title: Predmet C-112/14: Presuda Suda (osmo vijeće) od 13. studenoga 2014. – Europska komisija protiv Ujedinjene Kraljevine Velike Britanije i Sjeverne Irske (Povreda obveze države članice – Sloboda poslovnog nastana – Slobodno kretanje kapitala – Članci 49. UFEU-a i 63. UFEU-a – Članci 31. i 40. Sporazuma o EGP-u – Nacionalno fiskalno zakonodavstvo – Pripisivanje kapitalne dobiti članovima društva s manjim brojem dioničara – Razlika u postupanju između rezidentnih i nerezidentnih društava – Potpuno umjetne konstrukcije – Proporcionalnost)

text:
               19.1.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 16/9

      Presuda Suda (osmo vijeće) od 13. studenoga 2014. – Europska komisija protiv Ujedinjene Kraljevine Velike Britanije i Sjeverne Irske
      (Predmet C-112/14) (1)

      (Povreda obveze države članice - Sloboda poslovnog nastana - Slobodno kretanje kapitala - Članci 49. UFEU-a i 63. UFEU-a - Članci 31. i 40. Sporazuma o EGP-u - Nacionalno fiskalno zakonodavstvo - Pripisivanje kapitalne dobiti članovima društva s manjim brojem dioničara - Razlika u postupanju između rezidentnih i nerezidentnih društava - Potpuno umjetne konstrukcije - Proporcionalnost)
      (2015/C 016/12)
      Jezik postupka: engleski

         Stranke

         Tužitelj: Europska komisija (zastupnici: R. Lyal i L. Armati, agenti)

         Tuženik: Ujedinjena Kraljevina Velike Britanije i Sjeverne Irske (zastupnik: L. Christie, agent)

         Izreka

                  1.

                  Usvajanjem i ostavljanjem na snazi fiskalnog zakonodavstva u vezi pripisivanja kapitalne dobiti članovima („participators”) nerezidentnih društava koje predviđa razliku u postupanju između nacionalnih i prekograničnih djelatnosti, Ujedinjena Kraljevina Velike Britanije i Sjeverne Irske povrijedila je obveze koje ima na temelju članka 63. UFEU-a i članka 40. Sporazuma o Europskom gospodarskom prostoru od 2. svibnja 1992.

                  2.

                  Ujedinjenoj Kraljevini Velike Britanije i Sjeverne Irske nalaže se snošenje troškova.

         (1)  SL C 184, 16.6.2014.


title: Predmet T-699/15: Tužba podnesena 26. studenoga 2015. – City Train protiv EUIPO-a (CityTrain)

text:
               29.3.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 111/26

         Tužba podnesena 26. studenoga 2015. – City Train protiv EUIPO-a (CityTrain)
   (Predmet T-699/15)
   (2016/C 111/31)
   Jezik postupka: njemački

      Stranke

      Tužitelj: City Train GmbH (Regensburg, Njemačka) (zastupnik: C. Adori, odvjetnik)

      Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO)

      Podaci o postupku pred EUIPO-om

      Predmetni sporni žig: figurativni žig Unije s verbalnim elementom „CityTrain” – prijava za registraciju br. 13 154 315

      Pobijana odluka: odluka četvrtog žalbenog vijeća EUIPO-a od 9. rujna 2015. u predmetu R 843/2015-4

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

               —

               poništi odluku tuženika od 9. rujna 2015. i naloži mu da registrira kao žig Unije figurativni žig „CityTrain” s naznakom boja „siva, svijetlo crvena”, prijavljen 8. kolovoza 2014. pod brojem prijave br. 13 154 315, za robu i usluge iz razreda 12., 37. i 42., navedene u prijavi.

      Tužbeni razlozi

               —

               povreda članka 7. stavka 1. točke (b) Uredbe br. 207/2009;

               —

               povreda članka 7. stavka 1. točke (c) Uredbe br. 207/2009


title: Predmet C-364/16 P: Žalba koju je 1. srpnja 2016. podnio Trioplast Industrier AB protiv presude Općeg suda (sedmo vijeće) od 12. svibnja 2016. u predmetu T-669/14, Trioplast Industrier AB protiv Europske komisije

text:
               19.9.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 343/31

         Žalba koju je 1. srpnja 2016. podnio Trioplast Industrier AB protiv presude Općeg suda (sedmo vijeće) od 12. svibnja 2016. u predmetu T-669/14, Trioplast Industrier AB protiv Europske komisije
   (Predmet C-364/16 P)
   (2016/C 343/43)
   Jezik postupka: engleski

      Stranke

      Žalitelj: Trioplast Industrier AB (zastupnik: T. Pettersson, F. Sjövall, A. Johansson, advokater)

      Druga stranka u postupku: Europska komisija

      Zahtjevi

   Žalitelj od Suda zahtijeva da:

               —

               ukine presudu Općeg suda od 12. svibnja 2016. u predmetu T-669/14 Trioplast Industrier protiv Europske komisije;

               —

               podredno:

                           (i)

                           poništi Komisijinu odluku iz njezinog dopisa od 3. srpnja 2014. u predmetu COMP/38354 – Industrial Bags – Trioplast Industrier AB;

                           (ii)

                           ukine ili smanji iznos zatezne kamate koju je Komisija izrekla Trioplastu u visini od 674 033,32 eura svojom odlukom u dopisu od 3. srpnja 2014. u predmetu COMP/38354 – Industrial Bags – Trioplast Industrier AB;

                           (iii)

                           naloži Komisiji da Trioplastu naknadi troškove u iznosu od 4 686,64 eura nastale u svrhu osiguranja plaćanja zateznih kamata.

               —

               ili, podredno u odnosu na gore navedeno, naloži naknadu štete u skladu s člankom 340. stavkom 2. UFEU-a zbog povreda prava EU-a kako su gore navedene:

                           (i)

                           u visini iznosa zatezne kamate od 674 033,32 eura ili njezinog dijela;

                           (ii)

                           u visini iznosa troškova od 4 686,64 eura nastalih u svrhu osiguranja plaćanja zateznih kamata;

               —

               uz zahtjeve u točkama (b) ili (c) ove žalbe, naloži naknadu štete u skladu s člankom 340. stavkom 2. UFEU-a nastale zbog gore navedenih povreda prava EU-a:

                           (i)

                           zbog povreda prava EU-a u vezi s razdobljem kada Komisija nije otpustila dug ili snizila iznos duga iz bankarskog jamstva nastavno na presudu Općeg suda u predmetu T-40/06, za troškove pribavljanja osiguranja, u visini od 22 783,90 eura ili dijela te svote.

               —

               naloži plaćanje dospjelih kamata na te iznose.

               —

               naloži Komisiji snošenje troškova iz postupka pred Općim sudom i Sudom.

      Žalbeni razlozi i glavni argumenti

               1.

               Trioplast pred Sudom zauzima isti stav kao i pred Općim sudom te ponavlja tamo iznesene razloge. U skladu s člankom 58. Statuta Suda EU-a kao i člankom 168. stavkom 1. točkom (d) i člankom 169. stavkom 2. Poslovnika Suda, Trioplast tvrdi da je Opći sud pogrešno primijenio pravo EU-a kada je odbio tužbu u svojoj presudi od 12. svibnja 2016. u predmetu T-669/14.

               2.

                  Kao prvo, Opći sud je počinio pogrešku koja se tiče prava kada je zaključio da je presudom iz 2010. samo izmijenjena presuda iz 2005. Nasuprot tomu, presudom iz 2010. u cijelosti je ukinuta presuda iz 2005. i njome se od Komisije zahtijevalo da donese novu odluku u odnosu na Trioplast kada ishod FLS slučajeva postane poznat.

               3.

                  Kao drugo, Opći sud je počinio pogrešku koja se tiče prava kada je zaključio da pobijani dopis nije akt koji može biti predmet tužbe za poništenje, s obzirom na to da je tim dopisom Trioplastu prvi put utvrđena izvjesna obveza u točno određenom iznosu.

               4.

                  Kao treće, zbog toga što je presuda iz 2005. ukinuta presudom iz 2010. zatezna kamata ne može teći u skladu s presudom iz 2005..

               5.

                  Kao četvrto, Opći sud je počinio pogrešku koja se tiče prava kada je zaključio da postupanjima Komisije Trioplastu nije nanesena šteta i trebao je odlučiti o osnovanosti tužbe za naknadu štete.


title: Predmet T-624/16: Tužba podnesena 5. rujna 2016. – Gollnisch protiv Parlamenta

text:
               17.10.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 383/24

         Tužba podnesena 5. rujna 2016. – Gollnisch protiv Parlamenta
   (Predmet T-624/16)
   (2016/C 383/34)
   Jezik postupka: francuski

      Stranke

      Tužitelj: Bruno Gollnisch (Villiers-le-Mahieu, Francuska) (zastupnik: N. Fakiroff, odvjetnik)

      Tuženik: Europski parlament

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

               —

               poništi Odluku Glavnog tajnika Europskog parlamenta od 1. srpnja 2016., dostavljenu 6. srpnja 2016. o „tome da je iznos od 275 984,23 eura neosnovano isplaćen u korist Bruna Gollnischa” i naloži nadležnom dužnosniku za ovjeravanje i računovodstvu institucije provedbu povrata tog iznosa;

               —

               poništi također obavijest i provedbene mjere ranije navedene Odluke sadržane u dopisima Glavnog direktora za financije od 6. srpnja 2016., ref. D 201920;

               —

               poništi u cijelosti obavijest o terećenju br. 2016-914 koju je potpisao isti Glavni direktor za financije od 5. srpnja 2016;

               —

               dosudi tužitelju iznos od 40 000 eura za naknadu neimovinske štete kao posljedicu neosnovanih optužbi iznesenih prije zaključenja istrage, štete počinjene njegovom ugledu i značajnih problema u privatnom i političkom životu prouzročenih pobijanom odlukom;

               —

               tužitelju također dosudi iznos od 24 500 eura na temelju troškova koji su mu nastali uslijed zastupanja, za pripremu ove tužbe, troškova umnožavanja i podnošenja navedene tužbe i priloženih dokumenata;

               —

               naloži Europskom parlamentu snošenje svih troškova;

               —

               podredno, u slučaju da Opći sud ne bude u potpunosti uvjeren u značaj i ozbiljnost pravnih i činjeničnih razloga koje je naveo tužitelj, u interesu dobrog sudovanja uzimajući u obzir neospornu vezu između navodnih činjenica na kojima se temelji pobijana odluka i onih koje su predmet kaznenog istraživanja koje je pokrenuo Predsjednik Europskog parlamenta:

                           —

                           prekine postupak do donošenja konačne odluke koja ima snagu pravomoćnosti koju izriče sudac francuskog suda pred kojim je Predsjednik Europskog parlamenta pokrenuo kazneni postupak;

                           —

                           posljedično naloži suspenziju primjene pobijane odluke do završetka postupka.

      Tužbeni razlozi i glavni argumenti

   U prilog osnovanosti tužbe tužitelj ističe jedanaest tužbenih razloga.

               1.

               Prvi tužbeni razlog, temelji se na nenadležnosti glavnog tajnika za donošenje pobijanih akata. Za odlučivanje o financijskim pitanjima koja se tiču zastupnika i njihovih klubova nadležno je Predsjedništvo Europskog parlamenta.

               2.

               Drugi tužbeni razlog, temelji se na povredi općih pravnih načela kao i zahtjeva koji se odnose na dobro upravljanje jer je uprava Parlamenta trebala sačekati rezultate istrage i postupaka koje je pokrenula prije donošenja pobijanih akata.

               3.

               Treći tužbeni razlog, temelji se na povredi tužiteljevog prava obrane. Pobijanim aktima povrijeđena je pretpostavka tužiteljeve nevinosti, njegovo pravo na suđenje, njegova mogućnost izjašnjavanja o bilo kojem dokumentu koji je uprava namjeravala iskoristiti protiv njega i njegovo pravo na saslušanje.

               4.

               Četvrti tužbeni razlog, temelji se na nezakonitoj inverziji tereta dokazivanja jer je uprava Parlamenta trebala od tužitelja zatražiti opravdanja u vezi s poslom koji je izvršio njegov asistent a posteriori kao i u pogledu naknada koje su mu bile odobrene.

               5.

               Peti tužbeni razlog, temelji se na nedostatku obrazloženja pobijanih akata koji su posve arbitrarnog karaktera.

               6.

               Šesti tužbeni razlog, temelji se na kršenju načela pravne sigurnosti i zaštite legitimnih očekivanja kao i primjeni nepostojećih ili retroaktivnih pravnih pravila.

               7.

               Sedmi tužbeni razlog, temelji se na kršenju političkih prava asistenata u Parlamentu.

               8.

               Osmi tužbeni razlog, temelji se na diskriminatornom karakteru pobijanih akata i zloporabi ovlasti koja je dovela do njihovog donošenja.

               9.

               Deveti tužbeni razlog, temelji se na kršenju neovisnosti zastupnika i nerazumijevanju uloge lokalnih parlamentarnih asistenata.

               10.

               Deseti tužbeni razlog, temelji se na činjeničnoj neosnovanosti prigovora uprave Parlamenta.

               11.

               Jedanaesti tužbeni razlog, istaknut podredno, temelji se na povredi načela proporcionalnosti.


title: Predmet C-307/13: Presuda Suda (sedmo vijeće) od 10. srpnja 2014. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Helsingborgs tingsrätt – Švedska) – kazneni postupak protiv Larsa Ivanssona, Carl-Rudolfa Palmgrena, Kjella Otta Pehrssona, Håkana Rosengrena (Zahtjev za prethodnu odluku — Unutarnje tržište — Direktiva 98/34/EZ — Članak 8. stavak 1. treći podstavak — Postupak obavješćivanja u području tehničkih normi i propisa — Pojam, tehnički propis’ — Kokoši nesilice — Skraćivanje prvotno predviđenog rasporeda provedbe za stupanje na snagu tehničkog propisa — Obveza obavješćivanja — Pretpostavke — Oprečne jezične verzije)

text:
               15.9.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 315/17

         Presuda Suda (sedmo vijeće) od 10. srpnja 2014. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Helsingborgs tingsrätt – Švedska) – kazneni postupak protiv Larsa Ivanssona, Carl-Rudolfa Palmgrena, Kjella Otta Pehrssona, Håkana Rosengrena
   (Predmet C-307/13) (1)

   ((Zahtjev za prethodnu odluku - Unutarnje tržište - Direktiva 98/34/EZ - Članak 8. stavak 1. treći podstavak - Postupak obavješćivanja u području tehničkih normi i propisa - Pojam, tehnički propis’ - Kokoši nesilice - Skraćivanje prvotno predviđenog rasporeda provedbe za stupanje na snagu tehničkog propisa - Obveza obavješćivanja - Pretpostavke - Oprečne jezične verzije))
   2014/C 315/24
   Jezik postupka: švedski

      Sud koji je uputio zahtjev

   Helsingborgs tingsrätt

      Stranke glavnog kaznenog postupka

   Lars Ivansson, Carl-Rudolf Palmgren, Kjell Otto Pehrsson, Håkan Rosengren

      Izreka

               1.

               Datum koji su konačno odabrala nacionalna tijela za stupanje na snagu nacionalne mjere kao što je ona u glavnom postupku, koja propisuje držanje kokoši nesilica u načinu uzgoja koji udovoljava njihovim potrebama u pogledu gnijezda, kokošinjaka i pješčanih kupki sa svrhom održanja niske razine njihova mortaliteta i problema u ponašanju, podložan je obvezi obavijesti Europskoj komisiji, kako je predviđeno člankom 8. stavkom 1. trećim podstavkom Direktive 98/34/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 22. lipnja 1998. o utvrđivanju postupka osiguravanja informacija u području tehničkih normi i propisa koji se odnose na usluge informacijskog društva, kako je izmijenjena Direktivom 98/48/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 20. srpnja 1998., ako je zaista došlo do promjene u rasporedu provedbe navedene nacionalne mjere i ako je promjena značajna, što je na sudu koji je uputio zahtjev da provjeri.

               2.

               U slučaju da je skraćivanje rasporeda provedbe nacionalnog tehničkog propisa podložno obvezi obavijesti Europskoj komisiji, kako je predviđeno člankom 8. stavkom 1. trećim podstavkom Direktive 98/48, propuštanje takve obavijesti uzrokuje neprimjenjivost navedene nacionalne mjere, tako da se ne može primijeniti protiv pojedinaca.

      (1)  SL C 215, 27.7.2013.


title: Predmet C-122/13: Rješenje Suda (šesto vijeće) od 30. siječnja 2014. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Tribunale Ordinario di Firenze – Italija) – Paola C protiv Presidenza del Consiglio dei Ministri (Zahtjev za prethodnu odluku — Pravosudna suradnja u kaznenim stvarima — Direktiva 2004/80/EZ — Članak 12. — Naknada štete žrtvama kaznenih djela nasilja počinjenih s namjerom — Situacija u potpunosti unutarnje prirode — Očita nenadležnost Suda)

text:
               14.4.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 112/19

         Rješenje Suda (šesto vijeće) od 30. siječnja 2014. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Tribunale Ordinario di Firenze – Italija) – Paola C protiv Presidenza del Consiglio dei Ministri
   (Predmet C-122/13) (1)

   ((Zahtjev za prethodnu odluku - Pravosudna suradnja u kaznenim stvarima - Direktiva 2004/80/EZ - Članak 12. - Naknada štete žrtvama kaznenih djela nasilja počinjenih s namjerom - Situacija u potpunosti unutarnje prirode - Očita nenadležnost Suda))
   2014/C 112/22
   Jezik postupka: talijanski

      Sud koji je uputio zahtjev

   Tribunale Ordinario di Firenze

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelj: Paola C

      Tuženik: Presidenza del Consiglio dei Ministri

      Predmet

   Zahtjev za prethodnu odluku – Tribunale Ordinario di Firenze – Tumačenje članka 12. Direktive Vijeća 2004/80/EZ, od 29. travnja 2004., o naknadi štete žrtvama kaznenih djela (SL L 261, str. 15.) – Područje primjene – Propisi koji ne predviđaju sustav naknade štete žrtvama kaznenih djela nasilja počinjenih s namjerom na nacionalnom području koji jamči pravičnu i primjerenu naknadu svim žrtvama kaznenih djela nasilja

      Izreka

   Sud Europske unije je očito nenadležan za davanje odgovora na pitanje koje je postavio Tribunale ordinario di Firenze (Italija).

      (1)  SL C 141, 18.5.2013.


title: Predmet T-269/15: Tužba podnesena 28. svibnja 2015. – Novartis Europharm protiv Komisije

text:
               24.8.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 279/36

         Tužba podnesena 28. svibnja 2015. – Novartis Europharm protiv Komisije
   (Predmet T-269/15)
   (2015/C 279/45)
   Jezik postupka: engleski

      Stranke

      Tužitelj: Novartis Europharm Ltd (Camberley, Ujedinjena Kraljevina) (zastupnik: C. Schoonderbeek, odvjetnik)

      Tuženik: Europska komisija

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

               —

               poništi pobijanu odluku; i

               —

               naloži Europskoj komisiji snošenje vlastitih troškova i troškova Novartisa.

      Tužbeni razlozi i glavni argumenti

   Tužitelj ovom tužbom zahtijeva poništenje odluke Komisije od 18. ožujka 2015. C(2015) 1977 final kojom se odobrava zahtjev za stavljanje gotovog lijeka u promet Pari Pharmi za lijek za humanu uporabu „Vantobra – tobramycine”.
   U prilog osnovnosti tužbe, tužitelj navodi dva tužbena zahtjeva.

               1.

               Prvi tužbeni razlog navodi da je odluka Europske komisije nezakonita jer predstavlja povredu isključivog prava stavljanja u promet lijekova za rijetke bolesti Novartisa Europharm Ltd. za njegov proizvod TOBI Podhaler sukladno članku 8. stavku 1. Uredbe (EZ) br. 141/2000 (1) jer razdoblje isključivog prava stavljanja u promet nije još završilo dok uvjeti za odobrenje izuzeća od isključivog prava stavljanja u promet sukladno članku 8. stavku 3. iste uredbe nisu još ispunjeni.

               2.

               Drugi tužbeni razlog navodi da je odluka Europske komisije također nezakonita jer nisu navedeni razlozi kao što se zahtijeva člankom 296. Ugovora o funkcioniranju Europske unije i člankom 81. stavkom 1. Uredbe (EZ) br. 726/2004 (2).

      (1)  Uredba (EZ) br. 141/2000 Europskog parlamenta i Vijeća od 16. prosinca 1999. o lijekovima za rijetke bolesti (SL L 18, 22.1.2000, str.1.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 15. svezak 8. str. 3.)

      (2)  Uredba (EZ) br. 726/2004 Europskog parlamenta i Vijeća od 31. ožujka 2004. o utvrđivanju postupaka odobravanja primjene i postupaka nadzora nad primjenom lijekova koji se rabe u humanoj i veterinarskoj medicini, te uspostavi Europske agencije za lijekove (SL L 136, 30.4.2004, str.1.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 13. svezak 31., str. 18.)


title: Predmet C-569/16: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 10. studenoga 2016. uputio Bundesarbeitsgericht (Njemačka) – Stadt Wuppertal protiv Marie Elisabeth Bauer

text:
               20.2.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 53/21

         Zahtjev za prethodnu odluku koji je 10. studenoga 2016. uputio Bundesarbeitsgericht (Njemačka) – Stadt Wuppertal protiv Marie Elisabeth Bauer
   (Predmet C-569/16)
   (2017/C 053/27)
   Jezik postupka: njemački

      Sud koji je uputio zahtjev

   Bundesarbeitsgericht

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelj: Stadt Wuppertal

      Tuženik: Maria Elisabeth Bauer

      Prethodno pitanje

   Ima li temeljem članka 7. Direktive 2003/88/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 4. studenoga 2003. o određenim vidovima organizacije radnog vremena (1) ili članak 31. stavak 2. Povelje Europske unije o temeljnim pravima nasljednik radnika koji je preminuo tijekom radnog odnosa pravo na novčanu naknadu za minimalni godišnji odmor koji je radniku pripadao prije njegove smrti, što je prema članku 7. stavku 4. Saveznog zakona o godišnjim odmorima (Bundesurlaubsgesetz, BUrlG) u vezi s člankom 1922. stavkom 1. Građanskog zakonika (Bürgerliches Gesetzbuch, BGB) isključeno?

      (1)  SL L 299, str. 9. (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 5., svezak 2., str. 31.)


title: Predmet T-112/15: Tužba podnesena 2. ožujka 2015. – Helenska Republika protiv Komisije

text:
               26.5.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 171/27

         Tužba podnesena 2. ožujka 2015. – Helenska Republika protiv Komisije
   (Predmet T-112/15)
   (2015/C 171/32)
   Jezik postupka: grčki

      Stranke

      Tužitelj: Helenska Republika (zastupnici: I.-K. Chalkias, G. Kanellopoulos, E. Leftheriotou i A.-E. Vasilopoulou, agenti)

      Tuženik: Europska komisija

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

               —

               poništi Provedbenu odluku Komisije od 19. prosinca 2014. o isključenju iz financiranja Europske unije određenih izdataka nastalih za države članice u okviru Komponente za jamstva Europskog fonda za smjernice i jamstva u poljoprivredi (EFSJP), u okviru Europskog fonda za jamstva u poljoprivredi (EFJP) i Europskog poljoprivrednog fonda za ruralni razvoj (EPFRR) [priopćeno pod brojem dokumenta C(2014) 10135] (SL L 369, str. 71.), u dijelu u kojem se iz financiranje Europske unije isključuju izdaci učinjeni u sektoru potpora po površini u godini podnošenja zahtjeva 2008., u visini: (a) 10 % ukupnog iznosa izdataka za potpore pašnjacima, (b) 5 % ukupnog iznosa izdataka za dodatne proizvodno vezane potpore i (c) 5 % ukupnog iznosa izdataka za ruralni razvoj.

      Tužbeni razlozi i glavni argumenti

   U prilog tužbi tužitelj iznosi sljedeće tužbene razloge.

               1.

               U pogledu ispravka od 10 % za površine pod pašnjacima:

                           —

                           prvim tužbenim razlogom ističe se pogrešna primjena i tumačenje odredbe članka 2. Uredbe Komisije (EZ) br. 796/2004 (1) od 21. travnja 2004. glede definicije pašnjaka, nedostatak u obrazloženju i povreda načela proporcionalnosti.

               2.

               U pogledu ispravka od 5 % za dodatne proizvodno vezane potpore povezane s površinom i za mjere ruralnog razvoja:

                           —

                           drugim tužbenim razlogom ističe se da je financijski ispravak od 5 % za dodatne proizvodno vezane potpore povezane s površinom utvrđen na temelju činjenične pogreške, s nedostatnim obrazloženjem i kršeći načelo proporcionalnosti;

                           —

                           trećim tužbenim razlogom tužitelj navodi da je financijski ispravak od 5 % predviđen za potpore iz drugog stupa određen neopravdano te da je procjena koju je u tom pogledu izvršila Komisija u svakom slučaju rezultat činjenične pogreške i očito neproporcionalna u odnosu na rizik koji je ona predvidjela u pogledu mjera iz drugog stupa. Konkretno kada je riječ o mjeri 214. iz Programa ruralnog razvoja, navodi se da je ispravak djelomično utvrđen drugi put uzastopno za isti predmet, pa je iz tog razloga nezakonit te ga treba proglasiti ništavim.

      (1)  Uredba Komisije (EZ) br. 796/2004 od 21. travnja 2004. o detaljnim pravilima za provedbu višestruke sukladnosti, modulacije i integriranog administrativnog i kontrolnog sustava predviđenih Uredbom Vijeća (EZ) br. 1782/2003 o zajedničkim pravilima za programe izravne potpore u sklopu zajedničke poljoprivredne politike i o uvođenju određenih programa potpore poljoprivrednicima (SL L 141, str. 18.)


title: Predmet C-395/14: Presuda Suda (treće vijeće) od 14. siječnja 2016. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Bundesverwaltungsgericht – Njemačka) – Vodafone GmbH protiv Bundesrepublik Deutschland (Zahtjev za prethodnu odluku — Zajednički regulatorni okvir za elektroničke komunikacijske mreže i usluge — Direktiva 2002/21/EZ — Članak 7. stavak 3. — Postupak konsolidacije unutarnjeg tržišta za elektroničku komunikaciju — Direktiva 2002/19/EZ — Članci 8. i 13. — Operator koji je određen kao operator sa značajnom tržišnom snagom — Obveze koje nameću državna regulatorna tijela — Nadzor nad cijenama i obveze koje se tiču sustava troškovnog računovodstva — Odobrenje cijene završavanja poziva u pokretnoj mreži)

text:
               14.3.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 98/9

         Presuda Suda (treće vijeće) od 14. siječnja 2016. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Bundesverwaltungsgericht – Njemačka) – Vodafone GmbH protiv Bundesrepublik Deutschland
   (Predmet C-395/14) (1)

   ((Zahtjev za prethodnu odluku - Zajednički regulatorni okvir za elektroničke komunikacijske mreže i usluge - Direktiva 2002/21/EZ - Članak 7. stavak 3. - Postupak konsolidacije unutarnjeg tržišta za elektroničku komunikaciju - Direktiva 2002/19/EZ - Članci 8. i 13. - Operator koji je određen kao operator sa značajnom tržišnom snagom - Obveze koje nameću državna regulatorna tijela - Nadzor nad cijenama i obveze koje se tiču sustava troškovnog računovodstva - Odobrenje cijene završavanja poziva u pokretnoj mreži))
   (2016/C 098/11)
   Jezik postupka: njemački

      Sud koji je uputio zahtjev

   Bundesverwaltungsgericht

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelj: Vodafone GmbH

      Tuženik: Bundesrepublik Deutschland

      Izreka

   Članak 7. stavak 3. Direktive 2002/21/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 7. ožujka 2002. o zajedničkom regulatornom okviru za elektroničke komunikacijske mreže i usluge (Okvirna direktiva) treba tumačiti na način da, kada jedan DRT naloži operatoru koji je utvrđen kao operator sa značajnom tržišnom snagom da pruži usluge završavanja poziva u pokretnoj mreži te je cijene tih usluga podvrgnuo odobrenju nakon postupka predviđenog tom odredbom, taj DRT dužan je ponovno provesti taj postupak prije svakog davanja odobrenja tih cijena tom operatoru, ako bi to odobrenje moglo imati utjecaja na trgovinu između država članica u smislu te odredbe.

      (1)  SL C 372, 20. 10. 2014.


title: Predmet C-479/15 P: Žalba koju je 7. rujna 2015. podnio Nanu-Nana Joachim Hoepp GmbH & Co. KG protiv presude Općeg suda (osmo vijeće) od 9. srpnja 2015. u predmetu T-89/11: Nanu-Nana Joachim Hoepp protiv EUIPO-a

text:
               25.7.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 270/14

         Žalba koju je 7. rujna 2015. podnio Nanu-Nana Joachim Hoepp GmbH & Co. KG protiv presude Općeg suda (osmo vijeće) od 9. srpnja 2015. u predmetu T-89/11: Nanu-Nana Joachim Hoepp protiv EUIPO-a
   (Predmet C-479/15 P)
   (2016/C 270/20)
   Jezik postupka: engleski

      Stranke

      Žalitelj: Nanu-Nana Joachim Hoepp GmbH & Co. KG (zastupnici: A. Nordemann, Rechtsanwalt, M.C. Maier, Rechtsanwalt)

      Druga stranka u postupku: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo
   Žalba je rješenjem Suda (šesto vijeće) od 14. travnja 2016. proglašena nedopuštenom.


title: Predmet C-184/12: Presuda Suda (treće vijeće) od 17. listopada 2013. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Hof van Cassatie van België — Belgija) — United Antwerp Maritime Agencies (UNAMAR) NV protiv Navigation Maritime Bulgare (Rimska konvencija o mjerodavnom pravu za ugovorne obveze — Članak 3. i članak 7. stavak 2. — Stranačka sloboda izbora prava — Granice — Prisilni propisi — Direktiva 86/653/EEZ — Samozaposleni trgovački zastupnici — Ugovori o prodaji ili kupnji robe — Raskid ugovora o zastupanju od strane nalogodavca — Nacionalni provedbeni propisi koji predviđaju zaštitu koja premašuje minimalne zahtjeve Direktive te zaštitu trgovačkih zastupnika u okviru ugovora o pružanju usluga)

text:
               14.12.2013

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 367/12

         Presuda Suda (treće vijeće) od 17. listopada 2013. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Hof van Cassatie van België — Belgija) — United Antwerp Maritime Agencies (UNAMAR) NV protiv Navigation Maritime Bulgare
   (Predmet C-184/12) (1)

   (Rimska konvencija o mjerodavnom pravu za ugovorne obveze - Članak 3. i članak 7. stavak 2. - Stranačka sloboda izbora prava - Granice - Prisilni propisi - Direktiva 86/653/EEZ - Samozaposleni trgovački zastupnici - Ugovori o prodaji ili kupnji robe - Raskid ugovora o zastupanju od strane nalogodavca - Nacionalni provedbeni propisi koji predviđaju zaštitu koja premašuje minimalne zahtjeve Direktive te zaštitu trgovačkih zastupnika u okviru ugovora o pružanju usluga)
   2013/C 367/19
   Jezik postupka: nizozemski

      Sud koji je uputio zahtjev

   Hof van Cassatie van België

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelj: United Antwerp Maritime Agencies (UNAMAR) NV

      Tuženik: Navigation Maritime Bulgare

      Predmet

   Zahtjev za prethodnu odluku — Hof van Cassatie van België — Tumačenje članka 3. i članka 7. stavka 2. Rimske konvencije o mjerodavnom pravu za ugovorne obveze, otvorene za potpisivanje u Rimu 19. lipnja 1980. (SL 1980, L 266, str. 1.) i Direktive Vijeća 86/653/EEZ od 18. prosinca 1986. o usklađivanju prava država članica u vezi samozaposlenih trgovačkih zastupnika (SL L 382, str. 17.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 6., svezak 10., str. 45.) — Stranačka sloboda izbora prava — Granice — Ugovor o trgovačkom zastupanju — Klauzula koja kao mjerodavno pravo određuje zakon države nalogodavca — Mjesna nadležnost suda u mjestu poslovnog nastana trgovačkog zastupnika

      Izreka

   Članak 3. i članak 7. stavak 2. Rimske konvencije o mjerodavnom pravu za ugovorne obveze, otvorene za potpisivanje u Rimu 19. lipnja 1980. treba tumačiti tako da pravo države članice Europske unije koje pruža minimalnu zaštitu propisanu Direktivom Vijeća 86/653/EEZ od 18. prosinca 1986. o usklađivanju prava država članica u vezi samozaposlenih trgovačkih zastupnika, a koje su izabrale stranke ugovora o trgovačkom zastupanju, sud sa sjedištem u drugoj državi članici kod kojeg je podnesena tužba može odbaciti u korist lex fori u slučajevima obrazloženja prisilnim karakterom pravila koja uređuju položaj samozaposlenih trgovačkih zastupnika u pravnom poretku te države članice, samo ako sud kojem je tužba podnesena detaljno utvrdi da je zakonodavac države suda lex fori u okviru prenošenja ove Direktive smatrao nužnim trgovačkom zastupniku u predmetnom pravnom poretku pružiti zaštitu koja premašuje onu koja je predviđena navedenom direktivom, uzimajući pritom u obzir narav i predmet tih prisilnih propisa.

      (1)  SL C 200, 7.7.2012.


title: Predmet T-803/14: Tužba podnesena 9. prosinca 2014. – Gervais Danone/OHIM – San Miguel (B'lue)

text:
               2.2.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 34/44

         Tužba podnesena 9. prosinca 2014. – Gervais Danone/OHIM – San Miguel (B'lue)
   (Predmet T-803/14)
   (2015/C 034/52)
   Jezik na kojem je tužba podnesena: engleski

      Stranke

      Tužitelj: Compagnie Gervais Danone (Pariz, Francuska) (zastupnik: A. Lakits, odvjetnik)

      Tuženik: Ured za usklađivanje na unutarnjem tržištu (žigovi i dizajni) (OHIM)

      Druga stranka pred žalbenim vijećem: San Miguel, Fábricas de Cerveza y Malta, SA (Barcelona, Španjolska)

      Podaci o postupku pred OHIM-om

      Nositelj spornog žiga: Tužitelj

      Sporni žig u pitanju: Figurativni žig Zajednice koji sadrži verbalni element „B’lue” – registracija žiga Zajednice br. 1 0 5 49  509

      Postupak pred OHIM-om: Postupak povodom prigovora

      Pobijana odluka: Odluka petog žalbenog vijeća OHIM-a od 30. rujna 2014. u predmetu R 1382/2013-5

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

               —

               poništi pobijanu odluku;

               —

               naloži OHIM-u snošenje troškova ovog postupka i naloži drugoj stranki snošenje troškova postupka pred OHIM-om.

      Tužbeni razlog

               —

               povreda članka 8. stavka 1. točke (b) Uredbe br. 207/2009.


title: Predmet T-426/13: Tužba podnesena 14. kolovoza 2013. — L'Oréal protiv OHIM-a — Cosmetica Cabinas (AINHOA)

text:
               19.10.2013

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 304/21

         Tužba podnesena 14. kolovoza 2013. — L'Oréal protiv OHIM-a — Cosmetica Cabinas (AINHOA)
   (Predmet T-426/13)
   2013/C 304/36
   Jezik na kojem je tužba podnesena: engleski

      Stranke

      Tužitelj: L'Oréal SA (Pariz, Francuska) (zastupnici: M. Granado Carpenter i M. Polo Carreño, odvjetnici)

      Tuženik: Ured za usklađivanje na unutarnjem tržištu (žigovi i dizajni)

      Druga stranka pred žalbenim vijećem: Cosmetica Cabinas, SL (El Masnou, Španjolska)

      Tužbeni zahtjevi

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

               —

               ukine odluku prvog žalbenog vijeća Ureda za usklađivanje na unutarnjem tržištu (žigovi i dizajni) od 6. lipnja 2013. u predmetu R 1642/2012-1;

               —

               dodijeli tužitelju naknadu troškova postupka.

      Tužbeni razlozi i glavni argumenti

      Registrirani žig Zajednice protiv kojeg je podnesen zahtjev za opoziv: verbalni žig „AINHOA” za usluge i proizvode iz razreda 3, 35 i 39 — registracija žiga Zajednice br. 2 720 811

      Nositelj žiga Zajednice: druga stranka u postupku pred žalbenim vijećem

      Stranka koja zahtijeva opoziv žiga Zajednice: tužitelj

      Odluka odjela za poništaje: opoziv prava nositelja žiga Zajednice u pogledu usluga iz razreda 35 i 39 i odbijanje zahtjeva za opoziv u pogledu „kozmetičkih proizvoda” iz razreda 3

      Odluka žalbenog vijeća: odbijanje žalbe

      Tužbeni razlozi: povreda članka 51. stavka 1. točke (a) Uredbe Vijeća (EZ) br. 207/2009 od 26. veljače 2009. o žigu Zajednice (1)

      (1)  SL L 78, str. 1. (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 17., svezak 1., str. 226.).


title: Predmet T-505/12: Presuda Općeg suda od 12. veljače 2015. – Compagnie des montres Longines, Francillon protiv OHIM-a – Cheng (B) („Žig Zajednice — Postupak povodom prigovora — Prijava figurativnog žiga Zajednice B — Raniji međunarodni figurativni žig koji prikazuje dva raširena krila — Relativni razlozi za odbijanje — Nepostojanje vjerojatnosti dovođenja u zabludu — Članak 8. stavak 1. točka (b) Uredbe (EZ) br. 207/2009 — Izostanak povrede ugleda — Članak 8. stavak 5. Uredbe br. 207/2009”)

text:
               30.3.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 107/24

      Presuda Općeg suda od 12. veljače 2015. – Compagnie des montres Longines, Francillon protiv OHIM-a – Cheng (B)
      (Predmet T-505/12) (1)

      ((„Žig Zajednice - Postupak povodom prigovora - Prijava figurativnog žiga Zajednice B - Raniji međunarodni figurativni žig koji prikazuje dva raširena krila - Relativni razlozi za odbijanje - Nepostojanje vjerojatnosti dovođenja u zabludu - Članak 8. stavak 1. točka (b) Uredbe (EZ) br. 207/2009 - Izostanak povrede ugleda - Članak 8. stavak 5. Uredbe br. 207/2009”))
      (2015/C 107/31)
      Jezik postupka: engleski

         Stranke

         Tužitelj: Compagnie des montres Longines, Francillon SA (Saint-Imier, Švicarska) (zastupnik: P. González-Bueno Catalán de Ocón, odvjetnik)

         Tuženik: Ured za usklađivanje na unutarnjem tržištu (žigovi i dizajni) (zastupnici: u početku F. Mattina, zatim P. Bullock, agenti)

         Druga stranka u postupku pred žalbenim vijećem OHIM-a: Xiuxiu Cheng (Budimpešta, Mađarska)

         Predmet

      Tužba protiv odluke petog žalbenog vijeća OHIM-a od 14. rujna 2012. (predmet R 193/2012-5), koja se odnosi na postupak povodom prigovora između Compagnie des montres Longines, Francillon SA i Xiuxiu Cheng.

         Izreka

                  1.

                  Tužba se odbija.

                  2.

                  Nalaže se Compagnie des montres Longines, Francillon SA snošenje troškova.

         (1)  SL C 26, 26.1.2013.


title: Predmet T-118/13: Presuda Općeg suda od 22. lipnja 2016. – Whirlpool Europe protiv Komisije (Tužba za poništenje — Državne potpore — Bijela tehnika — Potpora za restrukturiranje — Odluka kojom se potpora proglašava spojivom s unutarnjim tržištem pod uvjetom poštovanja određenih uvjeta — Odluka donesena nakon što je Opći sud poništio prethodnu odluku u istom postupku — Nepostojanje osobnog utjecaja — Nepostojanje bitnog utjecaja na konkurentsku poziciju — Nedopuštenost)

text:
               1.8.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 279/26

         Presuda Općeg suda od 22. lipnja 2016. – Whirlpool Europe protiv Komisije
   (Predmet T-118/13) (1)

   ((Tužba za poništenje - Državne potpore - Bijela tehnika - Potpora za restrukturiranje - Odluka kojom se potpora proglašava spojivom s unutarnjim tržištem pod uvjetom poštovanja određenih uvjeta - Odluka donesena nakon što je Opći sud poništio prethodnu odluku u istom postupku - Nepostojanje osobnog utjecaja - Nepostojanje bitnog utjecaja na konkurentsku poziciju - Nedopuštenost))
   (2016/C 279/38)
   Jezik postupka: engleski

      Stranke

   Tužitelj: Whirlpool Europe BV (Breda, Nizozemska) (zastupnici: F. Wijckmans i H. Burez, odvjetnici)

      Tuženik: Europska komisija (zastupnici: L. Flynn, É. Gippini Fournier i P.-J. Loewenthal, agenti)

      Intervenijent u potporu tužitelju: Electrolux AB (Stockholm, Švedska) (zastupnici: F. Wijckmans i H. Burez, odvjetnici)

      Intervenijenti u potporu tuženiku: Francuska Republika (zastupnici: G. de Bergues, D. Colas i J. Bousin, agenti) i Fagor France SA (Rueil-Malmaison, Francuska) (zastupnici: J. Derenne i A. Müller-Rappard, odvjetnici)

      Predmet

   Zahtjev koji se temelji na članku 263. UFEU-a i kojim se zahtijeva poništenje Odluke Komisije 2013/283/EU od 25. srpnja 2012. o državnoj potpori SA.23839 (C 44/2007) Francuske u korist društva FagorBrandt (SL 2013., L 166, str. 1.),

      Izreka

               1.

               Tužba se odbacuje kao nedopuštena.

               2.

               Whirlpool Europe BV snosit će vlastite troškove kao i troškove Europske komisije.

               3.

               Francuska Republika, Electrolux AB i Fagor France SA snosit će vlastite troškove.

      (1)  SL C 141, 18. 5. 2013.


title: Predmet C-472/14: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 20. listopada 2014. uputio Högsta domstolen (Švedska) – Canadian Oil Company Sweden AB, Anders Rantén protiv Riksåklagaren

text:
               15.12.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 448/15

         Zahtjev za prethodnu odluku koji je 20. listopada 2014. uputio Högsta domstolen (Švedska) – Canadian Oil Company Sweden AB, Anders Rantén protiv Riksåklagaren
   (Predmet C-472/14)
   (2014/C 448/19)
   Jezik postupka: švedski

      Sud koji je uputio zahtjev

   Högsta domstolen

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelji: Canadian Oil Company Sweden AB, Anders Rantén

      Tuženik: Riksåklagaren

      Prethodna pitanja

               1.

               Je li u suprotnosti s REACH-om (1) da osoba koja, u obavljanju djelatnosti, u Švedsku uveze kemijski proizvod u vezi s kojim postoji obveza prijave na temelju REACH-a, mora taj proizvod prijaviti Kemikalieinspektionen u skladu sa švedskim propisima radi registracije u švedskom registru proizvoda?

               2.

               U slučaju negativnog odgovora na prvo pitanje, je li švedska obveza prijave u suprotnosti s člankom 34. UFEU-a s obzirom na izuzeća iz članka 36. UFEU-a?

      (1)  Uredba (EZ) br. 1907/2006 Europskog parlamenta i Vijeća od 18. prosinca 2006. o registraciji, evaluaciji, autorizaciji i ograničavanju kemikalija (REACH) i osnivanju Europske agencije za kemikalije te o izmjeni Direktive 1999/45/EZ i stavljanju izvan snage Uredbe Vijeća (EEZ) br. 793/93 i Uredbe Komisije (EZ) br. 1488/94 kao i Direktive Vijeća 76/769/EEZ i direktiva Komisije 91/155/EEZ, 93/67/EEZ, 93/105/EZ i 2000/21/EZ (SL L 396, str. 1.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 13., svezak 23., str. 3.).


title: Predmet F-37/15: Presuda Službeničkog suda (drugo vijeće) od 19. studenoga 2015. – van der Spree protiv Komisije (Javna služba — Primici od rada — Prestanak radnog odnosa — Članak 6. stavak 1. Priloga VII. Pravilniku — Naknada za preseljenje po temeljnoj stopi dviju osnovnih mjesečnih plaća — Promjena boravišta tužitelja — Boravište tužiteljeve kćeri — Dokaz)

text:
               11.1.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 7/36

         Presuda Službeničkog suda (drugo vijeće) od 19. studenoga 2015. – van der Spree protiv Komisije
   (Predmet F-37/15) (1)

   ((Javna služba - Primici od rada - Prestanak radnog odnosa - Članak 6. stavak 1. Priloga VII. Pravilniku - Naknada za preseljenje po temeljnoj stopi dviju osnovnih mjesečnih plaća - Promjena boravišta tužitelja - Boravište tužiteljeve kćeri - Dokaz))
   (2016/C 007/47)
   Jezik postupka: francuski

      Stranke

      Tužitelj: Daniel van der Spree (Eischoll, Švicarska) (zastupnik: C. Mourato, odvjetnik)

      Tuženik: Europska komisija (zastupnici: J. Currall i T. S. Bohr, agenti)

      Predmet

   Zahtjev za poništenje odluke kojom je odbijen zahtjev tužitelja da mu se isplati dvostruka naknada za preseljenje nakon što je odselio u Švicarsku.

      Izreka presude

               1.

               Tužba se odbija.

               2.

               D. van der Spree snosi vlastite troškove te mu se nalaže snošenje troškova Europske komisije.

      (1)  SL C 178, 1. 6. 2015., str. 26.


20150731042616992015/C 270/443072015TC27020150817HR01HRINFO_JUDICIAL20150605353621Predmet T-307/15: Tužba podnesena 5. lipnja 2015. – 1&1 Telecom protiv Komisije
 ---documentbreak--- C2702015HR3510120150605HR0044351362Tužba podnesena 5. lipnja 2015. – 1&1 Telecom protiv Komisije
   (Predmet T-307/15)2015/C 270/44Jezik postupka: engleski
      Stranke

      Tužitelj: 1&1 Telecom GmbH (Montabaur, Njemačka) (zastupnik: J. Murach, J. Schmidt i R. Klotz, odvjetnici, i P. Alexiadis, Solicitor)

      Tuženik: Europska komisija

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

            —

            poništi Odluku Europske Komisije C(2014) 4443 usvojenu 2. srpnja 2014. u predmetu br. COMP/M.7018 – Telefónica Deutschland/E-Plus („Pobijana odluka”) kojom se koncentracija između Telefónica Deutschland Holding AG i EPlus Mobilfunk GmbH & Co. KG proglašava sukladnom s unutarnjim tržištem i funkcioniranjem Sporazuma o EGP-u, pod uvjetom da se Telefónica pridržava obveza iz Prilogâ Odluci, i

            —

            naloži Komisiji snošenje vlastitih troškova i troškova tužitelja.

      Tužbeni razlozi i glavni argumenti

   U prilog osnovanosti tužbe tužitelj ističe tri tužbena razloga.

            1.

            Prvi tužbeni razlog, kojim se tvrdi da je Komisija pri utvrđivanju dovodi li koncentracija do znatnog narušavanja tržišnog natjecanja počinila bitnu povredu postupka propustivši obrazložiti svoju odluku, kao i povrijedila svoju dužnost pažnje, te očito pogriješila u primjeni pravila EU-a o kontroli koncentracija u vezi s:

                     —

                     propustom provođenja analize vertikalnih učinaka koncentracije;

                     —

                     nedostatnim obrazloženjem u potporu zaključku da se može ostaviti otvorenim pitanje dovodi li koncentracija do znatnog narušavanja tržišnog natjecanja na veleprodajnom tržištu pristupa i započinjanja poziva u Njemačkoj, i

                     —

                     nedostatcima u obrazloženjima zaključaka izvedenih u vezi s horizontalnim koordiniranim učincima na veleprodajnom tržištu pristupa i započinjanja poziva i maloprodajnom mobilnom telekomunikacijskom tržištu u Njemačkoj.

            2.

            Drugi tužbeni razlog, kojim se tvrdi da je Komisija počinila teške pogreške koje se tiču prava i očite pogreške u ocjeni kada je:

                     —

                     prihvatila konačne obveze koje je predložila Telefónica;

                     —

                     zaključila da će te konačne obveze u cijelosti riješiti probleme u vezi sa znatnim narušavanjem tržišnog natjecanja, i

                     —

                     odobrila koncentraciju pod uvjetom da se Telefónica pridržava konačnih obveza.

            3.

            Treći tužbeni razlog, kojim se tvrdi da je Komisija, pri usvajanju odluke, zloupotrijebila svoje ovlasti uzimajući u obzir određene politike koje nisu u vezi sa tržišnim natjecanjem umjesto da je težila ostvariti na ciljeve u vezi s tržišnim natjecanjem iz Ugovorâ i Uredbe EU-a o koncentracijama (
                  1
               ).

      (
         1
      )	Uredba Vijeća (EZ) br. 139/2004 od 20. siječnja 2004. o kontroli koncentracija između poduzetnika(Uredba EZ-a o koncentracijama), (SL L 24, 29. 1. 2004., str. 1.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 8., svezak 5., str. 73.).


title: Predmet T-562/08: Presuda Općeg suda od 12. prosinca 2014. – Repsol Lubricantes y Especialidades i dr. protiv Komisije ( „Tržišno natjecanje — Zabranjeni sporazumi — Tržište parafinskog voska — Odluka kojom se utvrđuje postojanje povrede članka 81. UEZ-a — Utvrđivanje cijena i podjela tržišta — Dokaz postojanja zabranjenih sporazuma — Trajanje povrede — Smjernice o metodi za utvrđivanje kazni iz 2006. — Jednako postupanje — Pretpostavka nevinosti — Pripisivanje protupravnog ponašanja — Odgovornost matičnog društva za povrede pravila o tržišnom natjecanju koje su počinila njegova društva kćeri — Odlučujući utjecaj matičnog društva — Predmnjeva u slučaju držanja 100-postotnog udjela” )

text:
               9.2.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 46/40

         Presuda Općeg suda od 12. prosinca 2014. – Repsol Lubricantes y Especialidades i dr. protiv Komisije
   (Predmet T-562/08) (1)

   ((„Tržišno natjecanje - Zabranjeni sporazumi - Tržište parafinskog voska - Odluka kojom se utvrđuje postojanje povrede članka 81. UEZ-a - Utvrđivanje cijena i podjela tržišta - Dokaz postojanja zabranjenih sporazuma - Trajanje povrede - Smjernice o metodi za utvrđivanje kazni iz 2006. - Jednako postupanje - Pretpostavka nevinosti - Pripisivanje protupravnog ponašanja - Odgovornost matičnog društva za povrede pravila o tržišnom natjecanju koje su počinila njegova društva kćeri - Odlučujući utjecaj matičnog društva - Predmnjeva u slučaju držanja 100-postotnog udjela”))
   (2015/C 046/48)
   Jezik postupka: španjolski

      Stranke

      Tužitelj: Repsol Lubricantes y Especialidades, SA, prije Repsol Lubricantes YPF y Especialidades, SA (Madrid, Španjolska); Repsol Petróleo, SA (Madrid); i Repsol, SA, prije Repsol YPF, SA (Madrid) (zastupnici: J. M. Jiménez-Laiglesia Oñate, J. Jiménez-Laiglesia Oñate i S. Rivero Mena, odvjetnici)

      Tuženik: Europska komisija (zastupnici: F. Castillo de la Torre, F. Castilla Contreras i C. Urraca Caviedes, agenti)

      Predmet

   Zahtjev za poništenje Odluke Komisije C (2008) 5476 final od 1. listopada 2008. o postupku primjene članka 81. [UEZ-a] i članka 53. Sporazuma o EGP-u (predmet COMP/39.181 – Vosak za svijeće) [neslužbeni prijevod], u mjeri u kojoj se odnosi na tužitelje, i podredno, zahtjev za smanjenje iznosa novčane kazne koja je izrečena tužiteljima.

      Izreka

               1.

               Tužba se odbija.

               2.

               Društva Repsol Lubricantes y Especialidades, SA, Repsol Petróleo, SA i Repsol, SA snosit će vlastite troškove, kao i troškove Europske komisije.

      (1)  SL C 44, 21.2.2009.


title: Predmet T-792/14 P: Presuda Općeg suda od 17. ožujka 2016. – Vanhalewyn protiv EEAS-a („Žalba — Javna služba — Dužnosnici — Primici od rada — Osoblje EEAS-a raspoređeno u trećim zemljama — Ukidanje naknade za životne uvjete osoblju raspoređenom na Mauricijus — Nedonošenje OPO-a članka 10. Priloga X. Pravilnika o osoblju”)

text:
               2.5.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 156/37

         Presuda Općeg suda od 17. ožujka 2016. – Vanhalewyn protiv EEAS-a
   (Predmet T-792/14 P) (1)

   ((„Žalba - Javna služba - Dužnosnici - Primici od rada - Osoblje EEAS-a raspoređeno u trećim zemljama - Ukidanje naknade za životne uvjete osoblju raspoređenom na Mauricijus - Nedonošenje OPO-a članka 10. Priloga X. Pravilnika o osoblju”))
   (2016/C 156/48)
   Jezik postupka: francuski

      Stranke

      Žalitelj: Eric Vanhalewyn (Grand Baie, Mauricijus) (zastupnici: S. Orlandi i T. Martin, odvjetnici)

      Druga stranka u postupku: Europska služba za vanjsko djelovanje (EEAS) (zastupnici: S. Marquardt i M. Silva, agenti)

      Predmet

   Žalba protiv presude Službeničkog suda Europske unije (treće vijeće) od 25. rujna 2014., Osorio i dr./EEAS (F-101/13, Zb. SS, EU:F:2014:223) kojom se traži poništenje te presude.

      Izreka

               1.

               Poništava se presuda Službeničkog suda Europske unije (treće vijeće) od 25. rujna 2014., Osorio i dr./EEAS (F–101/13) u dijelu u kojem se njome odbija tužba koju je podnio Eric Vanhalewyn.

               2.

               Poništava se odluka glavnog upravnog direktora Europske službe za vanjsko djelovanje (EEAS) od 19. prosinca 2012. kojom je izmijenjen iznos naknade za životne uvjete namijenjene službenicima raspoređenima u treće zemlje, u mjeri u kojom se njome ukida naknada za životne uvjete koju predviđa članak 10. Priloga X. Pravilnika o osoblju za dužnosnike Europske unije za dužnosnike ili službenike raspoređene na Mauricijus.

               3.

               EEAS-u nalaže se snošenje troškova.

      (1)  SL C 46, 9. 2. 2015.


title: Predmet T-367/11: Rješenje Općeg suda od 21. listopada 2013. — Lyder Enterprises protiv CPVO-a — Liner Plants (1993) (SOUTHERN SPLENDOUR) ( „Biljne sorte — Zahtjev za oplemenjivačka prava na biljnu sortu Zajedniceza biljnu sortu SOUTHERN SPLENDOUR — Prigovor — Odbijanje zahtjeva od strane žalbenog vijeća CPVO-a — Nadležnost CPVO-a — Prikupljanje dokaza — Tužba djelomično očito nedopuštena i djelomičnoočito pravno neosnovana” )

text:
               7.12.2013

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 359/11

         Rješenje Općeg suda od 21. listopada 2013. — Lyder Enterprises protiv CPVO-a — Liner Plants (1993) (SOUTHERN SPLENDOUR)
   (Predmet T-367/11) (1)

   (Biljne sorte - Zahtjev za oplemenjivačka prava na biljnu sortu Zajedniceza biljnu sortu SOUTHERN SPLENDOUR - Prigovor - Odbijanje zahtjeva od strane žalbenog vijeća CPVO-a - Nadležnost CPVO-a - Prikupljanje dokaza - Tužba djelomično očito nedopuštena i djelomičnoočito pravno neosnovana)
   2013/C 359/20
   Jezik postupka: engleski

      Stranke

      Tužitelj: Lyder Enterprises Ltd (Auckland, Novi Zeland) (zastupnik: G. J. Pickering, solicitor)

      Tuženik: Ured Zajednice za biljnu raznolikost (CPVO) (zastupnici: A. von Mühlendahl i H. Hartwig, odvjetnici)

      Druga stranka u postupku pred žalbenim vijećem CPVO-a, intervenijent u postupku pred Općim sudom: Liner Plants (1993) Ltd (Waitakere, Novi Zeland) (zastupnik: P. Jonker, odvjetnik)

      Predmet

   Tužba protiv odluke žalbenog vijeća CPVO-a od 4. svibnja 2011. (predmet A 7/2010) koja se odnosi na zahtjev za dodjeljivanje oplemenjivačkog prava na biljnu sortu Zajednice za biljnu sortu SOUTHERN SPLENDOUR.

      Izreka

               1.

               Tužba se odbija.

               2.

               Lyder Enterprises Ltd nalaže se snošenje troškova.

      (1)  SL C 282, 24.9.2011.


title: Predmet C-160/16: Presuda Suda (deveto vijeće) od 2. ožujka 2017. – Europska komisija protiv Helenske Republike (Povreda obveze države članice — Energetska politika — Energetska učinkovitost zgrada — Direktiva 2010/31/EU — Članak 5. stavak 2. — Izvješće o troškovno optimalnim razinama)

text:
               18.4.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 121/8

         Presuda Suda (deveto vijeće) od 2. ožujka 2017. – Europska komisija protiv Helenske Republike
   (Predmet C-160/16) (1)

   ((Povreda obveze države članice - Energetska politika - Energetska učinkovitost zgrada - Direktiva 2010/31/EU - Članak 5. stavak 2. - Izvješće o troškovno optimalnim razinama))
   (2017/C 121/11)
   Jezik postupka: grčki

      Stranke

      Tužitelj: Europska komisija (zastupnici: G. Zavvos i K. Talabér-Ritz, agenti)

      Tuženik: Helenska Republika (zastupnik: N. Dafniou, agent)

      Izreka

               1.

               Helenska republika je, time što nije podnijela izvješće o troškovno optimalnim razinama, koje je predviđeno člankom 5. stavkom 2. drugim podstavkom Direktive 2010/31/EU Europskog parlamenta i Vijeća od 19. svibnja 2010. o energetskoj učinkovitosti zgrada, a koje je trebalo biti sastavljeno u skladu s odredbama Delegirane uredbe Komisije (EU) br. 244/2012 od 16. siječnja 2012. o dopuni Direktive 2010/31 utvrđivanjem usporednog metodološkog okvira za izračunavanje troškovno optimalnih razina za minimalne zahtjeve energetskih svojstava zgrada i dijelova zgrada, povrijedila obveze koje je ima na temelju članka 5. stavka 2. Direktive 2010/31.

               2.

               Helenskoj republici nalaže se snošenje troškova.

      (1)  SL C 251, 11. 7. 2016.


title: Predmet C-492/12: Presuda Suda (četvrto vijeće) od 19. rujna 2013. (zahtjev za prethodnu odluku Conseil d'État — Francuska) — Conseil national de l'ordre des médecins protiv Ministre de l’Enseignement supérieur et de la Recherche, Ministre des Affaires sociales et de la Santé (Slobodno kretanja osoba — Sloboda poslovnog nastana — Slobodno pružanje usluga — Direktiva 2005/36/EZ — Priznavanje stručnih kvalifikacija — Profesija doktora dentalne medicine — Posebnost i razlikovanje u odnosu na profesiju liječnika — Zajedničko obrazovanje)

text:
               23.11.2013

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 344/36

         Presuda Suda (četvrto vijeće) od 19. rujna 2013. (zahtjev za prethodnu odluku Conseil d'État — Francuska) — Conseil national de l'ordre des médecins protiv Ministre de l’Enseignement supérieur et de la Recherche, Ministre des Affaires sociales et de la Santé
   (Predmet C-492/12) (1)

   (Slobodno kretanja osoba - Sloboda poslovnog nastana - Slobodno pružanje usluga - Direktiva 2005/36/EZ - Priznavanje stručnih kvalifikacija - Profesija doktora dentalne medicine - Posebnost i razlikovanje u odnosu na profesiju liječnika - Zajedničko obrazovanje)
   2013/C 344/62
   Jezik postupka: francuski

      Sud koji je uputio zahtjev

   Conseil d'État

      Stranke u glavnom postupku

      Tužitelj: Conseil national de l'ordre des médecins

      Tuženici: Ministre de l’Enseignement supérieur et de la Recherche, Ministre des Affaires sociales et de la Santé

      U prisutnosti: Conseil national de l’ordre des chirurgiens-dentistes

      Predmet

   Zahtjev za prethodnu odluku — Conseil d'État (Francuska) — tumačenje čl. 36. Direktive 2005/36/EZ Parlamenta i Vijeća od 7. rujna 2005. o priznavanju stručnih kvalifikacija (SL L 255, str. 22.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 5., svezak 1., str. 125.) — Posebnost i razlikovanje profesije doktora dentalne medicine u odnosu na profesiju liječnika — Valjanost nacionalnog propisa koji uvodi zajedničko visokoškolsko obrazovanje za studente medicine i doktore dentalne medicine — Prihvatljivost propisa koji dovodi do prakse iste specijalizacije za liječnike i doktore dentalne medicine

      Izreka

               1.

                           (a)

                           Direktiva 2005/36/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 7. rujna 2005. o priznavanju stručnih kvalifikacija, kako je izmijenjena i dopunjena Uredbom (EZ) br. 1137/2008 Europskog parlamenta i Vijeća od 22. listopada 2008. treba se tumačiti na način da nije u suprotnosti s time da država članica uspostavi specijalizirani program osposobljavanja, kako na medicinskom području tako i na području dentalne medicine, čiji naziv ne odgovara onim navedenima, u odnosu na ovu državu članicu, u Prilogu V. ovoj direktivi. Takav specijalizirani program osposobljavanja može biti dostupan kako osobama koje su završile samo osnovno medicinsko osposobljavanje tako i osobama koje su završile i potvrdile samo studij u okviru osnovnog osposobljavanja za doktora dentalne medicine.

                           (b)

                           Nacionalni sud treba provjeriti je li:

                                       —

                                       navedeni specijalizirani program osposobljavanja, u mjeri u kojoj ne ispunjava zahtjeve iz članka 24. i 34. navedene direktive, u dijelu u kojem se odnosi na osnovno osposobljavanje liječnika i doktora dentalne medicine, ne dovodi do izdavanja dokaza o specijalističkom usavršavanju liječnika s osnovnim osposobljavanjem ili doktora dentalne medicine s osnovnim osposobljavanjem, i

                                       —

                                       dokaz dodijeljen po završavanju navedenog specijaliziranog programa ne omogućuje osobama koje nemaju odgovarajuću kvalifikaciju za obavljanje osnovne profesije liječnika i doktora dentalne medicine, obavljanje osnovne profesije liječnika i doktora dentalne medicine.

               2.

               Direktiva 2005/36 kako je izmijenjena i dopunjena Uredbom 1137/2008 treba se tumačiti na način da nije u suprotnosti s time da područja obuhvaćena liječničkim područjem budu dio specijaliziranog programa u području doktora dentalne medicine.

      (1)  SL C 26, 26.1.2013.


title: Predmet T-400/16: Tužba podnesena 27. srpnja 2016. – Maximum Play protiv EUIPO-a (MAXPLAY)

text:
               10.10.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 371/11

         Tužba podnesena 27. srpnja 2016. – Maximum Play protiv EUIPO-a (MAXPLAY)
   (Predmet T-400/16)
   (2016/C 371/13)
   Jezik postupka: engleski

      Stranke

      Tužitelj: Maximum Play, Inc. (San Francisco, Kalifornija, Sjedinjene Američke Države) (zastupnik: M. Graf, odvjetnik)

      Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO)

      Podaci o postupku pred EUIPO-om

      Predmetni sporni žig: verbalni žig Europske unije „MAXPLAY” – prijava za registraciju br. 14 047 963

      Pobijana odluka: odluka četvrtog žalbenog vijeća EUIPO-a od 26. svibnja 2016. u predmetu R 2273/2015-4

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

               —

               poništi pobijanu odluku;

               —

               naloži EUIPO-u snošenje troškova.

      Tužbeni razlozi

               —

               povreda članka 7. stavka 1. točke (b) i članka 7. stavka 1. točke (c) Uredbe br. 207/2009;

               —

               neuzimanje propisno u obzir prethodnog žiga Europske unije i nacionalnih registracija te nacionalne prijave.


               9.3.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 73/20

         Postupak koji je 17. studenoga 2016. pokrenuo DB Schenker protiv Nadzornog tijela EFTA-e
   (Predmet E-14/11 COSTS)
   (2017/C 73/10)
   Schenker North AB, Schenker Privpak AB i Schenker Privpak AS (pod zajedničkim imenom „DB Schenker”), koje zastupa odvjetnik Jon Midthjell, Advokatfirmaet Midthjell AS, Grev Wedels plass 5, NO-0151 Oslo, Norveška, pokrenuli su 17. studenoga 2016. pred Sudom EFTA-e postupak protiv Nadzornog tijela EFTA-e.
   Tužitelj traži da Sud donese sljedeće rješenje:

               1.

               Ukupan iznos preostalih troškova koje Nadzorno tijelo EFTA-e mora platiti društvima Schenker North AB, Schenker Privpak AB i Schenker Privpak AS jest 183 951 EUR.

               2.

               Taj iznos uključuje zatezne kamate od dana uručivanja ovog rješenja strankama do dana stvarnog plaćanja. Kamatna stopa koja se primjenjuje izračunava se na temelju stope koju Europska središnja banka primjenjuje na svoje glavne operacije refinanciranja i koja je na snazi prvoga kalendarskog dana u mjesecu dospijeća, uvećana za tri i pol postotna boda.

         Pravna pozadina i činjenična osnova te navedeni razlozi:

               —

               Tužitelji, pod zajedničkim imenom „DB Schenker”, obavljaju poslovne djelatnosti kopnenim, morskim i željezničkim putom u Norveškoj, Švedskoj i Danskoj. DB Schenker bio je tužitelj u predmetu E-14/11 protiv Nadzornog tijela EFTA-e pred Sudom EFTA-e.

               —

               U članku 70. stavku 1. Poslovnika Suda EFTA-e navodi se sljedeće:

                  „O sporu o troškovima čiju je naknadu moguće tražiti Sud, na zahtjev zainteresirane stranke, a nakon što sasluša očitovanja druge stranke, odlučuje rješenjem.”

               —

               U presudi u predmetu E-14/11 Sud EFTA-e naložio je Nadzornom tijelu EFTA-e snošenje tužiteljevih troškova.


title: Predmet T-95/16: Tužba podnesena 1. ožujka 2016. – Aydin protiv EUIPO-a – Kaporal France (ROYAL & CAPORAL)

text:
               2.5.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 156/52

         Tužba podnesena 1. ožujka 2016. – Aydin protiv EUIPO-a – Kaporal France (ROYAL & CAPORAL)
   (Predmet T-95/16)
   (2016/C 156/70)
   Jezik na kojem je tužba podnesena: francuski

      Stranke

      Tužitelj: Savas Aydin (Pantin, Francuska) (zastupnik: F. Watrin, odvjetnik)

      Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO)

      Druga stranka pred žalbenim vijećem: Kaporal France (Marseille, Francuska)

      Podaci o postupku pred EUIPO-om

      Podnositelj prijave spornog žiga: tužitelj

      Predmetni sporni žig: verbalni žig Europske unije „ROYAL & CAPORAL” – prijava za registraciju br. 12 587 663

      Postupak pred EUIPO-om: postupak povodom prigovora

      Pobijana odluka: odluka drugog žalbenog vijeća EUIPO-a od 11. prosinca 2015. u predmetu R 867/2015-2

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

               —

               poništi pobijanu odluku;

               —

               naloži EUIPO-u da provede registraciju žiga ROYAL & CAPORAL (prijava br. 12587663),

               —

               naloži snošenje troškova strankama koje nisu uspjele u postupku.

      Tužbeni razlog

               —

               povreda članka 8. stavka 1. točke (b) Uredbe br. 207/2009.


title: Predmet T-234/14: Tužba podnesena 11. travnja 2014. – Mammoet Salvage protiv Komisije

text:
               16.6.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 184/37

         Tužba podnesena 11. travnja 2014. – Mammoet Salvage protiv Komisije
   (Predmet T-234/14)
   2014/C 184/59
   Jezik postupka: nizozemski

      Stranke

      Tužitelj: Mammoet Salvage BV (Rotterdam, Nizozemska) (zastupnici: P. Kuypers i A. Schadd, odvjetnici)

      Tuženik: Europska unija, koju zastupa Europska komisija

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

               —

               u prvom redu utvrdi propuštanje djelovanja Europske unije i/ili Europske komisije;

               —

               podredno, naloži Europskoj uniji i/ili Europskoj komisiji plaćanje dužnih iznosa tužitelju;

               —

               dodatno podredno, naloži Europskoj uniji i/ili Europskoj komisiji plaćanje naknade štete tužitelju;

               —

               u sva tri slučaja u skladu s člankom 77. Poslovnika Općeg suda prekine postupak na tri mjeseca nakon što tužitelj primi arbitražnu odluku;

               —

               naloži Europskoj uniji i/ili Europskoj komisiji snošenje troškova postupka i izvansudskih troškova.

      Tužbeni razlozi i glavni argumenti

   Tužitelju je 2010. dodijeljen ugovor za uklanjanje 74 olupine brodova u jednoj luci u Mauretaniji na javnom natječaju u okviru Europskog fonda za razvoj. Jamstvo za financiranje ugovora, sklopljenog između Mauretanije i tužitelja, je u ime Europske komisije dao veleposlanik i šef delegacije Europske unije u Mauretaniji. Jamstvom tuženik nije postao ugovorna stranka tog ugovora nego je preuzeo obvezu plaćanja za izvršene radove.
   U prilog osnovanosti tužbe tužitelj ističe tri tužbena razloga:

               1.

               Prvi tužbeni razlog utemeljen na propuštanju djelovanja
               Ugovor između tužitelja i Mauretanije sadrži odredbu prema kojoj obveze plaćanja Unije prestaju najkasnije osamnaest mjeseci nakon isteka razdoblja izvršenja ugovora. Tužitelj je 4. prosinca 2013. Mauretaniju i Delegaciju Europske unije zatražio produljenje tog roka. Tuženik nije reagirao na ovaj poziv za djelovanje.

               2.

               Drugi tužbeni razlog utemeljen na jamstvu Europske komisije za financiranje ugovora
               Tužitelj smatra da je ugovor izvršen i stoga zahtijeva da Opći sud tuženiku naloži plaćanje neplaćenih računa, to jest preostalih iznosa koji se duguju tužitelju za radove koje je izvršio.

               3.

               Treći tužbeni razlog utemeljen na izvanugovornoj odgovornosti Europske unije
               U slučaju da Opći sud ocijeni da je rok isplate koji vrijedi za Europsku uniju istekao, tužitelj zahtijeva da Opći sud tuženiku naloži plaćanje naknade štete u visini neplaćenih računa.
               Nadalje tužitelj zahtijeva da Opći sud utvrdi da je tuženik konzultiranjem vještaka, zbog kojeg je nastala izvanugovorna šteta, povrijedio prava tužitelja.


title: Predmet F-43/13: Tužba podnesena 8. svibnja 2013. — ZZ protiv EIB-a

text:
               20.7.2013

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 207/15

         Tužba podnesena 8. svibnja 2013. — ZZ protiv EIB-a
   (Predmet F-43/13)
   (2013/C 207/106)

   Predmetni postupak pokrenut je prije 1. srpnja 2013., datuma pristupanja Republike Hrvatske Europskoj uniji.


title: Predmet C-475/12: Presuda Suda (drugo vijeće) od 30. travnja 2014. (zahtjev za prethodnu odluku Fővárosi Törvényszék (bivši Fővárosi Bíróság) – Mađarska) – UPC DTH Sàrl protiv Nemzeti Média- és Hírközlési Hatóság Elnökhelyettese (Sektor telekomunikacija — Elektroničke komunikacijske mreže i usluge — Slobodno pružanje usluga — Članak 56. UFEU-a — Direktiva 2002/21/EZ — Prekogranično pružanje paketa radijskih i televizijskih programa — Uvjetovani pristup — Nadležnost državnih regulatornih tijela — Registracija — Obveza uspostave poslovnog nastana)

text:
               24.6.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 194/3

         Presuda Suda (drugo vijeće) od 30. travnja 2014. (zahtjev za prethodnu odluku Fővárosi Törvényszék (bivši Fővárosi Bíróság) – Mađarska) – UPC DTH Sàrl protiv Nemzeti Média- és Hírközlési Hatóság Elnökhelyettese
   (Predmet C-475/12) (1)

   ((Sektor telekomunikacija - Elektroničke komunikacijske mreže i usluge - Slobodno pružanje usluga - Članak 56. UFEU-a - Direktiva 2002/21/EZ - Prekogranično pružanje paketa radijskih i televizijskih programa - Uvjetovani pristup - Nadležnost državnih regulatornih tijela - Registracija - Obveza uspostave poslovnog nastana))
   2014/C 194/04
   Jezik postupka: mađarski

      Sud koji je uputio zahtjev

   Fővárosi Törvényszék (bivši Fővárosi Bíróság)

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelj: UPC DTH Sàrl

      Tuženik: Nemzeti Média- és Hírközlési Hatóság Elnökhelyettese

      Predmet

   Zahtjev za prethodnu odluku – Fővárosi Törvényszék (bivši Fővárosi Bíróság) – Tumačenje članka 56. UFEU-a i članka 2. točke (c) Direktive 2002/21/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 7. ožujka 2002. o zajedničkom regulatornom okviru za elektroničke komunikacijske mreže i usluge (Okvirna direktiva) (SL L 108, str. 33.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 13., svezak 49., str. 25.), kako je izmijenjena Direktivom 2009/140/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 25. studenoga 2009. o izmjeni Direktive 2002/21/EZ o zajedničkom regulatornom okviru za elektroničke komunikacijske mreže i usluge, Direktive 2002/19/EZ o pristupu i međusobnom povezivanju elektroničkih komunikacijskih mreža i pripadajuće opreme, te Direktive 2002/20/EZ o ovlaštenju u području elektroničkih komunikacijskih mreža i usluga (SL L 337, str. 37.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 13., svezak 50., str. 68.) – Društvo s poslovnim nastanom u jednoj državi članici čija je djelatnost prodavanje paketa radijskih i televizijskih programa putem satelita i pružanje usluga klijentima u drugim državama članicama Unije – Nacionalni propis države članice primateljâ usluge koji dopušta pružanje usluge samo poduzećima s poslovnim nastanom na njezinom državnom području – Nadležnost državnih regulatornih tijela države članice primateljâ usluge

      Izreka

               1.

               Članak 2. točku (c) Direktive 2002/21/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 7. ožujka 2002. o zajedničkom regulatornom okviru za elektroničke komunikacijske mreže i usluge (Okvirna direktiva), kako je izmijenjena Direktivom 2009/140/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 25. studenoga 2009., treba tumačiti tako da je usluga koja se sastoji od naplatnog pružanja uvjetovanog pristupa paketu koji se prenosi putem satelita, a koji se sastoji od usluga radijske i televizijske radiodifuzije, obuhvaćena pojmom „elektroničke komunikacijske usluge” u smislu te odredbe.
               Činjenica da ta usluga uključuje sustav uvjetovanog pristupa, u smislu članka 2. točaka (e.a.) i (f) Direktive 2002/21, kako je izmijenjena Direktivom 2009/140, u tom pogledu nije relevantna.
               Operatera koji pruža uslugu poput one u glavnom postupku treba smatrati pružateljem elektroničkih komunikacijskih usluga u smislu Direktive 2002/21, kako je izmijenjena Direktivom 2009/140.

               2.

               U okolnostima poput onih u glavnom postupku usluga koja se sastoji od naplatnog pružanja uvjetovanog pristupa paketu koji se prenosi putem satelita, a koji se sastoji od usluga radijske i televizijske radiodifuzije, predstavlja uslugu u smislu članka 56. UFEU-a.

               3.

               Postupci nadzora u vezi s elektroničkim komunikacijskim uslugama poput onih u glavnom postupku u nadležnosti su tijela države članice u kojoj se nalaze primatelji tih usluga.

               4.

               Članak 56. UFEU-a treba tumačiti tako da:

                           —

                           se ne protivi tomu da države članice poduzećima koja na njihovom državnom području pružaju elektroničke komunikacijske usluge poput onih u glavnom postupku nametnu obvezu registriranja tih usluga, pod uvjetom da poštuju zahtjeve utvrđene u članku 3. Direktive 2002/20/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 7. ožujka 2002. o ovlaštenju u području elektroničkih komunikacijskih mreža i usluga (Direktiva o ovlaštenju), kako je izmijenjena Direktivom 2009/140, i

                           —

                           se, naprotiv, protivi tomu da su poduzeća koja žele pružati elektroničke komunikacijske usluge poput onih u glavnom postupku u državi članici različitoj od one na čijem državnom području imaju poslovni nastan obvezna u toj državi osnovati podružnicu ili odvojeni pravni subjekt od onoga koji se nalazi u državi članici iz koje se emitira.

      (1)  SL C 26, 26.1.2013.


title: Predmet T-170/08: Presuda Općeg suda od 11. rujna 2014. – Komisija protiv ID FOS Research ( „Arbitražna klauzula — Ugovori o financijskoj potpori u okviru projekata u području industrijskih tehnologija i tehnologija materijala — Povrat dijela isplaćenih iznosa — Zatezne kamate” )

text:
               27.10.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 380/5

         Presuda Općeg suda od 11. rujna 2014. – Komisija protiv ID FOS Research
   (Predmet T-170/08) (1)

   ((„Arbitražna klauzula - Ugovori o financijskoj potpori u okviru projekata u području industrijskih tehnologija i tehnologija materijala - Povrat dijela isplaćenih iznosa - Zatezne kamate”))
   2014/C 380/05
   Jezik postupka: nizozemski

      Stranke

      Tužitelj: Europska komisija (zastupnici: R. Lyal i W. Roels, agenti)

      Tuženik: ID Fiber Optic Sensing Research (ID FOS Research) (Mol, Belgija) (zastupnici: u početku P. Walravens i J. De Wachter, kasnije P. Walravens i C. Lebon, odvjetnici)

      Predmet

   Tužba podnesena na temelju članka 272. UFEU-a kojom se zahtijeva povrat dijela iznosa, uvećanog za zatezne kamate, koji je Komisija platila u ispunjenju ugovora br. BRPR-CT-95-0099 sklopljenog u okviru posebnog programa istraživanja i tehnološkog razvoja, u koji program su uključene demonstracijske aktivnosti, u području industrijskih tehnologija i tehnologija materijala (Brite-Euram III).

      Izreka

               1.

               Nalaže se ID Fiber Optic Sensing Research (ID FOS Research) da Europskoj komisiji isplati iznos od 21  599,26 EUR, uvećan za zatezne kamate:

                           —

                           po stopi od 4,75 % godišnje počevši od 1. srpnja 2002. do 31. prosinca 2002.;

                           —

                           po stopi od 6,75 % godišnje počevši od 1. siječnja 2003. do dana donošenja ove presude;

                           —

                           po godišnjoj stopi sukladno zakonu Engleske i Welsa, trenutno članku 17. Judgment Courts Acta, 1838, u skladu s njegovim izmjenama, koja stopa može doseći najviše 6,75 % godišnje počevši od dana donošenja ove presude do potpunog ispunjenja duga.

               2.

               ID FOS Research nalaže se snošenje troškova.

      (1)  SL C 171, 5.7.2008.


title: Predmet T-843/14: Rješenje Općeg suda od 15. veljače 2016. – Gascogne Sack Deutschland i Gascogne protiv Europske unije

text:
               18.4.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 136/44

         Rješenje Općeg suda od 15. veljače 2016. – Gascogne Sack Deutschland i Gascogne protiv Europske unije
   (Predmet T-843/14) (1)

   (2016/C 136/62)
   Jezik postupka: francuski
   Predsjednik trećeg vijeća odredio je brisanje predmeta.

      (1)  SL C 56, 16. 2. 2015.


title: Predmet C-493/15: Presuda Suda (sedmo vijeće) od 16. ožujka 2017. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Corte suprema di cassazione – Italija) – Agenzia delle Entrate protiv Marca Identija (Zahtjev za prethodnu odluku — Oporezivanje — Porez na dodanu vrijednost — Članak 4. stavak 3. UEU-a — Šesta direktiva — Državne potpore — Postupak otpisa dugova fizičkih osoba u stečaju (esdebitazione) — Nenaplativost dugova s osnove PDV-a)

text:
               15.5.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 151/7

         Presuda Suda (sedmo vijeće) od 16. ožujka 2017. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Corte suprema di cassazione – Italija) – Agenzia delle Entrate protiv Marca Identija
   (Predmet C-493/15) (1)

   ((Zahtjev za prethodnu odluku - Oporezivanje - Porez na dodanu vrijednost - Članak 4. stavak 3. UEU-a - Šesta direktiva - Državne potpore - Postupak otpisa dugova fizičkih osoba u stečaju (esdebitazione) - Nenaplativost dugova s osnove PDV-a))
   (2017/C 151/10)
   Jezik postupka: talijanski

      Sud koji je uputio zahtjev

   Corte suprema di cassazione

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelj: Agenzia delle Entrate

      Tuženik: Marco Identi

      Izreka

   Pravo Unije, osobito članak 4. stavak 3. UEU-a i članke 2. i 22. Šeste direktive Vijeća 77/388/EEZ od 17. svibnja 1977. o usklađivanju zakonodavstava država članica koja se odnose na poreze na promet – Zajednički sustav poreza na dodanu vrijednost: jedinstvena osnovica za razrezivanje, kao i pravila u području državnih potpora treba tumačiti na način da im se ne protivi to da se dugovi s osnove poreza na dodanu vrijednost proglase nenaplativima na temelju nacionalnog propisa, poput onoga o kojem je riječ u glavnom postupku, koji predviđa postupak otpisa dugova na temelju kojeg sud, pod određenim uvjetima, može proglasiti nenaplativima dugove fizičke osobe koji ostanu nenamireni nakon stečajnog postupka koji se vodio u vezi s tom osobom.

      (1)  SL C 406, 7. 12. 2015.


title: Predmet C-648/13: Presuda Suda (šesto vijeće) od 30. lipnja 2016. – Europska komisija protiv Republike Poljske (Povreda obveze države članice — Okoliš — Politika Europske unije u području voda — Direktiva 2000/60/EZ — Praćenje ekološkog stanja i kemijskog stanja površinskih voda — Planovi upravljanja riječnim slivom)

text:
               12.9.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 335/2

         Presuda Suda (šesto vijeće) od 30. lipnja 2016. – Europska komisija protiv Republike Poljske
   (Predmet C-648/13) (1)

   ((Povreda obveze države članice - Okoliš - Politika Europske unije u području voda - Direktiva 2000/60/EZ - Praćenje ekološkog stanja i kemijskog stanja površinskih voda - Planovi upravljanja riječnim slivom))
   (2016/C 335/02)
   Jezik postupka: poljski

      Stranke

      Tužitelj: Europska komisija (zastupnici: K. Herrmann i E. Manhaeve, agenti)

      Tuženik: Republika Poljska (zastupnici: B. Majczyna, K. Majcher i M. Drwięcki, agenti)

      Izreka

               1.

               Time što nije potpuno ili pravilno prenijela članak 2. točke 19., 20., 26. i 27., članak 8. stavak 1., članak 9. stavak 2., članak 10. stavak 3. i članak 11. stavak 5. Direktive 2000/60/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 23. listopada 2000. o uspostavi okvira za djelovanje Zajednice u području vodne politike, kako je izmijenjena Direktivom 2008/32/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 11. ožujka 2008., kao i točke 1.3., 1.3.4., 1.3.5., 1.4. i 2.4.1. Priloga V. navedenoj direktivi i dio A, točke 7.2. do 7.10. Priloga VII. toj direktivi, Republika Poljska povrijedila je obveze koje ima na temelju tih odredaba i članka 24. te iste direktive.

               2.

               Republici Poljskoj se nalaže snošenje troškova.

      (1)  SL C 45, 15. 2. 2014.


title: Predmet C-598/15: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 16. studenoga 2015. uputio Juzgado de Primera Instancia n°1 de Jerez de la Frontera (Španjolska) – Banco Santander, S.A. protiv Cristobaline Sánchez López

text:
               1.2.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 38/32

         Zahtjev za prethodnu odluku koji je 16. studenoga 2015. uputio Juzgado de Primera Instancia no1 de Jerez de la Frontera (Španjolska) – Banco Santander, S.A. protiv Cristobaline Sánchez López
   (Predmet C-598/15)
   (2016/C 038/45)
   Jezik postupka: španjolski

      Sud koji je uputio zahtjev

   Juzgado de Primera Instancia de Jerez de la Frontera

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelj: Banco Santander, S.A.

      Tuženik: Cristobalina Sánchez López

      Prethodna pitanja

               1.

               Protive li se članak 3. stavci 1. i 2., članak 6. stavak 1. i članak 7. stavak 1. Direktive 93/13/EEZ) (1) te njezini ciljevi nacionalnom propisu kojim se ustanovljava postupak poput onog iz članka 250. stavka 1. podstavka 7. Zakona o građanskom postupku (Ley de Enjuiciamento Civil) koji, s jedne strane, obvezuje nacionalnog suca na donošenje odluke o predaji u posjed stambenog objekta pod hipotekom osobi kojoj je dodijeljen u postupku izvansudske ovrhe i koji, s druge strane, u skladu s važećim režimom iz članka 129. Hipotekarnog zakona, u verziji koja proizlazi iz Zakona 1/2000 od 8. siječnja 2000., te iz članaka 234. do 236-o Hipotekarne uredbe (Reglamento Hipotecario), u verziji koja proizlazi iz Zakonodavnog dekreta 290/1992, ne predviđa ni mogućnost provođenja sudskog nadzora nepoštenih uvjeta po službenoj dužnosti ni mogućnost da se dužnik s uspjehom pozove na postojanje takvih uvjeta kako bi spriječio ostvarenje založnog prava, bilo u postupku izvansudske ovrhe bilo u okviru posebnog sudskog postupka?

               2.

               Protive li se spomenuti članci direktive i njezini ciljevi nacionalnoj odredbi poput pete prijelazne odredbe Zakona 1/2013, na temelju koje javni bilježnik može obustaviti postupak izvansudske ovrhe koji je pokrenut prije stupanja na snagu Zakona 1/2013 samo ako potrošač dokaže da je podnio zasebnu tužbu zbog nepoštenosti određenog uvjeta u ugovoru o hipotekarnom kreditu na kojem se temelji izvansudska prodaja ili u kojem se određuje iznos koji je moguće zahtijevati prilikom ostvarivanja založnog prava, i to u roku od mjesec dana od dana objave Zakona 1/2013, bez obavještavanja potrošača o tom roku, a u svakom slučaju prije no što javni bilježnik odluči o dodjeli?

               3.

               Treba li spomenute članke direktive, njezin cilj i obvezu koju nameće nacionalnim sudovima da po službenoj dužnosti ispitaju nepoštenost uvjeta u potrošačkim ugovorima bez potrebe da potrošač to zahtijeva, tumačiti na način da nacionalnom sudu dopuštaju da u postupcima poput onog ustanovljenog člankom 250. stavkom 1. podstavkom 7. Zakona o građanskom postupku ili u postupku „izvansudske prodaje” uređene člankom 129. Hipotekarnog zakona ne primijeni nacionalno pravo koje ne dopušta takav nadzor po službenoj dužnosti, uzimajući u obzir jasnoću odredaba direktive i ustaljenu sudsku praksu Suda EU u pogledu obveze nacionalnih sudova da u sporovima o potrošačkim ugovorima po službenoj dužnosti ispitaju postojanje nepoštenih uvjeta?

               4.

               Protive li se spomenute odredbe direktive i njezini ciljevi nacionalnoj odredbi poput članka 129. Hipotekarnog zakona, u verziji koja proizlazi iz Zakona 1/2013, koji kao jedino djelotvorno sredstvo zaštite prava potrošača utvrđenih direktivom kad je riječ o postupcima izvansudske ovrhe na temelju hipoteke koji uključuju potrošače predviđa tek mogućnost da javni bilježnik upozori na postojanje nepoštenog uvjeta ili mogućnost da potrošač-ovršenik podnese tužbu u zasebnom sudskom postupku prije nego što javni bilježnik dodijeli nekretninu nad kojom se ovrha provodi?

               5.

               Protive li se spomenute odredbe direktive i njezini ciljevi nacionalnim odredbama poput članka 129. Hipotekarnog zakona, u verziji koja proizlazi iz Zakona 1/2013, i članaka 234. do 236 Hipotekarne uredbe, u verziji koja proizlazi iz Zakonodavnog dekreta 290/1992, kojima se ustanovljava postupak izvansudske ovrhe po ugovorima o hipotekarnom kreditu koje prodavatelji robe ili pružatelji usluga sklapaju s potrošačima, prema kojem uopće nije moguće po službenoj dužnosti provoditi sudski nadzor nepoštenih uvjeta?

      (1)  Direktiva Vijeća 93/13/EEZ od 5. travnja 1993. o nepoštenim uvjetima u potrošačkim ugovorima (SL L 95, str. 29.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 15., svezak 12., str. 24.).


title: Predmet C-343/16 P: Žalba koju je 20. lipnja 2016. podnio Europäischer Tier- und Naturschutz e.V. i Horst Giesen protiv rješenja Općeg suda (treće vijeće) od 14. lipnja 2016. u predmetu T-595/15, Europäischer Tier- und Naturschutz eV iHorst Giesen protiv Europske komisije

text:
               20.2.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 53/20

         Žalba koju je 20. lipnja 2016. podnio Europäischer Tier- und Naturschutz e.V. i Horst Giesen protiv rješenja Općeg suda (treće vijeće) od 14. lipnja 2016. u predmetu T-595/15, Europäischer Tier- und Naturschutz eV iHorst Giesen protiv Europske komisije
   (Predmet C-343/16 P)
   (2017/C 053/24)
   Jezik postupka: njemački

      Stranke

      Žalitelji: Europäischer Tier- und Naturschutz e.V. i Horst Giesen (zastupnik: Dr. P. Brockmann, odvjetnik)

      Druga stranka u postupku: Europska komisija
   Sud Europske unije (osmo vijeće) je rješenjem od 12. siječnja 2017. odbio žalbu i odlučio da žalitelji moraju snositi vlastite troškove.


title: Predmet T-371/17 R: Rješenje predsjednika Općeg suda od 12. srpnja 2017. – Qualcomm i Qualcomm Europe protiv Komisije („Privremena pravna zaštita — Tržišno natjecanje — Zaštita tržišnog natjecanja — Uredba (EZ) br. 1/2003 — Članak 18. stavak 3. — Odluka o zahtjevu za pružanje informacija — Zahtjev za privremenu pravnu zaštitu — Nepostojanje hitnosti”)

text:
               18.9.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 309/33

         Rješenje predsjednika Općeg suda od 12. srpnja 2017. – Qualcomm i Qualcomm Europe protiv Komisije
   (Predmet T-371/17 R)
   ((„Privremena pravna zaštita - Tržišno natjecanje - Zaštita tržišnog natjecanja - Uredba (EZ) br. 1/2003 - Članak 18. stavak 3. - Odluka o zahtjevu za pružanje informacija - Zahtjev za privremenu pravnu zaštitu - Nepostojanje hitnosti”))
   (2017/C 309/43)
   Jezik postupka: engleski

      Stranke

      Tužitelj: Qualcomm, Inc. (San Diego, Kalifornija, Sjedinjene Države) i Qualcomm Europe, Inc. (London, Ujedinjena Kraljevina) (zastupnici: M. Pinto de Lemos Fermiano Rato i M. Davilla, odvjetnici)

      Tuženik: Europska komisija (zastupnici: H. Van Vliet, G. Conte, C. Urraca Caviedes i M. Farley, agenti)

      Predmet

   Zahtjev na temelju članaka 278. i 279. UFEU-a kojim se traži određivanje privremenih mjera u cilju suspenzije Odluke Komisije od 31. ožujka 2017. koja se odnosi na postupak iz članka 18. stavka 3. i članka 24. stavka 1. točke (d) Uredbe Vijeća (EZ) br. 1/2003 od 16. prosinca 2002. o provedbi pravila o tržišnom natjecanju koja su propisana člancima 81. i 82. Ugovora (SL 2003., L 1, str. 1.) [predmet AT.39711 – Qualcomm predatorske cijene].

      Izreka

               1.

               Odbija se zahtjev za privremenu pravnu zaštitu.

               2.

               O troškovima će se odlučiti naknadno.


title: Predmet T-736/14: Presuda Općeg suda od 28. listopada 2015. – Monster Energy protiv OHIM-a – Home Focus (MoMo Monsters) („Žig Zajednice — Postupak povodom prigovora — Prijava verbalnog žiga Zajednice MoMo Monsters — Raniji verbalni žigovi Zajednice MONSTER i MONSTER ENERGY i raniji međunarodni figurativni žig MONSTER ENERGY — Relativni razlog za odbijanje — Nepostojanje sličnosti proizvoda — Nepostojanje vjerojatnosti dovođenja u zabludu — Članak 8. stavak 1. točka (b) Uredbe br. 207/2009”

text:
               21.12.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 429/23

         Presuda Općeg suda od 28. listopada 2015. – Monster Energy protiv OHIM-a – Home Focus (MoMo Monsters)
   (Predmet T-736/14) (1)

   ((„Žig Zajednice - Postupak povodom prigovora - Prijava verbalnog žiga Zajednice MoMo Monsters - Raniji verbalni žigovi Zajednice MONSTER i MONSTER ENERGY i raniji međunarodni figurativni žig MONSTER ENERGY - Relativni razlog za odbijanje - Nepostojanje sličnosti proizvoda - Nepostojanje vjerojatnosti dovođenja u zabludu - Članak 8. stavak 1. točka (b) Uredbe br. 207/2009”)
   (2015/C 429/29)
   Jezik postupka: engleski

      Stranke

      Tužitelj: Monster Energy Company (Corona, Kalifornija, Sjedinjene Američke Države) (zastupnik: P. Brownlow, solicitor)

      Tuženik: Ured za usklađivanje na unutarnjem tržištu (žigovi i dizajni) (zastupnik: E. Zaera Cuadrado, agent)

      Druga stranka u postupku pred žalbenim vijećem OHIM-a: Home Focus Development Ltd (Tortola, Britanski Djevičanski Otoci)

      Predmet

   Tužba protiv odluke drugog žalbenog vijeća OHIM-a od 7. kolovoza 2014. (predmet R 1167/2013-2), koja se odnosi na postupak povodom prigovora između društva Monster Energy Company i društva Home Focus Development Ltd.

      Izreka

               1.

               Tužba se odbija.

               2.

               Društvu Monster Energy Company nalaže se snošenje troškova.

      (1)  SL C 448, 15. 12. 2014.


title: Predmet T-405/13: Presuda Općeg suda od 12. prosinca 2014. – Comptoir d'Épicure protiv OHIM-a – A-Rosa Akademie (da rosa) ( „Žig Zajednice — Postupak povodom prigovora — Prijava međunarodne registracije u kojoj je navedena Europska zajednica — Figurativni žig da rosa — Raniji verbalni žig Zajednice aROSA — Relativni razlog za odbijanje — Vjerojatnost dovođenja u zabludu — Članak 8. stavak 1. točka (b) Uredbe (EZ) br. 207/2009 — Članak 42. stavci 2. i 3. Uredbe br. 207/2009 i pravilo 22 Uredbe (EZ) br. 2868/95” )

text:
               9.2.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 46/48

         Presuda Općeg suda od 12. prosinca 2014. – Comptoir d'Épicure protiv OHIM-a – A-Rosa Akademie (da rosa)
   (Predmet T-405/13) (1)

   ((„Žig Zajednice - Postupak povodom prigovora - Prijava međunarodne registracije u kojoj je navedena Europska zajednica - Figurativni žig da rosa - Raniji verbalni žig Zajednice aROSA - Relativni razlog za odbijanje - Vjerojatnost dovođenja u zabludu - Članak 8. stavak 1. točka (b) Uredbe (EZ) br. 207/2009 - Članak 42. stavci 2. i 3. Uredbe br. 207/2009 i pravilo 22 Uredbe (EZ) br. 2868/95”))
   (2015/C 046/60)
   Jezik postupka: francuski

      Stranke

      Tužitelj: Le Comptoir d'Épicure (Pariz, Francuska) (zastupnik: S. Arnaud, odvjetnik)

      Tuženik: Ured za usklađivanje na unutarnjem tržištu (žigovi i dizajni) (zastupnik: V. Melgar, agent)

      Druga stranka u postupku pred žalbenim vijećem OHIM-a, intervenijent u postupku pred Općim sudom: A-Rosa Akademie GmbH (Rostock, Njemačka) (zastupnik: A. Theis, odvjetnik)

      Predmet

   Tužba podnesena protiv odluke petog žalbenog vijeća OHIM-a od 22. svibnja 2013. (predmet R 1195/2012-5), u vezi s postupkom povodom prigovora između društva A-Rosa Akademie Gmbh i društva Le Comptoir d’Épicure.

      Izreka

               1.

               Tužba se odbija.

               2.

               Nalaže se društvu Le Comptoir d’Épicure snošenje troškova.

      (1)  SL C 284, 28.9.2013.


title: Predmet T-457/11: Presuda Općeg suda od 12. rujna 2013. — Valeo Vision protiv Komisije ( „Tužba za poništenje — Zajednička carinska tarifa — Razvrstavanje u kombiniranoj nomenklaturi — Tarifni broj — Nepostojanje individualnog interesa — Regulatorni akt koji ne podrazumijeva provedbene mjere — Nedopuštenost” )

text:
               26.10.2013

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 313/24

         Presuda Općeg suda od 12. rujna 2013. — Valeo Vision protiv Komisije
   (Predmet T-457/11) (1)

   (Tužba za poništenje - Zajednička carinska tarifa - Razvrstavanje u kombiniranoj nomenklaturi - Tarifni broj - Nepostojanje individualnog interesa - Regulatorni akt koji ne podrazumijeva provedbene mjere - Nedopuštenost)
   2013/C 313/46
   Jezik postupka: francuski

      Stranke

      Tužitelj: Valeo Vision (Bobigny, Francuska) (zastupnik: R. Ledru, odvjetnik)

      Tuženik: Europska komisija (zastupnici: R. Lyal, B.-R. Killmann i L. Keppenne, agenti)

      Predmet

   Zahtjev za poništenje Provedbene Uredbe Komisije (EU) br. 603/2011 od 20. lipnja 2011. o razvrstavanju određene robe u kombiniranu nomenklaturu (SL L 163, str. 10).

      Izreka

               1.

               Tužba se odbacuje kao nedopuštena.

               2.

               Nalaže se Valeo Vision snošenje vlastitih troškova i troškova Europske komisije.

      (1)  SL C 298, 8.10.2011.


title: Predmet C-590/13: Presuda Suda (osmo vijeće) od 11. prosinca 2014. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Corte suprema di cassazione – Italija) – Idexx Laboratories Italia srl protiv Agenzia delle Entrate (Zahtjev za prethodnu odluku — Neizravno oporezivanje — PDV — Šesta direktiva — Članci 18. i 22. — Pravo na odbitak — Stjecanja unutar Zajednice — Obrnuta porezna obveza — Materijalni uvjeti — Formalni uvjeti — Nepoštovanje formalnih uvjeta)

text:
               9.2.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 46/14

         Presuda Suda (osmo vijeće) od 11. prosinca 2014. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Corte suprema di cassazione – Italija) – Idexx Laboratories Italia srl protiv Agenzia delle Entrate
   (Predmet C-590/13) (1)

   ((Zahtjev za prethodnu odluku - Neizravno oporezivanje - PDV - Šesta direktiva - Članci 18. i 22. - Pravo na odbitak - Stjecanja unutar Zajednice - Obrnuta porezna obveza - Materijalni uvjeti - Formalni uvjeti - Nepoštovanje formalnih uvjeta))
   (2015/C 046/19)
   Jezik postupka: talijanski

      Sud koji je uputio zahtjev

   Corte suprema di cassazione

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelj: Idexx Laboratories Italia srl

      Tuženik: Agenzia delle Entrate

      Izreka

   Članak 18. stavak 1. točka (d) i članak 22. Šeste direktive Vijeća 77/388/EEZ od 17. svibnja 1977. o usklađivanju zakonodavstava država članica koja se odnose na poreze na promet – zajednički sustav poreza na dodanu vrijednost: jedinstvena osnovica za razrezivanje, kako je izmijenjena Direktivom Vijeća 91/680/EEZ od 16. prosinca 1991., trebaju se tumačiti na način da te odredbe sadrže formalne uvjete u vezi s pravom na odbitak čije nepoštovanje, u okolnostima kao što su one o kojima je riječ u glavnom postupku, ne može dovesti do gubitka tog prava.

      (1)  SL C 24, 25.1.2014.


title: Predmet T-155/12: Presuda Općeg suda od 23. listopada 2013. — Schulze protiv OHIM-a — GKL (Klassiklotterie) ( „Žig Zajednice — Postupak povodom prigovora — Prijava za registraciju verbalnog žiga Zajednice Klassiklotterie — Raniji nacionalni verbalni žig NKL-Klassiklotterie — Relativni razlog za odbijanje — Vjerojatnost dovođenja u zabludu — Članak 8. stavak 1. točka (b) Uredbe (EZ) br. 207/2009” )

text:
               7.12.2013

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 359/10

         Presuda Općeg suda od 23. listopada 2013. — Schulze protiv OHIM-a — GKL (Klassiklotterie)
   (Predmet T-155/12) (1)

   (Žig Zajednice - Postupak povodom prigovora - Prijava za registraciju verbalnog žiga Zajednice Klassiklotterie - Raniji nacionalni verbalni žig NKL-Klassiklotterie - Relativni razlog za odbijanje - Vjerojatnost dovođenja u zabludu - Članak 8. stavak 1. točka (b) Uredbe (EZ) br. 207/2009)
   2013/C 359/16
   Jezik postupka: njemački

      Stranke

      Tužitelj: Hans Gerd Schulze (Hamburg, Njemačka) (zastupnik: K. Lodigkeit, odvjetnik)

      Tuženik: Ured za usklađivanje na unutarnjem tržištu (žigovi i dizajni) (zastupnik: G. Schneider, agent)

      Druga stranka u postupku pred žalbenim vijećem OHIM-a, intervenijent u postupku pred Općim sudom: GKL Gemeinsame Klassenlotterie der Länder, ranije NKL Nordwestdeutsche Klassenlotterie (Hamburg) (zastupnik: S. Russlies, odvjetnik)

      Predmet

   Tužba protiv odluke četvrtog žalbenog vijeća OHIM-a od 30. siječnja 2012. (predmet R 600/2011-4), koja se odnosi na postupak povodom prigovora između NKL Nordwestdeutsche Klassenlotterie i Hansa Gerda Schulzea.

      Izreka

               1.

               Tužba se odbija.

               2.

               Nalaže se Hansu Gerdu Schulzeu snošenje troškova.

      (1)  SL C 165, 9.6.2012.


title: Predmet C-520/15: Rješenje Suda (osmo vijeće) od 25. veljače 2016. (zahtjev za prethodnu odluku Consiglio di Stato - Italija) – Associazione Italiana delle Unità Dedicate Autonome Private di Day Surgery e dei Centri di Chirurgia Ambulatoriale (Aiudapds) protiv Agenzia Italiana del Farmaco (AIFA), Ministero della Salute (Zahtjev za prethodnu odluku — Poslovnik Suda — Članak 53. stavak 2. — Povelja Europske unije o temeljnim pravima — Članak 47. drugi stavak i članak 54. — Europska konvencija za zaštitu ljudskih prava i temeljnih sloboda — Članak 6. stavak 1. — Izvanredno pravno sredstvo predsjednika Talijanske Republike — Stranka u postupku protivi se pravnom sredstvu — Preinačenje tog izvanrednog pravnog sredstva u pravni lijek — Provedba prava Unije — Nepostojanje — Očita nenadležnost Suda)

text:
               18.7.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 260/14

         Rješenje Suda (osmo vijeće) od 25. veljače 2016. (zahtjev za prethodnu odluku Consiglio di Stato - Italija) – Associazione Italiana delle Unità Dedicate Autonome Private di Day Surgery e dei Centri di Chirurgia Ambulatoriale (Aiudapds) protiv Agenzia Italiana del Farmaco (AIFA), Ministero della Salute
   (Predmet C-520/15) (1)

   ((Zahtjev za prethodnu odluku - Poslovnik Suda - Članak 53. stavak 2. - Povelja Europske unije o temeljnim pravima - Članak 47. drugi stavak i članak 54. - Europska konvencija za zaštitu ljudskih prava i temeljnih sloboda - Članak 6. stavak 1. - Izvanredno pravno sredstvo predsjednika Talijanske Republike - Stranka u postupku protivi se pravnom sredstvu - Preinačenje tog izvanrednog pravnog sredstva u pravni lijek - Provedba prava Unije - Nepostojanje - Očita nenadležnost Suda))
   (2016/C 260/18)
   Jezik postupka: talijanski

      Sud koji je uputio zahtjev

   Consiglio di Stato

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelj: Associazione Italiana delle Unità Dedicate Autonome Private di Day Surgery e dei Centri di Chirurgia Ambulatoriale (Aiudapds)

      Tuženici: Agenzia Italiana del Farmaco (AIFA), Ministero della Salute

      Uz sudjelovanje: Roche Italia SpA, Novartis Farma SpA, Regione Marche

      Izreka

   Sud Europske unije očito je nenadležan za davanje odgovora na pitanje Consiglia di Stata (Državno vijeće, Italija) upućeno odlukom od 15. srpnja 2015. (predmet C-520/15).

      (1)  SL C 398, 30. 11. 2015.