title: Predmet T-165/15: Presuda Općeg suda od 13. prosinca 2018. – Ryanair i Airport Marketing Services protiv Komisije „Državne potpore — Sporazumi koje je Trgovačka i industrijska komora Pau-Béarna sklopila s Ryanairom i njegovim društvom kćeri Airport Marketing Services — Usluge zračne luke — Marketinške usluge — Odluka kojom je potpora proglašena nespojivom s unutarnjim tržištem te je naložen njezin povrat — Pojam državne potpore — Pripisivost državi — Trgovačka i industrijska komora — Prednost — Kriterij privatnog ulagača — Povrat — Članak 41. Povelje o temeljnim pravima — Pravo na pristup spisu — Pravo na saslušanje”

text:
               4.3.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 82/34

      Presuda Općeg suda od 13. prosinca 2018. – Ryanair i Airport Marketing Services protiv Komisije
      (Predmet T-165/15) (1)

      („Državne potpore - Sporazumi koje je Trgovačka i industrijska komora Pau-Béarna sklopila s Ryanairom i njegovim društvom kćeri Airport Marketing Services - Usluge zračne luke - Marketinške usluge - Odluka kojom je potpora proglašena nespojivom s unutarnjim tržištem te je naložen njezin povrat - Pojam državne potpore - Pripisivost državi - Trgovačka i industrijska komora - Prednost - Kriterij privatnog ulagača - Povrat - Članak 41. Povelje o temeljnim pravima - Pravo na pristup spisu - Pravo na saslušanje”)
      (2019/C 82/37)
      Jezik postupka: engleski

         Stranke

         Tužitelji: Ryanair DAC, ranije Ryanair Ltd (Dublin, Irska), Airport Marketing Services Ltd (Dublin) (zastupnici: G. Berrisch, E. Vahida, I.-G. Metaxas-Maranghidis, odvjetnici, i B. Byrne, solicitor)

         Tuženik: Europska komisija (zastupnici: L. Flynn i S. Noë, agenti)

         Predmet

      Zahtjev koji se temelji na članku 263. UFEU-a i kojim se zahtijeva djelomično poništenje Odluke Komisije (EU) 2015/1227 od 23. srpnja 2014. o državnoj potpori SA.22614 (C 53/07) koju je provela Francuska u korist Trgovačke i industrijske komore Pau-Béarna te društava Ryanair, Airport Marketing Services i Transavia (SL 2015., L 201, str. 109.).

         Izreka

                  1.

                  Tužba se odbija.

                  2.

                  Društvima Ryanair DAC i Airport Marketing Services Ltd nalaže se snošenje vlastitih troškova i troškova Europske komisije.

         (1)  SL C 228, 13. 7. 2015.


title: Predmet T-284/15: Presuda Općeg suda od 13. prosinca 2018. – AlzChem protiv Komisije („Državne potpore — Kemijska industrija — Odluka o nastavku poslovanja poduzeća tijekom stečaja — Odluka o nepostojanju državne potpore — Tužba za poništenje — Osobni utjecaj — Dopuštenost — Pojam državne potpore — Prednost — Kriterij privatnog vjerovnika — Pripisivanje odgovornosti državi — Obveza obrazlaganja”)

text:
               4.3.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 82/34

      Presuda Općeg suda od 13. prosinca 2018. – AlzChem protiv Komisije
      (Predmet T-284/15) (1)

      ((„Državne potpore - Kemijska industrija - Odluka o nastavku poslovanja poduzeća tijekom stečaja - Odluka o nepostojanju državne potpore - Tužba za poništenje - Osobni utjecaj - Dopuštenost - Pojam državne potpore - Prednost - Kriterij privatnog vjerovnika - Pripisivanje odgovornosti državi - Obveza obrazlaganja”))
      (2019/C 82/38)
      Jezik postupka: engleski

         Stranke

         Tužitelj: AlzChem AG (Trostberg, Njemačka) (zastupnici: u početku P. Alexiadis, solicitor, A. Borsos i I. Georgiopoulos, odvjetnici, a zatim P. Alexiadis, A. Borsos, E. Kazili, P. Oravec i K. Csach, odvjetnici)

         Tuženik: Europska komisija (zastupnici: G. Conte i L. Armati, agenti)

         Intervenijenti u potporu tuženiku: Republika Slovačka (zastupnik: B. Ricziová, agent); i Fortischem a.s. (Nováky, Slovačka) (zastupnici: C. Arhold, P. Hodál i M. Staroň, odvjetnici)

         Predmet

      Zahtjev na temelju članka 263. UFEU-a za poništenje članka 2. Odluke Komisije (EU) 2015/1826 od 15. listopada 2014. o državnoj potpori SA.33797 (2013/C) (ex 2013/NN) (ex 2011/CP) koju je provela Slovačka za društvo NCHZ (SL 2015., L 269, str. 71.).

         Izreka

                  1.

                  Poništava se članak 2. Odluke Komisije (EU) 2015/1826 od 15. listopada 2014. o državnoj potpori SA.33797 – (2013/C) (ex 2013/NN) (ex 2011/CP) koju je provela Slovačka za društvo NCHZ.

                  2.

                  Europskoj komisiji nalaže se snošenje, osim vlastitih troškova, i troškova koji su nastali društvu AlzChem AG.

                  3.

                  Slovačka Republika i društvo Fortischem a.s. snosit će vlastite troškove.

         (1)  SL C 302, 14. 9. 2015.


title: Predmet T-558/15: Presuda Općeg suda od 13. prosinca 2018. – Iran Insurance protiv Vijeća („Izvanugovorna odgovornost — Zajednička vanjska i sigurnosna politika — Mjere ograničavanja protiv Irana — Zamrzavanje financijskih sredstava — Uključivanje i zadržavanje tužiteljevog naziva na popisima osoba i subjekata na koje se primjenjuju mjere ograničavanja — Imovinska šteta — Neimovinska šteta”)

text:
               4.3.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 82/35

      Presuda Općeg suda od 13. prosinca 2018. – Iran Insurance protiv Vijeća
      (Predmet T-558/15) (1)

      ((„Izvanugovorna odgovornost - Zajednička vanjska i sigurnosna politika - Mjere ograničavanja protiv Irana - Zamrzavanje financijskih sredstava - Uključivanje i zadržavanje tužiteljevog naziva na popisima osoba i subjekata na koje se primjenjuju mjere ograničavanja - Imovinska šteta - Neimovinska šteta”))
      (2019/C 82/39)
      Jezik postupka: engleski

         Stranke

         Tužitelj: Iran Insurance Company (Teheran, Iran) (zastupnik: D. Luff, odvjetnik)

         Tuženik: Vijeće Europske unije (zastupnici: B. Driessen i M. Bishop, agenti)

         Intervenijent u potporu tuženiku: Europska komisija (zastupnici: F. Ronkes Agerbeek i R. Tricot, agenti)

         Predmet

      Zahtjev na temelju članka 268. UFEU-a kojim se zahtjeva naknada neimovinske i imovinske štete koju je tužitelj navodno pretrpio zbog donošenja Odluke Vijeća 2010/644/ZVSP od 25. listopada 2010. o izmjeni Odluke 2010/413/ZVSP o mjerama ograničavanja protiv Irana i stavljanju izvan snage Zajedničkog stajališta 2007/140/ZVSP (SL 2010., L 281, str. 81.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 18., svezak 3., str. 255.), Uredbe Vijeća (EU) br. 961/2010 od 25. listopada 2010. o mjerama ograničavanja protiv Irana i stavljanju izvan snage Uredbe (EZ) br. 423/2007 (SL 2010., L 281, str. 1.), Odluke Vijeća 2011/783/ZVSP od 1. prosinca 2011. o izmjeni Odluke 2010/413/ZVSP o mjerama ograničavanja protiv (SL 2011., L 319, str. 71.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 18., svezak 11., str. 104.), Provedbene uredbe Vijeća (EU) br. 1245/2011 od 1. prosinca 2011. o provođenju Uredbe br. 961/2010 (SL 2011., L 319, str. 11.), i Uredbe Vijeća (EU) br. 267/2012 od 23. ožujka 2012. o mjerama ograničavanja protiv Irana i stavljanju izvan snage Uredbe (EU) br. 961/2010 (SL 2012., L 88, str. 1.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 18., svezak 4., str. 194.) kojima je tužiteljev naziv uvršten i zadržan na popisima osoba i subjekata na koje se primjenjuju mjere ograničavanja.

         Izreka

                  1.

                  Tužba se odbija.

                  2.

                  Društvo Iran Insurance Company snosit će vlastite troškove kao i troškove Vijeća Europske unije.

                  3.

                  Europska komisija snosit će vlastite troškove.

         (1)  SL C 27, 25. 1. 2016.


title: Predmet T-559/15: Presuda Općeg suda od 13. prosinca 2018. – Post Bank Iran protiv Vijeća („Izvanugovorna odgovornost — Zajednička vanjska i sigurnosna politika — Mjere ograničavanja protiv Irana — Zamrzavanje financijskih sredstava — Uključivanje i zadržavanje tužiteljevog naziva na popisima osoba i subjekata na koje se primjenjuju mjere ograničavanja — Neimovinska šteta”)

text:
               4.3.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 82/36

      Presuda Općeg suda od 13. prosinca 2018. – Post Bank Iran protiv Vijeća
      (Predmet T-559/15) (1)

      ((„Izvanugovorna odgovornost - Zajednička vanjska i sigurnosna politika - Mjere ograničavanja protiv Irana - Zamrzavanje financijskih sredstava - Uključivanje i zadržavanje tužiteljevog naziva na popisima osoba i subjekata na koje se primjenjuju mjere ograničavanja - Neimovinska šteta”))
      (2019/C 82/40)
      Jezik postupka: engleski

         Stranke

         Tužitelj: Post Bank Iran (Teheran, Iran) (zastupnik: D. Luff, odvjetnik)

         Tuženik: Vijeće Europske unije (zastupnici: B. Driessen i M. Bishop, agents)

         Intervenijent u potporu tuženiku: Europska komisija (zastupnici: F. Ronkes Agerbeek i R. Tricot, agenti)

         Predmet

      Zahtjev na temelju članka 268. UFEU-a kojim se zahtjeva naknada štete koju je tužitelj navodno pretrpio zbog donošenja Odluke Vijeća 2010/644/ZVSP od 25. listopada 2010. o izmjeni Odluke 2010/413/ZVSP o mjerama ograničavanja protiv Irana i stavljanju izvan snage Zajedničkog stajališta 2007/140/ZVSP (SL 2010., L 281, str. 81.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 18., svezak 3., str. 255.), Uredbe Vijeća (EU) br. 961/2010 od 25. listopada 2010. o mjerama ograničavanja protiv Irana i stavljanju izvan snage Uredbe (EZ) br. 423/2007 (SL 2010., L 281, str. 1.), Odluke Vijeća 2011/783/ZVSP od 1. prosinca 2011. o izmjeni Odluke 2010/413/ZVSP o mjerama ograničavanja protiv (SL 2011., L 319, str. 71.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 18., svezak 11., str. 104.), Provedbene uredbe Vijeća (EU) br. 1245/2011 od 1. prosinca 2011. o provođenju Uredbe br. 961/2010 (SL 2011., L 319, str. 11.), i Uredbe Vijeća (EU) br. 267/2012 od 23. ožujka 2012. o mjerama ograničavanja protiv Irana i stavljanju izvan snage Uredbe (EU) br. 961/2010 (SL 2012., L 88, str. 1.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 18., svezak 4., str. 194.) kojima je tužiteljev naziv uvršten i zadržan na popisima osoba i subjekata na koje se primjenjuju mjere ograničavanja.

         Izreka

                  1.

                  Tužba se odbija.

                  2.

                  Post Bank Iran snosit će vlastite troškove kao i troškove Vijeća Europske unije.

                  3.

                  Europska komisija snosit će vlastite troškove.

         (1)  SL C 27, 25. 1. 2016.


title: Predmet T-591/15: Presuda Općeg suda od 13. prosinca 2018. – Transavia Airlines protiv Komisije („Državne potpore — Ugovor o uslugama zračne luke i marketinškim uslugama — Sporazum sklopljen između Trgovačke i industrijske komore Pau-Béarn-a i društva Transavia — Odluka kojom je potpora proglašena nespojivom s unutarnjim tržištem te je naložen njezin povrat — Pojam državna potpora — Pripisivost državi — Trgovačka i industrijska komora — Prednost — Kriterij privatnog ulagača — Povrat — Članak 41. Povelje o temeljnim pravima — Pravo na pristup spisu — Pravo na saslušanje”)

text:
               4.3.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 82/37

      Presuda Općeg suda od 13. prosinca 2018. – Transavia Airlines protiv Komisije
      (Predmet T-591/15) (1)

      ((„Državne potpore - Ugovor o uslugama zračne luke i marketinškim uslugama - Sporazum sklopljen između Trgovačke i industrijske komore Pau-Béarn-a i društva Transavia - Odluka kojom je potpora proglašena nespojivom s unutarnjim tržištem te je naložen njezin povrat - Pojam državna potpora - Pripisivost državi - Trgovačka i industrijska komora - Prednost - Kriterij privatnog ulagača - Povrat - Članak 41. Povelje o temeljnim pravima - Pravo na pristup spisu - Pravo na saslušanje”))
      (2019/C 82/41)
      Jezik postupka: nizozemski

         Stranke

         Tužitelj: Transavia Airlines CV (Schiphol, Nizozemska) (zastupnici: R. Elkerbout i M. Baneke, odvjetnici)

         Tuženik: Europska komisija (zastupnici: L. Flynn i S. Noë, agenti)

         Predmet

      Zahtjev na temelju članka 263. UFEU-a kojim se traži djelomično poništenje Odluke Komisije (EU) 2015/1227 od 23. srpnja 2014. o državnoj potpori SA.22614 (C 53/07) koju je provela Francuska u korist Trgovačke i industrijske komore Pau-Béarn te društava Ryanair, Airport Marketing Services i Transavia (SL 2015., L 201, str. 109.).

         Izreka

                  1.

                  Tužba se odbija.

                  2.

                  Društvu Transavia Airlines CV nalaže se snošenje vlastitih troškova kao i troškova Europske komisije.

         (1)  SL C 398, 30. 11. 2015.


title: Predmet T-630/15: Presuda Općeg suda od 13. prosinca 2018. – Scandlines Danmark i Scandlines Deutschland protiv Komisije („Državne potpore — Javno financiranje projekta stalne veze željezničko-cestovnog pravca u tjesnacu Fehmarn — Pojedinačne potpore — Odluka o neospornosti — Odluka kojom se utvrđuje nepostojanje državne potpore i kojom se potpora proglašava nespojivom s unutarnjim tržištem — Pojam državne potpore — Povreda tržišnog natjecanja i razmjene među državama članicama — Uvjeti spojivosti — Potpora namijenjena promoviranju provedbe važnog projekta u zajedničkom europskom interesu — Nužnost potpore — Poticajan učinak — Proporcionalnost potpore — Ozbiljne teškoće kojima se opravdava pokretanje službenog istražnog postupka — Obveza obrazlaganja — Komunikacija o državnim potporama namijenjenima promoviranju provedbe važnih projekata u zajedničkom europskom interesu”)

text:
               4.3.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 82/37

      Presuda Općeg suda od 13. prosinca 2018. – Scandlines Danmark i Scandlines Deutschland protiv Komisije
      (Predmet T-630/15) (1)

      ((„Državne potpore - Javno financiranje projekta stalne veze željezničko-cestovnog pravca u tjesnacu Fehmarn - Pojedinačne potpore - Odluka o neospornosti - Odluka kojom se utvrđuje nepostojanje državne potpore i kojom se potpora proglašava nespojivom s unutarnjim tržištem - Pojam državne potpore - Povreda tržišnog natjecanja i razmjene među državama članicama - Uvjeti spojivosti - Potpora namijenjena promoviranju provedbe važnog projekta u zajedničkom europskom interesu - Nužnost potpore - Poticajan učinak - Proporcionalnost potpore - Ozbiljne teškoće kojima se opravdava pokretanje službenog istražnog postupka - Obveza obrazlaganja - Komunikacija o državnim potporama namijenjenima promoviranju provedbe važnih projekata u zajedničkom europskom interesu”))
      (2019/C 82/42)
      Jezik postupka: engleski

         Stranke

         Tužitelji: Scandlines Danmark ApS (Kopenhagen, Danska) i Scandlines Deutschland GmbH (Hamburg, Njemačka) (zastupnici: u početku L. Sandberg-Mørch i M.-E. Vitali, zatim L. Sandberg-Mørch, odvjetnici)

         Tuženik: Europska komisija (zastupnici: L. Armati, L. Flynn i S. Noë, agenti)

         Intervenijenti u potporu tužiteljima: Naturschutzbund Deutschland (NABU) eV (Stuttgart, Njemačka) (zastupnik: T. Hohmuth, odvjetnik); i Föreningen Svensk Sjöfart (Göteborg, Švedska) (zastupnici: L. Sandberg-Mørch i J. Buendía Sierra, odvjetnici)

         Intervenijent u potporu tuženiku: Kraljevina Danska (zastupnici: u početku C. Thorning, zatim J. Nymann-Lindegren, agenti, uz asistenciju R. Holdgaarda, odvjetnika)

         Predmet

      Zahtjev na temelju članka 263. UFEU-a kojim se traži poništenje Odluke Komisije C(2015) 5023 final od 23. srpnja 2015. o državnoj potpori SA.39078 (2014/N) (Danska) za financiranje projekta stalne veze u tjesnacu Fehmarn (SL 2015., L 325, str. 5.).

         Izreka

                  1.

                  Odluka Komisije C(2015) 5023 final od 23. srpnja 2015. o državnoj potpori SA.39078 (2014/N) (Danska) za financiranje projekta stalne veze u tjesnacu Fehmarn (SL 2015., L 325, str. 5.) poništava se u dijelu u kojem je Komisija odlučila da neće podnijeti prigovore protiv mjera koje je Kraljevina Danska dodijelila društvu Femern A/S za planiranje, izgradnju i korištenje stalne veze u tjesnacu Fehmarn.

                  2.

                  Tužba se u preostalom dijelu odbija.

                  3.

                  Komisija će, osim vlastitih troškova, snositi troškove društava Scandlines Danmark ApS i Scandlines Deutschland GmbH.

                  4.

                  Kraljevina Danska, Föreningen Svensk Sjöfart i Naturschutzbund Deutschland (NABU) eV snosit će vlastite troškove.

         (1)  SL C 59, 15. 2. 2016.


title: Predmet T-631/15: Presuda Općeg suda od 13. prosinca 2018. – Stena Line Scandinavia protiv Komisije („Državne potpore — Javno financiranje projekta stalne veze željezničko-cestovnog pravca u tjesnacu Fehmarn — Pojedinačne potpore — Odluka o neospornosti — Odluka kojom se utvrđuje nepostojanje državne potpore i kojom se potpora proglašava nespojivom s unutarnjim tržištem — Pojam državne potpore — Povreda tržišnog natjecanja i razmjene među državama članicama — Uvjeti spojivosti — Potpora namijenjena promoviranju provedbe važnog projekta u zajedničkom europskom interesu — Nužnost potpore — Poticajan učinak — Proporcionalnost potpore — Ozbiljne teškoće kojima se opravdava pokretanje službenog istražnog postupka — Obveza obrazlaganja — Komunikacija o državnim potporama namijenjenima promoviranju provedbe važnih projekata u zajedničkom europskom interesu”)

text:
               4.3.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 82/38

      Presuda Općeg suda od 13. prosinca 2018. – Stena Line Scandinavia protiv Komisije
      (Predmet T-631/15) (1)

      ((„Državne potpore - Javno financiranje projekta stalne veze željezničko-cestovnog pravca u tjesnacu Fehmarn - Pojedinačne potpore - Odluka o neospornosti - Odluka kojom se utvrđuje nepostojanje državne potpore i kojom se potpora proglašava nespojivom s unutarnjim tržištem - Pojam državne potpore - Povreda tržišnog natjecanja i razmjene među državama članicama - Uvjeti spojivosti - Potpora namijenjena promoviranju provedbe važnog projekta u zajedničkom europskom interesu - Nužnost potpore - Poticajan učinak - Proporcionalnost potpore - Ozbiljne teškoće kojima se opravdava pokretanje službenog istražnog postupka - Obveza obrazlaganja - Komunikacija o državnim potporama namijenjenima promoviranju provedbe važnih projekata u zajedničkom europskom interesu”))
      (2019/C 82/43)
      Jezik postupka: engleski

         Stranke

         Tužitelj: Stena Line Scandinavia AB (Göteborg, Švedska) (zastupnici: P. Alexiadis, solicitor, i L. Sandberg-Mørch, odvjetnik)

         Tuženik: Europska komisija (zastupnici: L. Armati; L. Flynn i S. Noë, agenti)

         Intervenijent u potporu tužitelju: Föreningen Svensk Sjöfart (Göteborg) (zastupnici: L. Sandberg-Mørch i J. Buendía Sierra, odvjetnici)

         Intervenijent u potporu tuženiku: Kraljevina Danska (zastupnici: u početku C. Thorning, zatim J. Nymann-Lindegren, agenti, uz asistenciju R. Holdgaarda, odvjetnika)

         Predmet

      Zahtjev na temelju članka 263. UFEU-a kojim se traži poništenje Odluke Komisije C(2015) 5023 final od 23. srpnja 2015. o državnoj potpori SA.39078 (2014/N) (Danska) za financiranje projekta stalne veze u tjesnacu Fehmarn (SL 2015., L 325, str. 5.).

         Izreka

                  1.

                  Odluka Komisije C(2015) 5023 final od 23. srpnja 2015. o državnoj potpori SA.39078 (2014/N) (Danska) za financiranje projekta stalne veze u tjesnacu Fehmarn (SL 2015., L 325, str. 5.) poništava se u dijelu u kojem je Komisija odlučila da neće podnijeti prigovore protiv mjera koje je Kraljevina Danska dodijelila društvu Femern A/S za planiranje, izgradnju i korištenje stalne veze u tjesnacu Fehmarn.

                  2.

                  Tužba se u preostalom dijelu odbija.

                  3.

                  Komisija će, osim vlastitih, snositi i troškove društva Stena Line Scandinavia AB.

                  4.

                  Kraljevina Danska i Föreningen Svensk Sjöfart snosit će vlastite troškove.

         (1)  SL C 59, 15. 2. 2016.


title: Predmet T-53/16: Presuda Općeg suda od 13. prosinca 2018. – Ryanair i Airport Marketing Services protiv Komisije („Državne potpore — Sporazumi koje je Trgovačka i industrijska komora Nîmes-Uzès-Le Vigana sklopila s Ryanairom i njegovim drušvom kćeri Airport Marketing Services — Usluge zračne luke — Marketinške usluge — Odluka kojom je potpora proglašena nespojivom s unutarnjim tržištem te je naložen njezin povrat — Pojam državne potpore — Pripisivost državi — Trgovačka i industrijska komora — Prednost — Kriterij privatnog ulagača — Povrat — Članak 41. Povelje o temeljnim pravima — Pravo na pristup spisu — Pravo na saslušanje”)

text:
               4.3.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 82/39

      Presuda Općeg suda od 13. prosinca 2018. – Ryanair i Airport Marketing Services protiv Komisije
      (Predmet T-53/16) (1)

      ((„Državne potpore - Sporazumi koje je Trgovačka i industrijska komora Nîmes-Uzès-Le Vigana sklopila s Ryanairom i njegovim drušvom kćeri Airport Marketing Services - Usluge zračne luke - Marketinške usluge - Odluka kojom je potpora proglašena nespojivom s unutarnjim tržištem te je naložen njezin povrat - Pojam državne potpore - Pripisivost državi - Trgovačka i industrijska komora - Prednost - Kriterij privatnog ulagača - Povrat - Članak 41. Povelje o temeljnim pravima - Pravo na pristup spisu - Pravo na saslušanje”))
      (2019/C 82/44)
      Jezik postupka: engleski

         Stranke

         Tužitelji: Ryanair DAC, ranije Ryanair Ltd (Dublin, Irska), Airport Marketing Services Ltd (Dublin) (zastupnici: G. Berrisch, E. Vahida, I.-G. Metaxas-Maranghidis, odvjetnici, i B. Byrne, solicitor)

         Tuženik: Europska komisija (zastupnici: L. Flynn i S. Noë, agenti)

         Intervenijent u potporu tuženiku: Vijeće Europske unije (zastupnici: S. Boelaert, S. Petrova i J. Kneale, agenti)

         Predmet

      Zahtjev koji se temelji na članku 263. UFEU-a i kojim se zahtijeva djelomično poništenje Odluke Komisije (EU) 2016/633 od 23. srpnja 2014. o državnoj potpori SA.33961 (2012/C) (ex 2012/NN) koju je provela Francuska u korist Trgovačke i industrijske komore Nîmes-Uzès-Le Vigana te društava Veolia Transport Aéroport de Nîmes, Ryanair Ltd i Airport Marketing Services Ltd (SL 2016., L 113, str. 32.).

         Izreka

                  1.

                  Tužba se odbija.

                  2.

                  Društvima Ryanair DAC i Airport Marketing Services Ltd nalaže se snošenje njihovih vlastitih te troškova Europske komisije.

                  3.

                  Vijeće Europske unije snosit će vlastite troškove.

         (1)  SL C 145, 25. 4. 2016.


title: Predmet T-77/16: Presuda Općeg suda od 13. prosinca 2018. – Ryanair i Airport Marketing Services protiv Komisije („Državne potpore — Sporazumi sklopljeni sa zračnim prijevoznikom Ryanairom i njegovim društvom kćeri Airport Marketing Services — Usluge zračne luke — Marketinške usluge — Odluka kojom je potpora proglašena nespojivom s unutarnjim tržištem i kojom se nalaže njezin povrat — Pojam državne potpore — Prednost — Kriterij privatnog ulagača — Povrat — Selektivnost”)

text:
               4.3.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 82/40

      Presuda Općeg suda od 13. prosinca 2018. – Ryanair i Airport Marketing Services protiv Komisije
      (Predmet T-77/16) (1)

      ((„Državne potpore - Sporazumi sklopljeni sa zračnim prijevoznikom Ryanairom i njegovim društvom kćeri Airport Marketing Services - Usluge zračne luke - Marketinške usluge - Odluka kojom je potpora proglašena nespojivom s unutarnjim tržištem i kojom se nalaže njezin povrat - Pojam državne potpore - Prednost - Kriterij privatnog ulagača - Povrat - Selektivnost”))
      (2019/C 82/45)
      Jezik postupka: engleski

         Stranke

         Tužitelji: Ryanair DAC, ranije Ryanair Ltd (Dublin, Irska), Airport Marketing Services Ltd (Dublin) (zastupnici: G. Berrisch, E. Vahida, I.-G. Metaxas-Maranghidis, odvjetnici, i B. Byrne, solicitor)

         Tuženik: Europska komisija (zastupnici: L. Armati, L. Flynn i S. Noë, agenti)

         Intervenijenti u potporu tuženiku: Republika Latvija (zastupnici: u početku D. Pelše, J. Treijs-Gigulis i I. Kalniņš, a zatim I. Kucina, agenti); i Vijeće Europske unije (zastupnici: S. Boelaert i S. Petrova, agenti)

         Predmet

      Zahtjev koji se temelji na članku 263. UFEU-a i kojim se zahtijeva djelomično poništenje Odluke Komisije (EU) 2016/152 od 1. listopada 2014. o državnoj potpori SA.27339 (12/C) (ex 11/NN) koju je provela Njemačka za zračnu luku Zweibrücken i zračne prijevoznike koji se koriste zračnom lukom (SL 2016., L 34, str. 68.).

         Izreka

                  1.

                  Poništavaju se članak 1. stavak 2. Odluke Komisije (EU) 2016/152 od 1. listopada 2014. o državnoj potpori SA.27339 (12/C) (ex 11/NN) koju je provela Njemačka za zračnu luku Zweibrücken i zračne prijevoznike koji se koriste zračnom lukom te članci 3., 4. i 5. te odluke u mjeri u kojoj se odnose na društva Ryanair DAC i Airport Marketing Services Ltd.

                  2.

                  Europska komisija snosit će vlastite, kao i troškove društava Ryanair i Airport Marketing Services.

                  3.

                  Vijeće Europske unije snosit će vlastite troškove.

                  4.

                  Republika Latvija snosit će vlastite troškove.

         (1)  SL C 165, 10. 5. 2016.


title: Predmet T-165/16: Presuda Općeg suda od 13. prosinca 2018. – Ryanair i Airport Marketing Services protiv Komisije („Državne potpore — Sporazumi sklopljeni s Ryanairom i njegovim društvom kćeri Airport Marketing Services — Usluge zračne luke — Marketinške usluge — Odluka kojom je potpora proglašena nespojivom s unutarnjim tržištem te je naložen njezin povrat — Pojam državne potpore — Prednost — Kriterij privatnog ulagača — Povrat — Članak 41. Povelje o temeljnim pravima Europske unije — Pravo na pristup spisu — Pravo na saslušanje”)

text:
               4.3.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 82/41

      Presuda Općeg suda od 13. prosinca 2018. – Ryanair i Airport Marketing Services protiv Komisije
      (Predmet T-165/16) (1)

      ((„Državne potpore - Sporazumi sklopljeni s Ryanairom i njegovim društvom kćeri Airport Marketing Services - Usluge zračne luke - Marketinške usluge - Odluka kojom je potpora proglašena nespojivom s unutarnjim tržištem te je naložen njezin povrat - Pojam državne potpore - Prednost - Kriterij privatnog ulagača - Povrat - Članak 41. Povelje o temeljnim pravima Europske unije - Pravo na pristup spisu - Pravo na saslušanje”))
      (2019/C 82/46)
      Jezik postupka: engleski

         Stranke

         Tužitelji: Ryanair DAC, ranije Ryanair Ltd (Dublin, Irska), Airport Marketing Services Ltd (Dublin) (zastupnici: G. Berrisch, E. Vahida, I.-G. Metaxas-Maranghidis, odvjetnici, i B. Byrne, solicitor)

         Tuženik: Europska komisija (zastupnici: L. Flynn, L. Armati i S. Noë, agenti)

         Intervenijent u potporu tuženiku: Vijeće Europske unije (zastupnici: S. Boelaert i S. Petrova, agenti)

         Predmet

      Zahtjev koji se temelji na članku 263. UFEU-a i kojim se zahtijeva djelomično poništenje Odluke Komisije (EU) 2016/287 od 15. listopada 2014. o državnoj potpori SA.26500 (2012/C) (ex 2011/NN, ex CP 227/2008) koju je Njemačka odobrila trgovačkim društvima Flughafen Altenburg-Nobitz i Ryanair Ltd (SL 2016., L 59, str. 22.).

         Izreka

                  1.

                  Tužba se odbija.

                  2.

                  Društvima Ryanair DAC i Airport Marketing Services Ltd nalaže se snošenje vlastitih troškova i troškova Europske komisije.

                  3.

                  Vijeće Europske unije snosit će vlastite troškove.

         (1)  SL C 222, 20. 6. 2016.


title: Predmet T-290/16: Presuda Općeg suda od 13. prosinca 2018. – Fruits de Ponent protiv Komisije („Izvanugovorna odgovornost — Poljoprivreda — Tržišta breskvi i nektarina — Poremećaji pretrpljeni tijekom tržišne godine 2014. — Ruska zabrana uvoza — Privremene izvanredne mjere potpore proizvođačima — Delegirane uredbe (EU) br. 913/2014 i 923/2014 — Pravna pravila koja za cilj imaju dodjelu prava pojedincima — Obveza dužne pažnje i načelo dobre uprave — Dovoljno ozbiljna povreda pravnog pravila — Uzročna veza”)

text:
               4.3.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 82/42

      Presuda Općeg suda od 13. prosinca 2018. – Fruits de Ponent protiv Komisije
      (Predmet T-290/16) (1)

      ((„Izvanugovorna odgovornost - Poljoprivreda - Tržišta breskvi i nektarina - Poremećaji pretrpljeni tijekom tržišne godine 2014. - Ruska zabrana uvoza - Privremene izvanredne mjere potpore proizvođačima - Delegirane uredbe (EU) br. 913/2014 i 923/2014 - Pravna pravila koja za cilj imaju dodjelu prava pojedincima - Obveza dužne pažnje i načelo dobre uprave - Dovoljno ozbiljna povreda pravnog pravila - Uzročna veza”))
      (2019/C 82/47)
      Jezik postupka: španjolski

         Stranke

         Tužitelj: Fruits de Ponent, SCCL (Alcarràs, Španjolska) (zastupnici: M. Roca Junyent, J. Mier Albert, R. Vallina Hoset i A. Sellés Marco, odvjetnici)

         Tuženik: Europska komisija (zastupnici: u početku I. Galindo Martín i K. Skelly, a zatim I. Galindo Martín, agenti)

         Predmet

      Zahtjev na temelju članka 268. UFEU-a kojim se traži naknada štete koju su tri tužiteljeva člana navodno pretrpjela zbog Komisijinih postupaka i propusta u okviru donošenja Delegirane uredbe Komisije (EU) br. 913/2014 od 21. kolovoza 2014. o utvrđivanju privremenih izvanrednih mjera potpore proizvođačima breskvi i nektarina (SL 2014., L 248, str. 1.) i Delegirane uredbe Komisije (EU) br. 932/2014 od 29. kolovoza 2014. o utvrđivanju privremenih izvanrednih mjera potpore proizvođačima određenog voća i povrća i o izmjeni Delegirane uredbe (EU) br. 913/2014 (SL 2014., L 259, str. 2.).

         Izreka

                  1.

                  Tužba se odbija.

                  2.

                  Društvu Fruits de Ponent, SCCL nalaže se snošenje troškova.

         (1)  SL C 270, 25. 7. 2016.


title: Predmet T-530/16: Presuda Općeg suda od 13. prosinca 2018. – Schubert i dr. protiv Komisije („Javna služba — Primici od rada — Godišnje usklađivanje primitaka od rada i mirovina dužnosnika i ostalih službenika — Uredbe (EU) br. 422/2014 i 423/2014 — Usklađivanje plaća i mirovina za 2011. i 2012. — Obveza obrazlaganja — Proporcionalnost — Legitimna očekivanja — Pravila o socijalnom dijalogu”)

text:
               4.3.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 82/43

      Presuda Općeg suda od 13. prosinca 2018. – Schubert i dr. protiv Komisije
      (Predmet T-530/16) (1)

      ((„Javna služba - Primici od rada - Godišnje usklađivanje primitaka od rada i mirovina dužnosnika i ostalih službenika - Uredbe (EU) br. 422/2014 i 423/2014 - Usklađivanje plaća i mirovina za 2011. i 2012. - Obveza obrazlaganja - Proporcionalnost - Legitimna očekivanja - Pravila o socijalnom dijalogu”))
      (2019/C 82/49)
      Jezik postupka: francuski

         Stranke

         Tužitelji: Ludwig Schubert (Overijse, Belgija) i šest drugih tužitelja čija su imena navedena u prilogu presudi (zastupnici: C. Bernard-Glanz, N. Flandin i S. Rodrigues, odvjetnici)

         Tuženik: Europska komisija (zastupnici: u početku J. Currall i G. Gattinara, a zatim G. Gattinara i L. Radu Bouyon, agenti)

         Intervenijenti u potporu tuženiku: Europski parlament (zastupnici: E. Taneva i M. Ecker, agenti) i Vijeće Europske unije (zastupnici: u početku M. Bauer i M. Veiga, a zatim M. Bauer i R. Meyer, agenti)

         Predmet

      Zahtjev koji se temelji na članku 270. UFEU-a kojim se s jedne strane traži poništenje Komisijinih odluka da na plaće ili mirovine tužiteljâ primijeni usklađivanje od 0 % za 2011. godinu predviđeno Uredbom (EU) br. 422/2014 Europskog parlamenta i Vijeća od 16. travnja 2014. o usklađivanju s učinkom od 1. srpnja 2011. primitaka od rada i mirovina dužnosnika i ostalih službenika Europske unije te o koeficijentima ispravka koji se na njih primjenjuju (SL 2014., L 129, str. 5. i ispravak SL 2014., L 140, str. 178.) i usklađivanje od 0,8 % za 2012. godinu predviđeno Uredbom (EU) br. 423/2014 Europskog parlamenta i Vijeća od 16. travnja 2014. o usklađivanju s učinkom od 1. srpnja 2012. primitaka od rada i mirovina dužnosnika i ostalih službenika Europske unije te o koeficijentima ispravka koji se na njih primjenjuju (SL 2014., L 129, str. 12.), te s druge strane, naknada štete koju su tužitelji navodno pretrpjeli zbog tih odluka.

         Izreka

                  1.

                  Tužba se odbija.

                  2.

                  Tužitelji će snositi vlastite, kao i troškove Europske komisije.

                  3.

                  Vijeće Europske unije i Europski parlament snosit će vlastite troškove.

         (1)  SL C 96, 23. 3. 2015. (predmet prvotno upisan pred Službeničkim sudom Europske unije pod brojem F-4/15 i prenesen Općem sudu Europske unije 1. 9. 2016.).


title: Spojeni predmeti T-543/16 i T-544/16: Presuda Općeg suda od 13. prosinca 2018. – Carpenito i dr. protiv Vijeća („Javna služba — Primici od rada — Godišnje usklađivanje primitaka od rada i mirovina dužnosnika i ostalih službenika — Uredbe (EU) br. 422/2014 i 423/2014 — Usklađivanja plaća i mirovina za 2011. i 2012. godinu — Obveza obrazlaganja — Proporcionalnost — Legitimna očekivanja — Pravila o socijalnom dijalogu”)

text:
               4.3.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 82/44

      Presuda Općeg suda od 13. prosinca 2018. – Carpenito i dr. protiv Vijeća
      (Spojeni predmeti T-543/16 i T-544/16) (1)

      ((„Javna služba - Primici od rada - Godišnje usklađivanje primitaka od rada i mirovina dužnosnika i ostalih službenika - Uredbe (EU) br. 422/2014 i 423/2014 - Usklađivanja plaća i mirovina za 2011. i 2012. godinu - Obveza obrazlaganja - Proporcionalnost - Legitimna očekivanja - Pravila o socijalnom dijalogu”))
      (2019/C 82/50)
      Jezik postupka: francuski

         Stranke

         Tužitelj u predmetu T-543/16: Renzo Carpenito (Overijse, Belgija) (zastupnik: M. Velardo, odvjetnik)

         Tužitelji u predmetu T-544/16: Maria Kannellopoulou (Cranves-Sales, Francuska), José Carlos Lechado García (Bruxelles, Belgija), Bernd Loescher (Rhode-Saint-Genèse, Belgija), Evelina Milenova (Bruxelles) (zastupnik: M. Velardo, odvjetnik)

         Tuženik: Vijeće Europske unije (zastupnici: u početku M. Bauer i M. Veiga, zatim M. Bauer i R. Meyer, agenti)

         Intervenijent u potporu tuženiku: Europski parlament (zastupnici: M. Ecker i E. Taneva, agenti)

         Predmet

      Zahtjev na temelju članka 270. UFEU-a kojim se, s jedne strane, traži poništenje odluka Vijeća o primjeni usklađivanja od 0 % za 2011. godinu predviđenog Uredbom (EU) br. 422/2014 Europskog parlamenta i Vijeća od 16. travnja 2014. o usklađivanju s učinkom od 1. srpnja 2011. primitaka od rada i mirovina dužnosnika i ostalih službenika Europske unije te o koeficijentima ispravka koji se na njih primjenjuju (SL 2014., L 129, str. 5.) na plaće i mirovine tužiteljâ i usklađivanja od 0,8 % za 2012. godinu predviđenog Uredbom (EU) br. 423/2014 Europskog parlamenta i Vijeća od 16. travnja 2014. o usklađivanju s učinkom od 1. srpnja 2012. primitaka od rada i mirovina dužnosnika i ostalih službenika Europske unije te o koeficijentima ispravka koji se na njih primjenjuju (SL 2014., L 129, str. 12.) i kojim se, s druge strane, traži naknada štete koju su tužitelji navodno pretrpjeli na temelju tih odluka.

         Izreka

                  1.

                  Tužbe se odbijaju.

                  2.

                  Tužitelji će snositi vlastite troškove kao i troškove Vijeća Europske unije.

                  3.

                  Europski parlament snosit će vlastite troškove.

         (1)  SL C 146, 4. 5. 2015. (predmet prvotno upisan pred Službeničkim sudom Europske unije pod brojem F-31/15 i prenesen Općem sudu Europske unije 1. 9. 2016).


title: Predmet T-591/16: Presuda Općeg suda od 13. prosinca 2018. – Wahlström protiv Frontexa („Javna služba — Privremeno osoblje — Frontex — Neproduljenje ugovora na određeno vrijeme — Članak 8. CEOS-a — Dužnost brižnog postupanja — Korištenje poništenog izvješća o ocjeni — Očita pogreška u ocjeni — Odgovornost — Troškovi — Pravičnost — Članak 135. stavak 1. Poslovnika”)

text:
               4.3.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 82/45

      Presuda Općeg suda od 13. prosinca 2018. – Wahlström protiv Frontexa
      (Predmet T-591/16) (1)

      ((„Javna služba - Privremeno osoblje - Frontex - Neproduljenje ugovora na određeno vrijeme - Članak 8. CEOS-a - Dužnost brižnog postupanja - Korištenje poništenog izvješća o ocjeni - Očita pogreška u ocjeni - Odgovornost - Troškovi - Pravičnost - Članak 135. stavak 1. Poslovnika”))
      (2019/C 82/51)
      Jezik postupka: engleski

         Stranke

         Tužitelj: Kari Wahlström (Espoo, Finska) (zastupnik: S. Pappas, odvjetnik)

         Tuženik: Agencija za europsku graničnu i obalnu stražu (zastupnici: H. Caniard i S. Drew, agenti, uz asistenciju B. Wägenbaura, odvjetnika)

         Predmet

      Tužba na temelju članka 270. UFEU-a kojom se, s jedne strane, traži poništenje odluke od 26. lipnja 2015. o neproduljenju tužiteljeva ugovora za člana privremenog osoblja u Frontexu i kojom se, s druge strane, traži naknada štete koju je tužitelj navodno pretrpio zbog posljedičnog gubitka plaće i odgovarajućih mirovinskih prava.

         Izreka

                  1.

                  Tužba se odbija.

                  2.

                  Svaka će stranka snositi vlastite troškove.

         (1)  SL C 251, 11. 7. 2016. (predmet prvotno upisan pred Službeničkim sudom Europske unije pod brojem F-21/16 i prenesen Općem sudu Europske unije 1. 9. 2016.).


title: Predmet T-672/16: Presuda Općeg suda od 13. prosinca 2018. – C=Holdings protiv EUIPO-a – Trademarkers (C=commodore) (Žig Europske unije — Postupak opoziva — Međunarodna registracija u kojoj je naznačena Europska unija — Figurativni žig C=commodore — Zahtjev za proglašavanje ništavosti učinaka međunarodne registracije — Članak 158. stavak 2. Uredbe (EZ) br. 207/2009 (koji je postao članak 198. stavak 2. Uredbe (EU) 2017/1001) — Članak 51. stavak 1. točka (a) Uredbe br. 207/2009 (koji je postao članak 58. stavak 1. točka (a) Uredbe 2017/1001) — Nepostojanje stvarne uporabe kod određenih proizvoda i usluga na koje se odnosi međunarodna registracija — Postojanje opravdanih razloga za neuporabu)

text:
               4.3.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 82/47

      Presuda Općeg suda od 13. prosinca 2018. – C=Holdings protiv EUIPO-a – Trademarkers (C=commodore)
      (Predmet T-672/16) (1)

      ((Žig Europske unije - Postupak opoziva - Međunarodna registracija u kojoj je naznačena Europska unija - Figurativni žig C=commodore - Zahtjev za proglašavanje ništavosti učinaka međunarodne registracije - Članak 158. stavak 2. Uredbe (EZ) br. 207/2009 (koji je postao članak 198. stavak 2. Uredbe (EU) 2017/1001) - Članak 51. stavak 1. točka (a) Uredbe br. 207/2009 (koji je postao članak 58. stavak 1. točka (a) Uredbe 2017/1001) - Nepostojanje stvarne uporabe kod određenih proizvoda i usluga na koje se odnosi međunarodna registracija - Postojanje opravdanih razloga za neuporabu))
      (2019/C 82/53)
      Jezik postupka: engleski

         Stranke

         Tužitelj: C=Holdings BV (Oldenzaal, Nizozemska) (zastupnici: u početku P. Maeyaert i K. Neefs, zatim P. Maeyaert i J. Muyldermans, avocats)

         Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (zastupnik: D. Gája, agent)

         Druga stranka u postupku pred žalbenim vijećem EUIPO-a: Trademarkers NV (Anvers, Belgija)

         Predmet

      Tužba podnesena protiv odluke četvrtog žalbenog vijeća EUIPO-a od 13. srpnja 2016. (predmet R 2585/2015-4) u vezi s postupkom opoziva između društava Trademarkers i C=Holdings.

         Izreka

                  1.

                  Poništava se odluka četvrtog žalbenog vijeća Ureda Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO) od 13. srpnja 2016. (predmet R 2585/2015-4) koja se odnosi na postupak opoziva između društava Trademarkers NV i C=Holdings BV u dijelu u kojem je žalbeno vijeće odbilo tužbu C=Holdingsa u vezi s postojanjem opravdanih razloga za neuporabu međunarodne registracije čiji je C=Holdings nositelj.

                  2.

                  EUIPO-u se nalaže snošenje troškova.

         (1)  SL C 410, 7. 11. 2016.


title: Predmet T-689/16: Presuda Općeg suda od 13. prosinca 2018. – Pipiliagkas protiv Komisije („Javna služba — Dužnosnici — Raspoređivanje — Odluka s retroaktivnim učinkom — Članak 22.a Pravilnika o osoblju — Nenadležno tijelo — Odgovornost — Naknada imovinske i neimovinske štete”)

text:
               4.3.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 82/47

      Presuda Općeg suda od 13. prosinca 2018. – Pipiliagkas protiv Komisije
      (Predmet T-689/16) (1)

      ((„Javna služba - Dužnosnici - Raspoređivanje - Odluka s retroaktivnim učinkom - Članak 22.a Pravilnika o osoblju - Nenadležno tijelo - Odgovornost - Naknada imovinske i neimovinske štete”))
      (2019/C 82/54)
      Jezik postupka: francuski

         Stranke

         Tužitelj: Nikolaos Pipiliagkas (Bruxelles, Belgija) (zastupnici: u početku J.-N. Louis i N. de Montigny, zatim J.-N. Louis, odvjetnici)

         Tuženik: Europska komisija (zastupnici: u početku C. Berardis-Kayser i G. Gattinara, zatim G. Gattinara i L. Radu Bouyon, agenti)

         Predmet

      Zahtjev na temelju članka 270. UFEU-a kojim se, s jedne strane, traži poništenje odluke načelnika odjela „Upravljanje karijerom i uspješnošću” Glavne uprave „Ljudski resursi i sigurnost” Komisije o retroaktivnoj preraspodjeli tužitelja i kojim se, s druge strane, traži naknada imovinske i neimovinske štete koju je navodno pretrpio.

         Izreka

                  1.

                  Poništava se odluka načelnika odjela „Upravljanje karijerom i uspješnošću” Glavne uprave „Ljudski resursi i sigurnost” Europske komisije od 22. prosinca 2015. o preraspodjeli Nikolaosa Pipiliagkasa s učinkom od 1. siječnja 2013.

                  2.

                  Tužba se u preostalom dijelu odbija.

                  3.

                  Komisija će snositi vlastite troškove i polovicu troškova N. Pipiliagkasa.

                  4.

                  N. Pipiliagkas snosit će polovicu vlastitih troškova.

         (1)  SL C 441, 28. 11. 2016.


title: Predmet T-743/16 RENV: Presuda Općeg suda od 13. prosinca 2018. – CX protiv Komisije („Javna služba — Dužnosnici — Stegovna mjera — Udaljivanje s radnog mjesta — Prava obrane — Dužnost brižnog postupanja — Članak 22. stavak 1. Priloga IX. Pravilniku — Članci 41. i 52. Povelje o temeljnim pravima — Odgovornost — Postojanje štete — Uzročna veza”)

text:
               4.3.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 82/48

      Presuda Općeg suda od 13. prosinca 2018. – CX protiv Komisije
      (Predmet T-743/16 RENV) (1)

      ((„Javna služba - Dužnosnici - Stegovna mjera - Udaljivanje s radnog mjesta - Prava obrane - Dužnost brižnog postupanja - Članak 22. stavak 1. Priloga IX. Pravilniku - Članci 41. i 52. Povelje o temeljnim pravima - Odgovornost - Postojanje štete - Uzročna veza”))
      (2019/C 82/55)
      Jezik postupka: francuski

         Stranke

         Tužitelj: CX (zastupnik: É. Boigelot, odvjetnik)

         Tuženik: Europska komisija (zastupnici: F. Simonetti i C. Ehrbar, agenti)

         Predmet

      Zahtjev na temelju članka 270. UFEU-a kojim se, s jedne strane, traži poništenje odluke od 16. listopada 2013. kojom je Komisija utvrdila da je tužitelj počinio dvije teške pogreške te mu je posljedično izrekla mjeru udaljivanja s radnog mjesta bez pro tempore smanjenja njegovih mirovinskih prava i kojim se, s druge strane, traži naknada štete koju je tužitelj navodno pretrpio zbog te odluke.

         Izreka

                  1.

                  Poništava se odluka od 16. listopada 2013. kojom je Europska komisija osobi CX izrekla mjeru udaljivanja s radnog mjesta bez pro tempore smanjenja njegovih mirovinskih prava.

                  2.

                  Tužba se u preostalom dijelu odbija.

                  3.

                  Svaka stranka snosi vlastite troškove.

         (1)  SL C 85, 22. 3. 2014. (predmet prvotno upisan pred Službeničkim sudom Europske unije pod brojem F-5/14 i prenesen Općem sudu Europske unije 1. 9. 2016.).


title: Predmet T-830/16: Presuda Općeg suda od 13. prosinca 2018. – Monolith Frost protiv EUIPO-a – Dovgan (PLOMBIR) („Žig Europske unije — Postupak za proglašavanje žiga ništavim — Verbalni žig Europske unije PLOMBIR — Apsolutni razlog za odbijanje — Opisni karakter — Članak 7. stavak 1. točka (c) Uredbe (EZ) br. 207/2009 (koji je postao članak 7. stavak 1. točka (c) Uredbe (EU) 2017/1001) — Ispitivanje činjenica — Članak 76. stavak 1. Uredbe br. 207/2009 (koji je postao članak 95. stavak 1. Uredbe 2017/1001) — Dokazni elementi koji se po prvi put podnose pred Općim sudom”)

text:
               4.3.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 82/49

      Presuda Općeg suda od 13. prosinca 2018. – Monolith Frost protiv EUIPO-a – Dovgan (PLOMBIR)
      (Predmet T-830/16) (1)

      ((„Žig Europske unije - Postupak za proglašavanje žiga ništavim - Verbalni žig Europske unije PLOMBIR - Apsolutni razlog za odbijanje - Opisni karakter - Članak 7. stavak 1. točka (c) Uredbe (EZ) br. 207/2009 (koji je postao članak 7. stavak 1. točka (c) Uredbe (EU) 2017/1001) - Ispitivanje činjenica - Članak 76. stavak 1. Uredbe br. 207/2009 (koji je postao članak 95. stavak 1. Uredbe 2017/1001) - Dokazni elementi koji se po prvi put podnose pred Općim sudom”))
      (2019/C 82/56)
      Jezik postupka: njemački

         Stranke

         Tužitelj: Monolith Frost GmbH (Leopoldshöhe, Njemačka) (zastupnici: E. Liebich i S. Labesius, odvjetnici)

         Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (zastupnici: A. Söder, D. Walicka i M. Fischer, agenti)

         Druga stranka u postupku pred žalbenim vijećem EUIPO-a, intervenijent u postupku pred Općim sudom: Dovgan GmbH (Hambourg, Njemačka) (zastupnici: J.-C. Plate i R. Kaase, odvjetnici)

         Predmet

      Tužba podnesena protiv odluke četvrtog žalbenog vijeća EUIPO-a od 22. rujna 2016. (predmet R 1812/2015-4) u vezi s postupkom za proglašavanje žiga ništavim između društava Monolith Frost i Dovgan.

         Izreka

                  1.

                  Poništava se odluka četvrtog žalbenog vijeća Ureda Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO) od 22. rujna 2016. (predmet R 1812/2015 4).

                  2.

                  EUIPO će uz vlastite troškove snositi i troškove društva Monolith Frost GmbH, uključujući i nužne troškove društva Monolith Frost nastale u postupku pred EUIPO ovim žalbenim vijećem.

                  3.

                  Dovgan GmbH snosit će vlastite troškove.

         (1)  SL C 22, 23. 1. 2017.


title: Predmet T-247/17: Presuda Općeg suda od 13. prosinca 2018. – Azarov protiv Vijeća („Zajednička vanjska i sigurnosna politika — Mjere ograničavanja poduzete s obzirom na stanje u Ukrajini — Zamrzavanje financijskih sredstava — Popis osoba, subjekata i tijela na koje se primjenjuje zamrzavanje financijskih sredstava i gospodarskih izvora — Zadržavanje tužiteljeva imena na popisu — Pravo vlasništva — Pravo obavljanja gospodarske djelatnosti — Očita pogreška u ocjeni”)

text:
               4.3.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 82/50

      Presuda Općeg suda od 13. prosinca 2018. – Azarov protiv Vijeća
      (Predmet T-247/17) (1)

      ((„Zajednička vanjska i sigurnosna politika - Mjere ograničavanja poduzete s obzirom na stanje u Ukrajini - Zamrzavanje financijskih sredstava - Popis osoba, subjekata i tijela na koje se primjenjuje zamrzavanje financijskih sredstava i gospodarskih izvora - Zadržavanje tužiteljeva imena na popisu - Pravo vlasništva - Pravo obavljanja gospodarske djelatnosti - Očita pogreška u ocjeni”))
      (2019/C 82/57)
      Jezik postupka: njemački

         Stranke

         Tužitelj: Mykola Yanovych Azarov (Kijev, Ukrajina) (zastupnici: G. Lansky i A. Egger, odvjetnici)

         Tuženik: Vijeće Europske unije (zastupnici: J.-P. Hix i F. Naert, agenti)

         Predmet

      Zahtjev na temelju članka 263. UFEU-a kojim se traži poništenje Odluke Vijeća (ZVSP) 2017/381 od 3. ožujka 2017. o izmjeni Odluke 2014/119/ZVSP o mjerama ograničavanja usmjerenima protiv određenih osoba, subjekata i tijela s obzirom na stanje u Ukrajini (SL 2017., L 58, str. 34.) i Provedbene uredbe Vijeća (EU) 2017/374 od 3. ožujka 2017. o provedbi Uredbe (EU) br. 208/2014 o mjerama ograničavanja usmjerenima protiv određenih osoba, subjekata i tijela s obzirom na stanje u Ukrajini (SL 2017., L 58, str. 1.) u dijelu u kojem je tužiteljevo ime zadržano na popisu osoba, subjekata i tijela na koje se primjenjuju mjere ograničavanja.

         Izreka

                  1.

                  Tužba se odbija.

                  2.

                  Mykoli Yanovychu Azarovu nalaže se snošenje troškova.

         (1)  SL C 195, 19. 6. 2017.


title: Predmet T-274/17: Presuda Općeg suda od 13. prosinca 2018. – Monster Energy protiv EUIPO-a – Bösel (MONSTER DIP) („Žig Europske unije — Postupak povodom prigovora — Prijava za registraciju figurativnog žiga Europske unije MONSTER DIP — Raniji verbalni i figurativni žigovi Europske unije i neregistrirani znak koji se rabi u trgovačkom prometu, koji svi sadržavaju verbalni element ‚monster’ — Relativni razlozi za odbijanje — Nepostojanje vjerojatnosti dovođenja u zabludu — Članak 8. stavak 1. točka (b) Uredbe (EZ) br. 207/2009 (koji je postao članak 8. stavak 1. točka (b) Uredbe (EU) 2017/1001) — Nepostojanje vjerojatnosti prijevarnog dovođenja u vezu — Članak 8. stavak 4. Uredbe br. 207/2009 (koji je postao članak 8. stavak 4. Uredbe 2017/1001) — Nepostojanje vjerojatnosti slabljenja razlikovnog karaktera ranijeg uglednog žiga — Članak 8. stavak 5. Uredbe br. 207/2009 (koji je postao članak 8. stavak 5. Uredbe 2017/1001)”)

text:
               4.3.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 82/50

      Presuda Općeg suda od 13. prosinca 2018. – Monster Energy protiv EUIPO-a – Bösel (MONSTER DIP)
      (Predmet T-274/17) (1)

      ((„Žig Europske unije - Postupak povodom prigovora - Prijava za registraciju figurativnog žiga Europske unije MONSTER DIP - Raniji verbalni i figurativni žigovi Europske unije i neregistrirani znak koji se rabi u trgovačkom prometu, koji svi sadržavaju verbalni element ‚monster’ - Relativni razlozi za odbijanje - Nepostojanje vjerojatnosti dovođenja u zabludu - Članak 8. stavak 1. točka (b) Uredbe (EZ) br. 207/2009 (koji je postao članak 8. stavak 1. točka (b) Uredbe (EU) 2017/1001) - Nepostojanje vjerojatnosti prijevarnog dovođenja u vezu - Članak 8. stavak 4. Uredbe br. 207/2009 (koji je postao članak 8. stavak 4. Uredbe 2017/1001) - Nepostojanje vjerojatnosti slabljenja razlikovnog karaktera ranijeg uglednog žiga - Članak 8. stavak 5. Uredbe br. 207/2009 (koji je postao članak 8. stavak 5. Uredbe 2017/1001)”))
      (2019/C 82/58)
      Jezik postupka: engleski

         Stranke

         Tužitelj: Monster Energy Company (Corona, Kalifornija, Sjedinjene Američke Države) (zastupnik: P. Brownlow, solicitor)

         Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (zastupnik: D. Gája, agent)

         Druga stranka u postupku pred žalbenim vijećem EUIPO-a: Marco Bösel (Bad Fallingbostel, Njemačka)

         Predmet

      Tužba protiv odluke drugog žalbenog vijeća EUIPO-a od 13. prosinca 2016. (predmet R 1062/2016-2), koja se odnosi na postupak povodom prigovora između društva Monster Energy Company i Marca Bösela.

         Izreka

                  1.

                  Tužba se odbija.

                  2.

                  Društvu Monster Energy Company nalaže se snošenje troškova.

         (1)  SL C 221, 10. 7. 2017.


title: Predmet T-537/17: Presuda Općeg suda od 13. prosinca 2018. – De Loecker protiv ESVD-a („Javna služba — ESVD — Privremeno osoblje — Uznemiravanje — Zahtjev za pomoć — Odbijanje zahtjeva — Pravo na saslušanje — Odgovornost”)

text:
               4.3.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 82/51

      Presuda Općeg suda od 13. prosinca 2018. – De Loecker protiv ESVD-a
      (Predmet T-537/17) (1)

      ((„Javna služba - ESVD - Privremeno osoblje - Uznemiravanje - Zahtjev za pomoć - Odbijanje zahtjeva - Pravo na saslušanje - Odgovornost”))
      (2019/C 82/59)
      Jezik postupka: francuski

         Stranke

         Tužitelj: Stéphane De Loecker (Bruxelles, Belgija) (zastupnici: u početku J.-N. Louis i N. de Montigny, zatim J.-N. Louis, odvjetnici)

         Tuženik: Europska služba za vanjsko djelovanje (zastupnici: S. Marquardt i R. Spac, agenti)

         Predmet

      Zahtjev na temelju članka 270. UFEU-a kojim se, s jedne strane, traži poništenje odluke ESVD-a od 10. listopada 2016. kojom je odbijen tužiteljev zahtjev za pomoć podnesen na temelju članka 12.a i članka 24. Pravilnika o osoblju za dužnosnike Europske unije i kojim se, s druge strane, traži naknada štete koju je tužitelj navodno pretrpio.

         Izreka

                  1.

                  Poništava se odluka Europske službe za vanjsko djelovanje (ESVD) od 10. listopada 2016. kojom je odbijen zahtjev za pomoć Stéphanea De Loeckera podnesen na temelju članka 12.a i članka 24. Pravilnika o osoblju za dužnosnike Europske unije.

                  2.

                  Tužba se u preostalom dijelu odbija.

                  3.

                  ESVD-u nalaže se snošenje troškova.

         (1)  SL C 347, 16. 10. 2017.


title: Predmet T-609/17: Presuda Općeg suda od 12. prosinca 2018. – Francuska protiv Komisije („EFJP — Izdaci isključeni iz financiranja — Izdaci nastali za Francusku — Izvozne subvencije u sektoru mesa peradi — Paušalni financijski ispravci — Uredbe (EZ) br. 1290/2005 i (EU) br. 1306/2013 — Dobra, prikladna i tržišna kvaliteta — Kontrole — Proporcionalnost”)

text:
               4.3.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 82/52

      Presuda Općeg suda od 12. prosinca 2018. – Francuska protiv Komisije
      (Predmet T-609/17) (1)

      ((„EFJP - Izdaci isključeni iz financiranja - Izdaci nastali za Francusku - Izvozne subvencije u sektoru mesa peradi - Paušalni financijski ispravci - Uredbe (EZ) br. 1290/2005 i (EU) br. 1306/2013 - Dobra, prikladna i tržišna kvaliteta - Kontrole - Proporcionalnost”))
      (2019/C 82/60)
      Jezik postupka: francuski

         Stranke

         Tužitelj: Francuska Republika (zastupnici: F. Alabrune, D. Colas, B. Fodda i E. de Moustier, agenti)

         Tuženik: Europska komisija (zastupnici: A. Lewis i D. Bianchi, agenti)

         Predmet

      Zahtjev na temelju članka 263. UFEU-a radi djelomičnog poništenja Provedbene odluke Komisije (EU) 2017/1144 od 26. lipnja 2017. o isključenju iz financiranja Europske unije određenih izdataka nastalih za države članice u okviru Europskog fonda za jamstva u poljoprivredi (EFJP) i Europskog poljoprivrednog fonda za ruralni razvoj (EPFRR) (SL 2017., L 165, str. 37.), u dijelu u kojem isključuje određena plaćanja koja je izvršila Francuska Republika u okviru EFJP-a u iznosu od 120 901 216,61 eura.

         Izreka

                  1.

                  Tužba se odbija.

                  2.

                  Francuskoj Republici nalaže se snošenje troškova.

         (1)  SL C 382, 13. 11. 2017.


title: Predmet T-743/17: Presuda Općeg suda od 12. prosinca 2018. – Bischoff protiv EUIPO-a – Miroglio Fashion (CARACTÈRE) („Žig Europske unije — Postupak proglašavanja žiga ništavim — Verbalni žig Europske unije CARACTÈRE — Apsolutni razlozi za odbijanje — Nepostojanje opisnog karaktera — Razlikovni karakter — Članak 7. stavak 1. točke (b) i (c) Uredbe (EU) br. 207/2009 (koji je postao članak 7. stavak 1. točke (b i (c) Uredbe (EU) br. 2017/1001)”)

text:
               4.3.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 82/53

      Presuda Općeg suda od 12. prosinca 2018. – Bischoff protiv EUIPO-a – Miroglio Fashion (CARACTÈRE)
      (Predmet T-743/17) (1)

      ((„Žig Europske unije - Postupak proglašavanja žiga ništavim - Verbalni žig Europske unije CARACTÈRE - Apsolutni razlozi za odbijanje - Nepostojanje opisnog karaktera - Razlikovni karakter - Članak 7. stavak 1. točke (b) i (c) Uredbe (EU) br. 207/2009 (koji je postao članak 7. stavak 1. točke (b i (c) Uredbe (EU) br. 2017/1001)”))
      (2019/C 82/62)
      Jezik postupka: francuski

         Stranke

         Tužitelj: Bischoff GmbH (Muggensturm, Njemačka) (zastupnik: D. Régnier, odvjetnik)

         Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (zastupnici: S. Pétrequin i A. Folliard-Monguiral, agenti)

         Druga stranka u postupku pred žalbenim vijećem EUIPO-a, intervenijent u postupku pred Općim sudom: Miroglio Fashion Srl (Alba, Italija) (zastupnik: O. Vanner, odvjetnik)

         Predmet

      Tužba protiv odluke prvog žalbenog vijeća EUIPO-a od 20. srpnja 2017. (predmet R 328/2016-1) koja se odnosi na postupak proglašavanja žiga ništavim između Bischoffa i Miroglio Fashion.

         Izreka

                  1.

                  Tužba se odbija.

                  2.

                  Bischoffu GmbH nalaže se snošenje troškova.

         (1)  SL C 13, 15. 1. 2018.


title: Predmet T-821/17: Presuda Općeg suda od 12. prosinca 2018. – Vitromed protiv EUIPO-a – Vitromed Healthcare (VITROMED Germany) („Žig Europske unije — Postupak povodom prigovora — Prijava figurativnog žiga Europske unije VITROMED Germany — Raniji verbalni žig Europske unije Vitromed — Relativni razlog za odbijanje — Vjerojatnost dovođenja u zabludu — Članak 8. stavak 1. točka (b) Uredbe (EZ) br. 207/2009 (koji je postao članak 8. stavak 1. točka (b) Uredbe (EU) 2017/1001)”)

text:
               4.3.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 82/53

      Presuda Općeg suda od 12. prosinca 2018. – Vitromed protiv EUIPO-a – Vitromed Healthcare (VITROMED Germany)
      (Predmet T-821/17) (1)

      ((„Žig Europske unije - Postupak povodom prigovora - Prijava figurativnog žiga Europske unije VITROMED Germany - Raniji verbalni žig Europske unije Vitromed - Relativni razlog za odbijanje - Vjerojatnost dovođenja u zabludu - Članak 8. stavak 1. točka (b) Uredbe (EZ) br. 207/2009 (koji je postao članak 8. stavak 1. točka (b) Uredbe (EU) 2017/1001)”))
      (2019/C 82/63)
      Jezik postupka: njemački

         Stranke

         Tužitelj: Vitromed GmbH (Jena, Njemačka) (zastupnik: M. Linß, odvjetnik)

         Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (zastupnici: A. Graul, D. Walicka i M. Fischer, agenti)

         Druga stranka u postupku pred žalbenim vijećem EUIPO-a, intervenijent u postupku pred Općim sudom: Vitromed Healthcare (Jaipur, Indija) (zastupnik: J. Schmidt, odvjetnik)

         Predmet

      Tužba protiv odluke drugog žalbenog vijeća EUIPO-a od 26. rujna 2017. (predmet R 2402/2016-2) u vezi s postupkom povodom prigovora između društava Vitromed Healthcare i Vitromed.

         Izreka

                  1.

                  Tužba se odbija.

                  2.

                  Vitromedu GmbH nalaže se snošenje troškova.

         (1)  SL C 52, 12. 2. 2018.


title: Predmet T-76/18: Presuda Općeg suda od 13. prosinca 2018. – CN protiv Parlamenta („Javna služba — Akreditirani parlamentarni asistenti — Članak 24. Pravilnika — Zahtjev za pomoć — Članak 12.a Pravilnika o osoblju za dužnosnike — Uznemiravanje — Savjetodavni odbor nadležan za pritužbe zbog uznemiravanja akreditiranih parlamentarnih asistenata protiv zastupnika u Europskom parlamentu te sprječavanje uznemiravanja na radnom mjestu — Odluka o odbijanju zahtjeva za pomoć — Pravo na saslušanje — Načelo kontradiktornosti — Odbijanje dostave mišljenja savjetodavnog odbora i izvješćâ o saslušanju svjedoka — Odbijanje tužene institucije da postupi u skladu s mjerom izvođenja dokazâ Općeg suda”)

text:
               4.3.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 82/54

      Presuda Općeg suda od 13. prosinca 2018. – CN protiv Parlamenta
      (Predmet T-76/18) (1)

      ((„Javna služba - Akreditirani parlamentarni asistenti - Članak 24. Pravilnika - Zahtjev za pomoć - Članak 12.a Pravilnika o osoblju za dužnosnike - Uznemiravanje - Savjetodavni odbor nadležan za pritužbe zbog uznemiravanja akreditiranih parlamentarnih asistenata protiv zastupnika u Europskom parlamentu te sprječavanje uznemiravanja na radnom mjestu - Odluka o odbijanju zahtjeva za pomoć - Pravo na saslušanje - Načelo kontradiktornosti - Odbijanje dostave mišljenja savjetodavnog odbora i izvješćâ o saslušanju svjedoka - Odbijanje tužene institucije da postupi u skladu s mjerom izvođenja dokazâ Općeg suda”))
      (2019/C 82/64)
      Jezik postupka: francuski

         Stranke

         Tužitelj: CN (zastupnici: C. Bernard-Glanz i A. Tymen, odvjetnici)

         Tuženik: Europski parlament (zastupnici: D. Boytha i E. Taneva, agenti)

         Predmet

      Zahtjev na temelju članka 270. UFEU-a kojim se traži, s jedne strane, poništenje odluke Parlamenta od 20. ožujka 2017. kojom je tijelo ovlašteno za sklapanje ugovorâ o radu te institucije odbilo zahtjev za pomoć koji je podnio tužitelj 13. veljače 2013. i, s druge strane, naknada štete koju je navodno pretrpio.

         Izreka

                  1.

                  Poništava se odluka Europskog parlamenta od 20. ožujka 2017. kojom je tijelo ovlašteno za sklapanje ugovorâ o radu te institucije odbilo zahtjev za pomoć koji je 13. veljače 2013. podnio CN.

                  2.

                  Parlamentu se nalaže da CN-u na ime pretrpljene neimovinske štete isplati iznos od 8 500 eura.

                  3.

                  U preostalom dijelu tužba se odbija.

                  4.

                  Parlamentu se nalaže snošenje troškova.

         (1)  SL C 134, 16. 4. 2018.


title: Predmet T-83/18: Presuda Općeg suda od 13. prosinca 2018. – CH protiv Parlamenta („Javna služba — Akreditirani parlamentarni asistenti — Članak 24. Pravilnika o osoblju — Zahtjev za pomoć — Članak 12.a Pravilnika — Uznemiravanje — Savjetodavni odbor za uznemiravanje i njegovu prevenciju na radnom mjestu koji se bavi pritužbama akreditiranih parlamentarnih asistenata protiv zastupnika u Europskom parlamentu — Odluka o odbijanju zahtjeva za pomoć — Pravo na saslušanje — Načelo kontradiktornosti — Odbijanje dostave mišljenja savjetodavnog odbora i zapisnikâ o saslušanju svjedoka — Odbijanje tužene institucije da postupi u skladu s mjerom izvođenja dokazâ Općeg suda”)

text:
               4.3.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 82/55

      Presuda Općeg suda od 13. prosinca 2018. – CH protiv Parlamenta
      (Predmet T-83/18) (1)

      ((„Javna služba - Akreditirani parlamentarni asistenti - Članak 24. Pravilnika o osoblju - Zahtjev za pomoć - Članak 12.a Pravilnika - Uznemiravanje - Savjetodavni odbor za uznemiravanje i njegovu prevenciju na radnom mjestu koji se bavi pritužbama akreditiranih parlamentarnih asistenata protiv zastupnika u Europskom parlamentu - Odluka o odbijanju zahtjeva za pomoć - Pravo na saslušanje - Načelo kontradiktornosti - Odbijanje dostave mišljenja savjetodavnog odbora i zapisnikâ o saslušanju svjedoka - Odbijanje tužene institucije da postupi u skladu s mjerom izvođenja dokazâ Općeg suda”))
      (2019/C 82/65)
      Jezik postupka: francuski

         Stranke

         Tužitelj: CH (zastupnici: C. Bernard-Glanz i A. Tymen, odvjetnici)

         Tuženik: Europski parlament (zastupnici: D. Boytha i E. Taneva, agenti)

         Predmet

      Zahtjev na temelju članka 270. UFEU-a radi, s jedne strane, poništenja odluke Parlamenta od 20. ožujka 2017. kojom je tijelo za imenovanje te institucije odbilo zahtjev za pomoć koji je tužitelj podnio 22. prosinca 2011. i, s druge strane, naknadu štete koju je on navodno pretrpio.

         Izreka

                  1.

                  Poništava se odluka Europskog parlamenta od 20. ožujka 2017. kojom je tijelo za imenovanje te institucije odbilo zahtjev za pomoć koji je osoba CH podnijela 22. prosinca 2011.

                  2.

                  Parlamentu se nalaže da osobi CH, na osnovi neimovinske štete, plati iznos od 8 500 eura.

                  3.

                  U preostalom dijelu tužba se odbija.

                  4.

                  Parlamentu se nalaže snošenje troškova.

         (1)  SL C 134, 16. 4. 2018.


title: Predmet T-94/18: Presuda Općeg suda od 13. prosinca 2018. – Multifit protiv EUIPO-a (fit+fun) („Žig Europske unije — Prijava verbalnog žiga Europske unije fit+fun — Apsolutni razlog za odbijanje — Nepostojanje razlikovnog karaktera — Članak 7. stavak 1. točka (b) Uredbe (EU) 2017/1001”)

text:
               4.3.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 82/55

      Presuda Općeg suda od 13. prosinca 2018. – Multifit protiv EUIPO-a (fit+fun)
      (Predmet T-94/18) (1)

      ((„Žig Europske unije - Prijava verbalnog žiga Europske unije fit+fun - Apsolutni razlog za odbijanje - Nepostojanje razlikovnog karaktera - Članak 7. stavak 1. točka (b) Uredbe (EU) 2017/1001”))
      (2019/C 82/66)
      Jezik postupka: njemački

         Stranke

         Tužitelj: Multifit Tiernahrungs GmbH (Krefeld, Njemačka) (zastupnici: N. Weber i L. Thiel, odvjetnici)

         Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (zastupnici: M. Fischer, D. Walicka, M. Eberl i A. Sesma Merino, agenti)

         Predmet

      Tužba protiv odluke prvog žalbenog vijeća EUIPO-a od 7. prosinca 2017. (predmet R 847/2017-1) koja se odnosi na prijavu za registraciju verbalnog znaka fit+fun kao žiga Europske unije.

         Izreka

                  1.

                  Tužba se odbija.

                  2.

                  Multifitu Tiernahrungs GmbH nalaže se snošenje troškova.

         (1)  SL C 134, 16. 4. 2018.


title: Predmet T-102/18: Presuda Općeg suda od 13. prosinca 2018. – Knauf protiv EUIPO-a – (upgrade your personality) („Žig Europske unije — Prijava verbalnog žiga Europske unije upgrade your personality — Apsolutni razlog za odbijanje — Nepostojanje razlikovnog karaktera — Reklamni slogan — Članak 7. stavak 1. točka (b) Uredbe (EU) 2017/1001”)

text:
               4.3.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 82/56

      Presuda Općeg suda od 13. prosinca 2018. – Knauf protiv EUIPO-a – (upgrade your personality)
      (Predmet T-102/18) (1)

      ((„Žig Europske unije - Prijava verbalnog žiga Europske unije upgrade your personality - Apsolutni razlog za odbijanje - Nepostojanje razlikovnog karaktera - Reklamni slogan - Članak 7. stavak 1. točka (b) Uredbe (EU) 2017/1001”))
      (2019/C 82/68)
      Jezik postupka: njemački

         Stranke

         Tužitelj: Martin Knauf (Berlin, Njemačka) (zastupnik: H. Jaeger, odvjetnik)

         Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (zastupnici: R. Manea i A. Folliard-Monguiral, agenti)

         Predmet

      Tužba protiv odluke četvrtog žalbenog vijeća EUIPO-a od 18. prosinca 2017. (predmet R 1011/2017-4), koja se odnosi na prijavu za registraciju verbalnog znaka upgrade your personality kao žiga Europske unije.

         Izreka

                  1.

                  Tužba se odbija.

                  2.

                  Martin Knauf snosit će vlastite troškove i troškove Ureda Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO).

         (1)  SL C 134, 16. 4. 2018.


title: Predmet T-745/18: Tužba podnesena 20. prosinca 2018. – Covestro Deutschland protiv Komisije

text:
               4.3.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 82/57

      Tužba podnesena 20. prosinca 2018. – Covestro Deutschland protiv Komisije
      (Predmet T-745/18)
      (2019/C 82/69)
      Jezik postupka: njemački

         Stranke

         Tužitelj: Covestro Deutschland AG (Leverkusen, Njemačka) (zastupnik: M. Küper, J. Otter, C. Anger i M. Goldberg, odvjetnici)

         Tuženik: Europska komisija

         Tužbeni zahtjev

      Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

                  —

                  poništi Odluku Komisije od 28. svibnja 2018. o programu potpore SA.34045 (2013/C) (ex 2012/NN) koji je provela Njemačka za potrošače baznog opterećenja iz članka 19. Stromnetzentgeltverordnung (u daljnjem tekstu: StromNEV), priopćenu pod brojem C(2018) 3166, osobito kvalifikaciju potpunog izuzeća potrošača baznog opterećenja od naknada za upotrebu mreže u godinama 2012. i 2013. kao potpore, utvrđenje njihove nespojivosti s unutarnjim tržištem i nalog povrata od korisnika bez odgađanja primjenom propisa o minimalnom doprinosu u skladu s člankom 19. stavkom 2. drugom rečenicom StromNEV-a iz verzije od 3. rujna 2010., te

                  —

                  naloži tuženiku snošenje troškova postupka.

         Tužbeni razlozi i glavni argumenti

      U prilog osnovanosti tužbe tužitelj ističe sljedeće tužbene razloge:

                  1.

                  Nerazumno dugo trajanje postupka

                              —

                              U okviru prvog tužbenog razloga navodi se da se trajanjem postupka od 62 mjeseca za više od dva puta prekoračio rok utvrđen u članku 9. stavku 6. Uredbe o državnim potporama (1).

                  2.

                  Izuzeće od naknada za upotrebu mreže nije potpora u skladu s člankom 107. stavkom 1. UFEU-a

                              —

                              U okviru drugog tužbenog razloga ističe se da ne postoji povoljnije postupanje s obzirom na to da zbog stabilizacijskih učinka potrošača baznog opterećenja postoji prikladna naknada. Osim toga, izuzeće nije bilo financirano državnim sredstvima.

                  3.

                  Spojivost s unutarnjim tržištem (obrazloženje, članak 107. stavak 3. UFEU-a)

                              —

                              U okviru trećeg tužbenog razloga ističe se da se potpunim izuzećem potrošača baznog opterećenja uklanja ozbiljan poremećaj u njemačkom gospodarstvu. Osobito energetski intenzivne industrije moraju ostati konkurentne a njihovo preseljenje u inozemstvo biti spriječeno.

                  4.

                  Nezakonitost naloga za povrat

                              —

                              U okviru četvrtog tužbenog razloga navodi se da je povrat minimalnog doprinosa u iznosu od 20 % objavljenih naknada za upotrebu mreže, upućivanjem na verziju članka 19. stavka 2. StromNEV-a primjenjivu do 3. kolovoza 2011., proizvoljan te protivan načelu nediskriminacije.

                              —

                              Nadalje, ističe se da samo utvrđivanje naknada za upotrebu mreže fizičkim putem osigurava poštovanje načela uzročnosti te plaćanje razmjernih i nediskriminirajućih naknada za upotrebu mreže.

                              —

                              Nalog za povrat također povređuje načelo nediskriminacije s obzirom na to da Komisija nije uzela u obzir prijelazne odredbe iz članka 32. stavka 3. StromNEV-a.

                              —

                              Naposljetku, tvrdi se da se potrošači baznog opterećenja i netipični korisnici mreže u smislu članka 19. stavka 2. prve rečenice StromNEV-a bitno razlikuju. Činjenica da obje skupine korisnika mreže, unatoč razlikama, moraju platiti minimalni doprinos u iznosu od 20 % nije objektivno opravdana.

         (1)  Uredba Vijeća (EU) 2015/1589 od 13. srpnja 2015. o utvrđivanju detaljnih pravila primjene članka 108. Ugovora o funkcioniranju Europske unije (SL 2015., L 248, str. 9.)


title: Predmet T-750/18: Tužba podnesena 21. prosinca 2018. – Briois protiv Parlamenta

text:
               4.3.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 82/58

      Tužba podnesena 21. prosinca 2018. – Briois protiv Parlamenta
      (Predmet T-750/18)
      (2019/C 82/70)
      Jezik postupka: francuski

         Stranke

         Tužitelj: Steeve Briois (Hénin-Beaumont, Francuska) (zastupnik: F. Wagner, odvjetnik)

         Tuženik: Europski parlament

         Tužbeni zahtjev

      Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

                  —

                  poništi Odluku Europskog parlamenta od 24. listopada 2018. o zahtjevu za ukidanje imuniteta Steeveu Brioisu (2018/2075 IMM) kojom je usvojeno izvješće Odbora za pravna pitanja A8-0349/2018;

                  —

                  naloži Europskom parlamentu snošenje svih troškova postupka.

         Tužbeni razlozi i glavni argumenti

      U prilog osnovanosti tužbe tužitelj ističe tri tužbena razloga.

                  1.

                  Prvi tužbeni razlog, koji se temelji na povredi članka 8. Protokola br. 7 o povlasticama i imunitetima Europske unije (u daljnjem tekstu: Protokol), jer izjava S. Brioisa na temelju koje je protiv njega pokrenut kazneni postupak u državi članici njegova podrijetla čini mišljenje izraženo prilikom izvršavanja njegovih parlamentarnih dužnosti u smislu navedene odredbe.

                  2.

                  Drugi tužbeni razlog, koji se temelji na povredi članka 9. Protokola, jer je Parlament povrijedio kako tekst tako i duh te odredbe donošenjem odluke o ukidanju imuniteta S. Brioisa zbog čega je navedena odluka ništava.

                  3.

                  Treći tužbeni razlog, koji se temelji na povredi načela jednakog postupanja i dobre uprave.
                  Kao prvo, tužitelj smatra da je Parlament u odnosu na njega povrijedio načelo jednakosti time što je prema njemu postupio drukčije nego prema zastupnicima koji su se nalazili u usporedivim situacijama te je posljedično također povrijedio načelo dobre uprave koje podrazumijeva obvezu za nadležnu instituciju da pažljivo i nepristrano ispita sve relevantne elemente u predmetnom slučaju.
                  Kao drugo, tužitelj smatra da skup indicija dovodi do zaključka o očitom slučaju fumus persecutionis protiv njega.


title: Predmet T-758/18: Tužba podnesena 21. prosinca 2018. – ABLV Bank protiv SRB-a

text:
               4.3.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 82/59

      Tužba podnesena 21. prosinca 2018. – ABLV Bank protiv SRB-a
      (Predmet T-758/18)
      (2019/C 82/71)
      Jezik postupka: engleski

         Stranke

         Tužitelj: ABLV Bank AS (Riga, Latvija) (zastupnici: O. Behrends, M. Kirchner i L. Feddern, odvjetnici)

         Tuženik: Jedinstveni sanacijski odbor (SRB)

         Tužbeni zahtjev

      Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

                  —

                  poništi odluku SRB-a od 17. listopada 2018. u odnosu na ABLV Bank u pogledu SRB-ovog odbijanja da ponovno izračuna i Jedinstvenom fondu za sanaciju otplati ex ante doprinose te banke;

                  —

                  naloži tuženiku snošenje troškova.

         Tužbeni razlozi i glavni argumenti

      U prilog osnovanosti tužbe tužitelj ističe deset tužbenih razloga.

                  1.

                  Prvi tužbeni razlog, kojim tvrdi da SRB nije pridao dovoljnu važnost pro rata temporis naravi doprinosa u Fond.

                  2.

                  Drugi tužbeni razlog, kojim tvrdi da SRB nije uzeo u obzir SRB-ovo vlastito izričito priznanje da se doprinosi u Fond mogu vratiti na pro rata temporis osnovi.

                  3.

                  Treći tužbeni razlog, kojim tvrdi da SRB nije uzeo u obzir izričito utvrđenje u članku 12. stavku 1. Delegirane uredbe Komisije 2015/63 (1) da se, u slučaju da su uvjeti ispunjeni samo u dijelu relevantne godine, duguju samo djelomična plaćanja.

                  4.

                  Četvrti tužbeni razlog, kojim tvrdi da se SRB pogrešno pozvao na članak 70. stavak 4. Uredbe 806/2014. (2)

                  5.

                  Peti tužbeni razlog, kojim tvrdi da se SRB pozvao na pogrešno tumačenje članka 12. stavka 2. Delegirane uredbe Komisije 2015/63.

                  6.

                  Šesti tužbeni razlog, kojim tvrdi da je SRB povrijedio načelâ pravne sigurnosti i legitimnih očekivanja.

                  7.

                  Sedmi tužbeni razlog, kojim tvrdi da je SRB povrijedio načelo proporcionalnosti.

                  8.

                  Osmi tužbeni razlog, kojim tvrdi da je SRB povrijedio nemo auditur načelo.

                  9.

                  Deveti tužbeni razlog, kojim tvrdi da SRB nije uzeo u obzir važnost svojih ranijih mjera.

                  10.

                  Deseti tužbeni razlog, kojim tvrdi da je SRB povrijedio članke 16. i 17. Povelje Europske unije o temeljnim pravima.

         (1)  Delegirana uredba Komisije (EU) 2015/63 od 21. listopada 2014. o dopuni Direktive 2014/59/EU Europskog parlamenta i Vijeća u vezi s ex ante doprinosima aranžmanima financiranja sanacije (SL 2015., L 11, str. 44. i ispravak SL 2017., L 156, str 38.).

         (2)  Uredba (EU) br. 806/2014 Europskog parlamenta i Vijeća od 15. srpnja 2014. o utvrđivanju jedinstvenih pravila i jedinstvenog postupka za sanaciju kreditnih institucija i određenih investicijskih društava u okviru jedinstvenog sanacijskog mehanizma i jedinstvenog fonda za sanaciju te o izmjeni Uredbe (EU) br. 1093/2010 (SL 2014., L 225, str. 1.).


title: Predmet T-2/19: Tužba podnesena 4. siječnja 2019. – Algebris (UK) i Anchorage Capital Group protiv SRB-a

text:
               4.3.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 82/60

      Tužba podnesena 4. siječnja 2019. – Algebris (UK) i Anchorage Capital Group protiv SRB-a
      (Predmet T-2/19)
      (2019/C 82/72)
      Jezik postupka: engleski

         Stranke

         Tužitelji: Algebris (UK) Ltd (London, Ujedinjena Kraljevina) i Anchorage Capital Group LLC (New York, New York, Sjedinjene Američke Države) (zastupnici: T. Soames, odvjetnik, R. East, Solicitor, N. Chesaites, i D. Mackersie, Barristers)

         Tuženik: Jedinstveni sanacijski odbor (SRB)

         Tužbeni zahtjev

      Tužitelji od Općeg suda zahtijevaju da:

                  —

                  poništi odluku SRB-a da ex-post konačna vrednovanja Banco Popular Español S.A. nisu bila potrebna sukladno članku 20. stavku 11. Uredbe (EU) br. 806/2014; (1)

                  —

                  naloži SRB-u snošenje troškova tužiteljâ.

         Tužbeni razlozi i glavni argumenti

      U prilog osnovanosti tužbe tužitelji ističu četiri tužbena razloga.

                  1.

                  Prvi tužbeni razlog, u okviru kojeg se tvrdi da se odluka SRB-a da ex-post konačna vrednovanja Banco Popular Español S.A. nisu bila potrebna sukladno članku 20. stavku 11. Uredbe 806/2014 temelji na pogrešci koja se tiče prava suprotno članku 20. stavku 11. i/ili članku 20. stavku 12. te uredbe, koji propisuje ex-post konačno vrednovanje u okolnostima u kojima se poduzimanje sanacijskih mjera temelji na privremenom vrednovanju koje nije udovoljilo zahtjevima iz članka 20. stavka 1. i stavaka 4. do 9. Uredbe 806/2014.

                  2.

                  Drugi tužbeni razlog, u okviru kojeg se tvrdi da je SRB počinio očite pogreške u ocjeni prilikom primjene članka 20. stavka 11. Uredbe br. 806/2014 u pobijanoj odluci, jer je prilikom njezina donošenja postupao oslanjajući se na pogrešnu osnovu da nikakva ex-post konačna vrednovanja nisu bila potrebna u ovom predmetu.

                  3.

                  Treći tužbeni razlog, u okviru kojeg se tvrdi da, s obzirom na to da pobijana odluka pretpostavlja SRB-ovu odluku da ne poveća vrijednost naknade u iznosu od jednog eura koji je platio Banco Santander S.A., to čini pogrešku koja se tiče prava i/ili očitu pogrešku u ocjeni kojima se povređuje članak 20. stavak 11. Uredbe br. 806/2014.

                  4.

                  Četvrti tužbeni razlog, u okviru kojeg se tvrdi da je SRB povrijedio svoju obvezu obrazlaganja pobijane odluke, suprotno članku 296. UFEU-a.

         (1)  Uredba (EU) br. 806/2014 Europskog parlamenta i Vijeća od 15. srpnja 2014. o utvrđivanju jedinstvenih pravila i jedinstvenog postupka za sanaciju kreditnih institucija i određenih investicijskih društava u okviru jedinstvenog sanacijskog mehanizma i jedinstvenog fonda za sanaciju te o izmjeni Uredbe (EU) br. 1093/2010 (SL 2014., L 225, str. 1.).


title: Predmet T-5/19: Tužba podnesena 4. siječnja 2019. – Clatronic International protiv EUIPO-a – (PROFI CARE)

text:
               4.3.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 82/61

      Tužba podnesena 4. siječnja 2019. – Clatronic International protiv EUIPO-a – (PROFI CARE)
      (Predmet T-5/19)
      (2019/C 82/73)
      Jezik postupka: engleski

         Stranke

         Tužitelj: Clatronic International GmbH (Kempen, Njemačka) (zastupnik: O. Löffel, odvjetnik)

         Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO)

         Podaci o postupku pred EUIPO-om

         Predmetni sporni žig: Međunarodna registracija u kojoj je naznačena Europska unija u odnosu na figurativni znak PROFI CARE – prijava za registraciju br. 1 372 358

         Pobijana odluka: odluka prvog žalbenog vijeća EUIPO-a od 15. listopada 2018. u predmetu R 504/2018-1

         Tužbeni zahtjev

      Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

                  —

                  poništi pobijanu odluku;

                  —

                  naloži EUIPO-u snošenje troškova.

         Tužbeni razlozi

                  —

                  Povreda članka 7. stavka 1. točaka (b) i (c) Uredbe (EU) 2017/1001 Europskog parlamenta i Vijeća;

                  —

                  Povreda članka 94. stavka 1. Uredbe (EU) 2017/1001 Europskog parlamenta i Vijeća.


title: Predmet T-19/19: Tužba podnesena 11. siječnja 2019. – Fastweb protiv Komisije

text:
               4.3.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 82/61

      Tužba podnesena 11. siječnja 2019. – Fastweb protiv Komisije
      (Predmet T-19/19)
      (2019/C 82/74)
      Jezik postupka: talijanski

         Stranke

         Tužitelj: Fastweb SpA (Milano, Italija) (zastupnici: M. Merola, L. Armati, A. Guarino i E. Cerchi, odvjetnici)

         Tuženik: Europska komisija

         Tužbeni zahtjev

      Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

                  —

                  poništi odluku od 31. kolovoza 2018. kojom je Europska komisija odobrila koncentraciju u predmetu M.9041 – HUTCHISON/WIND TRE, na temelju članka 6. stavka 1. točke (b) i članka 6. stavka 2. Uredbe Vijeća br. 139/2004 od 20. siječnja 2004. o kontroli koncentracija između poduzetnika;

                  —

                  naloži Komisiji snošenje troškova.

         Tužbeni razlozi i glavni argumenti

      U prilog osnovanosti tužbe tužitelj ističe devet tužbenih razloga.

                  1.

                  Prvi tužbeni razlog, koji se temelji na povredi članaka 2. i 8. Uredbe: očita pogreška u ocijeni i nedostatak u istrazi jer je Komisija zaključila da je ulazak na tržište novog operatora pokretne mreže (eng. Mobile Network Operator, u daljnjem tekstu: MNO) sam za sebe dovoljan za rješavanje horizontalnih učinaka koncentracije, a da nije uzela u obzir čimbenike koji su bili odlučujući za uspjeh H3G-a.

                              —

                              Tužitelj s tim u vezi ističe očitu pogrešku u ocijeni i nedostatak u istrazi jer je Komisija zaključila da je ulazak na tržište novog MNO-a sam za sebe dovoljan za rješavanje horizontalnih učinaka koncentracije, a da nije uzela u obzir čimbenike koji su bili odlučujući za uspjeh H3G-a. Komisija se, konkretno, već u predmetu M.7758 nije potrudila provjeriti raspolaže li novi MNO (na maloprodajnom ili na veleprodajnom tržištu) operativnim sposobnostima, ekonomskim uvjetima i poticajima koji su u svojoj ukupnosti barem istovjetni onima koje je imao H3G, koji je prvih godina djelovao na tržištu u punom razvoju. Usto, Komisija je trebala uzeti u obzir učinak na konkurentsku dinamiku nejednakosti tarife za određivanje, koju je koristio H3G i koja mu je dala značajnu prednost u odnosu na druge MNO-e.

                  2.

                  Drugi tužbeni razlog, koji se temelji na povredi članaka 2. i 8. Uredbe i očitoj pogrešci u ocijeni paketa MNO-a.

                              —

                              Tužitelj s tim u vezi ističe očitu pogrešku u ocijeni u vezi s paketom preuzetih obveza. Konkretno, usporedba s H3G-ovim raspolaganjem frekvencija prije spajanja sama za sebe dovodi do ozbiljnih sumnji u pogledu dostatnosti predviđenih spektralnih sredstava. Nadalje, Komisija se pouzdala u buduće i neizvjesne događaje, poput sudjelovanja novog MNO-a u budućim javnim nabavama, a da pritom nije uzela u obzir visoke troškove vezane uz predstojeću obnovu i promjenu konfiguracije (eng. Refarming) prenesenih frekvencija. Komisija je pristala na prijenos neprimjerenog broja lokacija pouzdajući se u neizvjesne sporazume s Tower Companies. Naposljetku, prijelazni sporazum sklopljen s podnositeljima prijave, čija se struktura temelji na sposobnosti, znatno smanjuje poticaj za investicije.

                  3.

                  Treći tužbeni razlog koji se temelji na povredi članaka 2. i 8. Uredbe, na očitoj pogrešci u ocijeni i nedostatku u istrazi jer je Komisija svoju analizu koncentracije i preuzetih obveza temeljila na pogrešnoj pretpostavci da je cijena jedini važni konkurentski čimbenik na relevantnom tržištu, a nije uzela u obzir kvalitetu i konvergenciju.

                              —

                              Tužitelj ističe nedostatak u istrazi jer je Komisija svoju analizu koncentracije i preuzetih obveza temeljila na pogrešnoj pretpostavci da je cijena jedini važni konkurentski čimbenik na relevantnom tržištu. Komisija je zanemarila to da kvaliteta i pokrivenost mreže imaju sličnu važnost te se nije trebala ograničiti na statičnu analizu sklonosti vrlo ograničenog uzorka korisnika koji pripadaju kategoriji malih potrošača. Usto, zanemarila je buduću važnost konvergencije, koja je odlučujuća za novog sudionika, kojem je nužan dodatni pokretač u odnosu na postojećeg operatera (kakav je bio H3G). Izbor stjecatelja koji je u stanju suočiti se s konvergentnom potražnjom osigurao bi bolju učinkovitost i vremensku održivost obveza.

                  4.

                  Četvrti tužbeni razlog, koji se temelji na povredi članaka 2. i 8. Uredbe i nedostatku u istrazi jer je Komisija propustila uzeti u obzir da koncentracija ima protutržišni cilj.

                              —

                              Tužitelj s tim u vezi ističe da, iako je Komisija, s jedne strane, priznala da je popravljanje stanja na tržištu (eng. market repair) strankama bio cilj koncentracije, s druge strane nije ni na koji način analizirala protutržišnu koordinaciju ponašanja koje su stranke izvršile putem koncentracije. Nova odluka stoga sadržava takav veliki nedostatak u istrazi.

                  5.

                  Peti tužbeni razlog, koji se temelji na povredi članaka 2. i 8. Uredbe, očitoj pogrešci u ocijeni prikladnosti preuzetnih obveza za rješavanje problema koordiniranih učinaka na maloprodajnom tržištu, i nedostatku u istrazi osobito u vezi s usklađenosti sporazumâ o roamingu/nacionalnih MOCN s člankom 101. UFEU-a.

                              —

                              Tužitelj ističe pogrešku u ocijeni prikladnosti preuzetnih obveza za rješavanje problema koordiniranih učinaka na maloprodajnom tržištu. Da bi mogao postupati konkurentno i „razbiti” koluzivnu ravnotežu, naime, novi sudionik bi trebao moći djelovati neovisno o ostalim MNO-ima. Međutim, formula koja je odabrana za stavljanje na raspolaganje sredstava (sporazumi o roamingu i nacionalni MOCN) stvara veliku ovisnost između novog MNO-a i zajedničkog pothvata (eng. Joint Venture) tijekom dužeg razdoblja, kao što to pokazuju rezultati posljednjih javnih nabava za dodjelu frekvencija u Italiji, i općenito, trgovinske politike svih ORM-a. Usto, odluka sadržava nedostatak u istrazi u vezi sa usklađenosti sporazumâ o roamingu/nacionalnih MOCN s člankom 101. UFEU-a.

                  6.

                  Šesti tužbeni razlog, koji se temelji na povredi članaka 2. i 8. Uredbe i očitoj pogrešci u ocijeni u vezi s neprikladnosti preuzetih obveza za rješavanje konkurentskih problema na veleprodajnom tržištu pristupa i započinjanja poziva u mobilnim telefonskim mrežama.

                              —

                              Tužitelj s tim u vezi ističe da je Komisija počinila pogrešku jer je rekonstruirala hipotetski scenarij i jer je zaključila da će Iliad biti potaknut nuditi takve usluge bez obzira na to što ne postoje mjere u tom smislu, ni iskustvo takvog operatera u Francuskoj. Nasuprot tomu, obveze potiču novog MNO-a da e usmjeri na i stekne upravo i samo klijente operatora pokretnih virtualnih mreža (MVNO).

                  7.

                  Sedmi tužbeni razlog, koji se temelji na povredi čl. 8. st 2. Uredbe, pogrešci u ocijeni i povredi načela dobre uprave.

                              —

                              Tužitelj s tim u vezi ističe da je došlo do povrede čl. 8. st 2. Uredbe (pogreška u ocijeni) i povrede načela dobre uprave (nedostatak u istrazi) jer je Komisija prihvatila Iliad kao prikladnog stjecatelja, a da nije uzela u obzir rizike za učinkovitost preuzetih obveza svojstvenih ulasku operatera koji ima vlastite značajke i jer nije predvidjela prikladna jamstva za preuzete obveze, osobito s obzirom na kvalitetu/pokrivenost mreže.

                  8.

                  Osmi tužbeni razlog, koji se temelji na očitoj pogrešci u ocijeni i nedostatku u istrazi jer Komisija nije ni na koji način ocijenila cilj nove koncentracije.

                              —

                              Tužitelj s tim u vezi ističe da je Komisija u odluci iz 2016. i sama navela popravljanje stanja na tržištu (eng. market repair) kao cilj koncentracije, a da pritom nije analizirala posljedice toga. U novoj odluci Komisija ponovno nije uzela u obzir tu ključnu okolnost i nije ni na koji način ocijenila ciljeve nove koncentracije, uključujući i kad je riječ o ostvarenju cilja prvotne koncentracije. Usto, Komisija je – suprotno vlastitoj praksi i sudskoj praksi – propustila ocijeniti učinke koji izravno proizlaze iz konkurentskog pritiska na tržište povezanog s ovlasti suodlučivanja VEON-a.

                  9.

                  Deveti tužbeni razlog, koji se temelji na očitoj pogrešci u ocijeni koju je počinila Komisija kada nije smatrala nužnim prilagoditi preuzete obveze s obzirom na razvoj stanja na tržištu.

                              —

                              Tužitelj s tim u vezi ističe da je Komisija, u stvari, zaključila da na relevantnom tržištu nije došlo do značajnih promjena u odnosu na trenutak kada je ona 2016. donijela odluku u predmetu M.7758, a da to nije primjereno obrazložila.


title: Predmet T-20/19: Tužba podnesena 11. siječnja 2019. – Pablosky protiv EUIPO-a – docPrice (mediFLEX easystep)

text:
               4.3.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 82/64

      Tužba podnesena 11. siječnja 2019. – Pablosky protiv EUIPO-a – docPrice (mediFLEX easystep)
      (Predmet T-20/19)
      (2019/C 82/75)
      Jezik postupka: engleski

         Stranke

         Tužitelj: Pablosky, SL (Madrid, Španjolska) (zastupnik: A. Tarí Lázaro, odvjetnik)

         Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO)

         Druga stranka pred žalbenim vijećem: docPrice GmbH (Koblenz, Njemačka)

         Podaci o postupku pred EUIPO-om

         Nositelj spornog žiga: druga stranka pred žalbenim vijećem

         Predmetni sporni žig: prijava verbalnog žiga Europske unije mediFLEX easystep – prijava za registraciju br. 15 730 872

         Postupak pred EUIPO-om: postupak povodom prigovora

         Pobijana odluka: odluka četvrtog žalbenog vijeća EUIPO-a od 8. studenoga 2018. u predmetu R 77/2018-4

         Tužbeni zahtjev

      Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

                  —

                  poništi pobijanu odluku;

                  —

                  odbije žig Europske unije br. 15 730 872 u cijelosti što se tiče proizvoda iz razreda 10. i 25.;

                  —

                  naloži tuženiku snošenje troškova.

         Tužbeni razlog

                  —

                  Povreda članka 8. stavka 1. točke (b) Uredbe (EU) 2017/1001 Europskog parlamenta i Vijeća.


title: Predmet T-21/19: Tužba podnesena 11. siječnja 2019. – Pablosky protiv EUIPO-a – docPrice (mediFLEX easystep)

text:
               4.3.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 82/64

      Tužba podnesena 11. siječnja 2019. – Pablosky protiv EUIPO-a – docPrice (mediFLEX easystep)
      (Predmet T-21/19)
      (2019/C 82/76)
      Jezik postupka: engleski

         Stranke

         Tužitelj: Pablosky, SL (Madrid, Španjolska) (zastupnik: A. Tarí Lázaro, odvjetnik)

         Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO)

         Druga stranka pred žalbenim vijećem: docPrice GmbH (Koblenz, Njemačka)

         Podaci o postupku pred EUIPO-om

         Nositelj spornog žiga: druga stranka pred žalbenim vijećem

         Predmetni sporni žig: prijava figurativnog žiga Europske unije mediFLEX easystep – prijava za registraciju br. 15 730 898

         Postupak pred EUIPO-om: postupak povodom prigovora

         Pobijana odluka: odluka četvrtog žalbenog vijeća EUIPO-a od 8. studenoga 2018. u predmetu R 76/2018-4

         Tužbeni zahtjev

      Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

                  —

                  poništi pobijanu odluku;

                  —

                  odbije žig Europske unije br. 15 730 898 u cijelosti što se tiče proizvoda iz razreda 10. i 25.;

                  —

                  naloži tuženiku snošenje troškova.

         Tužbeni razlog

                  —

                  Povreda članka 8. stavka 1. točke (b) Uredbe (EU) 2017/1001 Europskog parlamenta i Vijeća.