title: Predmet C-400/19: Presuda Suda (četvrto vijeće) od 11. ožujka 2021. – Europska komisija/Mađarska („Povreda obveze države članice – Zajednička organizacija tržištâ poljoprivrednih proizvoda – Uredba (EU) br. 1308/2013 – Članak 34. UFEU a – Prodajne cijene poljoprivredno prehrambenih proizvoda – Minimalne profitne marže koje se trebaju primijeniti u maloprodaji tih proizvoda”)

text:
               10.5.2021

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 182/6

      Presuda Suda (četvrto vijeće) od 11. ožujka 2021. – Europska komisija/Mađarska
      (Predmet C-400/19) (1)

      („Povreda obveze države članice - Zajednička organizacija tržištâ poljoprivrednih proizvoda - Uredba (EU) br. 1308/2013 - Članak 34. UFEU a - Prodajne cijene poljoprivredno prehrambenih proizvoda - Minimalne profitne marže koje se trebaju primijeniti u maloprodaji tih proizvoda”)
      (2021/C 182/07)
      Jezik postupka: mađarski

         Stranke

         Tužitelj: Europska komisija (zastupnici: A. Sipos, X. Lewis i E. Manhaeve, agenti)

         Tuženik: Mađarska (zastupnici: M. Z. Fehér, G. Koós i Zs. Wagner, a zatim M. Z. Fehér i G. Koós, agenti)

         Izreka

                  1.

                  Time što je donijela članak 3. stavak 2. točku (u) mezőgazdasági és élelmiszeripari termékek vonatkozásában a beszállítókkal szemben alkalmazott tisztességtelen forgalmazói magatartás tilalmáról szóló 2009. évi XCV. törvény (Zakon br. XCV iz 2009. o zabrani nepoštenih trgovačkih praksi primijenjenih protiv dobavljača u vezi s poljoprivrednim i prehrambenim proizvodima) i tako ograničila načine određivanja prodajnih cijena poljoprivrednih i prehrambenih proizvoda, Mađarska je povrijedila obveze koje ima na temelju Uredbe (EU) br. 1308/2013 Europskog parlamenta i Vijeća od 17. prosinca 2013. o uspostavljanju zajedničke organizacije tržišta poljoprivrednih proizvoda i stavljanju izvan snage uredbi Vijeća (EEZ) br. 922/72, (EEZ) br. 234/79, (EZ) br. 1037/2001 i (EZ) br. 1234/2007.

                  2.

                  Mađarskoj se nalaže snošenje vlastitih troškova i troškova Europske komisije.

         (1)  SL C 255, 29. 7. 2019.


title: Predmet C-440/19 P: Presuda Suda (četvrto vijeće) od 18. ožujka 2021. – Pometon SpA/Europska komisija („Žalba – Zabranjeni sporazumi – Europsko tržište čeličnih abraziva – Sudjelovanje u dvostranoj i višestranoj komunikaciji s ciljem usklađivanja cijena na čitavom Europskom gospodarskom prostoru – „Hibridni” postupak koji je doveo do uzastopnog donošenja odluke o nagodbi i odluke po završetku redovnog postupka – Povelja Europske unije o temeljnim pravima – Članak 41. – Dužnost nepristranosti Europske komisije – Članak 48. – Pretpostavka nedužnosti – Obveza obrazlaganja – Jedinstvena i trajna povreda – Trajanje povrede – Jednako postupanje – Neograničena nadležnost”)

text:
               10.5.2021

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 182/6

      Presuda Suda (četvrto vijeće) od 18. ožujka 2021. – Pometon SpA/Europska komisija
      (Predmet C-440/19 P) (1)

      („Žalba - Zabranjeni sporazumi - Europsko tržište čeličnih abraziva - Sudjelovanje u dvostranoj i višestranoj komunikaciji s ciljem usklađivanja cijena na čitavom Europskom gospodarskom prostoru - „Hibridni” postupak koji je doveo do uzastopnog donošenja odluke o nagodbi i odluke po završetku redovnog postupka - Povelja Europske unije o temeljnim pravima - Članak 41. - Dužnost nepristranosti Europske komisije - Članak 48. - Pretpostavka nedužnosti - Obveza obrazlaganja - Jedinstvena i trajna povreda - Trajanje povrede - Jednako postupanje - Neograničena nadležnost”)
      (2021/C 182/08)
      Jezik postupka: talijanski

         Stranke

         Žalitelj: Pometon SpA (zastupnici: E. Fabrizi, V. Veneziano i A. Molinaro, avvocati)

         Druga stranka u žalbenom postupku: Europska komisija (zastupnici: P. Rossi i T. Vecchi, a zatim P. Rossi i C. Sjödin, agenti)

         Izreka

                  1.

                  Točke 2. do 4. izreke presude Općeg suda Europske unije od 28. ožujka 2019., Pometon/Komisija (T-433/16, EU:T:2019:201), se ukidaju.

                  2.

                  Žalba se u preostalom dijelu odbija.

                  3.

                  Iznos novčane kazne izrečene Pometonu SpA u članku 2. Odluke Komisije C(2016) 3121 final od 25. svibnja 2016. u vezi s postupkom na temelju članka 101. UFEU-a i članka 53. Sporazuma o EGP-u (predmet AT.39792 – Čelični abrazivi) utvrđuje se na 2 633 895 eura.

                  4.

                  Pometon SpA i Europska komisija snosit će vlastite troškove koje su imali u žalbenom postupku i u prvostupanjskom postupku.

         (1)  SL C 255, 29. 7. 2019.


title: Predmet C-459/19: Presuda Suda (peto vijeće) od 17. ožujka 2021. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Upper Tribunal (Tax and Chancery Chamber) – Ujedinjena Kraljevina) – The Commissioners for Her Majesty's Revenue & Customs / Wellcome Trust Ltd („Zahtjev za prethodnu odluku – Usklađivanje poreznih zakonodavstava – Porez na dodanu vrijednost (PDV) – Direktiva 2006/112/EZ – Članci 43. i 44. – Mjesto pružanja usluga poreznom obvezniku koji nastupa kao takav – Mjesto pružanja usluga upravljanja ulaganjima dobrotvornoj organizaciji za njezinu negospodarsku poslovnu aktivnost od strane pružatelja s poslovnim nastanom izvan Europske unije”)

text:
               10.5.2021

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 182/7

      Presuda Suda (peto vijeće) od 17. ožujka 2021. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Upper Tribunal (Tax and Chancery Chamber) – Ujedinjena Kraljevina) – The Commissioners for Her Majesty's Revenue & Customs / Wellcome Trust Ltd
      (Predmet C-459/19) (1)

      („Zahtjev za prethodnu odluku - Usklađivanje poreznih zakonodavstava - Porez na dodanu vrijednost (PDV) - Direktiva 2006/112/EZ - Članci 43. i 44. - Mjesto pružanja usluga poreznom obvezniku koji nastupa kao takav - Mjesto pružanja usluga upravljanja ulaganjima dobrotvornoj organizaciji za njezinu negospodarsku poslovnu aktivnost od strane pružatelja s poslovnim nastanom izvan Europske unije”)
      (2021/C 182/09)
      Jezik postupka: engleski

         Sud koji je uputio zahtjev

      Upper Tribunal (Tax and Chancery Chamber)

         Stranke glavnog postupka

         Tužitelj: The Commissioners for Her Majesty's Revenue & Customs

         Tuženik: Wellcome Trust Ltd

         Izreka

      Članak 44. Direktive Vijeća 2006/112/EU od 28. studenoga 2006. o zajedničkom sustavu poreza na dodanu vrijednost treba tumačiti na način da, u slučaju kada porezni obveznik koji obavlja negospodarsku aktivnost poslovne prirode stječe usluge za potrebe te negospodarske aktivnosti, te usluge treba smatrati pruženima tom poreznom obvezniku „koji nastupa kao takav”, u smislu tog članka.

         (1)  SL C 280, 19. 8. 2019.


title: Predmet C-488/19: Presuda Suda (prvo vijeće) od 17. ožujka 2021. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio High Court (Irska)) – Izvršenje europskog uhidbenog naloga izdanog protiv osobe JR („Zahtjev za prethodnu odluku – Policijska i pravosudna suradnja u kaznenim stvarima – Europski uhidbeni nalog – Okvirna odluka 2002/584/PUP – Područje primjene – Članak 8. stavak 1. točka (c) – Pojam „izvršiva presuda” – Kazneno djelo za koje je donesena osuđujuća presuda koju je izrekao sud treće države – Kraljevina Norveška – Presuda koju je na temelju bilateralnog sporazuma priznala i izvršila država izdavateljica – Članak 4. točka 7. podtočka (b) – Razlozi za moguće neizvršenje europskog uhidbenog naloga – Izvanteritorijalni karakter kaznenog djela”)

text:
               10.5.2021

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 182/8

      Presuda Suda (prvo vijeće) od 17. ožujka 2021. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio High Court (Irska)) – Izvršenje europskog uhidbenog naloga izdanog protiv osobe JR
      (Predmet C-488/19) (1)

      („Zahtjev za prethodnu odluku - Policijska i pravosudna suradnja u kaznenim stvarima - Europski uhidbeni nalog - Okvirna odluka 2002/584/PUP - Područje primjene - Članak 8. stavak 1. točka (c) - Pojam „izvršiva presuda” - Kazneno djelo za koje je donesena osuđujuća presuda koju je izrekao sud treće države - Kraljevina Norveška - Presuda koju je na temelju bilateralnog sporazuma priznala i izvršila država izdavateljica - Članak 4. točka 7. podtočka (b) - Razlozi za moguće neizvršenje europskog uhidbenog naloga - Izvanteritorijalni karakter kaznenog djela”)
      (2021/C 182/10)
      Jezik postupka: engleski

         Sud koji je uputio zahtjev

      High Court (Irska)

         Stranke glavnog postupka

      JR

         Izreka

                  1.

                  Članak 1. stavak 1. i članak 8. stavak 1. točku (c) Okvirne odluke Vijeća 2002/584/PUP od 13. lipnja 2002. o Europskom uhidbenom nalogu i postupcima predaje između država članica, kako je izmijenjena Okvirnom odlukom Vijeća 2009/299/PUP od 26. veljače 2009., treba tumačiti na način da se europski uhidbeni nalog može izdati na temelju sudske odluke države članice izdavateljice kojom se nalaže izvršenje kazne u toj državi članici, koju je izrekao sud treće države kad je, u skladu s bilateralnim sporazumom između tih država, predmetna presuda priznata odlukom suda države članice izdavateljice. Međutim, izdavanje europskog uhidbenog naloga uvjetovano je, s jedne strane, time da je tražena osoba osuđena na kaznu zatvora u trajanju od najmanje četiri mjeseca i, s druge strane, da je postupak koji je doveo do donošenja u trećoj državi presude koja je potom priznata u državi članici izdavateljici poštovao temeljna prava i, osobito, obveze koje proizlaze iz članaka 47. i 48. Povelje Europske unije o temeljnim pravima.

                  2.

                  Članak 4. točku 7. podtočku (b) Okvirne odluke 2002/584, kako je izmijenjena Okvirnom odlukom 2009/299, treba tumačiti na način da u slučaju postojanja europskog uhidbenog naloga koji je izdan na temelju sudske odluke države članice izdavateljice koja omogućuje izvršenje u toj državi članici kazne koju je izrekao sud treće države, u slučaju kada je predmetno kazneno djelo počinjeno na državnom području potonje države, pitanje je li ono počinjeno „izvan državnog područja države izdavateljice” treba riješiti uzimajući u obzir kaznenu nadležnost te treće države, u ovom slučaju Kraljevine Norveške, koja je omogućila progon tog kaznenog djela, a ne države članice izdavateljice naloga.

         (1)  SL C 337, 7. 10. 2019.


title: Predmet C-562/19 P: Presuda Suda (veliko vijeće) od 16. ožujka 2021. – Europska komisija/Republika Poljska, Mađarska („Žalba – Članak 107. stavak 1. UFEU a – Državne potpore – Poljski porez u sektoru trgovine na malo – Članak 108. stavak 2. UFEU a – Odluka o pokretanju službenog istražnog postupka – Elementi za utvrđivanje referentnog sustava – Progresivnost stopa – Postojanje selektivne prednosti – Teret dokazivanja”)

text:
               10.5.2021

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 182/9

      Presuda Suda (veliko vijeće) od 16. ožujka 2021. – Europska komisija/Republika Poljska, Mađarska
      (Predmet C-562/19 P) (1)

      („Žalba - Članak 107. stavak 1. UFEU a - Državne potpore - Poljski porez u sektoru trgovine na malo - Članak 108. stavak 2. UFEU a - Odluka o pokretanju službenog istražnog postupka - Elementi za utvrđivanje referentnog sustava - Progresivnost stopa - Postojanje selektivne prednosti - Teret dokazivanja”)
      (2021/C 182/11)
      Jezik postupka: poljski

         Stranke

         Žalitelj: Europska komisija (zastupnici: K. Herrmann, P.-J. Loewenthal i V. Bottka, agenti)

         Druge stranke u postupku: Republika Poljska (zastupnici: B. Majczyna, M. Rzotkiewicz i M. Szydło, agenti), Mađarska (zastupnici: M. Z. Fehér i G. Koós, agenti)

         Izreka

                  1.

                  Žalba se odbija.

                  2.

                  Europskoj komisiji nalaže se snošenje troškova postupka.

                  3.

                  Mađarska snosi vlastite troškove.

         (1)  SL C 328, 30. 9. 2019.


title: Predmet C-572/19 P: Presuda Suda (peto vijeće) od 10. ožujka 2021. – European Road Transport Telematics Implementation Coordination Organisation – Intelligent Transport Systems & Services Europe (Ertico – ITS Europe)/Komisija („Žalba – Državne potpore – Sedmi okvirni program za istraživanja, tehnološki razvoj i demonstracijske aktivnosti – Preporuka 2003/361/EZ – Odluka odbora za validaciju Europske komisije o kvalifikaciji mikro, malih i srednjih poduzetnika (MSP) – Odluka 2012/838/EU, Euratom – Prilog – Točke 1.2.6. i 1.2.7. – Zahtjev za preispitivanje – Uredba (EZ) br. 58/2003 – Članak 22. – Nepostojanje upravne žalbe – Povezanost zahtjeva za preispitivanje i upravne žalbe – Odbijanje statusa MSP-a unatoč formalnom ispunjenju kriterija iz Preporuke 2003/361 – Pravna sigurnost – Legitimna očekivanja – Poteškoće s kojima se obično suočavaju MSP-ovi – Nepostojanje”)

text:
               10.5.2021

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 182/9

      Presuda Suda (peto vijeće) od 10. ožujka 2021. – European Road Transport Telematics Implementation Coordination Organisation – Intelligent Transport Systems & Services Europe (Ertico – ITS Europe)/Komisija
      (Predmet C-572/19 P) (1)

      („Žalba - Državne potpore - Sedmi okvirni program za istraživanja, tehnološki razvoj i demonstracijske aktivnosti - Preporuka 2003/361/EZ - Odluka odbora za validaciju Europske komisije o kvalifikaciji mikro, malih i srednjih poduzetnika (MSP) - Odluka 2012/838/EU, Euratom - Prilog - Točke 1.2.6. i 1.2.7. - Zahtjev za preispitivanje - Uredba (EZ) br. 58/2003 - Članak 22. - Nepostojanje upravne žalbe - Povezanost zahtjeva za preispitivanje i upravne žalbe - Odbijanje statusa MSP-a unatoč formalnom ispunjenju kriterija iz Preporuke 2003/361 - Pravna sigurnost - Legitimna očekivanja - Poteškoće s kojima se obično suočavaju MSP-ovi - Nepostojanje”)
      (2021/C 182/12)
      Jezik postupka: engleski

         Stranke

         Žalitelj: European Road Transport Telematics Implementation Coordination Organisation – Intelligent Transport Systems & Services Europe (Ertico – ITS Europe) (zastupnici: M. Wellinger i K. T'Syen, odvjetnici)

         Druga stranka u postupku: Europska komisija (zastupnici: R. Lyal i A. Kyratsou, agenti)

         Intervenijent u potporu žalitelju: Češka Republika (zastupnici: M. Smolek, J. Vláčil, O. Serdula i J. Očková, agenti)

         Izreka

                  1.

                  Žalba se odbija.

                  2.

                  Društvu European Road Transport Telematics Implementation Coordination Organisation – Intelligent Transport Systems & Services Europe (Ertico – ITS Europe) nalaže se snošenje, osim vlastitih, i troškova Europske komisije.

                  3.

                  Češka Republika snosi vlastite troškove.

         (1)  SL C 312, 16. 9. 2019.


title: Predmet C-578/19: Presuda Suda (treće vijeće) od 18. ožujka 2021. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Supreme Court of the United Kingdom – Ujedinjena Kraljevina) – X / Kuoni Travel Ltd („Zahtjev za prethodnu odluku – Direktiva 90/314/EEZ – Članak 5. stavak 2. treća alineja – Putovanja, odmori i kružna putovanja u paket-aranžmanima – Ugovor o putovanju u paket-aranžmanu sklopljen između organizatora putovanja i potrošača – Odgovornost organizatora putovanjâ za pravilno izvršenje obveza koje proizlaze iz ugovora od strane drugih pružatelja usluga – Šteta nastala radnjama zaposlenika pružatelja usluga – Oslobođenje od odgovornosti – Događaj koji organizator putovanja ili pružatelj usluga nije mogao predvidjeti ili spriječiti – Pojam „pružatelj usluga””)

text:
               10.5.2021

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 182/10

      Presuda Suda (treće vijeće) od 18. ožujka 2021. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Supreme Court of the United Kingdom – Ujedinjena Kraljevina) – X / Kuoni Travel Ltd
      (Predmet C-578/19) (1)

      („Zahtjev za prethodnu odluku - Direktiva 90/314/EEZ - Članak 5. stavak 2. treća alineja - Putovanja, odmori i kružna putovanja u paket-aranžmanima - Ugovor o putovanju u paket-aranžmanu sklopljen između organizatora putovanja i potrošača - Odgovornost organizatora putovanjâ za pravilno izvršenje obveza koje proizlaze iz ugovora od strane drugih pružatelja usluga - Šteta nastala radnjama zaposlenika pružatelja usluga - Oslobođenje od odgovornosti - Događaj koji organizator putovanja ili pružatelj usluga nije mogao predvidjeti ili spriječiti - Pojam „pružatelj usluga””)
      (2021/C 182/13)
      Jezik postupka: engleski

         Sud koji je uputio zahtjev

      Supreme Court of the United Kingdom

         Stranke glavnog postupka

         Tužitelj: X

         Tuženik: Kuoni Travel Ltd

         uz sudjelovanje: ABTA Ltd

         Izreka

      Članak 5. stavak 2. treću alineju Direktive Vijeća 90/314/EEZ od 13. lipnja 1990. o putovanjima, odmorima i kružnim putovanjima u paket aranžmanima, u dijelu u kojem predviđa razlog za oslobođenje od odgovornosti organizatora putovanja u paket-aranžmanu za pravilno izvršenje obveza koje proizlaze iz ugovora o takvom putovanju sklopljenog između tog organizatora i potrošača te uređenog tom direktivom, treba tumačiti na način da se u slučaju neizvršenja ili nepravilnog izvršenja tih obveza zbog radnji zaposlenika pružatelja usluga u izvršavanju navedenog ugovora:

                  —

                  taj zaposlenik ne može smatrati pružateljem usluga u svrhu primjene te odredbe, a

                  —

                  organizator se ne može osloboditi odgovornosti koja proizlazi iz takvog neizvršenja ili nepravilnog izvršenja, primjenom navedene odredbe.

         (1)  SL C 328, 30. 9. 2019.


title: Predmet C-580/19: Presuda Suda (veliko vijeće) od 9. ožujka 2021. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Verwaltungsgericht Darmstadt – Njemačka) – RJ/Stadt Offenbach am Main („Zahtjev za prethodnu odluku – Zaštita sigurnosti i zdravlja radnika – Organizacija radnog vremena – Direktiva 2003/88/EZ – Članak 2. – Pojam „radno vrijeme” – Dežurstvo u stanju pripravnosti – Profesionalni vatrogasci – Direktiva 89/391/EEZ – Članci 5. i 6. – Psihosocijalni rizici – Obveza prevencije”)

text:
               10.5.2021

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 182/11

      Presuda Suda (veliko vijeće) od 9. ožujka 2021. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Verwaltungsgericht Darmstadt – Njemačka) – RJ/Stadt Offenbach am Main
      (Predmet C-580/19) (1)

      („Zahtjev za prethodnu odluku - Zaštita sigurnosti i zdravlja radnika - Organizacija radnog vremena - Direktiva 2003/88/EZ - Članak 2. - Pojam „radno vrijeme” - Dežurstvo u stanju pripravnosti - Profesionalni vatrogasci - Direktiva 89/391/EEZ - Članci 5. i 6. - Psihosocijalni rizici - Obveza prevencije”)
      (2021/C 182/14)
      Jezik postupka: njemački

         Sud koji je uputio zahtjev

      Verwaltungsgericht Darmstadt

         Stranke glavnog postupka

         Tužitelj: RJ

         Tuženik: Stadt Offenbach am Main

         Izreka

      Članak 2. točku 1. Direktive 2003/88/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 4. studenoga 2003. o određenim vidovima organizacije radnog vremena treba tumačiti na način da dežurstvo u stanju pripravnosti – tijekom kojeg radnik mora biti u mogućnosti doći do granice grada u kojem se nalazi mjesto njegova zaposlenja u roku od 20 minuta, u intervencijskoj odjeći i interventnom vozilu koje mu je na raspolaganje stavio njegov poslodavac, uz primjenu posebnih prava u cestovnom prometu i prava prednosti prolaska povezanih s upotrebom tog vozila – predstavlja u cijelosti „radno vrijeme” u smislu te odredbe samo ako iz ukupne ocjene svih okolnosti slučaja, osobito posljedica takvog roka i, prema potrebi, prosječne učestalosti intervencija u tom razdoblju, proizlazi da su ograničenja kojima je taj radnik u navedenom razdoblju podvrgnut takva da objektivno i u velikoj mjeri utječu na njegovu mogućnost da u tom razdoblju slobodno upravlja vremenom tijekom kojeg njegove profesionalne usluge nisu tražene i posveti to vrijeme vlastitim interesima.

         (1)  SL C 372, 4. 11. 2019.


title: Predmet C-585/19: Presuda Suda (peto vijeće) od 17. ožujka 2021. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Tribunalul Bucureşti – Rumunjska) – Academia de Studii Economice din Bucureşti/Organismul Intermediar pentru Programul Operaţional Capital Uman – Ministerul Educaţiei Naţionale („Zahtjev za prethodnu odluku – Socijalna politika – Zaštita sigurnosti i zdravlja radnika – Organizacija radnog vremena – Direktiva 2003/88/EZ – Članak 2. – Pojam „radno vrijeme” – Članak 3. – Najkraće trajanje dnevnog odmora – Radnici koji su sklopili više ugovora o radu s istim poslodavcem – Primjena po radniku”)

text:
               10.5.2021

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 182/11

      Presuda Suda (peto vijeće) od 17. ožujka 2021. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Tribunalul Bucureşti – Rumunjska) – Academia de Studii Economice din Bucureşti/Organismul Intermediar pentru Programul Operaţional Capital Uman – Ministerul Educaţiei Naţionale
      (Predmet C-585/19) (1)

      („Zahtjev za prethodnu odluku - Socijalna politika - Zaštita sigurnosti i zdravlja radnika - Organizacija radnog vremena - Direktiva 2003/88/EZ - Članak 2. - Pojam „radno vrijeme” - Članak 3. - Najkraće trajanje dnevnog odmora - Radnici koji su sklopili više ugovora o radu s istim poslodavcem - Primjena po radniku”)
      (2021/C 182/15)
      Jezik postupka: rumunjski

         Sud koji je uputio zahtjev

      Tribunalul Bucureşti

         Stranke glavnog postupka

         Tužitelj: Academia de Studii Economice din Bucureşti

         Tuženik: Organismul Intermediar pentru Programul Operaţional Capital Uman – Ministerul Educaţiei Naţionale

         Izreka

      Članak 2. točku 1. i članak 3. Direktive 2003/88/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 4. studenoga 2003. o određenim vidovima organizacije radnog vremena treba tumačiti način da se najkraće trajanje dnevnog odmora, predviđeno tim člankom 3., u slučaju kada je radnik s istim poslodavcem sklopio više ugovora o radu, primjenjuje na sve te ugovore zajedno, a ne na svaki od navedenih ugovora zasebno.

         (1)  SL C 406, 2. 12. 2019.


title: Predmet C-596/19 P: Presuda Suda (veliko vijeće) od 16. ožujka 2021. – Europska komisija/Mađarska, Republika Poljska („Žalba – Članak 107. stavak 1. UFEU-a – Državne potpore – Mađarski porez na promet ostvaren oglašavanjem – Elementi za utvrđivanje referentnog sustava – Progresivnost stopa – Prijelazni sustav djelomičnog odbitka prenesenih gubitaka – Postojanje selektivne prednosti – Teret dokazivanja”)

text:
               10.5.2021

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 182/12

      Presuda Suda (veliko vijeće) od 16. ožujka 2021. – Europska komisija/Mađarska, Republika Poljska
      (Predmet C-596/19 P) (1)

      („Žalba - Članak 107. stavak 1. UFEU-a - Državne potpore - Mađarski porez na promet ostvaren oglašavanjem - Elementi za utvrđivanje referentnog sustava - Progresivnost stopa - Prijelazni sustav djelomičnog odbitka prenesenih gubitaka - Postojanje selektivne prednosti - Teret dokazivanja”)
      (2021/C 182/16)
      Jezik postupka: mađarski

         Stranke

         Žalitelj: Europska komisija (zastupnici: V. Bottka, P.-J. Loewenthal i K. Herrmann, agenti)

         Druge stranke u postupku: Mađarska (zastupnici: M. Z. Fehér i G. Koós, agenti), Republika Poljska (zastupnik: B. Majczyna, agent)

         Izreka

                  1.

                  Žalba se odbija.

                  2.

                  Europskoj komisiji nalaže se snošenje troškova postupka, uključujući troškove Republike Poljske.

         (1)  SL C 348, 14. 10. 2019.


title: Predmet C-652/19: Presuda Suda (drugo vijeće) od 17. ožujka 2021. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Tribunale di Milano – Italija) – KO/Consulmarketing SpA, u stečaju („Zahtjev za prethodnu odluku – Socijalna politika – Direktiva 1999/70/EZ – Okvirni sporazum o radu na određeno vrijeme koji su sklopili ETUC, UNICE i CEEP – Članak 4. – Načelo nediskriminacije – Objektivni razlozi koji opravdavaju različito postupanje prema radnicima zaposlenima na određeno vrijeme – Direktiva 98/59/EZ – Kolektivno otkazivanje – Nacionalni propis o zaštiti koju treba dodijeliti radniku žrtvi nezakonitog kolektivnog otkazivanja – Primjena nepovoljnijeg sustava zaštite na ugovore o radu na određeno vrijeme sklopljene prije datuma njegova stupanja na snagu i koji su preoblikovani u ugovore na neodređeno vrijeme nakon tog datuma”)

text:
               10.5.2021

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 182/13

      Presuda Suda (drugo vijeće) od 17. ožujka 2021. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Tribunale di Milano – Italija) – KO/Consulmarketing SpA, u stečaju
      (Predmet C-652/19) (1)

      („Zahtjev za prethodnu odluku - Socijalna politika - Direktiva 1999/70/EZ - Okvirni sporazum o radu na određeno vrijeme koji su sklopili ETUC, UNICE i CEEP - Članak 4. - Načelo nediskriminacije - Objektivni razlozi koji opravdavaju različito postupanje prema radnicima zaposlenima na određeno vrijeme - Direktiva 98/59/EZ - Kolektivno otkazivanje - Nacionalni propis o zaštiti koju treba dodijeliti radniku žrtvi nezakonitog kolektivnog otkazivanja - Primjena nepovoljnijeg sustava zaštite na ugovore o radu na određeno vrijeme sklopljene prije datuma njegova stupanja na snagu i koji su preoblikovani u ugovore na neodređeno vrijeme nakon tog datuma”)
      (2021/C 182/17)
      Jezik postupka: talijanski

         Sud koji je uputio zahtjev

      Tribunale di Milano

         Stranke glavnog postupka

         Tužitelj: KO

         Tuženik: Consulmarketing SpA, u stečaju
      uz sudjelovanje: Filcams CGIL, Confederazione Generale Italiana del Lavoro (CGIL)

         Izreka

                  1.

                  Nacionalni propis kojim se tijekom jednog te istog postupka kolektivnog otkazivanja predviđa usporedna primjena dvaju različitih sustava zaštite radnika zaposlenih na neodređeno vrijeme u slučaju kolektivnog otkazivanja provedenog povredom kriterija namijenjenih određivanju radnika koji će biti otpušteni ne ulazi u područje primjene Direktive Vijeća 98/59 od 20. srpnja 1998. o usklađivanju zakonodavstava država članica u odnosu na kolektivno otkazivanje i stoga se ne može ispitati s obzirom na temeljna prava zajamčena Poveljom o temeljnim pravima Europske unije i, osobito, njezine članke 20. i 30.

                  2.

                  Članak 4. Okvirnog sporazuma o radu na određeno vrijeme sklopljenog 18. ožujka 1999. i priloženog Direktivi Vijeća 1999/70/EZ od 28. lipnja 1999. o Okvirnom sporazumu o radu na određeno vrijeme koji su sklopili ETUC, UNICE i CEEP treba tumačiti na način da mu se ne protivi nacionalni propis kojim se novi sustav zaštite radnika zaposlenih na neodređeno vrijeme u slučaju nezakonitog kolektivnog otkazivanja proširuje na radnike čiji je ugovor o radu na određeno vrijeme, sklopljen prije stupanja na snagu tog propisa, preoblikovan u ugovor na neodređeno vrijeme nakon tog datuma.

         (1)  SL C 399, 25. 11. 2019.


title: Predmet C-708/19: Presuda Suda (osmo vijeće) od 10. ožujka 2021. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Finanzgericht Düsseldorf – Njemačka) – Von Aschenbach & Voss GmbH/Hauptzollamt Duisburg („Zahtjev za prethodnu odluku – Konačna antidampinška pristojba – Aluminijske folije podrijetlom iz Kine – Neznatno izmijenjene aluminijske folije – Provedbena uredba (EU) 2017/271 – Dopuštenost – Nepodnošenje tužbe za poništenje od strane tužitelja u glavnom postupku – Aktivna procesna legitimacija za podnošenje tužbe za poništenje”)

text:
               10.5.2021

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 182/13

      Presuda Suda (osmo vijeće) od 10. ožujka 2021. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Finanzgericht Düsseldorf – Njemačka) – Von Aschenbach & Voss GmbH/Hauptzollamt Duisburg
      (Predmet C-708/19) (1)

      („Zahtjev za prethodnu odluku - Konačna antidampinška pristojba - Aluminijske folije podrijetlom iz Kine - Neznatno izmijenjene aluminijske folije - Provedbena uredba (EU) 2017/271 - Dopuštenost - Nepodnošenje tužbe za poništenje od strane tužitelja u glavnom postupku - Aktivna procesna legitimacija za podnošenje tužbe za poništenje”)
      (2021/C 182/18)
      Jezik postupka: njemački

         Sud koji je uputio zahtjev

      Finanzgericht Düsseldorf

         Stranke glavnog postupka

         Tužitelj: Von Aschenbach & Voss GmbH

         Tuženik: Hauptzollamt Duisburg

         Izreka

      Zahtjev za prethodnu odluku koji je odlukom od 21. kolovoza 2019. uputio Finanzgericht Düsseldorf (Financijski sud u Düsseldorfu, Njemačka) je nedopušten.

         (1)  SL C 413, 9. 12. 2019.


title: Predmet C-739/19: Presuda Suda (prvo vijeće) od 10. ožujka 2021. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Supreme Court – Irska) – VK/An Bórd Pleanála („Zahtjev za prethodnu odluku – Slobodno pružanje odvjetničkih usluga – Direktiva 77/249/EEZ – Članak 5. – Obveza odvjetnika pružatelja usluga koji zastupa klijenta u okviru nacionalnog sudskog postupka da djeluje zajedno s odvjetnikom koji obavlja djelatnost pred sudom pred kojim se vodi postupak – Granice”)

text:
               10.5.2021

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 182/14

      Presuda Suda (prvo vijeće) od 10. ožujka 2021. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Supreme Court – Irska) – VK/An Bórd Pleanála
      (Predmet C-739/19) (1)

      („Zahtjev za prethodnu odluku - Slobodno pružanje odvjetničkih usluga - Direktiva 77/249/EEZ - Članak 5. - Obveza odvjetnika pružatelja usluga koji zastupa klijenta u okviru nacionalnog sudskog postupka da djeluje zajedno s odvjetnikom koji obavlja djelatnost pred sudom pred kojim se vodi postupak - Granice”)
      (2021/C 182/19)
      Jezik postupka: engleski

         Sud koji je uputio zahtjev

      Supreme Court

         Stranke glavnog postupka

         Tužitelj: VK

         Tuženik: An Bórd Pleanála

         uz sudjelovanje: The General Council of the Bar of Ireland, The Law Society of Ireland and the Attorney General,

         Izreka

      Članak 5. Direktive Vijeća 77/249/EEZ od 22. ožujka 1977. o olakšavanju učinkovitog ostvarivanja slobode pružanja odvjetničkih usluga treba tumačiti na način da:

                  —

                  mu se kao takvom, s obzirom na cilj dobrog sudovanja, ne protivi to da se odvjetniku koji pruža usluge zastupanja svojeg klijenta nalaže da djeluje zajedno s odvjetnikom koji obavlja djelatnost pred sudom pred kojim se vodi postupak i koji bi, ako je potrebno, bio odgovoran prema tom sudu, u okviru sustava kojim se odvjetnicima određuju deontološki i postupovni zahtjevi, poput onih da sudu pred kojim se vodi postupak podnesu svaki pravni element, zakonodavni ili iz sudske prakse, koji mu omogućuje nesmetano vođenje postupka, a čega je stranka oslobođena ako odluči sama osigurati svoju obranu;

                  —

                  s obzirom na cilj dobrog sudovanja, nije neproporcionalna obveza odvjetnika koji pruža usluge da djeluje zajedno s odvjetnikom koji obavlja djelatnost pred sudom pred kojim se vodi postupak, u sustavu u kojem potonji mogu odrediti svoje uloge, pri čemu je u pravilu jedini cilj odvjetnika koji obavlja djelatnost pred sudom pred kojim se vodi postupak pomoći odvjetniku pružatelju usluga kako bi mu se omogućilo da osigura dobro zastupanje stranke i pravilno ispunjenje svojih obveza prema tom sudu;

                  —

                  opća obveza djelovanja u dogovoru s odvjetnikom koji obavlja djelatnost pred sudom pred kojim se vodi postupak i koja ne omogućuje uzimanje u obzir iskustva odvjetnika koji pruža usluge prekoračuje ono što je nužno za postizanje cilja dobrog sudovanja.

         (1)  SL C 413, 9. 12. 2019.


title: Predmet C-802/19: Presuda Suda (sedmo vijeće) od 11. ožujka 2021. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Bundesfinanzhof – Njemačka) – Firma Z/Finanzamt Y („Zahtjev za prethodnu odluku – Oporezivanje – Porez na dodanu vrijednost (PDV) – Direktiva 2006/112/EZ – Članak 90. stavak 1. – Smanjenje oporezivog iznosa – Načela utvrđena u presudi od 24. listopada 1996., Elida Gibbs (C-317/94, EU:C:1996:400) – Isporuka lijekova – Odobrenje rabata – Hipotetska narav prethodnog pitanja – Nedopuštenost zahtjeva za prethodnu odluku”)

text:
               10.5.2021

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 182/15

      Presuda Suda (sedmo vijeće) od 11. ožujka 2021. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Bundesfinanzhof – Njemačka) – Firma Z/Finanzamt Y
      (Predmet C-802/19) (1)

      („Zahtjev za prethodnu odluku - Oporezivanje - Porez na dodanu vrijednost (PDV) - Direktiva 2006/112/EZ - Članak 90. stavak 1. - Smanjenje oporezivog iznosa - Načela utvrđena u presudi od 24. listopada 1996., Elida Gibbs (C-317/94, EU:C:1996:400) - Isporuka lijekova - Odobrenje rabata - Hipotetska narav prethodnog pitanja - Nedopuštenost zahtjeva za prethodnu odluku”)
      (2021/C 182/20)
      Jezik postupka: njemački

         Sud koji je uputio zahtjev

      Bundesfinanzhof

         Stranke glavnog postupka

         Tužitelj: Firma Z

         Tuženik: Finanzamt Y

         Izreka

      Članak 90. stavak 1. Direktive Vijeća 2006/112/EZ od 28. studenoga 2006. o zajedničkom sustavu poreza na dodanu vrijednost treba tumačiti na način da ljekarna sa sjedištem u jednoj državi članici ne može smanjiti svoj oporezivi iznos kada kao isporuke unutar Zajednice izuzete od poreza na dodanu vrijednost u toj državi članici obavlja isporuke farmaceutskih proizvoda fondu obveznog zdravstvenog osiguranja sa sjedištem u drugoj državi članici i odobrava rabat osobama koje imaju to osiguranje.

         (1)  SL C 45, 10. 2. 2020.


title: Predmet C-812/19: Presuda Suda (sedmo vijeće) od 11. ožujka 2021. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Högsta förvaltningsdomstolen – Švedska) – Danske Bank A/S, Danmark, Sverige Filial/Skatteverket („Zahtjev za prethodnu odluku – Oporezivanje – Porez na dodanu vrijednost (PDV) – Direktiva 2006/112/EZ – Članak 9. – Porezni obveznik – Pojam – Članak 11. – PDV grupacija – Glavna poslovna jedinica i podružnica društva koje se nalaze u dvjema različitim državama članicama – Glavna poslovna jedinica unutar PDV grupacije kojoj podružnica ne pripada – Glavna poslovna jedinica koja pruža usluge podružnici te joj zaračunava te usluge”)

text:
               10.5.2021

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 182/15

      Presuda Suda (sedmo vijeće) od 11. ožujka 2021. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Högsta förvaltningsdomstolen – Švedska) – Danske Bank A/S, Danmark, Sverige Filial/Skatteverket
      (Predmet C-812/19) (1)

      („Zahtjev za prethodnu odluku - Oporezivanje - Porez na dodanu vrijednost (PDV) - Direktiva 2006/112/EZ - Članak 9. - Porezni obveznik - Pojam - Članak 11. - PDV grupacija - Glavna poslovna jedinica i podružnica društva koje se nalaze u dvjema različitim državama članicama - Glavna poslovna jedinica unutar PDV grupacije kojoj podružnica ne pripada - Glavna poslovna jedinica koja pruža usluge podružnici te joj zaračunava te usluge”)
      (2021/C 182/21)
      Jezik postupka: švedski

         Sud koji je uputio zahtjev

      Högsta förvaltningsdomstolen

         Stranke glavnog postupka

         Tužitelji: Danske Bank A/S, Danmark, Sverige Filial

         Tuženik: Skatteverket

         Izreka

      Članak 9. stavak 1. i članak 11. Direktive Vijeća 2006/112/EZ od 28. studenoga 2006. o zajedničkom sustavu poreza na dodanu vrijednost treba tumačiti na način da se za potrebe poreza na dodanu vrijednosti (PDV) glavna poslovna jedinica društva koja se nalazi u jednoj državi članici i koja je dio PDV grupacije osnovane na temelju tog članka 11. i podružnica tog društva sa sjedištem u drugoj državi članici moraju smatrati odvojenim poreznim obveznicima kada ta glavna poslovna jedinica navedenoj podružnici pruža usluge koje joj zaračunava.

         (1)  SL C 19, 20. 1. 2020.


title: Predmet C-941/19: Presuda Suda (deveto vijeće) od 10. ožujka 2021. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Krajský soud v Ostravě – Češka Republika) – Samohýl group a.s./Generální ředitelství cel („Zahtjev za prethodnu odluku – Zajednička carinska tarifa – Tarifno razvrstavanje – Kombinirana nomenklatura – Tarifni brojevi 3004 i 3808 – Tumačenje – Uredba (EZ) br. 455/2007 – Otopina za spot-on primjenu za mačke protiv infestacije buhama i krpeljima – Terapeutski ili profilaktični učinak”)

text:
               10.5.2021

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 182/17

      Presuda Suda (deveto vijeće) od 10. ožujka 2021. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Krajský soud v Ostravě – Češka Republika) – Samohýl group a.s./Generální ředitelství cel
      (Predmet C-941/19) (1)

      („Zahtjev za prethodnu odluku - Zajednička carinska tarifa - Tarifno razvrstavanje - Kombinirana nomenklatura - Tarifni brojevi 3004 i 3808 - Tumačenje - Uredba (EZ) br. 455/2007 - Otopina za spot-on primjenu za mačke protiv infestacije buhama i krpeljima - Terapeutski ili profilaktični učinak”)
      (2021/C 182/24)
      Jezik postupka: češki

         Sud koji je uputio zahtjev

      Krajský soud v Ostravě

         Stranke glavnog postupka

         Tužitelj: Samohýl group a.s.

         Tuženik: Generální ředitelství cel

         Izreka

      Kombiniranu nomenklaturu koja je sadržana u Prilogu I. Uredbi Vijeća (EEZ) br. 2658/87 od 23. srpnja 1987. o tarifnoj i statističkoj nomenklaturi i o Zajedničkoj carinskoj tarifi, u verziji koja proizlazi iz Provedbene uredbe Komisije (EU) br. 1101/2014 od 16. listopada 2014. treba tumačiti na način da je proizvod koji se sastoji od otopine za mačke i koji se nanosi na kožu (spot-on) putem ampula (0,5 ml) i koji sadržava aktivnu tvar naziva fipronil (50 mg po ampuli) i pomoćne tvari poput butilhidroksianisola E 320, butilhidroksitoluena E 321, benzil alkohola i dietilen glikol monoetil etera, pod uvjetom da sud koji je uputio zahtjev ocijeni sve činjenice kojima raspolaže, obuhvaćen tarifnim brojem 3808 te nomenklature kao „insekticid”.

         (1)  SL C 68, 2. 3. 2020.


title: Predmet C-48/20: Presuda Suda (šesto vijeće) od 18. ožujka 2021. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Naczelny Sąd Administracyjny – Poljska) – UAB „P” / Dyrektor Izby Skarbowej w B. („Zahtjev za prethodnu odluku – Oporezivanje – Zajednički sustav poreza na dodanu vrijednost (PDV) – Direktiva 2006/112/EZ – Članak 203. – Neosnovano obračunani porez – Dobra vjera izdavatelja računa – Rizik gubitka poreznih prihoda – Obveze država članica da predvide mogućnost ispravka poreza koji je pogrešno iskazan na računu – Načela porezne neutralnosti i proporcionalnosti”)

text:
               10.5.2021

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 182/19

      Presuda Suda (šesto vijeće) od 18. ožujka 2021. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Naczelny Sąd Administracyjny – Poljska) – UAB „P” / Dyrektor Izby Skarbowej w B.
      (Predmet C-48/20) (1)

      („Zahtjev za prethodnu odluku - Oporezivanje - Zajednički sustav poreza na dodanu vrijednost (PDV) - Direktiva 2006/112/EZ - Članak 203. - Neosnovano obračunani porez - Dobra vjera izdavatelja računa - Rizik gubitka poreznih prihoda - Obveze država članica da predvide mogućnost ispravka poreza koji je pogrešno iskazan na računu - Načela porezne neutralnosti i proporcionalnosti”)
      (2021/C 182/26)
      Jezik postupka: poljski

         Sud koji je uputio zahtjev

      Naczelny Sąd Administracyjny

         Stranke glavnog postupka

         Tužitelj: UAB „P”

         Tuženik: Dyrektor Izby Skarbowej w B.

         Izreka

      Članak 203. Direktive Vijeća 2006/112/EZ od 28. studenoga 2006. o zajedničkom sustavu poreza na dodanu vrijednost i načela proporcionalnosti i neutralnosti poreza na dodanu vrijednost (PDV) treba tumačiti na način da im se protivi nacionalni propis koji ne dopušta poreznom obvezniku u dobroj vjeri da ispravi račune na kojima se neosnovano navodi PDV nakon pokretanja postupka poreznog nadzora, iako bi adresat tih računa imao pravo na povrat tog poreza da su transakcije koje su bile predmet tih računa bile valjano prijavljene.

         (1)  SL C 191, 8. 6. 2020.


title: Predmet C-112/20: Presuda Suda (deseto vijeće) od 11. ožujka 2021. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Conseil d'État – Belgija) – M. A./État belge („Zahtjev za prethodnu odluku – Direktiva 2008/115/EZ – Članak 5. – Odluka o vraćanju – Otac maloljetnog djeteta, građanina Europske unije – Uzimanje u obzir najboljeg interesa djeteta prilikom donošenja odluke o vraćanju”)

text:
               10.5.2021

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 182/20

      Presuda Suda (deseto vijeće) od 11. ožujka 2021. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Conseil d'État – Belgija) – M. A./État belge
      (Predmet C-112/20) (1)

      („Zahtjev za prethodnu odluku - Direktiva 2008/115/EZ - Članak 5. - Odluka o vraćanju - Otac maloljetnog djeteta, građanina Europske unije - Uzimanje u obzir najboljeg interesa djeteta prilikom donošenja odluke o vraćanju”)
      (2021/C 182/28)
      Jezik postupka: francuski

         Sud koji je uputio zahtjev

      Conseil d'État

         Stranke glavnog postupka

         Tužitelj: M. A.

         Tuženik: État belge

         Izreka

      Članak 5. Direktive 2008/115/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 16. prosinca 2008. o zajedničkim standardima i postupcima država članica za vraćanje državljana trećih zemalja s nezakonitim boravkom, u vezi s člankom 24. Povelje Europske unije o temeljnim pravima, treba tumačiti na način da su prije donošenja odluke o vraćanju popraćene zabranom ulaska, države članice obvezne uzeti u obzir najbolji interes djeteta, čak i ako adresat te odluke nije maloljetnik, već njegov otac.

         (1)  SL C 161, 11.5. 2020.


title: Predmet C-648/20 PPU: Presuda Suda (prvo vijeće) od 10. ožujka 2021. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Westminster Magistrates’ Court – Ujedinjena Kraljevina) – Izvršenje europskog uhidbenog naloga izdanog protiv PI („Zahtjev za prethodnu odluku – Hitni prethodni postupak – Pravosudna suradnja u kaznenim stvarima – Europski uhidbeni nalog – Okvirna odluka 2002/584/PUP – Članak 8. stavak 1. točka (c) – Europski uhidbeni nalog koji je izdalo državno odvjetništvo države članice radi kaznenog progona na temelju naloga za oduzimanje slobode koji je izdalo isto tijelo – Nepostojanje sudskog nadzora prije predaje tražene osobe – Posljedice – Djelotvorna sudska zaštita – Članak 47. Povelje Europske unije o temeljnim pravima”)

text:
               10.5.2021

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 182/21

      Presuda Suda (prvo vijeće) od 10. ožujka 2021. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Westminster Magistrates’ Court – Ujedinjena Kraljevina) – Izvršenje europskog uhidbenog naloga izdanog protiv PI
      (Predmet C-648/20 PPU) (1)

      („Zahtjev za prethodnu odluku - Hitni prethodni postupak - Pravosudna suradnja u kaznenim stvarima - Europski uhidbeni nalog - Okvirna odluka 2002/584/PUP - Članak 8. stavak 1. točka (c) - Europski uhidbeni nalog koji je izdalo državno odvjetništvo države članice radi kaznenog progona na temelju naloga za oduzimanje slobode koji je izdalo isto tijelo - Nepostojanje sudskog nadzora prije predaje tražene osobe - Posljedice - Djelotvorna sudska zaštita - Članak 47. Povelje Europske unije o temeljnim pravima”)
      (2021/C 182/29)
      Jezik postupka: engleski

         Sud koji je uputio zahtjev

      Westminster Magistrates’ Court

         Stranke glavnog postupka

      PI

         Izreka

      Članak 8. stavak 1. točku (c) Okvirne odluke Vijeća 2002/584/PUP od 13. lipnja 2002. o Europskom uhidbenom nalogu i postupcima predaje između država članica, kako je izmijenjena Okvirnom odlukom Vijeća 2009/299/PUP od 26. veljače 2009., u vezi s člankom 47. Povelje Europske unije o temeljnim pravima i sudskom praksom Suda, treba tumačiti na način da zahtjevi djelotvorne sudske zaštite, koja mora biti zajamčena osobi protiv koje je izdan europski uhidbeni nalog radi kaznenog progona, nisu ispunjeni kada je i europski uhidbeni nalog i sudsku odluku na koju se on nadovezuje izdao državni odvjetnik koji se može okvalificirati kao „pravosudno tijelo koje izdaje uhidbeni nalog” u smislu članka 6. stavka 1. te okvirne odluke, ali u odnosu na spomenute odluke nije predviđena mogućnost sudskog nadzora u državi članici izdavanja, prije nego što država članica izvršenja preda traženu osobu.

         (1)  SL C 62, 22. 2. 2021.


title: Predmet C-755/19: Rješenje Suda (šesto vijeće) od 11. veljače 2021. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Conseil d'État – Belgija) – T.H.C./Commissaire général aux réfugiés et aux apatrides („Zahtjev za prethodnu odluku – Članak 99. Poslovnika Suda – Politika azila – Zajednički postupci za priznavanje i oduzimanje međunarodne zaštite – Direktiva 2013/32/EU – Članak 46. – Povelja Europske unije o temeljnim pravima – Članak 47. – Pravo na djelotvoran pravni lijek – Pravni lijek protiv odluke o odbacivanju naknadnog zahtjeva za međunarodnu zaštitu kao nedopuštenog – Rok za podnošenje pravnog lijeka – Zadržavanje”)

text:
               10.5.2021

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 182/22

      Rješenje Suda (šesto vijeće) od 11. veljače 2021. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Conseil d'État – Belgija) – T.H.C./Commissaire général aux réfugiés et aux apatrides
      (Predmet C-755/19) (1)

      („Zahtjev za prethodnu odluku - Članak 99. Poslovnika Suda - Politika azila - Zajednički postupci za priznavanje i oduzimanje međunarodne zaštite - Direktiva 2013/32/EU - Članak 46. - Povelja Europske unije o temeljnim pravima - Članak 47. - Pravo na djelotvoran pravni lijek - Pravni lijek protiv odluke o odbacivanju naknadnog zahtjeva za međunarodnu zaštitu kao nedopuštenog - Rok za podnošenje pravnog lijeka - Zadržavanje”)
      (2021/C 182/31)
      Jezik postupka: francuski

         Sud koji je uputio zahtjev

      Conseil d'État

         Stranke glavnog postupka

         Podnositelj zahtjeva: T.H.C.

         Protivna stranka: Commissaire général aux réfugiés et aux apatrides

         Izreka

      Članak 46. Direktive 2013/32/EU Europskog parlamenta i Vijeća od 26. lipnja 2013. o zajedničkim postupcima za priznavanje i oduzimanje međunarodne zaštite, u vezi s člankom 47. Povelje Europske unije o temeljnim pravima, treba tumačiti na način da mu se ne protivi nacionalni propis kojim se za podnošenje pravnog lijeka protiv odluke o nedopuštenosti naknadnog zahtjeva za međunarodnu zaštitu određuje prekluzivni rok od 5 dana, uključujući blagdane i neradne dane, kada se dotični podnositelj zahtjeva zadržava, pod uvjetom da se, s jedne strane, poštuje načelo ekvivalentnosti i, s druge strane, pravom Unije podnositeljima zahtjeva za međunarodnu zaštitu koje se zadržava osigura učinkovit pristup postupovnim jamstvima u takvom roku.
      Na sudu koji je uputio zahtjev je da provjeri ispunjava li nacionalni propis o kojem je riječ u glavnom postupku te zahtjeve.

         (1)  SL C 423, 16. 12. 2019.


title: Predmet C-378/20: Rješenje Suda (osmo vijeće) od 25. veljače 2021. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Landesverwaltungsgericht Oberösterreich – Austrija) – Stadtapotheke E/Bezirkshauptmannschaft Linz-Land („Zahtjev za prethodnu odluku – Povelja Europske unije o temeljnim pravima – Članak 47. – Pravo na nepristrani sud – Zahtjev za dobivanje koncesije za novu ljekarnu – Obveza traženja stručnog mišljenja ljekarnika – Sloboda izbora zanimanja i pravo na rad – Sloboda poduzetništva – Pravo na vlasništvo – Uvjeti za otvaranje nove ljekarne – Proporcionalnost – Neprovođenje prava Unije – Članak 53. stavak 2. i članak 94. Poslovnika Suda – Očita nenadležnost Suda”)

text:
               10.5.2021

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 182/24

      Rješenje Suda (osmo vijeće) od 25. veljače 2021. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Landesverwaltungsgericht Oberösterreich – Austrija) – Stadtapotheke E/Bezirkshauptmannschaft Linz-Land
      (Predmet C-378/20) (1)

      („Zahtjev za prethodnu odluku - Povelja Europske unije o temeljnim pravima - Članak 47. - Pravo na nepristrani sud - Zahtjev za dobivanje koncesije za novu ljekarnu - Obveza traženja stručnog mišljenja ljekarnika - Sloboda izbora zanimanja i pravo na rad - Sloboda poduzetništva - Pravo na vlasništvo - Uvjeti za otvaranje nove ljekarne - Proporcionalnost - Neprovođenje prava Unije - Članak 53. stavak 2. i članak 94. Poslovnika Suda - Očita nenadležnost Suda”)
      (2021/C 182/33)
      Jezik postupka: njemački

         Sud koji je uputio zahtjev

      Landesverwaltungsgericht Oberösterreich

         Stranke glavnog postupka

         Tužitelj: Stadtapotheke E

         Tuženik: Bezirkshauptmannschaft Linz-Land

         uz sudjelovanje: AW

         Izreka

      Sud Europske unije očito je nenadležan za davanje odgovora na pitanja koja je uputio Landesverwaltungsgericht Oberösterreich (Zemaljski upravni sud u Gornjoj Austriji) odlukom od 10. kolovoza 2020.

         (1)  SL C 443, 21. 12. 2020.


title: Predmet C-639/20 P: Žalba koju je 26. studenoga 2020. podnio CEDC International sp. z o.o. protiv presude Općeg suda (deveto vijeće) od 23. rujna 2020. u predmetu T-796/16, CEDC International/EUIPO – Underberg

text:
               10.5.2021

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 182/24

      Žalba koju je 26. studenoga 2020. podnio CEDC International sp. z o.o. protiv presude Općeg suda (deveto vijeće) od 23. rujna 2020. u predmetu T-796/16, CEDC International/EUIPO – Underberg
      (Predmet C-639/20 P)
      (2021/C 182/34)
      Jezik postupka: engleski

         Stranke

         Žalitelj: CEDC International sp. z o.o. (zastupnik: M. Fijałkowski, radca prawny)

         Druge stranke u postupku: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO), Underberg AG
      Rješenjem od 23. ožujka 2021. Sud (vijeće za dopuštanje žalbi) je utvrdio da žalba nije dopuštena i da CEDC International sp. z o.o. snosi vlastite troškove.


title: Predmet C-697/20: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 21. prosinca 2020. uputio Naczelny Sąd Administracyjny (Poljska) – W.G./Dyrektor Izby Skarbowej w L.

text:
               10.5.2021

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 182/25

      Zahtjev za prethodnu odluku koji je 21. prosinca 2020. uputio Naczelny Sąd Administracyjny (Poljska) – W.G./Dyrektor Izby Skarbowej w L.
      (Predmet C-697/20)
      (2021/C 182/35)
      Jezik postupka: poljski

         Sud koji je uputio zahtjev

      Naczelny Sąd Administracyjny

         Stranke glavnog postupka

         Tužitelj: W.G.

         Tuženik: Dyrektor Izby Skarbowej w L.

         Prethodna pitanja

                  1.

                  Treba li odredbe Direktive Vijeća 2006/112/EZ od 28. studenoga 2006. o zajedničkom sustavu poreza na dodanu vrijednost (1), osobito njezine članke 9., 295. i 296., tumačiti na način da im se protivi nacionalna praksa oblikovana na temelju članka 15. stavaka 4. i 5. Ustawe z dnia 11 marca 2004 r. o podatku od towarów i usług (Zakon o porezu na robu i usluge od 11. ožujka 2004.) (Dz. U. iz 2011., br. 177., poz. 1054., kako je izmijenjen) kojom se isključuje mogućnost da se bračni drugovi koji obavljaju poljoprivrednu djelatnost u okviru poljoprivrednog gospodarstva uz korištenje imovine koja je njihova zajednička bračna imovina smatraju zasebnim obveznicima PDV-a?

                  2.

                  Je li za odgovor na prvo pitanje relevantna činjenica da, u skladu s nacionalnom praksom, ako jedan od bračnih drugova odabere oporezivanje svoje djelatnosti prema općim odredbama za PDV, drugi gubi status poljoprivrednika za kojeg vrijedi paušalna odredba?

                  3.

                  Je li za odgovor na prvo pitanje relevantna činjenica da je moguće jasno razlikovati imovinu koju svaki bračni drug samostalno i neovisno koristi za potrebe gospodarske djelatnosti koju obavlja?

         (1)  (SL 2006., L 347, str. 1.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 9., svezak 1., str. 120.)


title: Predmet C-698/20: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 21. prosinca 2020. uputio Sąd Najwyższy (Poljska) – Gmina Wieliszew/Syndyk masy upadłości Spółdzielczego Banku Rzemiosła i Rolnictwa w Wołominie w upadłości likwidacyjnej

text:
               10.5.2021

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 182/25

      Zahtjev za prethodnu odluku koji je 21. prosinca 2020. uputio Sąd Najwyższy (Poljska) – Gmina Wieliszew/Syndyk masy upadłości Spółdzielczego Banku Rzemiosła i Rolnictwa w Wołominie w upadłości likwidacyjnej
      (Predmet C-698/20)
      (2021/C 182/36)
      Jezik postupka: poljski

         Sud koji je uputio zahtjev

      Sąd Najwyższy

         Stranke glavnog postupka

         Tužitelj: Gmina Wieliszew

         Tuženik: Syndyk masy upadłości Spółdzielczego Banku Rzemiosła i Rolnictwa w Wołominie w upadłości likwidacyjnej

         Prethodno pitanje

      Treba li Uredbu Vijeća br. 1083/2006 (1), uključujući osobito njezin članak 2. točku 5., članke 3. i 4., članak 57. stavak 1., članke 70. i 80., sada Uredbu br. 1303/2013 (2), uključujući osobito njezin članak 2. točku 15., članak 37. stavak 1., članak 66., članak 67. stavak 1., članak 74. stavak 1. i članak 89. stavak 1., tumačiti na način da im se protivi odredba nacionalnog prava kojom se subjektu koji je primio sredstva iz proračuna Europske unije onemogućava da se djelotvorno pred sudom pozove na izdvajanje tih sredstava iz stečajne mase ako su ona uplaćena na bankovni račun u banci nad kojom je nakon toga otvoren stečaj ili odredba nacionalnog prava kojom se ta sredstva ne isključuju iz stečajne mase banke u stečaju?

         (1)  Uredba Vijeća br. 1083/2006 od 11. srpnja 2006. o utvrđivanju općih odredaba o Europskom fondu za regionalni razvoj, Europskom socijalnom fondu i Kohezijskom fondu i stavljanju izvan snage Uredbe (EZ) br. 1260/1999, (SL 2006., L 210, str. 25.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 14., svezak 2., str. 120.)

         (2)  Uredba br. 1303/2013 Europskog parlamenta i Vijeća od 17. prosinca 2013. o utvrđivanju zajedničkih odredbi o Europskom fondu za regionalni razvoj, Europskom socijalnom fondu, Kohezijskom fondu, Europskom poljoprivrednom fondu za ruralni razvoj i Europskom fondu za pomorstvo i ribarstvo i o utvrđivanju općih odredbi o Europskom fondu za regionalni razvoj, Europskom socijalnom fondu, Kohezijskom fondu i Europskom fondu za pomorstvo i ribarstvo te o stavljanju izvan snage Uredbe Vijeća (EZ) br. 1083/2006 (SL 2013., L 347, str. 320.)


title: Predmet C-715/20: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 18. prosinca 2020. uputio Sąd Rejonowy dla Krakowa – Nowej Huty w Krakowie (Poljska) – KL/X sp. z o.o.

text:
               10.5.2021

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 182/26

      Zahtjev za prethodnu odluku koji je 18. prosinca 2020. uputio Sąd Rejonowy dla Krakowa – Nowej Huty w Krakowie (Poljska) – KL/X sp. z o.o.
      (Predmet C-715/20)
      (2021/C 182/37)
      Jezik postupka: poljski

         Sud koji je uputio zahtjev

      Sąd Rejonowy dla Krakowa – Nowej Huty w Krakowie

         Stranke glavnog postupka

         Tužitelj: KL

         Tuženik: X sp. z o.o.

         Prethodna pitanja

                  1.

                  Treba li članak 1. Direktive Vijeća 1999/70/EZ od 28. lipnja 1999. o Okvirnom sporazumu o radu na određeno vrijeme koji su sklopili ETUC (1), UNICE i CEEP, te članke 1. i 4. prethodno navedenog okvirnog sporazuma tumačiti na način da im se protivi odredba nacionalnog prava kojom se uvodi obveza poslodavca da u pisanom obliku obrazloži odluku o otkazu ugovora o radu samo u odnosu na ugovore o radu sklopljene na neodređeno vrijeme, te se stoga sudskom nadzoru podvrgava opravdanost razlogâ otkaza ugovora sklopljenih na neodređeno vrijeme, a da se istodobno njome ne predviđa takva obveza poslodavca (odnosno navođenje razloga kojim se opravdava otkaz) u odnosu na ugovore o radu sklopljene na određeno vrijeme (tako da se sudskom nadzoru podvrgava samo pitanje usklađenosti otkaza s odredbama o otkazivanju ugovorâ)?

                  2.

                  Mogu li se na članak 4. prethodno navedenog okvirnog sporazuma i načelo prava Unije o zabrani diskriminacije (članak 21. Povelje Europske unije o temeljnim pravima) pozivati stranke u sudskom sporu u kojem su obje stranke u postupku privatni subjekti i, slijedom toga, imaju li prethodno navedene odredbe horizontalni učinak?

         (1)  SL 1999., L 175, str. 43. (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 5., svezak 4., str. 228.)


title: Predmet C-722/20 P: Žalba koju je 31. prosinca 2020. podnio Ultrasun AG protiv rješenja Općeg suda (šesto vijeće) od 20. listopada 2020. u predmetu T-805/19, Ultrasun AG/Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO)

text:
               10.5.2021

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 182/27

      Žalba koju je 31. prosinca 2020. podnio Ultrasun AG protiv rješenja Općeg suda (šesto vijeće) od 20. listopada 2020. u predmetu T-805/19, Ultrasun AG/Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO)
      (Predmet C-722/20 P)
      (2021/C 182/38)
      Jezik postupka: njemački

         Stranke

         Žalitelj: Ultrasun AG (zastupnici: A. Mühlendahl i H. Hartwig, odvjetnici)

         Druga stranka u postupku: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO)
      Sud Europske unije (vijeće za dopuštanje žalbi) rješenjem od 25. ožujka 2021. nije dopustio žalbu te je žalitelju naložio snošenje vlastitih troškova.


title: Predmet C-28/21: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 15. siječnja 2021. uputio Sąd Okręgowy w Łodzi (Poljska) – TM/EJ

text:
               10.5.2021

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 182/27

      Zahtjev za prethodnu odluku koji je 15. siječnja 2021. uputio Sąd Okręgowy w Łodzi (Poljska) – TM/EJ
      (Predmet C-28/21)
      (2021/C 182/39)
      Jezik postupka: poljski

         Sud koji je uputio zahtjev

      Sąd Okręgowy w Łodzi

         Stranke glavnog postupka

         Tužitelj: TM

         Tuženik: EJ

         Prethodno pitanje

      Treba li izraz iz članka 3. Direktive 2009/103/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 16. rujna 2009. u odnosu na osiguranje od građanskopravne odgovornosti u pogledu upotrebe motornih vozila i izvršenje obveze osiguranja od takve odgovornosti (1) da „svaka država članica poduzima sve odgovarajuće mjere” tumačiti na način da se zakonodavstvom država članica treba osigurati da osiguravajuće društvo u okviru osiguranja od građanskopravne odgovornosti pokrije ukupan opseg štete, uključujući i posljedice štetnog događaja u obliku izgubljene dobiti oštećene osobe?

         (1)  (SL 2009., L 263, str. 11.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 6., svezak 7., str. 114.)


title: Predmet C-44/21: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 28. siječnja 2021. uputio Landgerichts München (Njemačka) – Phoenix Contact GmbH & Co. KG/HARTING Deutschland GmbH & Co. KG i Harting Electric GmbH & Co. KG

text:
               10.5.2021

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 182/27

      Zahtjev za prethodnu odluku koji je 28. siječnja 2021. uputio Landgerichts München (Njemačka) – Phoenix Contact GmbH & Co. KG/HARTING Deutschland GmbH & Co. KG i Harting Electric GmbH & Co. KG
      (Predmet C-44/21)
      (2021/C 182/40)
      Jezik postupka: njemački

         Sud koji je uputio zahtjev

      Landgericht München

         Stranke glavnog postupka

         Tužitelj: Phoenix Contact GmbH & Co. KG

         Tuženici: HARTING Deutschland GmbH & Co. KG, Harting Electric GmbH & Co. KG

         Prethodno pitanje

      Je li u skladu s člankom 9. stavkom 1. Direktive 2004/48/EZ (1) to što u postupku privremene pravne zaštite visoki zemaljski sudovi koji su nadležni u posljednjem stupnju u načelu odbijaju određivanje privremenih mjera zbog povrede patenata ako sporni patent nije potvrđen u prvostupanjskom postupku povodom prigovora ili u postupku poništenja?

         (1)  Direktiva 2004/48/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 29. travnja 2004. o provedbi prava intelektualnog vlasništva (SL 2004, L 157, str. 45) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 17., svezak 2., str. 74.)


title: Predmet C-76/21: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 8. veljače 2021. uputio Verwaltungsgericht Berlin (Njemačka) – Wacker Chemie AG/Savezna Republika Njemačka zastupana po Umweltbundesamtu

text:
               10.5.2021

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 182/28

      Zahtjev za prethodnu odluku koji je 8. veljače 2021. uputio Verwaltungsgericht Berlin (Njemačka) – Wacker Chemie AG/Savezna Republika Njemačka zastupana po Umweltbundesamtu
      (Predmet C-76/21)
      (2021/C 182/42)
      Jezik postupka: njemački

         Sud koji je uputio zahtjev

      Verwaltungsgericht Berlin

         Stranke glavnog postupka

         Tužitelj: Wacker Chemie AG

         Tuženik: Savezna Republika Njemačka zastupana po Umweltbundesamtu

         Prethodna pitanja

                  1.

                  Treba li se definicija proširenja kapaciteta iz Smjernica Europske komisije o ETS-u (1), prema kojoj postrojenje uslijed ulaganja u fizičku imovinu (odnosno niza postupnih ulaganja u fizičku imovinu) može raditi kapacitetom koji je barem 10 % viši od početnog instaliranog kapaciteta postrojenja prije promjene, tumačiti na način,

                              (a)

                              da je bitna uzročna povezanost između ulaganja u fizičku imovinu i proširenja tehnički i pravno mogućeg maksimalnog kapaciteta ili

                              (b)

                              da je u skladu s člankom 3. točkama (i) i (l) Odluke Komisije 2011/278/EU (2) bitna usporedba prosjeka dvaju najviših mjesečnih opsega proizvodnje u prvih šest mjeseci nakon početka izmijenjenog rada?

                  2.

                  U slučaju 1.b.: treba li članak 3. točku (i) Odluke 2011/278 tumačiti na način da nije bitan opseg tehnički i pravno mogućeg proširenja maksimalnog kapaciteta, nego samo razmatranje prosječnih vrijednosti u skladu s člankom 3. točkom (l) Odluke 2011/278, neovisno o tome nastaju li one i u kojem opsegu temeljem poduzete fizičke promjene ili povećane popunjenosti?

                  3.

                  Treba li pojam početnog instaliranog kapaciteta iz Priloga I. Smjernicama o ETS-u tumačiti u skladu s člankom 7. stavkom 3. Odluke 2011/278?

                  4.

                  Treba li odluku Europske komisije o nepodnošenju prigovora protiv prijavljenog programa državnih potpora tumačiti na način,

                              (a)

                              da se time u cijelosti utvrđuje usklađenost nacionalnog uređenja sa smjernicama o državnim potporama i u pogledu daljnjih upućivanja na druge odredbe nacionalnog prava u nacionalnom programu potpora ili

                              (b)

                              da se nacionalni program potpora i drugo nacionalno pravo trebaju tumačiti na način da oni u konačnici moraju biti u skladu sa smjernicama o državnim potporama?

                  5.

                  U slučaju 4.a.: ima li odluka Europske komisije o nepodnošenju prigovora protiv prijavljenog državnog programa potpora, u pogledu utvrđene usklađenosti s relevantnim smjernicama o državnim potporama, obvezujući učinak za nacionalni sud?

                  6.

                  Jesu li smjernice Europske komisije o državnim potporama, zbog toga što se ona na njih poziva u odluci o nepodnošenju prigovora protiv prijavljenog programa državne potpore i ispituje spojivost prijavljene potpore na temelju smjernica, obvezujuće za tu državu članicu prilikom tumačenja i primjene odobrenog programa potpora?

                  7.

                  Je li članak 10.a stavak 6. Direktive 2003/87/EZ (3), kako je izmijenjena Direktivom (EU) 2018/410, prema kojem bi države članice trebale donijeti financijske mjere u svrhu kompenzacije neizravnih troškova ugljika, relevantan za tumačenje točke 5. Smjernica o ETS-u, prema kojoj državne potpore moraju biti ograničene na minimum potreban za ostvarenje cilja zaštite okoliše?

         (1)  Komunikacija Komisije – Smjernice za određene državne potpore u okviru sustava trgovanja emisijskim jedinicama stakleničkih plinova nakon 2012. (SL 2012., C 158, str. 4.)

         (2)  2011/278/EU: Odluka Komisije od 27. travnja 2011. o utvrđivanju prijelaznih propisa na razini Unije za usklađenu besplatnu dodjelu emisijskih jedinica na temelju članka 10.a Direktive 2003/87/EZ Europskog parlamenta i Vijeća (SL 2011., L 130, str. 1.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 15., svezak 29., str. 257.)

         (3)  Direktiva 2003/87/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 13. listopada 2003. o uspostavi sustava trgovanja emisijskim jedinicama stakleničkih plinova unutar Zajednice i o izmjeni Direktive Vijeća 96/61/EZ (SL 2003., L 275, str. 32.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 15., svezak 9., str. 28.)


title: Predmet C-83/21: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 9. veljače 2021. uputio Consiglio di Stato (Italija) – Airbnb Ireland UC, Airbnb Payments UK Ltd/Agenzia delle Entrate

text:
               10.5.2021

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 182/30

      Zahtjev za prethodnu odluku koji je 9. veljače 2021. uputio Consiglio di Stato (Italija) – Airbnb Ireland UC, Airbnb Payments UK Ltd/Agenzia delle Entrate
      (Predmet C-83/21)
      (2021/C 182/44)
      Jezik postupka: talijanski

         Sud koji je uputio zahtjev

      Consiglio di Stato

         Stranke glavnog postupka

         Žalitelji: Airbnb Ireland UC, Airbnb Payments UK Ltd
      Druga stranka u žalbenom postupku: Agenzia delle Entrate

         Prethodna pitanja

                  1.

                  Kako treba tumačiti izraze „tehnički propis” o uslugama informacijskog društva i „propis o uslugama” informacijskog društva iz Direktive (EU) 2015/1535 (1) te, posebice, treba li te izraze tumačiti na način da uključuju i porezne mjere kojima se izravno ne uređuje posebna usluga informacijskog društva, ali da su u svakom slučaju takve prirode da se s njima usklađuje konkretno poslovanje unutar države članice, osobito nalaganjem svim pružateljima usluga posredovanja u vezi s nekretninama, uključujući, dakle, subjekte bez poslovnog nastana koji pružaju vlastite internetske usluge, sporednih i osnovnih obveza da učinkovito naplaćuju poreze koje duguju zakupodavci, kao što je:

                              a)

                              prikupljanje podataka koji se odnose na kratkoročne ugovore o najmu sklopljene nakon posredničke usluge i njihova naknadna dostava poreznim tijelima države članice;

                              b)

                              porez po odbitku dugovan poreznim tijelima u pogledu udjela iznosa koje su najmoprimci platili najmodavcima i naknadna uplata tih iznosa u državnu riznicu?

                  2.

                  Traži se od Suda da se očituje o tome:

                              a)

                              protivi li se načelu slobodnog pružanja usluga iz članka 56. UFEU-a i, ako se smatraju primjenjivima u predmetnom području, sličnim načelima koja proizlaze iz direktiva 2006/123/EZ (2) i 2000/31/EZ (3) nacionalna mjera kojom se posrednicima u vezi s nekretninama koji posluju u Italiji, uključujući, dakle, subjekte bez poslovnog nastana koji pružaju vlastite internetske usluge, propisuje obveza prikupljanja podataka koji se odnose na kratkoročne ugovore o najmu sklopljene uz njihovo sudjelovanje i naknadne dostave tih podataka poreznoj upravi u svrhu naplate izravnih poreza koje duguju korisnici usluge;

                              (b)

                              protivi li se načelu slobodnog pružanja usluga iz članka 56. UFEU-a i, ako se smatraju primjenjivima u predmetnom području, sličnim načelima koja proizlaze iz direktiva 2006/123/EZ i 2000/31/EZ nacionalna mjera kojom se posrednicima u vezi s nekretninama koji posluju u Italiji, uključujući, dakle, subjekte bez poslovnog nastana koji pružaju vlastite internetske usluge, i koji sudjeluju u stadiju plaćanja po osnovi kratkoročnih ugovora o najmu sklopljenih uz njihovo sudjelovanje propisuje obveza primjene poreza po odbitku na ta plaćanja i naknadne uplate u državnu riznicu u svrhu naplate izravnih poreza koje duguju korisnici usluge;

                              (c)

                              u slučaju potvrdnog odgovora na prethodna pitanja, mogu li se načelo slobodnog pružanja usluga iz članka 56. UFEU-a i, ako se smatraju primjenjivima u predmetnom području, sličnim načelima koja proizlaze iz direktiva 2006/123/EZ i 2000/31/EZ ipak ograničiti u skladu s pravom [Europske unije] nacionalnim mjerama poput onih opisanih u točkama (a) i (b) s obzirom na to da je inače neučinkovita naplata izravnih poreza koje duguju korisnici usluge;

                              (d)

                              mogu li se načelo slobodnog pružanja usluga iz članka 56. UFEU-a i, ako se smatraju primjenjivima u predmetnom području, slična načela koja proizlaze iz direktiva 2006/123/EZ i 2000/31/EZ ograničiti u skladu s pravom [Europske unije] nacionalnom mjerom kojom se posrednicima u vezi s nekretninama koji nemaju poslovni nastan u Italiji nalaže obveza imenovanja poreznog zastupnika koji je dužan u ime i za račun posrednika ispuniti nacionalne mjere opisane u točki (b) s obzirom na to da je inače neučinkovita naplata izravnih poreza koje duguju korisnici usluge.

                  3.

                  Treba li članak 267. stavak 3. UFEU-a tumačiti na način da sud u slučaju pitanja u vezi s tumačenjem prava [Europske unije] (primarnog ili sekundarnog) koje je postavila stranka, zajedno s točnim navođenjem teksta pitanja, ipak zadržava ovlast da samostalno formulira to pitanje utvrđujući u skladu s diskrecijskom ovlasti te prema najboljem znanju i uvjerenju upućivanja na pravo [Europske unije] i nacionalne odredbe koje su eventualno u suprotnosti s njim kao i jezičnu izreku upućivanja zahtjeva za prethodnu odluku, pod uvjetom da je u okviru predmetnog područja, ili je dužan prihvatiti pitanje kako ga je formulirala stranka koja je podnijela takav prijedlog?

         (1)  Direktiva (EU) 2015/1535 Europskog parlamenta i Vijeća od 9. rujna 2015. o utvrđivanju postupka pružanja informacija u području tehničkih propisa i pravila o uslugama informacijskog društva (SL 2015., L 241, str. 1.)

         (2)  Direktiva 2006/123/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 12. prosinca 2006. o uslugama na unutarnjem tržištu (SL 2006., L 376, str. 36.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 13., svezak 47., str. 160.)

         (3)  Direktiva 2000/31/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 8. lipnja 2000. o određenim pravnim aspektima usluga informacijskog društva na unutarnjem tržištu, posebno elektroničke trgovine (Direktiva o elektroničkoj trgovini) (SL 2000., L 178, str. 1.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 13., svezak 39., str. 58.)


title: Predmet C-99/21 P: Žalba koju je 17. veljače 2021. podnio Danske Slagtermestre protiv rješenja Općeg suda (treće vijeće) od 1. prosinca 2020. u predmetu T-486/18, Danske Slagtermestre/Europska komisija

text:
               10.5.2021

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 182/32

      Žalba koju je 17. veljače 2021. podnio Danske Slagtermestre protiv rješenja Općeg suda (treće vijeće) od 1. prosinca 2020. u predmetu T-486/18, Danske Slagtermestre/Europska komisija
      (Predmet C-99/21 P)
      (2021/C 182/46)
      Jezik postupka: danski

         Stranke

         Žalitelj: Danske Slagtermestre (zastupnici: H. Sønderby Christensen, advokat)

         Druge stranke u postupku: Europska komisija i Kraljevina Danska

         Žalbeni zahtjev

      Žalitelj od Suda traži da:

                  —

                  ukine rješenje Općeg suda od 1. prosinca 2020. u predmetu T-486/18.

         Žalbeni razlozi i glavni argumenti

                  —

                  Prvi žalbeni razlog temelji se na navodu da je Opći sud pogrešno primijenio zahtjev izravnog utjecaja. U prilog tom razlogu žalitelj navodi da je, kako bi se utvrdilo postojanje izravnog utjecaja, dovoljno da Danske Slagtermestre objasni razloge zbog kojih višestupanjski sustav može staviti svoje članove u nepovoljni položaj u odnosu na konkurenciju (vidjeti točke 47. i 50. presude u predmetu C-622/16 P – C-624/16 P) (1). Opći sud je stoga pogrešno zauzeo mišljenje u točki 103. pobijanog rješenja, da Danske Slagtermestre mora dokazati koji su konkretno članovi bili zahvaćeni i kako je točno višestupanjski sustav utjecao na njihov položaj u odnosu na konkurenciju.

                  —

                  Drugi žalbeni razlog temelji se na navodu da je Opći sud previdio činjenicu da zahtjev izravnog utjecaja nije primjenjiv na slučajeve obuhvaćene trećim dijelom četvrtog stavka članka 263. UFEU-a. Žalitelj stoga tvrdi da rješenje Općeg suda sadrži pogrešku u dijelu u kojem kod ocjene izravnog utjecaja u točki 103. upućuje na razmatranja u točkama 71. do 77. u pogledu izravnog utjecaja. Opći sud izričito navodi i u točki 63. kojom započinje odjeljak, i u točki 82. s kojim odjeljak završava, da se točke 71. do 77. isključivo odnose na kriterije za izravni utjecaj.

                  —

                  Treći žalbeni razlog temelji se na navodu da je Opći sud zanemario činjenicu da kriteriji koje je primijenio Sud u predmetu C-622/16 P – C-624/16 P potvrđuju da je zahtjev izravnog utjecaja u ovom slučaju ispunjen. Žalitelj stoga tvrdi da je Danske Slagtermestre pravilno naveo da su (i) aktivnosti slične, (ii) njegovi članovi aktivni na istom tržištu robe i usluga kao i poduzetnik koji je primio potporu, i (iii) njegovi članovi aktivni na istom zemljopisnom tržištu kao i poduzetnik koji je primio potporu. U ovom predmetu, aktivnosti njihovih članova nisu samo slične nego su identične aktivnostima primatelja potpore.

                  —

                  Četvrti žalbeni razlog temelji se na navodu da je Opći sud pogrešno koristio riječ ‚dokazao’ u točki 103., jer ta riječ predstavlja značajno intenziviranje pojmova ‚objasnio’ ili ‚izložio’. S tim u vezi, žalitelj tvrdi da nije točno da Danske Slagtermestre nije objasnio razloge zbog kojih su članovi izloženi konkurenciji koja je narušena višestupanjskim sustavom. Zahtjev da se korisnika oslobodi troškova koje bi uobičajeno imao u svojem svakodnevnom upravljanju ili uobičajenim aktivnostima je već ispunjen. To slijedi iz sudske prakse Suda (vidjeti među ostalim presudu C-172/03, Heiser, točku 55.). (2)

                  —

                  Peti žalbeni razlog temelji se na navodu da je Opći sud u svakom slučaju pogrešno ocijenio činjenice predmeta i stoga točke 71. do 77. sadržavaju pogreške koje se tiču prava. Žalitelj kao prvo tvrdi da je Opći sud pogriješio kada je izrazio sumnje u pogledu nekih od informacija je pružio Danske Slagtermestre iako te informacije ne osporavaju ni Komisija ni danska vlada, i kao drugo, da je Opći sud pogriješio kada je ignorirao više važnih detalja koje je Danske Slagtermestre izložio nekoliko puta u svojoj tužbi, replici i prilozima.

         (1)  Presuda Suda od 6. studenoga 2018., Scuola Elementare Maria Montessori/Komisija, Komisija/Scuola Elementare Maria Montessori i Komisija/Ferracci (C-622/16 P do C-624/16 P, EU:C:2018:873).

         (2)  Presuda Suda od 3. ožujka 2005. (C-172/03, EU:C:2005:130).


title: Predmet C-106/21: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 22. veljače 2021. uputio Landgericht Köln (Njemačka) – Deutsche Lufthansa AG/BC

text:
               10.5.2021

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 182/33

      Zahtjev za prethodnu odluku koji je 22. veljače 2021. uputio Landgericht Köln (Njemačka) – Deutsche Lufthansa AG/BC
      (Predmet C-106/21)
      (2021/C 182/47)
      Jezik postupka: njemački

         Sud koji je uputio zahtjev

      Landgericht Köln

         Stranke glavnog postupka

         Tužitelj: Deutsche Lufthansa AG

         Tuženik: BC

         Prethodno pitanje

      Je li u slučaju štrajka vlastitih zaposlenika zračnog prijevoznika koji je rezultat poziva sindikata riječ o izvanrednoj okolnosti u smislu članka 5. stavka 3. Uredbe (EZ) br. 261/2004 (1)?

         (1)  Uredba (EZ) br. 261/2004 Europskog parlamenta i Vijeća od 11. veljače 2004. o utvrđivanju općih pravila odštete i pomoći putnicima u slučaju uskraćenog ukrcaja i otkazivanja ili dužeg kašnjenja leta u polasku te o stavljanju izvan snage Uredbe (EEZ) br. 295/91 (SL 2004., L 46, str. 1.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 7., svezak 26., str. 21. i ispravak SL 2019., L 119, str. 202.)


title: Predmet C-107/21: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 22. veljače 2021. uputio Landgericht Köln (Njemačka) – Deutsche Lufthansa AG/ZR

text:
               10.5.2021

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 182/34

      Zahtjev za prethodnu odluku koji je 22. veljače 2021. uputio Landgericht Köln (Njemačka) – Deutsche Lufthansa AG/ZR
      (Predmet C-107/21)
      (2021/C 182/48)
      Jezik postupka: njemački

         Sud koji je uputio zahtjev

      Landgericht Köln

         Stranke glavnog postupka

         Tužitelj: Deutsche Lufthansa AG

         Tuženik: ZR

         Prethodno pitanje

      Je li u slučaju štrajka vlastitih zaposlenika zračnog prijevoznika koji je rezultat poziva sindikata riječ o izvanrednoj okolnosti u smislu članka 5. stavka 3. Uredbe (EZ) br. 261/2004 (1)?

         (1)  Uredba (EZ) br. 261/2004 Europskog parlamenta i Vijeća od 11. veljače 2004. o utvrđivanju općih pravila odštete i pomoći putnicima u slučaju uskraćenog ukrcaja i otkazivanja ili dužeg kašnjenja leta u polasku te o stavljanju izvan snage Uredbe (EEZ) br. 295/91 (SL 2004., L 46, str. 1.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 7., svezak 26., str. 21. i ispravak SL 2019., L 119, str. 202.)


title: Predmet C-110/21 P: Žalba koju je 23. veljače 2021. podnio Universität Bremen protiv rješenja Općeg suda (osmo vijeće) od 16. prosinca 2020. u predmetu T-660/19, Universität Bremen/Izvršna agencija za istraživanje

text:
               10.5.2021

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 182/34

      Žalba koju je 23. veljače 2021. podnio Universität Bremen protiv rješenja Općeg suda (osmo vijeće) od 16. prosinca 2020. u predmetu T-660/19, Universität Bremen/Izvršna agencija za istraživanje
      (Predmet C-110/21 P)
      (2021/C 182/49)
      Jezik postupka: njemački

         Stranke

         Žalitelj: Universität Bremen (zastupnik: C. Schmid, sveučilišni profesor)

         Druga stranka u postupku: Izvršna agencija za istraživanje

         Žalbeni zahtjevi

      Žalitelj od Suda zahtijeva da:

                  1.

                  ukine rješenje Općeg suda Europske unije (osmo vijeće) od 16. prosinca 2020. u predmetu T-660/19, Universität Bremen/Izvršna agencija za istraživanje;

                  2.

                  vrati predmet na meritorno odlučivanje Općem sudu, po mogućnosti nekom drugom vijeću;

                  3.

                  utvrdi da je zastupanje Universitäta Bremen po sveučilišnom profesoru Christophu Schmidu u predmetu T-660/19 valjano u skladu s člankom 19. stavkom 7. Statuta Suda Europske unije;

                  4.

                  podredno, u slučaju da se ne utvrdi valjanost zastupanja po navedenom sveučilišnom profesoru, utvrdi da je Universität Bremen ovlašten preuzeti postupak pred Općim sudom u predmetu T-660/19 u stanju u kojemu se postupak nalazi i s njim nastaviti, zastupan po odvjetniku koji ispunjava pretpostavke iz članka 19. stavaka 3. i 4. Statuta;

                  5.

                  odlučivanje o troškovima rezervira za konačnu odluku Općeg suda, uz uvjet da tuženik, neovisno o odluci Općeg suda, snosi troškove dosadašnjeg postupka po tužbi i žalbenog postupka ili da – podredno – svaka stranka snosi vlastite troškove u dosadašnjem postupku; u obama slučajevima, naloži da se bez odgode izvrši povrat naknade koju je na ime odvjetničkih troškova u postupku pred Općim sudom tužitelj platio tuženiku.

         Žalbeni razlozi i glavni argumenti

      Žalitelj tvrdi da je njegova tužba za poništenje odluke Izvršne agencije za istraživanje Ares(2019) 4590599 od 16. srpnja 2019 pobijanim rješenjem pogrešno odbačena kao očito nedopuštena zbog nevaljanog pravnog zastupanja po sveučilišnom profesoru Christophu Schmidu, u skladu s člankom 126. Poslovnika Općeg suda. Prema žaliteljevu stajalištu, ovo je rješenje zahvaćeno pogreškama koje se tiču prava. Kao prvo, Opći je sud zanemario činjenicu da su sveučilišni profesori, koji su ovlašteni na zastupanje u skladu s pravom svoje matične države, privilegirani kao zastupnici na temelju teksta i unutarnjeg sustava članka 19. stavka 7. Statuta Suda Europske unije te ne moraju ispunjavati pretpostavke autonomnog pojma odvjetnika iz članka 19. stavaka 3. i 4. Statuta. Kao drugo – i podredno – Opći sud trebao je, u skladu s temeljnim pravom na saslušanje iz članka 47. Povelje Europske unije o temeljnim pravima i iz članka 6. stavka 1. EKLJP-a te u skladu s načelom proporcionalnosti, u svakom slučaju dati naznaku o problemima dopuštenosti ili se takva naznaka trebala barem nalaziti na internetskim stranicama Općeg suda, na primjer, u „Podsjetniku za tužbu”.


title: Predmet C-116/21 P: Žalba koju je 25. veljače 2021. podnijela Europska komisija protiv presude Općeg suda (sedmo vijeće) od 16. prosinca 2020. u predmetu T-243/18, VW / Komisija

text:
               10.5.2021

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 182/35

      Žalba koju je 25. veljače 2021. podnijela Europska komisija protiv presude Općeg suda (sedmo vijeće) od 16. prosinca 2020. u predmetu T-243/18, VW / Komisija
      (Predmet C-116/21 P)
      (2021/C 182/50)
      Jezik postupka: francuski

         Stranke

         Žalitelj: Europska komisija (zastupnici: B. Schima, B. Mongin, G. Gattinara, agenti)

         Druge stranke u postupku: VW, Europski Parlament, Vijeće Europske unije

         Zahtjevi

                  —

                  ukinuti presudu od 16. prosinca 2020. (sedmo vijeće), VW/Komisija, donesenu u predmetu T-243/18;

                  —

                  odbiti prvostupanjsku tužbu;

                  —

                  naložiti drugim strankama u žalbenom postupku snošenje troškova prvostupanjskog postupka;

                  —

                  naložiti drugim strankama u žalbenom postupku snošenje troškova žalbenog postupka.

         Žalbeni razlozi i glavni argumenti

      Prvi žalbeni razlog, koji se temelji na pogrešci koja se tiče prava u vezi s kriterijima za ocjenu zakonitosti zakonodavčevih izbora i povredi obveze obrazlaganja (točke 46. do 49. i točka 58. pobijane presude). Komisija tvrdi:

                  —

                  Opći sud odstupio je od načela u skladu s kojim ocjena zakonitosti akta Unije u pogledu temeljnih prava ne može počivati na navodima koji se temelje na posljedicama tog akta u konkretnom slučaju;

                  —

                  nezakonitost odredbe Pravilnika ne može se temeljiti na „nerazumnosti” zakonodavčeva izbora;

                  —

                  Opći sud nije uzeo u obzir sve elemente koji obilježavaju dvije situacije koje treba usporediti, povređujući tako načela utvrđena u presudi HK/Komisija (C-460/18P).

            Drugi žalbeni razlog, koji se temelji na pogrešci koja se tiče prava u tumačenju načela nediskriminacije zbog toga što je Opći sud utvrdio da su situacije iz članaka 18. i 20. Priloga VIII. Pravilniku o osoblju za dužnosnike (točke 50. do 61. pobijane presude) usporedive. Komisija smatra da:

                  —

                  datum sklapanja braka nije jedini kriterij za razlikovanje članaka 18. i 20. Priloga VIII. Pravilniku o osoblju za dužnosnike. Razlikovanje se temelji na nizu elemenata koje je Opći sud odbio uzeti u obzir;

                  —

                  Opći sud trebao je razmotriti cilj minimalnog trajanja braka u dvama odredbama o kojima je riječ čime bi došle do izražaja njihove razlike;

                  —

                  nije utvrđena diskriminacija na temelju dobi.

            Treći žalbeni razlog, koji se temelji na pogrešci koja se tiče prava u tumačenju članka 52. prvog stavka Povelje o temeljnim pravima i više povreda obveze obrazlaganja (točke 65. do 80. i 81. do 88. pobijane presude):

                  —

                  prvi dio trećeg žalbenog razloga temelji se na propustu suda da odluči o mirovini za nadživjele osobe iz članaka 18. i 20. Priloga VIII. Pravilniku o osoblju za dužnosnike;

                  —

                  drugi dio trećeg žalbenog razloga temelji se na pogrešci koja se tiče prava u tumačenju cilja kojim se nastoje spriječiti prijevare i povredi obveze obrazlaganja (točke 65. do 80. pobijane presude);

                  —

                  treći dio trećeg žalbenog razloga temelji se na povredi koja se tiče prava u tumačenju cilja kojim se nastoji zaštititi financijska ravnoteža mirovinskog sustava Unije (točke 81. do 88. pobijane presude).


title: Predmet C-117/21 P: Žalba koju je 25. veljače 2021. podnijela Europska komisija protiv presude Općeg suda (sedmo vijeće) od 16. prosinca 2020. u predmetu T-315/19, BT/Komisija

text:
               10.5.2021

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 182/36

      Žalba koju je 25. veljače 2021. podnijela Europska komisija protiv presude Općeg suda (sedmo vijeće) od 16. prosinca 2020. u predmetu T-315/19, BT/Komisija
      (Predmet C-117/21 P)
      (2021/C 182/51)
      Jezik postupka: francuski

         Stranke

         Žalitelj: Europska komisija (zastupnici: B. Schima, B. Mongin, G. Gattinara, agenti)

         Druge stranke u postupku: BT, Europski parlament, Vijeće Europske unije, Međunarodno udruženje bivših dužnosnika Europske unije (AIACE International)

         Zahtjevi

                  —

                  ukinuti presudu od 16. prosinca 2020, BT/Komisija (T-315/19);

                  —

                  odbiti prvostupanjsku tužbu;

                  —

                  naložiti drugim strankama u žalbenom postupku snošenje troškova prvostupanjskog postupka;

                  —

                  naložiti drugim strankama u žalbenom postupku snošenje troškova žalbenog postupka.

         Žalbeni razlozi i glavni argumenti

      Prvi žalbeni razlog, koji se temelji na pogrešci koja se tiče prava u vezi s kriterijima za ocjenu zakonitosti zakonodavčevih izbora i povredi obveze obrazlaganja (točke 42., 49. i 57. pobijane presude). Komisija tvrdi:

                  —

                  Opći sud odstupio je od načela u skladu s kojim ocjena zakonitosti akta Unije u pogledu temeljnih prava ne može počivati na navodima koji se temelje na posljedicama tog akta u konkretnom slučaju;

                  —

                  nezakonitost odredbe Pravilnika ne može se temeljiti na „nerazumnosti” zakonodavčeva izbora;

                  —

                  Opći sud nije uzeo u obzir sve elemente koji obilježavaju dvije situacije koje treba usporediti, povređujući tako načela utvrđena u presudi HK/Komisija (C-460/18P).

            Drugi žalbeni razlog, koji se temelji na pogrešci koja se tiče prava u tumačenju načela nediskriminacije zbog toga što je Opći sud utvrdio da su situacije iz članaka 18. i 20. Priloga VIII. Pravilniku o osoblju za dužnosnike (točke 51. do 63. pobijane presude) usporedive. Komisija smatra da:

                  —

                  datum sklapanja braka nije jedini kriterij za razlikovanje članaka 18. i 20. Priloga VIII. Pravilniku o osoblju za dužnosnike. Razlikovanje se temelji na nizu elemenata koje je Opći sud odbio uzeti u obzir;

                  —

                  Opći sud trebao je razmotriti cilj minimalnog trajanja braka u dvama odredbama o kojima je riječ čime bi do izražaja došle njihove razlike;

                  —

                  nije utvrđena diskriminacija na temelju dobi.

            Treći žalbeni razlog, koji se temelji na pogrešci koja se tiče prava u tumačenju članka 52. prvog stavka Povelje o temeljnim pravima i više povreda obveze obrazlaganja (točke 66. do 93. pobijane presude):

                  —

                  prvi dio trećeg žalbenog razloga temelji se na pogrešci koja se tiče prava u tumačenju članka 52. prvog stavka Povelje o temeljnim pravima koju čini odbijanje razlikovanja posljedica smrti dužnosnika na preživjelog bračnog druga ovisno o tome da li je brak bio sklopljen prije ili nakon prestanka službe (točke 87. do 88. pobijane presude);

                  —

                  drugi dio trećeg žalbenog razloga temelji se na pogrešci koja se tiče prava u tumačenju cilja kojim se nastoje spriječiti prijevare i povredi obveze obrazlaganja (točke 66. do 84. pobijane presude);

                  —

                  treći dio trećeg žalbenog razloga temelji se na povredi koja se tiče prava u tumačenju cilja kojim se nastoji zaštititi financijska ravnoteža mirovinskog sustava Unije (točke 85. do 93. pobijane presude).


title: Predmet C-118/21 P: Žalba koju je 25. veljače 2021. podnijela Europska komisija protiv presude Općeg suda (sedmo vijeće) od 16. prosinca 2020. u predmetu T-442/17, RENV, RN/Komisija

text:
               10.5.2021

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 182/37

      Žalba koju je 25. veljače 2021. podnijela Europska komisija protiv presude Općeg suda (sedmo vijeće) od 16. prosinca 2020. u predmetu T-442/17, RENV, RN/Komisija
      (Predmet C-118/21 P)
      (2021/C 182/52)
      Jezik postupka: francuski

         Stranke

         Žalitelj: Europska komisija (zastupnici: B. Schima, B. Mongin, G. Gattinara, agenti)

         Druge stranke u postupku: RN, Europski parlament

         Zahtjevi

                  —

                  ukinuti presudu od 16. prosinca 2020., RN/Komisija (T-442/17 RENV);

                  —

                  odbiti prvostupanjsku tužbu;

                  —

                  naložiti drugim strankama u žalbenom postupku snošenje troškova prvostupanjskog postupka;

                  —

                  naložiti drugim strankama u žalbenom postupku snošenje troškova žalbenog postupka.

         Žalbeni razlozi i glavni argumenti

      Prvi žalbeni razlog, koji se temelji na pogrešci koja se tiče prava koju čini to što je Opći sud proširio područje predmeta spora vraćenog na ponovno suđenje izvan okvira predmeta spora kako ga je odredio žalbeni sud (točke 41. do 46. pobijane presude). Komisija tvrdi da:

                  —

                  odluka o opsegu spora vraćenog na ponovno suđenje nije na sudu koji odlučuje u predmetu vraćenom na ponovno suđenje;

                  —

                  žalbeni sud utvrdio je da se članci 18. i 20. Priloga VIII. Pravilniku o osoblju za dužnosnike odnose na različite situacije. Budući da se prema tim situacijama mora postupati različito, on je stoga prešutno, ali nužno, odlučio da nije postojala povreda načela jednakog postupanja;

                  —

                  presuda koju je Opći sud donio nakon vraćanja predmeta na ponovno suđenje proturječi presudi povodom žalbe o postojanju diskriminacije, iako je o tom pitanju donesena konačna odluka.

            Drugi žalbeni razlog, koji se temelji na pogrešci koja se tiče prava u vezi s kriterijima za ocjenu zakonitosti zakonodavčevih izbora i povredi obveze obrazlaganja (točke 68. do 71. i točka 79. pobijane presude). Komisija tvrdi:

                  —

                  Opći sud odstupio je od načela u skladu s kojim ocjena zakonitosti akta Unije u pogledu temeljnih prava ne može počivati na navodima koji se temelje na posljedicama tog akta u konkretnom slučaju;

                  —

                  nezakonitost odredbe Pravilnika ne može se temeljiti na „nerazumnosti” zakonodavčeva izbora;

                  —

                  Opći sud nije uzeo u obzir sve elemente koji obilježavaju dvije situacije koje treba usporediti, povređujući tako načela utvrđena u presudi HK/Komisija (C-460/18P).

            Treći žalbeni razlog, koji se temelji na pogrešci koja se tiče prava u tumačenju načela nediskriminacije jer je Opći sud utvrdio da su situacije iz članaka 18. i 20. Priloga VIII. Pravilniku o osoblju za dužnosnike (točke 72. do 85. pobijane presude) usporedive. Komisija smatra da:

                  —

                  datum sklapanja braka nije jedini kriterij za razlikovanje članaka 18. i 20. Priloga VIII. Pravilniku o osoblju za dužnosnike. Razlikovanje se temelji na nizu elemenata koje je Opći sud odbio uzeti u obzir;

                  —

                  Opći sud trebao je razmotriti cilj minimalnog trajanja braka u dvama odredbama o kojima je riječ čime bi do izražaja došle njihove razlike;

                  —

                  nije utvrđena diskriminacija na temelju dobi.

            Četvrti žalbeni razlog, koji se temelji na pogrešci koja se tiče prava u tumačenju članka 52. prvog stavka Povelje o temeljnim pravima i više povreda obveze obrazlaganja (točke 87. do 88. i 90. do 113. pobijane presude):

                  —

                  prvi dio četvrtog žalbenog razloga temelji se na pogrešci koja se tiče prava u tumačenju članka 52. prvog stavka Povelje o temeljnim pravima koju čini odbijanje razlikovanja posljedica smrti dužnosnika na nadživjelog bračnog druga ovisno o tome da li je brak bio sklopljen prije ili nakon prestanka službe (točke 87. do 88. pobijane presude);

                  —

                  drugi dio četvrtog žalbenog razloga temelji se na pogrešci koja se tiče prava u tumačenju cilja kojim se nastoje spriječiti prijevare i povredi obveze obrazlaganja (točke 90. do 105. pobijane presude);

                  —

                  treći dio četvrtog žalbenog razloga temelji se na povredi koja se tiče prava u tumačenju cilja kojim se nastoji zaštititi financijska ravnoteža mirovinskog sustava Unije (točke 106. do 113. pobijane presude).


title: Predmet C-120/21: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 26. veljače 2021. uputio Bundesarbeitsgericht (Njemačka) – LB/TO

text:
               10.5.2021

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 182/39

      Zahtjev za prethodnu odluku koji je 26. veljače 2021. uputio Bundesarbeitsgericht (Njemačka) – LB/TO
      (Predmet C-120/21)
      (2021/C 182/53)
      Jezik postupka: njemački

         Sud koji je uputio zahtjev

      Bundesarbeitsgericht

         Stranke glavnog postupka

         Tužitelj: LB

         Tuženik: TO

         Prethodno pitanje

      Protivi li se članku 7. Direktive 2003/88/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 4. studenoga 2003. o određenim vidovima organizacije radnog vremena (1) i članku 31. stavku 2. Povelje Europske unije o temeljnim pravima primjena nacionalne odredbe kao što je članak 194. stavak 1. u vezi s člankom 195. Bürgerliches Gesetzbucha (Građanski zakonik, u daljnjem tekstu: BGB) u skladu s kojom se na pravo na plaćeni godišnji odmor primjenjuje redovni rok zastare od tri godine, koji počinje teći pod uvjetima navedenima u članku 199. stavku 1. BGB-a nakon završetka godine u kojoj je stečeno pravo na godišnji odmor ako poslodavac radniku zapravo nije omogućio da ostvari svoje pravo na godišnji odmor jer ga na to nije na odgovarajući način poticao ni uputio?

         (1)  SL 2003., L 299, str. 9. (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 5., svezak 2., str. 31.)


title: Predmet C-122/21: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 26. veljače 2021. uputio Lietuvos vyriausiasis administracinis teismas (Litva) – Get Fresh Cosmetics Limited/Valstybinė vartotojų teisių apsaugos tarnyba

text:
               10.5.2021

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 182/39

      Zahtjev za prethodnu odluku koji je 26. veljače 2021. uputio Lietuvos vyriausiasis administracinis teismas (Litva) – Get Fresh Cosmetics Limited/Valstybinė vartotojų teisių apsaugos tarnyba

      (Predmet C-122/21)
      (2021/C 182/54)
      Jezik postupka: litavski

         Sud koji je uputio zahtjev

      Lietuvos vyriausiasis administracinis teismas

         Stranke glavnog postupka

         Tužitelj: Get Fresh Cosmetics Limited

         Tuženik: Valstybinė vartotojų teisių apsaugos tarnyba

         Prethodna pitanja

                  1.

                  Treba li članak 1. stavak 2. Direktive Vijeća 87/357/EEZ (1) od 25. lipnja 1987. o usklađivanju zakonodavstava država članica u odnosu na proizvode koji, zbog toga što nisu onakvi kakvim se prikazuju, ugrožavaju zdravlje ili sigurnost potrošača, tumačiti na način da se njime proizvodi navedeni u stavku 1. tog članka definiraju kao oni koji su, iako nisu hrana, po obliku, mirisu, boji, izgledu, pakiranju, označavanju, volumenu ili veličini takvi da je vjerojatno da će ih potrošači, osobito djeca, zamijeniti za hranu i kao rezultat toga staviti ih u usta, ili će ih sisati ili progutati, što može biti opasno jer je na temelju objektivnih i potkrijepljenih podataka dokazano da može uzrokovati, primjerice, davljenje, trovanje odnosno perforaciju ili opstrukciju probavnog trakta.

                  2.

                  U slučaju potvrdnog odgovora na prvo pitanje, treba li teret dokazivanja biti na nadležnom nadzornom tijelu države članice?

         (1)  SL 1987 L 192, str. 49. (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 13., svezak 61., str. 22.)