title: Predmet C-901/19: Presuda Suda (treće vijeće) od 10. lipnja 2021. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Verwaltungsgerichtshof Baden-Württemberg – Njemačka) – CF, DN/Savezna Republika Njemačka („Zahtjev za prethodnu odluku – Zajednička politika azila i supsidijarne zaštite – Direktiva 2011/95/EU – Uvjeti za odobrenje supsidijarne zaštite – Članak 15. točka (c) – Pojam „ozbiljna i individualna prijetnja” životu ili osobi civila zbog općeg nasilja u situacijama međunarodnog ili unutarnjeg oružanog sukoba – Nacionalni propis koji predviđa zahtjev najmanjeg broja civilnih žrtava (mrtvih i ozlijeđenih) u dotičnoj regiji”)

text:
               26.7.2021

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 297/9

      Presuda Suda (treće vijeće) od 10. lipnja 2021. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Verwaltungsgerichtshof Baden-Württemberg – Njemačka) – CF, DN/Savezna Republika Njemačka
      (Predmet C-901/19) (1)

      („Zahtjev za prethodnu odluku - Zajednička politika azila i supsidijarne zaštite - Direktiva 2011/95/EU - Uvjeti za odobrenje supsidijarne zaštite - Članak 15. točka (c) - Pojam „ozbiljna i individualna prijetnja” životu ili osobi civila zbog općeg nasilja u situacijama međunarodnog ili unutarnjeg oružanog sukoba - Nacionalni propis koji predviđa zahtjev najmanjeg broja civilnih žrtava (mrtvih i ozlijeđenih) u dotičnoj regiji”)
      (2021/C 297/07)
      Jezik postupka: njemački

         Sud koji je uputio zahtjev

      Verwaltungsgerichtshof Baden-Württemberg

         Stranke glavnog postupka

         Tužitelji: CF, DN

         Tuženik: Savezna Republika Njemačka

         Izreka

                  1.

                  Članak 15. točku (c) Direktive 2011/95/EU Europskog parlamenta i Vijeća od 13. prosinca 2011. o standardima za kvalifikaciju državljana trećih zemalja ili osoba bez državljanstva za ostvarivanje međunarodne zaštite, za jedinstveni statusa izbjeglica ili osoba koje ispunjavaju uvjete za supsidijarnu zaštitu te sadržaj odobrene zaštite treba tumačiti na način da mu se protivi tumačenje nacionalnog propisa prema kojem utvrđenje da postoji ozbiljna i individualna prijetnja životu ili osobi civila zbog „općeg nasilja u situacijama oružanog sukoba” u smislu te odredbe, u slučaju u kojem taj civil nije konkretno pogođen zbog elemenata svojstvenih svojim osobnim okolnostima, ovisi o uvjetu da je omjer broja žrtava na predmetnom području u odnosu na ukupan broj stanovnika na tom području dosegnuo određeni prag.

                  2.

                  Članak 15. točku (c) Direktive 2011/95 treba tumačiti na način da se za utvrđivanje postojanja „ozbiljne i individualne prijetnje” u smislu te odredbe zahtijeva sveobuhvatno razmatranje svih okolnosti predmetnog slučaja, osobito onih koje obilježavaju stanje u zemlji podrijetla podnositelja zahtjeva.

         (1)  SL C 87, 16. 3. 2020.


title: Predmet C-921/19: Presuda Suda (treće vijeće) od 10. lipnja 2021.(zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Rechtbank Den Haag, zittingsplaats 's-Hertogenbosch – Nizozemska) – LH/Staatssecretaris van Justitie en Veiligheid („Zahtjev za prethodnu odluku – Granična kontrola, azil i useljavanje – Politika azila – Zajednički postupci za priznavanje i oduzimanje međunarodne zaštite – Direktiva 2013/32/EU – Članak 40. stavak 2. – Naknadni zahtjev – Novi elementi ili utvrđenja – Pojam – Dokumenti čija se vjerodostojnost ne može utvrditi ili čiji se izvor ne može objektivno provjeriti – Direktiva 2011/95/EU – Članak 4. stavci 1. i 2. – Ocjena dokaza – Obveza suradnje dotične države članice”)

text:
               26.7.2021

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 297/10

      Presuda Suda (treće vijeće) od 10. lipnja 2021.(zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Rechtbank Den Haag, zittingsplaats 's-Hertogenbosch – Nizozemska) – LH/Staatssecretaris van Justitie en Veiligheid
      (Predmet C-921/19) (1)

      („Zahtjev za prethodnu odluku - Granična kontrola, azil i useljavanje - Politika azila - Zajednički postupci za priznavanje i oduzimanje međunarodne zaštite - Direktiva 2013/32/EU - Članak 40. stavak 2. - Naknadni zahtjev - Novi elementi ili utvrđenja - Pojam - Dokumenti čija se vjerodostojnost ne može utvrditi ili čiji se izvor ne može objektivno provjeriti - Direktiva 2011/95/EU - Članak 4. stavci 1. i 2. - Ocjena dokaza - Obveza suradnje dotične države članice”)
      (2021/C 297/08)
      Jezik postupka: nizozemski

         Sud koji je uputio zahtjev

      Rechtbank Den Haag, zittingsplaats 's-Hertogenbosch

         Stranke glavnog postupka

         Tužitelj: LH

         Tuženik: Staatssecretaris van Justitie en Veiligheid

         Izreka

                  1.

                  Članak 40. stavak 2. Direktive 2013/32/EU Europskog parlamenta i Vijeća od 26. lipnja 2013. o zajedničkim postupcima za priznavanje i oduzimanje međunarodne zaštite, u vezi s člankom 4. stavkom 2. Direktive 2011/95/EU Europskog parlamenta i Vijeća od 13. prosinca 2011. o standardima za kvalifikaciju državljana trećih zemalja ili osoba bez državljanstva za ostvarivanje međunarodne zaštite, za jedinstveni statusa izbjeglica ili osoba koje ispunjavaju uvjete za supsidijarnu zaštitu te sadržaj odobrene zaštite, treba tumačiti na način da mu se protivi nacionalni propis na temelju kojeg se za svaki dokument koji podnositelj zahtjeva za međunarodnu zaštitu podnese u prilog naknadnom zahtjevu automatski smatra da ne predstavlja „novi element ili utvrđenje”, u smislu te odredbe, kada se ne može utvrditi vjerodostojnost tog dokumenta ili se izvor takvog dokumenta ne može objektivno provjeriti.

                  2.

                  Članak 40. Direktive 2013/32, u vezi s člankom 4. stavcima 1. i 2. Direktive 2011/95, treba tumačiti na način da se, s jedne strane, ocjena dokaza podnesenih u prilog zahtjevu za međunarodnu zaštitu ne može razlikovati ovisno o tome je li riječ o prvom ili o naknadnom zahtjevu i, s druge strane, da je država članica dužna surađivati s podnositeljem zahtjeva kako bi se ispitali relevantni elementi njegova naknadnog zahtjeva kada on u prilog svojemu zahtjevu podnese dokumente čija se vjerodostojnost ne može utvrditi.

         (1)  SL C 103, 30. 3. 2020.


title: Predmet C-65/20: Presuda Suda (prvo vijeće) od 10. lipnja 2021. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Oberster Gerichtshof – Austrija) – VI/KRONE – Verlag Gesellschaft mbH & Co KG („Zahtjev za prethodnu odluku – Zaštita potrošača – Odgovornost za neispravne proizvode – Direktiva 85/374/EEZ – Članak 2. – Pojam „neispravan proizvod” – Primjerak tiskanog dnevnog lista koji sadržava netočan zdravstveni savjet – Isključenje iz područja primjene”)

text:
               26.7.2021

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 297/12

      Presuda Suda (prvo vijeće) od 10. lipnja 2021. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Oberster Gerichtshof – Austrija) – VI/KRONE – Verlag Gesellschaft mbH & Co KG
      (Predmet C-65/20) (1)

      („Zahtjev za prethodnu odluku - Zaštita potrošača - Odgovornost za neispravne proizvode - Direktiva 85/374/EEZ - Članak 2. - Pojam „neispravan proizvod” - Primjerak tiskanog dnevnog lista koji sadržava netočan zdravstveni savjet - Isključenje iz područja primjene”)
      (2021/C 297/10)
      Jezik postupka: njemački

         Sud koji je uputio zahtjev

      Oberster Gerichtshof

         Stranke glavnog postupka

         Tužitelj: VI

         Tuženik: KRONE – Verlag Gesellschaft mbH & Co KG

         Izreka

      Članak 2. Direktive Vijeća 85/374/EEZ od 25. srpnja 1985. o približavanju zakona i drugih propisa država članica u vezi s odgovornošću za neispravne proizvode, kako je izmijenjena Direktivom 1999/34/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 10. svibnja 1999., u vezi s člancima 1. i 6. te direktive, kako je izmijenjena Direktivom 1999/34, treba tumačiti na način da tiskani primjerak dnevnog lista koji, baveći se paramedicinskom temom, daje netočan zdravstveni savjet koji se odnosi na uporabu biljke, te pridržavanje kojeg je prouzročilo štetu čitatelju tog dnevnog lista, ne čini „neispravan proizvod” u smislu tih odredbi.

         (1)  SL C 209, 22. 6. 2020.


title: Predmet C-923/19: Presuda Suda (peto vijeće) od 10. lipnja 2021. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Tribunal Supremo – Španjolska) – Van Ameyde España SA/GES, Seguros y Reaseguros SA („Zahtjev za prethodnu odluku – Obvezno osiguranje od građanskopravne odgovornosti u pogledu upotrebe motornih vozila – Direktiva 2009/103/EZ – Članak 1. točke 1. i 2. – Članak 3. prvi, drugi i zadnji stavak – Pojam „vozilo” – Obveza pokrivanja oštećenja stvari – Doseg – Prometna nezgoda u kojoj je sudjelovalo zglobno vozilo čiji su elementi predmet različitih obveznih osiguranja – Šteta koja je poluprikolici nanesena vučnim vozilom za koje je bila priključena prilikom te nezgode – Tumačenje nacionalnog propisa kojim se isključuje pokriće te štete obveznim osiguranjem od građanskopravne odgovornosti u pogledu upotrebe tog tegljača”)

text:
               26.7.2021

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 297/11

      Presuda Suda (peto vijeće) od 10. lipnja 2021. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Tribunal Supremo – Španjolska) – Van Ameyde España SA/GES, Seguros y Reaseguros SA
      (Predmet C-923/19) (1)

      („Zahtjev za prethodnu odluku - Obvezno osiguranje od građanskopravne odgovornosti u pogledu upotrebe motornih vozila - Direktiva 2009/103/EZ - Članak 1. točke 1. i 2. - Članak 3. prvi, drugi i zadnji stavak - Pojam „vozilo” - Obveza pokrivanja oštećenja stvari - Doseg - Prometna nezgoda u kojoj je sudjelovalo zglobno vozilo čiji su elementi predmet različitih obveznih osiguranja - Šteta koja je poluprikolici nanesena vučnim vozilom za koje je bila priključena prilikom te nezgode - Tumačenje nacionalnog propisa kojim se isključuje pokriće te štete obveznim osiguranjem od građanskopravne odgovornosti u pogledu upotrebe tog tegljača”)
      (2021/C 297/09)
      Jezik postupka: španjolski

         Sud koji je uputio zahtjev

      Tribunal Supremo

         Stranke glavnog postupka

         Tužitelj: Van Ameyde España SA

         Tuženik: GES, Seguros y Reaseguros SA

         Izreka

      Članak 3. prvi, drugi i zadnji stavak Direktive 2009/103/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 16. rujna 2009. u odnosu na osiguranje od građanskopravne odgovornosti u pogledu upotrebe motornih vozila i izvršenje obveze osiguranja od takve odgovornosti, u vezi s njezinim člankom 1. točkama 1. i 2., treba tumačiti na način da mu se ne protivi tumačenje nacionalnog propisa kojim se iz pokrića – a time i iz naknade štete – obveznim osiguranjem od građanskopravne odgovornosti u pogledu upotrebe tegljača isključuje imovinska šteta koju je taj tegljač prouzrokovao na poluprikolici koja je za njega bila priključena prilikom te nezgode.

         (1)  SL C 103, 30. 3. 20.


title: Predmet C-94/20: Presuda Suda (peto vijeće) od 10. lipnja 2021. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Landesgericht Linz – Austrija) – Land Oberösterreich/KV („Zahtjev za prethodnu odluku – Direktiva 2003/109/EZ – Status državljana trećih zemalja s dugotrajnim boravkom – Članak 11. – Pravo na jednako postupanje u pogledu socijalne sigurnosti, socijalne pomoći i socijalne zaštite – Odstupanje od načela jednakog postupanja u području socijalne pomoći i socijalne zaštite – Pojam „osnovni oblik pomoći” – Direktiva 2000/43/EZ – Načelo jednakog postupanja prema osobama bez razlike s obzirom na etničko podrijetlo – Članak 2. – Koncept diskriminacije – Članak 21. Povelje Europske unije o temeljnim pravima – Propis države članice koji dodjelu potpore za stanovanje državljanima trećih zemalja s dugotrajnim boravkom podvrgava uvjetu da one na način utvrđen tim propisom dokažu da imaju osnovno znanje jezika te države članice”)

text:
               26.7.2021

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 297/12

      Presuda Suda (peto vijeće) od 10. lipnja 2021. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Landesgericht Linz – Austrija) – Land Oberösterreich/KV
      (Predmet C-94/20) (1)

      („Zahtjev za prethodnu odluku - Direktiva 2003/109/EZ - Status državljana trećih zemalja s dugotrajnim boravkom - Članak 11. - Pravo na jednako postupanje u pogledu socijalne sigurnosti, socijalne pomoći i socijalne zaštite - Odstupanje od načela jednakog postupanja u području socijalne pomoći i socijalne zaštite - Pojam „osnovni oblik pomoći” - Direktiva 2000/43/EZ - Načelo jednakog postupanja prema osobama bez razlike s obzirom na etničko podrijetlo - Članak 2. - Koncept diskriminacije - Članak 21. Povelje Europske unije o temeljnim pravima - Propis države članice koji dodjelu potpore za stanovanje državljanima trećih zemalja s dugotrajnim boravkom podvrgava uvjetu da one na način utvrđen tim propisom dokažu da imaju osnovno znanje jezika te države članice”)
      (2021/C 297/11)
      Jezik postupka: njemački

         Sud koji je uputio zahtjev

      Landesgericht Linz

         Stranke glavnog postupka

         Tužitelj: Land Oberösterreich

         Tuženik: KV

         Izreka

                  1.

                  Članak 11. stavak 1. točku (d) Direktive Vijeća 2003/109/EZ od 25. studenoga 2003. o statusu državljana trećih zemalja s dugotrajnim boravkom treba tumačiti na način da mu se protivi, čak i kad je primijenjena mogućnost odstupanja iz njezina članka 11. stavka 4., propis države članice na temelju kojeg je, u pogledu državljana trećih zemalja s dugotrajnim boravkom, dodjela potpore za stanovanje podvrgnuta uvjetu da oni na način propisan tim propisom dokažu da imaju osnovno znanje jezika te države članice, ako je ta potpora za stanovanje „osnovni oblik pomoći” u smislu potonje odredbe, što je na sudu koji je uputio zahtjev da ocijeni.

                  2.

                  U područje primjene Direktive Vijeća 2000/43/EZ od 29. lipnja 2000. o provedbi načela jednakog postupanja prema osobama bez obzira na njihovo rasno ili etničko podrijetlo ne ulazi propis države članice koji se primjenjuje na sve državljane trećih zemalja bez razlike i na temelju kojeg je, u pogledu državljana trećih zemalja s dugotrajnim boravkom, dodjela potpore za stanovanje podvrgnuta uvjetu da oni na način propisan tim propisom dokažu da imaju osnovno znanje jezika te države članice.

                  3.

                  Kad je primijenjena mogućnost odstupanja predviđenog u članku 11. stavku 4. Direktive 2003/109, članak 21. Povelje Europske unije o temeljnim pravima ne primjenjuje se ako postoji propis države članice na temelju kojeg je, u pogledu državljana trećih zemalja s dugotrajnim boravkom, dodjela potpore za stanovanje podvrgnuta uvjetu da oni na način propisan tim propisom dokažu da imaju osnovno znanje jezika te države članice, ako ta potpora za stanovanje nije „osnovni oblik pomoći” u smislu tog članka 11. stavka 4. Ako navedena potpora za stanovanje jest takav osnovni oblik pomoći, članak 21. Povelje o temeljnim pravima, u dijelu u kojem zabranjuje svaku diskriminaciju na osnovi etničkog podrijetla, ne protivi se takvom propisu.

         (1)  SL C 201, 15. 6. 2020.


title: Predmet C-192/20: Presuda Suda (sedmo vijeće) od 10. lipnja 2021. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Krajský súd v Prešove – Slovačka) – Prima banka Slovensko a.s./HD („Zahtjev za prethodnu odluku – Zaštita potrošača – Direktiva 93/13/EEZ – Nepoštene odredbe u potrošačkim ugovorima – Područje primjene – Članak 1. stavak 2. – Obvezne nacionalne zakonodavne odredbe – Prijevremeni raskid ugovora o zajmu – Kumulacija kamata na zajam i zateznih kamata”)

text:
               26.7.2021

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 297/13

      Presuda Suda (sedmo vijeće) od 10. lipnja 2021. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Krajský súd v Prešove – Slovačka) – Prima banka Slovensko a.s./HD
      (Predmet C-192/20) (1)

      („Zahtjev za prethodnu odluku - Zaštita potrošača - Direktiva 93/13/EEZ - Nepoštene odredbe u potrošačkim ugovorima - Područje primjene - Članak 1. stavak 2. - Obvezne nacionalne zakonodavne odredbe - Prijevremeni raskid ugovora o zajmu - Kumulacija kamata na zajam i zateznih kamata”)
      (2021/C 297/12)
      Jezik postupka: slovački

         Sud koji je uputio zahtjev

      Krajský súd v Prešove

         Stranke glavnog postupka

         Tužitelj: Prima banka Slovensko a.s

         Tuženik: HD

         Izreka

      Pod uvjetom provjera koje treba provesti sud koji je uputio zahtjev, Direktivu Vijeća 93/13/EEZ od 5. travnja 1993. o nepoštenim uvjetima u potrošačkim ugovorima treba tumačiti na način da se ne primjenjuje na nacionalne odredbe na temelju kojih potrošač koji je sklopio ugovor o zajmu s prodavateljem robe ili pružateljem usluga ne može biti obvezan na temelju odredaba tog ugovora, u slučaju prijevremenog raskida ugovora o zajmu, platiti prodavatelju robe ili pružatelju usluga redovnu kamatu za razdoblje od tog raskida do stvarne otplate pozajmljene glavnice, kad plaćanje zateznih kamata i drugih ugovornih kazni koje se duguju na temelju tog ugovora omogućuje naknadu štete koju je stvarno pretrpio prodavatelj robe ili pružatelj usluga..

         (1)  SL C 329, 5. 10. 2020.


title: Predmet C-303/20: Presuda Suda (šesto vijeće) od 10. lipnja 2021. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Sąd Rejonowy w Opatowie – Poljska) – Ultimo Portfolio Investment (Luxembourg) S.A./KM („Zahtjev za prethodnu odluku – Ugovori o potrošačkim kreditima – Direktiva 2008/48/EZ – Opasnost od prezaduženosti – Članak 8. – Vjerovnikova obveza provjere kreditne sposobnosti potrošača – Članak 23. – Učinkovita, proporcionalna i odvraćajuća priroda sankcije u slučaju povrede te obveze”)

text:
               26.7.2021

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 297/14

      Presuda Suda (šesto vijeće) od 10. lipnja 2021. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Sąd Rejonowy w Opatowie – Poljska) – Ultimo Portfolio Investment (Luxembourg) S.A./KM
      (Predmet C-303/20) (1)

      („Zahtjev za prethodnu odluku - Ugovori o potrošačkim kreditima - Direktiva 2008/48/EZ - Opasnost od prezaduženosti - Članak 8. - Vjerovnikova obveza provjere kreditne sposobnosti potrošača - Članak 23. - Učinkovita, proporcionalna i odvraćajuća priroda sankcije u slučaju povrede te obveze”)
      (2021/C 297/13)
      Jezik postupka: poljski

         Sud koji je uputio zahtjev

      Sąd Rejonowy w Opatowie

         Stranke glavnog postupka

         Tužitelj: Ultimo Portfolio Investment (Luxembourg) S.A.

         Tuženik: KM

         Dispositif

      Članak 23. Direktive 2008/48/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 23. travnja 2008. o ugovorima o potrošačkim kreditima i stavljanju izvan snage Direktive Vijeća 87/102/EEZ treba tumačiti na način da ispitivanje učinkovite, proporcionalne i odvraćajuće prirode sankcija predviđenih tom odredbom, osobito u slučaju nepoštovanja obveze ispitivanja kreditne sposobnosti potrošača predviđene člankom 8. te direktive, treba provesti uzimajući u obzir, u skladu s člankom 288. trećim stavkom UFEU-a, ne samo odredbu posebno donesenu u nacionalnom pravu za prenošenje navedene direktive nego i sve odredbe tog prava, tumačeći ih u najvećoj mogućoj mjeri s obzirom na tekst i ciljeve te direktive, tako da navedene sankcije ispunjavaju zahtjeve određene u njezinu članku 23.

         (1)  JO C 329, 5. 10. 2020.


title: Predmet C-48/21 P: Žalba koju je 28. siječnja 2021. podnio Topcart GmbH protiv presude Općeg suda (treće vijeće) od 18. studenoga 2020. u predmetu T-377/19, Topcart GmbH/Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO)

text:
               26.7.2021

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 297/15

      Žalba koju je 28. siječnja 2021. podnio Topcart GmbH protiv presude Općeg suda (treće vijeće) od 18. studenoga 2020. u predmetu T-377/19, Topcart GmbH/Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO)
      (Predmet C-48/21 P)
      (2021/C 297/15)
      Jezik postupka: njemački

         Stranke

         Žalitelj: Topcart GmbH (zastupnik: M. Hoffmann, odvjetnik)

         Druga stranka u postupku: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO)
      Sud Europske unije (vijeće za dopuštanje žalbi) rješenjem od 12. svibnja 2021. nije dopustio žalbu te je žalitelju naložio snošenje vlastitih troškova.


title: Predmet C-49/21 P: Žalba koju je 28. siječnja 2021. podnio Topcart GmbH protiv presude Općeg suda (treće vijeće) od 18. studenoga 2020. u predmetu T-378/19, Topcart GmbH/Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO)

text:
               26.7.2021

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 297/15

      Žalba koju je 28. siječnja 2021. podnio Topcart GmbH protiv presude Općeg suda (treće vijeće) od 18. studenoga 2020. u predmetu T-378/19, Topcart GmbH/Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO)
      (Predmet C-49/21 P)
      (2021/C 297/16)
      Jezik postupka: njemački

         Stranke

         Žalitelj: Topcart GmbH (zastupnik: M. Hoffmann, odvjetnik)

         Druga stranka u postupku: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO)
      Sud Europske unije (vijeće za dopuštanje žalbi) rješenjem od 12. svibnja 2021. nije dopustio žalbu te je žalitelju naložio snošenje vlastitih troškova.


title: Predmet C-143/21 P: Žalba koju je 2. ožujka 2021. podnio Production Christian Gallimard protiv presude Općeg suda (deveto vijeće) od 16. prosinca 2020. u predmetu T-863/19, Production Christian Gallimard / EUIPO – Éditions Gallimard

text:
               26.7.2021

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 297/15

      Žalba koju je 2. ožujka 2021. podnio Production Christian Gallimard protiv presude Općeg suda (deveto vijeće) od 16. prosinca 2020. u predmetu T-863/19, Production Christian Gallimard / EUIPO – Éditions Gallimard
      (Predmet C-143/21 P)
      (2021/C 297/17)
      Jezik postupka: francuski

         Stranke

         Žalitelj: Production Christian Gallimard (zastupnik: L. Dreyfuss-Bechmann, odvjetnica)

         Druga stranka u postupku: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo, Éditions Gallimard la nouvelle revue française éditions de la nouvelle revue française SA
      Sud (vijeće za dopuštanje žalbi) je rješenjem od 5. svibnja 2021. odlučio da je žalba nedopuštena te je naložio društvu Production Christian Gallimard snošenje vlastitih troškova.


title: Predmet C-209/21 P: Žalba koju je 1. travnja 2021. podnio Ryanair DAC protiv presude Općeg suda (deseto prošireno vijeće) od 17. veljače 2021. u predmetu T-238/20, Ryanair/Komisija

text:
               26.7.2021

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 297/16

      Žalba koju je 1. travnja 2021. podnio Ryanair DAC protiv presude Općeg suda (deseto prošireno vijeće) od 17. veljače 2021. u predmetu T-238/20, Ryanair/Komisija
      (Predmet C-209/21 P)
      (2021/C 297/18)
      Jezik postupka: engleski

         Stranke

         Žalitelj: Ryanair DAC (zastupnik: E. Vahida i F. C. Laprévote, avocats, S. Rating, abogado, I.-G. Metaxas-Maranghidis, dikigoros, i V. Blanc, avocate)

         Druge stranke u postupku: Europska Komisija, Francuska Republika, Kraljevina Švedska

         Žalbeni zahtjev

      Žalitelj od Suda zahtijeva da:

                  —

                  ukine pobijanu presudu;

                  —

                  u skladu s člancima 263. i 264. UFEU-a utvrdi da je Odluka Komisije C(2020) 2366 final od 11. travnja 2020. o državnoj potpori SA.56812 (2020/N) – Švedska – COVID-19: program jamstava za zajmove u korist zračnih prijevoznika – ništava; i

                  —

                  naloži Komisiji snošenje vlastitih troškova, kao i troškova društva Ryanair te naloži intervenijentima u prvostupanjskom postupku i onima u žalbenom postupku (ako ih ima) snošenje vlastitih troškova;

            ili podredno:

                  —

                  ukine pobijanu presudu;

                  —

                  vrati predmet Općem sudu na ponovno odlučivanje; i

                  —

                  naknadno odluči o troškovima prvostupanjskog i žalbenog postupka.

         Žalbeni razlozi i glavni argumenti

      U prilog svojoj žalbi, žalitelj ističe pet žalbenih razloga.
      Prvo, Opći sud povrijedio je pravo Europske unije jer je odbacio žaliteljev argument da je načelo nediskriminacije neopravdano povrijeđeno.
      Drugo, Opći sud počinio je pogrešku koja se tiče prava te je iskrivio činjenice vezano za žaliteljev argument o slobodnom kretanju usluga.
      Treće, Opći sud počinio je pogrešku koja se tiče prava jer je odbio primijeniti test proporcionalnosti.
      Četvrto, Opći sud počinio je pogrešku koja se tiče prava te je iskrivio činjenice vezano za nepostojanje Komisijina obrazloženja.
      Peto, Opći sud počinio je pogrešku koja se tiče prava te je iskrivio činjenice vezano za to da Komisija nije pokrenula formalni istražni postupak.


title: Predmet C-210/21 P: Žalba koju je 2. travnja 2021. podnio Ryanair DAC protiv presude Općeg suda (deseto prošireno vijeće) od 17. veljače 2021. u predmetu T-259/20, Ryanair/Komisija

text:
               26.7.2021

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 297/17

      Žalba koju je 2. travnja 2021. podnio Ryanair DAC protiv presude Općeg suda (deseto prošireno vijeće) od 17. veljače 2021. u predmetu T-259/20, Ryanair/Komisija
      (Predmet C-210/21 P)
      (2021/C 297/19)
      Jezik postupka: engleski

         Stranke

         Žalitelj: Ryanair DAC (zastupnik: E. Vahida i F. C. Laprévote, avocats, S. Rating, abogado, I.-G. Metaxas-Maranghidis, dikigoros, i V. Blanc, avocate)

         Druge stranke u postupku: Europska komisija, Francuska Republika

         Žalbeni zahtjev

      Žalitelj od Suda zahtijeva da:

                  —

                  ukine pobijanu presudu;

                  —

                  u skladu s člancima 263. i 264. UFEU-a utvrdi da je Odluka Komisije C(2020) 2097 final od 31. ožujka 2020. o državnoj potpori SA.56765 (2020/N) – Francuska – COVID-19: moratorij na plaćanje zrakoplovnih pristojbi namijenjen poduzetnicima javnog zračnog prijevoza – ništava; i

                  —

                  naloži Komisiji snošenje vlastitih troškova, kao i troškova društva Ryanair te naloži intervenijentima u prvostupanjskom postupku i onima u žalbenom postupku (ako ih ima) snošenje vlastitih troškova;

            ili podredno:

                  —

                  ukine pobijanu presudu;

                  —

                  vrati predmet Općem sudu na ponovno odlučivanje; i

                  —

                  naknadno odluči o troškovima prvostupanjskog i žalbenog postupka.

         Žalbeni razlozi i glavni argumenti

      U prilog svojoj žalbi, žalitelj ističe pet žalbenih razloga.
      Prvo, Opći sud povrijedio je pravo Europske unije jer je odbacio žaliteljev argument da je načelo nediskriminacije neopravdano povrijeđeno.
      Drugo, Opći sud počinio je pogrešku koja se tiče prava te je iskrivio činjenice vezano za žaliteljev argument o slobodnom kretanju usluga.
      Treće, Opći sud počinio je pogrešku koja se tiče prava pri određivanju proporcionalnosti potpore u odnosu na iznos naknade štete prema članku 107. stavku 2. točki (b) UFEU-a.
      Četvrto, Opći sud počinio je pogrešku koja se tiče prava te je iskrivio činjenice vezano za nepostojanje Komisijina obrazloženja.
      Peto, Opći sud počinio je pogrešku koja se tiče prava te je iskrivio činjenice vezano za to da Komisija nije pokrenula formalni istražni postupak.


title: Predmet C-232/21: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 12. travnja 2021. uputio Landgericht Ravensburg (Njemačka) – CR, AY, ML, BQ protiv Volkswagen Bank GmbH, Audi Bank

text:
               26.7.2021

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 297/18

      Zahtjev za prethodnu odluku koji je 12. travnja 2021. uputio Landgericht Ravensburg (Njemačka) – CR, AY, ML, BQ protiv Volkswagen Bank GmbH, Audi Bank
      (Predmet C-232/21)
      (2021/C 297/20)
      Jezik postupka: njemački

         Sud koji je uputio zahtjev

      Landgericht Ravensburg

         Stranke glavnog postupka

         Tužitelji: CR, AY, ML, BQ

         Tuženici: Volkswagen Bank GmbH, Audi Bank

         Prethodna pitanja

                  1.

                  U pogledu pretpostavke zakonitosti u skladu s člankom 247. stavkom 6. podstavkom 2. trećom rečenicom i člankom 247. stavkom 12. podstavkom 1. trećom rečenicom Einführungsgesetza zum Bürgerlichen Gesetzbuche (Zakon o uvođenju Građanskog zakonika, u daljnjem tekstu: EGBGB)

                              (a)

                              Jesu li članak 247. stavak 6. podstavak 2. treća rečenica i članak 247. stavak 12. podstavak 1. treća rečenica EGBGB-a, ako se u njima ugovorne odredbe koje su protivne zahtjevima članka 10. stavka 2. točke (p) Direktive 2008/48/EZ (1) proglašavaju odredbama koje ispunjavaju zahtjeve članka 247. stavka 6. podstavka 2. prve i druge rečenice EGBGB-a te zahtjeve članka 247. stavka 12. podstavka 1. druge rečenice točke (2) podtočke (b) EGBGB-a, protivni članku 10. stavku 2. točki (p) i članku 14. stavku 1. Direktive 2008/48?
                              Ako je odgovor potvrdan:

                              (b)

                              Proizlazi li iz prava Unije, osobito iz članka 10. stavka 2. točke (p) i članka 14. stavka 1. Direktive 2008/48 da članak 247. stavak 6. podstavak 2. treća rečenica i članak 247. stavak 12. podstavak 1. treća rečenica EGBGB-a nisu primjenjivi ako se u njima ugovorne odredbe koje su protivne zahtjevima članka 10. stavka 2. točke (p) Direktive 2008/48 proglašavaju odredbama koje ispunjavaju zahtjeve članka 247. stavka 6. podstavka 2. prve i druge rečenice EGBGB-a te zahtjeve članka 247. stavka 12. podstavka 1. druge rečenice točke (2) podtočke (b) EGBGB-a?

                        Neovisno o odgovoru na pitanja 1.(a) i 1.(b):

                  2.

                  U pogledu obveznih informacija u skladu s člankom 10. stavkom 2. Direktive 2008/48

                              (a)

                              Treba li članak 10. stavak 2. točku (p) Direktive 2008/48 tumačiti na način da iznos kamata koji se plaća dnevno i koji se mora navesti u ugovoru o kreditu mora biti izračunat na temelju ugovorne kamatne stope koja se navodi u ugovoru?

                              (b)

                              U pogledu članka 10. stavka 2. točke (r) Direktive 2008/48:

                                          (aa)

                                          Treba li tu odredbu tumačiti na način da informacije u ugovoru o kreditu koje se odnose na kompenzaciju koju je potrebno platiti u slučaju prijevremene otplate kredita trebaju biti toliko jasne da potrošač može barem približno izračunati iznos kompenzacije?
                                          (u slučaju potvrdnog odgovora na prethodno pitanje (aa))

                                          (bb)

                                          Protivi li se članku 10. stavku 2. točki (r) i članku 14. stavku 1. drugoj rečenici Direktive 2008/48 nacionalni propis na temelju kojeg u slučaju dostave nepotpunih informacija u smislu članka 10. stavka 2. točke (r) te direktive rok za povlačenje iz ugovora počinje teći od sklapanja ugovora, a isključivo vjerovnik ima pravo na kompenzaciju za prijevremenu otplatu kredita?

                                    Ako je odgovor na barem jedno od prethodnih pitanja 2.(a) ili 2.(b) potvrdan:

                              (c)

                              Treba li članak 14. stavak 1. drugu rečenicu točku (b) Direktive 2008/48 tumačiti na način da rok za povlačenje iz ugovora počinje teći tek kada se informacije u skladu s člankom 10. stavkom 2. Direktive 2008/48 navedu potpuno i točno?
                              Ako je odgovor niječan:

                              (d)

                              Koji su relevantni kriteriji za to da rok za povlačenje počinje teći unatoč nepotpunim ili netočnim informacijama?

                        Ako je odgovor na navedena pitanja 1.(a) i/ili na neko od pitanja 2.(a) ili 2.(b) potvrdan:

                  3.

                  Kada je riječ o gubitku prava na povlačenje iz ugovora u skladu s člankom 14. stavkom 1. prvom rečenicom Direktive 2008/48:

                              (a)

                              Može li se izgubiti pravo na povlačenje iz ugovora koje proizlazi iz članka 14. stavka 1. prve rečenice Direktive 2008/48?
                              Ako je odgovor potvrdan:

                              (b)

                              Je li u pogledu gubitka prava riječ o vremenskom ograničenju prava na povlačenje iz ugovora, koje treba biti uređeno parlamentarnim zakonom?
                              Ako je odgovor niječan:

                              (c)

                              Znači li gubitak prava u subjektivnom pogledu da je potrošač znao da njegovo pravo na povlačenje iz ugovora i dalje postoji ili mu se to neznanje barem može pripisati kao teška nepažnja? Vrijedi li to i u pogledu otkazanih ugovora?
                              Ako je odgovor niječan:

                              (d)

                              Protivi li se mogućnosti vjerovnika da dužniku naknadno pruži informacije u skladu s člankom 14. stavkom 1. drugom rečenicom točkom (b) Direktive 2008/48 i time pokrene rok za povlačenje iz ugovora primjena pravila o gubitku prava u skladu s načelom dobre vjere? Vrijedi li to i u pogledu otkazanih ugovora?
                              Ako je odgovor niječan:

                              (e)

                              Je li to u skladu s utvrđenim načelima međunarodnog prava koja na temelju Grundgesetza (Temeljni zakon) obvezuju njemačke sudove?
                              Ako je odgovor potvrdan:

                              (f)

                              Kako njemački subjekt koji primjenjuje pravo treba riješiti sukob između obvezujućih zahtjeva međunarodnog prava i zahtjeva Suda?

                  4.

                  Kada je riječ o pretpostavci zlouporabe prava na povlačenje iz ugovora koje proizlazi iz članka 14. stavka 1. prve rečenice Direktive 2008/48:

                              (a)

                              Može li ostvarenje prava na povlačenje iz ugovora u skladu s člankom 14. stavkom 1. prvom rečenicom Direktive 2008/48 predstavljati zlouporabu prava?
                              Ako je odgovor potvrdan:

                              (b)

                              Je li u pogledu pretpostavke zlouporabe prava na povlačenje iz ugovora riječ o ograničenju prava na povlačenje iz ugovora, koje treba biti uređeno parlamentarnim zakonom?
                              Ako je odgovor niječan:

                              (c)

                              Znači li pretpostavka zlouporabe prava na povlačenje iz ugovora u subjektivnom pogledu da je potrošač znao da njegovo pravo na povlačenje iz ugovora i dalje postoji ili mu se to neznanje barem može pripisati kao teška nepažnja? Vrijedi li to i u pogledu otkazanih ugovora?
                              Ako je odgovor niječan:

                              (d)

                              Protivi li se mogućnosti vjerovnika da dužniku naknadno pruži informacije u skladu s člankom 14. stavkom 1. drugom rečenicom točkom (b) Direktive 2008/48 i time pokrene rok za povlačenje iz ugovora pretpostavka zlouporabe prava na povlačenje iz ugovora u skladu s načelom dobre vjere? Vrijedi li to i u pogledu otkazanih ugovora?
                              Ako je odgovor niječan:

                              (e)

                              Je li to u skladu s utvrđenim načelima međunarodnog prava koja na temelju Grundgesetza (Temeljni zakon) obvezuju njemačke sudove?
                              Ako je odgovor potvrdan:

                              (f)

                              Kako njemački subjekt koji primjenjuje pravo treba riješiti sukob između obvezujućih zahtjeva međunarodnog prava i zahtjeva Suda?

                        Neovisno o odgovoru na prethodna pitanja 1. do 4.:

                  5.

                              (a)

                              Je li u skladu s pravom Unije ako na temelju nacionalnog prava u pogledu ugovora o kreditu koji je povezan s kupoprodajnim ugovorom nakon učinkovitog ostvarivanja potrošačeva prava na povlačenje iz ugovora u skladu s člankom 14. stavkom 1. Direktive 2008/48

                                          (aa)

                                          potrošačevo pravo na povrat plaćenih kreditnih obroka od vjerovnika nastaje tek kad potrošač vrati vjerovniku kupljeni predmet ili tek nakon što pruži dokaz da je predmet poslao vjerovniku?

                                          (bb)

                                          potrošačevu tužbu za povrat kreditnih obroka koje je on platio, koja se podnosi nakon povrata predmeta kupnje, treba odbiti kao neosnovanu u tom trenutku u slučaju kad vjerovnik nije sa zakašnjenjem preuzeo predmet kupnje?

                                    Ako je odgovor niječan:

                              (b)

                              Proizlazi li iz prava Unije da nacionalni propisi koji se navode pod (a) (aa) i/ili pod (a) (bb) nisu primjenjivi?

                        Neovisno o odgovoru na prethodna pitanja 1. do 5.:

                  6.

                  Je li članak 348.a stavak 2. točka 1. Zivilprozessordnunga (Zakon o građanskom postupku), u dijelu u kojem se ta odredba odnosi i na donošenje rješenja kojima se upućuje zahtjev za prethodnu odluku u skladu s člankom 267. drugim stavkom UFEU-a, protivan ovlaštenju nacionalnih sudova za podnošenje zahtjeva u skladu s člankom 267. drugim stavkom UFEU-a te ga stoga ne treba primjenjivati na donošenje rješenja kojima se upućuje zahtjev za prethodnu odluku?

         (1)  Direktiva 2008/48/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 23. travnja 2008. o ugovorima o potrošačkim kreditima i stavljanju izvan snage Direktive Vijeća 87/102/EEZ (SL 2008., L 133, str. 66.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 15., svezak 13., str. 58. i ispravak 2014., L 283, str. 66.)


title: Predmet C-234/21: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 12. travnja 2021. uputio Cour constitutionnelle (Belgija) – Défense Active des Amateurs d’Armes ASBL, NG, WL/Conseil des ministres

text:
               26.7.2021

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 297/20

      Zahtjev za prethodnu odluku koji je 12. travnja 2021. uputio Cour constitutionnelle (Belgija) – Défense Active des Amateurs d’Armes ASBL, NG, WL/Conseil des ministres
      (Predmet C-234/21)
      (2021/C 297/21)
      Jezik postupka: francuski

         Sud koji je uputio zahtjev

      Cour constitutionnelle

         Stranke glavnog postupka

         Tužitelji: Défense Active des Amateurs d’Armes ASBL, NG, WL

         Tuženik: Conseil des ministres

         Prethodno pitanje

      Povređuju li se člankom 7. stavkom 4.a Direktive 91/477/EEZ (1), u vezi s dijelom II. kategorijom A točkama 6. do 9. Priloga I. toj direktivi, članak 17. stavak 1. i članci 20. i 21. Povelje Europske unije o temeljnim pravima i načelo zaštite legitimnih očekivanja jer se tim člankom državama članicama ne dopušta da predvide prijelazni sustav za vatreno oružje iz kategorije A točke 9. koje je zakonito nabavljeno i registrirano prije 13. lipnja 2017., dok im se dopušta da predvide prijelazni sustav za vatreno oružje iz kategorije A točaka 6. do 8. koje je zakonito nabavljeno i registrirano prije 13. lipnja 2017.?

         (1)  Direktiva Vijeća 91/477/EEZ od 18. lipnja 1991. o nadzoru nabave i posjedovanja oružja (SL 1991., L 256, str. 51.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 13., svezak 62., str. 28. i ispravak SL 2020., L 191, str. 4.)


title: Predmet C-237/21: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 13. travnja 2021. uputio Oberlandesgericht München (Njemačka) – S. M.

text:
               26.7.2021

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 297/21

      Zahtjev za prethodnu odluku koji je 13. travnja 2021. uputio Oberlandesgericht München (Njemačka) – S. M.
      (Predmet C-237/21)
      (2021/C 297/22)
      Jezik postupka: njemački

         Sud koji je uputio zahtjev

      Oberlandesgericht München

         Stranke glavnog postupka

         Osoba protiv koje se vodi kazneni progon: S. M.

         Podnositelj zahtjeva: Generalstaatsanwaltschaft München

         Prethodno pitanje

      Zahtijeva li se načelima iz presude od 13. studenoga 2018., Raugevicius (C-247/17, EU:C:2018:898) o primjeni članaka 18. i 21. UFEU-a da zahtjev treće države za izručenje građanina Unije na temelju Europske konvencije o izručenju od 13. prosinca 1957. u svrhu izvršenja kazne treba odbiti čak i kada je država članica od koje se izručenje traži obvezna na temelju Konvencije izručiti građanina Unije jer je izraz „državljani” u skladu s člankom 6. stavkom 1. točkom (b) Konvencije definirala na način da se on odnosi samo na njezine državljane, a ne i na ostale građane Unije?


title: Predmet C-249/21: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 21. travnja 2021. uputio Amtsgericht Bottrop (Njemačka) – Fuhrmann-2-GmbH protiv B.

text:
               26.7.2021

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 297/21

      Zahtjev za prethodnu odluku koji je 21. travnja 2021. uputio Amtsgericht Bottrop (Njemačka) – Fuhrmann-2-GmbH protiv B.
      (Predmet C-249/21)
      (2021/C 297/23)
      Jezik postupka: njemački

         Sud koji je uputio zahtjev

      Amtsgericht Bottrop

         Stranke glavnog postupka

         Tužitelj: Fuhrmann-2-GmbH

         Tuženik: B.

         Prethodna pitanja

      Treba li članak 8. stavak 2. podstavak 2. Direktive 2011/83/EU (1) tumačiti na način da je za odgovor na pitanje je li tipka ili slična funkcija – čija je aktivacija sastavni dio slanja narudžbe ugovora na daljinu koji treba biti sklopljen elektroničkim sredstvom u smislu podstavka 1. te odredbe i koja nije označena riječima „narudžba s obvezom plaćanja” – označena odgovarajućim nedvosmislenim izričajem kojim se izražava da slanje narudžbe podrazumijeva obvezu plaćanja trgovcu, isključivo bitno označavanje tipke odnosno odgovarajuće funkcije?

         (1)  Direktiva 2011/83/EU Europskog parlamenta i Vijeća od 25. listopada 2011. o pravima potrošača, izmjeni Direktive Vijeća 93/13/EEZ i Direktive 1999/44/EZ Europskog parlamenta i Vijeća te o stavljanju izvan snage Direktive Vijeća 85/577/EEZ i Direktive 97/7/EZ Europskog parlamenta i Vijeća (SL 2011., L 304, str. 64.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 15., svezak 8., str. 260.).


title: Predmet C-258/21: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 22. travnja 2021. uputio Bundesarbeitsgericht (Njemačka) – Coca-Cola European Partners Deutschland GmbH/R.G.

text:
               26.7.2021

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 297/22

      Zahtjev za prethodnu odluku koji je 22. travnja 2021. uputio Bundesarbeitsgericht (Njemačka) – Coca-Cola European Partners Deutschland GmbH/R.G.
      (Predmet C-258/21)
      (2021/C 297/25)
      Jezik postupka: njemački

         Sud koji je uputio zahtjev

      Bundesarbžeitsgericht

         Stranke glavnog postupka

         Podnositelj revizije: Coca-Cola European Partners Deutschland GmbH

         Druga stranka u revizijskom postupku: R.G.

         Prethodna pitanja

                  1.

                  Provodi li se Direktiva 2003/88/EZ o radnom vremenu (1) u smislu članka 51. stavka 1. prve rečenice Povelje Europske unije o temeljnim pravima odredbom kolektivnog ugovora ako ta odredba kolektivnog ugovora za neredoviti noćni rad predviđa višu naknadu nego za redoviti noćni rad?

                  2.

                  U slučaju potvrdnog odgovora na prvo pitanje:
                  Je li odredba kolektivnog ugovora, koja za neredoviti noćni rad predviđa višu naknadu nego za redoviti noćni rad, u skladu s člankom 20. Povelje Europske unije o temeljnim pravima ako se time osim negativnih učinaka na zdravlje noćnim radom trebaju nadoknaditi i opterećenja zbog lošije mogućnosti planiranja neredovitog noćnog rada?

         (1)  Direktiva 2003/88/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 4. studenoga 2003. o određenim vidovima organizacije radnog vremena (SL 2003., L 299, str. 9.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 5., svezak 2., str. 31.).


title: Predmet C-257/21: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 22. travnja 2021. uputio Bundesarbeitsgericht (Njemačka) – Coca-Cola European Partners Deutschland GmbH/L.B.

text:
               26.7.2021

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 297/22

      Zahtjev za prethodnu odluku koji je 22. travnja 2021. uputio Bundesarbeitsgericht (Njemačka) – Coca-Cola European Partners Deutschland GmbH/L.B.
      (Predmet C-257/21)
      (2021/C 297/24)
      Jezik postupka: njemački

         Sud koji je uputio zahtjev

      Bundesarbeitsgericht

         Stranke glavnog postupka

         Podnositelj revizije: Coca-Cola European Partners Deutschland GmbH

         Druga stranka u revizijskom postupku: L.B.

         Prethodna pitanja

                  1.

                  Provodi li se Direktiva 2003/88/EZ o radnom vremenu (1) u smislu članka 51. stavka 1. prve rečenice Povelje Europske unije o temeljnim pravima odredbom kolektivnog ugovora ako ta odredba kolektivnog ugovora za neredoviti noćni rad predviđa višu naknadu nego za redoviti noćni rad?

                  2.

               U slučaju potvrdnog odgovora na prvo pitanje:Je li odredba kolektivnog ugovora, koja za neredoviti noćni rad predviđa višu naknadu nego za redoviti noćni rad, u skladu s člankom 20. Povelje Europske unije o temeljnim pravima ako se time osim negativnih učinaka na zdravlje noćnim radom trebaju nadoknaditi i opterećenja zbog lošije mogućnosti planiranja neredovitog noćnog rada?

         (1)  Direktiva 2003/88/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 4. studenoga 2003. o određenim vidovima organizacije radnog vremena (SL 2003., L 299, str. 9.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 5., svezak 2., str. 31.).


title: Predmet C-294/21: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 10. svibnja 2021. uputio Cour de cassation du Grand-Duché de Luxembourg (Luksemburg) – État du Grand-duché de Luxembourg, Administration de l'enregistrement, des domaines et de la TVA/Navitours SARL

text:
               26.7.2021

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 297/23

      Zahtjev za prethodnu odluku koji je 10. svibnja 2021. uputio Cour de cassation du Grand-Duché de Luxembourg (Luksemburg) – État du Grand-duché de Luxembourg, Administration de l'enregistrement, des domaines et de la TVA/Navitours SARL
      (Predmet C-294/21)
      (2021/C 297/26)
      Jezik postupka: francuski

         Sud koji je uputio zahtjev

      Cour de cassation du Grand-Duché de Luxembourg

         Stranke glavnog postupka

         Tužitelji: État du Grand-duché de Luxembourg, Administration de l'enregistrement, des domaines et de la TVA

         Tuženik: Navitours SARL

         Prethodno pitanje

      Primjenjuje li se članak 2. stavak 1. Direktive 77/388/EZ od 17. svibnja 1977. o usklađivanju zakonodavstava država članica koja se odnose na poreze na promet – zajednički sustav poreza na dodanu vrijednost: jedinstvena (1), osnovica za razrezivanje, kojim se određuje da „[p]orezu na dodanu vrijednost podliježu: 1. isporuka robe i usluga unutar teritorija države koju obavlja porezni obveznik koji djeluje kao takav u zamjenu za plaćanje” [neslužbeni prijevod]
      i/ili članak 9. stavak 2. točka (b) Direktive 77/388/EZ od 17. svibnja 1977. o usklađivanju zakonodavstava država članica koja se odnose na poreze na promet – zajednički sustav poreza na dodanu vrijednost: jedinstvena osnovica za razrezivanje, kojim se određuje da se „mjestom isporuke prijevoza smatra mjesto gdje se prijevoz odvija, ovisno o prijeđenim razdaljinama” [neslužbeni prijevod]
      i dovodi li jedan od njih ili oba u Luksemburgu do oporezivanja PDV-om usluga putničkog prijevoza koje pruža pružatelj sa sjedištem u Luksemburgu, ako se te usluge pružaju unutar kondominija, kao što je onaj koji je utvrđen ugovorom između Velikog Vojvodstva Luksemburga i Savezne Republike Njemačke o crti zajedničke granice između dviju država i razmjeni dopisa koji je 19. prosinca 1984. potpisan u Luksemburgu, kao zajedničkog područja pod zajedničkim suverenitetom Velikog Vojvodstva Luksemburga i Savezne Republike Njemačke i u odnosu na koji u području naplate PDV-a na pružanje usluga prijevoza ne postoji sporazum između dviju država koji se predviđa člankom 5. stavkom 1. ugovora između Velikog Vojvodstva Luksemburga i Savezne Republike Njemačke o crti zajedničke granice između dviju država od 19. prosinca 1984. u skladu s kojim „„države potpisnice dodatnim dogovorom uređuju pitanja u pogledu prava primjenjivog na zajedničko područje pod zajedničkim suverenitetom”?”

         (1)  SL 1977, L 145, str. 1.


title: Predmet C-304/21: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 12. svibnja 2021. uputio Consiglio di Stato (Italija) – VT/Ministero dell’Interno, Ministero dell’Interno – Dipartimento della Pubblica Sicurezza – Direzione centrale per le risorse umane

text:
               26.7.2021

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 297/24

      Zahtjev za prethodnu odluku koji je 12. svibnja 2021. uputio Consiglio di Stato (Italija) – VT/Ministero dell’Interno, Ministero dell’Interno – Dipartimento della Pubblica Sicurezza – Direzione centrale per le risorse umane
      (Predmet C-304/21)
      (2021/C 297/27)
      Jezik postupka: talijanski

         Sud koji je uputio zahtjev

      Consiglio di Stato

         Stranke glavnog postupka

         Žalitelj: VT

         Druge stranke u žalbenom postupku: Ministero dell’Interno, Ministero dell’Interno – Dipartimento della Pubblica Sicurezza – Direzione centrale per le risorse umane

         Prethodno pitanje

      Treba li Direktivu Vijeća 2000/78/EZ (1) od 27. studenoga 2000., članak 3. UEU-a, članak 10. UFEU-a i članak 21. Povelje Europske unije o temeljnim pravima tumačiti na način da im se protivi nacionalno pravilo iz Zakonodavne uredbe br. 334/2000 i naknadnih izmjena i dopuna te iz sekundarnih pravnih izvora koje je donijelo Ministero dell’[I]nterno (Ministarstvo unutarnjih poslova) kojim se za sudjelovanje u odabiru za radna mjesta narednika u okviru karijere službenikâ Državne policije predviđa dobna granica od 30 godina?

         (1)  Direktiva Vijeća 2000/78/EZ, od 27. studenoga 2000. o uspostavi općeg okvira za jednako postupanje pri zapošljavanju i obavljanju zanimanja (SL 2000, L 303, str. 16.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 5., svezak 1., str. 69.)


title: Predmet C-315/21: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 17. svibnja 2021. uputio Tribunale di Milano (Italija) – PP/Ministero dell’Interno, Dipartimento per le Libertà civili e l'Immigrazione – Unità Dublino

text:
               26.7.2021

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 297/24

      Zahtjev za prethodnu odluku koji je 17. svibnja 2021. uputio Tribunale di Milano (Italija) – PP/Ministero dell’Interno, Dipartimento per le Libertà civili e l'Immigrazione – Unità Dublino
      (Predmet C-315/21)
      (2021/C 297/28)
      Jezik postupka: talijanski

         Sud koji je uputio zahtjev

      Tribunale di Milano

         Stranke glavnog postupka

         Tužitelj: PP

         Tuženik: Ministero dell’Interno, Dipartimento per le Libertà civili e l'Immigrazione – Unità Dublino

         Prethodna pitanja

                  1.

                  Treba li članke 4. i 5. Uredbe (EU) 604/2013 (1) tumačiti na način da njihova povreda sama po sebi dovodi do nezakonitosti mjere koja se pobija u skladu s člankom 27. Uredbe (EU) 604/2013 neovisno o konkretnim posljedicama koje navedena povreda ima u odnosu na sadržaj mjere i određivanje odgovorne države članice?

                  2.

                  Treba li članak 27. Uredbe (EU) 604/2013 u vezi s člankom 18. stavkom 1. točkom (a) odnosno s člankom 18. stavkom 2. točkama (b), (c) i (d) i člankom 20. stavkom 5. Uredbe Dublin III tumačiti na način da treba odrediti međusobno različite predmete pobijanja, različite prigovore koji se ističu u okviru pravnog lijeka i različite aspekte povreda obveza informiranja i osobnog intervjua u skladu s člancima 4. i 5. Uredbe (EU) 604/2013?
                  U slučaju potvrdnog odgovora na drugo pitanje: treba li članke 4. i 5. Uredbe (EU) 604/2013 tumačiti na način da jamstva informiranja koja se predviđaju tim člancima vrijede samo u slučaju koji se predviđa člankom 18. stavkom 1. točkom (a), ali ne i u postupku ponovnog prihvata, odnosno treba li navedene članke tumačiti na način da u postupku ponovnog prihvata vrijede barem obveze informiranja u pogledu prestanka obveza iz članka 19. ili u pogledu sustavnih nedostataka u postupku azila i uvjetima za prihvat tražitelja koji izazivaju opasnost od nečovječnog i ponižavajućeg postupanja u smislu članka 4. Povelje Europske unije o temeljnim pravima iz članka 3. stavka 2.?

                  3.

                  Treba li članak 3. stavak 2. tumačiti na način da „sustavni nedostaci u postupku azila” obuhvaćaju i moguće posljedice već konačnih odluka o odbijanju zahtjeva za međunarodnu zaštitu koje donosi sud države članice koja provodi ponovni prihvat, u slučaju u kojem sud pred kojim je pokrenut postupak na temelju članka 27. Uredbe (EU) 604/2013 smatra da za tužitelja postoji konkretna opasnost od izloženosti nečovječnom i ponižavajućem postupanju ako ga država članica vrati u zemlju podrijetla, također s obzirom na to da se smatra da postoji opći oružani sukob u smislu članka 15. točke (c) Direktive 2011/95 (2) od 13. prosinca 2011.?

         (1)  Uredba (EU) br. 604/2013 Europskog parlamenta i Vijeća od 26. lipnja 2013. o utvrđivanju kriterija i mehanizama za određivanje države članice odgovorne za razmatranje zahtjeva za međunarodnu zaštitu koji je u jednoj od država članica podnio državljanin treće zemlje ili osoba bez državljanstva (SL 2013., L 180, str. 31.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 19., svezak 15., str. 108. i ispravak SL 2017., L 49, str. 50.)

         (2)  Direktiva 2011/95/EU Europskog parlamenta i Vijeća od 13. prosinca 2011. o standardima za kvalifikaciju državljana trećih zemalja ili osoba bez državljanstva za ostvarivanje međunarodne zaštite, za jedinstveni statusa izbjeglica ili osoba koje ispunjavaju uvjete za supsidijarnu zaštitu te sadržaj odobrene zaštite (SL 2011., L 337, str. 9.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 19., svezak 1., str. 248. i ispravak, SL 2020., L 76, str. 37.)


title: Predmet C-317/21: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 21. svibnja 2021. uputio tribunal d'arrondissement (Luksemburg) – G-Finance SARL, DV/Luxembourg Business Registers

text:
               26.7.2021

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 297/25

      Zahtjev za prethodnu odluku koji je 21. svibnja 2021. uputio tribunal d'arrondissement (Luksemburg) – G-Finance SARL, DV/Luxembourg Business Registers
      (Predmet C-317/21)
      (2021/C 297/29)
      Jezik postupka: francuski

         Sud koji je uputio zahtjev

      Tribunal d'arrondissement

         Stranke glavnog postupka

         Tužitelji: G-Finance SARL, DV

         Tuženik: Luxembourg Business Registers

         Prethodna pitanja

      Jesu li odredbe Direktive (EU) 2018/843 Europskog parlamenta i Vijeća od 30. svibnja 2018. o izmjeni Direktive (EU) 2015/849 o sprečavanju korištenja financijskog sustava u svrhu pranja novca ili financiranja terorizma i o izmjeni direktiva 2009/138/EZ i 2013/36/EU (1), „a osobito njezin članak 1. stavak 15. točka (c) kojim se mijenja članak 30. stavak 5. Direktive (EU) 2015/849 Europskog parlamenta i Vijeća od 20. svibnja 2015. o sprečavanju korištenja financijskog sustava u svrhu pranja novca ili financiranja terorizma, kako je izmijenjena prethodno navedenom Direktivom (EU) 2018/843, s obzirom na to da se njima pravo na pristup informacijama o stvarnim vlasnicima korporativnih i drugih pravnih subjekata dodjeljuje, cjelokupnoj javnosti”,
      nevaljane jer se njima:

                  a)

                  povređuje načelo proporcionalnosti, kako je propisano, među ostalim, člankom 5. stavkom 4. UEU-a? i/ili

                  b)

                  povređuje članak 16. Povelje Europske unije o temeljnim pravima (sloboda poduzetništva)? i/ili

                  c)

                  povređuju članci 20. (jednakost pred zakonom) i 21. (nediskriminacija) Povelje Europske unije o temeljnim pravima) i/ili

                  d)

                  povređuje opće načelo prava Unije koje se odnosi na zaštitu poslovne tajne?

         (1)  SL 2018, L 156, str. 43.


title: Predmet C-318/21: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 21. svibnja 2021. uputio Administratīvā apgabaltiesa (Latvija) — SIA STOCKHOLM SCHOOL OF ECONOMICS IN RIGA/Latvijas Zinātnes padome

text:
               26.7.2021

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 297/26

      Zahtjev za prethodnu odluku koji je 21. svibnja 2021. uputio Administratīvā apgabaltiesa (Latvija) — SIA STOCKHOLM SCHOOL OF ECONOMICS IN RIGA/Latvijas Zinātnes padome
      (Predmet C-318/21)
      (2021/C 297/30)
      Jezik postupka: latvijski

         Sud koji je uputio zahtjev

      Administratīvā apgabaltiesa

         Stranke glavnog postupka

         Tužitelj: SIA STOCKHOLM SCHOOL OF ECONOMICS IN RIGA

         Tuženik: Latvijas Zinātnes padome

         Prethodna pitanja

                  1.

                  Treba li članak 2. točku 83. Uredbe Komisije (EU) br. 651/2014 od 17. lipnja 2014. o ocjenjivanju određenih kategorija potpora spojivima s unutarnjim tržištem u primjeni članaka 107. i 108. Ugovora o funkcioniranju Europske unije (1) tumačiti na način da se subjekt (na primjer, sveučilišta ili istraživački centri, agencije za prijenos tehnologije, posrednici u inovaciji ili virtualni kolaborativni subjekti usmjereni na istraživanje), u čijem se predmetu poslovanja nalazi i neovisno provođenje temeljnog istraživanja, industrijskog istraživanja ili eksperimentalnog razvoja ili upoznavanje s rezultatima tih djelatnosti široke javnosti putem predavanja, objavljivanja ili prijenosa znanja, ali koji se velikim dijelom financira prihodima od ekonomskih djelatnosti, može smatrati organizacijom za istraživanje i širenje znanja?

                  2.

                  Je li opravdano primijeniti zahtjev koji se odnosi na omjer financiranja (prihodi i troškovi) ekonomskih i neekonomskih djelatnosti kako bi se utvrdilo ispunjava li subjekt zahtjev iz članka 2. točke 83. Uredbe Komisije (EU) br. 651/2014 od 17. lipnja 2014. o ocjenjivanju određenih kategorija potpora spojivima s unutarnjim tržištem u primjeni članaka 107. i 108. Ugovora o funkcioniranju Europske unije, koji se odnosi na to da je glavni cilj djelatnosti subjekta neovisno provoditi temeljno istraživanje, industrijsko istraživanje ili eksperimentalni razvoj ili s rezultatima tih djelatnosti upoznati široku javnosti putem predavanja, objavljivanja ili prijenosa znanja?

                  3.

                  U slučaju potvrdnog odgovora na drugo prethodno pitanje, koji mora biti postotak financiranja ekonomskih i neekonomskih djelatnosti kako bi se utvrdilo je li glavni cilj djelatnosti subjekta neovisno provoditi temeljno istraživanje, industrijsko istraživanje ili eksperimentalni razvoj ili s rezultatima tih djelatnosti upoznati široku javnosti putem predavanja, objavljivanja ili prijenosa znanja?

                  4.

                  Treba li pravilo sadržano u članku 2. točki 83. Uredbe Komisije br. 651/2014 od 17. lipnja 2014 o ocjenjivanju određenih kategorija potpora spojivima s unutarnjim tržištem u primjeni članaka 107. i 108. Ugovora o funkcioniranju Europske unije, u skladu s kojim poduzetnici koji mogu imati presudan utjecaj na predlagatelja projekta, na primjer kao njegovi vlasnici udjela ili članovi, mogu ne imati povlašteni pristup rezultatima koje taj predlagatelj proizvede, tako da članovi ili vlasnici udjela navedenog predlagatelja mogu biti fizičke ili pravne osobe s ciljem ostvarivanja dobiti (uključujući pružanje obrazovnih usluga koje se plaćaju) ili osobe osnovane kao neprofitne osobe (na primjer, udruga ili zaklada)?

         (1)  SL 2014, L 187, str. 1.


title: Predmet C-328/21: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 26. svibnja 2021. uputio Tribunale di Trieste (Italija) – GE/Ministero dell’Interno, Dipartimento per le Libertà civili e l'Immigrazione – Unità Dublino

text:
               26.7.2021

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 297/27

      Zahtjev za prethodnu odluku koji je 26. svibnja 2021. uputio Tribunale di Trieste (Italija) – GE/Ministero dell’Interno, Dipartimento per le Libertà civili e l'Immigrazione – Unità Dublino
      (Predmet C-328/21)
      (2021/C 297/31)
      Jezik postupka: talijanski

         Sud koji je uputio zahtjev

      Tribunale di Trieste

         Stranke glavnog postupka

         Žalitelj: GE

         Druga stranka u žalbenom postupku: Ministero dell’Interno, Dipartimento per le Libertà civili e l'Immigrazione – Unità Dublino

         Prethodna pitanja

                  1.

                  Treba li članak 27. Uredbe (EU) br. 604/2013 (1) tumačiti:

                              —

                              u smislu da neuručenje brošure s informacijama iz članka 4. stavaka 2. i 3. Uredbe (EU) br. 604/2013 osobi koja se nalazi u uvjetima opisanima u članku 23. stavku 1. Uredbe (EU) br. 604/2013 samo po sebi dovodi do neotklonjive ništetnosti mjere transfera (te eventualno i do odgovornosti za razmatranje zahtjeva za međunarodnu zaštitu države članice kojoj je osoba podnijela novi zahtjev);

                              —

                              ili pak u smislu da je na žalitelju da dokaže pred sudom da bi, da mu je brošura bila uručena, postupak imao drukčiji ishod?

                  2.

                  Treba li članak 27. Uredbe (EU) br. 604/2013 Europske unije tumačiti

                              —

                              na način da neuručenje brošure s informacijama iz članka 29. Uredbe (EU) br. 603/2013 osobi koja se nalazi u uvjetima opisanima u članku 24. stavku 1. Uredbe (EU) br. 604/2013 samo po sebi dovodi do neotklonjive ništetnosti mjere transfera (te eventualno i do posljedičnog nužnog pružanja mogućnosti za podnošenje novog zahtjeva za međunarodnu zaštitu);

                              —

                              ili pak na način da je na žalitelju da dokaže pred sudom da bi, da mu je bila uručena brošura, postupak imao drukčiji ishod?

         (1)  Uredba (EU) br. 604/2013 Europskog parlamenta i Vijeća od 26. lipnja 2013. o utvrđivanju kriterija i mehanizama za određivanje države članice odgovorne za razmatranje zahtjeva za međunarodnu zaštitu koji je u jednoj od država članica podnio državljanin treće zemlje ili osoba bez državljanstva (preinaka) (SL 2013., L 180, str. 31.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 19., svezak 15, str. 108. i ispravak SL 2017., L 49, str. 50.)


title: Predmet T-137/16 RENV: Presuda Općeg suda od 9. lipnja 2021. – Uniwersytet Wrocławski/REA („Arbitražna klauzula – Sedmi okvirni program za istraživanja, tehnološki razvoj i demonstracijske aktivnosti (2007. – 2013.) – Prihvatljivi troškovi – Povrat isplaćenih sredstava”)

text:
               26.7.2021

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 297/28

      Presuda Općeg suda od 9. lipnja 2021. – Uniwersytet Wrocławski/REA
      (Predmet T-137/16 RENV) (1)

      („Arbitražna klauzula - Sedmi okvirni program za istraživanja, tehnološki razvoj i demonstracijske aktivnosti (2007. – 2013.) - Prihvatljivi troškovi - Povrat isplaćenih sredstava”)
      (2021/C 297/32)
      Jezik postupka: poljski

         Stranke

         Tužitelj: Uniwersytet Wrocławski (Wrocław, Poljska) (zastupnici: A. Krawczyk-Giehsmann i K. Szarek, odvjetnici)

         Tuženik: Izvršna agencija za istraživanje (zastupnici: S. Payan-Lagrou i V. Canetti, agenti, uz asistenciju M. Le Berre i G. Materna, odvjetnika)

         Predmet

      Zahtjev na temelju članka 272. UFEU-a za, s jedne strane, poništenje odluka REA-e, kojima djeluje na temelju ovlaštenja Europske komisije, o raskidanju sporazuma o dodjeli bespovratnih sredstava Cossar (br. 252908) i obvezivanju tužitelja na povrat iznosa od 36 508,37 eura, od 58 031,38 eura i od 6 286,68 eura i naknadu štete u iznosu od 5 803,14 eura te, s druge strane, REA-in povrat odgovarajućih iznosa uvećanih za kamate od dana izvršenja pojedine isplate do dana povrata.

         Izreka

                  1.

                  Tužba se odbija.

                  2.

                  Uniwersytetu Wrocławskom nalaže se snošenje troškova koji se odnose, s jedne strane, na postupke pokrenute pred Općim sudom i, s druge strane, na žalbeni postupak pred Sudom.

         (1)  SL C 200, 6. 6. 2016.


title: Predmet T-781/16: Presuda Općeg suda od 9. lipnja 2021. – Puma i dr./Komisija („Damping – Uvoz obuće s gornjim dijelom od kože podrijetlom iz Kine i Vijetnama – Provedba presude Suda u spojenim predmetima C-659/13 i C-34/14 – Ponovno uvođenje konačne antidampinške pristojbe i konačna naplata privremene pristojbe – Nastavak postupka koji je prethodio uredbama koje su proglašene nevaljanima – Tretman tržišnog gospodarstva – Individualan tretman – Analiza dokumenata – Nepostojanje zahtjeva za dodatne informacije i posjeta radi provjere – Nevraćanje antidampinških pristojbi – Pravna osnova – Pravna sigurnost – Legitimna očekivanja – Neretroaktivnost – Proporcionalnost – Zlouporaba ovlasti – Nediskriminacija – Ranija praksa odlučivanja”)

text:
               26.7.2021

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 297/28

      Presuda Općeg suda od 9. lipnja 2021. – Puma i dr./Komisija
      (Predmet T-781/16) (1)

      („Damping - Uvoz obuće s gornjim dijelom od kože podrijetlom iz Kine i Vijetnama - Provedba presude Suda u spojenim predmetima C-659/13 i C-34/14 - Ponovno uvođenje konačne antidampinške pristojbe i konačna naplata privremene pristojbe - Nastavak postupka koji je prethodio uredbama koje su proglašene nevaljanima - Tretman tržišnog gospodarstva - Individualan tretman - Analiza dokumenata - Nepostojanje zahtjeva za dodatne informacije i posjeta radi provjere - Nevraćanje antidampinških pristojbi - Pravna osnova - Pravna sigurnost - Legitimna očekivanja - Neretroaktivnost - Proporcionalnost - Zlouporaba ovlasti - Nediskriminacija - Ranija praksa odlučivanja”)
      (2021/C 297/33)
      Jezik postupka: engleski

         Stranke

         Tužitelji: Puma SE (Herzogenaurach, Njemačka) i 8 drugih tužitelja čija su imena navedena u prilogu presudi (zastupnici: E. Vermulst i J. Cornelis, odvjetnici)

         Tuženik: Europska komisija (zastupnici: L. Armati i T. Maxian Rusche, agenti)

         Predmet

      Zahtjev na temelju članka 263. UFEU-a kojim se zahtijeva poništenje, kao prvo, Provedbene uredbe Komisije (EU) 2016/1395 оd 18. kolovoza 2016. o ponovnom uvođenju konačne antidampinške pristojbe i konačnoj naplati privremene pristojbe uvedene na uvoz određene obuće s gornjim dijelom od kože podrijetlom iz Narodne Republike Kine koju proizvode trgovačka društva Buckinghan Shoe Mfg Co., Ltd., Buildyet Shoes Mfg., DongGuan Elegant Top Shoes Co. Ltd, Dongguan Stella Footwear Co Ltd, Dongguan Taiway Sports Goods Limited, Foshan City Nanhai Qun Rui Footwear Co., Jianle Footwear Industrial, Sihui Kingo Rubber Shoes Factory, Synfort Shoes Co. Ltd., Taicang Kotoni Shoes Co. Ltd., Wei Hao Shoe Co. Ltd., Wei Hua Shoe Co. Ltd. i Win Profile Industries Ltd i o provedbi presude Suda u spojenim predmetima C-659/13 i C-34/14 (SL 2016., L 225, str. 52.), kao drugo, Provedbene uredbe Komisije (EU) 2016/1647 оd 13. rujna 2016. o ponovnom uvođenju konačne antidampinške pristojbe i konačnoj naplati privremene pristojbe uvedene na uvoz određene obuće s gornjim dijelom od kože podrijetlom iz Vijetnama koju proizvode trgovačka društva Best Royal Co. Ltd, Lac Cuong Footwear Co., Ltd, Lac Ty Co., Ltd, Saoviet Joint Stock Company (Megastar Joint Stock Company), VMC Royal Co Ltd, Freetrend Industrial Ltd. i njegovo povezano trgovačko društvo Freetrend Industrial A (Vietnam) Co, Ltd., Fulgent Sun Footwear Co., Ltd, General Shoes Ltd, Golden Star Co, Ltd, Golden Top Company Co., Ltd, Kingmaker Footwear Co. Ltd., Tripos Enterprise Inc., Vietnam Shoe Majesty Co., Ltd, i o provedbi presude Suda u spojenim predmetima C-659/13 i C-34/14 (SL 2016., L 245, str. 16.) i, kao treće, Provedbene uredbe Komisije (EU) 2016/1731 оd 28. rujna 2016. o ponovnom uvođenju konačne antidampinške pristojbe i konačnoj naplati privremene pristojbe uvedene na uvoz određene obuće s gornjim dijelom od kože podrijetlom iz Narodne Republike Kine i Vijetnama koju proizvode trgovačka društva General Footwear Ltd (Kina), Diamond Vietnam Co Ltd i Ty Hung Footgearmex/Footwear Co. Ltd te o provedbi presude Suda u spojenim predmetima C-659/13 i C-34/14 (SL 2016., L 262, str. 4.).

         Izreka

                  1.

                  Tužba se odbija.

                  2.

                  Društvu Puma SE i drugim tužiteljima čija su imena navedena u prilogu presudi nalaže se snošenje troškova.

         (1)  SL C 14, 16. 1. 2017.


title: Predmet T-202/17: Presuda Općeg suda od 9. lipnja 2021. – Calhau Correia de Paiva/Komisija („Jezični režim – Natječaj EPSO/AD/293/14 za zapošljavanje administratora u područjima prava tržišnog natjecanja, korporativnih financija, financijske ekonomije, industrijske ekonomije i makroekonomije (AD 7) – Neuvrštavanje na popis uspješnih kandidata – Prigovor nezakonitosti – Ograničavanje izbora drugog jezika natječaja na njemački, engleski ili francuski – Uredba br. 1 – Članak 1.d stavak 1. Pravilnika o osoblju – Diskriminacija na temelju jezika – Opravdanje – Interes službe”)

text:
               26.7.2021

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 297/29

      Presuda Općeg suda od 9. lipnja 2021. – Calhau Correia de Paiva/Komisija
      (Predmet T-202/17) (1)

      („Jezični režim - Natječaj EPSO/AD/293/14 za zapošljavanje administratora u područjima prava tržišnog natjecanja, korporativnih financija, financijske ekonomije, industrijske ekonomije i makroekonomije (AD 7) - Neuvrštavanje na popis uspješnih kandidata - Prigovor nezakonitosti - Ograničavanje izbora drugog jezika natječaja na njemački, engleski ili francuski - Uredba br. 1 - Članak 1.d stavak 1. Pravilnika o osoblju - Diskriminacija na temelju jezika - Opravdanje - Interes službe”)
      (2021/C 297/34)
      Jezik postupka: engleski

         Stranke

         Tužiteljica: Ana Calhau Correia de Paiva (Bruxelles, Belgija) (zastupnici: V. Villante, G. Pandey i D. Rovetta, odvjetnici)

         Tuženik: Europska komisija (zastupnici: L. Radu Bouyon, I. Melo Sampaio i L. Vernier, agenti)

         Predmet

      Zahtjev na temelju članka 270. UFEU-a kojim se traži poništenje, kao prvo, odluke povjerenstva za odabir natječaja EUIPO/AD/293/14 – Administratori (AD 7) u područjima prava tržišnog natjecanja, korporativnih financija, financijske ekonomije, industrijske ekonomije i makroekonomije od 9. studenoga 2015. o neuvrštavanju tužiteljičina imena na popis uspješnih kandidata sastavljen nakon završetka postupka odabira, kao drugo, odluke od 23. lipnja 2016. o preispitivanju te prve odluke, kao treće, odluke od 22. prosinca 2016. o odbijanju žalbe koju je tužiteljica podnijela protiv prve odluke i, kao četvrto, popisa uspješnih kandidata sastavljenog nakon završetka navedenog postupka odabira u dijelu u kojem se odnosi na područje prava tržišnog natjecanja.

         Izreka

                  1.

                  Poništava se odluka povjerenstva za odabir otvorenog natječaja EPSO/AD/293/14 od 23. lipnja 2016. koju je dostavio Europski ured za odabir osoblja (EPSO) i kojom se odbija zahtjev za preispitivanje odluke koji je, nakon svojeg isključenja s popisa uspješnih kandidata na natječaju odlukom od 9. studenoga 2015., uputila Ana Calhau Correia de Paiva.

                  2.

                  U preostalom dijelu tužba se odbija.

                  3.

                  Ana Calhau Correia de Paiva snosit će trećinu vlastitih troškova.

                  4.

                  Europska komisija snosit će vlastite troškove i dvije trećine troškova Ane Calhau Correia de Paive.

         (1)  SL C 195, 19. 6. 2017.


title: Predmet T-132/18: Presuda Općeg suda od 9. lipnja 2021. – Roland/Komisija („Damping – Uvoz obuće s gornjim dijelom od kože podrijetlom iz Kine i Vijetnama – Provedba presude Suda u spojenim predmetima C-659/13 i C-34/14 – Ponovno uvođenje konačne antidampinške pristojbe i konačna naplata privremene pristojbe – Nastavak postupka koji je prethodio uredbama koje su proglašene nevaljanima – Tretman tržišnog gospodarstva – Individualan tretman – Analiza dokumenata – Nepostojanje zahtjeva za dopunu podataka i posjeta radi provjere – Nevraćanje antidampinških pristojbi – Pravna osnova – Pravna sigurnost – Legitimna očekivanja – Neretroaktivnost – Proporcionalnost – Nediskriminacija – Članak 1. Uredbe (EZ) br. 384/96 (koji je postao članak 1. Uredbe (EU) 2016/1036) – Ranija praksa odlučivanja – Nadležnost nacionalnih tijela i sudova”)

text:
               26.7.2021

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 297/30

      Presuda Općeg suda od 9. lipnja 2021. – Roland/Komisija
      (Predmet T-132/18) (1)

      („Damping - Uvoz obuće s gornjim dijelom od kože podrijetlom iz Kine i Vijetnama - Provedba presude Suda u spojenim predmetima C-659/13 i C-34/14 - Ponovno uvođenje konačne antidampinške pristojbe i konačna naplata privremene pristojbe - Nastavak postupka koji je prethodio uredbama koje su proglašene nevaljanima - Tretman tržišnog gospodarstva - Individualan tretman - Analiza dokumenata - Nepostojanje zahtjeva za dopunu podataka i posjeta radi provjere - Nevraćanje antidampinških pristojbi - Pravna osnova - Pravna sigurnost - Legitimna očekivanja - Neretroaktivnost - Proporcionalnost - Nediskriminacija - Članak 1. Uredbe (EZ) br. 384/96 (koji je postao članak 1. Uredbe (EU) 2016/1036) - Ranija praksa odlučivanja - Nadležnost nacionalnih tijela i sudova”)
      (2021/C 297/35)
      Jezik postupka: engleski

         Stranke

         Tužitelj: Roland SE (Essen, Njemačka) (zastupnici: S. De Knop, A. Willems i B. Natens, odvjetnici)

         Tuženik: Europska komisija (zastupnici: L. Armati i T. Maxian Rusche, agenti)

         Predmet

      Zahtjev na temelju članka 263. UFEU-a za poništenje Provedbene uredbe Komisije (EU) 2017/2232 od 4. prosinca 2017. o ponovnom uvođenju konačne antidampinške pristojbe i konačnoj naplati privremene pristojbe uvedene na uvoz određene obuće s gornjim dijelom od kože podrijetlom iz Narodne Republike Kine i Vijetnama koju proizvode određeni proizvođači izvoznici u Narodnoj Republici Kini i Vijetnamu te o provedbi presude Suda u spojenim predmetima C-659/13 i C-34/14 (SL 2017., L 319, str. 30.).

         Izreka

                  1.

                  Tužba se odbija.

                  2.

                  Društvu Roland SE nalaže se snošenje troškova.

         (1)  SL C 152, 30. 4. 2018.


title: Predmet T-47/19: Presuda Općeg suda od 9. lipnja 2021. – Dansk Erhverv/Komisija („Državne potpore – Prodaja pića u limenkama stranim rezidentima u pograničnim trgovinama u Njemačkoj – Izuzeće od pologa pod uvjetom konzumacije kupljenog pića izvan njemačkog državnog područja – Pritužba – Odluka Komisije o neisticanju prigovora – Tužba za poništenje – Procesna legitimacija – Dopuštenost – Uvjeti pokretanja službenog istražnog postupka – Pogreška koja se tiče prava – Ozbiljne poteškoće – Pojam „državna potpora” – Državna sredstva – Neizricanje novčane kazne”)

text:
               26.7.2021

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 297/31

      Presuda Općeg suda od 9. lipnja 2021. – Dansk Erhverv/Komisija
      (Predmet T-47/19) (1)

      („Državne potpore - Prodaja pića u limenkama stranim rezidentima u pograničnim trgovinama u Njemačkoj - Izuzeće od pologa pod uvjetom konzumacije kupljenog pića izvan njemačkog državnog područja - Pritužba - Odluka Komisije o neisticanju prigovora - Tužba za poništenje - Procesna legitimacija - Dopuštenost - Uvjeti pokretanja službenog istražnog postupka - Pogreška koja se tiče prava - Ozbiljne poteškoće - Pojam „državna potpora” - Državna sredstva - Neizricanje novčane kazne”)
      (2021/C 297/36)
      Jezik postupka: engleski

         Stranke

         Tužitelj: Dansk Erhverv (Kopenhagen, Danska) (zastupnici: T. Mygind i H. Peytz, odvjetnici)

         Tuženik: Europska komisija (zastupnici: B. Stromsky i T. Maxian Rusche, agenti)

         Intervenijent u potporu tužitelju: Danmarks Naturfredningsforening (Kopenhagen) (zastupnici: T. Mygind i H. Peytz, odvjetnici)

         Intervenijenti u potporu tuženiku: Savezna Republika Njemačka (zastupnici: J. Möller, R. Kanitz, S. Heimerl i S. Costanzo, agenti), Interessengemeinschaft der Grenzhändler (IGG) (Flensburg, Njemačka) (zastupnici: M. Bauer i F. von Hammerstein, odvjetnici)

         Predmet

      Zahtjev na temelju članka 263. UFEU-a za poništenje Odluke Komisije C(2018) 6315 final od 4. listopada 2018. o državnoj potpori SA.44865 (2016/FC) – Njemačka – navodna državna potpora njemačkim trgovinama pića koje se nalaze na granici.

         Izreka

                  1.

                  Poništava se Odluka Komisije C(2018) 6315 final od 4. listopada 2018. o državnoj potpori SA.44865 (2016/FC) – Njemačka – navodna državna potpora njemačkim trgovinama pića koje se nalaze na granici.

                  2.

                  Europska komisija snosit će vlastite troškove, kao i troškove Dansk Erhverva i Danmarks Naturfredningsforeninga.

                  3.

                  Savezna Republika Njemačka i Interessengemeinschaft der Grenzhändler (IGG) snosit će svaki svoje troškove.

         (1)  SL C 103, 18. 3. 2019.


title: Predmet T-177/19: Presuda Općeg suda od 9. lipnja 2021. – Exxonmobil Petroleum & Chemical/ECHA („REACH – Utvrđivanje popisa tvari predloženih za uvrštenje u Prilog XIV. Uredbi (EZ) br. 1907/2006 – Uvrštenje fenantrena na taj popis – Članci 57. i 59. Uredbe br. 1907/2006 – Očita pogreška u ocjeni – Određivanje snagom dokaza – Proporcionalnost – Obveza obrazlaganja – Pravo na saslušanje”)

text:
               26.7.2021

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 297/32

      Presuda Općeg suda od 9. lipnja 2021. – Exxonmobil Petroleum & Chemical/ECHA
      (Predmet T-177/19) (1)

      („REACH - Utvrđivanje popisa tvari predloženih za uvrštenje u Prilog XIV. Uredbi (EZ) br. 1907/2006 - Uvrštenje fenantrena na taj popis - Članci 57. i 59. Uredbe br. 1907/2006 - Očita pogreška u ocjeni - Određivanje snagom dokaza - Proporcionalnost - Obveza obrazlaganja - Pravo na saslušanje”)
      (2021/C 297/37)
      Jezik postupka: engleski

         Stranke

         Tužitelj: Exxonmobil Petroleum & Chemical BVBA (Antwerpen, Belgija) (zastupnici: A. Kołtunowska i A. Bartl, odvjetnici)

         Tuženik: Europska agencija za kemikalije (zastupnici: W. Broere, C. Buchanan i M. Heikkilä, agenti, uz asistenciju S. Raesa, odvjetnika)

         Intervenijent u potporu tužitelju: European Petroleum Refiners Association (Bruxelles, Belgija) (zastupnici: J.-P. Montfort i T. Delille, odvjetnici)

         Intervenijent u potporu tuženiku: Francuska Republika (zastupnici: A.-L. Desjonquères, E. Leclerc, T. Stehelin i W. Zemamta, agenti)

         Predmet

      Zahtjev na temelju članka 263. UFEU-a radi poništenja Odluke ECHA-e ED/88/2018 od 19. prosinca 2018. jer se njome fenantren uvrštava na popis posebno zabrinjavajućih tvari koji je predviđen člankom 59. Uredbe (EZ) br. 1907/2006 Europskog parlamenta i Vijeća od 18. prosinca 2006. o registraciji, evaluaciji, autorizaciji i ograničavanju kemikalija (REACH) i osnivanju Europske agencije za kemikalije te o izmjeni Direktive 1999/45/EZ i stavljanju izvan snage Uredbe Vijeća (EEZ) br. 793/93 i Uredbe Komisije (EZ) br. 1488/94 kao i Direktive Vijeća 76/769/EEZ i direktiva Komisije 91/155/EEZ, 93/67/EEZ, 93/105/EZ i 2000/21/EZ (SL 2006., L 396, str. 1.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 13., svezak 23., str. 3 i ispravak SL 2017, L 135, str. 46.).

         Izreka

                  1.

                  Tužba se odbija.

                  2.

                  Društvo Exxonmobil Petroleum & Chemical BVBA snosit će vlastite troškove i troškove Europske agencije za kemikalije (ECHA).

                  3.

                  Francuska Republika i European Petroleum Refiners Association snosit će svaki svoje troškove.

         (1)  SL C 187, 3. 6. 2019.


title: Predmet T-235/19: Presuda Općeg suda od 9 lipnja 2021. – HIM/Komisija („Arbitražna klauzula – Sporazumi o dodjeli bespovratnih sredstava sklopljeni u okviru Programa podrške politici informacijskih i komunikacijskih tehnologija (ICT) – Revizorsko izvješće – Obavijesti o terećenju koje je izdala Komisija – OLAF-ova istraga – Tužba za poništenje – Protuzahtjev – Cjelovit povrat bespovratnih sredstava – Naknada štete”)

text:
               26.7.2021

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 297/32

      Presuda Općeg suda od 9 lipnja 2021. – HIM/Komisija
      (Predmet T-235/19) (1)

      („Arbitražna klauzula - Sporazumi o dodjeli bespovratnih sredstava sklopljeni u okviru Programa podrške politici informacijskih i komunikacijskih tehnologija (ICT) - Revizorsko izvješće - Obavijesti o terećenju koje je izdala Komisija - OLAF-ova istraga - Tužba za poništenje - Protuzahtjev - Cjelovit povrat bespovratnih sredstava - Naknada štete”)
      (2021/C 297/38)
      Jezik postupka: francuski

         Stranke

         Tužitelj: Health Information Management (HIM) (Bruxelles, Belgija) (zastupnik: P. Zeegers, odvjetnik)

         Tuženik: Europska komisija (zastupnici: J. Estrada de Solà i M. Ilkova, agenti)

         Predmet

      S jedne strane, glavni zahtjev na temelju članka 272. UFEU-a za utvrđenje da je Komisija kršenjem svojih ugovornih obveza izdala obavijesti o terećenju br. 3241901815 i br. 3241901886 od 4. veljače 2019. radi povrata iznosâ od 94 445 eura i 121 517 eura, na temelju sporazumâ o dodjeli bespovratnih sredstava br. 225023 u pogledu projekta „ElDeRly-friEndly Alarm handling and monitorING (Dreaming)” i br. 250449 u pogledu projekta „Health monitoring and sOcial integration environMEnt for Supporting WidE ExTension of independent life at HOME (HOME SWEET HOME)”, sklopljenih u okviru Programa podrške politici informacijskih i komunikacijskih tehnologija (ICT) predviđenog okvirnim programom, koji je uspostavljen Odlukom 1639/2006/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 24. listopada 2006. o uspostavljanju Okvirnog programa za konkurentnost i inovacije (2007. – 2013.), i da se, prema tome, navedeni iznosi ne duguju, te, ukoliko je to potrebno, zahtjev na temelju članka 263. UFEU-a za poništenje tih obavijesti o terećenju i, s druge strane, Komisijin protuzahtjev da se HIM-u naloži cjelovit povrat bespovratnih sredstava primljenih na temelju gore spomenutih sporazuma i plaćanje iznosa od 58 876,50 eura po osnovi naknade štete.

         Izreka

                  1.

                  Glavna tužba se odbija.

                  2.

                  Povrede sporazumâ o dodjeli bespovratnih sredstava br. 225023 u pogledu realizacije projekta naslovljenog „ElDeRly-friEndly Alarm handling and monitorING (Dreaming)” i br. 250449 u pogledu realizacije projekta naslovljenog „Health monitoring and sOcial integration environMEnt for Supporting WidE ExTension of independent life at HOME (HOME SWEET HOME)”, koje je počinio Health Information Management (HIM), čine nepravilnosti u smislu točke II.1. općih uvjeta navedenih sporazuma.

                  3.

                  HIM-u se nalaže da Europskoj komisiji vrati iznos od 512 799 eura.

                  4.

                  Komisijin protuzahtjev odbija se u preostalom dijelu.

                  5.

                  HIM-u se nalaže da osim vlastitih troškova snosi i polovicu troškova Komisije.

         (1)  SL C 206, 17. 6. 2019.


title: Predmet T-302/19: Presuda Općeg suda od 9. lipnja 2021. – Yanukovych/Vijeće („Zajednička vanjska i sigurnosna politika – Mjere ograničavanja poduzete s obzirom na stanje u Ukrajini – Zamrzavanje financijskih sredstava – Popis osoba, subjekata i tijela na koje se primjenjuje zamrzavanje financijskih sredstava i gospodarskih izvora – Zadržavanje tužiteljeva imena na popisu – Obveza Vijeća da provjeri je li odluka tijela treće države donesena uz poštovanje pravâ obrane i prava na djelotvornu sudsku zaštitu”)

text:
               26.7.2021

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 297/33

      Presuda Općeg suda od 9. lipnja 2021. – Yanukovych/Vijeće
      (Predmet T-302/19) (1)

      („Zajednička vanjska i sigurnosna politika - Mjere ograničavanja poduzete s obzirom na stanje u Ukrajini - Zamrzavanje financijskih sredstava - Popis osoba, subjekata i tijela na koje se primjenjuje zamrzavanje financijskih sredstava i gospodarskih izvora - Zadržavanje tužiteljeva imena na popisu - Obveza Vijeća da provjeri je li odluka tijela treće države donesena uz poštovanje pravâ obrane i prava na djelotvornu sudsku zaštitu”)
      (2021/C 297/39)
      Jezik postupka: engleski

         Stranke

         Tužitelj: Oleksandr Viktorovych Yanukovych (Sankt-Peterburg, Rusija) (zastupnici: M. Anderson, R. Kiddell, solicitors, E. Dean i J. Marjason-Stamp, barristers)

         Tuženik: Vijeće Europske unije (zastupnici: P. Mahnič, A. Vitro i T. Haas, agenti)

         Predmet

      Zahtjev na temelju članka 263. UFEU-a, kojim se traži poništenje Odluke Vijeća (ZVSP) 2019/354 od 4. ožujka 2019. o izmjeni Odluke 2014/119/ZVSP o mjerama ograničavanja usmjerenima protiv određenih osoba, subjekata i tijela s obzirom na stanje u Ukrajini (SL 2019., L 64, str. 7.) i Provedbene uredbe Vijeća (EU) 2019/352 od 4. ožujka 2019. o provedbi Uredbe (EU) br. 208/2014 o mjerama ograničavanja usmjerenima protiv određenih osoba, subjekata i tijela s obzirom na stanje u Ukrajini (SL 2019., L 64, str. 1.), u dijelu u kojem je tim aktima tužiteljevo ime zadržano na popisu osoba, subjekata i tijela na koje se primjenjuju te mjere ograničavanja

         Izreka

                  1.

                  Poništavaju se Odluka Vijeća (ZVSP) 2019/354 od 4. ožujka 2019. o izmjeni Odluke 2014/119/ZVSP o mjerama ograničavanja usmjerenima protiv određenih osoba, subjekata i tijela s obzirom na stanje u Ukrajini i Provedbena uredba Vijeća (EU) 2019/352 od 4. ožujka 2019. o provedbi Uredbe (EU) br. 208/2014 o mjerama ograničavanja usmjerenima protiv određenih osoba, subjekata i tijela s obzirom na stanje u Ukrajini u dijelu u kojem je ime Oleksandra Viktorovycha Yanukovycha zadržano na popisu osoba, subjekata i tijela na koje se primjenjuju te mjere ograničavanja.

                  2.

                  Vijeću Europske unije nalaže se snošenje troškova.

         (1)  SL C 238, 15. 7. 2019.


title: Predmet T-303/19: Presuda Općeg suda od 9. lipnja 2021. – Yanukovych/Vijeće („Zajednička vanjska i sigurnosna politika – Mjere ograničavanja poduzete s obzirom na stanje u Ukrajini – Zamrzavanje financijskih sredstava – Popis osoba, subjekata i tijela na koje se primjenjuje zamrzavanje financijskih sredstava i gospodarskih izvora – Zadržavanje tužiteljeva imena na popisu – Obveza Vijeća da provjeri je li odluka tijela treće države donesena uz poštovanje pravâ obrane i prava na djelotvornu sudsku zaštitu”)

text:
               26.7.2021

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 297/34

      Presuda Općeg suda od 9. lipnja 2021. – Yanukovych/Vijeće
      (Predmet T-303/19) (1)

      („Zajednička vanjska i sigurnosna politika - Mjere ograničavanja poduzete s obzirom na stanje u Ukrajini - Zamrzavanje financijskih sredstava - Popis osoba, subjekata i tijela na koje se primjenjuje zamrzavanje financijskih sredstava i gospodarskih izvora - Zadržavanje tužiteljeva imena na popisu - Obveza Vijeća da provjeri je li odluka tijela treće države donesena uz poštovanje pravâ obrane i prava na djelotvornu sudsku zaštitu”)
      (2021/C 297/40)
      Jezik postupka: engleski

         Stranke

         Tužitelj: Viktor Fedorovych Yanukovych (Rostov na Donu, Rusija) (zastupnici: M. Anderson, R. Kiddell, solicitors, E. Dean i J. Marjason-Stamp, barristers)

         Tuženik: Vijeće Europske unije (zastupnici: P. Mahnič, A. Vitro i T. Haas, agenti)

         Predmet

      Zahtjev na temelju članka 263. UFEU-a, kojim se traži poništenje Odluke Vijeća (ZVSP) 2019/354 od 4. ožujka 2019. o izmjeni Odluke 2014/119/ZVSP o mjerama ograničavanja usmjerenima protiv određenih osoba, subjekata i tijela s obzirom na stanje u Ukrajini (SL 2019., L 64, str. 7.) i Provedbene uredbe Vijeća (EU) 2019/352 od 4. ožujka 2019. o provedbi Uredbe (EU) br. 208/2014 o mjerama ograničavanja usmjerenima protiv određenih osoba, subjekata i tijela s obzirom na stanje u Ukrajini (SL 2019., L 64, str. 1.), u dijelu u kojem je tim aktima tužiteljevo ime zadržano na popisu osoba, subjekata i tijela na koje se primjenjuju te mjere ograničavanja.

         Izreka

                  1.

                  Poništavaju se Odluka Vijeća (ZVSP) 2019/354 od 4. ožujka 2019. o izmjeni Odluke 2014/119/ZVSP o mjerama ograničavanja usmjerenima protiv određenih osoba, subjekata i tijela s obzirom na stanje u Ukrajini i Provedbena uredba Vijeća (EU) 2019/352 od 4. ožujka 2019. o provedbi Uredbe (EU) br. 208/2014 o mjerama ograničavanja usmjerenima protiv određenih osoba, subjekata i tijela s obzirom na stanje u Ukrajini u dijelu u kojem je ime Viktora Fedorovycha Yanukovycha zadržano na popisu osoba, subjekata i tijela na koje se primjenjuju te mjere ograničavanja.

                  2.

                  Vijeću Europske unije nalaže se snošenje troškova.

         (1)  SL C 238, 15. 7. 2019.


title: Predmet T-514/19: Presuda Općeg suda od 9. lipnja 2021. – DI/ESB („Javna služba – Osoblje ESB-a – Naknada medicinskih troškova i troškova obrazovanja – Krivotvorenje – Stegovni postupak – Otkaz – Kazneni postupak – Obustava postupka zbog odustajanja od kaznenog progona – Oslobađanje od optužbe – Nadležnost Izvršnog odbora – Pravna sigurnost – Zastara stegovnog progona – Sentenca prema kojoj se stegovni postupak prekida do donošenja odluke u kaznenom postupku – Pretpostavka nedužnosti – Nepristranost stegovnog odbora – Pogreška koja se tiče prava – Dokazna snaga dokaza – Razuman rok – Proporcionalnost sankcije – Intenzitet sudskog nadzora – Odgovornost”)

text:
               26.7.2021

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 297/35

      Presuda Općeg suda od 9. lipnja 2021. – DI/ESB
      (Predmet T-514/19) (1)

      („Javna služba - Osoblje ESB-a - Naknada medicinskih troškova i troškova obrazovanja - Krivotvorenje - Stegovni postupak - Otkaz - Kazneni postupak - Obustava postupka zbog odustajanja od kaznenog progona - Oslobađanje od optužbe - Nadležnost Izvršnog odbora - Pravna sigurnost - Zastara stegovnog progona - Sentenca prema kojoj se stegovni postupak prekida do donošenja odluke u kaznenom postupku - Pretpostavka nedužnosti - Nepristranost stegovnog odbora - Pogreška koja se tiče prava - Dokazna snaga dokaza - Razuman rok - Proporcionalnost sankcije - Intenzitet sudskog nadzora - Odgovornost”)
      (2021/C 297/41)
      Jezik postupka: engleski

         Stranke

         Tužitelj: DI (zastupnik: L. Levi, odvjetnica)

         Tuženik: Europska središnja banka (zastupnici: F. Malfrère i F. von Lindeiner, agenti, uz asistenciju B. Wägenbaura, odvjetnika)

         Predmet

      Zahtjev na temelju članka 270. UFEU-a i članka 50.a Statuta Suda Europske unije kojim se traži, kao prvo, poništenje odluka ESB-a od 7. svibnja 2019. kojom je tužitelju u stegovnom postupku izrečen otkaz ugovora o radu bez otkaznog roka zbog stegovnih razloga i od 25. lipnja 2019. o odbijanju ponovnog pokretanja postupka, kao drugo, nalaganje njegova vraćanja na rad počevši od 11. svibnja 2019. i, kao treće, naknada neimovinske štete koju je navodno pretrpio zbog tih odluka i zbog trajanja stegovnog postupka.

         Izreka

                  1.

                  Tužba se odbija.

                  2.

                  DI će snositi vlastite troškove kao i tri četvrtine troškova Europske središnje banke (ESB), koja će snositi ostatak svojih troškova.

         (1)  SL C 363, 28. 10. 2019.


title: Predmet T-575/19: Presuda Općeg suda od 9. lipnja 2021. – Hill Mansilla/Komisija („Javna služba – Dužnosnici – Promaknuće – Postupak promaknuća za 2018. – Odluka o nepromaknuću – Usporedba zasluga – Kriteriji procjene – Očita pogreška u ocjeni – Jednako postupanje – Nediskriminacija”)

text:
               26.7.2021

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 297/36

      Presuda Općeg suda od 9. lipnja 2021. – Hill Mansilla/Komisija
      (Predmet T-575/19) (1)

      („Javna služba - Dužnosnici - Promaknuće - Postupak promaknuća za 2018. - Odluka o nepromaknuću - Usporedba zasluga - Kriteriji procjene - Očita pogreška u ocjeni - Jednako postupanje - Nediskriminacija”)
      (2021/C 297/42)
      Jezik postupka: francuski

         Stranke

         Tužiteljica: Élise Hill Mansilla (Rodemack, Francuska) (zastupnik: R. Mbonyumutwa, odvjetnik)

         Tuženik: Europska komisija (zastupnici: M. Brauhoff i L. Vernier, agenti)

         Predmet

      Zahtjev na temelju članka 270. UFEU-a radi, s jedne strane, poništenja Komisijine odluke od 13. studenoga 2018. o neuvrštavanju tužiteljičina imena na konačni popis dužnosnika promaknutih u okviru postupka promaknuća za 2018. i, s druge strane, naknade neimovinske i imovinske štete koju je tužiteljica navodno pretrpjela zbog te odluke.

         Izreka

                  1.

                  Tužba se odbija.

                  2.

                  Élisi Hill Mansilli nalaže se snošenje troškova.

         (1)  SL C 357, 21. 10. 2019.


title: Predmet T-580/19: Presuda Općeg suda 9. lipnja 2021. – Borborudi/Vijeće („Zajednička vanjska i sigurnosna politika – Mjere ograničavanja protiv Irana s ciljem sprječavanja širenja nuklearnog oružja – Zamrzavanje financijskih sredstava – Popis osoba, subjekata i tijela na koje se primjenjuje zamrzavanje financijskih sredstava i gospodarskih izvora – Zadržavanje tužiteljeva imena na popisu – Pogreška u ocjeni – Članak 266. UFEU-a”)

text:
               26.7.2021

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 297/36

      Presuda Općeg suda 9. lipnja 2021. – Borborudi/Vijeće
      (Predmet T-580/19) (1)

      („Zajednička vanjska i sigurnosna politika - Mjere ograničavanja protiv Irana s ciljem sprječavanja širenja nuklearnog oružja - Zamrzavanje financijskih sredstava - Popis osoba, subjekata i tijela na koje se primjenjuje zamrzavanje financijskih sredstava i gospodarskih izvora - Zadržavanje tužiteljeva imena na popisu - Pogreška u ocjeni - Članak 266. UFEU-a”)
      (2021/C 297/43)
      Jezik postupka: engleski

         Stranke

         Tužitelj: Sayed Shamsuddin Borborudi (Teheran, Iran) (zastupnici: L. Vidal, odvjetnik)

         Tuženik: Vijeće Europske unije (zastupnici: V. Piessevaux i D. Mykolaitis, agenti)

         Predmet

      Zahtjev na temelju članka 263. UFEU-a za poništenje Provedbene uredbe Vijeća (EU) 2019/855 od 27. svibnja 2019. o provedbi Uredbe (EU) br. 267/2012 o mjerama ograničavanja protiv Irana (SL 2019., L 140, str. 1.), u dijelu u kojem je tužiteljevo ime uvršteno na popis iz Priloga IX. Uredbi Vijeća br. 267/2012 od 23. ožujka 2012. o mjerama ograničavanja protiv Irana i stavljanju izvan snage Uredbe (EZ) br. 961/2010 (SL 2012., L 88, str. 1.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 18. svezak 4. str. 194.).

         Izreka

                  1.

                  Poništava se Provedbena uredba Vijeća (EU) 2019/855 od 27. svibnja 2019. o provedbi Uredbe (EU) br. 267/2012 o mjerama ograničavanja protiv Irana u dijelu u kojem se odnosi na Sayeda Shamsuddina Borborudija.

                  2.

                  Nalaže se Vijeću snošenje troškova.

         (1)  JO C 357, 21. 10. 2019.