title: Predmet C-649/16: Presuda Suda (prvo vijeće) od 20. prosinca 2017. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Oberster Gerichtshof – Austrija) – Peter Valach i dr. protiv Waldviertler Sparkasse Bank AG i dr. (Zahtjev za prethodnu odluku — Pravosudna suradnja u građanskim stvarima — Uredba (EU) br. 1215/2012 — Područje primjene — Tužba za naknadu štete zbog deliktne odgovornosti, podnesena protiv članova odbora vjerovnika zbog odbijanja plana restrukturiranja u okviru stečajnog postupka)

text:
               26.2.2018

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 72/26

         Presuda Suda (prvo vijeće) od 20. prosinca 2017. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Oberster Gerichtshof – Austrija) – Peter Valach i dr. protiv Waldviertler Sparkasse Bank AG i dr.
   (Predmet C-649/16) (1)

   ((Zahtjev za prethodnu odluku - Pravosudna suradnja u građanskim stvarima - Uredba (EU) br. 1215/2012 - Područje primjene - Tužba za naknadu štete zbog deliktne odgovornosti, podnesena protiv članova odbora vjerovnika zbog odbijanja plana restrukturiranja u okviru stečajnog postupka))
   (2018/C 072/34)
   Jezik postupka: njemački

      Sud koji je uputio zahtjev

   Oberster Gerichtshof

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelji: Peter Valach, Alena Valachová, SC Europa ZV II a.s., SC Europa LV a.s., VAV Parking a.s., SC Europa BB a.s., Byty A s.r.o.

      Tuženici: Waldviertler Sparkasse Bank AG, Československá obchodná banka a.s., Stadt Banská Bystrica

      Izreka

   Članak 1. stavak 2. točku (b) Uredbe (EU) br. 1215/2012 Europskog parlamenta i Vijeća od 12. prosinca 2012. o sudskoj nadležnosti, priznavanju i izvršenju sudskih odluka u građanskim i trgovačkim stvarima treba tumačiti na način da se ta odredba primjenjuje na tužbu za naknadu štete zbog deliktne odgovornosti podnesenu protiv članova odbora vjerovnika zbog njihova postupanja tijekom glasovanja o planu restrukturiranja u okviru stečajnog postupka te da je takva tužba stoga isključena iz materijalnog područja primjene te uredbe.

      (1)  SL C 104, 3. 4. 2017.


title: Predmet C-364/16 P: Presuda Suda (šesto vijeće) od 20. prosinca 2017. – Trioplast Industrier AB protiv Europske komisije (Žalba — Zabranjeni sporazumi — Tržište industrijskih plastičnih vreća — Opomena koju je Europska komisija uputila žalitelju radi plaćanja zateznih kamata na iznos izrečene novčane kazne — Tužba za poništenje i naknadu štete)

text:
               26.2.2018

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 72/16

         Presuda Suda (šesto vijeće) od 20. prosinca 2017. – Trioplast Industrier AB protiv Europske komisije
   (Predmet C-364/16 P) (1)

   ((Žalba - Zabranjeni sporazumi - Tržište industrijskih plastičnih vreća - Opomena koju je Europska komisija uputila žalitelju radi plaćanja zateznih kamata na iznos izrečene novčane kazne - Tužba za poništenje i naknadu štete))
   (2018/C 072/20)
   Jezik postupka: engleski

      Stranke

      Žalitelj: Trioplast Industrier AB (zastupnici: T. Pettersson, F. Sjövall i A. Johansson, advokater)

      Druga stranka u postupku: Europska komisija (zastupnici: V. Bottka i P. Rossi, agenti)

      Izreka

               1.

               Žalba se odbija.

               2.

               Društvu Trioplast Industrier AB nalaže se snošenje troškova.

      (1)  SL C 343, 19. 9. 2016.


title: Predmet C-571/17 PPU: Presuda Suda (peto vijeće) od 22. prosinca 2017. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Rechtbank Amsterdam – Nizozemska) – Izvršenje europskog uhidbenog naloga izdanog protiv Sameta Ardica (Zahtjev za prethodnu odluku — Hitni prethodni postupak — Policijska i pravosudna suradnja u kaznenim stvarima — Europski uhidbeni nalog — Okvirna odluka 2002/584/PUP — Postupci predaje između država članica — Pretpostavke za izvršenje — Razlozi zbog kojih je moguće odbiti izvršenje — Članak 4.a stavak 1., uveden Okvirnom odlukom 2009/299/PUP — Nalog izdan radi izvršenja kazne oduzimanja slobode — Pojam „suđenje koje je rezultiralo odlukom” — Doseg — Osoba koja je pravomoćno osuđena na kaznu oduzimanja slobode u postupku provedenom u njezinoj prisutnosti — Kazna čije je izvršenje naknadno dijelom odgođeno pod određenim uvjetima — Naknadni postupak u kojem je opozvana uvjetna odgoda izvršenja zbog neispunjavanja obveza — Postupak opoziva koji je proveden u odsutnosti osuđenika)

text:
               26.2.2018

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 72/27

         Presuda Suda (peto vijeće) od 22. prosinca 2017. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Rechtbank Amsterdam – Nizozemska) – Izvršenje europskog uhidbenog naloga izdanog protiv Sameta Ardica
   (Predmet C-571/17 PPU) (1)

   ((Zahtjev za prethodnu odluku - Hitni prethodni postupak - Policijska i pravosudna suradnja u kaznenim stvarima - Europski uhidbeni nalog - Okvirna odluka 2002/584/PUP - Postupci predaje između država članica - Pretpostavke za izvršenje - Razlozi zbog kojih je moguće odbiti izvršenje - Članak 4.a stavak 1., uveden Okvirnom odlukom 2009/299/PUP - Nalog izdan radi izvršenja kazne oduzimanja slobode - Pojam „suđenje koje je rezultiralo odlukom” - Doseg - Osoba koja je pravomoćno osuđena na kaznu oduzimanja slobode u postupku provedenom u njezinoj prisutnosti - Kazna čije je izvršenje naknadno dijelom odgođeno pod određenim uvjetima - Naknadni postupak u kojem je opozvana uvjetna odgoda izvršenja zbog neispunjavanja obveza - Postupak opoziva koji je proveden u odsutnosti osuđenika))
   (2018/C 072/35)
   Jezik postupka: nizozemski

      Sud koji je uputio zahtjev

   Rechtbank Amsterdam

      Stranka glavnog postupka

   Samet Ardic

      Izreka

   U slučaju kad je osoba osobno sudjelovala u kaznenom postupku u kojem je donesena sudska odluka kojom je ona pravomoćno proglašena krivom za kazneno djelo te joj je s obzirom na to izrečena kazna oduzimanja slobode, čije je izvršenje dijelom naknadno odgođeno pod uvjetom ispunjavanja određenih obveza, pojam „suđenje koje je rezultiralo odlukom” u smislu članka 4.a stavka 1. Okvirne odluke Vijeća 2002/584/PUP od 13. lipnja 2002. o Europskom uhidbenom nalogu i postupcima predaje između država članica, kako je izmijenjena Okvirnom odlukom Vijeća 2009/299/PUP od 26. veljače 2009., treba tumačiti na način da se on ne odnosi na naknadni postupak opoziva te uvjetne odgode izvršenja zbog povrede navedenih obveza tijekom trajanja provjeravanja, ako se odlukom o opozivu donesenom u tom postupku ne mijenja ni vrsta ni visina prvotno izrečene kazne.

      (1)  SL C 402, 27. 11. 2017.


title: Predmet C-372/16: Presuda Suda (prvo vijeće) od 20. prosinca 2017. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Oberlandesgericht München – Njemačka) – Soha Sahyouni protiv Raje Mamischa (Zahtjev za prethodnu odluku — Područje slobode, sigurnosti i pravde — Uredba (EU) br. 1259/2010 — Pojačana suradnja u području prava primjenljivog na razvod braka i zakonsku rastavu — Priznavanje privatnog razvoda braka razvedenog pred vjerskim sudom u trećoj zemlji — Područje primjene navedene uredbe)

text:
               26.2.2018

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 72/16

         Presuda Suda (prvo vijeće) od 20. prosinca 2017. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Oberlandesgericht München – Njemačka) – Soha Sahyouni protiv Raje Mamischa
   (Predmet C-372/16) (1)

   ((Zahtjev za prethodnu odluku - Područje slobode, sigurnosti i pravde - Uredba (EU) br. 1259/2010 - Pojačana suradnja u području prava primjenljivog na razvod braka i zakonsku rastavu - Priznavanje privatnog razvoda braka razvedenog pred vjerskim sudom u trećoj zemlji - Područje primjene navedene uredbe))
   (2018/C 072/21)
   Jezik postupka: njemački

      Sud koji je uputio zahtjev

   Oberlandesgericht München

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelj: Soha Sahyouni

      Tuženik: Raja Mamisch

      Izreka

   Članak 1. Uredbe Vijeća (EU) br. 1259/2010 od 20. prosinca 2010. o provedbi pojačane suradnje u području prava primjenljivog na razvod braka i zakonsku rastavu treba tumačiti na način da razvod na temelju jednostrane izjave jednog od supružnika pred vjerskim sudom, poput onog u glavnom postupku, nije obuhvaćen materijalnim područjem primjene te uredbe.

      (1)  SL C 343, 19. 9. 2016.


title: Predmet C-648/17: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 20. studenoga 2017. uputio Augstākā tiesa (Latvija) – „Balcia Insurance” SE

text:
               26.2.2018

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 72/27

         Zahtjev za prethodnu odluku koji je 20. studenoga 2017. uputio Augstākā tiesa (Latvija) – „Balcia Insurance” SE
   (Predmet C-648/17)
   (2018/C 072/36)
   Jezik postupka: latvijski

      Sud koji je uputio zahtjev

   Augstākā tiesa

      Stranke glavnog postupka

      Žalitelj u kasacijskom postupku:„Balcia Insurance” SE

      Druga stranka u žalbenom postupku: AS „Baltijas Apdrošināšanas Nams”

      Prethodna pitanja

               1.

               Treba li članak 3. stavak 1. Direktive Vijeća 72/166/EEZ (1) od 24. travnja 1972. o usklađivanju zakona država članica u odnosu na osiguranje od građanskopravne odgovornosti u pogledu upotrebe motornih vozila i izvršenje obveze osiguranja od takve odgovornosti (Prva direktiva) tumačiti na način da pojam „upotreba vozila” obuhvaća radnju poput one iz glavnog postupka, odnosno otvaranje vrata parkiranog vozila?

               2.

               U slučaju potvrdnog odgovora na prvo prethodno pitanje, treba li članak 3. stavak 1. Direktive Vijeća 72/166/EEZ od 24. travnja 1972. tumačiti na način da pojam „upotreba vozila” obuhvaća okolnost iz glavnog postupka, odnosno to da je štetu na imovini trećih osoba prouzročio putnik koji je upotrebljavao vozilo?

      (1)  SL 1972., L 103, str. 1.


title: Predmet C-70/16 P: Presuda Suda (četvrto vijeće) od 20. prosinca 2017. – Comunidad Autónoma de Galicia, Redes de Telecomunicación Galegas Retegal SA (Retegal) protiv Europske komisije, SES Astra SA (Žalba — Državne potpore — Digitalna televizija — Potpora za uvođenje digitalne zemaljske televizije u udaljenim i manje urbaniziranim područjima — Subvencija u korist operatora platformi digitalne zemaljske televizije — Odluka kojom se mjere potpore proglašavaju djelomično nespojivima s unutarnjim tržištem — Pojam „državna potpora” — Prednost — Usluga od općeg gospodarskog interesa — Definicija — Margina prosudbe država članica)

text:
               26.2.2018

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 72/6

         Presuda Suda (četvrto vijeće) od 20. prosinca 2017. – Comunidad Autónoma de Galicia, Redes de Telecomunicación Galegas Retegal SA (Retegal) protiv Europske komisije, SES Astra SA
   (Predmet C-70/16 P) (1)

   ((Žalba - Državne potpore - Digitalna televizija - Potpora za uvođenje digitalne zemaljske televizije u udaljenim i manje urbaniziranim područjima - Subvencija u korist operatora platformi digitalne zemaljske televizije - Odluka kojom se mjere potpore proglašavaju djelomično nespojivima s unutarnjim tržištem - Pojam „državna potpora” - Prednost - Usluga od općeg gospodarskog interesa - Definicija - Margina prosudbe država članica))
   (2018/C 072/07)
   Jezik postupka: španjolski

      Stranke

      Žalitelji: Comunidad Autónoma de Galicia, Redes de Telecomunicación Galegas Retegal SA (Retegal) (zastupnici: F. J. García Martínez i B. Pérez Conde, abogados)

      Druge stranke u postupku: Europska komisija (zastupnici: P. Němečková, É. Gippini Fournier i B. Stromsky, agenti), SES Astra SA (zastupnici: F. González Díaz, V. Romero Algarra, abogados i F. Salerno, odvjetnik)

      Izreka

               1.

               Ukida se presuda Općeg suda Europske unije od 26. studenoga 2015., Comunidad Autónoma de Galicia i Retegal/Komisija (T-463/13 i T-464/13, neobjavljena, EU:T:2015:901).

               2.

               Poništava se Odluka Komisije od 19. lipnja 2013. o državnoj potpori SA.28599 ((C 23/2010) (ex NN 36/2010, ex CP 163/2009)) Kraljevine Španjolske za uvođenje digitalne zemaljske televizije u udaljenim i manje urbaniziranim područjima (osim u Kastilji – La Mancha).

               3.

               Europska komisija snosi troškove koji su Comunidad Autónoma de Galicia (autonomna zajednica Galicija, Španjolska) i Redes de Telecomunicación Galegas Retegal SA (Retegal) nastali povodom ove žalbe kao i troškove koji su im nastali u prvostupanjskom postupku.

               4.

               Društvo SES Astra SA snosi vlastite troškove.

      (1)  SL C 118, 4. 4. 2016.


title: Predmet C-393/16: Presuda Suda (drugo vijeće) od 20. prosinca 2017. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Bundesgerichtshof – Njemačka) – Comité Interprofessionnel du Vin de Champagne protiv Aldi Süd Dienstleistungs-GmbH & Co. OHG, koji zastupa Aldi Süd Dienstleistungs-GmbH, prije Aldi Einkauf GmbH & Co. OHG Süd (Zahtjev za prethodnu odluku — Zajednička organizacija tržišta poljoprivrednih proizvoda — Zaštita zaštićenih oznaka izvornosti (ZOI) — Uredba (EZ) br. 1234/2007 — Članak 118.m stavak 2. točka (a) podtočka (ii), članak 118.m stavak 2. točke (b) i (c) — Uredba (EU) br. 1308/2013 — Članak 103. stavak 2. točka (a) podtočka (ii), članak 103. stavak 2. točke (b) i (c) — Područje primjene — Iskorištavanje ugleda ZOI-ja — Zlouporaba i oponašanje ZOI-ja ili podsjećanje na ZOI — Lažna ili obmanjujuća oznaka — ZOI ‚Champagne’ koji se upotrebljava u nazivu hrane — Naziv ‚Champagner Sorbet’ — Hrana koja kao sastojak sadržava šampanjac — Sastojak koji hrani daje ključnu značajku)

text:
               26.2.2018

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 72/17

         Presuda Suda (drugo vijeće) od 20. prosinca 2017. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Bundesgerichtshof – Njemačka) – Comité Interprofessionnel du Vin de Champagne protiv Aldi Süd Dienstleistungs-GmbH & Co. OHG, koji zastupa Aldi Süd Dienstleistungs-GmbH, prije Aldi Einkauf GmbH & Co. OHG Süd
   (Predmet C-393/16) (1)

   ((Zahtjev za prethodnu odluku - Zajednička organizacija tržišta poljoprivrednih proizvoda - Zaštita zaštićenih oznaka izvornosti (ZOI) - Uredba (EZ) br. 1234/2007 - Članak 118.m stavak 2. točka (a) podtočka (ii), članak 118.m stavak 2. točke (b) i (c) - Uredba (EU) br. 1308/2013 - Članak 103. stavak 2. točka (a) podtočka (ii), članak 103. stavak 2. točke (b) i (c) - Područje primjene - Iskorištavanje ugleda ZOI-ja - Zlouporaba i oponašanje ZOI-ja ili podsjećanje na ZOI - Lažna ili obmanjujuća oznaka - ZOI ‚Champagne’ koji se upotrebljava u nazivu hrane - Naziv ‚Champagner Sorbet’ - Hrana koja kao sastojak sadržava šampanjac - Sastojak koji hrani daje ključnu značajku))
   (2018/C 072/22)
   Jezik postupka: njemački

      Sud koji je uputio zahtjev

   Bundesgerichtshof

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelj: Comité Interprofessionnel du Vin de Champagne

      Tuženik: Aldi Süd Dienstleistungs-GmbH & Co. OHG, koji zastupa Aldi Süd Dienstleistungs-GmbH, prije Aldi Einkauf GmbH & Co. OHG Süd

      uz sudjelovanje: Galana NV

      Izreka

               1.

               Članak 118.m stavak 2. točku (a) podtočku (ii) Uredbe Vijeća (EZ) br. 1234/2007 od 22. listopada 2007. o uspostavljanju zajedničke organizacije poljoprivrednih tržišta i o posebnim odredbama za određene poljoprivredne proizvode (Uredba o jedinstvenom ZOT-u), kako je izmijenjena Uredbom Vijeća (EZ) br. 491/2009 od 25. svibnja 2009., i članak 103. stavak 2. točku (a) podtočku (ii) Uredbe (EU) br. 1308/2013 Europskog parlamenta i Vijeća od 17. prosinca 2013. o uspostavljanju zajedničke organizacije tržišta poljoprivrednih proizvoda i stavljanju izvan snage uredbi Vijeća (EEZ) br. 922/72, (EEZ) br. 234/79, (EZ) br. 1037/2001 i (EZ) br. 1234/2007 treba tumačiti na način da u njihovo područje primjene ulazi slučaj u kojem se zaštićena oznaka izvornosti, poput „Champagne”, upotrebljava kao dio naziva pod kojim se prodaje hrana, poput „Champagner Sorbet”, koja ne odgovara specifikaciji te zaštićene oznake izvornosti, ali sadržava sastojak koji odgovara navedenoj specifikaciji.

               2.

               Članak 118.m stavak 2. točku (a) podtočku (ii) Uredbe br. 1234/2007, kako je izmijenjena Uredbom br. 491/2009, i članak 103. stavak 2. točku (a) podtočku (ii) Uredbe br. 1308/2013 valja tumačiti na način da je uporaba ZOI-ja kao dijela naziva pod kojim se prodaje hrana koja ne odgovara specifikacijama tog ZOI-ja, ali sadržava sastojak koji odgovara navedenoj specifikaciji, poput „Champagner Sorbet”, iskorištavanje ugleda ZOI-ja, u smislu tih odredbi, ako ključna značajka te hrane nije okus pobuđen ponajprije prisutnošću tog sastojka u njezinu sastavu.

               3.

               Članak 118.m stavak 2. točku (b) Uredbe br. 1234/2007, kako je izmijenjena Uredbom br. 491/2009, i članak 103. stavak 2. točku (b) Uredbe br. 1308/2013 treba tumačiti na način da uporaba zaštićene oznake izvornosti kao dijela naziva pod kojim se prodaje hrana koja ne odgovara specifikacijama te zaštićene oznake izvornosti, ali sadržava sastojak koji odgovara navedenoj specifikaciji, poput „Champagner Sorbet”, nije zloporaba, oponašanje ili podsjećanje, u smislu tih odredbi.

               4.

               Članak 118.m stavak 2. točku (c) Uredbe br. 1234/2007, kako je izmijenjena Uredbom br. 491/2009, i članak 103. stavak 2. točku (c) Uredbe br. 1308/2013 treba tumačiti na način da se primjenjuju na lažne ili obmanjujuće oznake koje kod ciljane javnosti mogu stvoriti pogrešnu predodžbu o zemljopisnom podrijetlu proizvoda i na lažne ili obmanjujuće oznake koje se odnose na prirodu ili ključne značajke tog proizvoda.

      (1)  SL C 402, 31. 10. 2016.


title: Predmet T-6/18: Tužba podnesena 2. siječnja 2018. – Hamburg Beer Company protiv EUIPO-a (Hamburg Beer Company)

text:
               26.2.2018

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 72/46

         Tužba podnesena 2. siječnja 2018. – Hamburg Beer Company protiv EUIPO-a (Hamburg Beer Company)
   (Predmet T-6/18)
   (2018/C 072/58)
   Jezik postupka: njemački

      Stranke

      Tužitelj: Hamburg Beer Company GmbH (Hamburg, Njemačka) (zastupnici: O. Spieker, A. Schönfleisch i M. Alber, odvjetnici)

      Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO)

      Podaci o postupku pred EUIPO-om

      Predmetni sporni žig: verbalni žig Europske unije „Hamburg Beer Company” – prijava za registraciju br. 15 272 784

      Pobijana odluka: odluka petog žalbenog vijeća EUIPO-a od 29. rujna 2017. u predmetu R 437/2017-5

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

               —

               poništi pobijanu odluku;

               —

               naloži snošenje troškova EUIPO-u.

      Tužbeni razlozi

               —

               povreda članka 7. stavka 1. točke (b) u vezi s člankom 7. stavkom 2. Uredbe br. 207/2009

               —

               povreda članka 7. stavka 1. točke (c) u vezi s člankom 7. stavkom 2. Uredbe br. 207/2009


title: Spojeni predmeti C-397/16 i C-435/16: Presuda Suda (drugo vijeće) od 20. prosinca 2017. (zahtjevi za prethodnu odluku koje su uputili Corte d’appello di Milano, Bundesgerichtshof – Italija, Njemačka) – Acacia Srl protiv Pneusgarda Srl, u stečaju, Audi AG (C-397/16), Acacia Srl, Rolando D’Amato protiv Dr. Ing. h.c. F. Porsche AG (C-435/16) (Zahtjev za prethodnu odluku — Uredba (EZ) br. 6/2002 — Dizajni Zajednice — Članak 110. stavak 1. — Nepostojanje zaštite — Takozvana klauzula „o popravku” — Pojam „sastavni dio složenog proizvoda” — Popravak složenog proizvoda radi vraćanja njegova prvobitnog izgleda — Mjere koje korisnik mora poduzeti radi korištenja takozvane klauzule „o popravku” — Replika automobilskog naplatka istog dizajna kao originalni naplatak)

text:
               26.2.2018

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 72/18

         Presuda Suda (drugo vijeće) od 20. prosinca 2017. (zahtjevi za prethodnu odluku koje su uputili Corte d’appello di Milano, Bundesgerichtshof – Italija, Njemačka) – Acacia Srl protiv Pneusgarda Srl, u stečaju, Audi AG (C-397/16), Acacia Srl, Rolando D’Amato protiv Dr. Ing. h.c. F. Porsche AG (C-435/16)
   (Spojeni predmeti C-397/16 i C-435/16) (1)

   ((Zahtjev za prethodnu odluku - Uredba (EZ) br. 6/2002 - Dizajni Zajednice - Članak 110. stavak 1. - Nepostojanje zaštite - Takozvana klauzula „o popravku” - Pojam „sastavni dio složenog proizvoda” - Popravak složenog proizvoda radi vraćanja njegova prvobitnog izgleda - Mjere koje korisnik mora poduzeti radi korištenja takozvane klauzule „o popravku” - Replika automobilskog naplatka istog dizajna kao originalni naplatak))
   (2018/C 072/23)
   Jezici postupka: njemački i talijanski

      Sudovi koji su uputili zahtjev

   Corte d’appello di Milano, Bundesgerichtshof

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelji: Acacia Srl (C-397/16), Acacia Srl, Rolando D’Amato (C-435/16)

      Tuženici: Pneusgarda Srl, u stečaju, Audi AG (C-397/16), Dr. Ing. h.c. F. Porsche AG (C-435/16)

      Izreka

               1.

               Članak 110. stavak 1. Uredbe Vijeća (EZ) br. 6/2002 od 12. prosinca 2001. o dizajnu Zajednice treba tumačiti na način da takozvana klauzula „o popravku”, sadržana u toj odredbi, ne uvjetuje isključenje zaštite dizajna Zajednice za dizajn koji predstavlja sastavni dio složenog proizvoda koji se koristi u svrhu popravka tog složenog proizvoda kako bi mu se vratio njegov prvobitni izgled, time da zaštićeni dizajn ovisi o izgledu složenog proizvoda.

               2.

               Članak 110. stavak 1. Uredbe br. 6/2002 treba tumačiti na način da takozvana klauzula „o popravku”, sadržana u toj odredbi, uvjetuje isključenje zaštite dizajna Zajednice za dizajn koji predstavlja sastavni dio složenog proizvoda koji se koristi u svrhu popravka tog složenog proizvoda kako bi mu se vratio njegov prvobitni izgled, time da zamjenski dio mora vizualno imati isti izgled kao dio koji je prvotno bio ugrađen u složeni proizvod prilikom njegova stavljanja na tržište.

               3.

               Članak 110. stavak 1. Uredbe br. 6/2002 treba tumačiti na način da proizvođač ili prodavatelj dijela složenog proizvoda, da bi se mogao pozvati na takozvanu klauzulu „o popravku” sadržanu u toj odredbi, podliježe obvezi postupanja s dužnom pažnjom glede ispunjavanja uvjeta, od strane daljnjih korisnika, propisanih navedenom odredbom.

      (1)  SL C 371, 10. 10. 2016.


title: Predmet C-81/16 P: Presuda Suda (četvrto vijeće) od 20. prosinca 2017. – Kraljevina Španjolska protiv Europske komisije (Žalba — Državne potpore — Digitalna televizija — Potpora za uvođenje digitalne zemaljske televizije u udaljenim i manje urbaniziranim područjima — Subvencija u korist operatora platformi digitalne zemaljske televizije — Odluka kojom se mjere potpore proglašavaju djelomično nespojivima s unutarnjim tržištem — Pojam „državna potpora” — Prednost — Usluga od općeg gospodarskog interesa — Definicija — Margina prosudbe država članica)

text:
               26.2.2018

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 72/7

         Presuda Suda (četvrto vijeće) od 20. prosinca 2017. – Kraljevina Španjolska protiv Europske komisije
   (Predmet C-81/16 P) (1)

   ((Žalba - Državne potpore - Digitalna televizija - Potpora za uvođenje digitalne zemaljske televizije u udaljenim i manje urbaniziranim područjima - Subvencija u korist operatora platformi digitalne zemaljske televizije - Odluka kojom se mjere potpore proglašavaju djelomično nespojivima s unutarnjim tržištem - Pojam „državna potpora” - Prednost - Usluga od općeg gospodarskog interesa - Definicija - Margina prosudbe država članica))
   (2018/C 072/08)
   Jezik postupka: španjolski

      Stranke

      Žalitelj: Kraljevina Španjolska (zastupnici: M. A. Sampol Pucurull, M. J. García-Valdecasas Dorrego i A. Rubio González, agenti)

      Druga stranka u postupku: Europska komisija (zastupnici: P. Němečková, É. Gippini Fournier i B. Stromsky, agenti)

      Izreka

               1.

               Žalba se odbija.

               2.

               Kraljevini Španjolskoj nalaže se snošenje troškova.

      (1)  SL C 118, 4. 4. 2016.


title: Predmet C-419/16: Presuda Suda (treće vijeće) od 20. prosinca 2017. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Tribunale di Bolzano – Italija) – Sabine Simma Federspiel protiv Provincia autonoma di Bolzano, Equitalia Nord SpA (Zahtjev za prethodnu odluku — Sloboda poslovnog nastana i sloboda kretanja radnika — Članci 45. i 49. UFEU-a — Uzajamno priznavanje diploma, svjedodžbi i drugih dokaza o formalnim kvalifikacijama u medicini — Direktive 75/363/EEZ i 93/16/EEZ — Naknade liječnicima specijalizantima)

text:
               26.2.2018

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 72/19

         Presuda Suda (treće vijeće) od 20. prosinca 2017. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Tribunale di Bolzano – Italija) – Sabine Simma Federspiel protiv Provincia autonoma di Bolzano, Equitalia Nord SpA
   (Predmet C-419/16) (1)

   ((Zahtjev za prethodnu odluku - Sloboda poslovnog nastana i sloboda kretanja radnika - Članci 45. i 49. UFEU-a - Uzajamno priznavanje diploma, svjedodžbi i drugih dokaza o formalnim kvalifikacijama u medicini - Direktive 75/363/EEZ i 93/16/EEZ - Naknade liječnicima specijalizantima))
   (2018/C 072/24)
   Jezik postupka: talijanski

      Sud koji je uputio zahtjev

   Tribunale di Bolzano

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelj: Sabine Simma Federspiel

      Tuženici: Provincia autonoma di Bolzano, Equitalia Nord SpA

      Izreka

               1.

               Članak 2. stavak 1. točku (c) Direktive Vijeća 75/363/EEZ od 16. lipnja 1975. o usklađivanju odredbi utvrđenih zakonima i drugim propisima u vezi s djelatnostima liječnika, kako je izmijenjena Direktivom Vijeća 82/76/EEZ od 26. siječnja 1982., i članak 24. stavak 1. točku (c) Direktive Vijeća 93/16/EEZ od 5. travnja 1993. o olakšavanju slobodnog kretanja liječnika te o uzajamnom priznavanju njihovih diploma, svjedodžbi i drugih dokaza o formalnim kvalifikacijama treba tumačiti na način da im se ne protivi propis države članice, poput onog o kojem je riječ u glavnom postupku, na temelju kojeg se dodjela nacionalne stipendije čija je svrha financiranje usavršavanja, koje se provodi u drugoj državi članici i na temelju kojeg se stječe formalna kvalifikacija u specijalističkoj medicini, uvjetuje time da liječnik korisnik unutar razdoblja od deset godina od uspješno završene specijalizacije pet godina obavlja svoju profesionalnu djelatnost u toj prvoj državi članici ili, podredno, da vrati do 70 % iznosa primljene stipendije, uvećanog za kamate.

               2.

               Članke 45. i 49. UFEU-a treba tumačiti na način da im se ne protivi propis države članice, poput onog o kojem je riječ u glavnom postupku, na temelju kojeg se dodjela nacionalne stipendije čija je svrha financiranje usavršavanja, koje se provodi u drugoj državi članici i na temelju kojeg se stječe formalna kvalifikacija u specijalističkoj medicini, uvjetuje time da liječnik korisnik unutar razdoblja od deset godina od uspješnog završetka specijalizacije pet godina obavlja svoju profesionalnu djelatnost u toj prvoj državi članici ili, podredno, da vrati do 70 % iznosa primljene stipendije, uvećanog za kamate, pod uvjetom da mjere predviđene tim propisom učinkovito pridonose ostvarenju ciljeva zaštite javnog zdravlja i financijske ravnoteže sustava socijalne sigurnosti i da ne prekoračuju ono što je nužno u tom pogledu, a što je na sudu koji je uputio zahtjev da utvrdi.

      (1)  SL C 392, 24. 10. 2016.


title: Predmet T-7/18: Tužba podnesena 8. siječnja 2018. – inforsacom Informationssysteme protiv EUIPO-a (Business and technology working as one)

text:
               26.2.2018

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 72/46

         Tužba podnesena 8. siječnja 2018. – inforsacom Informationssysteme protiv EUIPO-a (Business and technology working as one)
   (Predmet T-7/18)
   (2018/C 072/59)
   Jezik postupka: njemački

      Stranke

      Tužitelj: inforsacom Informationssysteme GmbH (Neu-Isenburg, Njemačka) (zastupnici: O. Spieker, A. Schönfleisch i M. Alber, odvjetnici)

      Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO)

      Podaci o postupku pred EUIPO-om

      Predmetni sporni žig: verbalni žig Europske unije „Business and technology working as one” – prijava za registraciju br. 15 272 586

      Pobijana odluka: odluka prvog žalbenog vijeća EUIPO-a od 20. listopada 2017. u predmetu R 808/2017-1

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

               —

               poništi pobijanu odluku;

               —

               naloži snošenje troškova EUIPO-u.

      Tužbeni razlozi

               —

               povreda članka 7. stavka 1. točke (c) u vezi s člankom 7. stavkom 2. Uredbe br. 2017/1001;

               —

               povreda članka 7. stavka 1. točke (b) Uredbe br. 2017/1001 u vezi s člankom 7. stavkom 2. Uredbe br. 2017/1001.


title: Predmet C-102/16: Presuda Suda (deseto vijeće) od 20. prosinca 2017. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Raad van State – Belgija) – Vaditrans BVBA protiv Belgische Staat (Zahtjev za prethodnu odluku — Cestovni promet — Razdoblja odmora vozača — Uredba (EZ) br. 561/2006 — Članak 8. stavci 6. i 8. — Mogućnost provođenja dnevnih razdoblja odmora i skraćenih tjednih razdoblja odmora izvan sjedišta i u vozilu — Isključenje redovnih tjednih razdoblja odmora)

text:
               26.2.2018

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 72/8

         Presuda Suda (deseto vijeće) od 20. prosinca 2017. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Raad van State – Belgija) – Vaditrans BVBA protiv Belgische Staat
   (Predmet C-102/16) (1)

   ((Zahtjev za prethodnu odluku - Cestovni promet - Razdoblja odmora vozača - Uredba (EZ) br. 561/2006 - Članak 8. stavci 6. i 8. - Mogućnost provođenja dnevnih razdoblja odmora i skraćenih tjednih razdoblja odmora izvan sjedišta i u vozilu - Isključenje redovnih tjednih razdoblja odmora))
   (2018/C 072/09)
   Jezik postupka: nizozemski

      Sud koji je uputio zahtjev

   Raad van State

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelj: Vaditrans BVBA

      Tuženik: Belgische Staat

      Izreka

               1.

               Članak 8. stavke 6. i 8. Uredbe (EZ) br. 561/2006 Europskog parlamenta i Vijeća od 15. ožujka 2006. o usklađivanju određenog socijalnog zakonodavstva koje se odnosi na cestovni promet i o izmjeni uredbi Vijeća (EEZ) br. 3821/85 i (EZ) br. 2135/98 te o stavljanju izvan snage Uredbe Vijeća (EEZ) br. 3820/85 treba tumačiti na način da vozač ne smije provoditi redovna tjedna razdoblja odmora iz navedenog članka 8. stavka 6. u svojem vozilu.

               2.

               Prilikom ispitivanja drugog postavljenog pitanja nije otkriven nijedan element koji bi mogao utjecati na valjanost Uredbe br. 561/2006 s obzirom na načelo zakonitosti u kaznenim stvarima iz članka 49. stavka 1. Povelje.

      (1)  SL C 165, 10. 5. 2016.


title: Predmet T-9/18: Tužba podnesena 8. siječnja 2018. – Addiko Bank protiv EUIPO-a – (STRAIGHTFORWARD BANKING)

text:
               26.2.2018

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 72/47

         Tužba podnesena 8. siječnja 2018. – Addiko Bank protiv EUIPO-a – (STRAIGHTFORWARD BANKING)
   (Predmet T-9/18)
   (2018/C 072/60)
   Jezik postupka: engleski

      Stranke

      Tužitelj: Addiko Bank AG (Beč, Austrija) (zastupnik: A. Seling, odvjetnik)

      Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO)

      Podaci o postupku pred EUIPO-om

      Predmetni sporni žig: verbalni žig Europske unije „STRAIGHTFORWARD BANKING” – Zahtjev za registraciju br. 16 133 449

      Pobijana odluka: odluka drugog žalbenog vijeća EUIPO-a od 25. listopada 2017. u predmetu R 1090/2017-2

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

               —

               poništi pobijanu odluku;

               —

               naloži EUIPO-u snošenje troškova.

      Tužbeni razlozi

               —

               povreda članka 7. stavka 1. točke (c) Uredbe br. 2017/1001;

               —

               povreda članka 7. stavka 1. točke (b) Uredbe br. 2017/1001.


title: Predmet C-158/16: Presuda Suda (deseto vijeće) od 20. prosinca 2017. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Juzgado de lo Contencioso-Administrativo n° 1 de Oviedo – Španjolska) – Margarita Isabel Vega González protiv Consejería de Hacienda y Sector Público del gobierno del Principado de Asturias (Zahtjev za prethodnu odluku — Socijalna politika — Direktiva 1999/70/EZ — Okvirni sporazum o radu na određeno vrijeme koji su sklopili ETUC, UNICE i CEEP — Članak 4. — Načelo nediskriminacije — Pojam „uvjeti zapošljavanja” — Priznanje upravnog statusa posebnog dopusta — Nacionalni propis koji predviđa odobravanje posebnog dopusta samo karijernim službenicima u slučaju da su izabrani na javne dužnosti, isključujući privremene službenike)

text:
               26.2.2018

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 72/8

         Presuda Suda (deseto vijeće) od 20. prosinca 2017. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Juzgado de lo Contencioso-Administrativo no 1 de Oviedo – Španjolska) – Margarita Isabel Vega González protiv Consejería de Hacienda y Sector Público del gobierno del Principado de Asturias
   (Predmet C-158/16) (1)

   ((Zahtjev za prethodnu odluku - Socijalna politika - Direktiva 1999/70/EZ - Okvirni sporazum o radu na određeno vrijeme koji su sklopili ETUC, UNICE i CEEP - Članak 4. - Načelo nediskriminacije - Pojam „uvjeti zapošljavanja” - Priznanje upravnog statusa posebnog dopusta - Nacionalni propis koji predviđa odobravanje posebnog dopusta samo karijernim službenicima u slučaju da su izabrani na javne dužnosti, isključujući privremene službenike))
   (2018/C 072/10)
   Jezik postupka: španjolski

      Sud koji je uputio zahtjev

   Juzgado de lo Contencioso-Administrativo no 1 de Oviedo

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelj: Margarita Isabel Vega González

      Tuženik: Consejería de Hacienda y Sector Público del gobierno del Principado de Asturias

      Izreka

               1.

               Članak 4. stavak 1. Okvirnog sporazuma o radu na određeno vrijeme, sklopljenog 18. ožujka 1999., u Prilogu Direktivi Vijeća 1999/70/EZ od 28. lipnja 1999. o Okvirnom sporazumu o radu na određeno vrijeme koji su sklopili ETUC, UNICE i CEEP, treba tumačiti na način da pojam „uvjeti zapošljavanja”, na koji se upućuje u tom članku, obuhvaća pravo radnika koji je izabran na parlamentarnu dužnost na poseban dopust, koji predviđa nacionalni propis na temelju kojeg radni odnos miruje, tako da su zadržavanje zaposlenja i pravo na napredovanje u karijeri i platnim razredima zajamčeni sve do isteka njegova parlamentarnog mandata.

               2.

               Članak 4. Okvirnog sporazuma o radu na određeno vrijeme u Prilogu Direktivi 1999/70 treba tumačiti na način da mu se protivi nacionalni propis poput onoga o kojem je riječ u glavnom postupku, koji u potpunosti isključuje mogućnost da se radniku zaposlenom na određeno vrijeme, kako bi obnašao politički mandat, odobri dopust na temelju kojeg radni odnos miruje do povratka tog radnika po isteku navedena mandata, iako je to pravo priznato radnicima zaposlenima na neodređeno vrijeme.

      (1)  SL C 211, 13. 6. 2016.


title: Predmet T-12/18: Tužba podnesena 11. siječnja 2018. – Zweirad-Center Stadler protiv EUIPO-a – Triumph Designs (Triumph)

text:
               26.2.2018

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 72/47

         Tužba podnesena 11. siječnja 2018. – Zweirad-Center Stadler protiv EUIPO-a – Triumph Designs (Triumph)
   (Predmet T-12/18)
   (2018/C 072/61)
   Jezik na kojem je tužba podnesena: engleski

      Stranke

      Tužitelj: Zweirad-Center Stadler GmbH (Regensburg, Njemačka) (zastupnici: P. Ruess i A. Doepner-Thiele, odvjetnici)

      Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO)

      Druga stranka pred žalbenim vijećem: Triumph Designs Ltd (Swadlincote, Ujedinjena Kraljevina)

      Podaci o postupku pred EUIPO-om

      Nositelj spornog žiga: tužitelj

      Predmetni sporni žig: verbalni žig Europske unije „Triumph” – Zahtjev za registraciju br. 6 717 672

      Postupak pred EUIPO-om: postupak povodom prigovora

      Pobijana odluka: odluka petog žalbenog vijeća EUIPO-a od 2. studenoga 2017. u predmetu R 665/2017-5

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

               —

               poništi pobijanu odluku u dijelu u kojem se njome odbija prijava žiga za proizvode u razredima 9., 12. i 25.;

               —

               u cijelosti odbije prigovor i dopusti registraciju žiga za te proizvode ili da, podredno, vrati predmet EUIPO-u radi donošenja odgovarajućih mjera;

               —

               naloži EUIPO-u i drugoj stranci pred žalbenim vijećem EUIPO-a snošenje troškova koji su nastali tužitelju.

      Tužbeni razlog

               —

               Povreda članka 8. stavka 1. točke (b) Uredbe br. 207/2009.


title: Predmet C-178/16: Presuda Suda (četvrto vijeće) od 20. prosinca 2017. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Consiglio di Stato – Italija) – Impresa di Costruzioni Ing. E. Mantovani SpA, Guerrato SpA protiv Provincia autonoma di Bolzano, Agenzia per i procedimenti e la vigilanza in materia di contratti pubblici di lavori servizi e forniture (ACP), Autorità nazionale anticorruzione (ANAC) (Zahtjev za prethodnu odluku — Javna nabava radova — Direktiva 2004/18/EZ — Članak 45. stavci 2. i 3. — Uvjeti za isključenje iz sudjelovanja u javnoj nabavi — Izjava o nepostojanju pravomoćnih kaznenih presuda bivših upravitelja društva ponuditelja — Protupravno ponašanje bivšeg upravitelja — Kaznena presuda — Potpuno i stvarno distanciranje društva od tog upravitelja — Dokaz — Ocjena javnog naručitelja zahtjeva povezanih s tom obvezom)

text:
               26.2.2018

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 72/9

         Presuda Suda (četvrto vijeće) od 20. prosinca 2017. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Consiglio di Stato – Italija) – Impresa di Costruzioni Ing. E. Mantovani SpA, Guerrato SpA protiv Provincia autonoma di Bolzano, Agenzia per i procedimenti e la vigilanza in materia di contratti pubblici di lavori servizi e forniture (ACP), Autorità nazionale anticorruzione (ANAC)
   (Predmet C-178/16) (1)

   ((Zahtjev za prethodnu odluku - Javna nabava radova - Direktiva 2004/18/EZ - Članak 45. stavci 2. i 3. - Uvjeti za isključenje iz sudjelovanja u javnoj nabavi - Izjava o nepostojanju pravomoćnih kaznenih presuda bivših upravitelja društva ponuditelja - Protupravno ponašanje bivšeg upravitelja - Kaznena presuda - Potpuno i stvarno distanciranje društva od tog upravitelja - Dokaz - Ocjena javnog naručitelja zahtjeva povezanih s tom obvezom))
   (2018/C 072/11)
   Jezik postupka: talijanski

      Sud koji je uputio zahtjev

   Consiglio di Stato

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelji: Impresa di Costruzioni Ing. E. Mantovani SpA, Guerrato SpA

      Tuženici: Provincia autonoma di Bolzano, Agenzia per i procedimenti e la vigilanza in materia di contratti pubblici di lavori servizi e forniture (ACP), Autorità nazionale anticorruzione (ANAC)

      uz sudjelovanje: Società Italiana per Condotte d’Acqua SpA, Inso Sistemi per le Infrastrutture Sociali SpA

      Izreka

   Direktivu 2004/18/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 31. ožujka 2004. o usklađivanju postupaka za sklapanje ugovora o javnim radovima, ugovora o javnoj nabavi robe te ugovora o javnim uslugama, a osobito njezin članak 45. stavak 2. prvi podstavak točke (c), (d) i (g), kao i načela jednakog postupanja i proporcionalnosti treba tumačiti na način da im se ne protivi nacionalni propis koji javnom naručitelju dopušta da:

               —

               prema utvrđenim uvjetima uzme u obzir kaznenu presudu protiv upravitelja poduzetnika ponuditelja za kazneno djelo koje se odnosi na njegovo profesionalno postupanje, iako ta presuda još nije pravomoćna, ako je on prestao izvršavati svoje funkcije u godini koja prethodi objavi poziva na nadmetanje, i

               —

               isključi navedenog poduzetnika iz sudjelovanja u dotičnom postupku javne nabave jer se on, nepriopćavanjem te još nepravomoćne presude, nije potpuno i stvarno distancirao od ponašanja navedenog upravitelja.

      (1)  SL C 232, 27. 6. 2016.


title: Predmet C-226/16: Presuda Suda (peto vijeće) od 20. prosinca 2017. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Conseil d'État – Francuska) – Eni SpA, Eni Gas & Power France SA, Union professionnelle des industries privées du gaz (Uprigaz) protiv Premier ministre, Ministre de l’Environnement, de l’Énergie et de la Mer (Zahtjev za prethodnu odluku — Energija — Sektor plina — Sigurnost opskrbe plinom — Uredba (EU) br. 994/2010 — Obveza poduzeća za prirodni plin da poduzmu mjere u svrhu osiguravanja opskrbe plinom zaštićenih kupaca — Članak 2. drugi podstavak točka 1. — Pojam „zaštićeni kupci” — Članak 8. stavak 2. — Dodatna obveza — Članak 8. stavak 5. — Mogućnost poduzeća za prirodni plin da ispune svoje obveze na regionalnoj razini ili na razini Unije — Nacionalni propis koji dobavljačima prirodnog plina nameće dodatnu obvezu skladištenja plina čije područje primjene uključuje kupce koji nisu među „zaštićenim kupcima” u smislu Uredbe br. 994/2010 — Obveza skladištenja koja podrazumijeva da se 80 % prava skladištenja ostvaruje na državnom području dotične države članice)

text:
               26.2.2018

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 72/10

         Presuda Suda (peto vijeće) od 20. prosinca 2017. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Conseil d'État – Francuska) – Eni SpA, Eni Gas & Power France SA, Union professionnelle des industries privées du gaz (Uprigaz) protiv Premier ministre, Ministre de l’Environnement, de l’Énergie et de la Mer
   (Predmet C-226/16) (1)

   ((Zahtjev za prethodnu odluku - Energija - Sektor plina - Sigurnost opskrbe plinom - Uredba (EU) br. 994/2010 - Obveza poduzeća za prirodni plin da poduzmu mjere u svrhu osiguravanja opskrbe plinom zaštićenih kupaca - Članak 2. drugi podstavak točka 1. - Pojam „zaštićeni kupci” - Članak 8. stavak 2. - Dodatna obveza - Članak 8. stavak 5. - Mogućnost poduzeća za prirodni plin da ispune svoje obveze na regionalnoj razini ili na razini Unije - Nacionalni propis koji dobavljačima prirodnog plina nameće dodatnu obvezu skladištenja plina čije područje primjene uključuje kupce koji nisu među „zaštićenim kupcima” u smislu Uredbe br. 994/2010 - Obveza skladištenja koja podrazumijeva da se 80 % prava skladištenja ostvaruje na državnom području dotične države članice))
   (2018/C 072/12)
   Jezik postupka: francuski

      Sud koji je uputio zahtjev

   Conseil d'État

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelji: Eni SpA, Eni Gas & Power France SA, Union professionnelle des industries privées du gaz (Uprigaz)

      Tuženici: Premier ministre, Ministre de l’Environnement, de l’Énergie et de la Mer

      uz sudjelovanje: Storengy, Total Infrastructures Gaz France (TIGF)

      Izreka

               1.

               Članak 8. stavak 2. Uredbe (EU) br. 994/2010 Europskog parlamenta i Vijeća od 20. listopada 2010. o mjerama zaštite sigurnosti opskrbe plinom i stavljanju izvan snage Direktive Vijeća 2004/67/EZ treba tumačiti na način da mu se ne protivi nacionalni propis poput onoga u glavnom postupku, koji dobavljačima prirodnog plina nameće obvezu skladištenja plina čije područje primjene uključuje kupce koji nisu među zaštićenim kupcima navedenima u članku 2. drugom podstavku točki 1. te uredbe, pod uvjetom da su poštovani uvjeti predviđeni u prvospomenutoj odredbi, a što treba provjeriti sud koji je uputio zahtjev.

               2.

               Članak 8. stavak 5. Uredbe br. 994/2010 treba tumačiti na način da mu se protivi nacionalni propis kojim se dobavljačima prirodnog plina propisuje da poštuju svoje obveze držanja zaliha plina kako bi se jamčila sigurnost opskrbe u slučaju krize nužno i isključivo putem infrastrukture koja se nalazi na nacionalnom području. Međutim, u ovom je slučaju na sudu koji je uputio zahtjev da provjeri jamči li se izborom koji nadležni ministar ima na temelju nacionalnog propisa da uzme u obzir „ostala sredstva prilagodbe” dotičnih dobavljača stvarna mogućnost tih dobavljača da ispune svoje obveze na regionalnoj razini ili na razini Europske unije.

      (1)  SL C 251, 11. 7. 2016.


title: Predmet C-559/17 P: Žalba koju je 21. rujna 2017. podnio Cafés Pont SL protiv presude Općeg suda (peto vijeće) od 20. srpnja 2017. u predmetu T-309/16: Cafés Pont protiv EUIPO-a – Giordano Vini

text:
               5.3.2018

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 83/10

         Žalba koju je 21. rujna 2017. podnio Cafés Pont SL protiv presude Općeg suda (peto vijeće) od 20. srpnja 2017. u predmetu T-309/16: Cafés Pont protiv EUIPO-a – Giordano Vini
   (Predmet C-559/17 P)
   (2018/C 083/15)
   Jezik postupka: engleski

      Stranke

      Žalitelj: Cafés Pont SL (zastupnik: E. Manresa Medina, odvjetnik)

      Druge stranke u postupku: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo, Giordano Vini SpA
   Žalba je rješenjem Suda (deseto vijeće) od 11. siječnja 2018. proglašena nedopuštenom.


title: Predmet C-240/17: Presuda Suda (peto vijeće) od 16. siječnja 2018. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Korkein hallinto-oikeus – Finska) – E (Zahtjev za prethodnu odluku — Državljanin treće zemlje koji nezakonito boravi na području države članice — Prijetnja za javni poredak i nacionalnu sigurnost — Direktiva 2008/115/EZ — Članak 6. stavak 2. — Odluka o vraćanju — Zabrana ulaska na područje država članica — Upozorenje u svrhu zabrane ulaska u schengensko područje — Državljanin koji posjeduje valjanu dozvolu boravka koju je izdala druga država članica — Konvencija o provedbi Schengenskog sporazuma — Članak 25. stavak 2. — Postupak savjetovanja između države članice koja izdaje upozorenje i države članice koja je izdala dozvolu boravka — Rok — Nepostojanje stajališta konzultirane države ugovornice — Posljedice na izvršenje odluka o vraćanju i zabrani ulaska)

text:
               5.3.2018

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 83/7

         Presuda Suda (peto vijeće) od 16. siječnja 2018. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Korkein hallinto-oikeus – Finska) – E
   (Predmet C-240/17) (1)

   ((Zahtjev za prethodnu odluku - Državljanin treće zemlje koji nezakonito boravi na području države članice - Prijetnja za javni poredak i nacionalnu sigurnost - Direktiva 2008/115/EZ - Članak 6. stavak 2. - Odluka o vraćanju - Zabrana ulaska na područje država članica - Upozorenje u svrhu zabrane ulaska u schengensko područje - Državljanin koji posjeduje valjanu dozvolu boravka koju je izdala druga država članica - Konvencija o provedbi Schengenskog sporazuma - Članak 25. stavak 2. - Postupak savjetovanja između države članice koja izdaje upozorenje i države članice koja je izdala dozvolu boravka - Rok - Nepostojanje stajališta konzultirane države ugovornice - Posljedice na izvršenje odluka o vraćanju i zabrani ulaska))
   (2018/C 083/09)
   Jezik postupka: finski

      Sud koji je uputio zahtjev

   Korkein hallinto-oikeus

      Stranke glavnog postupka

   E

      Izreka

               1.

               Članak 25. stavak 2. Konvencije o provedbi Schengenskog sporazuma od 14. lipnja 1985. između vlada država Gospodarske unije Beneluksa, Savezne Republike Njemačke i Francuske Republike o postupnom ukidanju kontrola na zajedničkim granicama, potpisane u Schengenu 19. ožujka 1990., a koja je stupila na snagu 26. ožujka 1995., treba tumačiti na način da je državi ugovornici koja namjerava donijeti odluku o vraćanju državljanina treće zemlje koji ima važeću dozvolu boravka koju je izdala druga država ugovornica te mu zabraniti ulazak i boravak u schengenskom području ostavljeno na volju da čak i prije donošenja navedene odluke pokrene postupak savjetovanja predviđen navedenom odredbom, pri čemu se taj postupak u svakom slučaju mora pokrenuti čim je takva odluka donesena.

               2.

               Članak 25. stavak 2. Konvencije o primjeni Schengenskog sporazuma treba tumačiti na način da ne sprečava izvršenje odluke o vraćanju popraćene zabranom ulaska koju je donijela država ugovornica protiv državljanina treće zemlje koji ima važeću dozvolu boravka koju je izdala druga država ugovornica, iako postupak savjetovanja predviđen tom odredbom još traje, ako država ugovornica koja izdaje upozorenje može valjano smatrati da navedeni državljanin predstavlja prijetnju javnom poretku ili nacionalnoj sigurnosti, pri čemu se ne dovodi u pitanje njegova mogućnost da ostvaruje prava koja ima na temelju navedene dozvole boravka na način da se kasnije uputi na područje te druge države ugovornice. Međutim, po proteku razumnog roka nakon početka postupka savjetovanja i u slučaju nepostojanja odgovora konzultirane države ugovornice, država ugovornica koja je izdala upozorenje u svrhu zabrane ulaska isto mora povući i, u slučaju potrebe, upisati državljanina treće zemlje na nacionalni popis upozorenja.

               3.

               Članak 25. stavak 2. Konvencije o primjeni Schengenskog sporazuma valja tumačiti na način da se državljanin treće zemlje koji ima važeću dozvolu boravka koju je izdala jedna država ugovornica i u odnosu na kojeg je u drugoj državi ugovornici donesena odluka o vraćanju popraćena zabranom ulaska može pred nacionalnim sudom pozivati na pravne učinke koji proizlaze iz postupka savjetovanja koji je obvezna pokrenuti država ugovornica koja je izdala upozorenje kao i na zahtjeve koji iz toga proizlaze.

      (1)  SL C 213, 3. 7. 2017.


title: Predmet C-534/17: Rješenje predsjednika Suda od 14. studenoga 2017. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Amtsgericht Hannover – Njemačka) – Ursula Kaufmann, Viktor Schay protiv TUIfly GmbH

text:
               5.3.2018

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 83/19

         Rješenje predsjednika Suda od 14. studenoga 2017. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Amtsgericht Hannover – Njemačka) – Ursula Kaufmann, Viktor Schay protiv TUIfly GmbH
   (Predmet C-534/17) (1)

   (2018/C 083/29)
   Jezik postupka: njemački
   Predsjednik Suda odredio je brisanje predmeta.

      (1)  SL C 424, 11. 12. 2017.


title: Predmet C-729/17: Tužba podnesena 22. prosinca 2017. Europska komisija protiv Helenske Republike

text:
               5.3.2018

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 83/14

         Tužba podnesena 22. prosinca 2017. Europska komisija protiv Helenske Republike
   (Predmet C-729/17)
   (2018/C 083/22)
   Jezik postupka: grčki

      Stranke

      Tužitelj: Europska komisija (zastupnici: E. Tserepa-Lacombe, H. Støvlbæk)

      Tuženik: Helenska Republika

      Tužbeni zahtjevi

   Europska komisija od Suda zahtijeva da:

               —

               utvrdi da je Grčka, time što je ograničila pravni oblik subjekata za osposobljavanje posrednika na neprofitna društva koja, u skladu sa Zakonom br. 3898/2010 i Predsjedničkom uredbom br. 123/2011, trebaju biti sastavljena od barem jedne odvjetničke i barem jedne gospodarske komore u Grčkoj, povrijedila obveze koje ima na temelju članka 49. UFEU-a, članka 15. stavka 2. točaka (b) i (c) i članka 15. stavka 3. Direktive 2006/123/EZ (1);

               —

               utvrdi da je Grčka, time što je postupak priznavanja visokoškolskih kvalifikacija uvjetovala nametanjem dodatnih zahtjeva, koji se odnose na sadržaj potvrda, i kompenzacijskih mjera bez prethodne ocjene bitnih razlika i održavanjem na snazi diskriminatornih zakonodavnih odredbi koje podnositeljima zahtjeva za akreditaciju kvalifikacije posrednika, koji posjeduju akreditaciju stečenu u inozemstvu ili u akreditiranim subjektima za osposobljavanje inozemnog porijekla nakon završetka osposobljavanja u Grčkoj, nameću uvjet od najmanje tri sudjelovanja u postupcima posredovanja, povrijedila obveze koje ima na temelju članka 49. UFEU-a, članaka 13. i 14., članka 50. stavka 1. i Priloga VII. Direktivi 2005/36/EZ (2);

               —

               naloži Helenskoj Republici plaćanje troškova postupka.

      Tužbeni razlozi i glavni argumenti

               1.

                  Povreda prava slobodnog poslovnog nastana zajamčenog člankom 49. UFEU-a i člankom 15. stavkom 2. točkama (b) i (c) Direktive 2006/123/EZ o uslugama na unutarnjem tržištu.

               U članku 5. stavku 1. Zakona 3898/2010 i odgovarajućoj Predsjedničkoj uredbi br. 123/2011 određeno je da je jedini dopušteni pravni oblik društava za osposobljavanje posrednika neprofitno društvo koje se sastoji od barem jedne grčke odvjetničke i gospodarske komore i da ona mogu djelovati tek nakon što su dobila odobrenje od tijela iz članka 7. tog zakona.
               Takva ograničenja primjenjuju se i na subjekte koji žele po prvi puta osnovati poslovni nastan u Grčkoj i na one koje u toj zemlji žele imati sekundarni poslovni nastan u obliku podružnice.
               Nijedna fizička ili pravna osoba čiji pravni oblik nije onaj odvjetničke ili gospodarske komore ne može biti subjekt za osposobljavanje posrednikâ koji, na temelju takvog osposobljavanja, mogu pristupiti ispitu za dobivanje potvrde o kvalifikaciji posrednika u Grčkoj bez sporazuma s grčkom odvjetničkom ili gospodarskom komorom.
               Usto, nijedan subjekt čiji sadašnji zakonski oblik nije onaj neprofitnog društva u biti osobama koje žele biti posrednici ne može kao protučinidbu za plaćene upisne pristojbe ponuditi osposobljavanje na temelju kojeg oni mogu pristupiti ispitu za dobivanje potvrde o kvalifikaciji posrednika u Grčkoj.
               Konačno, svim subjektima za osposobljavanje porijeklom iz druge države članice, koji su zainteresirani za pružanje usluga o kojima je riječ kao protučinidbe za to da im studenti upisani u programe za osposobljavanje posrednika plate upisne pristojbe u biti je onemogućen ulazak na grčko tržište i osnivanje sekundarnog poslovnog nastana u obliku podružnice ako njihov sadašnji pravni oblik nije neprofitno društvo i njihove podružnice nisu samo neprofitna društva.
               Komisija tvrdi da gore navedene odredbe predstavljaju ograničenje prava poslovnog nastana, kako je propisano člankom 49. UFEU-a i člankom 15. stavkom 2. točkama (b) i (c) Direktive 2006/123/EZ o unutarnjem tržištu.
               Takvo ograničenje nije obuhvaćeno iznimkom iz članka 51. stavka 1. UFEU-a jer pružanje usluga osposobljavanja posrednika nije djelatnost povezana s državom, izvršavanjem javnih ovlasti, a osobito ne s pravosuđem. Osim toga, nije opravdana interesom zaštite kvalitete usluga koja nema nikakve izravne veze s ograničenjem pravnog oblika subjekata za osposobljavanje i udjela u kapitalu društva.

               2.

                  Povreda Direktiva 2005/36/EZ i članka 49. UFEU-a o slobodi poslovnog nastana

               Komisija tvrdi da zahtjev iz stavka 2. prvog poglavlja jedinog članka Ministarske uredbe br. 109088/12.12.2011, u skladu s kojim potvrda o osposobljavanju posrednika treba potvrđivati načine poučavanja, broj sudionika, broj i kvalifikacije posrednika, postupak provođenja ispita i ocjenjivanja kandidata i način kojim je zajamčena objektivnost takvog postupka, prekoračuje ono što bi moglo biti nužno za ocjenu razine znanja i stručnih kvalifikacija za koje se pretpostavlja da ih nositelj ima i ne dopušta pravilno vrednovanje toga odnosi li se osposobljavanje dotične osobe na područja znanja koja su u biti različita od onih koja su obuhvaćena dokazom o formalnoj osposobljenosti koji se zahtijeva u Grčkoj. Zato je gore navedena odredba u suprotnosti s člancima 13., 14. i 50. i Prilogom VII. Direktivi 2005/36/EZ.
               Usto, gore navedeni stavak 5. prvog poglavlja Ministarske uredbe inozemnim posrednicima koji posjeduju sve kvalifikacije nameće dokazivanje posjedovanja dodatnog iskustva u obliku najmanje tri sudjelovanja u postupcima posredovanja kako bi se njihove kvalifikacije priznale u Grčkoj, a takav uvjet ne nameće posrednicima koji su se profesionalno osposobili u Grčkoj. Posljedično, gore navedena odredba u suprotnosti je s člankom 13. Direktive 2005/36/EZ kojim se određuje da je nadležno tijelo države članice domaćina pod istim uvjetima koji se primjenjuju na njezine državljane dužno dozvoliti pristup toj profesiji i njezino obavljanje podnositeljima zahtjeva koji imaju potvrdu iz druge države članice i povrjeđuje načelo nediskriminacije iz članka 49. UFEU-a.

      (1)  Direktiva 2006/123/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 12. prosinca 2006. o uslugama na unutarnjem tržištu (SL 2006., L 376, str. 36.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 13., svezak 47., str. 160.)

      (2)  Direktiva 2005/36/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 7. rujna 2005. o priznavanju stručnih kvalifikacija (Tekst značajan za EGP) (SL 2005., L 255, str. 22.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 5., svezak 1., str. 125.)


title: Predmet T-639/16 P: Presuda Općeg suda od 23. siječnja 2018. – FV protiv Vijeća (Žalba — Javna služba — Dužnosnici — Ocjenjivanje — Izvješće o ocjeni karijere — Razdoblje ocjenjivanja 2013. — Odbijanje tužbe u prvom stupnju — Članovi sastava suda koji je donio presudu u prvom stupnju — Postupak imenovanja suca Službeničkog suda — Zakonom ustanovljen sud — Načelo zakonom ustanovljenog suda)

text:
               5.3.2018

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 83/20

         Presuda Općeg suda od 23. siječnja 2018. – FV protiv Vijeća
   (Predmet T-639/16 P) (1)

   ((Žalba - Javna služba - Dužnosnici - Ocjenjivanje - Izvješće o ocjeni karijere - Razdoblje ocjenjivanja 2013. - Odbijanje tužbe u prvom stupnju - Članovi sastava suda koji je donio presudu u prvom stupnju - Postupak imenovanja suca Službeničkog suda - Zakonom ustanovljen sud - Načelo zakonom ustanovljenog suda))
   (2018/C 083/30)
   Jezik postupka: francuski

      Stranke

      Žaliteljica: FV (zastupnik: L. Levi, odvjetnik)

      Druga stranka u postupku: Vijeće Europske unije (zastupnici: J.-B. Laignelot i M. Bauer, agenti)

      Predmet

   Žalba izjavljena protiv presude Službeničkog suda Europske unije (drugo vijeće) od 28. lipnja 2016., FV/Vijeće (F-40/15, EU:F:2016:137), radi ukidanja te presude.

      Izreka

               1.

               Ukida se presuda Službeničkog suda Europske unije (drugo vijeće) od 28. lipnja 2016., FV/Vijeće (F-40/15).

               2.

               Predmet se upućuje na ponovno suđenje vijeću Općeg suda različitom od onoga koje je odlučilo o ovoj žalbi.

               3.

               O troškovima će se odlučiti naknadno.

      (1)  SL C 419, 14. 11. 2016.


title: Predmet C-668/17 P: Žalba koju je 28. studenoga 2017. podnio Viridis Pharmaceutical Ltd. protiv presude Općeg suda (drugo vijeće) od 15. rujna 2017. u predmetu T-276/16, Viridis Pharmaceutical Ltd. protiv Ureda Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO)

text:
               5.3.2018

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 83/10

         Žalba koju je 28. studenoga 2017. podnio Viridis Pharmaceutical Ltd. protiv presude Općeg suda (drugo vijeće) od 15. rujna 2017. u predmetu T-276/16, Viridis Pharmaceutical Ltd. protiv Ureda Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO)
   (Predmet C-668/17 P)
   (2018/C 083/16)
   Jezik postupka: njemački

      Stranke

      Žalitelj: Viridis Pharmaceutical Ltd. (zastupnici: C. Spintig, S. Pietzcker, M. Prasse, odvjetnici)

      Druge stranke u postupku: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO), Hecht-Pharma GmbH

      Žalbeni zahtjev

   Žalitelj od Suda zahtijeva da:

               —

               ukine pobijanu presudu drugog vijeća Općeg suda.

               —

               vrati predmet Općem sudu na ponovno suđenje.

               —

               naloži EUIPO-u snošenje žaliteljevih troškova.

               —

                  podredno: o troškovima odluči naknadno.

      Žalbeni razlozi i glavni argumenti

   Žalitelj svojom žalbom navodi da je Opći sud u pobijanoj odluci počinio više povreda Uredbe o žigu Unije (1).
   Žalitelj najprije navodi povredu članka 58. stavka 1. točke (a) prve rečenice prve mogućnosti u Uredbi o žigu Unije. Opći sud je pogrešno smatrao da o zakonitoj uporabi žiga koji je registriran za lijek radi zadržavanja stečenih prava može biti riječ samo ako je doneseno odobrenje za stavljanje lijeka u promet. Opći sud je tu odredbu također povrijedio time što je upotrebu žiga Unije u okviru kliničkog ispitivanja provedenog na temelju članka 8. stavka 3. točke (i) Direktive 2001/83/EZ (2) kvalificirao kao nužno unutarnju uporabu, pa time ne i stvarnu.
   Osim toga, žalitelj navodi povredu članka 58. stavka 1. točke (a) prve rečenice druge mogućnosti u Uredbi o žigu Unije. Opći sud je pogrešno smatrao da se kliničko ispitivanje provedeno radi pripreme zahtjeva za odobrenje za stavljanje lijeka u promet ne može isticati kao opravdanje za neuporabu žiga ako je kliničko ispitivanje provedeno tek znatno nakon registracije žiga i/ili ako nisu upotrebljena sva financijska sredstva potrebna za što brže moguće okončanje kliničkog ispitivanja.

      (1)  Uredba (EU) 2017/1001 Europskog parlamenta i Vijeća od 14. lipnja 2017. o žigu Unije, SL 2017., L 154, str. 1.

      (2)  Direktiva 2001/83/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 6. studenoga 2001. o zakoniku Zajednice o lijekovima za humanu primjenu, SL 2001., L 311, str. 67. (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 13., svezak 56., str. 27.)


title: Predmet C-19/18 P: Žalba koju je 5. siječnja 2018. podnio MS protiv rješenja Općeg suda (prvo vijeće) od 31. svibnja 2017. u predmetu T-17/16, MS protiv Komisije

text:
               5.3.2018

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 83/16

         Žalba koju je 5. siječnja 2018. podnio MS protiv rješenja Općeg suda (prvo vijeće) od 31. svibnja 2017. u predmetu T-17/16, MS protiv Komisije
   (Predmet C-19/18 P)
   (2018/C 083/23)
   Jezik postupka: francuski

      Stranke

      Žalitelj: MS (zastupnik: L. Levi, odvjetnik)

      Druga stranka u postupku: Europska komisija

      Žalbeni zahtjevi

               —

               Ukidanje rješenja Općeg suda od 31. svibnja 2017. u predmetu T-17/16;

               —

               Posljedično, uputiti predmet Općem sudu kako bi odlučio o osnovanosti tužbe u prvostupanjskom postupku koji se pred njime vodi, ako Sud smatra da je o predmetu moguće konačno odlučiti, usvojiti žaliteljeve zahtjeve iz prvostupanjskog postupka i, stoga,

               —

               Utvrditi izvanugovornu odgovornost Komisije na temelju članka 268. i 340. drugog stavka UFEU-a;

               —

               Naložiti dostavljanje dokumenata koje je Komisija proglasila povjerljivima i koji su nužna potpora odluci o isključenju;

               —

               Odrediti naknadu nematerijalne štete nastale zbog protupravnog ponašanja Komisije, koja je ex aequo et bono procijenjena na 20 000 eura;

               —

               Naložiti Komisiji da objavi pismo isprike tužitelju i da ga ponovno uključi u Team Europe;

               —

               Naložiti tuženiku snošenje svih troškova u oba stupnja.

      Žalbeni razlozi i glavni argumenti

   Pobijano rješenje zahvaćeno je pogreškom koja se tiče prava u pravnoj kvalifikaciji osnove za tužbu za naknadu štete podnesene pred Općim sudom i zbog povrede obveze obrazlaganja koju je počinio Opći sud.
   Pobijano rješenje je također zahvaćeno pogreškom koja se tiče prava u pravnoj kvalifikaciji dopisa o suglasnosti kao i povredom obveze obrazlaganja koju je počinio Opći sud. Potonji je iskrivio sadržaj spisa.


title: Predmet C-695/17: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 12. prosinca 2017. uputio Helsingin käräjäoikeus (Finska) – Metirato Oy u stečaju protiv Suomen valtio/Verohallinto, Eesti Vabariik/Maksu- ja Tolliamet

text:
               5.3.2018

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 83/11

         Zahtjev za prethodnu odluku koji je 12. prosinca 2017. uputio Helsingin käräjäoikeus (Finska) – Metirato Oy u stečaju protiv Suomen valtio/Verohallinto, Eesti Vabariik/Maksu- ja Tolliamet
   (Predmet C-695/17)
   (2018/C 083/17)
   Jezik postupka: finski

      Sud koji je uputio zahtjev

   Helsingin käräjäoikeus

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelj: Metirato Oy u stečaju

      Tuženici: Suomen valtio/Verohallinto, Eesti Vabariik/Maksu- ja Tolliamet

      Prethodna pitanja

               1.

               Treba li članak 13. stavak 1. Direktive [2010/24/EU] (1), u dijelu u kojem se njime propisuje da se potraživanja koja treba naplatiti na temelju zahtjeva za naplatu potraživanja u državi članici koja prima zahtjev smatraju vlastitim potraživanjem države članice koja prima zahtjev, tumačiti na način:

                           (a)

                           da je i država članica koja prima zahtjev stranka sudskog postupka koji se odnosi na povrat u stečajnu masu iznosa koji su plaćeni zbog naplate, ili

                           (b)

                           da se država članica koja prima zahtjev brine samo za naplatu potraživanja u okviru prisilne naplate i potraživanje prijavljuje u stečajnom postupku, dok je, nasuprot tome, u okviru tužbe za pobijanje pravnih radnji u stečajnom postupku koja se odnosi na opseg imovine koja ulazi u stečajnu masu, tuženik država članica koja podnosi zahtjev?

               2.

               Treba li direktivu tumačiti na način da se potraživanja neke druge države na temelju zahtjeva za naplatu potraživanja naplaćuju istim sredstvima, ali tako da naplaćena imovina ostaje odvojena i da se ne miješa s imovinom države koja prima zahtjev, ili na način da se naplaćuju uz vlastita potraživanja, tako da se miješaju s imovinom države članice kojoj je upućen zahtjev? Drugim riječima: postiže li se direktivom samo zabrana stavljanja u nepovoljniji položaj potraživanja neke druge države?

               3.

               Može li se spor koji se odnosi na pobijanje pravnih radnji dužnika u stečajnom postupku izjednačiti sa sporom u pogledu postupka izvršenja u smislu članka 14. stavka 2. i može li se iz toga zaključiti da je u skladu s direktivom država članica koja prima zahtjev tuženik i u tom sporu?

      (1)  Direktiva Vijeća 2010/24/EU od 16. ožujka 2010. o uzajamnoj pomoći kod naplate potraživanja vezanih za poreze, carine i druge mjere (SL 2010., L 84, str. 1.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 2., svezak 17., str. 295.)


title: Spojeni predmeti C-654/16, C-657/16 i C-658/16: Rješenje Suda (osmo vijeće) od 11. siječnja 2018. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio – Italija) – Amber Capital Italia Sgr SpA (C-654/16), Amber Capital Uk Llp (C-654/16), Bluebell Partners Limited (C-657/16), Elliot International LP (C-658/16), The Liverpool Limited Partnership (C-658/16), Elliot Associates LP (C-658/16) protiv Commissione Nazionale per le Società e la Borsa (Consob) (Zahtjev za prethodnu odluku — Pravo trgovačkih društava — Direktiva 2004/25/EZ — Ponude za preuzimanje — Članak 5. stavak 4. drugi podstavak — Mogućnost izmjene cijene u ponudi u točno određenim okolnostima i u skladu s jasno određenim kriterijima — Nacionalni propis koji predviđa određivanje cijene u ponudi prema cijeni utvrđenoj u slučaju tajnih sporazuma između ponuditelja ili osoba koje s njim zajednički djeluju i jednog ili više prodavatelja — Pojam „jasno određeni kriterij”)

text:
               5.3.2018

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 83/8

         Rješenje Suda (osmo vijeće) od 11. siječnja 2018. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio – Italija) – Amber Capital Italia Sgr SpA (C-654/16), Amber Capital Uk Llp (C-654/16), Bluebell Partners Limited (C-657/16), Elliot International LP (C-658/16), The Liverpool Limited Partnership (C-658/16), Elliot Associates LP (C-658/16) protiv Commissione Nazionale per le Società e la Borsa (Consob)
   (Spojeni predmeti C-654/16, C-657/16 i C-658/16) (1)

   ((Zahtjev za prethodnu odluku - Pravo trgovačkih društava - Direktiva 2004/25/EZ - Ponude za preuzimanje - Članak 5. stavak 4. drugi podstavak - Mogućnost izmjene cijene u ponudi u točno određenim okolnostima i u skladu s jasno određenim kriterijima - Nacionalni propis koji predviđa određivanje cijene u ponudi prema cijeni utvrđenoj u slučaju tajnih sporazuma između ponuditelja ili osoba koje s njim zajednički djeluju i jednog ili više prodavatelja - Pojam „jasno određeni kriterij”))
   (2018/C 083/10)
   Jezik postupka: talijanski

      Sud koji je uputio zahtjev

   Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelji: Amber Capital Italia Sgr SpA (C-654/16), Amber Capital Uk Llp (C-654/16), Bluebell Partners Limited (C-657/16), Elliot International LP (C-658/16), The Liverpool Limited Partnership (C-658/16), Elliot Associates LP (C-658/16)

      Tuženik: Commissione Nazionale per le Società e la Borsa (Consob)

      uz sudjelovanje: Hitachi Railltaly Investments Sri, Hitachi Railltaly SpA, Ansaldo Sts SpA (C-654/16), Finmeccanica SpA

      Izreka

   Članak 5. stavak 4. podstavak 2. Direktive 2004/25/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 21. travnja 2004. o ponudama za preuzimanje treba tumačiti na način da mu se ne protivi nacionalni propis, poput onoga u glavnom postupku, koji dopušta nacionalnom tijelu za nadzor da povisi cijenu ponude za preuzimanje u slučaju tajnog sporazuma između ponuditelja ili osoba koje s njim zajednički djeluju i jednog ili više prodavatelja, ograničavajući se na propisivanje, što se tiče cijene koju se na taj način može odrediti, toga da ona odgovara cijeni koju je to tijelo utvrdilo, ako se ta cijena jasno, precizno i predvidivo može izvesti iz svih nacionalnih propisa pomoću metoda tumačenja priznatih u nacionalnom pravu.

      (1)  SL C 121, 18. 4. 2017.


title: Predmet C-269/17: Rješenje predsjednika Suda od 14. studenoga 2017. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Amtsgericht Hamburg – Njemačka) – Andreas Niemeyer protiv Brussels Airlines SA/NV

text:
               5.3.2018

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 83/18

         Rješenje predsjednika Suda od 14. studenoga 2017. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Amtsgericht Hamburg – Njemačka) – Andreas Niemeyer protiv Brussels Airlines SA/NV
   (Predmet C-269/17) (1)

   (2018/C 083/26)
   Jezik postupka: njemački
   Predsjednik Suda odredio je brisanje predmeta.

      (1)  SL C 318, 25. 9. 2017.


title: Predmet C-678/16 P: Rješenje Suda (osmo vijeće) od 18. siječnja 2018. – Monster Energy Company protiv Ureda Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO) (Žalba — Poslovnik — Članak 181. — Žig Europske unije — Postupak povodom prigovora — Figurativni žig koji sadrži verbalne elemente „HotoGo self – heating can technology” — Složeni žig — Prijava za registraciju — Prigovor — Odbacivanje — Očito nedopuštena žalba)

text:
               5.3.2018

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 83/8

         Rješenje Suda (osmo vijeće) od 18. siječnja 2018. – Monster Energy Company protiv Ureda Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO)
   (Predmet C-678/16 P) (1)

   ((Žalba - Poslovnik - Članak 181. - Žig Europske unije - Postupak povodom prigovora - Figurativni žig koji sadrži verbalne elemente „HotoGo self – heating can technology” - Složeni žig - Prijava za registraciju - Prigovor - Odbacivanje - Očito nedopuštena žalba))
   (2018/C 083/11)
   Jezik postupka: engleski

      Stranke

      Žalitelj: Monster Energy Company (zastupnik: P. Brownlow, Solicitor)

      Druga stranka u postupku: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO) (zastupnik: A. Folliard-Monguiral, agent)

      Izreka

               1.

               Žalba se odbacuje.

               2.

               Društvu Monster Energy Company se nalaže snošenje troškova.

      (1)  SL C 144, 8. 5. 2017.


title: Predmet C-705/17: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 15. prosinca 2017. uputio Svea hovrätt (Švedska) – Patent-och registreringsverket protiv Matsa Hanssona

text:
               5.3.2018

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 83/12

         Zahtjev za prethodnu odluku koji je 15. prosinca 2017. uputio Svea hovrätt (Švedska) – Patent-och registreringsverket protiv Matsa Hanssona
   (Predmet C-705/17)
   (2018/C 083/19)
   Jezik postupka: švedski

      Sud koji je uputio zahtjev

   Svea hovrätt

      Stranke glavnog postupka

      Žalitelj: Patent-och registreringsverket

      Protivna stranka: Mats Hansson

      Prethodna pitanja

               1.

               Treba li članak 4. stavak 1. točku (b) Direktive 2008/95 (1) tumačiti na način da na cjelovitu ocjenu svih relevantnih čimbenika koju treba provesti u okviru ocjene vjerojatnosti dovođenja javnosti u zabludu može utjecati element žiga koji je izjavom o odricanju prilikom registracije bio izričito isključen iz zaštite?

               2.

               Ako je odgovor na prvo pitanje potvrdan, može li u takvom slučaju izjava o odricanju utjecati na cjelovitu ocjenu na način da nadležno tijelo mora dotični element uzeti u obzir, ali da mu pritom prida ograničenu važnost u smislu da se za njega ne smatra da ima razlikovni karakter čak i ako bi on de facto mogao biti razlikovni i dominantni element ranijeg žiga?

               3.

               Ako je odgovor na prvo pitanje potvrdan, a na drugo niječan, može li izjava o odricanju ipak na neki drugi način utjecati na cjelovitu ocjenu?

      (1)  Direktiva 2008/95/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 22. listopada 2008. o usklađivanju zakonodavstava država članica o žigovima (SL 2008., L 299, str. 25.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 17., svezak 2., str. 149.)


title: Predmet C-101/17 P: Rješenje Suda (osmo vijeće) od 14. prosinca 2017. – Verus Eood protiv Ureda Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO), Maquet GmbH (Žalba — Članak 181. Poslovnika Suda — Žig Europske unije — Postupak za proglašavanje žiga ništavim — Verbalni žig Europske unije LUCEO — Proglašenje žiga ništavim)

text:
               5.3.2018

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 83/9

         Rješenje Suda (osmo vijeće) od 14. prosinca 2017. – Verus Eood protiv Ureda Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO), Maquet GmbH
   (Predmet C-101/17 P) (1)

   ((Žalba - Članak 181. Poslovnika Suda - Žig Europske unije - Postupak za proglašavanje žiga ništavim - Verbalni žig Europske unije LUCEO - Proglašenje žiga ništavim))
   (2018/C 083/12)
   Jezik postupka: njemački

      Stranke

      Žalitelj: Verus Eood (zastupnik: C. Pfitzer, odvjetnik)

      Druge stranke u postupku: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO) (zastupnik: A. Schifko, agent), Maquet GmbH (zastupnik: N. Hebeis, odvjetnik)

      Izreka

               1.

               Žalba se odbacuje.

               2.

               Društvu Verus EOOD se nalaže snošenje troškova.

      (1)  SL C 195, 19. 6. 2017.


title: Predmet C-499/17 P: Žalba koju je 17. kolovoza 2017. podnio Miguel Torres, SA protiv presude Općeg suda (drugo vijeće) od 31. svibnja 2017. u predmetu T-637/15: Alma-The Soul of Italian Wine protiv EUIPO-a – Miguel Torres

text:
               5.3.2018

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 83/9

         Žalba koju je 17. kolovoza 2017. podnio Miguel Torres, SA protiv presude Općeg suda (drugo vijeće) od 31. svibnja 2017. u predmetu T-637/15: Alma-The Soul of Italian Wine protiv EUIPO-a – Miguel Torres
   (Predmet C-499/17 P)
   (2018/C 083/13)
   Jezik postupka: engleski

      Stranke

      Žalitelj: Miguel Torres, SA (zastupnici: A. von Mühlendahl, odvjetnik, J. Güell Serra, odvjetnik)

      Druge stranke u postupku: Alma-The Soul of Italian Wine LLLP, Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo
   Žalba je rješenjem Suda (sedmo vijeće) od 14. prosinca 2017. proglašena nedopuštenom.


title: Predmet C-420/17: Rješenje predsjednika Suda od 8. prosinca 2017. – Europska komisija protiv Francuske Republike

text:
               5.3.2018

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 83/18

         Rješenje predsjednika Suda od 8. prosinca 2017. – Europska komisija protiv Francuske Republike
   (Predmet C-420/17) (1)

   (2018/C 083/28)
   Jezik postupka: francuski
   Predsjednik Suda odredio je brisanje predmeta.

      (1)  SL C 300, 11. 9. 2017.


title: Predmet C-249/15: Presuda Suda (deveto vijeće) od 18. siječnja 2018. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Østre Landsret -Danska) – Wind 1014 GmbH, Kurt Daell protiv Skatteministeriet (Zahtjev za prethodnu odluku — Članak 56. UFEU-a — Slobodno pružanje usluga — Ograničenja — Automobil koji je rezident jedne države članice uzeo u leasing od leasing-društva sa sjedištem u drugoj državi članici — Porez na registraciju motornog vozila izračunan razmjerno trajanju korištenja vozilom — Nužnost postojanja sporazuma nacionalnih poreznih tijela prije stavljanja u promet — Opravdanje — Sprečavanje zaobilaženja poreznih pravila i njihove prijevarne primjene ili zlouporabe — Očuvanje porezne nadležnosti države — Proporcionalnost)

text:
               5.3.2018

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 83/2

         Presuda Suda (deveto vijeće) od 18. siječnja 2018. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Østre Landsret -Danska) – Wind 1014 GmbH, Kurt Daell protiv Skatteministeriet
   (Predmet C-249/15) (1)

   ((Zahtjev za prethodnu odluku - Članak 56. UFEU-a - Slobodno pružanje usluga - Ograničenja - Automobil koji je rezident jedne države članice uzeo u leasing od leasing-društva sa sjedištem u drugoj državi članici - Porez na registraciju motornog vozila izračunan razmjerno trajanju korištenja vozilom - Nužnost postojanja sporazuma nacionalnih poreznih tijela prije stavljanja u promet - Opravdanje - Sprečavanje zaobilaženja poreznih pravila i njihove prijevarne primjene ili zlouporabe - Očuvanje porezne nadležnosti države - Proporcionalnost))
   (2018/C 083/02)
   Jezik postupka: danski

      Sud koji je uputio zahtjev

   Østre Landsret

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelji: Wind 1014 GmbH, Kurt Daell

      Tuženik: Skatteministeriet

      Izreka

   Članak 56. UFEU-a mora se tumačiti na način da mu se protive propis i upravna praksa države članice poput onih o kojima je riječ u glavnom postupku, prema kojima se

               —

               stavljanje u promet vozila koje je njezin rezident radi privremenog korištenja tim vozilom i u toj državi članici uzeo na leasing od leasing-društva sa sjedištem u drugoj državi članici uz obvezu plaćanja poreza na registraciju obračunanog razmjerno trajanju tog korištenja uvjetuje ishođenjem prethodnog odobrenja poreznih tijela prve države članice u pogledu tog plaćanja, inače se to vozilo načelno ne može staviti u promet na njezinu teritoriju i prema kojima se

               —

               mogućnost stavljanja u promet takvog vozila u prvoj državi članici odmah tijekom ispitivanja zahtjeva poreznog obveznika za primjenu povlastice plaćanja pripadajućeg poreza na registraciju tog vozila obračunanog razmjerno trajanju njegova korištenja u toj državi uvjetuje prethodnim plaćanjem cijelog iznosa poreza na registraciju, pri čemu se preplaćeni porez vraća uvećano za kamate ako i nakon što porezni obveznik od navedenih poreznih tijela dobije odobrenje za to razmjerno namirenje poreza na registraciju.

      (1)  SL C 245, 27. 7. 2015.


title: Predmet T-250/17: Presuda Općeg suda od 23. siječnja 2018. – avanti protiv EUIPO-a (avanti) („Žig Europske unije — Prijava figurativnog žiga Europske unije avanti — Apsolutni razlog za odbijanje — Nepostojanje razlikovnog karaktera — Članak 7. stavak 1. točka (b) Uredbe (EZ) br. 207/2009 [koji je postao članak 7. stavak 1. točka (b) Uredbe (EU) 2017/1001]”)

text:
               5.3.2018

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 83/21

         Presuda Općeg suda od 23. siječnja 2018. – avanti protiv EUIPO-a (avanti)
   (Predmet T-250/17) (1)

   ((„Žig Europske unije - Prijava figurativnog žiga Europske unije avanti - Apsolutni razlog za odbijanje - Nepostojanje razlikovnog karaktera - Članak 7. stavak 1. točka (b) Uredbe (EZ) br. 207/2009 [koji je postao članak 7. stavak 1. točka (b) Uredbe (EU) 2017/1001]”))
   (2018/C 083/32)
   Jezik postupka: njemački

      Stranke

      Tužitelj: avanti GmbH (Hamburg, Njemačka) (zastupnik: M. Bahmann, odvjetnik)

      Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (zastupnik: A. Schifko, agent)

      Predmet

   Tužba protiv odluke petog žalbenog vijeća EUIPO-a od 14. veljače 2017. (predmet R 801/2016-5), koja se odnosi na prijavu registracije figurativnog znaka avanti kao žiga Europske unije.

      Izreka

               1.

               Tužba se odbija.

               2.

               Društvu avanti GmbH se nalaže snošenje troškova.

      (1)  SL C 195, 19. 6. 2017.


title: Predmet C-536/17 P: Žalba koju je 11. rujna 2017. podnio Josel, SL protiv presude Općeg suda (šesto vijeće) od 28. lipnja 2017. u predmetu T-333/15: Josel protiv EUIPO-a – Nationale-Nederlanden Nederland

text:
               5.3.2018

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 83/10

         Žalba koju je 11. rujna 2017. podnio Josel, SL protiv presude Općeg suda (šesto vijeće) od 28. lipnja 2017. u predmetu T-333/15: Josel protiv EUIPO-a – Nationale-Nederlanden Nederland
   (Predmet C-536/17 P)
   (2018/C 083/14)
   Jezik postupka: engleski

      Stranke

      Žalitelj: Josel, SL (zastupnik: J. Güell Serra, odvjetnik)

      Druge stranke u postupku: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo, Nationale-Nederlanden Nederland BV
   Žalba je rješenjem Suda (deveto vijeće) od 17. siječnja 2018. proglašena nedopuštenom.


title: Predmet C-724/17: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 22. prosinca 2017. uputio Korkein oikeus (Finska) – Vantaan kaupunki protiv Skanska Industrial Solutions Oy, NCC Industry Oy, Asfaltmix Oy

text:
               5.3.2018

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 83/14

         Zahtjev za prethodnu odluku koji je 22. prosinca 2017. uputio Korkein oikeus (Finska) – Vantaan kaupunki protiv Skanska Industrial Solutions Oy, NCC Industry Oy, Asfaltmix Oy
   (Predmet C-724/17)
   (2018/C 083/21)
   Jezik postupka: finski

      Sud koji je uputio zahtjev

   Korkein oikeus

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelj: Vantaan kaupunki

      Tuženici: Skanska Industrial Solutions Oy, NCC Industry Oy, Asfaltmix Oy

      Prethodna pitanja

               1.

               Određuje li se osoba odgovorna za naknadu štete prouzročene povredom članka 101. UFEU-a izravnom primjenom tog članka ili na temelju nacionalnih pravnih pravila?

               2.

               Ako se osobe odgovorne za naknadu štete određuju izravnom primjenom članka 101. UFEU-a, odgovaraju li za štetu osobe koje su obuhvaćene pojmom „poduzetnik” iz te odredbe? Primjenjuju li se prilikom određivanja osoba odgovornih za naknadu štetu ista načela koja je Sud radi određivanja odgovornih osoba primjenjivao u predmetima u vezi s novčanim kaznama, a prema kojima se odgovornost osobito može temeljiti na pripadnosti istoj gospodarskoj cjelini ili na gospodarskom kontinuitetu?

               3.

               Ako se osobe odgovorne za naknadu štete određuju na temelju nacionalnih pravnih pravila države članice, protivi li se zahtjevu djelotvornosti prava Unije nacionalno pravno pravilo prema kojemu društvo koje je nakon stjecanja svih dionica društva koje je protivno članku 101. UFEU-a sudjelovalo u kartelu donijelo odluku o prestanku tog društva i nastavilo njegovu poslovnu djelatnost ne odgovara za štetu koju je svojim postupanjem kojim se ograničava tržišno natjecanje prouzročilo društvo koje je prestalo, iako bi ostvarenje naknade štete od društva koje je prestalo bilo praktički nemoguće ili pretjerano teško? Protivi li se zahtjevu djelotvornosti tumačenje nacionalnog prava neke države članice, prema kojem odgovornost za štetu pretpostavlja to da opisano preoblikovanje trgovačkog društva mora biti nezakonito ili prividno radi izbjegavanja obveze naknade štete u vezi s tržišnim natjecanjem odnosno iz drugog razloga nepošteno ili barem da je društvo u trenutku preoblikovanja znalo ili moralo znati za povredu tržišnog natjecanja?


title: Predmet T-15/18: Tužba podnesena 17. siječnja 2018. – OCU protiv ESB-a

text:
               5.3.2018

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 83/22

         Tužba podnesena 17. siječnja 2018. – OCU protiv ESB-a
   (Predmet T-15/18)
   (2018/C 083/33)
   Jezik postupka: španjolski

      Stranke

      Tužitelj: Organización de Consumidores y Usuarios (OCU) (Madrid, Španjolska) (zastupnici: E. Martínez Martínez i C. López-Mélida de Ramón, odvjetnici)

      Tuženik: Europska središnja banka (ESB)

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

               —

               poništi pobijanu odluku.

               —

               naloži ESB-u podnošenje zahtijevane dokumentacije u punoj ili povjerljivoj verziji.

               —

               naloži tuženiku, Europskoj središnjoj banci, snošenje troškova.

      Tužbeni razlozi i glavni argumenti

   Predmet ovog postupka je zahtijevanje poništenja Odluke od 17. studenoga 2017., s registarskim brojem LS/MD/17/428, kojom je odbijen „Ponovni zahtjev za pristup dokumentima ESB-a”, koji je tužitelj podnio 14. rujna 2017.; te određivanje, umjesto toga, neposredne predaje zahtijevane dokumentacije koja se odnosi na sanaciju društva Banco Popular Español S.A.
   U potporu svojoj tužbi tužitelj navodi jedan tužbeni razlog, koji se temelji na temeljnom pravu utvrđenom u članku 41. stavku 2. Povelje Europske unije o temeljnim pravima: pravu na dobru upravu, koje je izraženo u pristupu dokumentima radi legitimnog izvršavanja prava obrane.


title: Predmet C-270/16: Presuda Suda (treće vijeće) od 18. siječnja 2018. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Juzgado de lo Social n° 1 de Cuenca – Španjolska) – Carlos Enrique Ruiz Conejero protiv Ferroser Servicios Auxiliares SA, Ministerio Fiscal (Zahtjev za prethodnu odluku — Socijalna politika — Direktiva 2000/78/EZ — Jednako postupanje pri zapošljavanju i obavljanju zanimanja — Članak 2. stavak 2. točka (b) podtočka i. — Zabrana diskriminacije na osnovi invaliditeta — Nacionalno zakonodavstvo koje pod određenim pretpostavkama dopušta otkaz radniku zbog ponavljajućih odsutnosti s rada, pa bile one i opravdane — Odsutnosti radnika zbog bolesti uzrokovane njegovim invaliditetom — Različito postupanje na temelju invaliditeta — Neizravna diskriminacija — Opravdanje — Borba protiv odsutnosti s rada — Primjerenost — Proporcionalnost)

text:
               5.3.2018

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 83/3

         Presuda Suda (treće vijeće) od 18. siječnja 2018. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Juzgado de lo Social no 1 de Cuenca – Španjolska) – Carlos Enrique Ruiz Conejero protiv Ferroser Servicios Auxiliares SA, Ministerio Fiscal
   (Predmet C-270/16) (1)

   ((Zahtjev za prethodnu odluku - Socijalna politika - Direktiva 2000/78/EZ - Jednako postupanje pri zapošljavanju i obavljanju zanimanja - Članak 2. stavak 2. točka (b) podtočka i. - Zabrana diskriminacije na osnovi invaliditeta - Nacionalno zakonodavstvo koje pod određenim pretpostavkama dopušta otkaz radniku zbog ponavljajućih odsutnosti s rada, pa bile one i opravdane - Odsutnosti radnika zbog bolesti uzrokovane njegovim invaliditetom - Različito postupanje na temelju invaliditeta - Neizravna diskriminacija - Opravdanje - Borba protiv odsutnosti s rada - Primjerenost - Proporcionalnost))
   (2018/C 083/03)
   Jezik postupka: španjolski

      Sud koji je uputio zahtjev

   Juzgado de lo Social no 1 de Cuenca

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelj: Carlos Enrique Ruiz Conejero

      Tuženici: Ferroser Servicios Auxiliares SA, Ministerio Fiscal

      Izreka

   Članak 2. stavak 2. točku (b) podtočku i. Direktive Vijeća 2000/78/EZ od 27. studenoga 2000. o uspostavi općeg okvira za jednako postupanje pri zapošljavanju i obavljanju zanimanja treba tumačiti na način da mu je protivan nacionalni propis koji propisuje da poslodavac može otkazati radniku zbog njegovih ponavljajućih odsutnosti s rada, pa bile one i opravdane, u situaciji u kojoj su te odsutnosti posljedica bolesti uzrokovanih invaliditetom tog radnika, osim ako taj propis, slijedeći legitiman cilj borbe protiv odsutnosti s rada, ne prekoračuje ono što je nužno za ostvarenje tog cilja, a što je na sudu koji je uputio zahtjev da ocijeni.

      (1)  SL C 279, 1. 8. 2016.


title: Predmet T-16/18: Tužba podnesena 17. siječnja 2018. – Activos e Inversiones Monterroso protiv SRB-a

text:
               5.3.2018

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 83/22

         Tužba podnesena 17. siječnja 2018. – Activos e Inversiones Monterroso protiv SRB-a
   (Predmet T-16/18)
   (2018/C 083/34)
   Jezik postupka: španjolski

      Stranke

      Tužitelj: Activos e Inversiones Monterroso, S.L. (Pantoja, Španjolska) (zastupnik: S. Rodríguez Bajón, odvjetnik)

      Tuženik: Jedinstveni sanacijski odbor (SRB)

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

               —

               donese odluku o poništenju odluke SRB-a od 8. studenoga 2017.

               —

               odobri tužitelju pristup spisu na način naveden u tužbi.

      Tužbeni razlozi i glavni argumenti

   U prilog osnovanosti tužbe tužitelj ističe pet tužbenih razloga:

               1.

               U svojoj odluci od 8. studenoga 2017. SRB očito miješa opće pravo na pristup dokumentima, na koje se može pozivati svaki građanin Europske unije, i konkretnije pravo na pristup spisu koje mogu izvršavati samo osobe na koje se odnosi postupak o kojem je riječ u tom spisu. Naime, SRB tvrdi da oba ta prava podnositelju zahtjeva omogućuju pristup istim dokumentima, što je protupravan zaključak.
               Pravo na pristup spisu je pravo koje je sasvim različito od prava na pristup dokumentima. Dok je prvonavedeno jedno od sastavnih dijelova „prava na dobru upravu”, utvrđenog u Povelji Europske unije o temeljnim pravima, drugonavedeno je znatno općenitije autonomno pravo koje je povezano s načelom javne transparentnosti.

               2.

               Razlika koja postoji između tih dvaju prava podrazumijeva da se ona odnose na različite subjekte i da imaju različite učinke tako da se na pravo na pristup spisu mogu pozivati samo osobe na koje se odnosi predmetni postupak, dok se pravo na pristup dokumentima priznaje svakom građaninu Europske unije u pogledu dokumenata njezinih institucija.

               3.

               Različiti učinci tih prava nužno podrazumijevaju da se na svako od njih također primjenjuje različit skup iznimki. Tako, iako je jedna od iznimaka od prava na pristup dokumentima ta da takav pristup ne smije nanositi štetu „poslovnim interesima” poduzetnika o kojima je riječ, pravo na pristup spisu sa svoje strane ograničeno je time da njegovo izvršavanje ne smije ugroziti „poslovne tajne” društava koja sudjeluju u postupku. U tom smislu opravdana je razlika koja postoji između „poslovnog interesa”, nesumnjivo širokog pojma, i „poslovne tajne”, puno užeg pojma koji se odnosi na skup znanja koja su svojstvena određenom poduzetniku, poznata vrlo konkretnom krugu osoba i čije otkrivanje može utjecati na navedenog poduzetnika. S tim u vezi postojanje poslovnih tajni treba uravnotežiti s ostalim uključenim interesima, poput prava obrane.

               4.

               Sa svoje strane, povjerljivost, kao još jedna od iznimaka koje se primjenjuju na pravo na pristup spisu, isto tako treba biti opravdana te je ona podvrgnuta nizu ograničenja koja valja uzeti u obzir tako da se ne može automatski pozvati na povjerljivost kako bi se odbilo pravo na pristup spisu, a navedena prijava treba biti obrazložena, što nije tako u ovom slučaju.

               5.

               Pri donošenju odluke u ovom predmetu ključno je primijeniti članak 41. stavak 2. točku (b) Povelje Europske unije o temeljnim pravima pa, slijedom toga, SRB treba primijeniti članak 90. stavak 4. Uredbe 806/2014, a ne njezin članak 90. stavak 1.


title: Predmet C-363/16: Presuda Suda (prvo vijeće) od 17. siječnja 2018. – Europska komisija protiv Helenske Republike (Povreda obveze države — Državne potpore — Potpora koja je proglašena nezakonitom i nespojivom s unutarnjim tržištem — Obveza povrata — Članak 108. stavak 2. drugi podstavak UFEU-a — Uredba (EZ) br. 659/1999 — Članak 14. stavak 3. — Društvo korisnik koje je u stečaju — Postupci u slučaju insolventnosti — Upis tražbine u popis tražbina — Prestanak poslovanja — Prekid stečajnog postupka radi ispitivanja mogućnosti ponovnog pokretanja poslovanja — Obveza obavještavanja — Neprovedba)

text:
               5.3.2018

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 83/3

         Presuda Suda (prvo vijeće) od 17. siječnja 2018. – Europska komisija protiv Helenske Republike
   (Predmet C-363/16) (1)

   ((Povreda obveze države - Državne potpore - Potpora koja je proglašena nezakonitom i nespojivom s unutarnjim tržištem - Obveza povrata - Članak 108. stavak 2. drugi podstavak UFEU-a - Uredba (EZ) br. 659/1999 - Članak 14. stavak 3. - Društvo korisnik koje je u stečaju - Postupci u slučaju insolventnosti - Upis tražbine u popis tražbina - Prestanak poslovanja - Prekid stečajnog postupka radi ispitivanja mogućnosti ponovnog pokretanja poslovanja - Obveza obavještavanja - Neprovedba))
   (2018/C 083/04)
   Jezik postupka: grčki

      Stranke

      Tužitelj: Europska komisija (zastupnici: A. Bouchagiar i B. Stromsky, agenti)

      Tuženik: Helenska Republika (zastupnici: K. Boskovits i V. Karra, agenti)

      Izreka

               1.

               Time što nije u propisanim rokovima poduzela sve potrebne mjere radi provedbe Odluke Komisije 2012/541/EU od 22. veljače 2012. o državnoj potpori SA.26534 (C 27/2010, ex ΝΝ 6/2009) koju je Grčka dodijelila društvu United Textiles SA (SL 2012., L 279, str. 30.) i time što nije Europsku komisiju u dovoljnoj mjeri obavijestila o mjerama poduzetima sukladno toj odluci, Helenska Republika povrijedila je svoje obveze na temelju članaka 2. do 4. spomenute odluke i UFEU-a.

               2.

               Helenskoj Republici nalaže se snošenje troškova.

      (1)  SL C 305, 22. 8. 2016.


title: Predmet C-676/16: Presuda Suda (prvo vijeće) od 17. siječnja 2018. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Nejvyšší správní soud – Češka Republika) – CORPORATE COMPANIES s.r.o. protiv Ministerstvo financí ČR (Zahtjev za prethodnu odluku — Sprečavanje korištenja financijskog sustava u svrhu pranja novca i financiranja terorizma — Direktiva 2005/60/EZ — Područje primjene — Članak 2. stavak 1. točka 3. podtočka (c) i članak 3. točka 7. podtočka (a) — Predmet poslovanja društva koji se sastoji u prodaji trgovačkih društava upisanih u registar trgovačkih društava i osnovanih s isključivim ciljem prodaje — Prodaja ostvarena ustupanjem udjela poduzetnika u prethodno osnovanom društvu)

text:
               5.3.2018

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 83/5

         Presuda Suda (prvo vijeće) od 17. siječnja 2018. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Nejvyšší správní soud – Češka Republika) – CORPORATE COMPANIES s.r.o. protiv Ministerstvo financí ČR
   (Predmet C-676/16) (1)

   ((Zahtjev za prethodnu odluku - Sprečavanje korištenja financijskog sustava u svrhu pranja novca i financiranja terorizma - Direktiva 2005/60/EZ - Područje primjene - Članak 2. stavak 1. točka 3. podtočka (c) i članak 3. točka 7. podtočka (a) - Predmet poslovanja društva koji se sastoji u prodaji trgovačkih društava upisanih u registar trgovačkih društava i osnovanih s isključivim ciljem prodaje - Prodaja ostvarena ustupanjem udjela poduzetnika u prethodno osnovanom društvu))
   (2018/C 083/06)
   Jezik postupka: češki

      Sud koji je uputio zahtjev

   Nejvyšší správní soud

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelj: CORPORATE COMPANIES s.r.o.

      Tuženik: Ministerstvo financí ČR

      Izreka

   Članak 2. stavak 1. točku 3. podtočku (c) Direktive 2005/60/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 26. listopada 2005. o sprečavanju korištenja financijskog sustava u svrhu pranja novca i financiranja terorizma u vezi s njezinim člankom 3. točkom 7. podtočkom (a) treba tumačiti na način da se te odredbe primjenjuju na osobu poput one o kojoj je riječ u glavnom postupku, čija se poslovna djelatnost sastoji u prodaji društava koja je osnovala sama, bez ikakva prethodnog zahtjeva svojih potencijalnih stranaka, s ciljem prodaje tim strankama ustupanjem svojih udjela u kapitalu društva koje se prodaje.

      (1)  SL C 86, 20. 3. 2017.