title: Predmet C-156/16: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 17. ožujka 2016. uputio Finanzgericht München (Njemačka) – Tigers GmbH protiv Hauptzollamt Landshut

text:
               13.6.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 211/29

      Zahtjev za prethodnu odluku koji je 17. ožujka 2016. uputio Finanzgericht München (Njemačka) – Tigers GmbH protiv Hauptzollamt Landshut
      (Predmet C-156/16)
      (2016/C 211/37)
      Jezik postupka: njemački

         Sud koji je uputio zahtjev

      Finanzgericht München

         Stranke glavnog postupka

         Tužitelj: Tigers GmbH

         Tuženik: Hauptzollamt Landshut

         Prethodna pitanja

                  I.

                  Je li prema članku 1. stavku 3. Provedbene uredbe Vijeća (EU) br. 412/2013 (1) od 13. svibnja 2013. o uvođenju konačne antidampinške pristojbe i konačnoj naplati privremene pristojbe uvedene na uvoz keramičkih stolnih i kuhinjskih proizvoda podrijetlom iz Narodne Republike Kine dopušteno dostaviti valjani račun prilikom prvog određivanja antidampinške pristojbe ako su ispunjene sve ostale nužne pretpostavke za primjenu pojedinačne stope antidampinške pristojbe?

                  II.

                  U slučaju niječnog odgovora na prvo pitanje:
                  Je li članku 78. Uredbe Vijeća (EEZ) br. 2913/92 (2) od 12. listopada 1992. o Carinskom zakoniku Zajednice, u verziji izmijenjenoj Uredbom (EZ) br. 2700/2000 (3) Europskog parlamenta i Vijeća od 16. studenoga 2000. protivno ako carinsko tijelo u postupku preispitivanja odbije povrat antidampinške pristojbe uz obrazloženje da je deklarant tek nakon podnošenja carinske deklaracije dostavio valjani račun?

         (1)  SL L 131, str. 1.; SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 11., svezak 126., str. 210.

         (2)  SL L 302, str. 1.

         (3)  Uredba (EZ) br. 2700/2000 Europskog parlamenta i Vijeća od 16. studenoga 2000. o izmjeni Uredbe Vijeća (EEZ) br. 2913/92 o Carinskom zakoniku Zajednice, SL L 311, str. 17.


title: Predmet C-207/16: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 14. travnja 2016. uputila Audiencia provincial de Tarragona, Sección cuarta (Španjolska) – Ministerio Fiscal

text:
               11.7.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 251/7

         Zahtjev za prethodnu odluku koji je 14. travnja 2016. uputila Audiencia provincial de Tarragona, Sección cuarta (Španjolska) – Ministerio Fiscal
   (Predmet C-207/16)
   (2016/C 251/09)
   Jezik postupka: španjolski

      Sud koji je uputio zahtjev

   Audiencia provincial de Tarragona, Sección cuarta

      Stranka glavnog postupka

   Ministerio Fiscal

      Prethodna pitanja

               1.

               Može li se dovoljna težina kaznenog djela kao kriterij koji opravdava zadiranje u temeljna prava iz članaka 7. i 8. Povelje (1) utvrditi samo na temelju kazne koju je moguće izreći za kazneno djelo o kojem se vodi istraga ili je usto nužno u kažnjivom ponašanju utvrditi posebne vrste štetnosti za pravne interese pojedinaca i/ili kolektiva?

               2.

               Ako je u skladu s temeljnim načelima prava Unije koja je Sud kao standard strogog nadzora Direktive (2) koristio u svojoj presudi od 8. travnja 2014. [spojeni predmeti C-293/12, Digital Rights Ireland i C-594/12, Seitlinger i dr.] to da se težina kaznenog djela treba utvrditi samo na temelju kazne koju je moguće izreći, kolika bi trebala biti ta najmanja kazna? Bi li u skladu s time bila opća odredba o najmanje tri godine zatvora?

      (1)  Povelja Europske unije o temeljnim pravima (SL C 326, str. 391.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 1., svezak 7., str. 104.)

      (2)  Direktiva 2006/24/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 15. ožujka 2006. o zadržavanju podataka dobivenih ili obrađenih u vezi s pružanjem javno dostupnih elektroničkih komunikacijskih usluga ili javnih komunikacijskih mreža i o izmjeni Direktive 2002/58/EZ (SL L 105, str. 54.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 13., svezak 50., str. 30.)


title: Predmet T-400/13: Presuda Općeg suda od 23. rujna 2015. – L'Oréal protiv OHIM-a – Cosmetica Cabinas („Žig Zajednice — Postupak za proglašenje ništavosti — Verbalni žig Zajednice AINHOA — Raniji međunarodni žig i žig Zajednice NOA — Relativni razlozi za odbijanje — Vjerojatnost dovođenja u zabludu — Članak 8. stavak 1. točka (b) i članak 8. stavak 5. Uredbe (EZ) br. 207/2009”)

text:
               23.11.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 389/34

         Presuda Općeg suda od 23. rujna 2015. – L'Oréal protiv OHIM-a – Cosmetica Cabinas
   (Predmet T-400/13) (1)

   ((„Žig Zajednice - Postupak za proglašenje ništavosti - Verbalni žig Zajednice AINHOA - Raniji međunarodni žig i žig Zajednice NOA - Relativni razlozi za odbijanje - Vjerojatnost dovođenja u zabludu - Članak 8. stavak 1. točka (b) i članak 8. stavak 5. Uredbe (EZ) br. 207/2009”))
   (2015/C 389/35)
   Jezik postupka: španjolski

      Stranke

      Tužitelj: L'Oréal (Pariz, Francuska) (zastupnici: M. H. Granado Carpenter i M. L. Polo Carreño, odvjetnici)

      Tuženik: Ured za usklađivanje na unutarnjem tržištu (žigovi i dizajni) (zastupnici: O. Mondéjar Ortuño i A. Schifko, agenti)

      Druga stranka u postupku pred žalbenim vijećem OHIM-a, intervenijent u postupku pred Općim sudom: Cosmetica Cabinas, SL (El Masnou, Španjolska) (zastupnici: L. Montoya Terán i J.-B. Devaureix, odvjetnici)

      Predmet

   Tužba protiv odluke prvog žalbenog vijeća OHIM-a od 6. lipnja 2013. (predmet R 1643/2012-1) povodom postupka za proglašenje ništavosti između društava L’Oréal i Cosmetica Cabinas.

      Izreka

               1.

               Tužba se odbija.

               2.

               Nalaže se društvu L’Oréal snošenje troška.

      (1)  SL C 298, 12. 10. 2013.


title: Predmet T-177/17: Tužba podnesena 15. ožujka 2017. – EKETA protiv Komisije

text:
               15.5.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 151/41

         Tužba podnesena 15. ožujka 2017. – EKETA protiv Komisije
   (Predmet T-177/17)
   (2017/C 151/53)
   Jezik postupka: grčki

      Stranke

      Tužitelj: Ethniko Kentro Erevnas kai Technologikis Anaptyxis (EKETA) (Thessaloniki, Grčka) (zastupnici: V. Christianos i S. Paliou, odvjetnici)

      Tuženik: Europska komisija

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

               —

               utvrdi da je zahtjev Europske komisije za povrat iznosa od 211 185,95 eura, koji odgovara iznosu koji je primljen za projekt ASK-IT, upućen ΕΚΕΤΑ-i, to jest zahtjev koji je sadržan u obavijesti o terećenju br. 3241615292/29.11.2016, neosnovan u dijelu koji se odnosi na iznos od 143 910,77 eura;

               —

               utvrdi da iznos od 143 910,77 predstavlja prihvatljivi trošak i da ΕΚΕΤΑ nije dužna vratiti navedeni iznos Europskoj komisiji, te

               —

               naloži Europskoj komisiji snošenje troškova postupka koji su nastali tužitelju.

      Tužbeni razlozi i glavni argumenti

               1.

               Predmetnom tužbom Ethniko Kentro Erevnas kai Technologikis Anaptyxis (EKETA) osporava zahtjev Komisije sadržan u obavijesti o terećenju br. 3241615292/29.11.2016, u vezi sa sudjelovanjem u projektu ASK-IT. Putem takve obavijesti o terećenju Komisija je od ΕΚΕΤΑ-e zatražila povrat dijela iznosa koji je potonja primila za projekt ASK-IT, to jest iznosa od 211 185,95 eura. Zahtjev je upućen nakon kontrole na licu mjesta koju je u prostorijama tužitelja provela Europska komisija.

               2.

               U tom kontekstu tužitelj zahtjeva da Opći sud, u smislu članka 272. UFEU-a, utvrdi da od gore navedenog iznosa iz obavijesti o terećenju, iznos od 143 910,77 eura predstavlja prihvatljivi trošak i da ga ΕΚΕΤΑ nije dužna vratiti Komisiji.

               3.

               ΕΚΕΤΑ ističe da se navedeni iznos od 143 910,77 eura sastoji od prihvatljivih troškova za osoblje, podizvođenje i neizravnih troškova koje je Komisija pogrešno odbila kao neprihvatljive troškove. Prihvatljivost tužiteljevih troškova temelji se na okolnostima koje su istaknute Europskoj komisiji prilikom kontrole na licu mjesta, u kasnijoj korespondenciji kao i pred Općim sudom.


title: Predmet C-65/15: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 12. veljače 2015. uputio Tribunale di Bari (Italija) – kazneni postupak protiv Vito Santora

text:
               27.4.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 138/38

         Zahtjev za prethodnu odluku koji je 12. veljače 2015. uputio Tribunale di Bari (Italija) – kazneni postupak protiv Vito Santora
   (Predmet C-65/15)
   (2015/C 138/51)
   Jezik postupka: talijanski

      Sud koji je uputio zahtjev

   Tribunale di Bari

      Stranke glavnog postupka

   Vito Santoro

      Prethodna pitanja

               1.

               Treba li članak 49. i prateće članke te članak 56. i prateće članke UFEU-a, u skladu s obrazloženjem Suda Europske unije iz presude donesene 16. veljače 2012. [u spojenim predmetima C-72/10 i C-77/10], tumačiti na način da im je protivno organizirati postupak javne nabave za koncesije kraćeg trajanja od onih dodijeljenih ranije, iako je kao cilj spomenutog postupka javne nabave navedeno uklanjanje posljedica nezakonitog isključenja određenog broja subjekata iz ranijih postupaka javne nabave?

               2.

               Treba li članak 49. i prateće članke te članak 56. i prateće članke UFEU-a, u skladu s obrazloženjem Suda Europske unije iz gore navedene presude, tumačiti na način da im je protivno da zahtijevanje vremenskog usklađenja prestanka koncesija predstavlja odgovarajuće opravdanje za kraće trajanje koncesija koje su predmet postupka javne nabave u odnosu na trajanje ranije dodijeljenih koncesija?

               3.

               Treba li članak 49. i prateće članke te članak 56. i prateće članke UFEU-a, u skladu s obrazloženjem Suda Europske unije iz gore navedene presude, tumačiti na način da im je protivno predvidjeti obvezu nenaplatnog ustupanja korištenja imovinskih i neimovinskih dobara koja su u nečijem vlasništvu i koja tvore mrežu upravljanja i prikupljanja oklada, u slučaju prestanka djelatnosti zbog isteka trajanja koncesije ili zbog učinka odluka o oduzimanju ili opozivu koncesije?


title: Predmet T-513/13: Presuda Općeg suda od 6. ožujka 2015. – Braun Melsungen protiv OHIM-a (SafeSet) („Žig Zajednice — Prijava verbalnog žiga Zajednice SafeSet — Apsolutni razlog za odbijanje — Opisni karakter — Članak 7. stavak 1. točka (c) Uredbe (EZ) br. 207/2009 — Obveza obrazlaganja — Članak 75. prva rečenica Uredbe br. 207/2009 — Ispitivanje činjenica po službenoj dužnosti — Članak 76. stavak 1. Uredbe br. 207/2009”)

text:
               27.4.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 138/47

         Presuda Općeg suda od 6. ožujka 2015. – Braun Melsungen protiv OHIM-a (SafeSet)
   (Predmet T-513/13) (1)

   ((„Žig Zajednice - Prijava verbalnog žiga Zajednice SafeSet - Apsolutni razlog za odbijanje - Opisni karakter - Članak 7. stavak 1. točka (c) Uredbe (EZ) br. 207/2009 - Obveza obrazlaganja - Članak 75. prva rečenica Uredbe br. 207/2009 - Ispitivanje činjenica po službenoj dužnosti - Članak 76. stavak 1. Uredbe br. 207/2009”))
   (2015/C 138/61)
   Jezik postupka: njemački

      Stranke

      Tužitelj: B. Braun Melsungen AG (Melsungen, Njemačka) (zastupnik: M.-C. Seiler, odvjetnik)

      Tuženik: Ured za usklađivanje na unutarnjem tržištu (žigovi i dizajni) (zastupnik: G. Schneider, agent)

      Predmet

   Tužba protiv odluke prvog žalbenog vijeća OHIM-a od 27. lipnja 2013. (predmet R 1598/2012-1) koja se odnosi na prijavu za registraciju verbalnog znaka SafeSet kao žiga Zajednice.

      Izreka

               1.

               Tužba se odbija.

               2.

               B. Braun Melsungen AG nalaže se snošenje troškova.

      (1)  SL C 336, 16.11.2013.


title: Predmet T-490/15: Rješenje Općeg suda od 9. ožujka 2016. – SGP Rechtsanwälte protiv OHIM-a – StoryDOCKS (tolino) („Žig Zajednice — Postupak povodom prigovora — Opoziv pobijane odluke — Prestanak postojanja predmeta spora — Obustava postupka”)

text:
               2.5.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 156/47

         Rješenje Općeg suda od 9. ožujka 2016. – SGP Rechtsanwälte protiv OHIM-a – StoryDOCKS (tolino)
   (Predmet T-490/15) (1)

   ((„Žig Zajednice - Postupak povodom prigovora - Opoziv pobijane odluke - Prestanak postojanja predmeta spora - Obustava postupka”))
   (2016/C 156/64)
   Jezik postupka: njemački

      Stranke

      Tužitelj: SGP Rechtsanwälte Hero, Langbein, Zwecker PartGmbB (München, Njemačka) (zastupnik: K. Köklü, odvjetnik)

      Tuženik: Ured za usklađivanje na unutarnjem tržištu (žigovi i dizajni) (zastupnik: A. Schifko, agent)

      Druga stranka u postupku pred žalbenim vijećem OHIM-a, intervenijent u postupku pred Općim sudom: StoryDOCKS GmbH (Hamburg, Njemačka) (zastupnici: R. Graef i C. Rauda, odvjetnici)

      Predmet

   Tužba protiv odluke prvog žalbenog vijeća OHIM-a od 11. lipnja 2015. (predmet R 2042/2014-1), koja se odnosi na postupak povodom prigovora između društva Verlag Friedrich Oetinger GmbH, sada StoryDOCKS GmbH i društva PF&P Rechtsanwälte, sada SGP Rechtsanwälte Hero, Langbein, Zwecker PartGmbB.

      Izreka

               1.

               Obustavlja se postupak po tužbi.

               2.

               Nalaže se Uredu za usklađivanje na unutarnjem tržištu (žigovi i dizajni) (OHIM) snošenje vlastitih troškova kao i troškova društva SGP Rechtsanwälte Hero, Langbein, Zwecker PartGmbB i društva StoryDOCKS GmbH.

      (1)  SL C 337, 12. 10. 2015.


title: Predmet C-352/16: Rješenje predsjednika Suda od 26. siječnja 2017. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputila Audiencia Provincial de Navarra – Španjolska) – Instituto de Religiosas Oblatas del Santísimo Redentor protiv Joaquína Taberne Carvajala

text:
               10.4.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 112/32

         Rješenje predsjednika Suda od 26. siječnja 2017. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputila Audiencia Provincial de Navarra – Španjolska) – Instituto de Religiosas Oblatas del Santísimo Redentor protiv Joaquína Taberne Carvajala
   (Predmet C-352/16) (1)

   (2017/C 112/44)
   Jezik postupka: španjolski
   Predsjednik Suda odredio je brisanje predmeta.

      (1)  SL C 326, 5. 9. 2016.


title: Predmet C-287/14: Presuda Suda (šesto vijeće) od 9. lipnja 2016. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Gyulai Törvényszék – Mađarska) – Eurospeed Ltd protiv Szegedi Törvényszék (Zahtjev za prethodnu odluku — Cestovni promet — Uredba (EZ) br. 561/2006 — Odgovornost vozača za kršenje obveze upotrebe tahigrafa)

text:
               16.8.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 296/5

         Presuda Suda (šesto vijeće) od 9. lipnja 2016. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Gyulai Törvényszék – Mađarska) – Eurospeed Ltd protiv Szegedi Törvényszék
   (Predmet C-287/14) (1)

   ((Zahtjev za prethodnu odluku - Cestovni promet - Uredba (EZ) br. 561/2006 - Odgovornost vozača za kršenje obveze upotrebe tahigrafa))
   (2016/C 296/08)
   Jezik postupka: mađarski

      Sud koji je uputio zahtjev

   Gyulai Törvényszék

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelj: Eurospeed Ltd

      Tuženik: Szegedi Törvényszék

      Izreka

   Uredbu (EZ) br. 561/2006 Europskog parlamenta i Vijeća od 15. ožujka 2006. o usklađivanju određenog socijalnog zakonodavstva koje se odnosi na cestovni promet i o izmjeni uredbi Vijeća (EEZ) br. 3821/85 i (EZ) br. 2135/98 te o stavljanju izvan snage Uredbe Vijeća (EEZ) br. 3820/85 valja tumačiti na način da joj nije protivan nacionalni propis prema kojem je, umjesto ili pored prijevoznog poduzeća koje zapošljava vozača, potonji odgovoran za kršenja te uredbe koja je on sam počinio.

      (1)  SL C 303, 8. 9. 2014.


title: Predmet T-593/15: Presuda Općeg suda od 28. rujna 2016. – The Art Company B & S protiv EUIPO-a – G-Star Raw (THE ART OF RAW) („Žig Europske unije — Postupak povodom prigovora — Prijava verbalnog žiga Europske unije THE ART OF RAW — Raniji figurativni nacionalni žigovi i žigovi Europske unije art i raniji figurativni žig Europske unije The Art Company — Relativni razlog za odbijanje — Nepostojanje vjerojatnosti dovođenja u zabludu — Članak 8. stavak 1. točka (b) Uredbe (EZ) br. 207/2009”)

text:
               14.11.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 419/44

         Presuda Općeg suda od 28. rujna 2016. – The Art Company B & S protiv EUIPO-a – G-Star Raw (THE ART OF RAW)
   (Predmet T-593/15) (1)

   ((„Žig Europske unije - Postupak povodom prigovora - Prijava verbalnog žiga Europske unije THE ART OF RAW - Raniji figurativni nacionalni žigovi i žigovi Europske unije art i raniji figurativni žig Europske unije The Art Company - Relativni razlog za odbijanje - Nepostojanje vjerojatnosti dovođenja u zabludu - Članak 8. stavak 1. točka (b) Uredbe (EZ) br. 207/2009”))
   (2016/C 419/58)
   Jezik postupka: engleski

      Stranke

      Tužitelj: The Art Company B & S, SA (Quel, Španjolska) (zastupnik: J. Villamor Muguerza, odvjetnik)

      Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (zastupnik: S. Palmero Cabezas, agent)

      Druga stranka u postupku pred žalbenim vijećem EUIPO-a: G-Star Raw CV (Amsterdam, Nizozemska)

      Predmet

   Tužba protiv odluke prvog žalbenog vijeća EUIPO-a od 9. srpnja 2015. (predmet R 1980/2014-1) koja se odnosi na postupak povodom prigovora između društava The Art Company B & S i G-Star Raw.

      Izreka

               1.

               Tužba se odbija.

               2.

               The Art Company B & S, SA snosit će troškove.

      (1)  SL C 414, 14. 12. 2015.


title: Predmet T-824/14: Presuda Općeg suda od 18. listopada 2016. – Eveready Battery Company protiv EUIPO-a – Hussain i dr. (POWER EDGE) („Žig Europske unije — Postupak povodom prigovora — Prijava figurativnog žiga Europske unije POWER EDGE — Raniji verbalni žig Europske unije EDGE — Relativni razlog za odbijanje — Vjerojatnost dovođenja u zabludu — Članak 8. stavak 1. točka (b) Uredbe (EZ) br. 207/2009 — Stvarna uporaba ranijeg žiga — Članak 15. stavak 1. i članak 42. stavak 2. Uredbe br. 207/2009”)

text:
               28.11.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 441/17

      Presuda Općeg suda od 18. listopada 2016. – Eveready Battery Company protiv EUIPO-a – Hussain i dr. (POWER EDGE)
      (Predmet T-824/14) (1)

      ((„Žig Europske unije - Postupak povodom prigovora - Prijava figurativnog žiga Europske unije POWER EDGE - Raniji verbalni žig Europske unije EDGE - Relativni razlog za odbijanje - Vjerojatnost dovođenja u zabludu - Članak 8. stavak 1. točka (b) Uredbe (EZ) br. 207/2009 - Stvarna uporaba ranijeg žiga - Članak 15. stavak 1. i članak 42. stavak 2. Uredbe br. 207/2009”))
      (2016/C 441/21)
      Jezik postupka: engleski

         Stranke

         Tužitelj: Eveready Battery Company, Inc. (Saint-Louis, Missouri, Sjedinjene Države) (zastupnik: N. Hebeis, odvjetnik)

         Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (zastupnici: J. Garrido Otaola i M. Fischer, agenti)

         Druge stranke u postupku pred žalbenim vijećem EUIPO-a, intervenijenti u postupku pred Općim sudom: Imran Hussain, Rizwana Hussain, Maariah Hussain, Danyaal Hussain i Zahra Hussain (Leeds, Ujedinjena Kraljevina) (zastupnik: S. Malynicz, QC)

         Predmet

      Tužba protiv odluke drugog žalbenog vijeća EUIPO-a od 6. listopada 2014. (predmet R 38/2014-2) koja se odnosi na postupak povodom prigovora između Eveready Battery Company, s jedne strane, i članova obitelji Hussain, s druge strane.

         Izreka

                  1.

                  Tužba se odbija.

                  2.

                  Eveready Battery Company, Inc. nalaže se snošenje troškova.

         (1)  SL C 65, 23. 2. 2015.


title: Presuda Suda od 28. siječnja 2015. u predmetu E-14/14 – Nadzorno tijelo EFTA-e protiv Islanda (Propust ugovorne stranke da ispuni svoje obveze – Neprovedba – Direktiva 2009/48/EZ o sigurnosti igračaka)

text:
               18.6.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 201/8

         PRESUDA SUDA
   od 28. siječnja 2015.
   u predmetu E-14/14
   Nadzorno tijelo EFTA-e protiv Islanda
   (Propust ugovorne stranke da ispuni svoje obveze – Neprovedba – Direktiva 2009/48/EZ o sigurnosti igračaka)
   (2015/C 201/08)
   U predmetu E-14/14, Nadzorno tijelo EFTA-e protiv Islanda – ZAHTJEV za izjavu da nedonošenjem mjera potrebnih za provedbu akta iz točke 1.a Poglavlja XXIII. Priloga II. Sporazumu o Europskom gospodarskom prostoru (Direktiva 2009/48/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 18. lipnja 2009. o sigurnosti igračaka), prilagođenog Sporazumu o EGP-u njegovim Protokolom 1. i Odlukom Zajedničkog odbora EGP-a br. 127/2002 od 13. srpnja 2012., i/ili neobavješćivanjem Nadzornog tijela EFTA-e o tim mjerama u predviđenom roku Island nije ispunio svoje obveze iz tog akta i članka 7. Sporazuma o EGP-u, Sud, u sastavu Carl Baudenbacher, predsjednik, Per Christiansen i Páll Hreinsson (sudac-izvjestitelj), suci, presudio je 28. siječnja 2015. kao u izreci:
   Sud:

               1.

               Izjavljuje da zbog toga što nije u predviđenom roku donio mjere potrebne za provedbu akta iz točke 1.a Poglavlja XXIII. Priloga II. Sporazumu o Europskom gospodarskom prostoru (Direktiva 2009/48/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 18. lipnja 2009. o sigurnosti igračaka), prilagođenog Sporazumu o EGP-u njegovim Protokolom 1. i Odlukom Zajedničkog odbora EGP-a br. 127/2012 od 13. srpnja 2012., Island nije ispunio svoje obveze iz tog akta i članka 7. Sporazuma o EGP-u.

               2.

               Nalaže Islandu plaćanje troškova postupka.


title: Predmet C-230/15: Presuda Suda (drugo vijeće) od 14. srpnja 2016. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Rechtbank Den Haag – Nizozemska) – Brite Strike Technologies Inc. protiv Brite Strike Technologies SA (Zahtjev za prethodnu odluku — Pravosudna suradnja u građanskim stvarima — Uredba (EZ) br. 44/2001 — Članak 22. točka 4. — Sudska nadležnost za sporove u području intelektualnog vlasništva — Članak 71. — Konvencije koje su države članice zaključile u posebnim pravnim područjima — Konvencija Beneluxa o intelektualnom vlasništvu — Sudska nadležnost za sporove koji se odnose na žigove i dizajne Beneluxa — Članak 350. UFEU-a)

text:
               12.9.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 335/21

         Presuda Suda (drugo vijeće) od 14. srpnja 2016. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Rechtbank Den Haag – Nizozemska) – Brite Strike Technologies Inc. protiv Brite Strike Technologies SA
   (Predmet C-230/15) (1)

   ((Zahtjev za prethodnu odluku - Pravosudna suradnja u građanskim stvarima - Uredba (EZ) br. 44/2001 - Članak 22. točka 4. - Sudska nadležnost za sporove u području intelektualnog vlasništva - Članak 71. - Konvencije koje su države članice zaključile u posebnim pravnim područjima - Konvencija Beneluxa o intelektualnom vlasništvu - Sudska nadležnost za sporove koji se odnose na žigove i dizajne Beneluxa - Članak 350. UFEU-a))
   (2016/C 335/28)
   Jezik postupka: nizozemski

      Sud koji je uputio zahtjev

   Rechtbank Den Haag

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelj: Brite Strike Technologies Inc.

      Tuženik: Brite Strike Technologies SA

      Izreka

   Članku 71. Uredbe Vijeća (EZ) br. 44/2001 od 22. prosinca 2000. o [sudskoj] nadležnosti, priznavanju i izvršenju sudskih odluka u građanskim i trgovačkim stvarima, tumačenom s obzirom na članak 350. UFEU-a, nije protivno to da se pravilo o sudskoj nadležnosti za sporove koji se odnose na žigove i dizajne Beneluxa, navedeno u članku 4.6. Konvencije Beneluxa o intelektualnom vlasništvu (žigovi i dizajni) od 25. veljače 2005., koju su u Haagu potpisali Kraljevina Belgija, Veliko Vojvodstvo Luksemburg i Kraljevina Nizozemska, primjenjuje na te sporove.

      (1)  SL C 245, 3. 8. 2015.


title: Predmet C-586/12 P: Presuda Suda (deseto vijeće) od 19. prosinca 2013. — Koninklijke Wegenbouw Stevin BV protiv Europske komisije (Žalba — Zabranjeni sporazumi — Nizozemsko tržište cestovnog bitumena — Određivanje bruto cijene cestovnog bitumena — Određivanje sniženja cijene graditeljima cesta — Dokaz — Načelo jednakog postupanja — Puna nadležnost — Proporcionalnost novčane kazne — Kontrola Suda)

text:
               22.2.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 52/21

         Presuda Suda (deseto vijeće) od 19. prosinca 2013. — Koninklijke Wegenbouw Stevin BV protiv Europske komisije
   (Predmet C-586/12 P) (1)

   (Žalba - Zabranjeni sporazumi - Nizozemsko tržište cestovnog bitumena - Određivanje bruto cijene cestovnog bitumena - Određivanje sniženja cijene graditeljima cesta - Dokaz - Načelo jednakog postupanja - Puna nadležnost - Proporcionalnost novčane kazne - Kontrola Suda)
   2014/C 52/36
   Jezik postupka: nizozemski

      Stranke

      Žalitelj: Koninklijke Wegenbouw Stevin BV (zastupnik: E. Pijnacker Hordijk, advocaat)

      Druga stranka u postupku: Europska komisija (zastupnik: F. Ronkes Agerbeek, agent)

      Predmet

   Žalba protiv presude Općeg suda (šesto vijeće) od 27. rujna 2012., Koninklijke Wegenbouw Stevin protiv Komisije (T-357/06), kojom je Opći sud odbio tužbu povodom zahtjeva za poništenje Odluke Komisije C(2006) 4090 final od 13. rujna 2006. u vezi s postupkom primjene članka 81. (Ugovora o EZ) (Predmet COMP/F/38.456 — Bitumen (Nizozemska)), u dijelu u kojem se ta odluka odnosi na žalitelja, i podredno, zahtjev za sniženje iznosa novčane kazne koja je izrečena žalitelju navedenom odlukom.

      Izreka

               1.

               Žalba se odbija.

               2.

               Nalaže se Koninklijke Wegenbouw Stevin BV snošenje troškova.

      (1)  SL C 71, 9.3.2013.


title: Predmet T-870/16: Tužba podnesena 7. prosinca 2016. – Miserini Johansson protiv EIB-a

text:
               20.3.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 86/28

         Tužba podnesena 7. prosinca 2016. – Miserini Johansson protiv EIB-a
   (Predmet T-870/16)
   (2017/C 086/38)
   Jezik postupka: engleski

      Stranke

      Tužitelj: Virna Miserini Johansson (Luxembourg, Luksemburg) (zastupnik: A. Senes, odvjetnik)

      Tuženik): Europska investicijska banka (EIB)

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:
   poništi odluku EIB-a od 25. siječnja 2016.;
   naloži EIB-u da tužiteljici ponovno uspostavi punu plaću i mjerodavne dodatke, uključujući puno pravo na mirovinu i doprinose iz sustava dobrovoljnog dodatnog osiguranja (OSPS);
   naloži EIB-u da naknadi iznos koji odgovara gubitku plaće (provizorno procijenjen na iznos od 24 000 eura od 31. prosinca 2016.);
   naloži EIB-u da retroaktivno izračuna tužiteljičina puna prava na mirovinu i OSPS doprinose, s učinkom od 1. veljače 2016.;
   naloži EIB-u da tužiteljici isplati naknadu za neimovinsku štetu koju je pretrpjela, provizorno procijenjenu na 5 000 eura;
   naloži EIB-u da snosi troškove ovog postupka, uključujući troškove zastupanja i vještaka (prema potrebi).
   Podredno:
   naloži EIB-u da naknadi štetu koju je tužiteljica pretrpjela zbog gubitka prava na punu plaću na način da joj isplati iznos koji odgovara šteti provizorno procijenjenoj na 24 000 eura od 31. prosinca 2016.;
   odredi vještaka koji bi utvrdio točan konačni iznos zahtjeva iz prethodne točke, tužiteljičinog prava na mirovinu i OSPS doprinose, s učinkom od 1. veljače 2016.;
   naloži EIB-u da naknadi medicinske i psihološke troškove vezane za zdravstvene probleme koje je razvila zbog teškog stresa koji je tužiteljica pretrpjela i koji EIB-ov sustav zdravstvenog osiguranja ne naknađuje;
   naloži EIB-u da tužiteljici naknadi neimovinsku štetu koju je pretrpjela, procijenjenu na 5 000 eura, s tim da se, ako Sud to zatraži, odredi vještak kako bi utvrdio točan iznos;
   naloži EIB-u da snosi troškove ovog postupka, uključujući troškove zastupanja i vještaka (prema potrebi).

      Tužbeni razlozi i glavni argumenti

   U prilog tužbi tužiteljica se poziva na jedan tužbeni razlog, tvrdeći da je EIB povrijedio tužiteljičina prava zajamčena Poveljom Europske unije o temeljnim pravima i sudsku praksu Suda u pogledu zaštite temeljnih prava (inter alia, presuda od 13. prosinca 1979., Hauer v Rheinland-Pfalz, C-44/79, EU:C:1979:290).
   Tužiteljica tvrdi da je EIB povrijedio opću obvezu dužne pažnje koju ima prema njoj u pogledu njezinog zdravstvenog stanja i rizika koje zbog njega ima. Nadalje, tužiteljica nije bila propisno obaviještena o postupcima koje treba poduzeti u pogledu dokazivanja svoje profesionalne bolesti. Tužiteljica u svakom slučaju tvrdi da je medicinskom mišljenjem utvrđeno da je njezina bolest profesionalnog porijekla i da je EIB-u podnijela sve relevantne dokumente koji omogućuju procjenu. Od nje se ne zahtijevaju daljnje postupovne radnje, a EIB bi trebao trenutno ispuniti njezine zahtjeve.


title: Predmet C-84/15: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 19. veljače 2015. uputio Hoge Raad der Nederlanden (Nizozemska) – Sonos Europe BV, druga stranka u postupku: Staatssecretaris van Financiën

text:
               4.5.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 146/18

         Zahtjev za prethodnu odluku koji je 19. veljače 2015. uputio Hoge Raad der Nederlanden (Nizozemska) – Sonos Europe BV, druga stranka u postupku: Staatssecretaris van Financiën
   (Predmet C-84/15)
   (2015/C 146/26)
   Jezik postupka: nizozemski

      Sud koji je uputio zahtjev

   Hoge Raad der Nederlanden

      Stranke glavnog postupka

      Žalitelj u kasacijskom postupku: Sonos Europe BV

      Druga stranka u postupku: Staatssecretaris van Financiën

      Prethodno pitanje

   Treba li tarifne brojeve 8517, 8518, 8519 i 8527 KN-a tumačiti tako da proizvod kako je opisan u predmetnoj presudi („Zoneplayer”) i koji prima digitalne podatke te ih bez njihovog pohranjivanja („streaming”) pomoću pet (integriranih) zvučnika emitira u obliku pojačanog zvuka i/ili prenosi na druge uređaje unutar lokalne mreže treba razvrstati u jedan ili nekoliko tih tarifnih brojeva i ako da, u koji? Ili pak tarifni broj 8543 KN-a treba tumačiti tako da uređaj poput Zoneplayera treba kao električni aparat s posebnim funkcijama razvrstati u taj tarifni broj?


title: Predmet C-408/13: Zahtjev za prethodnu odluku koji je podnio Amtsgericht Karlsruhe (Njemačka) 18. srpnja 2013. — Barbara Huber protiv Manfreda Hubera

text:
               21.9.2013

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 274/10

         Zahtjev za prethodnu odluku koji je podnio Amtsgericht Karlsruhe (Njemačka) 18. srpnja 2013. — Barbara Huber protiv Manfreda Hubera
   (Predmet C-408/13)
   2013/C 274/26
   Jezik postupka: njemački

      Sud koji je postavio prethodno pitanje

   Amtsgericht Karlsruhe

      Stranke u glavnom postupku

      Tužiteljica: Barbara Huber

      Tuženik: Manfred Huber

      Prethodna pitanja

   Postoji li sukladnost s člankom 3. točkama (a) i (b) Uredbe Vijeća (EZ) br. 4/2009 od 18. prosinca 2008. o nadležnosti, mjerodavnom pravu, priznavanju i izvršenju sudskih odluka te suradnji u stvarima koje se odnose na obvezu uzdržavanja (1)

   kada je člankom 28., stavkom 1., točkom 1. njemačkog Gesetz zur Geltendmachung von Unterhaltsansprüchen im Verkehr mit ausländischen Staaten (Auslandsunterhaltsgesetz — AUG) (Zakon o naplati tražbina za uzdržavanje u odnosima sa stranim državama), određeno
   da kada jedna od stranaka u postupku nema uobičajeno boravište u tuzemstvu, o zahtjevima u stvarima koje se odnose na obvezu uzdržavanja u slučajevima iz članka 3. točaka (a) i (b) Uredbe (EZ) br. 4/2009 odlučuje isključivo Amtsgericht nadležan prema sjedištu Oberlandesgericht-a na čijem području protivnik zahtjeva ili podnositelj zahtjeva ima svoje uobičajeno boravište?

      (1)  (SL L 7, str. 1.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 19., svezak 5., str. 138.).


title: Predmet T-83/15: Tužba podnesena 20. veljače 2015. – Swatch protiv OHIM-a – L’atelier Wysiwyg (wysiwatch WhatYouSeeIsTheWatchYouGet)

text:
               20.4.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 127/34

         Tužba podnesena 20. veljače 2015. – Swatch protiv OHIM-a – L’atelier Wysiwyg (wysiwatch WhatYouSeeIsTheWatchYouGet)
   (Predmet T-83/15)
   (2015/C 127/46)
   Jezik na kojem je tužba podnesena: engleski

      Stranke

      Tužitelj: Swatch AG (Biel, Švicarska) (zastupnik: P. González-Bueno Catalán de Ocón, odvjetnik)

      Tuženik: Ured za usklađivanje na unutarnjem tržištu (žigovi i dizajni) (OHIM)

      Druga stranka u postupku pred žalbenim vijećem: L’atelier Wysiwyg (Besançon, Francuska)

      Podaci o postupku pred OHIM-om

      Podnositelj prijave: druga stranka u postupku pred žalbenim vijećem

      Sporni žig u pitanju: figurativni žig Zajednice s verbalnim elementima „wysiwatch” i „WhatYouSeeIsTheWatchYouGet” – prijava za registraciju br. 1 1 0 41  597

      Postupak pred OHIM-om: postupak povodom prigovora

      Pobijana odluka: odluka drugog žalbenog vijeća OHIM-a od 4. prosinca 2014. u predmetu R 1873/2014-2

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

               —

               poništi pobijanu odluku;

               —

               naloži OHIM-u i L’atelieru Wysiwyg snošenje troškova.

      Tužbeni razlog

               —

               povreda članka 8. stavka 5. Uredbe br. 207/2009.


title: Predmet C-463/12: Presuda Suda (četvrto vijeće) od 5. ožujka 2015. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Østre Landsret – Danska) – Copydan Båndkopi protiv Nokia Danmark A/S (Zahtjev za prethodnu odluku — Autorsko pravo i srodna prava — Direktiva 2001/29/EZ — Članak 5. stavak 2. točka (b) i članak 6. — Pravo reproduciranja — Iznimka — Reproduciranja za privatnu uporabu — Reproduciranja uz pomoć memorijskih kartica prijenosnih telefona — Pravična naknada — Naknada za reproduciranje na medije — Jednako postupanje — Povrat naknade — Minimalna šteta)

text:
               27.4.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 138/2

         Presuda Suda (četvrto vijeće) od 5. ožujka 2015. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Østre Landsret – Danska) – Copydan Båndkopi protiv Nokia Danmark A/S
   (Predmet C-463/12) (1)

   ((Zahtjev za prethodnu odluku - Autorsko pravo i srodna prava - Direktiva 2001/29/EZ - Članak 5. stavak 2. točka (b) i članak 6. - Pravo reproduciranja - Iznimka - Reproduciranja za privatnu uporabu - Reproduciranja uz pomoć memorijskih kartica prijenosnih telefona - Pravična naknada - Naknada za reproduciranje na medije - Jednako postupanje - Povrat naknade - Minimalna šteta))
   (2015/C 138/02)
   Jezik postupka: danski

      Sud koji je uputio zahtjev

   Østre Landsret

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelj: Copydan Båndkopi

      Tuženik: Nokia Danmark A/S

      Izreka

               1.

               Članak 5. stavak 2. točka (b) Direktive Europskog parlamenta i Vijeća 2001/29/EZ od 22. svibnja 2001. o usklađivanju određenih aspekata autorskog i srodnih prava u informacijskom društvu ne protivi se nacionalnom propisu koji na temelju iznimke od prava reproduciranja predviđa pravičnu naknadu za reproduciranja za privatnu uporabu za višefunkcionalne medije, kao što su to memorijske kartice prijenosnih telefona, bilo da je glavna ili samo sekundarna funkcija tih medija ostvarivanje reproduciranja za privatnu uporabu, pod uvjetom da jedna od funkcija navedenih medija, bila ona i sekundarna, omogućava njihovim imateljima da ih koriste u tu svrhu. Međutim, na iznos plative pravične naknade mogu utjecati odgovori na pitanja je li ta funkcija glavna ili sekundarna te koji je relativni značaj kapaciteta tog medija za ostvarivanje reproduciranja. Ako se šteta učinjena nositeljima prava smatra minimalnom, dostupnost navedene funkcije može dovesti do toga da ne nastaje obveza plaćanja te naknade.

               2.

               Članak 5. stavak 2. točka (b) Direktive 2001/29 ne protivi se nacionalnom propisu koji na temelju iznimke od prava reproduciranja primjenjuje naknadu za financiranje pravične naknade za reproduciranja za privatnu uporabu na isporuku medija koji se mogu koristiti u svrhe reproduciranja za privatnu uporabu, kao što su to memorijske kartice prijenosnih telefona, ali koji tu naknadu ne primjenjuju na isporuku sastavnica koje su primarno namijenjene za pohranjivanje reproduciranja za privatnu uporabu, kao što su to unutarnje memorije čitača MP3, pod uvjetom da te različite kategorije medija i sastavnica nisu usporedive, odnosno da je različito postupanje prema njima opravdano, a što je na sudu koji je uputio zahtjev da provjeri.

               3.

               Članak 5. stavak 2. točka (b) Direktive 2001/29 treba tumačiti u smislu da se ne protivi nacionalnom propisu koji na temelju iznimke od prava reproduciranja nameće plaćanje naknade za financiranje pravične naknade za reproduciranja za privatnu uporabu, proizvođačima i uvoznicima koji prodaju memorijske kartice prijenosnih telefona poslovnim korisnicima te koji znaju da su te kartice namijenjene za daljnju prodaju od strane tih profesionalnih korisnika, ali zanemaruju činjenicu jesu li krajnji kupci navedenih kartica privatni ili poslovni korisnici, pod uvjetom

                           —

                           da je uspostava takvog sustava opravdana praktičnim poteškoćama;

                           —

                           da su obveznici navedene naknade izuzeti od njezinog plaćanja ako pokažu da su memorijske kartice isporučili osobama koje nisu fizičke osobe, u svrhe koje su očito strane ostvarenju reproduciranja za privatnu uporabu, imajući u vidu da to izuzeće ne može biti ograničeno na isporuku samo profesionalnim korisnicima koji su registrirani pri tijelu zaduženom za upravljanje tim istim naknadama;

                           —

                           da navedeni sustav predviđa djelotvorno pravo na povrat naknade za privatno reproduciranje i ne čini pretjerano otežanim povrat plaćene naknade, a taj povrat moguće je izvršiti samo konačnom stjecatelju takve memorijske kartice koji u tu svrhu mora uputiti zahtjev navedenom tijelu.

               4.

               Članak 5. stavak 2. točku (b) Direktive 2001/29, u vezi s njezinom uvodnom izjavom 35., treba tumačiti u smislu da države članice mogu u određenim situacijama koje ulaze u područje primjene iznimke od prava reproduciranja za reproduciranja za privatnu uporabu predvidjeti izuzeće od plaćanja pravične naknade na temelju te iznimke, pod uvjetom da je šteta učinjena u tim slučajevima nositeljima prava minimalna. Te su države nadležne utvrditi prag takve štete, imajući u vidu da se taj prag mora primijeniti u skladu s načelom jednakog postupanja.

               5.

               Direktivu 2001/29 treba tumačiti u smislu da kad je država članica odlučila, na temelju članka 5. stavka 2. te direktive, isključiti iz materijalnog područja primjene te odredbe svako pravo nositeljâ prava da daju ovlaštenje za privatna reproduciranja njihovih djela, tada ovlaštenje koje nositelj prava daje za uporabu datoteka koje sadrže njegova djela ne može utjecati na obvezu pravične naknade na temelju iznimke od prava reproduciranja za reproduciranja ostvarena korištenjem tih datoteka u skladu s člankom 5. stavkom 2. točkom (b) navedene direktive i ne može sâmo po sebi dovesti do nastanka obveze plaćanja bilo kakve naknade tom nositelju prava od strane korisnika predmetnih datoteka.

               6.

               Provedba tehničkih mjera propisanih u članku 6. Direktive 2001/29 za uređaje koji se koriste za reproduciranje zaštićenih djela, kao što su to DVD-i, CD-i, čitači MP3 ili računala, ne može utjecati na pravičnu naknadu koja je na temelju iznimke od prava reproduciranja plativa za privatna reproduciranja koja su ostvarena tim uređajima. Međutim, ta provedba može utjecati na konkretnu razinu te naknade.

               7.

               Direktiva 2001/29 protivi se nacionalnom propisu koji na temelju iznimke od prava reproduciranja predviđa pravičnu naknadu za reproduciranja iz nedopuštenih izvora, odnosno iz zaštićenih djela koja su stavljena na raspolaganje javnosti bez ovlaštenja nositeljâ prava.

               8.

               Direktiva 2001/29 ne protivi se nacionalnom propisu koji na temelju iznimke od prava reproduciranja predviđa pravičnu naknadu za reproduciranja zaštićenih djela koja ostvaruje fizička osoba s ili uz pomoć uređaja koji pripada trećoj osobi.

      (1)  SL C 399, 22.12.2012.


title: Predmet T-17/15: Tužba podnesena 15. siječnja 2015. – Italija protiv Komisije

text:
               9.3.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 81/27

         Tužba podnesena 15. siječnja 2015. – Italija protiv Komisije
   (Predmet T-17/15)
   (2015/C 081/35)
   Jezik postupka: talijanski

      Stranke

      Tužitelj: Talijanska Republika (zastupnici: P. Gentili, avvocato dello Stato, G. Palmieri, agent)

      Tuženik: Europska komisija

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

               —

               poništi Obavijest o natječaju EPSO/AD/294/14 – Administratori (AD 6) u području zaštite podataka.

               —

               naloži Komisiji snošenje troškova.

      Tužbeni razlozi i glavni argumenti

   U prilog osnovanosti tužbe tužitelj ističe sedam tužbenih razloga.

               1.

               Prvi tužbeni razlog temelji se na povredi članaka 263., 264. i 266. UFEU-a.

                           —

                           Komisija je povrijedila obvezujući učinak presude Suda u predmetu C-566/10 P kojom su natječaji, koji kandidatima otvorenih natječaja Unije određuju da kao drugi jezik mogu navesti samo engleski, francuski i njemački, proglašeni nezakonitima.

               2.

               Drugi tužbeni razlog temelji se na povredi članka 342. UFEU-a te članaka 1. i 6. Uredbe 1/58.

                           —

                           U tom se pogledu ističe da je, time što je kandidatima na otvorenim natječajima Unije ponudila samo tri jezika koje mogu izabrati kao drugi jezik, Komisija u praksi uspostavila novo jezično uređenje institucija pri čemu je zahvatila u isključivu nadležnost Vijeća u ovom području. .

               3.

               Treći tužbeni razlog temelji se povredi članka 12. UEZ-u, sada članka 18. UFEU, članka 22. Povelje Europske unije o temeljnim pravima, članka 6. stavka 3. UEU-a, članka 1. točaka 2. i 3. Priloga III. Pravilnika o osoblju, članaka 1. i 6. Uredbe 1/58, članka 1.d stavka 1. i 6., članka 27. stavka 2. i članka 28. točke f) Pravilnika o osoblju.

                           —

                           U tom se pogledu ističe da je jezično ograničenje koje je uvela Komisija diskriminatorno jer navedeni propisi zabranjuju da se europskim građanima i europskim službenicima nameću jezična ograničenja koja nisu predviđena kao opće i objektivno pravilo internim propisima institucija, koji su navedeni u članku 6. Uredbe 1/58, ali nisu još doneseni, a koji zabranjuju da se predvide takva ograničenja, ako pritom ne postoji poseban i obrazložen interes službe.

               4.

               Četvrti tužbeni razlog temelji se na povredi članka 6. stavka 3. UEU-a u dijelu u kojem načelo zaštite legitimnih očekivanja utvrđuje kao temeljno pravo koje proizlazi iz zajedničkih ustavnih tradicija država članica.

                           —

                           U tom se pogledu ističe da je Komisija povrijedila očekivanje građana da mogu izabrati kao drugi jezik bilo koji jezik Unije, kako je to bilo moguće do 2007. i kako je to meritorno potvrđeno u presudi Suda Europske unije u predmetu C-566/10 P.

               5.

               Peti tužbeni razlog temelji se na zlouporabi ovlasti i na povredi meritornih odredbi koje odgovaraju naravi i ciljevima obavijesti o natječaju, posebno, članka 1.d stavaka 1. i 6., članka 28. točke (f), članka 27. stavka 2., članka 34. stavka 3. i članka 45. stavka 1. Pravilnika o osoblju, kao i na povredi načela proporcionalnosti.

                           —

                           U tom se pogledu ističe da je prethodnim i općenitim ograničavanjem mogućnosti odabira drugog jezika na tri jezika Komisija je ustvari prijevremeno, u fazi prijave i fazi uvjeta za prijavu na natječaj, provela provjeru jezičnih sposobnosti kandidata, koja bi se zapravo trebala provesti u okviru samog natječaja. Na taj način jezične sposobnosti dobivaju prednost u odnosu na stručno znanje.

               6.

               Šesti tužbeni razlog temelji se na povredi članka 18. i članka 24. stavka 4. UFEU-a, članka 22. Povelje Europske unije o temeljnim pravima, članka 2. Uredbe 1/58 i članka 1d. stavaka 1. i 6. Pravilnika o osoblju.

                           —

                           U tom se pogledu ističe da je, time što određeno da se prijave za sudjelovanje moraju obavezno podnositi na engleskom, francuskom ili njemačkom jeziku i da na istom jeziku EPSO upućuje kandidatima obavijesti koje se odnose na provođenje natječaja, prekršeno pravo europskih građana na komunikaciju sa institucijama na vlastitom jeziku te se dodatno provodi diskriminacija na štetu onih koji nemaju temeljito znanje tih triju jezika.

               7.

               Sedmi tužbeni razlog temelji se na povredi članaka 1. i 6. Uredbe 1/58, članka 1.d stavaka 1. i 6. i članka 28. točke f) Pravilnika o osoblju, članka 1. stavka 1. točke (f) Priloga III. Pravilniku o osoblju i članka 296. stavka 2. UFEU-a (nedostatak u obrazloženju), kao i na povredi načela proporcionalnosti i pogreški koja se tiče činjenica.

                           —

                           U tom se pogledu ističe da je Komisija obrazložila ograničenje na tri jezika s potrebom da novozaposleni budu u stanju odmah komunicirati unutar institucija. Takvo obrazloženje iskrivljuje činjenice jer nije istina da su predmetna tri jezika ona koja su najčešće korištena za komunikaciju među različitim jezičnim skupinama unutar institucija te je neproporcionalno u odnosu na ograničenje temeljnog prava kao što je ono da se ne bude podvrgnuto jezičnoj diskriminaciji kada postoje blaži mehanizmi za osiguranje učinkovite komunikacije unutar institucija.


title: Predmet C-239/17: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 10. svibnja 2017. uputio Østre Landsret (Danska) – Gert Teglgaard, Fløjstrupgård I/S protiv Fødevareministeriets Klagecenter

text:
               10.7.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 221/13

         Zahtjev za prethodnu odluku koji je 10. svibnja 2017. uputio Østre Landsret (Danska) – Gert Teglgaard, Fløjstrupgård I/S protiv Fødevareministeriets Klagecenter
   (Predmet C-239/17)
   (2017/C 221/17)
   Jezik postupka: danski

      Sud koji je uputio zahtjev

   Østre Landsret

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelj: Gert Teglgaard, Fløjstrupgård I/S

      Tuženik: Fødevareministeriets Klagecenter

      Prethodna pitanja

               1.

               Treba li slučaju u kojem je poljoprivrednik povrijedio zakonom propisane zahtjeve o upravljanju i dobre poljoprivredne i okolišne uvjete u kalendarskoj godini pa se stoga primjenjuje sniženje izravnih plaćanja za poljoprivrednika (vidjeti članak 6. stavak 1. Uredbe Vijeća br. 1782/2003, (1) u vezi s člankom 66. stavkom 1. Uredbe Komisije br. 796/2004 (2)) iznos sniženja potpore računati na temelju izravnih plaćanja za poljoprivrednika:

                           (a)

                           u kalendarskoj godini u kojoj se desila povreda, ili

                           (b)

                           u (sljedećoj) kalendarskoj godini u kojoj je utvrđena/otkrivena povreda?

               2.

               Dolazi li se do istog odgovora na temelju naredno donesenih pravila iz članka 23. stavka 1. Uredbe Vijeća br. 73/2009 (3), u vezi s člankom 70. stavkom 4. i člankom 8. točkom (a) Uredbe Komisije br. 1122/2009? (4)

               3.

               Primjenjuje li se na izračun sniženja potpore, u slučaju u kojem je poljoprivrednik povrijedio zakonom propisane zahtjeve o upravljanju i dobre poljoprivredne i okolišne uvjete u 2007. i 2008., ali je povreda prvi put utvrđena/otkrivena u 2011., Uredba Vijeća br. 1782/2003, u vezi s Uredbom Komisije br. 796/2004 ili Uredba Vijeća br. 73/2009, u vezi s Uredbom Komisije br. 1122/2009?

      (1)  Uredba Vijeća (EZ) br. 1782/2003 od 29. rujna 2003. . o utvrđivanju zajedničkih pravila za programe izravne potpore u okviru zajedničke poljoprivredne politike i utvrđivanju određenih programa potpore za poljoprivrednike i o izmjeni uredaba (EEZ) br. 2019/93, (EZ) br. 1452/2001, (EZ) br. 1453/2001, (EZ) br. 1454/2001, (EZ) br. 1868/94, (EZ) br. 1251/1999, (EZ) br. 1254/1999, (EZ) br. 1673/2000, (EEZ) br. 2358/71 i (EZ) br. 2529/2001(SL 2003., L 270, str. 1.).

      (2)  Uredba Komisije (EZ) br. 796/2004 o utvrđivanju detaljnih pravila za provedbu višestruke sukladnosti, modulacije i integriranog administrativnog i kontrolnog sustava predviđenih Uredbom Vijeća (EZ) br. 1782/2003 o utvrđivanju zajedničkih pravila za programe izravne potpore za u okviru zajedničke poljoprivredne politike i utvrđivanju određenih programa potpore za poljoprivrednike (SL L 141, str. 18.).

      (3)  Uredba Vijeća (EZ) br. 73/2009 od 19. siječnja 2009. o utvrđivanju zajedničkih pravila za programe izravne potpore za poljoprivrednike u okviru zajedničke poljoprivredne politike i utvrđivanju određenih programa potpore za poljoprivrednike, o izmjeni uredaba (EZ) br. 1290/2005, (EZ) br. 247/2006, (EZ) br. 378/2007 i stavljanju izvan snage Uredbe (EZ) br. 1782/2003 (SL 2009., L 30, str. 16.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 3., svezak 19., str. 199.).

      (4)  Uredba Komisije (EZ) br. 1122/2009 od 30. studenoga 2009. o utvrđivanju detaljnih pravila za provedbu Uredbe Vijeća (EZ) br. 73/2009 u pogledu višestruke sukladnosti, modulacije i integriranog administrativnog i kontrolnog sustava, u okviru programa izravne potpore za poljoprivrednike predviđenih u navedenoj Uredbi, kao i za provedbu Uredbe Vijeća (EZ) br. 1234/2007 u pogledu višestruke sukladnosti u okviru programa potpore predviđenog za sektor vina (SL 2009., L 316, str. 65.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 3., svezak 20., str. 231. i ispravak u SL-u 2013., L 246.).


title: Predmet T-133/12: Presuda Općeg suda od 2. travnja 2014. – Ben Ali protiv Vijeća ( „Zajednička vanjska i sigurnosna politika — Mjere ograničavanja protiv određenih osoba i subjekata s obzirom na stanje u Tunisu — Zamrzavanje sredstava — Pravni temelj — Pravo na vlasništvo — Članak 17., stavak 1. Povelje o temeljnim pravima — Prilagođavanje vremena učinaka poništenja — Izvanugovorna odgovornost — Izostanak materijalne štete” )

text:
               19.5.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 151/18

         Presuda Općeg suda od 2. travnja 2014. – Ben Ali protiv Vijeća
   (Predmet T-133/12) (1)

   ((„Zajednička vanjska i sigurnosna politika - Mjere ograničavanja protiv određenih osoba i subjekata s obzirom na stanje u Tunisu - Zamrzavanje sredstava - Pravni temelj - Pravo na vlasništvo - Članak 17., stavak 1. Povelje o temeljnim pravima - Prilagođavanje vremena učinaka poništenja - Izvanugovorna odgovornost - Izostanak materijalne štete”))
   2014/C 151/23
   Jezik postupka: francuski

      Stranke

      Tužitelj: Mehdi Ben Tijani Ben Haj Hamda Ben Haj Hassen Ben Ali (Saint-Étienne-du-Rouvray, Francuska) (zastupnik: A. de Saint Remy, odvjetnik)

      Tuženik: Vijeće Europske unije (zastupnici: G. Étienne i S. Kyriakopoulou, agenti)

      Intervenijent na strani tuženika: Europska komisija (zastupnici: É. Cujo i M. Konstantinidis, agenti)

      Predmet

   S jedne strane, zahtjev za poništenje Odluke Vijeća 2012/50/ZVSP od 27. siječnja 2012. o izmjeni Odluke 2011/72/ZVSP o mjerama ograničavanja protiv određenih osoba i subjekata s obzirom na stanje u Tunisu (SL L 27, str. 11.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 18. svezak 2. str. 325.), u dijelu u kojem se ta odluka odnosi na tužitelja, i, s druge strane, zahtjev koji se odnosi na naknadu štete i kamate.

      Izreka

               1.

               Poništava se prilog Odluke Vijeća 2011/72/ZVSP od 31. siječnja 2011. o mjerama ograničavanja protiv određenih osoba i subjekata s obzirom na stanje u Tunisu, izmijenjene provedbenom Odlukom Vijeća 2011/79/ZVSP od 4. veljače 2011. za provedbu Odluke 2011/72, u dijelu u kojem je bio proširen Odlukom Vijeća 2012/50/ZVSP od 27. siječnja 2012. kojom je izmijenjena Odluka 2011/72 i u kojoj se navodi ime M. Mehdi Ben Tijani Ben Haj Hamda Ben Haj Hassen Ben Ali.

               2.

               Učinci priloga Odluke 2011/72, izmijenjene provedbenom Odlukom 2011/79 i proširene Odlukom 2012/50 što se tiče M. Ben Tijani Ben Haj Hamda Ben Haj Hassen Ben Alija ostaju na snazi do isteka roka za žalbu protiv ove presude, ili, ako žalba u tom roku bude podnesena, do odbijanja iste.

               3.

               U ostalom dijelu tužba se odbija.

               4.

               Nalaže se Vijeću Europske unije da osim svojih troškova snosi i troškove M. Ben Tijani Ben Haj Hamda Ben Haj Hassen Ben Alija.

               5.

               Europska komisija snosi vlastite troškove.

      (1)  SL C 165, 9.6.2012.


title: Predmet T-84/17: Rješenje Općeg suda od 18. svibnja 2017. – Consorzio IB Innovation protiv Komisije

text:
               17.7.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 231/54

         Rješenje Općeg suda od 18. svibnja 2017. – Consorzio IB Innovation protiv Komisije
   (Predmet T-84/17) (1)

   (2017/C 231/70)
   Jezik postupka: talijanski
   Predsjednik drugog vijeća odredio je brisanje predmeta.

      (1)  SL C 95, 27. 3. 2017.


title: Predmet F-118/15: Presuda Službeničkog suda (sudac pojedinac) od 28. lipnja 2016. – Kotula protiv Komisije (Javna služba — Dužnosnici — Članak 45. Pravilnika o osoblju — Postupak promaknuća za 2014. godinu — Opće provedbene odredbe članka 45. Pravilnika — Popis dužnosnika koje su za promaknuće predložili glavni direktori i voditelji službi — Izostavljanje tužiteljevog imena — Međuinstitucionalni premještaj — Uzimanje u obzir izvješća o ocjenjivanju koja je donijela prethodna institucija — Mogućnost osporavanja popisa dužnosnika predloženih za promaknuće pred zajedničkim odborom za promaknuće — Usporedba zasluga dužnosnika koji ispunjavaju uvjete za promaknuće)

text:
               8.8.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 287/35

         Presuda Službeničkog suda (sudac pojedinac) od 28. lipnja 2016. – Kotula protiv Komisije
   (Predmet F-118/15) (1)

   ((Javna služba - Dužnosnici - Članak 45. Pravilnika o osoblju - Postupak promaknuća za 2014. godinu - Opće provedbene odredbe članka 45. Pravilnika - Popis dužnosnika koje su za promaknuće predložili glavni direktori i voditelji službi - Izostavljanje tužiteljevog imena - Međuinstitucionalni premještaj - Uzimanje u obzir izvješća o ocjenjivanju koja je donijela prethodna institucija - Mogućnost osporavanja popisa dužnosnika predloženih za promaknuće pred zajedničkim odborom za promaknuće - Usporedba zasluga dužnosnika koji ispunjavaju uvjete za promaknuće))
   (2016/C 287/43)
   Jezik postupka: francuski

      Stranke

      Tužitelj: Marcin Kotula (Bruxelles, Belgija) (zastupnici: N. de Montigny i J.-N. Louis, odvjetnici)

      Tuženik: Europska komisija (zastupnici: C. Berardis-Kayser i G. Berscheid, agenti)

      Predmet

   Zahtjev za poništenje Komisijine odluke o nepromaknuću tužitelja na temelju postupka promaknuća za 2014. godinu.

      Izreka presude

               1.

               Tužba se odbija.

               2.

               Svaka stranka snosi vlastite troškove.

      (1)  SL C 320, 28. 9. 2015., str. 57.


title: Predmet T-414/11: Rješenje Općeg suda od 8. srpnja 2013. — Nutrichem Diät + Pharma protiv OHIM-a — Gervais Danone (Active) ( „Žig Zajednice — Prigovor — Povlačenje prigovora — Obustava postupka” )

text:
               7.9.2013

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 260/32

         Rješenje Općeg suda od 8. srpnja 2013. — Nutrichem Diät + Pharma protiv OHIM-a — Gervais Danone (Active)
   (Predmet T-414/11) (1)

   (Žig Zajednice - Prigovor - Povlačenje prigovora - Obustava postupka)
   2013/C 260/73
   Jezik postupka: njemački

      Stranke

      Tužitelj: Nutrichem Diät + Pharma GmbH (Roth, Njemačka) (zastupnici: D. Jochim i R. Egerer, odvjetnici)

      Tuženik: Ured za usklađivanje na unutarnjem tržištu (žigovi i dizajni) (zastupnici: u početku K. Klüpfel, zatim D. Walicka, agenti)

      Druga strana u postupku pred žalbenim vijećem OHIM-a, intervenijent pred Općim sudom: Compagnie Gervais Danone (Levallois Perret, Francuska) (zastupnik: M. de Justo Bailey, odvjetnik)

      Predmet

   Tužba podnesena protiv odluke prvog žalbenog vijeća OHIM-a od 4. svibnja 2011. (predmet R 683/2010-1), vezana uz postupak povodom prigovora između Nutrichem Diät + Pharma GmbH i Compagnie Gervais Danone.

      Izreka

               1.

               Postupak pokrenut tužbom se obustavlja.

               2.

               Nalaže se tužitelju i intervenijentu snošenje vlastitih troškova kao i snošenje, svakome pojedinačno, polovice troškova tuženika.

      (1)  SL C 298, 8.10.2011.


title: Predmet C-583/13 P: Presuda Suda (drugo vijeće) od 18. lipnja 2015. – Deutsche Bahn AG, DB Mobility Logistics AG, DB Energie GmbH, DB Netz AG, Deutsche Umschlaggesellschaft Schiene-Straße (DUSS) mbH, DB Schenker Rail GmbH, DB Schenker Rail Deutschland AG protiv Europske komisije, Kraljevine Španjolske, Nadzornog tijela EFTA-e i Vijeća Europske unije. (Žalba — Tržišno natjecanje — Sektor željezničkog prometa i pomoćnih usluga — Zloporaba vladajućeg položaja — Uredba (EZ) br. 1/2003 — Članak 20. i članak 28. stavak 1. — Upravni postupak — Odluka kojom se nalaže pretraga — Komisijine ovlasti u provođenju pretraga — Temeljno pravo na nepovredivost doma — Nepostojanje prethodnog sudskog odobrenja — Učinkovit sudski nadzor — Slučajni pronalazak)

text:
               24.8.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 279/6

         Presuda Suda (drugo vijeće) od 18. lipnja 2015. – Deutsche Bahn AG, DB Mobility Logistics AG, DB Energie GmbH, DB Netz AG, Deutsche Umschlaggesellschaft Schiene-Straße (DUSS) mbH, DB Schenker Rail GmbH, DB Schenker Rail Deutschland AG protiv Europske komisije, Kraljevine Španjolske, Nadzornog tijela EFTA-e i Vijeća Europske unije.
   (Predmet C-583/13 P) (1)

   ((Žalba - Tržišno natjecanje - Sektor željezničkog prometa i pomoćnih usluga - Zloporaba vladajućeg položaja - Uredba (EZ) br. 1/2003 - Članak 20. i članak 28. stavak 1. - Upravni postupak - Odluka kojom se nalaže pretraga - Komisijine ovlasti u provođenju pretraga - Temeljno pravo na nepovredivost doma - Nepostojanje prethodnog sudskog odobrenja - Učinkovit sudski nadzor - Slučajni pronalazak))
   (2015/C 279/07)
   Jezik postupka: njemački

      Stranke

      Žalitelji: Deutsche Bahn AG, DB Mobility Logistics AG, DB Energie GmbH, DB Netz AG, Deutsche Umschlaggesellschaft Schiene-Straße (DUSS) mbH DB Schenker Rail GmbH, DB Schenker Rail Deutschland AG (zastupnici: W. Deselaers, E. Venot i J. Brückner, odvjetnici)

      Druge stranke u postupku: Europska komisija (zastupnici: L. Malferrari i R. Sauer, agenti), Kraljevina Španjolska (zastupnici: A. Rubio González i L. Banciella Rodríguez-Miñón, agenti), Nadzorno tijelo EFTA-e (zastupnici: M. Schneider, X. Lewis i M. Moustakali, agenti), Vijeće Europske unije

      Izreka

               1.

               Ukida se presuda Općeg suda Europske unije Deutsche Bahn i dr./Komisija (T-289/11, T-290/11 i T-521/11) u dijelu u kojem je njome odbijena tužba protiv druge i treće odluke o pretrazi C(2011) 2365 od 30. ožujka 2011. i C(2011) 5230 od 14. srpnja 2011.

               2.

               Poništavaju se odluke Europske komisije C(2011) 2365 od 30. ožujka 2011. i C(2011) 5230 od 14. srpnja 2011.

               3.

               U preostalom dijelu žalba se odbija.

               4.

               Društvima Deutsche Bahn AG, DB Mobility Logistics AG, DB Energie GmbH, DB Netz AG, Deutsche Umschlaggesellschaft Schiene-Straße (DUSS) mbH, DB Schenker Rail GmbH i DB Schenker Rail Deutschland AG nalaže se snošenje, osim polovine vlastitih troškova vezanih uz ovu žalbu, i polovine troškova Europske komisije u okviru ovog postupka.

               5.

               Europskoj komisiji nalaže se snošenje, osim polovine vlastitih troškova vezanih uz ovu žalbu, i polovine troškova društava Deutsche Bahn AG, DB Mobility Logistics AG, DB Energie GmbH, DB Netz AG, Deutsche Umschlaggesellschaft Schiene-Straße (DUSS) mbH, DB Schenker Rail GmbH i DB Schenker Rail Deutschland AG u okviru ovog postupka.

               6.

               Društvima Deutsche Bahn AG, DB Mobility Logistics AG, DB Energie GmbH, DB Netz AG, Deutsche Umschlaggesellschaft Schiene-Straße (DUSS) mbH, DB Schenker Rail GmbH i DB Schenker Rail Deutschland AG nalaže se snošenje troškova vezanih uz predmet T-289/11.

               7.

               Europskoj komisiji nalaže se snošenje troškova vezanih uz predmete T-290/11 i T-521/11.

               8.

               Kraljevina Španjolska snosi vlastite troškove.

               9.

               Nadzorno tijelo EFTA-e snosi vlastite troškove.

      (1)  SL C 24, 25. 1. 2014.


title: Predmet T-466/14: Tužba podnesena 24. lipnja 2014. – Španjolska protiv Komisije

text:
               11.8.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 261/45

         Tužba podnesena 24. lipnja 2014. – Španjolska protiv Komisije
   (Predmet T-466/14)
   2014/C 261/72
   Jezik postupka: španjolski

      Stranke

      Tužitelj: Kraljevina Španjolska (zastupnik: A. Rubio González, Abogado del Estado)

      Tuženik: Europska komisija

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

               —

               djelomično poništi odluku Komisije od 14. travnja 2014. kojom je otpust uvoznih carina na temelju članka 236., a u vezi s člankom 220. stavkom 2. točkom (b) Carinskog zakonika Zajednice [Uredba (EEZ) br. 2913/92] ocijenjen osnovanim dok je otpust uvoznih carina za drugi iznos ocijenjen neosnovanim u pojedinačnom slučaju (REM 02/2013), u mjeri u kojoj se tom odlukom odbija otpust uvoznih carina koji Komisija pogrešno smatra neosnovanim, i

               —

               tuženoj instituciji naloži snošenje troškova.

      Tužbeni razlozi i glavni argumenti

   U prilog tužbi tužitelj ističe dva tužbena razloga.

               1.

               Prvi tužbeni razlog temelji se na povredi prava na dobru upravu u vezi s člankom 872.a Uredbe Komisije (EEZ) br. 2454/93 od 2. srpnja 1993. o utvrđivanju odredaba za provedbu Uredbe Vijeća (EEZ) br. 2913/92 o Carinskom zakoniku Zajednice (SL L 253, str. 1.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 2., svezak 1., str. 3.)

                           —

                           u tom pogledu tužitelj navodi da je u okviru postupka poput onog o otpustu, u kojem Komisija može zahtijevati sve dodatne informacije koje smatra korisnima i u kojem je dužna obavijestiti o razlozima za donošenje nepovoljne odluke, odluka o odbijanju iz razloga koji nisu navedeni u prethodnoj obavijesti protivna članku 41. Povelje Europske unije o temeljnim pravima.

               2.

               Drugi tužbeni razlog temelji se na povredi članka 220. stavka 2. točke (b) Uredbe Vijeća (EEZ) br. 2913/92 od 12. listopada 1992. o Carinskom zakoniku Zajednice (SL L 302, str. 1.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 2., svezak 2., str. 110.)

                           —

                           tužitelj smatra da su ispunjeni uvjeti utvrđeni u ustaljenoj sudskoj praksi na kojima su se u prošlosti temeljile brojne povoljne Komisijine odluke o otpustu u sektoru tune. Osobito su ispunjeni uvjeti koji se odnose na složenost zakonodavstva, na nepostojanje pogrešnog prikaza činjenica od strane izvoznika, na različita tumačenja zakonodavstva na osnovi točnih informacija, na djelomičnu Komisijinu odgovornost te na činjenicu da su nadležna tijela kontinuirano činila istu pogrešku nikad pravilno ne primjenjujući zakonodavstvo.


title: Predmet T-76/12: Presuda Općeg suda od 18. studenoga 2015. – Nu Air Compressors and Tools protiv Komisije („Damping — Uvoz određenih kompresora podrijetlom iz Kine — Djelomično odbijanje povrata plaćenih antidampinških pristojbi — Određivanje izvozne cijene — Oduzimanje antidampinških pristojbi — Prilagodba vremenskih učinaka poništenja”)

text:
               11.1.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 7/15

         Presuda Općeg suda od 18. studenoga 2015. – Nu Air Compressors and Tools protiv Komisije
   (Predmet T-76/12) (1)

   ((„Damping - Uvoz određenih kompresora podrijetlom iz Kine - Djelomično odbijanje povrata plaćenih antidampinških pristojbi - Određivanje izvozne cijene - Oduzimanje antidampinških pristojbi - Prilagodba vremenskih učinaka poništenja”))
   (2016/C 007/21)
   Jezik postupka: engleski

      Stranke

      Tužitelj: Nu Air Compressors and Tools SpA (Robassomero, Italija) (zastupnici: R. MacLean, solicitor, i A. Bochon, odvjetnik)

      Tuženik: Europska komisija (zastupnici: A. Stobiecka-Kuik, K. Talabér-Ritz i T. Maxian Rusche, agenti)

      Predmet

   Zahtjev da se djelomično ponište odluke Komisije C (2011) 8824 final i C (2011) 8812 final od 6. prosinca 2011. o zahtjevima za povrat plaćenih antidampinških pristojbi na uvoz određenih kompresora podrijetlom iz Narodne Republike Kine i, u slučaju da Opći sud poništi te odluke, da se održe na snazi učinci tih odluka sve dok Komisija ne usvoji mjere potrebne za izvršenje presude Općeg suda koju treba donijeti.

      Izreka

               1.

               Poništava se članak 1. Odluke Komisije C (2011) 8824 final i Odluke Komisije C (2011) 8812 final od 6. prosinca 2011. o zahtjevima za povrat plaćenih antidampinških pristojbi na uvoz određenih kompresora podrijetlom iz Narodne Republike Kine, u dijelu u kojem se društvu Nu Air Compressors and Tools SpA ne priznaje povrat neopravdano plaćenih antidampinških pristojbi iznad u njima navedenih iznosa.

               2.

               U preostalom dijelu tužba se odbija.

               3.

               Europskoj komisiji se nalaže snošenje troškova.

      (1)  SL C 118, 21. 4. 2012.


title: Predmet C-317/13: Tužba podnesena 7. lipnja 2013. — Europski parlament protiv Vijeća Europske unije

text:
               3.8.2013

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 226/3

         Tužba podnesena 7. lipnja 2013. — Europski parlament protiv Vijeća Europske unije
   (Predmet C-317/13)
   (2013/C 226/13)

   Predmetni postupak pokrenut je prije 1. srpnja 2013., datuma pristupanja Republike Hrvatske Europskoj uniji


title: Predmet T-73/12: Presuda Općeg suda od 18. studenoga 2015. – Einhell Germany i dr. protiv Komisije („Damping — Uvoz određenih kompresora iz Kine — Djelomično odbijanje povrata antidampinške pristojbe — Utvrđivanje izvozne cijene — Odbitak antidampinške pristojbe — Izmjena učinaka poništenja u vremenu”)

text:
               8.2.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 48/41

         Presuda Općeg suda od 18. studenoga 2015. – Einhell Germany i dr. protiv Komisije
   (Predmet T-73/12) (1)

   ((„Damping - Uvoz određenih kompresora iz Kine - Djelomično odbijanje povrata antidampinške pristojbe - Utvrđivanje izvozne cijene - Odbitak antidampinške pristojbe - Izmjena učinaka poništenja u vremenu”))
   (2016/C 048/46)
   Jezik postupka: engleski

      Stranke

      Tužitelji: Einhell Germany AG (Landau an der Isar, Njemačka); Hans Einhell Nederlands BV (Breda, Nizozemska); Einhell France SAS (Villepinte, Francuska); Hans Einhell Österreich GmbH (Beč, Austrija) (zastupnici: R. MacLean, solicitor, i A. Bochon, odvjetnik)

      Tuženik: Europska komisija (zastupnici: A. Stobiecka-Kuik, K. Talabér-Ritz i T. Maxian Rusche, agenti)

      Predmet

   Zahtjev za djelomično poništenje odluka Komisije K (2011) 8831 final, C (2011) 8825 final, , C (2011) 8828 final i K (2011) 8810 final od 6. prosinca 2011. o zahtjevu za povrat antidampinške pristojbe na uvoz određenih kompresora iz Narodne Republike Kine, i, ako bi Opći sud poništio navedenu odluku, ostavljanje na snazi učinaka te odluke do donošenja mjera Komisije potrebnih za izvršenje presude Općeg suda.

      Izreka

               1.

               Poništava se članak 1. odluka Komisije K (2011) 8831 final, C (2011) 8825 final, C (2011) 8828 final i K (2011) 8810 final od 6. prosinca 2011., o zahtjevima za povrat antidampinških pristojbi na uvoz određenih kompresora iz Narodne Republike Kine u mjeri u kojoj se njime Einhellu Germany AG, Hansu Einhell Nederlands BV, Einhellu France SAS i Hansu Einhell Österreich GmbH odbija povrat antidampinških pristojbi, koje su neutemeljeno isplaćene, u tamo navedenim iznosima.

               2.

               U preostalom dijelu tužba se odbija.

               3.

               Nalaže se Europskoj komisiji snošenje troškova.

      (1)  SL C 109, 14. 4. 2012.


title: Predmet C-222/13: Zahtjev za prethodnu odluku koji je podnio Teleklagenævnet (Danska) 25. travnja 2013. — TDC A/S protiv Erhvervsstyrelsen

text:
               20.7.2013

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 207/4

         Zahtjev za prethodnu odluku koji je podnio Teleklagenævnet (Danska) 25. travnja 2013. — TDC A/S protiv Erhvervsstyrelsen
   (Predmet C-222/13)
   (2013/C 207/22)

   Predmetni postupak pokrenut je prije 1. srpnja 2013., datuma pristupanja Republike Hrvatske Europskoj uniji.


title: Predmet C-200/16: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 12. travnja 2016. uputio Supremo Tribunal de Justiça (Portugal) – Securitas – Serviços e Tecnologia de Segurança, S.A. protiv ICTS Portugal – Consultadoria de Aviação Comercial, S.A. i drugi

text:
               13.6.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 211/36

      Zahtjev za prethodnu odluku koji je 12. travnja 2016. uputio Supremo Tribunal de Justiça (Portugal) – Securitas – Serviços e Tecnologia de Segurança, S.A. protiv ICTS Portugal – Consultadoria de Aviação Comercial, S.A. i drugi
      (Predmet C-200/16)
      (2016/C 211/47)
      Jezik postupka: portugalski

         Sud koji je uputio zahtjev

      Supremo Tribunal de Justiça

         Stranke glavnog postupka

         Tužitelj: Securitas – Serviços e Tecnologia de Segurança, S.A.

         Tuženici: ICTS Portugal – Consultadoria de Aviação Comercial, S.A., Arthur George Resendes, Jorge Alberto Rodrigues Pereira, José Manuel Duque Medeiros, José Octávio Pimentel do Couto Macedo, Márcio Aurélio Mendes, Marco Paulo Viveiros Câmara, Milton César Pimentel Freitas, Milton Miguel Miranda Santos, Nelson Manuel Rego Sousa, Osvaldo Manuel Rego Arruda, Pedro Miguel Amaral Pacheco, Pedro Miguel Costa Tavares, Rui Miguel Costa Tavares, Rui Sérgio Gouveia Terra, Jaime Amorim Amaral Melo, Marcos Daniel Varandas Carvalho, Valter Eurico Rocha da Silva e Sousa

         Prethodna pitanja

                  1.

                  Predstavlja li situacija opisana u spisu prijenos poduzeća ili pogona, pri čemu je poduzeće ICTS preneseno u poduzeće Securitas nakon što je završen javni natječaj na temelju kojega je Securitasu kao uspješnom ponuditelju dodijeljen ugovor o pružanju nadzornih i sigurnosnih usluga u luci Ponta Delgada na otoku San Miguel (Azori) te predstavlja li to prijenos gospodarske jedinice u smislu članka 1. stavka 1. točke (a) Direktive Vijeća 2001/23/EZ (1) od 12. ožujka?

                  2.

                  Predstavlja li situacija opisana u spisu samo pravno sljedništvo konkurentskih poduzeća, na temelju činjenice da je pružanje usluga dodijeljeno poduzeću koje je dobilo navedeni natječaj, koje nije obuhvaćeno pojmom prijenosa poduzeća ili pogona u smislu te direktive?

                  3.

                  Je li klauzula 13. stavak 2. navedenog kolektivnog ugovora sklopljenog između AES-a [Associação de Empresas de Segurança Privada], AESIRF-a [Associação Nacional das Empresas de Segurança], STAD-a [Sindicato dos Trabalhadores dos Serviços de Portaria, Vigilância, Limpeza Domésticas e Atividades Diversas] i drugih sindikalna udruženja protivna pravu Unije u pogledu definicije prijenosa poduzeća ili pogona iz Direktive Vijeća 2001/23/EZ od 12. ožujka u dijelu u kojemu se navodi: „ne smatra se prijenosom poduzeća ili pogona ako gospodarski subjekt izgubi klijenta zbog toga što je pružanje usluge dodijeljeno drugom subjektu”?

         (1)  Direktiva Vijeća 2001/23/EZ od 12. ožujka 2001. o usklađivanju zakonodavstava država članica u odnosu na zaštitu prava zaposlenika kod prijenosa poduzeća, pogona ili dijelova poduzeća ili pogona (SL 2001, L 82, str. 16.), (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 5., svezak 3., str. 151.)


title: Presuda Suda od 29. srpnja 2016. u predmetu E-32/15 – Nadzorno tijelo EFTA-e protiv Kneževine Lihtenštajna (Propust države EFTA-e da ispuni svoje obveze – Neprovedba – Direktiva 2006/126/EZ – Direktiva 2011/94/EU – Direktiva 2012/36/EU)

text:
               6.4.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 108/15

         PRESUDA SUDA
   od 29. srpnja 2016.
   u predmetu E-32/15
   Nadzorno tijelo EFTA-e protiv Kneževine Lihtenštajna
   (Propust države EFTA-e da ispuni svoje obveze – Neprovedba – Direktiva 2006/126/EZ – Direktiva 2011/94/EU – Direktiva 2012/36/EU)
   (2017/C 108/13)
   U predmetu E-32/15, Nadzorno tijelo EFTA-e protiv Kneževine Lihtenštajna – ZAHTJEV za izjavu da Kneževina Lihtenštajn nije ispunila svoje obveze u skladu s aktima iz točke 24.f Priloga XIII. Sporazumu o europskom gospodarskom prostoru (Direktiva 2006/126/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 20. prosinca 2006. o vozačkim dozvolama (preinaka), Direktiva Komisije 2011/94/EU od 28. studenoga 2011. o izmjeni Direktive 2006/126/EZ i Direktiva Komisije 2012/36/EU od 19. studenoga 2012. o izmjeni Direktive 2006/126/EZ), prilagođenog Sporazumu njegovim Protokolom 1., i iz članka 7. Sporazuma zbog toga što u predviđenom roku nije donijela mjere potrebne za provedbu tih Akata, Sud, u sastavu Carl Baudenbacher, predsjednik, Per Christiansen i Páll Hreinsson (sudac izvjestitelj), suci, presudio je 29. srpnja 2016. kao u izreci:
   Sud:

               1.

               Izjavljuje da Kneževina Lihtenštajn nije ispunila svoje obveze u skladu s Aktima iz točke 24.f Priloga XIII. Sporazumu o europskom gospodarskom prostoru (Direktiva 2006/126/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 20. prosinca 2006. o vozačkim dozvolama (preinaka), Direktiva Komisije 2011/94/EU od 28. studenoga 2011. o izmjeni Direktive 2006/126/EZ i Direktiva Komisije 2012/36/EU od 19. studenoga 2012. o izmjeni Direktive 2006/126/EZ), prilagođenog Sporazumu njegovim Protokolom 1., i iz članka 7. Sporazuma zbog toga što u predviđenom roku nije donijela mjere potrebne za provedbu tih Akata.

               2.

               Nalaže Kneževini Lihtenštajnu plaćanje troškova postupka.


title: Predmet C-374/14 P: Rješenje Suda (deseto vijeće) od 12. veljače 2015. – Walcher Meßtechnik GmbH protiv Ureda za usklađivanje na unutarnjem tržištu (žigovi i dizajni) (OHIM) (Žalba — Poslovnik Suda — Članak 181. — Žig Zajednice — Prijava verbalnog žiga Zajednice HIPERDRIVE — Apsolutni razlozi za odbijanje — Opisni karakter — Uredba (EZ) br. 207/2009 — Članak 7. stavak 1. točka (c) — Opće načelo jednakog postupanja)

text:
               4.5.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 146/12

         Rješenje Suda (deseto vijeće) od 12. veljače 2015. – Walcher Meßtechnik GmbH protiv Ureda za usklađivanje na unutarnjem tržištu (žigovi i dizajni) (OHIM)
   (Predmet C-374/14 P) (1)

   ((Žalba - Poslovnik Suda - Članak 181. - Žig Zajednice - Prijava verbalnog žiga Zajednice HIPERDRIVE - Apsolutni razlozi za odbijanje - Opisni karakter - Uredba (EZ) br. 207/2009 - Članak 7. stavak 1. točka (c) - Opće načelo jednakog postupanja))
   (2015/C 146/18)
   Jezik postupka: njemački

      Stranke

      Žalitelj: Walcher Meßtechnik GmbH (zastupnik: S. Walter, odvjetnik)

      Druga stranka u postupku: Ured za usklađivanje na unutarnjem tržištu (žigovi i dizajni) (OHIM)

      Izreka

               1.

               Žalba se odbija.

               2.

               Društvu Walcher Meßtechnik GmbH nalaže se snošenje troškova.

      (1)  SL C 351, 6.10.2014.


title: Predmet C-518/11: Presuda Suda (treće vijeće) od 7. studenoga 2013. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Gerechtshof te Amsterdam — Nizozemska) — UPC Nederland BV protiv Gemeente Hilversum (Elektroničke komunikacijske mreže i usluge — Direktive 97/66/EZ, 2002/19/EZ, 2002/20/EZ, 2002/21/EZ i 2002/22/EZ — Područje primjene ratione materiae — Isporuka osnovnog paketa radijskih i televizijskih programa dostupnog putem kabela — Ustup od strane općine njezine kabelske mreže privatnom poduzeću — Ugovorna klauzula o tarifi — Ovlasti nacionalnih regulatornih tijela — Načelo lojalne suradnje)

text:
               11.1.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 9/4

         Presuda Suda (treće vijeće) od 7. studenoga 2013. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Gerechtshof te Amsterdam — Nizozemska) — UPC Nederland BV protiv Gemeente Hilversum
   (Predmet C-518/11) (1)

   (Elektroničke komunikacijske mreže i usluge - Direktive 97/66/EZ, 2002/19/EZ, 2002/20/EZ, 2002/21/EZ i 2002/22/EZ - Područje primjene ratione materiae - Isporuka osnovnog paketa radijskih i televizijskih programa dostupnog putem kabela - Ustup od strane općine njezine kabelske mreže privatnom poduzeću - Ugovorna klauzula o tarifi - Ovlasti nacionalnih regulatornih tijela - Načelo lojalne suradnje)
   2014/C 9/05
   Jezik postupka: nizozemski

      Sud koji je uputio zahtjev

   Gerechtshof te Amsterdam

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelj: UPC Nederland BV

      Tuženik: Gemeente Hilversum

      Predmet

   Zahtjev za prethodnu odluku — Gerechtshof te Amsterdam — Tumačenje članka 8. stavka 4. Direktive 2002/19/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 7. ožujka 2002. o pristupu i međusobnom povezivanju elektroničkih komunikacijskih mreža i pripadajuće opreme (Direktiva o pristupu) (SL L 108, str. 7.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 13., svezak 38., str. 69.), Direktive 2002/21/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 7. ožujka 2002. o zajedničkom regulatornom okviru za elektroničke komunikacijske mreže i usluge (Okvirna direktiva) (SL L 108, str. 33.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 13., svezak 49., str. 25.), kao i Direktive 2002/22/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 7. ožujka 2002. o univerzalnoj usluzi i pravima korisnika u vezi s elektroničkim komunikacijskim mrežama i uslugama (Direktiva o univerzalnoj usluzi) (SL L 108, str. 51.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 13., svezak 50., str. 3.) — Isporuka osnovnog skupa radijskih i televizijskih programa kojima se slobodno može pristupiti putem kabela — Općina koja je ustupila svoje kabelsko poduzeće — Ograničenje maloprodajnih cijena — Pravila tržišnog natjecanja — Primjena od strane nacionalnih sudova

      Izreka

               1.

               Članak 2. točka c) Direktive 2002/21/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 7. ožujka 2002. o zajedničkom regulatornom okviru za elektroničke komunikacijske mreže i usluge (Okvirna direktiva), treba tumačiti u smislu da usluga koja se sastoji u isporuci osnovnog paketa radijskih i televizijskih programa dostupnog putem kabela i čija naplata uključuje troškove prijenosa kao i naknade radiotelevizijskim tijelima i naknade isplaćene tijelima za kolektivno upravljanje autorskim pravima s naslova emitiranja sadržaja djela odnosi se na pojam „elektronička komunikacijska usluga”, i stoga je u materijalnom području primjene kako te direktive tako i Direktive 97/66/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 15. prosinca 1997. o obradi osobnih podataka i zaštiti privatnosti u području telekomunikacija, Direktive 2002/19/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 7. ožujka 2002. o pristupu i međusobnom povezivanju elektroničkih komunikacijskih mreža i pripadajuće opreme (Direktiva o pristupu), Direktive 2002/10/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 7. ožujka 2002. o ovlaštenju u području elektroničkih komunikacijskih mreža i usluga (Direktiva o ovlaštenju) i Direktive 2002/22/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 7. ožujka 2002. o univerzalnoj usluzi i pravima korisnika u vezi s elektroničkim komunikacijskim mrežama i uslugama (Direktiva o univerzalnoj usluzi), koje čine novi regulatorni okvir primjenjiv na elektroničke komunikacijske usluge, u mjeri u kojoj ta usluga obuhvaća prvenstveno prijenos televizijskih sadržaja na tele-distribucijskoj mreži putem kabela do prijemnog terminala krajnjeg potrošača.

               2.

               Ove direktive treba tumačiti u smislu da, računajući od proteka roka za njihovo prenošenje, one ne dopuštaju da subjekt poput onog u pitanju u glavnom postupku, koji nije nacionalno regulatorno tijelo, izravno intervenira u tarife za isporuku osnovnog paketa radijskih i televizijskih programa dostupnog putem kabela, koje se primjenjuju na krajnjeg potrošača.

               3.

               Iste direktive treba tumačiti u smislu da ne dopuštaju da se, u okolnostima poput onih u glavnom postupku i s obzirom na načelo lojalne suradnje, subjekt koji nije nacionalno regulatorno tijelo poziva, u odnosu na isporučitelja osnovnog paketa radijskih i televizijskih programa dostupnog putem kabela, na klauzulu koja potječe iz ugovora zaključenog prije donošenja novog regulatornog okvira primjenjivog na elektroničke komunikacijske usluge i koja ograničava tarifnu slobodu tog isporučitelja.

      (1)  SL C 25, 28.01.2012.


title: Predmet F-58/14: Tužba podnesena 23. lipnja 2014. – ZZ protiv EMA-e

text:
               1.9.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 292/63

         Tužba podnesena 23. lipnja 2014. – ZZ protiv EMA-e
   (Predmet F-58/14)
   2014/C 292/82
   Jezik postupka: engleski

      Stranke

      Tužitelj: ZZ (zastupnik: S. Rodrigues, odvjetnik)

      Tuženik: Europska agencija za lijekove (EMA)

      Predmet i opis spora

   Poništenje odluke EMA-e o neproduljivanju tužiteljevog ugovora o radu kao privremenog službenika i naknada navodno pretrpljene štete.

      Tužbeni zahtjev tužitelja

               —

               poništiti odluku EMA-e od 12. rujna 2013. o neproduljivanju tužiteljevog ugovora o radu;

               —

               kao i, u mjeri u kojoj je potrebno, EMA-inu odluku od 13. ožujka 2014. kojom se odbija tužiteljev prigovor od 19. studenoga 2013. protiv prethodno navedene odluke;

               —

               nadoknaditi materijalnu štetu koju je pretrpio tužitelj;

               —

               nadoknaditi nematerijalnu štetu koju je pretrpio tužitelj, a koja je procijenjena na 20. 000 EUR;

               —

               naložiti EMA-i snošenje svih troškova tužitelja u ovom postupku.


title: Predmet F-49/13: Tužba podnesena 22. svibnja 2013. — ZZ protiv Vijeća

text:
               27.7.2013

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 215/10

         Tužba podnesena 22. svibnja 2013. — ZZ protiv Vijeća
   (Predmet F-49/13)
   2013/C 215/29

   Predmetni postupak pokrenut je prije 1. srpnja 2013., datuma pristupanja Republike Hrvatske Europskoj uniji


title: Predmet T-717/13: Tužba podnesena 27. prosinca 2013. — Chair Entertainment Group protiv OHIM-a — Libelle (SHADOW COMPLEX)

text:
               8.3.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 71/23

      Tužba podnesena 27. prosinca 2013. — Chair Entertainment Group protiv OHIM-a — Libelle (SHADOW COMPLEX)
      (Predmet T-717/13)
      (2014/C 71/43)
      Jezik na kojem je tužba podnesena: engleski

         Stranke

         Tužitelj: Chair Entertainment Group LLC (Utah, Sjedinjene Američke Države) (zastupnik: E. Armijo Chávarri, odvjetnik)

         Tuženik: Ured za usklađivanje na unutarnjem tržištu (žigovi i dizajni)

         Druga stranka u postupku pred žalbenim vijećem: Libelle AG (Stuttgart, Njemačka)

         Tužbeni zahtjev

      Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

                  —

                  poništi odluku drugog žalbenog vijeća Ureda za usklađivanje na unutarnjem tržištu (žigovi i dizajni) od 1. listopada 2013. u predmetu R 776/2011-2;

                  —

                  naloži tuženiku snošenje troškova postupka.

         Tužbeni razlozi i glavni argumenti

         Podnositelj prijave žiga Zajednice: Tužitelj

         Predmetni žig Zajednice: Verbalni žig „SHADOW COMPLEX” za proizvode i usluge iz razreda 9. — prijava za registraciju žiga Zajednice br. 8 235 434

         Nositelj žiga ili znaka navedenog u postupku prigovora: Druga stranka u postupku pred žalbenim vijećem

         Navedeni žig ili znak u prigovoru: Verbalni žig „DBShadow” za proizvode i usluge iz razreda 9. i 42. — registracija žiga Zajednice br. 1 457 944, verbalni žig „BusinessShadow” za proizvode i usluge iz razreda 9. i 42. — registracija žiga Zajednice br. 3 749 439, njemački verbalni žig „BusinessShadow” za proizvode i usluge iz razreda 9. i 42. i njemački verbalni žig „FSShadow” za proizvode i usluge iz razreda 9. i 42.

         Odluka Odjela za prigovore: Prigovor je prihvaćen

         Odluka žalbenog vijeća: Žalba je odbijena

         Tužbeni razlozi: Povreda članka 8. stavka 1. točke (b) Uredbe o žigu Zajednice


title: Predmet C-610/16 P: Žalba koju je 28. studenoga 2016. podnijela Anastasia-Soultana Gaki protiv rješenja Općeg suda (osmo vijeće) od 19. rujna 2016. u predmetu T-112/16, Gaki protiv Parlamenta

text:
               19.6.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 195/8

         Žalba koju je 28. studenoga 2016. podnijela Anastasia-Soultana Gaki protiv rješenja Općeg suda (osmo vijeće) od 19. rujna 2016. u predmetu T-112/16, Gaki protiv Parlamenta
   (Predmet C-610/16 P)
   (2017/C 195/12)
   Jezik postupka: njemački

      Stranke

      Žalitelj: Anastasia-Soultana Gaki (zastupnik: G. Keisers, odvjetnik)

      Druga stranka u postupku: Europski parlament
   Rješenjem od 6. travnja 2017. Sud Europske unije (deseto vijeće) odbacio je žalbu i žalitelju naložio snošenje vlastitih troškova.


title: Predmet T-46/10: Presuda Općeg suda od 20. ožujka 2014. – Faci protiv Komisije ( „Tržišno natjecanje  — Zabranjeni sporazumi  — Europsko tržište toplinskih stabilizatora ESBO/esteri  — Odluka kojom se utvrđuje povreda članka 81. UEZ-a i članka 53. Sporazuma o EGP-u  — Određivanje cijena, podjela tržištâ i klijenata te razmjena osjetljivih poslovnih informacija  — Dokaz jednog dijela povrede  — Novčane kazne  — Jednakost postupanja  — Dobro upravljanje  — Razumni rok  — Proporcionalnost” )

text:
               12.5.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 142/30

         Presuda Općeg suda od 20. ožujka 2014. – Faci protiv Komisije
   (Predmet T-46/10) (1)

   ((„Tržišno natjecanje - Zabranjeni sporazumi - Europsko tržište toplinskih stabilizatora ESBO/esteri - Odluka kojom se utvrđuje povreda članka 81. UEZ-a i članka 53. Sporazuma o EGP-u - Određivanje cijena, podjela tržištâ i klijenata te razmjena osjetljivih poslovnih informacija - Dokaz jednog dijela povrede - Novčane kazne - Jednakost postupanja - Dobro upravljanje - Razumni rok - Proporcionalnost”))
   2014/C 142/37
   Jezik postupka: engleski

      Stranke

      Tužitelj: Faci SpA (Milano, Italija) (zastupnici: S. Piccardo, odvjetnik, S.Crosby, solicitor, i S. Santoro, odvjetnik)

      Tuženik: Europska komisija (zastupnici: K. Mojzesowicz, F. Ronkes Agerbeek i J. Bourke, a zatim F. Ronkes Agerbeek, J. Bourke i F. Castilla Contreras te naposljetku F. Ronkes Agerbeek, F. Castilla Contreras i R. Sauer, agenti)

      Predmet

   Zahtjev za poništenje Odluke Komisije C (2009) 8682 final od 11. studenoga 2009. o postupku primjene članka 81. [UEZ-a] i članka 53. Sporazuma o EGP-u (predmet COMP/38589 – Toplinski stabilizatori), ili podredno, zahtjev za ukidanje novčane kazne izrečene tužitelju ili za smanjenje njezinog iznosa.

      Izreka

               1.

               Tužba se odbija.

               2.

               Faci SpA nalaže se snošenje troškova.

      (1)  SL C 100, 17.4.2010.


title: Predmet C-588/14: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 18. prosinca 2014. uputio Curtea de Apel Cluj (Rumunjska) – Sergiu Octav Constantinescu protiv Administrația Județeană a Finanțelor Publice Sălaj

text:
               30.3.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 107/17

      Zahtjev za prethodnu odluku koji je 18. prosinca 2014. uputio Curtea de Apel Cluj (Rumunjska) – Sergiu Octav Constantinescu protiv Administrația Județeană a Finanțelor Publice Sălaj
      (Predmet C-588/14)
      (2015/C 107/23)
      Jezik postupka: rumunjski

         Sud koji je uputio zahtjev

      Curtea de Apel Cluj

         Stranke glavnog postupka

         Tužitelj: Sergiu Octav Constantinescu

         Tuženik: Administrația Județeană a Finanțelor Publice Sălaj

         Prethodna pitanja

                  1.

                  Treba li, s obzirom na odredbe Zakona br. 9/2012 i njime predviđeni predmet oporezivanja, članak 110. UFEU-a tumačiti tako da mu je protivno to da država članica Europske unije uvede porez na emisije onečišćujućih tvari koji se primjenjuje prilikom registracije motornih vozila koja potječu iz druge države članice, a ne primjenjuje se na registraciju prilikom prijenosa prava vlasništva nacionalnih motornih vozila za koja je takav ili sličan porez već plaćen, kada je ostatak iznosa takvog poreza, koji je uračunat u vrijednost motornog vozila na nacionalnom tržištu, niži od novog poreza?

                  2.

                  Treba li, s obzirom na odredbe Zakona br. 9/2012 i njime predviđeni predmet oporezivanja, članak 110. UFEU-a tumačiti tako da mu je protivno to da država članica Europske unije uvede porez na emisije onečišćujućih tvari koji se primjenjuje prilikom registracije motornih vozila koja potječu iz druge države članice, a koji se za nacionalna motorna vozila plaća samo prilikom prijenosa prava vlasništva takvog motornog vozila, što ima za posljedicu to da se strano motorno vozilo ne može koristiti ako se takav porez ne plati, dok se nacionalno motorno vozilo može vremenski neograničeno koristiti, a da se porez ne plati sve do eventualnog prijenosa prava vlasništva navedenog motornog vozila, nakon čega slijedi registracija na novog vlasnika?


title: Predmet C-567/13: Presuda Suda (treće vijeće) od 12. veljače 2015. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Fővárosi Törvényszék – Mađarska) – Nóra Baczó, János István Vizsnyiczai protiv Raiffeisen Bank Zrt (Zahtjev za prethodnu odluku — Zaštita potrošača — Direktiva 93/13/EEZ — Članak 7. — Ugovor o hipotekarnom kreditu — Arbitražna klauzula — Nepoštenost — Potrošačka tužba — Nacionalno postupovno pravilo — Nenadležnost suda pred kojim je podnesena tužba kojom se traži utvrđenje ništetnosti unaprijed formuliranog standardnog ugovora za odlučivanje o zahtjevu za utvrđenje nepoštenosti ugovornih odredbi sadržanih u tom istom ugovoru)

text:
               13.4.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 118/9

         Presuda Suda (treće vijeće) od 12. veljače 2015. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Fővárosi Törvényszék – Mađarska) – Nóra Baczó, János István Vizsnyiczai protiv Raiffeisen Bank Zrt
   (Predmet C-567/13) (1)

   ((Zahtjev za prethodnu odluku - Zaštita potrošača - Direktiva 93/13/EEZ - Članak 7. - Ugovor o hipotekarnom kreditu - Arbitražna klauzula - Nepoštenost - Potrošačka tužba - Nacionalno postupovno pravilo - Nenadležnost suda pred kojim je podnesena tužba kojom se traži utvrđenje ništetnosti unaprijed formuliranog standardnog ugovora za odlučivanje o zahtjevu za utvrđenje nepoštenosti ugovornih odredbi sadržanih u tom istom ugovoru))
   (2015/C 118/11)
   Jezik postupka: mađarski

      Sud koji je uputio zahtjev

   Fővárosi Törvényszék

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelj: Nóra Baczó, János István Vizsnyiczai

      Tuženik: Raiffeisen Bank Zrt

      Izreka

   Članak 7. stavak 1. Direktive Vijeća 93/13/EEZ od 5. travnja 1993. o nepoštenim uvjetima u potrošačkim ugovorima treba tumačiti u smislu da se on ne protivi nacionalnom postupovnom pravilu na temelju kojeg općinski sud koji je nadležan za donošenje odluke o potrošačevoj tužbi za utvrđenje ništetnosti unaprijed formuliranog standardnog ugovora nije nadležan za odlučivanje o zahtjevu tog potrošača za utvrđenje nepoštenosti ugovornih odredbi sadržanih u istom tom ugovoru, osim ako proglašavanjem općinskog suda nenadležnim nastaju postupovne nepogodnosti koje mogu učiniti pretjerano teškim izvršavanje prava koja potrošaču priznaje pravni poredak Unije. Na nacionalnom sudu je da s tim u vezi izvrši potrebne provjere.

      (1)  SL C 71, 8.3.2014.


title: Predmet C-317/14: Presuda Suda (šesto vijeće) od 5. veljače 2015. – Europska komisija protiv Kraljevine Belgije (Povreda obveze države članice — Članak 45. UFEU-a — Uredba (EU) br. 492/2011 — Sloboda kretanja radnika — Pristup zaposlenju — Lokalna javna služba — Znanje jezika — Način dokazivanja)

text:
               30.3.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 107/14

      Presuda Suda (šesto vijeće) od 5. veljače 2015. – Europska komisija protiv Kraljevine Belgije
      (Predmet C-317/14) (1)

      ((Povreda obveze države članice - Članak 45. UFEU-a - Uredba (EU) br. 492/2011 - Sloboda kretanja radnika - Pristup zaposlenju - Lokalna javna služba - Znanje jezika - Način dokazivanja))
      (2015/C 107/18)
      Jezik postupka: francuski

         Stranke

         Tužitelj: Europska komisija (zastupnici: J. Enegren i D. Martin, agenti)

         Tuženik: Kraljevina Belgija (zastupnici: L. Van den Broeck, J. Van Holm i M. Jacobs, agenti)

         Izreka

                  1.

                  Zahtijevajući od kandidata za radna mjesta u lokalnim službama otvorena u regijama francuskog i njemačkog govornog područja kod kojih iz zahtijevanih diploma ili svjedodžbi nije vidljivo da su se školovali na predmetnom jeziku da svoje znanje jezika dokažu samo na temelju jedne posebne vrste svjedodžbe, koju izdaje isključivo jedno službeno belgijsko tijelo nakon ispita koji to tijelo organizira na belgijskom državnom području, Kraljevina Belgija povrijedila je obveze koje ima na temelju članka 45. UFEU-a i Uredbe (EU) br. 492/2011 Europskog parlamenta i Vijeća od 5. travnja 2011. o slobodi kretanja radnika u Uniji.

                  2.

                  Kraljevini Belgiji nalaže se snošenje troškova.

         (1)  SL C 303, 8.9.2014.


title: Predmet C-205/15: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 30. travnja 2015. uputio Judecătoria Sibiu (Rumunjska) – Direcția Generală Regională a Finanțelor Publice (DGRFP) Brașov protiv Vasile Toma, Birou Executor Judecătoresc Horațiu-Vasile Cruduleci

text:
               27.7.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 245/6

         Zahtjev za prethodnu odluku koji je 30. travnja 2015. uputio Judecătoria Sibiu (Rumunjska) – Direcția Generală Regională a Finanțelor Publice (DGRFP) Brașov protiv Vasile Toma, Birou Executor Judecătoresc Horațiu-Vasile Cruduleci
   (Predmet C-205/15)
   (2015/C 245/08)
   Jezik postupka: rumunjski

      Sud koji je uputio zahtjev

   Judecătoria Sibiu

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelj: Direcția Generală Regională a Finanțelor Publice (DGRFP) Brașov

      Tuženici: Vasile Toma, Birou Executor Judecătoresc Horațiu-Vasile Cruduleci

      Prethodno pitanje

   Mogu li se članak 4. stavak 3. UEU-a te članci 20., 21. i 47. Povelje Europske unije o temeljnim pravima tumačiti tako da se protive odredbama, kao što su članak 16. [rumunjskog] ustava i članak 30. Hitne vladine uredbe [br.] 80/2013, koje jamče jednakost pred zakonom građanima koji su fizičke osobe, ali ne i jednakost između njih i pravnih osoba čije djelovanje uređuje javno pravo, te za pristup sudu a priori oslobađaju pravne osobe čije djelovanje uređuje javno pravo od obveza plaćanja pristojbi i aktorske kaucije, iako je pristup sudu fizičkim osobama uvjetovan plaćanjem pristojbama i aktorskim kaucijama.