduzeo mjere radi ispitivanja te optužnice?

                                       D)

                                       Ima li zakonski zahtjev pružanja informacija o optužbi obrani i davanja uvida u spis predmeta na način da se zajamči „djelotvorno ostvarivanje prava na obranu” i „pravičnost postupka” prema čl. 6. st. 1. i čl. 7. st. 2. i st. 3. Direktive 2012/13/EU isto značenje u obje odredbe? Je li ovaj zahtjev zadovoljen,

                                                   -1)

                                                   ako su obrani pružene detaljne informacije o optužbi nakon dostavljanje optužnice, ali prije nego što su poduzete mjere za ispitivanje osnovanosti optužbe i kada je obrani dodijeljen dovoljan rok za pripremu?- Informacije pružene prije toga su djelomične i nepotpune.

                                                   -2)

                                                   ako je obrani omogućen pristup svim materijalima doduše nakon podnošenja optužnice sudu, ali prije poduzimanja mjera za ispitivanje osnovanosti optužbe i ako im je dodijeljen dovoljan rok za pripremu obrane?- Obrani je prije toga omogućen uvid u većinu dijelova spisa predmeta.

                                                   -3)

                                                   ako je sud poduzeo mjere kako bi obrani zajamčio da će sva očitovanja koja poduzme nakon detaljnog proučavanja optužnice i svih dijelova spisa predmeta imati isti učinak kao i da su ta očitovanja bila dana pred državnim odvjetnikom prije podnošenja optužnice sudu?

                                       E)

                                       Jesu li „pravičnost postupka” iz čl. 6. st. 1. i st. 4. kao i „djelotvorno ostvarivanje prava na obranu” iz čl. 6. st. 1. Direktive 2012/13/EU zajamčeni kada sud odluči pokrenuti sudski postupak na temelju pravomoćne optužnice koja sadrži proturječja u vezi s očitovanjima u pogledu primanja mita, ali daje mogućnost državnom odvjetniku da ispravi ta proturječja i strankama da u cijelosti iskoriste prava kojima bi raspolagale da optužnica predana sudu ne sadrži takva proturječja?

                                       F)

                                       Je li pravo na pristup odvjetniku iz čl. 3. st. 1. Direktive 2013/48/EU (2) dostatno zajamčeno ako se odvjetniku pruža prilika da se tijekom istrage u kaznenom postupku pojavi pred sudom radi obavješćianja o privremenoj optužbi te da izvrši potpuni uvid u sve materijale istrage, ali se on zbog poslovnih obveza, te pozivajući se na nacionalno pravo prema kojem mu je poziv na uvid potrebno uručiti najmanje tri dana ranije, ne pojavi pred sudom? Mora li se nakon prestanka poslovnih obveza odrediti novi rok od najmanje tri dana? Mora li se ispitati jesu li razlozi za [ne]dolazak opravdani ili je riječ o zlouporabi prava?

                                       G)

                                       Ima li povreda prava iz čl. 3. st. 1. Direktive 2013/48/EU na pristup odvjetniku tijekom istrage u kaznenom postupku utjecaj na „praktično i učinkovito ostvarivanje prava obrane” ako je sud nakon podnošenja optužnice pružio cjelovit pristup konačnoj i detaljnoj optužnici i svim dijelovima spisa te je nadalje poduzeo mjere kako bi mu zajamčio da će sva njegova očitovanja o postupovnim aktima poduzeta nakon detaljnog proučavanja optužnice imati isto značenje kao i očitovanja dana pred državnim odvjetnikom prije podnošenja optužnice sudu?

                           2.3.

                           Je li subjektivno pravo na obustavu postupka nastalo u korist okrivljene osobe (prema gore navedenim uvjetima) u skladu s pravom Unije, iako postoji mogućnost, da sud mjerama poduzetim u sudskom postupku otkloni „bitnu povredu postupka” koju državni odvjetnik nije u cijelosti otklonio, na način da pravna situacija okrivljenika bude istovjetna onoj kao da je ta povreda pravovremeno otklonjena?

               3.

               Mogu li se primijeniti povoljniji nacionalni propisi što se tiče prava okrivljenika na rješavanje njegove pravne stvari u razumnom roku, prava na informiranje i prava na odvjetnika kada bi ta prava, u vezi s ostalim okolnostima (opisanima u točki 1.), dovela do obustave kaznenog postupka?

               4.

               Treba li čl. 3. st. 1. Direktive 2013/48/EU tumačiti na način da daje nacionalnom sudu ovlast isključiti odvjetnika koji zastupa dva okrivljenika iz sudskog postupka, ako se jedan od njih očitovao o činjenicama koje utječu na drugoga koji nije dao nikakvo očitovanje?

         U slučaju potvrdnog odgovora na ovo pitanje, bi li sud jamčio pravo na pristup odvjetniku iz čl. 3. st. 1. ove direktive kada bi, nakon što je odvjetniku koji zastupa dva okrivljenika sa suprotnim interesima dopustio sudjelovanje u sudskom postupku, svakome od okrivljenika odredio nove različite branitelje po službenoj dužnosti?

      (1)  Direktiva Europskog parlamenta i Vijeća 2012/13/EU od 22. svibnja 2012. o pravu na informiranje u kaznenom postupku (SL L 142, str. 1.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 19., svezak 15., str. 48.).

      (2)  Direktiva 2013/48/EU Europskog parlamenta i Vijeća od 22. listopada 2013. o pravu na pristup odvjetniku u kaznenom postupku i u postupku na temelju europskog uhidbenog naloga te o pravu na obavješćivanje treće strane u slučaju oduzimanja slobode i na komunikaciju s trećim osobama i konzularnim tijelima (SL L 294, str. 1.).


title: Predmet T-56/15: Presuda Općeg suda od 18. listopada 2016. – Raimund Schmitt Verpachtungsgesellschaft protiv EUIPO-a (BRAUWELT) („Žig Europske unije — Prijava verbalnog žiga Europske unije BRAUWELT — Apsolutni razlozi za odbijanje — Opisni karakter — Nepostojanje razlikovnoga karaktera — Članak 7. stavak 1. točke (b) i (c) Uredbe (EZ) br. 207/2009 — Razlikovni karakter stečen uporabom — Članak 7. stavak 3. Uredbe br. 207/2009 — Pravo na saslušanje — Obveza obrazlaganja — Članak 75. Uredbe br. 207/2009”)

text:
               28.11.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 441/18

      Presuda Općeg suda od 18. listopada 2016. – Raimund Schmitt Verpachtungsgesellschaft protiv EUIPO-a (BRAUWELT)
      (Predmet T-56/15) (1)

      ((„Žig Europske unije - Prijava verbalnog žiga Europske unije BRAUWELT - Apsolutni razlozi za odbijanje - Opisni karakter - Nepostojanje razlikovnoga karaktera - Članak 7. stavak 1. točke (b) i (c) Uredbe (EZ) br. 207/2009 - Razlikovni karakter stečen uporabom - Članak 7. stavak 3. Uredbe br. 207/2009 - Pravo na saslušanje - Obveza obrazlaganja - Članak 75. Uredbe br. 207/2009”))
      (2016/C 441/22)
      Jezik postupka: njemački

         Stranke

         Tužitelj: Raimund Schmitt Verpachtungsgesellschaft mbH & Co. KG (Nuremberg, Njemačka) (zastupnik: M. Höfler, odvjetnik)

         Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (zastupnik: A. Schifko, agent)

         Predmet

      Tužba podnesena protiv odluke četvrtog žalbenog vijeća EUIPO-a od 4. prosinca 2014. (predmet R 1121/2014-4), u vezi s registracijom verbalnog znaka BRAUWELT kao žiga Europske unije.

         Izreka

                  1.

                  Tužba se odbija.

                  2.

                  Raimund Schmitt Verpachtungsgesellschaft mbH & Co. KG nalaže se snošenje troškova.

         (1)  SL C 118, 13. 4. 2015.