title: Predmet T-692/15 RENV: Presuda Općeg suda od 7. srpnja 2021. – HTTS/Vijeće („Izvanugovorna odgovornost – Zajednička vanjska i sigurnosna politika – Mjere ograničavanja protiv Irana – Popis osoba i subjekata na koje se primjenjuje zamrzavanje financijskih sredstava i gospodarskih izvora – Dovoljno ozbiljna povreda pravnog pravila kojim se dodjeljuju prava pojedincima”)

text:
               23.8.2021

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 338/16

      Presuda Općeg suda od 7. srpnja 2021. – HTTS/Vijeće
      (Predmet T-692/15 RENV) (1)

      („Izvanugovorna odgovornost - Zajednička vanjska i sigurnosna politika - Mjere ograničavanja protiv Irana - Popis osoba i subjekata na koje se primjenjuje zamrzavanje financijskih sredstava i gospodarskih izvora - Dovoljno ozbiljna povreda pravnog pravila kojim se dodjeljuju prava pojedincima”)
      (2021/C 338/19)
      Jezik postupka: njemački

         Stranke

         Tužitelj: HTTS Hanseatic Trade Trust & Shipping GmbH (Hamburg, Njemačka) (zastupnik: M. Schlingmann, odvjetnik)

         Tuženik: Vijeće Europske unije (zastupnici: J.-P. Hix i M. Bishop, agenti)

         Intervenijent u potporu tuženiku: Europska komisija (zastupnici: R. Tricot, C. Hödlmayr, J. Roberti di Sarsina i M. Kellerbauer, agenti)

         Predmet

      Tužba koja se temelji na člancima 268. i 340. UFEU-a i kojom se zahtijeva naknada štete koju je tužitelj navodno pretrpio zbog uvrštenja njegova imena, s jedne strane, Provedbenom uredbom Vijeća (EU) br. 668/2010 od 26. srpnja 2010. o provedbi članka 7. stavka 2. Uredbe (EZ) br. 423/2007 o mjerama ograničavanja protiv Irana (SL 2010., L 195, str. 25.) u Prilog V. Uredbi Vijeća (EZ) br. 423/2007 od 19. travnja 2007. o mjerama ograničavanja protiv Irana (SL 2007., L 103, str. 1.) i, s druge strane, Uredbom Vijeća (EU) br. 961/2010 od 25. listopada 2010. o mjerama ograničavanja protiv Irana i stavljanju izvan snage Uredbe br. 423/2007 (SL 2010., L 281, str. 1.) u Prilog VIII. Uredbi br. 961/2010.

         Izreka

                  1.

                  Tužba se odbija.

                  2.

                  HTTS Hanseatic Trade Trust & Shipping GmbH snosit će vlastite troškove te troškove Vijeća Europske unije koji su povezani s ovim postupkom te postupkom u predmetu T-692/15.

                  3.

                  Svaka će stranka snositi svoje troškove koji su povezani s postupkom C-123/18 P.

                  4.

                  Europska komisija snosit će vlastite troškove u ovom postupku, u postupku u predmetu T-692/15 i u predmetu C-123/18 P.

         (1)  SL C 59, 15. 2. 2016.


title: Predmet T-587/16 RENV: Presuda Općeg suda od 7. srpnja 2021. – HM/Komisija („Javna služba – Dužnosnici – Postupak zapošljavanja – Obavijest o otvorenom natječaju EPSO/AST-SC/03/15 – Uskraćivanje sudjelovanja na testiranjima za procjenu – Zahtjev za preispitivanje – Odbijanje da se taj zahtjev proslijedi odboru za odabir zbog zakašnjenja – Podjela nadležnosti između EPSO-a i odbora za odabir – Pravni interes”)

text:
               23.8.2021

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 338/17

      Presuda Općeg suda od 7. srpnja 2021. – HM/Komisija
      (Predmet T-587/16 RENV) (1)

      („Javna služba - Dužnosnici - Postupak zapošljavanja - Obavijest o otvorenom natječaju EPSO/AST-SC/03/15 - Uskraćivanje sudjelovanja na testiranjima za procjenu - Zahtjev za preispitivanje - Odbijanje da se taj zahtjev proslijedi odboru za odabir zbog zakašnjenja - Podjela nadležnosti između EPSO-a i odbora za odabir - Pravni interes”)
      (2021/C 338/20)
      Jezik postupka: njemački

         Stranke

         Tužitelj: HM (zastupnik: H. Tettenborn, odvjetnik)

         Tuženik: Europska komisija (zastupnici: T. Bohr i G. Gattinara, agenti)

         Predmet

      Zahtjev na temelju članka 270. UFEU-a kojim se traži poništenje odluke Europskog ureda za odabir osoblja (EPSO) od 17. kolovoza 2015. o neuzimanju u obzir zahtjeva za preispitivanje odluke odbora za odabir o tome da se tužitelju uskrati sudjelovanje u sljedećoj fazi natječaja EPSO/AST-SC/03/15-3.

         Izreka

                  1.

                  Poništava se odluka Europskog ureda za odabir osoblja (EPSO) od 17. kolovoza 2015. o neuzimanju u obzir zahtjeva za preispitivanje odluke odbora za odabir o tome da se tužitelju uskrati sudjelovanje u sljedećoj fazi natječaja EPSO/AST-SC/03/15-3.

                  2.

                  Europskoj komisiji nalaže se snošenje troškova prvotnog postupka pred Službeničkim sudom Europske unije (F-17/16) i Općim sudom (T-587/16), postupka pred Sudom u predmetu C-70/19 P i ovog postupka ponovnog odlučivanja (T-587/16 RENV).

         (1)  SL C 191 od 30. 5. 2016. (predmet prvotno upisan pred Službeničkim sudom Europske unije pod brojem F-17/16 i prenesen na Opći sud Europske unije 1. 9. 2016.)


title: Predmet T-455/17: Presuda Općeg suda od 7. srpnja 2021. – Bateni/Vijeće („Izvanugovorna odgovornost – Zajednička vanjska i sigurnosna politika – Mjere ograničavanja protiv Irana – Popis osoba i subjekata na koje se primjenjuje zamrzavanje financijskih sredstava i gospodarskih izvora – Nadležnost Općeg suda – Zastara – Dovoljno ozbiljna povreda pravnog pravila kojim se dodjeljuju prava pojedincima”)

text:
               23.8.2021

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 338/17

      Presuda Općeg suda od 7. srpnja 2021. – Bateni/Vijeće
      (Predmet T-455/17) (1)

      („Izvanugovorna odgovornost - Zajednička vanjska i sigurnosna politika - Mjere ograničavanja protiv Irana - Popis osoba i subjekata na koje se primjenjuje zamrzavanje financijskih sredstava i gospodarskih izvora - Nadležnost Općeg suda - Zastara - Dovoljno ozbiljna povreda pravnog pravila kojim se dodjeljuju prava pojedincima”)
      (2021/C 338/21)
      Jezik postupka: njemački

         Stranke

         Tužitelj: Naser Bateni (Hamburg, Njemačka) (zastupnik: M. Schlingmann, odvjetnik)

         Tuženik: Vijeće Europske unije (zastupnici: J.-P. Hix i M. Bishop, agenti)

         Intervenijent u potporu tuženiku: Europska komisija (zastupnici: C. Hödlmayr, J. Roberti di Sarsina i M. Kellerbauer, agenti)

         Predmet

      Tužba koja se temelji na člancima 268. i 340. UFEU-a i kojom se zahtijeva naknada štete koju je tužitelj navodno pretrpio zbog uvrštenja njegova imena na popis koji se nalazi, kao prvo, u Prilogu II. Odluci Vijeća 2010/413/ZVSP od 26. srpnja 2010. o mjerama ograničavanja protiv Irana i stavljanju izvan snage Zajedničkog stajališta 2007/140/ZVSP (SL 2010., L 195, str. 39.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 1., svezak 3., str. 220. i ispravak SL 2019., L 303, str. 46.) Odlukom Vijeća 2011/783/ZVSP od 1. prosinca 2011. o izmjeni Odluke 2010/413 (SL 2011., L 319, str. 71.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 18., svezak 11., str. 104.) i u Prilogu VIII. Uredbi Vijeća (EU) br. 961/2010 od 25. listopada 2010. o mjerama ograničavanja protiv Irana i stavljanju izvan snage Uredbe (EZ) br. 423/2007 (SL 2010., L 281, str. 1.) Provedbenom uredbom Vijeća (EU) br. 1245/2011 od 1. prosinca 2011. o provedbi Uredbe br. 961/2010 (SL 2011., L 319, str. 11.), kao drugo, u Prilogu IX. Uredbi Vijeća (EU) br. 267/2012 od 23. ožujka 2012. o mjerama ograničavanja protiv Irana i stavljanju izvan snage Uredbe br. 961/2010 (SL 2012., L 88, str. 1.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 18., svezak 4., str. 194. i ispravci SL 2014., L 93, str. 85. i SL 2019., L 297, str. 8.) i, kao treće, u Prilogu Odluci Vijeća 2013/661/ZVSP od 15. studenoga 2013. o izmjeni Odluke 2010/413 (SL 2013., L 306, str. 18.) i u Prilogu Provedbenoj uredbi Vijeća (EU) br. 1154/2013 od 15. studenoga 2013. o provedbi Uredbe br. 267/2012 (SL 2013., L 306, str. 3.)

         Izreka

                  1.

                  Tužba se odbacuje kao djelomično nedopuštena i odbija kao djelomično neosnovana.

                  2.

                  N. Batani snosit će vlastite troškove i troškove Vijeća Europske unije.

                  3.

                  Europska komisija snosit će vlastite troškove.

         (1)  SL C 300, 11. 9. 2017.


title: Predmet T-648/19: Presuda Općeg suda od 14. srpnja 2021. – Nike European Operations Netherlands i Converse Netherlands/Komisija („Državne potpore – Potpora koju je provela Nizozemska u korist Nikea – Obvezujuća porezna mišljenja (tax rulings) – Odluka o pokretanju službenog istražnog postupka – Načelo poslovanja po tržišnim uvjetima – Prednost – Selektivnost – Jednako postupanje – Dobra uprava – Nedovoljno prethodno ispitivanje – Ozbiljne poteškoće – Obveza obrazlaganja”)

text:
               23.8.2021

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 338/18

      Presuda Općeg suda od 14. srpnja 2021. – Nike European Operations Netherlands i Converse Netherlands/Komisija
      (Predmet T-648/19) (1)

      („Državne potpore - Potpora koju je provela Nizozemska u korist Nikea - Obvezujuća porezna mišljenja (tax rulings) - Odluka o pokretanju službenog istražnog postupka - Načelo poslovanja po tržišnim uvjetima - Prednost - Selektivnost - Jednako postupanje - Dobra uprava - Nedovoljno prethodno ispitivanje - Ozbiljne poteškoće - Obveza obrazlaganja”)
      (2021/C 338/22)
      Jezik postupka: engleski

         Stranke

         Tužitelji: Nike European Operations Netherlands BV (Hilversum, Nizozemska), Converse Netherlands BV (Amsterdam, Nizozemska) (zastupnici: R. Martens i D. Colgan, odvjetnici)

         Tuženik: Europska komisija (zastupnici: P.-J. Loewenthal i S. Noë, agenti)

         Predmet

      Zahtjev na temelju članka 263. UFEU-a za poništenje Odluke Komisije C(2019) 6 final od 10. siječnja 2019. o državnoj potpori SA.51284 (2018/NN) – Nizozemska – Navodna potpora društvu Nike, kojom se otvara službeni istražni postupak propisan člankom 108. stavkom 2. UFEU-a.

         Izreka

                  1.

                  Tužba se odbija.

                  2.

                  Društvima Nike European Operations Netherlands BV i Converse Netherlands BV nalaže se snošenje troškova.

         (1)  SL C 413, 9. 12. 2019.


title: Predmet T-680/19: Presuda Općeg suda od 7. srpnja 2021. – Irish Wind Farmers’ Association i dr./Komisija („Državne potpore – Energetski sektor – Irsko zakonodavstvo o porezu na nekretnine poduzetnikâ – Metoda izračuna iznosa poreza koji duguju proizvođači električne energije iz fosilnih goriva – Pritužba upraviteljâ vjetroelektrana – Odluka kojom se utvrđuje nepostojanje državne potpore – Nepokretanje formalnog istražnog postupka – Ozbiljne poteškoće – Postupovna prava zainteresiranih stranaka”)

text:
               23.8.2021

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 338/19

      Presuda Općeg suda od 7. srpnja 2021. – Irish Wind Farmers’ Association i dr./Komisija
      (Predmet T-680/19) (1)

      („Državne potpore - Energetski sektor - Irsko zakonodavstvo o porezu na nekretnine poduzetnikâ - Metoda izračuna iznosa poreza koji duguju proizvođači električne energije iz fosilnih goriva - Pritužba upraviteljâ vjetroelektrana - Odluka kojom se utvrđuje nepostojanje državne potpore - Nepokretanje formalnog istražnog postupka - Ozbiljne poteškoće - Postupovna prava zainteresiranih stranaka”)
      (2021/C 338/23)
      Jezik postupka: engleski

         Stranke

         Tužitelji: Irish Wind Farmers’ Association Clg (Kilkenny, Irska), Carrons Windfarm Ltd (Shanagolden, Irska), Foyle Windfarm Ltd (Dublin, Irska), Greenoge Windfarm Ltd (Bunclody, Irska), (zastupnici: M. Segura Catalán i M. Clayton, odvjetnice)

         Tuženik: Europska komisija (zastupnici: K. Herrmann i S. Noë, agenti)

         Predmet

      Zahtjev na temelju članka 263. UFEU-a za poništenje Odluke Komisije C(2019) 5257 final od 9. srpnja 2019. o državnoj potpori SA.44671 (2019/NN) – Irska.

         Izreka

                  1.

                  Tužba se odbija.

                  2.

                  Svaka će stranka snositi svoje troškove.

         (1)  SL C 423, 16. 12. 2019.


title: Predmet T-28/20: Presuda Općeg suda od 7. srpnja 2021. – ID/ESVD („Javna služba – Ugovorno osoblje – Odluka o otkazu prije završetka probnog roka – Očito nezadovoljavajući rad – Neprimjereno ponašanje – Članak 84. Uvjeta zaposlenja ostalih službenika”)

text:
               23.8.2021

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 338/19

      Presuda Općeg suda od 7. srpnja 2021. – ID/ESVD
      (Predmet T-28/20) (1)

      („Javna služba - Ugovorno osoblje - Odluka o otkazu prije završetka probnog roka - Očito nezadovoljavajući rad - Neprimjereno ponašanje - Članak 84. Uvjeta zaposlenja ostalih službenika”)
      (2021/C 338/24)
      Jezik postupka: engleski

         Stranke

         Tužitelj: ID (zastupnik: C. Bernard-Glanz, odvjetnik)

         Tuženik: Europska služba za vanjsko djelovanje (zastupnici: S. Marquardt i R. Spáč, agenti)

         Predmet

      Zahtjev na temelju članka 270. UFEU-a za, s jedne strane, poništenje odluke ESVD-a od 6. ožujka 2019. o otkazivanju tužiteljeva ugovora prije završetka probnog roka i, s druge strane, naknadu imovinske i neimovinske štete koju je tužitelj navodno pretrpio zbog te odluke.

         Izreka

                  1.

                  Tužba se odbija.

                  2.

                  Osobi ID nalaže se snošenje troškova.

         (1)  SL C 95, 23. 3. 2020.


title: Predmet T-205/20: Presuda Općeg suda od 7. srpnja 2021.– Frommer/EUIPO – Minerva (I-cosmetics) („Žig Europske unije – Postupak opoziva – Verbalni žig Europske unije I-cosmetics – Stvarna uporaba žiga – Članak 51. stavak 1. točka (a) Uredbe (EZ) br. 207/2009 (koji je postao članak 58. stavak 1. točka (a) Uredbe (EU) 2017/1001)”)

text:
               23.8.2021

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 338/20

      Presuda Općeg suda od 7. srpnja 2021.– Frommer/EUIPO – Minerva (I-cosmetics)
      (Predmet T-205/20) (1)

      („Žig Europske unije - Postupak opoziva - Verbalni žig Europske unije I-cosmetics - Stvarna uporaba žiga - Članak 51. stavak 1. točka (a) Uredbe (EZ) br. 207/2009 (koji je postao članak 58. stavak 1. točka (a) Uredbe (EU) 2017/1001)”)
      (2021/C 338/25)
      Jezik postupka: engleski

         Stranke

         Tužitelj: Angela Frommer (Unterschleißheim, Njemačka) (zastupnik: F. Remmertz, odvjetnik)

         Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (zastupnici: J. Ivanauskas i V. Ruzek, agenti)

         Druga stranka u postupku pred žalbenim vijećem EUIPO-a, intervenijent u postupku pred Općim sudom: Minerva GmbH (München, Njemačka) (zastupnik: R. Dissmann, odvjetnik)

         Predmet

      Tužba protiv odluke drugog žalbenog vijeća EUIPO-a od 10. veljače 2020. (predmet R 675/2019-2), koja se odnosi na postupak opoziva između društva Minerva i A. Frommer.

         Izreka

                  1.

                  Tužba se odbija.

                  2.

                  A. Frommer snosit će vlastite troškove i troškove Ureda Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO).

                  3.

                  Društvo Minerva GmbH snosit će vlastite troškove.

         (1)  SL C 201, 15. 6. 2020.


title: Predmet T-386/20: Presuda Općeg suda od 7. srpnja 2021. – Micron Technology/EUIPO (INTELLIGENCE, ACCELERATED) („Žig Europske unije – Prijava verbalnog žiga Europske unije INTELLIGENCE, ACCELERATED – Apsolutni razlog za odbijanje – Opisni karakter – Članak 7. stavak 1. točka (c) Uredbe (EU) 2017/1001”)

text:
               23.8.2021

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 338/20

      Presuda Općeg suda od 7. srpnja 2021. – Micron Technology/EUIPO (INTELLIGENCE, ACCELERATED)
      (Predmet T-386/20) (1)

      („Žig Europske unije - Prijava verbalnog žiga Europske unije INTELLIGENCE, ACCELERATED - Apsolutni razlog za odbijanje - Opisni karakter - Članak 7. stavak 1. točka (c) Uredbe (EU) 2017/1001”)
      (2021/C 338/26)
      Jezik postupka: engleski

         Stranke

         Tužitelj: Micron Technology, Inc. (Boise, Idaho, Sjedinjene Američke Države) (zastupnik: M. Edenborough, QC)

         Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (zastupnici: L. Rampini i V. Ruzek, agenti)

         Predmet

      Tužba protiv odluke prvog žalbenog vijeća EUIPO-a od 6. travnja 2020. (predmet R 2873/2019-1), koja se odnosi na prijavu za registraciju verbalnog znaka INTELLIGENCE, ACCELERATED kao žiga Europske unije.

         Izreka

                  1.

                  Tužba se odbija.

                  2.

                  Društvu Micron Technology, Inc. nalaže se snošenje troškova.

         (1)  SL C 271, 17. 8. 2020.


title: Predmet T-492/20: Presuda Općeg suda od 7. srpnja 2021. – S. Tous/EUIPO – Zhejiang China-Best Import & Export (Rasvjetno tijelo) („Dizajn Zajednice – Postupak za proglašavanje dizajna ništavim – Registrirani dizajn Zajednice koji prikazuje rasvjetno tijelo – Raniji figurativni žigovi Europske unije koji prikazuju plišanog medvjedića – Razlozi za ništavost – Članak 25. stavak 1. točke (b) i (e) Uredbe (EZ) br. 6/2002”)

text:
               23.8.2021

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 338/21

      Presuda Općeg suda od 7. srpnja 2021. – S. Tous/EUIPO – Zhejiang China-Best Import & Export (Rasvjetno tijelo)
      (Predmet T-492/20) (1)

      („Dizajn Zajednice - Postupak za proglašavanje dizajna ništavim - Registrirani dizajn Zajednice koji prikazuje rasvjetno tijelo - Raniji figurativni žigovi Europske unije koji prikazuju plišanog medvjedića - Razlozi za ništavost - Članak 25. stavak 1. točke (b) i (e) Uredbe (EZ) br. 6/2002”)
      (2021/C 338/27)
      Jezik postupka: španjolski

         Stranke

         Tužitelj: S. Tous, SL (Manrèse, Španjolska) (zastupnici: D. Gómez Sánchez i J. Gracia Albero, odvjetnici)

         Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (zastupnik: A. Söder, agent)

         Druga stranka u postupku pred žalbenim vijećem EUIPO-a: Zhejiang China-Best Import & Export Co. Ltd (Hangzhou, Kina)

         Predmet

      Tužba protiv odluke trećeg žalbenog vijeća EUIPO-a od 26. svibnja 2020. (predmet R 1553/2019-3), koja se odnosi na postupak za proglašavanje dizajna ništavim između društava S. Tous i Zhejiang China-Best Import & Export.

         Izreka

                  1.

                  Tužba se odbija.

                  2.

                  Društvu S. Tous, SL nalaže se snošenje troškova.

         (1)  SL C 313, 21. 9. 2020.


title: Predmet T-777/19 R: Rješenje potpredsjednika Općeg suda od 2. srpnja 2021 – Bourel i dr./Komisija („Privremena pravna zaštita – Državne potpore – Izgradnja vjetroelektrana – Pojedinačne mjere potpore koje je Francuska dodijelila u korist više priobalnih vjetroelektrana – Odluka kojom se potpore proglašavaju spojivima s unutarnjim tržištem – Početak radova – Zahtjev za određivanje privremenih mjera – Nepostojanje hitnosti”)

text:
               23.8.2021

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 338/22

      Rješenje potpredsjednika Općeg suda od 2. srpnja 2021 – Bourel i dr./Komisija
      (Predmet T-777/19 R)
      („Privremena pravna zaštita - Državne potpore - Izgradnja vjetroelektrana - Pojedinačne mjere potpore koje je Francuska dodijelila u korist više priobalnih vjetroelektrana - Odluka kojom se potpore proglašavaju spojivima s unutarnjim tržištem - Početak radova - Zahtjev za određivanje privremenih mjera - Nepostojanje hitnosti”)
      (2021/C 338/28)
      Jezik postupka: francuski

         Stranke

         Tužitelji: David Bourel (Pléneuf-Val-André, Francuska) i pet ostalih tužitelja čija se imena nalaze u prilogu rješenju (zastupnik: M. Le Berre, odvjetnik)

         Tuženik: Europska komisija (zastupnici: B. Stromsky i A. Bouchagiar, agenti)

         Predmet

      Zahtjev na temelju članaka 278. i 279. UFEU-a za, među ostalim, suspenziju primjene Odluke Komisije C(2019) 5498 final od 26. srpnja 2019. o tome da ne uloži prigovor na potpore koje je priopćila Francuska Republika, a koje su dodijeljene u korist više priobalnih vjetroelektrana.

         Izreka

                  1.

                  Odbija se zahtjev za privremenu pravnu zaštitu.

                  2.

                  O troškovima će se odlučiti naknadno.


title: Predmet T-728/20: Rješenje Općeg suda od 25. lipnja 2021. – OM/Komisija („Tužba za poništenje – Javna služba – Dužnosnici – Socijalna sigurnost – RCAM – Naknada troškova liječenja – Odbijanje zahtjeva – Odbijanje prigovora – Izmjena obrazloženja – Podnošenje drugog prigovora – Rok za tužbu – Nedopuštenost”)

text:
               23.8.2021

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 338/22

      Rješenje Općeg suda od 25. lipnja 2021. – OM/Komisija
      (Predmet T-728/20) (1)

      („Tužba za poništenje - Javna služba - Dužnosnici - Socijalna sigurnost - RCAM - Naknada troškova liječenja - Odbijanje zahtjeva - Odbijanje prigovora - Izmjena obrazloženja - Podnošenje drugog prigovora - Rok za tužbu - Nedopuštenost”)
      (2021/C 338/29)
      Jezik postupka: francuski

         Stranke

         Tužiteljica: OM (zastupnik: N. de Montigny, odvjetnica)

         Tuženik: Europska komisija (zastupnici: L. Hohenecker i L. Vernier, agenti)

         Predmet

      Zahtjev na temelju članka 270. UFEU-a za poništenje, s jedne strane, odluka Komisijinog Ureda za upravljanje individualnim materijalnim pravima i njihovu isplatu (PMO) od 9. i 17. rujna 2019. o odbijanju naknade tužiteljičinih troškova medicinskih analiza i, s druge strane, odluke od 23. ožujka 2020. o odbijanju tužiteljičina prigovora protiv tih odluka.

         Izreka

                  1.

                  Tužba se odbacuje kao nedopuštena.

                  2.

                  Tužiteljici OM nalaže se snošenje troškova.

         (1)  SL C 53, 15. 2. 2021.


title: Predmet T-75/21: Rješenje Općeg suda od 8. srpnja 2021. – Mendes de Almeida/Vijeće („Tužba za poništenje – Institucionalno pravo – Pojačana suradnja u vezi s osnivanjem Ureda europskog javnog tužitelja – Uredba (EU) 2017/1939 – Imenovanje europskih tužitelja Ureda europskog javnog tužitelja – Imenovanje jednog od kandidata koje je predložio Portugal – Rok za tužbu – Dan od kojega rok počinje teći – Nedopuštenost”)

text:
               23.8.2021

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 338/23

      Rješenje Općeg suda od 8. srpnja 2021. – Mendes de Almeida/Vijeće
      (Predmet T-75/21) (1)

      („Tužba za poništenje - Institucionalno pravo - Pojačana suradnja u vezi s osnivanjem Ureda europskog javnog tužitelja - Uredba (EU) 2017/1939 - Imenovanje europskih tužitelja Ureda europskog javnog tužitelja - Imenovanje jednog od kandidata koje je predložio Portugal - Rok za tužbu - Dan od kojega rok počinje teći - Nedopuštenost”)
      (2021/C 338/30)
      Jezik postupka: portugalski

         Stranke

         Tužitelj: Ana Carla Mendes de Almeida (Sobreda, Portugal) (zastupnici: R. Leandro Vasconcelos i M. Marques de Carvalho, odvjetnici)

         Tuženik: Vijeće Europske unije (zastupnici: K. Pleśniak, R. Meyer, K. Kouri i J. Gil, agenti)

         Predmet

      Zahtjev na temelju članka 263. UFEU-a za poništenje Provedbene odluke Vijeća (EU) 2020/1117 od 27. srpnja 2020. o imenovanju europskih tužitelja Ureda europskog javnog tužitelja (SL 2020., L 244, str. 18.) u dijelu u kojem je J. E. Moreira Alves d’Oliveira Guerra imenovan europskim tužiteljem Ureda europskog javnog tužitelja kao član privremenog osoblja u razredu AD 13 na razdoblje od tri godine od 29. srpnja 2020. koje se ne može obnavljati.

         Izreka

                  1.

                  Tužba se odbacuje kao nedopuštena.

                  2.

                  Obustavlja se postupanje po zahtjevu za ubrzani postupak.

                  3.

                  Obustavlja se postupak po incidentalnom zahtjevu Vijeća.

                  4.

                  Ani Carli Mendes de Almeida nalaže se snošenje troškova.

         (1)  SL C 128, 12. 4. 2021.


title: Predmet T-349/21: Tužba podnesena 21. lipnja 2021 – Njemačka/Komisija

text:
               23.8.2021

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 338/23

      Tužba podnesena 21. lipnja 2021 – Njemačka/Komisija
      (Predmet T-349/21)
      (2021/C 338/31)
      Jezik postupka: njemački

         Stranke

         Tužitelj: Savezna Republika Njemačka (zastupnici: J. Möller i R. Kanitz)

         Tuženik: Europska komisija

         Tužbeni zahtjev

      Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

                  —

                  poništi Odluku Komisije (EU) 2021/534 оd 24. ožujka 2021. kojom se u skladu s člankom 39. stavkom 1. Direktive 2014/33/EU Europskog parlamenta i Vijeća određuje je li mjera koju je Njemačka poduzela radi zabrane stavljanja na tržište modela dizala proizvođača Orone opravdana (1);

                  —

                  naloži Komisiji snošenje troškova postupka.

         Tužbeni razlozi i glavni argumenti

      U prilog osnovanosti tužbe tužitelj ističe pet tužbenih razloga.

                  1.

                  Prvi tužbeni razlog: povreda Direktive 95/16/EZ Priloga I., Odjeljka 2.2 u vezi s usklađenom normom EN 81-1 zbog pogrešne ocjene značaja zahtjeva vertikalnog razmaka između krova kabine i stropa voznog okna

                              —

                              Komisija je pogrešno ocijenila značaj zahtjeva vertikalnog razmaka između krova kabine i stropa voznog okna, koji usklađena norma EN 81-1 propisuje u svojem izvornom obliku, a čak i naglašava u svojem sadašnjem obliku. Pobijana odluka kao prvo temeljno pogrešno ocjenjuje dimenzioniranje minimalne vertikalne udaljenosti. Prema mišljenju Komisije, za ocjenu osnovnih sigurnosnih i zdravstvenih zahtjeva, u skladu s Direktivom 95/16/EZ, ponajprije nije odlučujući taj vertikalni razmak, nego obujam zakloništa. Osim toga, Komisija pogrešno uspoređuje zahtjeve za sigurnosnim zakloništem i slobodnim prostorom u dizalu s onima u jami.

                  2.

                  Drugi tužbeni razlog temelji se na povredi Direktive 95/16/EZ Priloga I., Odjeljka 2.2 u vezi s usklađenom normom EN 81-1 zbog pogrešnog utvrđenja mogućih nezgoda koje su bitne za ocjenu

                              —

                              Komisija je provela pogrešnu ocjenu zahtjeva prema Prilogu I., Odjeljku 2.2 Direktive 95/16/EZ u odnosu na sprečavanje opasnosti od prignječenja, uputivši u uvodnoj izjavi 55. pobijane odluke samo na slučaj otkazivanja kočnice kao mjerodavni scenarij kvara.

                  3.

                  Treći tužbeni razlog: pogrešno utvrđenje činjeničnog stanja zbog pogrešne ocjene značaja vremena potrebnog za zauzimanje sigurnog položaja i opasnosti od nekontroliranog uzlaznog kretanja kabine

                              —

                              U svojoj općoj ocjeni, Komisija temelji uvodne izjave 55. do 57. pobijane odluke na pretpostavkama o opasnosti i vjerojatnosti nekontroliranog uzlaznog kretanja kabine, koje nisu točne

                  4.

                  Četvrti tužbeni razlog: pogrešno utvrđeno činjenično stanje i pogreška u ocjeni, zbog preuzimanja pogrešnog prikaza činjenica iz studije poduzeća Conformance

                              —

                              Komisija se za svoju odluku koristila pogrešnom općom usporedbom iz studije poduzeća Conformance.

                  5.

                  Peti tužbeni razlog: povreda pravila o dokazivanju i povreda članka 5. stavka 2. Direktive 95/16/EZ

                              —

                              Komisija u svojoj odluci nije u dovoljnoj mjeri uzela u obzir okolnost da su dokazi o sukladnosti koje je podnio proizvođač u bitnim aspektima manjkavi. Osim toga, iz uvodnih izjava proizlazi da Komisija pogrešno smatra da je na tijelu za nadzor tržišta teret dokaza ako je, u slučaju odstupanja od standarda, sporno jesu li sigurnosni zahtjevi zadovoljeni alternativnim, jednakovrijednim rješenjem.

         (1)  SL 2021., L 106, str. 60.


title: Predmet T-358/21: Tužba podnesena 25. lipnja 2021. – Hotel Cipriani/EUIPO – Altunis (CIPRIANI FOOD)

text:
               23.8.2021

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 338/25

      Tužba podnesena 25. lipnja 2021. – Hotel Cipriani/EUIPO – Altunis (CIPRIANI FOOD)
      (Predmet T-358/21)
      (2021/C 338/32)
      Jezik postupka: engleski

         Stranke

         Tužitelj: Hotel Cipriani (Venecija, Italija) (zastupnici: M. Rieger-Jansen, D. Op de Beeck i W. Pors, odvjetnici)

         Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO)

         Druga stranka pred žalbenim vijećem: Altunis-Trading, Gestão e Serviços, Lda (Funchal, Portugal)

         Podaci o postupku pred EUIPO-om

         Nositelj spornog žiga: druga stranka pred žalbenim vijećem

         Predmetni sporni žig: figurativni žig Europske unije CIPRIANI FOOD – žig Europske unije br. 683 250

         Postupak pred EUIPO-om: postupak povodom opoziva

         Pobijana odluka: odluka četvrtog žalbenog vijeća EUIPO-a od 27. travnja 2021. u predmetu R 1599/2020-4

         Tužbeni zahtjev

      Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

                  —

                  poništi pobijanu odluku u cijelosti;

                  —

                  prihvati tužbu za poništenje u cijelosti i opozove sporni žig Europske unije;

                  —

                  naloži EUIPO-u i bilo kojem intervenijentu koji odluči intervenirati snošenje svojih i tužiteljevih troškova.

         Tužbeni razlozi

                  —

                  povreda članka 94. stavka 1. Uredbe (EU) 2017/1001 Europskog parlamenta i Vijeća;

                  —

                  povreda članka 15. Uredbe Vijeća (EZ) br. 207/2009;

                  —

                  vijeće je pogrešno smatralo da nije moguće izvršiti odgovarajuću podjelu „pripravaka od žitarica”.


title: Predmet T-359/21: Tužba podnesena 18. lipnja 2021. – ClientEarth/Komisija

text:
               23.8.2021

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 338/25

      Tužba podnesena 18. lipnja 2021. – ClientEarth/Komisija
      (Predmet T-359/21)
      (2021/C 338/33)
      Jezik postupka: engleski

         Stranke

         Tužitelj: ClientEarth AISBL (Bruxelles, Belgija) (zastupnici: F. Logue, Solicitor, i J. Kenny, Barrister at Law)

         Tuženik: Europska komisija

         Tužbeni zahtjev

      Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

                  —

                  poništi tuženikovu prešutnu odluku od 9. travnja 2021. kojom je odbio dati pristup zatraženim dokumentima i podacima, u skladu s Uredbom (EZ) br. 1049/2001 (1) i Uredbom (EZ) br. 1367/2006 (2), koji se odnose, kao prvo, na aktivne tvari mankozeb i cipermetrin te, kao drugo, na glasovanje država članica u Stalnom odboru za bilje, životinje, hranu i hranu za životinje u vezi s tuženikovim Provedbenim uredbama (EU) br. 2019/2094 (3), (EZ) br. 2020/2087 (4), (EU) br. 2019/1589 (5) i (EU) br. 2018/1262 (6) i

                  —

                  naloži tuženiku snošenje troškova postupka.

         Tužbeni razlozi i glavni argumenti

      U prilog osnovanosti tužbe tužitelj ističe jedan tužbeni razlog, navodeći da tuženik nije iznio obrazloženje, protivno članku 8. stavku 1. Uredbe (EZ) br. 1049/2001, članku 41. stavku 2. točki (c) Povelje Europske unije o temeljnim pravima i članku 296. stavku 2. UFEU-a.

         (1)  Uredba (EZ) br. 1049/2001 Europskog parlamenta i Vijeća od 30. svibnja 2001. o javnom pristupu dokumentima Europskog parlamenta, Vijeća i Komisije (SL 2001., L 145, str. 43.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 1., svezak 16., str. 70.)

         (2)  Uredba (EZ) br. 1367/2006 Europskog parlamenta i Vijeća od 6. rujna 2006. o primjeni odredaba Aarhuške konvencije o pristupu informacijama, sudjelovanju javnosti u odlučivanju i pristupu pravosuđu u pitanjima okoliša na institucije i tijela Zajednice (SL 2006., L 264, str. 13). (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 15., svezak 20., str. 29.)

         (3)  Provedbena uredba Komisije (EU) 2019/2094 od 29. studenoga 2019. o izmjeni Provedbene uredbe (EU) br. 540/2011 u pogledu produljenja roka važenja odobrenja aktivnih tvari benfluralin, dimoksistrobin, fluazinam, flutolanil, mankozeb, mekoprop-P, mepikvat, metiram, oksamil i piraklostrobin (SL 2019., L 317, str. 102.).

         (4)  Provedbena uredba Komisije (EU) 2020/2087 оd 14. prosinca 2020. o neproduljenju odobrenja aktivne tvari mankozeb u skladu s Uredbom (EZ) br. 1107/2009 Europskog parlamenta i Vijeća o stavljanju na tržište sredstava za zaštitu bilja i o izmjeni Priloga Provedbenoj uredbi Komisije (EU) br. 540/2011 (Tekst značajan za EGP) (SL 2020., L 423, str. 50.).

         (5)  Provedbena uredba Komisije (EU) 2019/1589 оd 26. rujna 2019. o izmjeni Provedbene uredbe (EU) br. 540/2011 u pogledu produljenja roka važenja odobrenja aktivnih tvari amidosulfuron, beta-ciflutrin, bifenoks, klorotoluron, klofentezin, klomazon, cipermetrin, daminozid, deltametrin, dikamba, difenokonazol, diflubenzuron, diflufenikan, fenoksaprop-P, fenpropidin, fludioksonil, flufenacet, fostiazat, indoksakarb, lenacil, MCPA, MCPB, nikosulfuron, pikloram, prosulfokarb, piriproksifen, tiofanat-metil, triflusulfuron i tritosulfuron (Tekst značajan za EGP.) (SL 2019., L 248, str. 24.).

         (6)  Provedbena uredba Komisije (EU) 2018/1262 od 20. rujna 2018. o izmjeni Provedbene uredbe (EU) br. 540/2011 u pogledu produljenja roka važenja odobrenja aktivnih tvari 1-metilciklopropen, beta-ciflutrin, klorotalonil, klorotoluron, klomazon, cipermetrin, daminozid, deltametrin, dimetenamid-p, diuron, fludioksonil, flufenacet, flurtamon, fostiazat, indoksakarb, MCPA, MCPB, prosulfokarb, tiofanat-metil i tribenuron (Tekst značajan za EGP) (SL 2018., L 238, str. 62.).


title: Predmet T-366/21: Tužba podnesena 29. lipnja 2021. – Coinbase/EUIPO – bitFlyer (coinbase)

text:
               23.8.2021

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 338/26

      Tužba podnesena 29. lipnja 2021. – Coinbase/EUIPO – bitFlyer (coinbase)
      (Predmet T-366/21)
      (2021/C 338/34)
      Jezik postupka: engleski

         Stranke

         Tužitelj: Coinbase, Inc. (San Francisco, Kalifornija, Sjedinjene Američke Države) (zastupnik: A. Nordemann, odvjetnik)

         Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO)

         Druga stranka pred žalbenim vijećem: bitFlyer Inc. (Tokio, Japan)

         Podaci o postupku pred EUIPO-om

         Nositelj spornog žiga: druga stranka pred žalbenim vijećem

         Predmetni sporni žig: međunarodna registracija žiga u kojoj je naznačena Europska unija u odnosu na žig coinbase – međunarodna registracija u kojoj je naznačena Europska unija br. 1 308 248

         Postupak pred EUIPO-om: postupak povodom opoziva

         Pobijana odluka: odluka četvrtog žalbenog vijeća EUIPO-a od 29. travnja 2021. u predmetu R 1751/2020-4

         Tužbeni zahtjev

      Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

                  —

                  poništi pobijanu odluku;

                  —

                  naloži EUIPO-u snošenje troškova postupka.

         Tužbeni razlog

                  —

                  povreda članka 59. stavka 1. točke (b) Uredbe (EU) 2017/1001 Europskog parlamenta i Vijeća.


title: Predmet T-369/21: Tužba podnesena 30. lipnja 2021. – Unimax Stationery/EUIPO – Mitsubishi Pencil (uni)

text:
               23.8.2021

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 338/27

      Tužba podnesena 30. lipnja 2021. – Unimax Stationery/EUIPO – Mitsubishi Pencil (uni)
      (Predmet T-369/21)
      (2021/C 338/35)
      Jezik postupka: engleski

         Stranke

         Tužitelj: Unimax Stationery (Daman, Indija) (zastupnik: E. Amoah, odvjetnik)

         Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO)

         Druga stranka pred žalbenim vijećem: Mitsubishi Pencil Co. Ltd (Tokio, Japan)

         Podaci o postupku pred EUIPO-om

         Nositelj spornog žiga: druga stranka pred žalbenim vijećem

         Predmetni sporni žig: figurativni žig Europske unije uni – žig Europske unije br. 6 920 615

         Postupak pred EUIPO-om: postupak povodom opoziva

         Pobijana odluka: odluka petog žalbenog vijeća EUIPO-a od 22. travnja 2021. u predmetu R 1909/2020-5

         Tužbeni zahtjev

      Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

                  —

                  poništi pobijanu odluku;

                  —

                  naloži EUIPO-u snošenje troškova.

         Tužbeni razlog

                  —

                  povreda članka 59. stavka 1. točke (a) u vezi s člankom 7. stavkom 1. točkama (b) i (d) Uredbe (EU) 2017/1001 Europskog parlamenta i Vijeća.


title: Predmet T-373/21: Tužba podnesena 1. srpnja 2021. – Etablissements Nicolas/EUIPO – St. Nicolaus (NICOLAS)

text:
               23.8.2021

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 338/28

      Tužba podnesena 1. srpnja 2021. – Etablissements Nicolas/EUIPO – St. Nicolaus (NICOLAS)
      (Predmet T-373/21)
      (2021/C 338/36)
      Jezik na kojem je tužba podnesena: francuski

         Stranke

         Tužitelj: Etablissements Nicolas (Thiais, Francuska) (zastupnik: T. de Haan, odvjetnik)

         Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO)

         Druga stranka pred žalbenim vijećem: St. Nicolaus a.s. (Liptovský Mikuláš, Slovačka)

         Podaci o postupku pred EUIPO-om

         Nositelj spornog žiga: tužitelj

         Predmetni sporni žig: figurativni žig Europske unije NICOLAS – žig Europske unije br. 6 231 484

         Postupak pred EUIPO-om: postupak proglašavanja žiga ništavim

         Pobijana odluka: odluka četvrtog žalbenog vijeća EUIPO-a od 21. travnja 2021. u predmetu R 1195/2020-4

         Tužbeni zahtjev

      Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

                  —

                  poništi pobijanu odluku;

                  —

                  EUIPO-u i intervenijentu naloži snošenje troškova, uključujući troškove koje je tužitelj imao u postupku pred četvrtim žalbenim vijećem EUIPO-a.

         Tužbeni razlog

      Povreda članka 8. stavka 1. točke (b) Uredbe (EU) 2017/1001 Europskog parlamenta i Vijeća.


title: Predmet T-376/21: Tužba podnesena 2. srpnja 2021. – Instituto Cervantes/Komisija

text:
               23.8.2021

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 338/28

      Tužba podnesena 2. srpnja 2021. – Instituto Cervantes/Komisija
      (Predmet T-376/21)
      (2021/C 338/37)
      Jezik postupka: francuski

         Stranke

         Tužitelj: Instituto Cervantes (Madrid, Španjolska) (zastupnik: E. van Nuffel d’Heynsbroeck, odvjetnik)

         Tuženik: Europska komisija

         Tužbeni zahtjev

      Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

                  —

                  proglasi tužbu dopuštenom;

                  —

                  poništi Odluku Europske komisije o dodjeli grupe 3 (španjolski jezik) u postupku javne nabave u vezi s okvirnim ugovorima koji se odnose na jezično obrazovanje za institucije, tijela, urede i agencije Europske unije (br. HR/2020/OP/0014) na prvom mjestu grupi CLL Centre de Langues-Allingua i na drugom mjestu tužitelju;

                  —

                  naloži Europskoj komisiji snošenje troškova.

         Tužbeni razlozi i glavni argumenti

      U prilog osnovanosti tužbe tužitelj ističe pet tužbenih razloga.

                  1.

                  Prvi tužbeni razlog, koji se temelji na nedostatku zadovoljavajućeg obrazloženja pobijane odluke u pogledu ocjene relativne kvalitete ponuda.

                  2.

                  Drugi tužbeni razlog, koji se temelji na nepostojanju usporedbe relativne kvalitete ponuda.

                  3.

                  Treći tužbeni razlog, koji se temelji na očitoj pogrešci u ocjeni koju je počinila Komisija time što je, bez provjere njihove pravilnosti, odbila elemente ponude dostupne na hiperpoveznici unesenoj u ponudu.

                  4.

                  Četvrti tužbeni razlog, istaknut podredno a koji se temelji, s jedne strane, na nepostojanju odnosa između ocjene kvalitete svojstvene tužiteljevoj ponudi i njegove ocjene podkriterija 1.1 i 1.2 utvrđenih u pozivu na nadmetanje i, s druge strane, povredi načela transparentnosti.

                  5.

                  Peti tužbeni razlog, koji se temelji na povredi cilja što većeg otvaranja postupaka javne nabave tržišnom natjecanju.


title: Predmet T-380/21: Tužba podnesena 5. srpnja 2021. – Flybe/Komisija

text:
               23.8.2021

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 338/29

      Tužba podnesena 5. srpnja 2021. – Flybe/Komisija
      (Predmet T-380/21)
      (2021/C 338/38)
      Jezik postupka: engleski

         Stranke

         Tužitelj: Flybe Ltd (London, Ujedinjena Kraljevina) (zastupnici: G. Peretz; QC, i D. Colgan, odvjetnik)

         Tuženik: Europska komisija

         Tužbeni zahtjev

      Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

                  —

                  djelomično poništi odluku Europske komisije od 23. travnja 2021. koja se odnosi na Komisijino odobrenje sporazuma o oslobađanju slotova koji su sklopili British Airways i Flybe Limited, a koji se odnosi na predmet br. COMP/M.6447 – IAG/BMI, poništavanjem cijele bilješke 23. pobijane odluke; ili podredno, izmjenom bilješke 23. pobijane odluke i,

                  —

                  dodijeli tužitelju naknadu njegovih troškova pripreme i podnošenja ove žalbe.

         Tužbeni razlozi i glavni argumenti

      U prilog osnovanosti tužbe tužitelj ističe šest tužbenih razloga.

                  1.

                  Prvi tužbeni razlog, koji se temelji na tvrdnji da je Komisija počinila pogrešku koja se tiče činjenica u svojem objašnjenju ograničenja nametnutih prema sporazumu o oslobađanju slotova. Tužitelj navodi da sporazum, koji su sklopili British Airways i Flybe limited (ranije Thyme OPCO Limited), ne spominje nikakvu potrebu da bilo koji prijenos slotova bude popraćen prijenosom operativne licencije. Tužitelj navodi da je Komisija dodavanjem riječi „tj. zajedno s Thymeovom operativnom licencijom” u bilješci 23., pogriješila u onome što bi trebalo biti sažetak sporazuma.

                  2.

                  Drugi tužbeni razlog, koji se temelji na tvrdnji da Komisija nije pravilno razmotrila tužiteljevu sposobnost da ispuni dodatni zahtjev za prijenos samo korektivnih slotova u sklopu trajnog poslovanja kada to uključuje prijenos njegove operativne licencije, protivno onom što je moguće prema britanskim propisima o licenciranju zračnih prijevoznika.

                  3.

                  Treći tužbeni razlog, koji se temelji na tvrdnji da Komisija nije uzela u obzir činjenični, ekonomski i pravni kontekst sporazuma o oslobađanju slotova, koji je pokazao da nema potrebe nametati zahtjev u vezi s prijenosom operativne licencije.

                  4.

                  Četvrti tužbeni razlog, koji se temelji na tvrdnji da je Komisijin pristup protivan načelu pravne sigurnosti. Tužitelj navodi da obveze International Consolidated Airlines Group nisu sadržavale ograničenje prijenosa korektivnih slotova.

                  5.

                  Peti tužbeni razlog, koji se temelji na tvrdnji da je Komisija povrijedila tužiteljevo pravo na saslušanje nametanjem ograničenja bez prethodnog dijaloga s tužiteljem o tom ograničenju.

                  6.

                  Šesti tužbeni razlog, koji se temelji na tvrdnji da je Komisija povrijedila dužnost obrazlaganja. Tužitelj navodi da Komisija nije iznijela razloge za nametanje ograničenja tužitelju, protivno zahtjevu da se u pravnim aktima navode razlozi na kojima se temelje.


title: Predmet T-383/21: Tužba podnesena 7. srpnja 2021. – Banque postale/SRB

text:
               23.8.2021

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 338/30

      Tužba podnesena 7. srpnja 2021. – Banque postale/SRB
      (Predmet T-383/21)
      (2021/C 338/39)
      Jezik postupka: francuski

         Stranke

         Tužitelj: La Banque postale (Pariz, Francuska) (zastupnici: A. Gosset-Grainville, M. Trabucchi i M. Dalon, odvjetnici)

         Tuženik: Jedinstveni sanacijski odbor

         Tužbeni zahtjev

      Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

                  —

                  na temelju članka 263. UFEU-a, poništi Odluku br. SRB/ES/2021/22 od 14. travnja 2021. o izračunu ex ante doprinosa SRF-u za 2021. u dijelu koji se na njega odnosi;

                  —

                  na temelju članka 277. UFEU-a, proglasi neprimjenjivima sljedeće odredbe Uredbe o SRM-u, Provedbene uredbe i Delegirane uredbe:

                              —

                              članak 69. stavke 1. i 2., članak 70. stavak 1. i članak 70. stavak 2. točke (a) i (b) Uredbe o SRM-u;

                              —

                              članak 4. stavak 2., članak 6. i članak 7. Delegirane uredbe te njezin Prilog I.;

                              —

                              članak 4. Provedbene uredbe;

                  —

                  tuženiku naloži snošenje svih troškova.

         Tužbeni razlozi i glavni argumenti

      U prilog osnovanosti tužbe tužitelj ističe osam tužbenih razloga.

                  1.

                  Prvi tužbeni razlog, koji se temelji na povredi načela jednakog postupanja s obzirom na to da načini izračuna ex ante doprinosa SRF-u koji su predviđeni Uredbom o SRM-u i Delegiranom uredbom ne odražavaju ni stvarnu veličinu institucija ni stvarne rizike kojima su izložene

                  2.

                  Drugi tužbeni razlog, koji se temelji na povredi načela proporcionalnosti time što mehanizam ex ante doprinosa SRF-u, koji je predviđen Uredbom o SRM-u i Delegiranom uredbom, počiva na ocjeni kojom se na umjetan način pogoršava profil rizika velikih francuskih financijskih institucija poput tužitelja i tako dovodi do nerazmjerno visokog iznosa doprinosa.

                  3.

                  Treći tužbeni razlog, koji se temelji na povredi načela pravne sigurnosti s obzirom na to da se izračun iznosa ex ante doprinosa koji je utvrđen u Uredbi o SRM-u, Delegiranoj uredbi i Provedbenoj uredbi, s jedne strane, ne može dovoljno rano precizno predvidjeti i da, s druge strane, u manjoj mjeri ovisi o pojedinačnoj situaciji i profilu rizika institucije, a u većoj o njezinoj situaciji u odnosu na druge institucije koje plaćaju doprinos. Naposljetku, tužitelj smatra da Komisija nije smjela biti odgovorna za utvrđivanje pokazatelja rizika u okviru Delegirane uredbe, s obzirom na to da navedeni kriteriji imaju izrazito strukturnu ulogu te su odlučujući prilikom utvrđivanja iznosa doprinosa (članak 290. UFEU-a).

                  4.

                  Četvrti tužbeni razlog, koji se temelji na povredi načela dobre uprave s obzirom na to da pobijana odluka ne sadržava dovoljno jasne i potpune elemente kojima bi se opravdao i provjerio iznos dugovanog doprinosa.

                  5.

                  Peti tužbeni razlog, koji se temelji na povredi načela djelotvorne sudske zaštite. U prilog tom tužbenom razlogu tužitelj također ističe činjenicu da pobijana odluka ne sadržava dovoljno jasne i potpune elemente kojima bi se opravdao i provjerio iznos dugovanog doprinosa.

                  6.

                  Šesti tužbeni razlog, koji se temelji na povredi obveze obrazlaganja kad je riječ o ograničavanju primjene neopozivih obveza plaćanja, s obzirom na to da se u pobijanoj odluci ne navodi precizno i detaljno zbog čega je potrebno, s jedne strane, ograničiti primjenu neopozivih obveza plaćanja (u daljnjem tekstu: NOP) na 15 % i, s druge strane, kao jamstvo prihvatiti isključivo gotovinu.

                  7.

                  Sedmi tužbeni razlog, koji se temelji na očitoj pogrešci u ocjeni. Tužitelj s tim u svezi smatra neosnovanim SRB-ovo pozivanje na rizike od procikličnosti i rizike za likvidnost kako bi se ograničila primjena NOP-a, s obzirom na, među ostalim, obilježja NOP-a i kontekst njihove primjene.

                  8.

                  Osmi tužbeni razlog, koji se temelji na pogrešci koja se tiče prava. Tužitelj ističe da se SRB, s jedne strane, oslanja na pogrešno tumačenje odredaba koje omogućuju primjenu NOP-a time što na temelju apstraktne analize istovrsnu mjeru nameće svim institucijama i, s druge strane, oduzima koristan učinak tim odredbama time što omjer NOP-a sustavno i bez dostatnog opravdanja ograničava na zakonski minimum.


title: Predmet T-384/21: Tužba podnesena 7. srpnja 2021. – Confédération nationale du Crédit Mutuel i dr./SRB

text:
               23.8.2021

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 338/31

      Tužba podnesena 7. srpnja 2021. – Confédération nationale du Crédit Mutuel i dr./SRB
      (Predmet T-384/21)
      (2021/C 338/40)
      Jezik postupka: francuski

         Stranke

         Tužitelji: Confédération nationale du Crédit Mutuel (Pariz, Francuska) i 26 ostalih tužitelja (zastupnici: A. Gosset-Grainville, M. Trabucchi i M. Dalon, odvjetnici)

         Tuženik: Jedinstveni sanacijski odbor (SRB)

         Tužbeni zahtjev

      Tužitelji od Općeg suda zahtijevaju da:

                  —

                  na temelju članka 263. UFEU-a, poništi Odluku br. SRB/ES/2021/22 od 14. travnja 2021. o izračunu ex ante doprinosa SRF-u za 2021. u dijelu koji se na njih odnosi;

                  —

                  na temelju članka 277. UFEU-a, proglasi neprimjenjivima sljedeće odredbe Uredbe o SRM-u, Provedbene uredbe i Delegirane uredbe:

                              —

                              članak 69. stavke 1. i 2., članak 70. stavak 1. i članak 70. stavak 2. točke (a) i (b) Uredbe o SRM-u;

                              —

                              članak 4. stavak 2., članak 6. i članak 7. Delegirane uredbe te njezin Prilog I.;

                              —

                              članak 4. Provedbene uredbe;

                  —

                  tuženiku naloži snošenje svih troškova.

         Tužbeni razlozi i glavni argumenti

      U prilog osnovanosti tužbe tužitelji ističu osam tužbenih razloga koji su u bitnome istovjetni ili slični onima istaknutima u predmetu T-383/21, Banque postale/SRB.


title: Predmet T-385/21: Tužba podnesena 7. srpnja 2021. – BPCE i dr./SRB

text:
               23.8.2021

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 338/32

      Tužba podnesena 7. srpnja 2021. – BPCE i dr./SRB
      (Predmet T-385/21)
      (2021/C 338/41)
      Jezik postupka: francuski

         Stranke

         Tužitelji: BPCE (Pariz, Francuska) i 44 ostala tužitelja (zastupnici: A. Gosset-Grainville, M. Trabucchi i M. Dalon, odvjetnici)

         Tuženik: Jedinstveni sanacijski odbor (SRB)

         Tužbeni zahtjev

      Tužitelji od Općeg suda zahtijevaju da:

                  —

                  na temelju članka 263. UFEU-a, poništi Odluku br. SRB/ES/2021/22 od 14. travnja 2021. o izračunu ex ante doprinosa SRF-u za 2021. u dijelu koji se na njih odnosi;

                  —

                  na temelju članka 277. UFEU-a, proglasi neprimjenjivima sljedeće odredbe Uredbe o SRM-u, Provedbene uredbe i Delegirane uredbe:

                              —

                              članak 69. stavke 1. i 2., članak 70. stavak 1. i članak 70. stavak 2. točke (a) i (b) Uredbe o SRM-u;

                              —

                              članak 4. stavak 2., članak 6. i članak 7. Delegirane uredbe te njezin Prilog I.;

                              —

                              članak 4. Provedbene uredbe;

                  —

                  tuženiku naloži snošenje svih troškova.

         Tužbeni razlozi i glavni argumenti

      U prilog osnovanosti tužbe tužitelji ističu osam tužbenih razloga koji su u bitnome istovjetni ili slični onima istaknutima u predmetu T-383/21, Banque postale/SRB.


title: Predmet T-386/21: Tužba podnesena 7. srpnja 2021. – Crédit agricole i Crédit agricole Corporate i Investment Bank/Komisija

text:
               23.8.2021

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 338/33

      Tužba podnesena 7. srpnja 2021. – Crédit agricole i Crédit agricole Corporate i Investment Bank/Komisija
      (Predmet T-386/21)
      (2021/C 338/42)
      Jezik postupka: engleski

         Stranke

         Tužitelij: Crédit agricole SA (Montrouge, Francuska), Crédit agricole Corporate and Investment Bank (Montrouge) (zastupnici: D. Beard, Barrister, i C. Hutton, Solicitor)

         Tuženik: Europska komisija

         Tužbeni zahtjev

      Tužitelji od Općeg suda zahtijevaju da:

                  —

                  poništi (u cijelosti ili djelomično) odluku Europske komisije od 28. travnja 2021. (C(2021) 2871);

                  —

                  poništi (u cijelosti ili djelomično) kaznu koja je izrečena odlukom Europske komisije od 28. travnja 2021. (C(2021) 2871);

                  —

                  naloži Europskoj komisiji poduzimanje odgovarajućih mjera radi postupanja u skladu s presudom Suda, u skladu s člankom 266. UFEU-a;

                  —

                  naloži Europskoj komisiji snošenje troškova tužitelja u vezi s ovom tužbom te u svim sljedećim stadijima ovog postupka.

         Tužbeni razlozi i glavni argumenti

      U prilog osnovanosti tužbe tužitelji ističu četiri tužbena razloga.

                  1.

                  Prvi tužbeni razlog temelji se na tvrdnji da je Komisija počinila pogrešku koja se tiče prava time što je utvrdila da su tužitelji sudjelovali u jedinstvenoj i trajnoj povredi s obzirom na cilj:

                              —

                              Komisija je počinila pogreške koje se tiču prava i činjenica time što je utvrdila da navodne kategorije postupanja koje se odnose na razmjenu informacija čine povrede s obzirom na cilj koje mogu biti dio navodne jedinstvene i trajne povrede.

                              —

                              Komisija nije provela nužnu analizu koja bi poduprla utvrđenje povrede s obzirom na cilj u vezi s navodnom koordinacijom kategorija postupanja.

                  2.

                  Drugi tužbeni razlog temelji se na tvrdnji da je Komisija počinila pogrešku koja se tiče prava i činjenica time što je utvrdila da su tužitelji doprinijeli ispunjenju općeg plana, i time što je utvrdila da je navodno sudjelovanje tužitelja bilo trajno.

                              —

                              Komisija nije dokazala da su tužitelji doprinijeli niti da su bili svjesni općeg plana.

                              —

                              Komisija nije dokazala da su prvotužitelj ili drugotužitelj sudjelovali u trajnoj povredi.

                  3.

                  Treći tužbeni razlog temelji se na tvrdnji da je Komisija počinila pogrešku koja se tiče prava time što je pretpostavila da je drugotužitelj znao za određene informacije.

                              —

                              Komisija je počinila pogrešku koja se tiče prava i činjenica time što je pretpostavila da su trgovci znali za sve informacije iz Bloombergovog chat-a samo na temelju okolnosti da su bili prijavljeni u taj chat. Komisija je stoga pogrešno protumačila ili preširoko primijenila postojeću sudsku praksu.

                  4.

                  Četvrti tužbeni razlog temelji se na tvrdnji da je Komisija počinila očite pogreške koje se tiču činjenica i prava prilikom utvrđivanja visine kazne.

                              —

                              Komisija je na nedopušten način odstupila od Smjernica za utvrđivanje kazni time što je izračunala vrijednost prihoda od prodaje na temelju zadnje pune godine navodne povrede.

                              —

                              Komisija je počinila povredu načela jednakog postupanja prilikom utvrđivanja množitelja za poseban preventivni učinak.

                              —

                              Komisija je na nedopušten način odstupila od Smjernica za utvrđivanje kazni time što nije upotrijebila najbolje dostupne brojčane podatke za izračunavanje visine prihoda od prodaje.

                              —

                              Komisija je počinila pogreške u ocjeni prilikom razmatranja ozbiljnosti povrede i olakotnih okolnosti.

                              —

                              Komisija je počinila očite pogreške koje se tiču činjenica prilikom ocjene trajanja navodne povrede.


title: Predmet T-387/21: Tužba podnesena 7. srpnja 2021. – Société générale i dr./SRB

text:
               23.8.2021

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 338/34

      Tužba podnesena 7. srpnja 2021. – Société générale i dr./SRB
      (Predmet T-387/21)
      (2021/C 338/43)
      Jezik postupka: francuski

         Stranke

         Tužitelji: Société générale (Pariz, Francuska), Crédit du Nord (Lille, Francuska) i SG Option Europe (Puteaux, Francuska) (zastupnici: A. Gosset-Grainville, M. Trabucchi i M. Dalon, odvjetnici)

         Tuženik: Jedinstveni sanacijski odbor (SRB)

         Tužbeni zahtjev

      Tužitelji od Općeg suda zahtijevaju da:

                  —

                  na temelju članka 263. UFEU-a, poništi Odluku br. SRB/ES/2021/22 od 14. travnja 2021. o izračunu ex ante doprinosa SRF-u za 2021. u dijelu koji se na njih odnosi;

                  —

                  na temelju članka 277. UFEU-a, proglasi neprimjenjivima sljedeće odredbe Uredbe o SRM-u, Provedbene uredbe i Delegirane uredbe:

                              —

                              članak 69. stavke 1. i 2., članak 70. stavak 1. i članak 70. stavak 2. točke (a) i (b) Uredbe o SRM-u;

                              —

                              članak 4. stavak 2., članak 6. i članak 7. Delegirane uredbe te njezin Prilog I.;

                              —

                              članak 4. Provedbene uredbe;

                  —

                  tuženiku naloži snošenje svih troškova.

         Tužbeni razlozi i glavni argumenti

      U prilog osnovanosti tužbe tužitelji ističu osam tužbenih razloga koji su u bitnome istovjetni ili slični onima istaknutima u predmetu T-383/21, Banque postale/SRB.


title: Predmet T-388/21: Tužba podnesena 7. srpnja 2021. – Crédit agricole i dr./SRB

text:
               23.8.2021

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 338/35

      Tužba podnesena 7. srpnja 2021. – Crédit agricole i dr./SRB
      (Predmet T-388/21)
      (2021/C 338/44)
      Jezik postupka: francuski

         Stranke

         Tužitelji: Crédit agricole SA (Montrouge, Francuska) i 48 ostalih tužitelja (zastupnici: A. Gosset-Grainville, M. Trabucchi i M. Dalon, odvjetnici)

         Tuženik: Jedinstveni sanacijski odbor (SRB)

         Tužbeni zahtjev

      Tužitelji od Općeg suda zahtijevaju da:

                  —

                  na temelju članka 263. UFEU-a, poništi Odluku br. SRB/ES/2021/22 od 14. travnja 2021. o izračunu ex ante doprinosa SRF-u za 2021. u dijelu koji se na njih odnosi;

                  —

                  na temelju članka 277. UFEU-a, proglasi neprimjenjivima sljedeće odredbe Uredbe o SRM-u, Provedbene uredbe i Delegirane uredbe:

                              —

                              članak 69. stavke 1. i 2., članak 70. stavak 1. i članak 70. stavak 2. točke (a) i (b) Uredbe o SRM-u;

                              —

                              članak 4. stavak 2., članak 6. i članak 7. Delegirane uredbe te njezin Prilog I.;

                              —

                              članak 4. Provedbene uredbe;

                  —

                  tuženiku naloži snošenje svih troškova.

         Tužbeni razlozi i glavni argumenti

      U prilog osnovanosti tužbe tužitelji ističu osam tužbenih razloga koji su u bitnome istovjetni ili slični onima istaknutima u predmetu T-383/21, Banque postale/SRB.


title: Predmet T-397/21: Tužba podnesena 7. srpnja 2021. – BNP Paribas/SRB

text:
               23.8.2021

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 338/35

      Tužba podnesena 7. srpnja 2021. – BNP Paribas/SRB
      (Predmet T-397/21)
      (2021/C 338/45)
      Jezik postupka: francuski

         Stranke

         Tužitelj: BNP Paribas (Pariz, Francuska) (zastupnici: A. Gosset-Grainville, M. Trabucchi i M. Dalon, odvjetnici)

         Tuženik: Jedinstveni sanacijski odbor (SRB)

         Tužbeni zahtjev

      Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

                  —

                  na temelju članka 263. UFEU-a, poništi Odluku br. SRB/ES/2021/22 od 14. travnja 2021. o izračunu ex ante doprinosa SRF-u za 2021. u dijelu koji se na njega odnosi;

                  —

                  na temelju članka 277. UFEU-a, proglasi neprimjenjivima sljedeće odredbe Uredbe o SRM-u, Provedbene uredbe i Delegirane uredbe:

                              —

                              članak 69. stavke 1. i 2., članak 70. stavak 1. i članak 70. stavak 2. točke (a) i (b) Uredbe o SRM-u;

                              —

                              članak 4. stavak 2., članak 6. i članak 7. Delegirane uredbe te njezin Prilog I.;

                              —

                              članak 4. Provedbene uredbe;

                  —

                  tuženiku naloži snošenje svih troškova.

         Tužbeni razlozi i glavni argumenti

      U prilog osnovanosti tužbe tužitelj ističe osam tužbenih razloga koji su u bitnome istovjetni ili slični onima istaknutima u predmetu T-383/21, Banque postale/SRB.


title: Predmet T-398/21: Tužba podnesena 6. srpnja 2021. – Ryanair and Ryanair Sun/Komisija

text:
               23.8.2021

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 338/36

      Tužba podnesena 6. srpnja 2021. – Ryanair and Ryanair Sun/Komisija
      (Predmet T-398/21)
      (2021/C 338/46)
      Jezik postupka: engleski

         Stranke

         Tužitelji: Ryanair DAC (Swords, Irska), Ryanair Sun S. A. (Varšava, Poljska) (zastupnici: F.-C. Laprévote, E. Vahida, V. Blanc, S. Rating i I.-G Metaxas-Maranghidis, odvjetnici)

         Tuženik: Europska komisija

         Tužbeni zahtjev

      Tužitelji od Općeg suda zahtijevaju da:

                  —

                  poništi tuženikovu odluku od 22. prosinca 2020. o državnoj potpori SA.59158 – Poljska – COVID-19 – Potpora društvu LOT (1) i

                  —

                  naloži tuženiku snošenje troškova.

         Tužbeni razlozi i glavni argumenti

      U prilog osnovanosti tužbe tužitelj ističe pet tužbenih razloga.

                  1.

                  Prvi tužbeni razlog, koji se temelji na tvrdnji da je tuženik pogrešno primijenio Privremeni okvir za mjere državne potpore u svrhu podrške gospodarstvu u aktualnoj pandemiji covida-19. Konkretno, tvrdi se da tuženik nije pokazao da LOT ispunjava uvjete za dokapitalizaciju prema Privremenom okviru, a također se tvrdi da tuženik nije ocijenio jesu li, osim dokapitalizacije, postojale druge mjere koje bi bile prikladnije i kojima bi se manje narušavalo tržišno natjecanje. Tužitelj također tvrdi da je tuženik proveo pogrešan nadzor proporcionalnosti iznosa dokapitalizacije, naknade za potporu i uvjeta za izlazak države, kao i elemenata potpore koji se odnose na upravljanje i sprječavanje neopravdanog narušavanja tržišnog natjecanja.

                  2.

                  Drugi tužbeni razlog, koji se temelji na tvrdnji da je tuženik pogrešno primijenio članak 107. stavak 3. točku (b) UFEU-a smatrajući da bi mogao činiti pravnu osnovu za opravdanje pomoći. Tužitelj također tvrdi da tuženik nije dokazao da je potpora neophodna, primjerena i proporcionalna za rješavanje ozbiljnih poremećaja u poljskom gospodarstvu, te da nije proveo „test ravnoteže”, tj. odvagao očekivane pozitivne učinke potpore u smislu ostvarivanja ciljeva utvrđenih člankom 107. stavkom 3. točkom (b) UFEU-a i njegove negativne učinke u smislu narušavanja tržišnog natjecanja i učinka na trgovinu između država članica.

                  3.

                  Treći tužbeni razlog, koji se temelji na tvrdnji da se pobijanom odlukom povrjeđuju posebne odredbe UFEU-a i opća načela europskog prava na kojima se temeljila liberalizacija zračnog prometa Unije od kasnih 1980-ih (tj. nediskriminacija, slobodno pružanje usluga – koje se primjenjuje na zračni promet u skladu s Uredbom br. 1008/2008 (2) – i sloboda poslovnog nastana).

                  4.

                  Četvrti tužbeni razlog, koji se temelji na tvrdnji da tuženik, unatoč ozbiljnim poteškoćama, nije pokrenuo formalni istražni postupak te je povrijedio tužiteljeva postupovna prava.

                  5.

                  Peti tužbeni razlog, koji se temelji na tvrdnji da je tuženik povrijedio svoju obvezu obrazlaganja.

         (1)  SL 2021., C 260, str. 10.-11.

         (2)  Uredba (EZ) br. 1008/2008 Europskog parlamenta i Vijeća od 24. rujna 2008. o zajedničkim pravilima za obavljanje zračnog prijevoza u Zajednici (preinaka) (Tekst značajan za EGP) (SL 2008., L 293, str. 3.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 7., svezak 8., str. 164.)


title: Predmet T-401/21: Tužba podnesena 7. srpnja 2021. – KN/Parlament

text:
               23.8.2021

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 338/37

      Tužba podnesena 7. srpnja 2021. – KN/Parlament
      (Predmet T-401/21)
      (2021/C 338/47)
      Jezik postupka: francuski

         Stranke

         Tužitelj: KN (zastupnici: M. Casado García-Hirschfeld i M. Aboudi, odvjetnici)

         Tuženik: Europski parlament

         Tužbeni zahtjev

      Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

                  —

                  proglasi ovu tužbu dopuštenom;

                  —

                  poništi pobijanu odluku;

                  —

                  naloži naknadu neimovinske štete procijenjene na ex aequo bono iznos od 100 000 eura;

                  —

                  naloži tuženiku snošenje svih troškova.

         Tužbeni razlozi i glavni argumenti

      U prilog tužbi protiv Odluke Europskog parlamenta od 28. travnja 2021. o razrješnici za izvršenje općeg proračuna Europske unije za financijsku godinu 2019., dio VI. – Europski gospodarski i socijalni odbor (2020/2145(DEC)) i Rezolucije Europskog parlamenta od 29. travnja 2021. koja sadržava primjedbe koje su sastavni dio gore navedene odluke, tužitelj ističe dva tužbena razloga.

                  1.

                  Prvi tužbeni razlog, koji se temelji na povredi članka 16. stavka 1. UFEU-a, članaka 1. i 8. Povelje Europske unije o temeljnim pravima, članaka 4. i 5. Uredbe 2018/1725 (1) i na povredi načela povjerljivosti disciplinskih postupaka i pravosudnih informacija te članka 10. Uredbe br. 883/2013 (2).

                  2.

                  Drugi tužbeni razlog, koji se temelji na povredi prava na pretpostavku nedužnosti, načela dobre uprave i načela proporcionalnosti.

         (1)  Uredba (EU) 2018/1725 Europskog parlamenta i Vijeća od 23. listopada 2018. o zaštiti pojedinaca u vezi s obradom osobnih podataka u institucijama, tijelima, uredima i agencijama Unije i o slobodnom kretanju takvih podataka te o stavljanju izvan snage Uredbe (EZ) br. 45/2001 i Odluke br. 1247/2002/EZ (SL 2018., L 295, str. 39.)

         (2)  Uredba (EU, Euratom) br. 883/2013 Europskog parlamenta i Vijeća od 11. rujna 2013. o istragama koje provodi Europski ured za borbu protiv prijevara (OLAF) i stavljanju izvan snage Uredbe (EZ) br. 1073/1999 Europskog parlamenta i Vijeća te Uredbe Vijeća (Euratom) br. 1074/1999 (SL 2013., L 248, str. 1. i ispravak SL 2020., L 426, str. 97.)


title: Predmet T-405/21: Tužba podnesena 7. srpnja 2021. – Dexia Crédit Local/SRB

text:
               23.8.2021

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 338/38

      Tužba podnesena 7. srpnja 2021. – Dexia Crédit Local/SRB
      (Predmet T-405/21)
      (2021/C 338/48)
      Jezik postupka: francuski

         Stranke

         Tužitelj: Dexia Crédit Local (Pariz, Francuska) (zastupnici: H. Gilliams i J.-M. Gollier, odvjetnici)

         Tuženik: Jedinstveni sanacijski odbor (SRB)

         Tužbeni zahtjev

      Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

                  —

                  poništi Odluku Jedinstvenog sanacijskog odbora od 14. travnja 2021. o izračunu ex ante doprinosa Jedinstvenom fondu za sanaciju za 2021., pod oznakom SRB/ES/2021/22;

                  —

                  naloži Jedinstvenom sanacijskom odboru snošenje troškova postupka.

         Tužbeni razlozi i glavni argumenti

      U prilog osnovanosti tužbe tužitelj ističe šest tužbenih razloga.

                  1.

                  Prvi tužbeni razlog, koji se temelji na povredi članka 69. Uredbe br. 806/2014 počinjenoj donošenjem odluke kojom se ciljana razina za 2021. utvrđuje u visini jedne osmine od 1,35 % osiguranih depozita.

                  2.

                  Drugi tužbeni razlog, koji se temelji na nezakonitosti Delegirane uredbe br. 2015/63:

                              —

                              time što je povrijeđeno načelo proporcionalnosti jer izračun ex ante doprinosa SRF-u, kao prvo, nije u skladu s ciljevima Uredbe br. 806/2014, kao drugo, ne uzima u obzir činjenicu da je tužitelj kreditna institucija u likvidaciji koja uživa jamstvo države i u odnosu na koju načelno nikada neće biti aktiviran SRF i, kao treće, čini skupljom naloženu sanaciju te institucije;

                              —

                              time što je povrijeđeno načelo jednakog postupanja jer se na istovjetan način postupa s ustanovama u likvidaciji koje uživaju jamstvo države i s djelatnim ustanovama.

                  3.

                  Treći tužbeni razlog, koji je istaknut podredno, a temelji se na SRB-ovoj povredi načelâ proporcionalnosti i jednakog postupanja te je potkrijepljen argumentima koji su već istaknuti u okviru drugog tužbenog razloga, a prema kojima SRB nije poštovao ta načela time što je na tužitelja primijenio, bez prilagodbe, odredbe Delegirane uredbe br. 2015/63.

                  4.

                  Četvrti tužbeni razlog, koji se temelji na nedostatku transparentnosti i nepostojanju obrazloženja s obzirom na to da pružene informacije ne omogućuju djelotvorno ostvarivanje prava obrane.

                  5.

                  Peti tužbeni razlog, koji se temelji na nepostojanju pravne osnove za članke 5., 69. i 70. Uredbe br. 806/2014 s obzirom na to da su oni doneseni na temelju članka 114. UFEU-a, iako nije riječ o usklađivanju zakonodavstava.

                  6.

                  Šesti tužbeni razlog, koji se temelji na nepostojanju pravne osnove za članke 5., 69. i 70. Uredbe br. 806/2014 s obzirom na to da su oni doneseni na temelju članka 114. UFEU-a, iako je riječ o poreznim odredbama.


title: Predmet T-408/21: Tužba podnesena 9. srpnja 2021. – HB/Komisija

text:
               23.8.2021

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 338/41

      Tužba podnesena 9. srpnja 2021. – HB/Komisija
      (Predmet T-408/21)
      (2021/C 338/51)
      Jezik postupka: francuski

         Stranke

         Tužitelj: HB (zastupnici: L. Levi i M. Vandenbussche, odvjetnice)

         Tuženik: Europska komisija

         Tužbeni zahtjev

      Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

                  —

                  proglasi ovu tužbu dopuštenom i osnovanom;
                  posljedično,

                  —

                  poništi Komisijine odluke od 5. svibnja 2021., o kojima je obaviješten 10. svibnja 2021., u vezi s povratom iznosa (i) 4 241 507 eura (ugovor TACIS/2006/101-510) (glavni iznos) ili 4 674 256,92 eura (glavni iznos uvećan za zatezne kamate do 30. travnja 2021.) odnosno (ii) 1 197 055,86 eura (ugovor CARDS/2008/166-429) (glavni iznos) ili 1 298 608,85 eura (glavni iznos uvećan za zatezne kamate do 30. travnja 2021.) od kojih treba odbiti 399 825 eura;

                  —

                  naloži povrat svih iznosa koje je Komisija eventualno primila na temelju te odluke, uvećanih za zatezne kamate po stopi koju primjenjuje Europska središnja banka, uvećanoj za 7 postotnih poena;

                  —

                  naloži plaćanje jednog simboličnog eura na ime štete uz pridržaj prava prilagodbe tog iznosa;

                  —

                  naloži Komisiji snošenje svih troškova.

         Tužbeni razlozi i glavni argumenti

      U prilog osnovanosti tužbe tužitelj ističe tri tužbena razloga.

                  1.

                  Prvi tužbeni razlog, koji se temelji na tome da Komisija nije nadležna donositi sporne odluke, na nepostojanju pravne osnove i na povredi načela zaštite legitimnih očekivanja. Tužitelj smatra da Komisija nije bila nadležna za donošenje spornih odluka koje su ovršne isprave za povrat tražbine koju namjerava istaknuti protiv njega, s obzirom na nepostojanje klauzule o arbitraži u ugovoru koji ih veže a kojom se nadležnost dodjeljuje sudovima Unije za sporove u pogledu primjene ugovora.

                  2.

                  Drugi tužbeni razlog, koji se temelji na povredi Financijske uredbe jer Komisija nema nikakvu tražbinu koju može isticati protiv tužitelja a, u svakom slučaju, nikakvu nespornu tražbinu.

                  3.

                  Treći tužbeni razlog, koji se temelji na povredi bitnih postupovnih pravila, dužne pažnje i načela nepristranosti iz članka 41. Povelje Europske unije o temeljnim pravima. Tužitelj ističe da se spornom odlukom, kako bi se opravdalo pokretanje postupka povrata, tvrdi da on nije odgovorio na obavijest o terećenju, podsjetnik i pismo opomene. Međutim, time je Komisija propustila, s jedne strane, pojasniti da je tužitelj te akte osporavao i, s druge strane, navesti da se belgijski sud proglasio nadležnim za odlučivanje o postupku koji se pred njim vodi na temelju dvaju ugovora. Tužitelj dodaje da je Komisija također povrijedila svoju obvezu obrazlaganja jer nije iznijela razloge koji su je naveli da u ovom slučaju odluči kako je odlučila. Naposljetku, tužitelj smatra da Komisija nije pažljivo i nepristrano ispitala sve relevantne elemente ovog slučaja.


title: Predmet T-418/21: Tužba podnesena 12. srpnja 2021. – Alauzun i dr./Komisija i EMA

text:
               23.8.2021

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 338/42

      Tužba podnesena 12. srpnja 2021. – Alauzun i dr./Komisija i EMA
      (Predmet T-418/21)
      (2021/C 338/52)
      Jezik postupka: francuski

         Stranke

         Tužitelji: Virginie Alauzun (Saint-Cannat, Francuska) i 774 druga tužitelja (zastupnik: F. Di Vizio, odvjetnik)

         Tuženici: Europska komisija, Europska agencija za lijekove (EMA)

         Tužbeni zahtjev

      Tužitelji od Općeg suda zahtijevaju da:

                  —

                  kao prvo, poništi Provedbenu odluku Europske komisije od 31. svibnja 2021 EMEA/H/C/005735/II/0030 zbog bitnih postupovnih povreda i nedostatnog obrazloženja u okviru uvjetnog odobrenja za stavljanje u promet;

                  —

                  podredno, poništi mišljenje Odbora za lijekove za humanu uporabu Europske agencije za lijekove (EMA), doneseno 28. svibnja 2021., kojim je EMA preporučila uvjetno odobrenje za stavljanje u promet cjepiva Comirnaty, koje proizvode BioNTech i Pfizer;

                  —

                  naloži EMA-i i Komisiji snošenje ukupnih troškova tužiteljâ.

         Tužbeni razlozi i glavni argumenti

      U prilog tužbi protiv Komisijine odluke od 31. svibnja 2021. o izmjeni uvjetnog odobrenja za stavljanje u promet lijeka za humanu uporabu „Comirnaty – mRNA cjepivo protiv bolesti COVID-19 (s modificiranim nukleozidom)” dodijeljenog Odlukom C(2020) 9598(final), tužitelji navode dva tužbena razloga.

                  1.

                  Prvi tužbeni razlog, koji se temelji na bitnim postupovnim povredama i nedostatnom obrazloženju. Tužitelji u tom pogledu ističu da pobijane odluke ne dokazuju da predmetno cjepivo potpada pod područje primjene ili ispunjava zahtjeve iz članaka 2. i 4. Uredbe br. 507/2006 (1). Naime, tužitelji smatraju da predmetno uvjetno odobrenje za stavljanje u promet ne odgovara situaciji hitnosti niti je riječ o bolesti koja ugrožava život dotične javnosti. Tužitelji dodaju da navedeno odobrenje nije utemeljeno ni u pogledu pozitivnog odnosa korist/rizik niti može biti odgovor na nezadovoljavajuće medicinske potrebe. Naposljetku tužitelji smatraju da koristi spornog odobrenja za javno zdravlje ne nadmašuju rizik koji predstavlja činjenica da su još potrebni dodatni podaci.

                  2.

                  Drugi tužbeni razlog, koji se temelji na povredi temeljnih prava to jest prava na integritet osobe i prava na život predviđenih člancima 3. i 2. Povelje Europske unije o temeljnim pravima.

         (1)  Uredba Komisije (EZ) br. 507/2006 od 29. ožujka 2006. o uvjetnom odobrenju za stavljanje u promet lijekova za humanu primjenu koji su obuhvaćeni Uredbom (EZ) br. 726/2004 Europskog parlamenta i Vijeća (SL 2006., L 92, str. 6.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 13., svezak 58., str. 126.)


title: Predmet T-420/21: Tužba podnesena 12. srpnja 2021. – Cargolux/Komisija

text:
               23.8.2021

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 338/43

      Tužba podnesena 12. srpnja 2021. – Cargolux/Komisija
      (Predmet T-420/21)
      (2021/C 338/53)
      Jezik postupka: engleski

         Stranke

         Tužitelj: Cargolux Airlines International SA (Cargolux) (Sandweiler, Luksemburg) (zastupnici: G. Goeteyn i E. Aliende Rodríguez, odvjetnici)

         Tuženik: Europska komisija

         Tužbeni zahtjev

      Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

                  —

                  u cijelosti poništi Komisijin dopis upućen Cargoluxu od 30. travnja 2021;

                  —

                  naloži Uniji, koju zastupa Komisija, da naknadi štetu koju je Cargolux pretrpio zbog Komisijine neisplate dospjelog iznosa zateznih kamata i dospjelog iznosa složenih kamata, u skladu s člankom 266. stavkom 1. UFEU-a, sukladno presudi od 16. prosinca 2015., Cargolux Airlines International SA/ Komisija (predmet T-39/11), i stoga isplati sljedeće iznose, u skladu s člankom 266. stavkom 2., člankom 268. i člankom 340. stavkom 2. UFEU-a:

                              (a)

                              dospjeli iznos zateznih kamata, odnosno kamata na iznos od 39 900 000 eura po kamatnoj stopi Europske središnje banke za njezine operacije refinanciranja na dan 1. studenoga 2010. (tj. 1 %), uvećan za 3,5 % za razdoblje između 15. veljače 2011. i 5. veljače 2016., što dovodi do iznosa od 8 075 972,03 eura ili, podredno, po kamatnoj stopi koju Opći sud smatra primjerenom; i

                              (b)

                              dospjeli iznos složenih kamata, odnosno kamata na iznos dospjelog iznosa zateznih kamata iz gore navedene točke (a) za razdoblje od 5. veljače 2016. do dana kada će Komisija doista platiti traženi iznos iz gore navedene točke (a) (ili u slučaju da Opći sud odbije Cargoluxov zahtjev za isplatu dospjelog iznosa složenih kamata počevši od 5. veljače 2016., barem za razdoblje između dana podnošenje ove tužbe i dana kada će Komisija doista platiti traženi iznos iz gore navedene točke (a)), po kamatnoj stopi Europske središnje banke za njezine operacije refinanciranja na dan 1. studenoga 2010. (tj. 1 %), uvećan za 3 % (ili, podredno, po kamatnoj stopi koju Opći sud smatra primjerenom);

                  —

                  naloži Komisiji plaćanje snošenje cjelokupnih Cargoluxovih troškova ovog postupka.

         Tužbeni razlozi i glavni argumenti

      U prilog osnovanosti tužbe tužitelj ističe dva tužbena razloga.

                  1.

                  Prvi tužbeni razlog, koji se temelji na tome da pobijana odluka – dostavljena dopisom od 30. travnja 2021. – sadržava pogrešku koja se tiče prava te se u cijelosti mora poništiti u skladu s člankom 263. UFEU-a. Tužitelj navodi da se u pobijanoj odluci pogrešno navodi da je Cargoluxov zahtjev od 2. veljače 2021. za isplatu dospjelog iznosa zateznih kamata i dospjelog iznosa složenih kamata nepravodoban i nedopušten.

                  2.

                  Drugi tužbeni razlog, koji se temelji na tome da Komisijina povreda članka 266. UFEU-a dovodi do Unijine izvanugovorne odgovornosti da Cargoluxu isplati naknadu jednaku dospjelom iznosu zateznih kamata i dospjelom iznosu složenih kamata u skladu s člankom 266. stavkom 2., člankom 268. i člankom 340. stavkom 2. UFEU-a.


title: Predmet T-426/21: Tužba podnesena 14. srpnja 2021. – Assaad/Vijeće

text:
               23.8.2021

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 338/44

      Tužba podnesena 14. srpnja 2021. – Assaad/Vijeće
      (Predmet T-426/21)
      (2021/C 338/54)
      Jezik postupka: engleski

         Stranke

         Tužitelj: Nizar Assaad (Beirut, Libanon) (zastupnici: M. Lester, Barrister, G. Martin i C. Enderby Smith, Solicitors)

         Tuženik: Vijeće Europske unije

         Tužbeni zahtjev

      Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da poništi Provedbenu odluku Vijeća (ZVSP) 2021/751 od 6. svibnja 2021. (1) i Provedbenu uredbu Vijeća (EU) 2021/743 od 6. svibnja 2021. (2), kojima se zamjenjuju unos 36. Priloga I. Odluci Vijeća 2013/255/ZVSP i unos 36. Priloga II. Uredbi Vijeća (EU) br. 36/2012 od 18. siječnja 2012. (u daljnjem tekstu: sporne mjere), u dijelu u kojem se odnose na tužitelja.

         Tužbeni razlozi i glavni argumenti

      U prilog osnovanosti svoje tužbe tužitelj navodi da je Vijeće u više navrata od 2011. tvrdilo da tužitelj nije osoba uvrštena u unos 36. Unijinih mjera ograničavanja u vezi sa Sirijom. Vijeće je spornim mjerama pokušalo promijeniti to stajalište i sada, bez ikakvog opravdanja te bez ikakve činjenične i pravne osnove, tvrdi da je tužitelj zapravo od 2011. uvršten na popis. Tužitelj svojim razlozima za poništenje osporava promjenu stajališta Vijeća u spornim mjerama, smatrajući da se ona zasniva na brojnim pogreškama u ocjeni; nezakonitoj retroaktivnosti, protivnoj načelu pravne sigurnosti; prekoračenju ili zlouporabi ovlasti Vijeća i povredi načela res judicata.

         (1)  SL 2021., L 160, str. 115.

         (2)  SL 2021., L 160, str. 1.


title: Predmet C-546/18: Presuda Suda (četvrto vijeće) od 9. rujna 2021. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Bundesverwaltungsgericht – Austrija) – FN, GM, Adler Real Estate AG, HL, Petrus Advisers LLP/Übernahmekommission („Zahtjev za prethodnu odluku – Pravo društava – Ponude za preuzimanje – Direktiva 2004/25/EZ – Članak 5. – Obvezna ponuda – Članak 4. – Nadzorno tijelo – Pravomoćna odluka kojom se utvrđuje povreda obveze podnošenja ponude za preuzimanje – Obvezujući učinak te odluke u okviru kasnijeg upravno kaznenog postupka koji je pokrenulo isto tijelo – Načelo djelotvornosti prava Unije – Opća načela prava Unije – Prava obrane – Povelja Europske unije o temeljnim pravima – Članci 47. i 48. – Pravo na šutnju – Pretpostavka nedužnosti – Pristup neovisnom i nepristranom sudu”)

text:
               15.11.2021

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 462/6

      Presuda Suda (četvrto vijeće) od 9. rujna 2021. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Bundesverwaltungsgericht – Austrija) – FN, GM, Adler Real Estate AG, HL, Petrus Advisers LLP/Übernahmekommission
      (Predmet C-546/18) (1)

      („Zahtjev za prethodnu odluku - Pravo društava - Ponude za preuzimanje - Direktiva 2004/25/EZ - Članak 5. - Obvezna ponuda - Članak 4. - Nadzorno tijelo - Pravomoćna odluka kojom se utvrđuje povreda obveze podnošenja ponude za preuzimanje - Obvezujući učinak te odluke u okviru kasnijeg upravno kaznenog postupka koji je pokrenulo isto tijelo - Načelo djelotvornosti prava Unije - Opća načela prava Unije - Prava obrane - Povelja Europske unije o temeljnim pravima - Članci 47. i 48. - Pravo na šutnju - Pretpostavka nedužnosti - Pristup neovisnom i nepristranom sudu”)
      (2021/C 462/03)
      Jezik postupka: njemački

         Sud koji je uputio zahtjev

      Bundesverwaltungsgericht

         Stranke glavnog postupka

         Tužitelji: FN, GM, Adler Real Estate AG, HL, Petrus Advisers LLP

         Tuženik: Übernahmekommission

         Izreka

      Članak 4. i članak 17. Direktive 2004/25/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 21. travnja 2004. o ponudama za preuzimanje, kako je izmijenjena Direktivom 2014/59/EU Europskog parlamenta i Vijeća od 15. svibnja 2014., u vezi s pravima obrane zajamčenima pravom Unije, osobito pravom na saslušanje te člancima 47. i 48. Povelje Europske unije o temeljnim pravima, treba tumačiti na način da im se protivi praksa države članice na temelju koje odluka kojom se utvrđuje povreda te direktive, koja je postala pravomoćna, ima obvezujući učinak u kasnijem postupku namijenjenom izricanju upravne sankcije kaznene naravi za povredu odredbi navedene direktive, s obzirom na to da stranke na koje se odnosi taj postupak nisu tijekom ranijeg postupka utvrđivanja te povrede mogle u potpunosti ostvarivati prava obrane, osobito pravo na saslušanje, te se pozvati na pravo na šutnju i pretpostavku nedužnosti u odnosu na činjenične elemente koji će se kasnije koristiti u prilog optužbi, ili ne mogu ostvarivati pravo na djelotvoran pravni lijek protiv takve odluke pred sudom nadležnim za razmatranja kako činjeničnih tako i pravnih pitanja.

         (1)  SL C 427, 26. 11. 2018.


title: Predmet C-605/18: Presuda Suda (četvrto vijeće) od 9. rujna 2021. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Bundesverwaltungsgericht – Austrija) – Adler Real Estate AG, Petrus Advisers LLP, GM/Finanzmarktaufsichtsbehörde (FMA) („Zahtjev za prethodnu odluku – Vrijednosni papiri uvršteni za trgovanje na uređenom tržištu čije je sjedište u državi članici ili koje posluje unutar države članice – Obveza transparentnosti – Obavješćivanje o „većinskim udjelima” koje su u društvima stekle osobe koje „djeluju zajednički” – Direktiva 2004/109/EZ – Članak 3. stavak 1.a četvrti podstavak – Pojam „stroži zahtjevi” – Direktiva 2004/25/EZ – „Nadzor” od strane tijela određenog u skladu s člankom 4. te direktive”)

text:
               15.11.2021

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 462/7

      Presuda Suda (četvrto vijeće) od 9. rujna 2021. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Bundesverwaltungsgericht – Austrija) – Adler Real Estate AG, Petrus Advisers LLP, GM/Finanzmarktaufsichtsbehörde (FMA)
      (Predmet C-605/18) (1)

      („Zahtjev za prethodnu odluku - Vrijednosni papiri uvršteni za trgovanje na uređenom tržištu čije je sjedište u državi članici ili koje posluje unutar države članice - Obveza transparentnosti - Obavješćivanje o „većinskim udjelima” koje su u društvima stekle osobe koje „djeluju zajednički” - Direktiva 2004/109/EZ - Članak 3. stavak 1.a četvrti podstavak - Pojam „stroži zahtjevi” - Direktiva 2004/25/EZ - „Nadzor” od strane tijela određenog u skladu s člankom 4. te direktive”)
      (2021/C 462/04)
      Jezik postupka: njemački

         Sud koji je uputio zahtjev

      Bundesverwaltungsgericht

         Stranke glavnog postupka

         Tužitelj: Adler Real Estate AG, Petrus Advisers LLP, GM

         Tuženik: Finanzmarktaufsichtsbehörde (FMA)

         Izreka

      Članak 3. stavak 1.a četvrti podstavak točku (iii.) Direktive 2004/109/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 15. prosinca 2004. o usklađivanju zahtjeva za transparentnošću u vezi s informacijama o izdavateljima čiji su vrijednosni papiri uvršteni za trgovanje na uređenom tržištu i o izmjeni Direktive 2001/34/EZ, kako je izmijenjena Direktivom 2013/50/EU Europskog parlamenta i Vijeća od 22. listopada 2013., treba tumačiti na način da mu se protivi propis države članice koji imatelje dionica ili fizičke ili pravne osobe iz članka 10. ili 13. Direktive 2004/109, kako je izmijenjena Direktivom 2013/50, podvrgava zahtjevima u pogledu obavješćivanja o većinskim udjelima, a koji su, u smislu tog četvrtog podstavka, stroži od onih predviđenih Direktivom 2004/109, kako je izmijenjena Direktivom 2013/50, pri čemu ti stroži zahtjevi proizlaze iz zakona, propisa i administrativnih odredbi donesenih u vezi s ponudama za preuzimanje, a da taj nacionalni propis pritom ne povjerava ovlast osiguranja usklađivanja s takvim zahtjevima tijelu te države članice, određenom u skladu s člankom 4. Direktive 2004/25/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 21. travnja 2004. o ponudama za preuzimanje.

         (1)  SL C 445, 10. 12. 2018.


title: Predmet C-107/19: Presuda Suda (deseto vijeće) od 9. rujna 2021. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio l’Obvodní soud pro Prahu 9 – Češka Republika) – XR/Dopravní podnik hl. m. Prahy, akciová společnost („Zahtjev za prethodnu odluku – Socijalna politika – Direktiva 2003/88/EZ – Organizacija radnog vremena – Pojmovi „radno vrijeme” i „vrijeme odmora” – Stanka tijekom koje je radnik obvezan biti spreman otići na intervenciju u roku od dvije minute – Nadređenost prava Unije”)

text:
               15.11.2021

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 462/7

      Presuda Suda (deseto vijeće) od 9. rujna 2021. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio l’Obvodní soud pro Prahu 9 – Češka Republika) – XR/Dopravní podnik hl. m. Prahy, akciová společnost
      (Predmet C-107/19) (1)

      („Zahtjev za prethodnu odluku - Socijalna politika - Direktiva 2003/88/EZ - Organizacija radnog vremena - Pojmovi „radno vrijeme” i „vrijeme odmora” - Stanka tijekom koje je radnik obvezan biti spreman otići na intervenciju u roku od dvije minute - Nadređenost prava Unije”)
      (2021/C 462/05)
      Jezik postupka: češki

         Sud koji je uputio zahtjev

      Obvodní soud pro Prahu 9

         Stranke glavnog postupka

         Tužitelj: XR

         Tuženik: Dopravní podnik hl. m. Prahy, akciová společnost.

         Izreka

                  1.

                  Članak 2. Direktive 2003/88/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 4. studenoga 2003. o određenim vidovima organizacije radnog vremena treba tumačiti na način da je „radno vrijeme” u smislu te odredbe stanka dodijeljena radniku tijekom njegova radnog vremena unutar koje on mora moći otići na intervenciju u roku od dvije minute u slučaju potrebe, ako iz sveobuhvatne ocjene svih relevantnih okolnosti proizlazi da su ograničenja nametnuta tom radniku tijekom predmetne stanke takve prirode da objektivno i u velikoj mjeri utječu na njegovu mogućnost slobodnog upravljanja vremenom tijekom kojeg njegove profesionalne usluge nisu tražene i mogućnost da to vrijeme posveti vlastitim interesima.

                  2.

                  Načelo nadređenosti prava Unije treba tumačiti na način da mu se protivi to da, u skladu s nacionalnim postupovnim pravom, nacionalni sud, odlučujući nakon što je njegovu odluku ukinuo viši sud, bude vezan pravnom ocjenom tog višeg suda ako ta ocjena nije u skladu s pravom Unije.

         (1)  SL C 131, 8. 4. 2019.


title: Predmet C-768/19: Presuda Suda (treće vijeće) od 9. rujna 2021. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Bundesverwaltungsgericht – Njemačka) – Bundesrepublik Deutschland/SE („Zahtjev za prethodnu odluku – Zajednička politika azila i supsidijarne zaštite – Direktiva 2011/95/EU – Članak 2. točka (j) treća alineja – Pojam „član obitelji” – Punoljetna osoba koja traži međunarodnu zaštitu na temelju svoje obiteljske veze s maloljetnikom kojemu je već odobrena supsidijarna zaštita – Datum koji je mjerodavan za ocjenu svojstva „maloljetnika””)

text:
               15.11.2021

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 462/8

      Presuda Suda (treće vijeće) od 9. rujna 2021. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Bundesverwaltungsgericht – Njemačka) – Bundesrepublik Deutschland/SE
      (Predmet C-768/19) (1)

      („Zahtjev za prethodnu odluku - Zajednička politika azila i supsidijarne zaštite - Direktiva 2011/95/EU - Članak 2. točka (j) treća alineja - Pojam „član obitelji” - Punoljetna osoba koja traži međunarodnu zaštitu na temelju svoje obiteljske veze s maloljetnikom kojemu je već odobrena supsidijarna zaštita - Datum koji je mjerodavan za ocjenu svojstva „maloljetnika””)
      (2021/C 462/06)
      Jezik postupka: njemački

         Sud koji je uputio zahtjev

      Bundesverwaltungsgericht

         Stranke glavnog postupka

         Tužitelj: Bundesrepublik Deutschland

         Tuženik: SE

         uz sudjelovanje: Vertreter des Bundesinteresses beim Bundesverwaltungsgericht

         Izreka

                  1.

                  Članak 2. točku (j) treću alineju Direktive 2011/95/EU Europskog parlamenta i Vijeća od 13. prosinca 2011. o standardima za kvalifikaciju državljana trećih zemalja ili osoba bez državljanstva za ostvarivanje međunarodne zaštite, za jedinstveni status izbjeglica ili osoba koje ispunjavaju uvjete za supsidijarnu zaštitu te sadržaj odobrene zaštite treba tumačiti na način da – kada podnositelj zahtjeva za azil, koji je ušao na državno područje države članice domaćina na kojem se nalazi njegovo maloljetno dijete koje nije u braku, namjerava iz statusa supsidijarne zaštite koji je dobilo to dijete izvesti pravo na azil na temelju zakonodavstva te države članice kojim se to pravo dodjeljuje osobama obuhvaćenima člankom 2. točkom (j) trećom alinejom Direktive 2011/95 – datum koji je mjerodavan za ocjenu o tome je li korisnik te zaštite „maloljetnik”, u smislu te odredbe, a kako bi se odlučilo o zahtjevu za međunarodnu zaštitu koji je podnio taj podnositelj zahtjeva za azil, jest datum na koji je potonji – ako je to primjenjivo, na neformalan način – podnio svoj zahtjev za azil.

                  2.

                  Članak 2. točku (j) treću alineju Direktive 2011/95, u vezi s njezinim člankom 23. stavkom 2. i člankom 7. Povelje Europske unije o temeljnim pravima, treba tumačiti na način da se pojmom „član obitelji” ne zahtijeva stvarni nastavak obiteljskog života između roditelja korisnika međunarodne zaštite i njegova djeteta.

                  3.

                  Članak 2. točku (j) treću alineju Direktive 2011/95, u vezi s njezinim člankom 23. stavkom 2., treba tumačiti na način da prava koja članovi obitelji korisnika supsidijarne zaštite izvode iz statusa supsidijarne zaštite koji je dobilo njihovo dijete, osobito povlastice predviđene u člancima 24. do 35. te direktive, postoje i nakon što taj korisnik postane punoljetan, dok je važeća dozvola boravka koja im je dodijeljena u skladu s člankom 24. stavkom 2. te direktive.

         (1)  SL C 19, 20. 1. 2020.


title: Predmet C-783/19: Presuda Suda (peto vijeće) od 9. rujna 2021. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputila Audiencia Provincial de Barcelona, Španjolska) – Comité Interprofessionnel du Vin de Champagne/GB („Zahtjev za prethodnu odluku – Poljoprivreda – Zaštita oznaka izvornosti i zemljopisnog podrijetla – Ujednačena i iscrpna priroda – Uredba (EU) br. 1308/2013 – Članak 103. stavak 2. točka (a) podtočka ii. – Članak 103. stavak 2. točka (b) – Aludiranje – Zaštićena oznaka izvornosti (ZOI) „Champagne” – Usluge – Usporedivost proizvoda – Uporaba trgovačkog naziva „Champanillo””)

text:
               15.11.2021

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 462/9

      Presuda Suda (peto vijeće) od 9. rujna 2021. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputila Audiencia Provincial de Barcelona, Španjolska) – Comité Interprofessionnel du Vin de Champagne/GB
      (Predmet C-783/19) (1)

      („Zahtjev za prethodnu odluku - Poljoprivreda - Zaštita oznaka izvornosti i zemljopisnog podrijetla - Ujednačena i iscrpna priroda - Uredba (EU) br. 1308/2013 - Članak 103. stavak 2. točka (a) podtočka ii. - Članak 103. stavak 2. točka (b) - Aludiranje - Zaštićena oznaka izvornosti (ZOI) „Champagne” - Usluge - Usporedivost proizvoda - Uporaba trgovačkog naziva „Champanillo””)
      (2021/C 462/07)
      Jezik postupka: španjolski

         Sud koji je uputio zahtjev

      Audiencia Provincial de Barcelona

         Stranke glavnog postupka

         Tužitelj: Comité Interprofessionnel du Vin de Champagne

         Tuženik: GB

         Izreka

                  1.

                  Članak 103. stavak 2. točku (b) Uredbe (EU) br. 1308/2013 Europskog parlamenta i Vijeća od 17. prosinca 2013. o uspostavljanju zajedničke organizacije tržišta poljoprivrednih proizvoda i stavljanju izvan snage uredbi Vijeća (EEZ) br. 922/72, (EEZ) br. 234/79, (EZ) br. 1037/2001 i (EZ) br. 1234/2007 treba tumačiti na način da štiti zaštićene oznake izvornosti (ZOI) u pogledu radnji koje se odnose kako na proizvode tako i na usluge.

                  2.

                  Članak 103. stavak 2. točku (b) Uredbe br. 1308/2013 treba tumačiti na način da „aludiranje” iz te odredbe, s jedne strane, ne zahtijeva, kao preduvjet, da su proizvod koji ima ZOI i proizvod ili usluga obuhvaćeni spornim znakom istovjetni ili slični i, s druge strane, da je utvrđeno kad uporaba naziva kod prosječnog europskog potrošača, koji je uobičajeno obaviješten, razumno pažljiv i oprezan, stvara dovoljno izravnu i nedvojbenu vezu između tog naziva i ZOI-ja. Postojanje takve veze može proizlaziti iz više elemenata, osobito djelomičnog uključivanja zaštićene oznake, fonetske i vizualne sličnosti između dvaju naziva i sličnosti koja iz toga proizlazi, pa čak i kada ne postoje ti elementi, iz konceptualne bliskosti ZOI-ja i predmetnog naziva ili pak sličnosti između proizvoda obuhvaćenih tim ZOI-jem i proizvoda ili usluga obuhvaćenih tim istim nazivom.

                  3.

                  Članak 103. stavak 2. točku (b) Uredbe br. 1308/2013 treba tumačiti na način da „aludiranje” iz te odredbe nije uvjetovano utvrđenjem postojanja čina nepoštenog tržišnog natjecanja, jer ta odredba uspostavlja posebnu i odvojenu zaštitu koja se primjenjuje neovisno o odredbama nacionalnog prava o nepoštenom tržišnom natjecanju.

         (1)  SL C 19, 20. 1. 2020.