title: Predmet C-222/14: Presuda Suda (četvrto vijeće) od 16. srpnja 2015. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Symvoulio tis Epikrateias – Grčka) – Konstantinos Maïstrellis protiv Ypourgos Dikaiosynis, Diafaneias kai Anthropinon Dikaiomaton (Zahtjev za prethodnu odluku — Socijalna politika — Direktiva 96/34/EZ — Okvirni sporazum o roditeljskom dopustu — Klauzula 2. točka 1. — Individualno pravo na roditeljski dopust zbog rođenja djeteta — Nacionalni propis kojim se državnom službeniku čija supruga nije zaposlena uskraćuje pravo na takav dopust — Direktiva 2006/54/EZ — Jednako postupanje prema muškarcima i ženama u pogledu zaposlenja i rada — Članak 2. stavak 1. točka (a) i članak 14. stavak 1. točka (c) — Radni uvjeti — Izravna diskriminacija)

text:
               14.9.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 302/10

         Presuda Suda (četvrto vijeće) od 16. srpnja 2015. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Symvoulio tis Epikrateias – Grčka) – Konstantinos Maïstrellis protiv Ypourgos Dikaiosynis, Diafaneias kai Anthropinon Dikaiomaton
   (Predmet C-222/14) (1)

   ((Zahtjev za prethodnu odluku - Socijalna politika - Direktiva 96/34/EZ - Okvirni sporazum o roditeljskom dopustu - Klauzula 2. točka 1. - Individualno pravo na roditeljski dopust zbog rođenja djeteta - Nacionalni propis kojim se državnom službeniku čija supruga nije zaposlena uskraćuje pravo na takav dopust - Direktiva 2006/54/EZ - Jednako postupanje prema muškarcima i ženama u pogledu zaposlenja i rada - Članak 2. stavak 1. točka (a) i članak 14. stavak 1. točka (c) - Radni uvjeti - Izravna diskriminacija))
   (2015/C 302/12)
   Jezik postupka: grčki

      Sud koji je uputio zahtjev

   Symvoulio tis Epikrateias

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelj: Konstantinos Maïstrellis

      Tuženik: Ypourgos Dikaiosynis, Diafaneias kai Anthropinon Dikaiomaton

      Izreka

   Odredbe Direktive Vijeća 96/34/EZ od 3. lipnja 1996. o Okvirnom sporazumu o roditeljskom dopustu koji su sklopili UNICE, CEEP i EUTC, kako je izmijenjena Direktivom Vijeća 97/75/EZ od 15. prosinca 1997. kao i Direktivom 2006/54/EZ Europskog parlamenta i Vijeća o provedbi načela jednakih mogućnosti i jednakog postupanja prema muškarcima i ženama u pitanjima zapošljavanja i obavljanja zanimanja, treba tumačiti na način da se protive nacionalnim propisima prema kojima državni službenik nema pravo na roditeljski dopust u slučaju da njegova supruga nije zaposlena ili ne obavlja nikakvu djelatnost, osim ako je se zbog teške bolesti ili povrede ne smatra sposobnom skrbiti za dijete.

      (1)  SL C 235, 21. 7. 2014.


title: Predmet T-30/15: Presuda Općeg suda od 19. veljače 2016. – Infinite Cycle Works protiv OHIM-a – Chance Good Ent. (INFINITY) („Žig Zajednice — Postupak povodom prigovora — Prijava verbalnog žiga Zajednice INFINITY — Raniji verbalni žig Zajednice INFINI — Relativni razlog za odbijanje — Vjerojatnost dovođenja u zabludu — Članak 8. stavak 1. točka (b) Uredbe (EZ) br.207/2009”)

text:
               29.3.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 111/23

         Presuda Općeg suda od 19. veljače 2016. – Infinite Cycle Works protiv OHIM-a – Chance Good Ent. (INFINITY)
   (Predmet T-30/15) (1)

   ((„Žig Zajednice - Postupak povodom prigovora - Prijava verbalnog žiga Zajednice INFINITY - Raniji verbalni žig Zajednice INFINI - Relativni razlog za odbijanje - Vjerojatnost dovođenja u zabludu - Članak 8. stavak 1. točka (b) Uredbe (EZ) br.207/2009”))
   (2016/C 111/27)
   Jezik postupka: engleski

      Stranke

      Tužitelj: Infinite Cycle Works Ltd (Delta, Kanada) (zastupnici: E. Manresa Medina i J.M. Manresa Medina, odvjetnici)

      Tuženik: Ured za usklađivanje na unutarnjem tržištu (žigovi i dizajni) (zastupnik: M. Rajh, agent)

      Druga stranka u postupku pred žalbenim vijećem OHIM-a, intervenijent u postupku pred Općim sudom: Chance Good Ent. Co., Ltd (Changhua, Tajvan) (zastupnici: P. Rath i W. Festl-Wietek, odvjetnici)

      Predmet

   Tužba podnesena protiv odluke drugog žalbenog vijeća OHIM-a od 30. listopada 2014. (predmet R 2308/2013-2), koja se odnosi na postupak povodom prigovora između Chance Good Ent. Co., Ltd i Infinite Cycle Works Ltd.

      Izreka

               1.

               Tužba se odbija.

               2.

               Nalaže se Infinite Cycle Works Ltd snošenje troškova.

      (1)  SL C 89, 16. 3. 2015.


title: Predmet T-562/17: Tužba podnesena 17. kolovoza 2017. – dm-drogerie markt protiv EUIPO-a – Albea Services (ALBÉA)

text:
               9.10.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 338/18

         Tužba podnesena 17. kolovoza 2017. – dm-drogerie markt protiv EUIPO-a – Albea Services (ALBÉA)
   (Predmet T-562/17)
   (2017/C 338/20)
   Jezik na kojem je tužba podnesena: engleski

      Stranke

      Tužitelj: dm-drogerie markt Verwaltungs-GmbH (Karlsruhe, Njemačka) (zastupnici: O. Bludovsky i C. Mellein, odvjetnici)

      Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO)

      Druga stranka u postupku pred žalbenim vijećem: Albea Services (Gennevilliers, Francuska)

      Podaci o postupku pred EUIPO-om

      Podnositelj prijave spornog žiga: druga stranka u postupku pred žalbenim vijećem

      Predmetni sporni žig: međunarodna registracija, u kojoj je naznačena Europska unija, figurativnog žiga koji sadržava verbalni element „ALBÉA” – Međunarodna registracija u kojoj je naznačena Europska unija br. 1 210 553

      Postupak pred EUIPO-om: postupak povodom prigovora

      Pobijana odluka: Odluka prvog žalbenog vijeća EUIPO-a od 25. svibnja 2017. u predmetu R 1870/2016-1

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

               —

               poništi odluku prvog žalbenog vijeća Ureda Europske unije za intelektualno vlasništvo od 25. svibnja 2017. (žalba br. R 1870/2016-1) i, temeljem ispravka, izbriše tužiteljev žig,
               podredno

               —

               poništi odluku prvog žalbenog vijeća Ureda Europske unije za intelektualno vlasništvo od 25. svibnja 2017. (žalba br. R 1870/2016-1) i vrati predmet Uredu Europske unije za intelektualno vlasništvo;
               podredno

               —

               poništi odluku prvog žalbenog vijeća Ureda Europske unije za intelektualno vlasništvo od 25. svibnja 2017. (žalba br. R 1870/2016-1).

      Tužbeni razlog

               —

               Povreda članka 8. stavka 1. točke (b) Uredbe br. 207/2009


title: Predmet T-519/16: Presuda Općeg suda od 17. svibnja 2017. – Piessevaux protiv Vijeća „Javna služba — Dužnosnici — Mirovine — Prijenos mirovinskih prava u mirovinski sustav Unije — Prijedlog za uračunavanje razdoblja osiguranja — Članak 11. stavak 2. Priloga VIII. Pravilniku o osoblju — Nove opće provedbene odredbe — Jednako postupanje — Stečena prava — Legitimna očekivanja”

text:
               17.7.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 231/22

         Presuda Općeg suda od 17. svibnja 2017. – Piessevaux protiv Vijeća
   (Predmet T-519/16) (1)

   („Javna služba - Dužnosnici - Mirovine - Prijenos mirovinskih prava u mirovinski sustav Unije - Prijedlog za uračunavanje razdoblja osiguranja - Članak 11. stavak 2. Priloga VIII. Pravilniku o osoblju - Nove opće provedbene odredbe - Jednako postupanje - Stečena prava - Legitimna očekivanja”)
   (2017/C 231/27)
   Jezik postupka: francuski

      Stranke

      Tužitelj: Vincent Piessevaux (Bruxelles, Belgija) (zastupnici: D. de Abreu Caldas i J.-N. Louis, potom J.-N. Louis, i na posljetku L. Ponteville, odvjetnici)

      Tuženik: Vijeće Europske unije (zastupnici: M. Bauer i E. Rebasti, agenti)

      Predmet

   Tužba podnesena na temelju članka 270. UFEU-a kojom se zahtijeva poništenje Odluke Vijeća od 7. listopada 2013. kojom se konačno utvrđuju, na temelju mirovinskog sustava Europske unije, prava na mirovinu koja je stekao tužitelj nakon prijenosa prava koja je stekao pri nacionalnim mirovinskim tijelima prije njegovog stupanja u službu Unije.

      Izreka

               1.

               Tužba se odbija.

               2.

               Vincentu Piessevauxu nalaže se snošenje troškova.

      (1)  SL C 421, 24. 11. 2014. (predmet je zaprimljen na Službeničkom sudu europske Europske unije pod brojem F-91/14, a potom proslijeđen Općem sudu Europske unije 1. 9. 2016.).


title: Predmet T-495/17: Tužba podnesena 26. srpnja 2017. – Sedes Holding protiv EUIPO-a (gratis)

text:
               25.9.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 318/24

         Tužba podnesena 26. srpnja 2017. – Sedes Holding protiv EUIPO-a (gratis)
   (Predmet T-495/17)
   (2017/C 318/30)
   Jezik postupka: nizozemski

      Stranke

      Tužitelj: Sedes Holding AŞ (Istanbul, Turska) (zastupnici: K. Ongena i C. Du Jardin, odvjetnici)

      Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO)

      Podaci o postupku pred EUIPO-om

      Predmetni sporni žig: figurativni žig Europske unije s verbalnim elementom „gratis” – prijava za registraciju br. 15 950 637.

      Pobijana odluka: odluka drugog žalbenog vijeća EUIPO-a od 30. svibnja 2017. u predmetu R 507/2017-2.

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

               —

               na temelju članka 68. Poslovnika Općeg suda spoji ovaj predmet s tužbom protiv odluke EUIPO-a u predmetu R 506/2017-2 zbog povezanosti u svrhu zajedničkog usmenog dijela postupka;

               —

               utvrdi da je tužbeni zahtjev iznesen u tužbi dopušten i osnovan i prema tome

                           —

                           poništi pobijanu odluku i naloži EUIPO-u da upiše u registar žigova prijavu br. 15 950 637 figurativnog žiga Europske unije GRATIS za sve proizvode zahtijevane u prijavi;

                           —

                           podredno, poništi pobijan odluku i naloži EUIPO-u da u registar žigova upiše prijavu br. 15 950 637 za figurativni žig Europske unije GRATIS za „parfumerijske pripravke, proizvode za uljepšavanje, mirise i dezodoranse za osobnu uporabu”;

               —

               naloži EUIPO-u snošenje troškova.

      Tužbeni razlozi

               —

               povreda članka 7. stavka 1. točke (b) i članka 7. stavka 2. Uredbe br. 207/2009;

               —

               povreda općih načela prava Unije.


title: Predmet C-616/16: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 28. studenoga 2016 uputio Corte suprema di cassazione (Italija) – Presidenza del Consiglio dei Ministri i dr. protiv Nello Grassi i dr.

text:
               27.2.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 63/15

         Zahtjev za prethodnu odluku koji je 28. studenoga 2016 uputio Corte suprema di cassazione (Italija) – Presidenza del Consiglio dei Ministri i dr. protiv Nello Grassi i dr.
   (Predmet C-616/16)
   (2017/C 063/22)
   Jezik postupka: talijanski

      Sud koji je uputio zahtjev

   Corte suprema di cassazione

      Stranke glavnog postupka

      Žalitelji: Presidenza del Consiglio dei Ministri, Gianni Pantuso, Angelo Tralongo, Maria Michela D’Alessandro

      Druge stranke u postupku i incidentalni žalitelji: Nello Grassi, Carmela Amato, Università degli Studi di Palermo, Presidenza del Consiglio dei Ministri, Ministero della Salute, Ministero dell’Istruzione, dell’Università e della Ricerca

      Prethodna pitanja

               1.

               Treba li Direktivu br. 82/76/EEZ (1), u kojoj su preuzete direktive br. 75/362/EEZ (2) i br. 75/363/EEZ (3), tumačiti na način da je njezinim područjem primjene obuhvaćeno i usavršavanje liječnika specijalista, u punom i u skraćenom radnom vremenu, koje su započele prije 31. prosinca 1982. i nastavljaju se nakon tog datuma, koji predstavlja rok određen u članku 16. Direktive br. 82/76/EEZ u kojem države članice trebaju usvojiti potrebne mjere za usklađivanje s tom direktivom?
               U slučaju pozitivnog odgovora na prvo pitanje:

               2.

               Treba li prilog koji je člankom 13. Direktive 82/76/EEZ, u kojoj su preuzete direktive br. 75/362/EEZ i 75/363/EEZ, dodan Direktivi „o usklađivanju” br. 75/363/EEZ tumačiti na način da za specijalističko usavršavanje koje je započelo prije 31. prosinca 1982. nastanak obveze plaćanja odgovarajuće naknade liječnicima specijalistima ovisi o ispunjavanju obveze reorganizacije ili o provjeri usklađenosti s odredbama navedenih direktiva?

               3.

               Je li u odnosu na liječnike koji su završili specijalizaciju prema programima koji su započeli prije 1. siječnja 1983., ali koji nisu bili gotovi do tog datuma, nastala obveza plaćanja odgovarajuće naknade za cjelokupno trajanje usavršavanja ili samo za razdoblje nakon 31. prosinca 1982. i eventualno pod kojim uvjetima?

      (1)  Direktiva Vijeća 82/76/EEZ od 26. siječnja 1982. o izmjeni Direktive 75/362/EEZ o uzajamnom priznavanju diploma, svjedodžbi i drugih dokaza o formalnim kvalifikacijama u medicini, uključujući i mjere za lakše ostvarivanje prava na poslovni nastan i slobode pružanja usluga i Direktive 75/363/EEZ o usklađivanju odredbi utvrđenih zakonima i drugim propisima u vezi s djelatnosti liječnika (SL L 43, str. 21.) [neslužbeni prijevod]

      (2)  Direktiva Vijeća 75/362/EEZ od 16. lipnja 1975. o uzajamnom priznavanju diploma, svjedodžbi i drugih dokaza o formalnim kvalifikacijama u medicini, uključujući i mjere za lakše ostvarivanje prava na poslovni nastan i slobode pružanja usluga (SL L 167, str. 1.) [neslužbeni prijevod]

      (3)  Direktiva Vijeća 75/363/EEZ od 16. lipnja 1975. o usklađivanju odredbi utvrđenih zakonima i drugim propisima u vezi s djelatnosti liječnika (SL L 167, str. 14.) [neslužbeni prijevod]


title: Predmet C-339/15: Presuda Suda (treće vijeće) od 4. svibnja 2017. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Nederlandstalige rechtbank van eerste aanleg Brussel – Belgija) – kazneni postupak protiv Luca Vanderborghta (Zahtjev za prethodnu odluku — Članak 56. UFEU-a — Slobodno pružanje usluga — Usluge oralne i dentalne skrbi — Nacionalno zakonodavstvo kojim se potpuno zabranjuje oglašavanje usluga oralne i dentalne skrbi — Postojanje prekograničnog elementa — Zaštita javnog zdravlja — Proporcionalnost — Direktiva 2000/31/EZ — Usluga informacijskog društva — Oglašavanje putem internetske stranice — Član regulirane profesije — Pravila struke — Direktiva 2005/29/EZ — Nepoštena poslovna praksa — Nacionalne odredbe u vezi sa zdravljem — Nacionalne odredbe kojima se uređuju regulirane profesije)

text:
               3.7.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 213/8

         Presuda Suda (treće vijeće) od 4. svibnja 2017. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Nederlandstalige rechtbank van eerste aanleg Brussel – Belgija) – kazneni postupak protiv Luca Vanderborghta
   (Predmet C-339/15) (1)

   ((Zahtjev za prethodnu odluku - Članak 56. UFEU-a - Slobodno pružanje usluga - Usluge oralne i dentalne skrbi - Nacionalno zakonodavstvo kojim se potpuno zabranjuje oglašavanje usluga oralne i dentalne skrbi - Postojanje prekograničnog elementa - Zaštita javnog zdravlja - Proporcionalnost - Direktiva 2000/31/EZ - Usluga informacijskog društva - Oglašavanje putem internetske stranice - Član regulirane profesije - Pravila struke - Direktiva 2005/29/EZ - Nepoštena poslovna praksa - Nacionalne odredbe u vezi sa zdravljem - Nacionalne odredbe kojima se uređuju regulirane profesije))
   (2017/C 213/07)
   Jezik postupka: nizozemski

      Sud koji je uputio zahtjev

   Nederlandstalige rechtbank van eerste aanleg Brussel

      Stranka glavnog kaznenog postupka

   Luc Vanderborght

      Izreka

               1.

               Direktivu 2005/29/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 11. svibnja 2005. o nepoštenoj poslovnoj praksi poslovnog subjekta u odnosu prema potrošaču na unutarnjem tržištu i o izmjeni Direktive Vijeća 84/450/EEZ, direktiva 97/7/EZ, 98/27/EZ i 2002/65/EZ Europskog parlamenta i Vijeća, kao i Uredbe (EZ) br. 2006/2004 Europskog parlamenta i Vijeća (Direktiva o nepoštenoj poslovnoj praksi) treba tumačiti na način da joj se ne protivi nacionalno zakonodavstvo, poput onog o kojem je riječ u glavnom postupku, kojim se štiti javno zdravlje i ugled stomatološke struke, s jedne strane, općom i potpunom zabranom svakog oglašavanja koje se odnosi na pružanje usluga oralne i dentalne skrbi i, s druge strane, propisivanjem određenih zahtjeva u pogledu diskretnosti kad je riječ o natpisima stomatoloških ordinacija.

               2.

               Direktivu 2000/31/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 8. lipnja 2000. o određenim pravnim aspektima usluga informacijskog društva na unutarnjem tržištu, posebno elektroničke trgovine (Direktiva o elektroničkoj trgovini) treba tumačiti na način da joj se protivi nacionalno zakonodavstvo, poput onog o kojem je riječ u glavnom postupku, kojim se općenito i potpuno zabranjuje svako oglašavanje koje se odnosi na usluge oralne i dentalne skrbi, tako što se zabranjuje svaki oblik komercijalnih priopćavanja elektronskim putem, uključujući i internetsku stranicu koju je izradio stomatolog.

               3.

               Članak 56. UFEU-a treba tumačiti na način da mu se protivi nacionalno zakonodavstvo, poput onog o kojem je riječ u glavnom postupku, kojim se općenito i potpuno zabranjuje svako oglašavanje koje se odnosi na pružanje usluga oralne i dentalne skrbi.

      (1)  SL C 311, 21. 9. 2015.


title: Predmet C-267/13: Presuda Suda (šesto vijeće) od 30. travnja 2014. (zahtjev za prethodnu odluku Hoge Raad der Nederlanden – Nizozemska) – Nutricia NV protiv Staatssecretaris van Financiën (Kombinirana nomenklatura — Tarifni brojevi — Lijekovi u smislu tarifnog broja 3004 — Pojam — Prehrambeni pripravci samo za enteralnu primjenu pod liječničkim nadzorom kod osoba koje su podvrgnute liječenju — Pića u smislu podbroja 2202 — Pojam — Tekući prehrambeni proizvodi za enteralnu primjenu, a ne za piće)

text:
               24.6.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 194/8

         Presuda Suda (šesto vijeće) od 30. travnja 2014. (zahtjev za prethodnu odluku Hoge Raad der Nederlanden – Nizozemska) – Nutricia NV protiv Staatssecretaris van Financiën
   (Predmet C-267/13) (1)

   ((Kombinirana nomenklatura - Tarifni brojevi - Lijekovi u smislu tarifnog broja 3004 - Pojam - Prehrambeni pripravci samo za enteralnu primjenu pod liječničkim nadzorom kod osoba koje su podvrgnute liječenju - Pića u smislu podbroja 2202 - Pojam - Tekući prehrambeni proizvodi za enteralnu primjenu, a ne za piće))
   2014/C 194/08
   Jezik postupka: nizozemski

      Sud koji je uputio zahtjev

   Hoge Raad der Nederlanden

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelj: Nutricia NV

      Tuženik: Staatssecretaris van Financiën

      Predmet

   Zahtjev za prethodnu odluku – Hoge Raad der Nederlanden – Kombinirana nomenklatura – Tarifni brojevi – Lijekovi u smislu tarifnog broja 3004 – Pojam – Prehrambeni pripravci isključivo za primjenu putem sonde, pod liječničkim nadzorom, kod osoba koje su zbog bolesti podvrgnute liječenju – Pića u smislu podbroja 2202 – Pojam – Tekući prehrambeni proizvodi za enteralnu primjenu, a ne za piće

      Izreka

   Tarifni broj 3004 kombinirane nomenklature, koja se nalazi u Prilogu I. Uredbi Vijeća (EEZ) br. 2658/87 od 23. srpnja 1987. o tarifnoj i statističkoj nomenklaturi i o Zajedničkoj carinskoj tarifi, kako je izmijenjena Uredbom Komisije (EZ) br. 1549/2006 od 17. listopada 2006., treba tumačiti u smislu da pojam „lijekovi” u smislu tog broja obuhvaća prehrambene pripravke koji su namijenjeni isključivo za davanje, pod liječničkim nadzorom i enteralno (putem želučane sonde), osobama kojima se pruža medicinska skrb, kada u okviru liječenja bolesti ili slabosti kojima su te osobe pogođene takva primjena ima za cilj sprečavanje ili liječenje pothranjenosti tih osoba.

      (1)  SL C 207, 20.7.2013.


title: Predmet C-486/15 P: Žalba koju je 14. rujna 2015. podnijela Europska komisija protiv presude Općeg suda (šesto prošireno vijeće) od 2. srpnja 2015. u spojenim predmetima T-425/04 RENV i T-444/04 RENV, Francuska i Orange protiv Komisije

text:
               16.11.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 381/22

         Žalba koju je 14. rujna 2015. podnijela Europska komisija protiv presude Općeg suda (šesto prošireno vijeće) od 2. srpnja 2015. u spojenim predmetima T-425/04 RENV i T-444/04 RENV, Francuska i Orange protiv Komisije
   (Predmet C-486/15 P)
   (2015/C 381/25)
   Jezik postupka: francuski

      Stranke

      Žalitelj: Europska komisija (zastupnici: C. Giolito, B. Stromsky, D. Grespan i T. Maxian Rusche, članovi pravne službe)

      Druge stranke u postupku: Francuska Republika, Orange, prije France Télécom, Savezna Republika Njemačka

      Zahtjevi

               —

               Ukinuti presudu Općeg suda Europske unije (šesto prošireno vijeće) od 2. srpnja 2015. u spojenim predmetima T-425/04, Francuska Republika protiv Komisije, i T-444/04, France Télécom protiv Komisije u dijelu u kojem je taj sud:

                           —

                           poništio članak 1. Odluke Komisije 2006/621/EZ od 2. kolovoza 2004. o državnoj potpori koju je provela Francuska u korist France Télécoma (1);

                           —

                           naložio Komisiji da snosi vlastite troškove kao i osam desetina troškova Francuske Republike i društva Orange u predmetima T-425/04 i T-444/04;

               —

               odlučiti konačno o sporu i odbiti tužbe tužiteljâ te naložiti tužiteljima snošenje troškova svih postupaka;

               —

               podredno, vratiti predmet Općem sudu radi ponovnog ispitivanja koji bi naknadno odlučio o troškovima postupka.

      Žalbeni razlozi i glavni argumenti

   Komisija ističe četiri žalbena razloga u prilog svojoj žalbi.
   Kao prvo, smatra da je presuda Općeg suda nedostatno i kontradiktorno obrazložena. Naime, Opći sud ignorirao je načela koja su utvrđena u presudi o žalbi (2) i nije u dovoljnoj mjeri odgovorio na argumente koje je Komisija istaknula u postupku koji je prethodio žalbi.
   Kao drugo, Komisija prigovara Općem sudu da je počinio brojne povrede članka 107. stavka 1. UFEU-a. Te su povrede dovele do toga da je Opći sud isključio izjave tijela javnih vlasti dane između srpnja i prosinca 2002. kao odjeljak „povratak povjerenja na tržištima” u obavijesti od 4. prosinca 2002 iz područja analize kriterija privatnog ulagača. Prvo, Opći sud je naime, pokušavajući u određenom trenutku primijeniti test opreznog privatnog ulagača, zanemario rješenje Suda prema kojem je potrebno postaviti se u kontekstu razdoblja tijekom kojeg su donesene mjere potpore i uzeti u obzir sve relevantne elemente. Prema mišljenju Komisije, čini se da je Opći sud zanemario činjenicu da mjera potpore može biti rezultat nekoliko međusobno povezanih intervencija koje su neodvojive. Drugo, Opći sud počinio je više grešaka koje se tiču prava u pogledu veze između pojma prednosti i primjene kriterija opreznog privatnog ulagača. Komisija posebno prigovara Općem sudu da je ograničio test opreznog privatnog ulagača na ograničen dio razdoblja tijekom kojeg su se manifestirali učinci prednosti. Treće, Komisija prigovara Općem sudu da je isključio informacije o kontekstu iz opsega njegovog ispitivanja. Četvrto, Opći sud prekomjerno je ograničio zajedničko ispitivanje više prednosti na prednosti iste naravi. Peto, Opći sud nije primijenio kriterij Suda kako bi utvrdio jesu li državne mjere neraskidivo vezane i trebaju li biti zajednički ispitane. Šesto, Komisija osporava to što je Opći sud priznao događaje koji su „prekidi” u kontinuitetu državnih mjera od rujna do prosinca 2002. Prema mišljenju Komisije ti „prekidi” ne mogu opravdati odvojeno ispitivanje prethodnih i naknadnih mjera na taj datum. Zadnje, Komisija osporava obrazloženje Općeg suda o reputacijskom riziku.
   Kao treće, Komisija prigovara Općem sudu da je prekoračio granice svog nadzora zakonitosti upravnih akata.
   Na kraju, Komisija smatra da je Opći sud pogrešno protumačio i čak iskrivio odluku Komisije.

      (1)  SL 2006, L 257, str. 11.

      (2)  Presuda Bouygues i dr./Komisija i dr., C-399/10 P i C-401/10 P, EU:C:2013:175.


title: Predmet C-190/17: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 12. travnja 2017. uputio Tribunal Superior de Justicia de Madrid (Španjolska) – Lu Zheng protiv Ministerio de Economía y Competitividad

text:
               10.7.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 221/8

         Zahtjev za prethodnu odluku koji je 12. travnja 2017. uputio Tribunal Superior de Justicia de Madrid (Španjolska) – Lu Zheng protiv Ministerio de Economía y Competitividad
   (Predmet C-190/17)
   (2017/C 221/11)
   Jezik postupka: španjolski

      Sud koji je uputio zahtjev

   Tribunal Superior de Justicia de Madrid

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelj: Lu Zheng

      Tuženik: Ministerio de Economía y Competitividad

      Prethodna pitanja

               1.

               Treba li članak 9. stavak 1. Uredbe (EZ) br. 1889/2005 Europskog parlamenta i Vijeća od 26. listopada 2005. o kontrolama gotovine koja se unosi u Zajednicu ili iznosi iz Zajednice (1) tumačiti na način da mu se protivi nacionalni propis, poput onoga o kojem je riječ u glavnom postupku, koji kao sankciju za neispunjenje obveze prijavljivanja propisane u članku 3. te uredbe omogućava izricanje novčane kazne do dvostrukog iznosa upotrijebljenih sredstava za plaćanje?

               2.

               Treba li članak 9. stavak 1. Uredbe (EZ) br. 1889/2005 Europskog parlamenta i Vijeća od 26. listopada 2005. o kontrolama gotovine koja se unosi u Zajednicu ili iznosi iz Zajednice tumačiti na način da mu se protivi nacionalni propis, poput onoga o kojem je riječ u glavnom postupku, koji kao otegotne okolnosti neispunjenja obveze prijavljivanja propisuje nenavođenje zakonitog porijekla sredstava za plaćanje i nedosljednost s obzirom na djelatnost koju obavlja dotična osoba?

               3.

               U slučaju potvrdnog odgovora na prva dva prethodna pitanja, treba li članak 9. stavak 1. Uredbe (EZ) br. 1889/2005 Europskog parlamenta i Vijeća od 26. listopada 2005. o kontrolama gotovine koja se unosi u Zajednicu ili iznosi iz Zajednice tumačiti na način da izricanje novčane kazne koja, neovisno o iznosu koji se kretao, iznosi do 25 % neprijavljene gotovine ispunjava zahtjev proporcionalnosti?

      (1)  SL 2005., L 309, str. 9 (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 19., svezak 3., str. 224.)


title: Predmet F-81/15: Rješenje Službeničkog suda od 11. studenoga 2015. – GM i GN protiv Komisije

text:
               21.12.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 429/30

         Rješenje Službeničkog suda od 11. studenoga 2015. – GM i GN protiv Komisije
   (Predmet F-81/15) (1)

   (2015/C 429/43)
   Jezik postupka: francuski
   Predsjednik trećeg vijeća odredio je brisanje predmeta.

      (1)  SL C 262, 10. 8. 2015., str. 42


title: Predmet T-297/14 R: Rješenje predsjednika Općeg suda od 4. rujna 2014. – Walter Klein protiv Komisije („Privremena pravna zaštita — Državne potpore — Nacionalno promicanje proizvodnje električne energije iz obnovljivih izvora energije — Odluka Komisije o pokretanju službenog istražnog postupka u području državnih potpora — Zahtjev za suspenziju izvršenja — Fumus boni juris”)

text:
               1.12.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 431/26

         Rješenje predsjednika Općeg suda od 4. rujna 2014. – Walter Klein protiv Komisije
   (Predmet T-297/14 R)
   ((„Privremena pravna zaštita - Državne potpore - Nacionalno promicanje proizvodnje električne energije iz obnovljivih izvora energije - Odluka Komisije o pokretanju službenog istražnog postupka u području državnih potpora - Zahtjev za suspenziju izvršenja - Fumus boni juris”))
   (2014/C 431/46)
   Jezik postupka: njemački

      Stranke

      Tužitelj: Walter Klein GmbH & Co. KG (Wuppertal, Njemačka) (zastupnici: T. Volz i B. Wißmann, odvjetnici)

      Tuženik: Europska komisija (zastupnici: T. Maxian Rusche i R. Sauer, agenti)

      Predmet

   Zahtjev za suspenziju pravnih učinaka odluke kojom je Komisija pokrenula službeni istražni postupak u području državnih potpora u vezi s njemačkim zakonom o obnovljivim izvorima energije.

      Izreka

               1.

               Odbija se zahtjev za privremenu pravnu zaštitu.

               2.

               O troškovima će se odlučiti naknadno.


title: Predmet T-122/14: Tužba podnesena 19. veljače 2014. – Italija protiv Komisije

text:
               7.4.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 102/42

         Tužba podnesena 19. veljače 2014. – Italija protiv Komisije
   (Predmet T-122/14)
   2014/C 102/63
   Jezik postupka: talijanski

      Stranke

      Tužitelj: Talijanska Republika (zastupnici: S. Fiorentino, državni odvjetnik, i G. Palmieri, agent)

      Tuženik: Europska komisija

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

               —

               poništi pobijanu odluku;

               —

               naloži Komisiji snošenje troškova.

      Tužbeni razlozi i glavni argumenti

   Predmetna tužba je upućena protiv Odluke Europske komisije br. C(2013) 8681 final od 9. prosinca 2013. kojom je Komisija, izvršavajući presudu Suda od 17. studenoga 2011. donesene u predmetu C-496/09, naložila Talijanskoj Republici plaćanje iznosa od 6 252 000,00 eura kao kaznu zbog zakašnjenja s plaćanjem.
   Pobijana odluka odnosi se na drugo polugodište zakašnjenja, odnosno na razdoblje od 17. svibnja do 17. studenog 2012.
   Talijanska vlada je istakla slijedeće tužbene razloge.

               1.

               Prvi tužbeni razlog odnosi se na povredu članka 260. st. 1. i članka 260. stavka 3. točke 2. UFEU-a kao i na povredu presude koja je u izvršenju u odnosu na kredite odobrene poduzetnicima glede kojih je pokrenut postupak stečajne nagodbe ili čijim poslovanjem upravlja stečajni upravitelji.
               U tom se pogledu ističe da odluka, zapravo, ne isključuje iz suspendirane potpore, koja bi trebala nastupiti po isteku spomenutog polugodišta, kredite odobrene društvima dužnicima koji su u stečaju ili nad kojima se provodi neki od stečajnih postupaka, iako se, prema saznanjima talijanske vlade, radi o kreditima za čiju je naplatu država članica primijenila svu potrebnu žurnost i, stoga, su trebali biti izuzeti iz iznosa suspendirane potpore na temelju izreke presude koja je u izvršenju.

               2.

               Drugi tužbeni razlog odnosi se na povredu članka 14. Uredbe Vijeća (EZ) br. 659/1999 od 22. ožujka 1999. o utvrđivanju detaljnih pravila primjene članka 93. Ugovora o osnivanju EZ-a (SL L 83, str. 1.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 8., svezak 4., str. 16.) kao i nezakonitu primjenu čl. 11. Uredbe Komisije (EZ) br. 794/2004 od 21. travnja 2004. o provedbi Uredbe Vijeća (EZ) br. 659/1999 o utvrđivanju detaljnih pravila za primjenu članka 93. Ugovora o EZ (SL L 140, str. 1.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 8., svezak 2., str. 9.).
               U tom se pogledu ističe da je Odlukom naloženo talijanskim nadležnim tijelima da primjene, pored iznosa koje duguju društva s osnove povrata državne potpore, kamatu prema složenom kamatnom računu kako je predviđen u čl. 11. Uredbe br. 794/2004. Talijanska vlada osporava takav nalog jer smatra da, u skladu sa sudskom praksom Suda Europske unije (i, posebno, presudom od 11. prosinca 2008. donesene u predmetu C-295/07, Komisija/Département du Loiret i Scott SA), takva metoda izračuna kamate se ne može primijeniti, imajući u vidu odluke o povratu potpore prije stupanja na snagu Uredbe br. 794/2004 i, još manje, imajući u vidu odluke koje su prethodile objavi Obavijesti Komisije o kamatnim stopama koje se primjenjuju u slučaju povrata nezakonito dodijeljene potpore [neslužbeni prijevod] (SL C 110, 8.5.2003., str. 21.-22.) .


title: Predmet C-241/13: Rješenje predsjednika Suda od 18. kolovoza 2014. – Europska komisija protiv Republike Estonije koju podupiru Savezna Republika Njemačka, Kraljevina Belgija, Kraljevina Nizozemska, Ujedinjena Kraljevina Velike Britanije i Sjeverne Irske, Republika Poljska, Republika Finska, Kraljevina Švedska

text:
               17.11.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 409/31

         Rješenje predsjednika Suda od 18. kolovoza 2014. – Europska komisija protiv Republike Estonije koju podupiru Savezna Republika Njemačka, Kraljevina Belgija, Kraljevina Nizozemska, Ujedinjena Kraljevina Velike Britanije i Sjeverne Irske, Republika Poljska, Republika Finska, Kraljevina Švedska
   (Predmet C-241/13) (1)

   2014/C 409/44
   Jezik postupka: estonski
   Predsjednik Suda odredio je brisanje predmeta.

      (1)  SL C 189, 29.6.2013.


title: Odluka Suda od 3. lipnja 2013. u predmetu E-14/12 – Nadzorno tijelo EFTA-e protiv Kneževine Lihtenštajn (neispunjenje ugovornih obveza jedne ugovorne stranke – sloboda poslovnog nastana – sloboda pružanja usluga – članci 31. i 36. Sporazuma o EGP-u – obveza agencija za privremeno zapošljavanje da polože jamstvo – neizravna i izravna diskriminacija – obvezno boravište – obrazloženje)

text:
               26.9.2013

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 277/11

         ODLUKA SUDA
   od 3. lipnja 2013.
   u predmetu E-14/12
   Nadzorno tijelo EFTA-e protiv Kneževine Lihtenštajn
   (neispunjenje ugovornih obveza jedne ugovorne stranke – sloboda poslovnog nastana – sloboda pružanja usluga – članci 31. i 36. Sporazuma o EGP-u – obveza agencija za privremeno zapošljavanje da polože jamstvo – neizravna i izravna diskriminacija – obvezno boravište – obrazloženje)
   2013/C 277/09
   U predmetu E-14/12, Nadzorno tijelo EFTA-e protiv Kneževine Lihtenštajn – ZAHTJEV za izjavu da je održavanjem na snazi zakonodavstva kojim se osobama s boravištem u Lihtenštajnu nadležnima za agencije za privremeno zapošljavanje nameće obveza pružanja jamstva od 50 000 švicarskih franaka, dok se osobama koje obavljaju sličnu dužnost, a imaju boravište izvan Lihtenštajna, i agencijama koje su podnijele zahtjev za prekogranično pružanje usluga privremenog zapošljavanja nameće jamstvo od 100 000 švicarskih franaka Kneževina Lihtenštajn propustila ispuniti svoje obveze iz članka 31. i članka 36. Sporazuma o EGP-u, Sud u sastavu Carl Baudenbacher, predsjednik, Per Christiansen (sudac-izvjestitelj) i Páll Hreinsson, suci, donio je 3. lipnja 2013. odluku kao u izreci:
   Sud:

               1.

               Izjavljuje da je održavanjem na snazi zakonodavstva kojim se osobama s boravištem u Lihtenštajnu nadležnima za agencije za privremeno zapošljavanje nameće obveza pružanja jamstva od 50 000 švicarskih franaka, dok se osobama koje obavljaju sličnu dužnost, a imaju boravište izvan Lihtenštajna, i agencijama koje su podnijele zahtjev za prekogranično pružanje usluga privremenog zapošljavanja nameće jamstvo od 100 000 švicarskih franaka Kneževina Lihtenštajn propustila ispuniti svoje obveze iz članka 31. i članka 36. Sporazuma o EGP-u.

               2.

               Nalaže Lihtenštajnu plaćanje troškova postupka.


title: Predmet C-597/13 P: Žalba koju je 22. studenoga 2013. podnio Total SA protiv presude Općeg suda (četvrto vijeće) donesene 13. rujna 2013. u predmetu T-548/08, Total SA protiv Komisije

text:
               15.2.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 45/18

         Žalba koju je 22. studenoga 2013. podnio Total SA protiv presude Općeg suda (četvrto vijeće) donesene 13. rujna 2013. u predmetu T-548/08, Total SA protiv Komisije
   (Predmet C-597/13 P)
   2014/C 45/33
   Jezik postupka: francuski

      Stranke

      Žalitelj: Total SA (zastupnici: E. Morgan de Rivery, E. Lagathu, odvjetnici)

      Druga stranka u postupku: Europska komisija

      Zahtjevi

               —

               primarno:

                           —

                           u cijelosti ukinuti, na temelju članka 256. UFEU-a i članka 56. Protokola br. 3 Statuta Suda Europske unije, presudu Općeg suda od 13. rujna 2013. Total protiv Europske komisije u predmetu T-548/08;

                           —

                           usvojiti tužbene zahtjeve podnesene u prvom stupnju pred Općim sudom;

                           —

                           posljedično, poništiti odluku Komisije C(2008) 5476 final od 1. listopada 2008. u vezi s postupkom primjene članka 81. Ugovora o EZ i članka 53. Sporazuma o europskom gospodarskom prostoru (predmet COMP/39.181 — vosak za svijeće) u dijelu u kojem se odnosi na Total;

               —

               podredno, iskoristiti ovlast preinake na temelju članka 261. UFEU-a radi smanjenja iznosa kazne nametnute Total-u;

               —

               u svakom slučaju, naložiti Europskoj komisiji snošenje svih troškova, uključujući troškova Total-a pred Općim sudom.

      Žalbeni razlozi i glavni argumenti

   U prilog svojoj žalbi, žalitelj se poziva na tri glavna i tri podredna žalbena razloga.
   Kao prvo, žalitelj se žali da je Opći sud povrijedio načelo kontradiktornosti donijevši istog dana dvije presude što je dovelo do promjene naravi odgovornosti koja je dosuđena žalitelju te ju je stoga otežala.
   Kao drugo, žalitelj se poziva na povrede prava u vezi s obrazloženjem presude Općeg suda. S jedne strane, Opći sud je povrijedio pravo u okviru svog nadzora zakonitosti suzdržavši se od poništenja odluke povodom povrede Komisije njezine obveze obrazlaganja. S druge strane, Opći sud nije ispunio svoju obvezu obrazlaganja u okviru svoje ovlasti preinake na temelju članka 261. UFEU-a.
   Kao treće, žalitelj prigovara da je Opći sud počinio povrede prava u okviru izvršavanja svoje ovlasti preinake na temelju članka 261. UFEU-a odbivši smanjiti kaznu žalitelja u istim omjerima kao kaznu dosuđenu društvu kćeri Total Raffinage Marketing. Opći sud je, s jedne strane, pogrešno ocijenio doseg svoje ovlasti preinake izmijenivši solidarnu i jedinstvenu narav odgovornosti žalitelja i društva kćeri, a bio je ovlašten samo izmijeniti visinu kazne. S druge strane, žalitelj smatra da je Opći sud povrijedio sudsku praksu Suda koja se odnosi na solidarnu odgovornost društva majke koja proizlazi iz kažnjivog djelovanja društva kćeri, kao i načela ravnopravnosti, nediskriminacije i proporcionalnosti.
   Kao četvrto, žalitelj podredno poziva Sud da izvrši svoju vlastitu ovlast preinake radi ukidanja ili preinake iznosa kazne.
   Kao peto, on traži da Sud ograničeno preinači iznos kazne u cilju usklađivanja s onom dosuđenom društvu kćeri Total Raffinage Marketing u predmetu T-566/08.
   Konačno, on traži da Sud preinači osnovni iznos kazne u cilju usklađivanja s kaznom dosuđenom društvu kćeri Total Raffinage Marketing u predmetu T-566/08, ili u slučaju žalbe, u presudi Suda donesenoj povodom žalbe ako potonji smatra da stanje postupka to dopušta, ili u presudi Općeg suda nakon vraćanja na ponovno odlučivanje od strane Suda.


title: Predmet C-139/14: Rješenje Suda (šesto vijeće) od 22. listopada 2014. (zahtjev za prethodnu odluku Finanzgericht Baden-Württemberg – Njemačka) – Mineralquelle Zurzach AG protiv Hauptzollamt Singen (Zahtjev za prethodnu odluku – Zajednička carinska tarifa – Tarifno razvrstavanje – Kombinirana nomenklatura – Razvrstavanje robe – Tarifni broj 2202 10 00 – Vode, uključujući mineralne vode i gazirane vode, s dodanim šećerom ili drugim sladilima ili aromatizirane – Tarifni broj 2202 9010 11 – Voćni ili povrtni sok razrijeđen s vodom ili gaziran)

text:
               19.1.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 16/12

      Rješenje Suda (šesto vijeće) od 22. listopada 2014. (zahtjev za prethodnu odluku Finanzgericht Baden-Württemberg – Njemačka) – Mineralquelle Zurzach AG protiv Hauptzollamt Singen
      (Predmet C-139/14) (1)

      (Zahtjev za prethodnu odluku - Zajednička carinska tarifa - Tarifno razvrstavanje - Kombinirana nomenklatura - Razvrstavanje robe - Tarifni broj 2202 10 00 - Vode, uključujući mineralne vode i gazirane vode, s dodanim šećerom ili drugim sladilima ili aromatizirane - Tarifni broj 2202 9010 11 - Voćni ili povrtni sok razrijeđen s vodom ili gaziran)
      (2015/C 016/18)
      Jezik postupka: njemački

         Sud koji je uputio zahtjev

      Finanzgericht Baden-Württemberg

         Stranke glavnog postupka

         Tužitelj: Mineralquelle Zurzach AG

         Tuženik: Hauptzollamt Singen

         Predmet

      Kombinirana nomenklatura iz Priloga I. Uredbe Vijeća (EEZ) br. 2658/87 od 23. srpnja 1987. o tarifnoj i statističkoj nomenklaturi i o Zajedničkoj carinskoj tarifi, kako je izmijenjena Uredbom Komisije (EZ) br, 1719/2005. od 27. listopada 2005., treba tumačiti u smislu da piće poput onog o kojem je riječ u glavnom postupku, koje se sastoji posebice od vode, koncentriranog soka od naranče, limuna, grožđa, ananasa, mandarine, nektarine, marakuje, pulpe marelice, pulpe guave, acidifikatora, mješavine vitamina, prirodnih i umjetnih aroma, te čiji je sadržaj voćnog soka 12 %, spada u podbroj 2202 10 00 te nomenklature.

         (1)  SL C 194, str. 24.6.2014.


title: Predmet C-542/16: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 26. listopada 2016. uputio Högsta domstolen (Švedska) – Länsförsäkringar Sak Försäkringsaktiebolag i dr. protiv Dödsboet efter Ingvar Mattsson, Länsförsäkringar Sak Försäkringsaktiebolag

text:
               16.1.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 14/25

         Zahtjev za prethodnu odluku koji je 26. listopada 2016. uputio Högsta domstolen (Švedska) – Länsförsäkringar Sak Försäkringsaktiebolag i dr. protiv Dödsboet efter Ingvar Mattsson, Länsförsäkringar Sak Försäkringsaktiebolag
   (Predmet C-542/16)
   (2017/C 014/31)
   Jezik postupka: švedski

      Sud koji je uputio zahtjev

   Högsta domstolen

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelji: Länsförsäkringar Sak Försäkringsaktiebolag, Jan-Herik Strobel, Mona Strobel, Margareta Nilsson, Per Nilsson, Kent Danås, Dödsboet efter Tommy Jönsson, Stefan Pramryd, Stefan Ingemansson, Lars Persson, Magnus Persson, Anne-Charlotte Wickström, Peter Nilsson, Ingela Landau, Thomas Landau, Britt-Inger Ruth Romare, Gertrud Andersson, Eva Andersson, Rolf Andersson, Lisa Bergström, Bo Sörensson, Christina Sörensson, Kaj Wirenkook, Lena Bergquist Johansson, Agneta Danås, Hans Eriksson, Christina Forsberg, Christina Danielsson, Per-Olof Danielsson, Ann-Christin Jönsson, Åke Jönsson, Stefan Lindgren, Daniel Röme, Ulla Nilsson, Dödsboet efter Leif Göran Erik Nilsson

      Tuženici: Dödsboet efter Ingvar Mattsson, Länsförsäkringar Sak Försäkringsaktiebolag

      Prethodna pitanja

               1

                           (a)

                           Primjenjuje li se Direktiva 2002/92 (1) na djelatnost posrednika u osiguranju koji nije imao nikakvu namjeru zaključiti stvarni ugovor o osiguranju? Je li od značaja to da takva namjera nije postojala prije poduzimanja te djelatnosti ili je do njezina izostanka došlo naknadno?

                           (b)

                           U situaciji predviđenoj u pitanju 1. točki (a), je li od značaja to da je posrednik paralelno s fiktivnom djelatnosti također obavljao stvarnu djelatnost posredovanja u osiguranju?

                           (c)

                           Također u situaciji predviđenoj u pitanju 1. točki (a), je li od značaja to da se ta djelatnost potrošaču, prima facie, doimala kao pripremne radnje za zaključivanje ugovora o osiguranju? Je li potrošačevo mišljenje, bez obzira na to je li ono osnovano, o tome predstavlja li djelatnost o kojoj je riječ posredovanje u osiguranju, od ikakvog značaja?

               2

                           (a)

                           Uređuje li Direktiva 2002/92 gospodarski ili drugi savjet koji je dan u vezi s posredovanjem u osiguranju ali se kao takav ne odnosi na stvarno potpisivanje ili produljenje ugovora o osiguranju? Što se s tim u vezi primjenjuje, osobito, u pogledu savjeta u vezi ulaganja kapitala u okviru osiguranja kapitala?

                           (b)

                           Primjenjuju li se na savjet poput onog navedenog u pitanju 2. točki (a), kada po definiciji predstavlja investicijsko savjetovanje na temelju Direktive 2004/39 (2), pored odredbi Direktive 2004/39 također odredbe Direktive 2002/92 ili samo odredbe Direktive 2004/39? Ako se na takav savjet također primjenjuje Direktiva 2004/39, ima li jedan sustav pravila prednost pred drugim?

      (1)  Direktiva 2002/92/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 9. prosinca 2002. o posredovanju u osiguranju (SL 2003., L 9, str.3.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 6., svezak 8., str. 23.).

      (2)  Direktiva 2004/39/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 21. travnja 2004. o tržištima financijskih instrumenata te o izmjeni direktiva Vijeća 85/611/EEZ i 93/6/EEZ i Direktive 2000/12/EZ Europskog parlamenta i Vijeća te stavljanju izvan snage Direktive Vijeća 93/22/EEZ (SL 2004., L 145, str. 1.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 6., svezak 4., str. 29.).


title: Predmet T-311/14: Tužba podnesena 5. svibnja 2014. – Seca Benelux i dr. protiv Parlamenta

text:
               24.6.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 194/35

         Tužba podnesena 5. svibnja 2014. – Seca Benelux i dr. protiv Parlamenta
   (Predmet T-311/14)
   2014/C 194/46
   Jezik postupka: francuski

      Stranke

      Tužitelj: Seca Benelux SPRL (Bruxelles, Belgija); Groupe Seca SA (Valenciennes, Francuska); i Seca Ingénierie SAS (Valenciennes) (zastupnik: E. van Nuffel d'Heynsbroeck, odvjetnik)

      Tuženik: Europski parlament

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelji od Općeg suda zahtijevaju da:

               —

               poništi odluku Parlamenta od 21. veljače o neprihvaćanju njihove ponude za ugovor o pomoći pri tehničkom upravljanju zgradama Europskog parlamenta u Strasbourgu (Poziv na podnošenje ponuda br. INLO.AO-2013-003-STR-UGIMS-03) i o dodjeli ugovora drugom ponuditelju;

               —

               prije presude naloži Parlamentu podnošenje sljedećih dokumenata:

                           —

                           popis glavnih sličnih usluga koje je drugi ponuditelj pružio tijekom zadnje tri godine, uz naznaku njihovih iznosa, datuma i korisnika, javnog ili privatnog;

                           —

                           dokument ili dokumente kojima se dokazuju obrazovne i stručne kvalifikacije osoblja koje je za izvršenje ugovora predložio drugi ponuditelj i koji sadrže informacije sa stranica 11. do 17. tehničkih specifikacija i iz zapisnika s obveznog obilaska lokacije, te odgovore na pitanja ponuditelja;

                           —

                           dokument ili dokumente kojima se dokazuje da je Parlament provjerio jesu li sve obrazovne i stručne kvalifikacije osoblja drugog ponuditelja čija je ponuda prihvaćena, u skladu s ugovornom dokumentacijom, osobito sa stranicama 11. do 27. tehničkih specifikacija i zapisnikom s obveznog obilaska lokacije, te s odgovorima na pitanja ponuditelja;

               —

               naloži Parlamentu snošenje troškova.

      Tužbeni razlozi i glavni argumenti

   U prilog osnovanosti tužbe tužitelj ističe dva tužbena razloga.

               1.

               Prvi tužbeni razlog temelji se na izostanku provjere kriterija odabira, čime se krše pravila članka 110. stavka 1. Uredbe br. 966/2012 (1) i članka 148. delegirane Uredbe br. 1268/2012 (2), ugovorna dokumentacija i načelo dobre uprave.

               2.

               Drugi tužbeni razlog temelji se na očitoj pogrešci u ocjeni tehničkih sposobnosti ponuditelja, čime se krši članak 110. stavak 1. Uredbe br. 966/2012, članak 146. stavak 2. i članak 148. delegirane Uredbe br. 1268/2012 i pravila utvrđena u ugovornoj dokumentaciji, kao i načelo dobre uprave i načelo jednakog postupanja prema ponuditeljima.

      (1)  Uredba (EU, Euratom) br. 966/2012 Europskog parlamenta i Vijeća od 25. listopada 2012. o financijskim pravilima koja se primjenjuju na opći proračun Unije i o stavljanju izvan snage Uredbe Vijeća (EZ, Euratom) br. 1605/2002 (SL L 298, str. 1)(SL posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 1, svezak 7, str. 248.)

      (2)  Delegirana uredba Komisije (EU) br. 1268/2012 od 29. listopada 2012. o pravilima za primjenu Uredbe (EU, Euratom) br. 966/2012 Europskog parlamenta i Vijeća o financijskim pravilima koja se primjenjuju na opći proračun Unije (SL L 362, str. 1)(SL posebno izdanje na krvatskom jeziku, poglavlje1, svezak 9, str. 183.)


title: Predmet T-7/16: Tužba podnesena 8. siječnja 2016. – La tarte tropézienne protiv OHIM-a (LA TARTE TROPÉZIENNE 1955. SAINT-TROPEZ)

text:
               7.3.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 90/22

         Tužba podnesena 8. siječnja 2016. – La tarte tropézienne protiv OHIM-a (LA TARTE TROPÉZIENNE 1955. SAINT-TROPEZ)
   (Predmet T-7/16)
   (2016/C 090/30)
   Jezik postupka: francuski

      Stranke

      Tužitelj: La tarte tropézienne (Cogolin, Francuska) (zastupnik: T. Cuche, odvjetnik)

      Tuženik: Ured za usklađivanje na unutarnjem tržištu (žigovi i dizajni) (OHIM)

      Podaci o postupku pred OHIM-om

      Predmetni sporni žig: međunarodna registracija žiga u kojoj je naznačena Europska unija za figurativni žig Zajednice s verbalnim elementima „LA TARTE TROPÉZIENNE 1955. SAINT-TROPEZ” – zahtjev za zaštitu registracije br. 1 212 405

      Pobijana odluka: odluka četvrtog žalbenog vijeća OHIM-a od 26. listopada 2015. u predmetu R 720/2015-4

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

               —

               proglasi ovu tužbu dopuštenom;

               —

               ustvrdi da je zaštita međunarodne registracije br. 1.212.405 u Europskoj uniji valjana za označavanje sljedećih proizvoda: „brašna i proizvodi od žitarica; šećer; med; sirup od melase; kvasac; prašak za dizanje; začini; tijesta za kolače; kolači; zaleđeni kolači; palačinke”;

               —

               te slijedom toga djelomično poništi odluku četvrtog žalbenog vijeća OHIM-a od 26. listopada 2015. u dijelu u kojem je odbijena zaštita u Europskoj uniji međunarodne registracije br. 1.212.405 za sljedeće proizvode: „brašna i proizvodi od žitarica; šećer; med; sirup od melase; kvasac; prašak za dizanje; začini; tijesta za kolače; kolači; zaleđeni kolači; palačinke”;

               —

               naloži OHIM-u snošenje troškova.

      Tužbeni razlog

               —

               povreda članka 7. stavka 1. točaka (b) i (c) i stavka 2. Uredbe br. 207/2009.


title: Predmet T-320/13: Tužba podnesena 13. lipnja 2013. — DelSolar (Wujiang) protiv Komisije

text:
               27.7.2013

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 215/9

         Tužba podnesena 13. lipnja 2013. — DelSolar (Wujiang) protiv Komisije
   (Predmet T-320/13)
   2013/C 215/27

   Predmetni postupak pokrenut je prije 1. srpnja 2013., datuma pristupanja Republike Hrvatske Europskoj uniji


title: Predmet C-472/15 P: Žalba koju su 4. rujna 2015. podnijeli Servizi assicurativi del commercio estero SpA (SACE) i Sace BT SpA protiv presude Općeg suda (sedmo vijeće) od 25. lipnja 2015. u predmetu T-305/13, SACE i Sace BT protiv Komisije

text:
               16.11.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 381/19

         Žalba koju su 4. rujna 2015. podnijeli Servizi assicurativi del commercio estero SpA (SACE) i Sace BT SpA protiv presude Općeg suda (sedmo vijeće) od 25. lipnja 2015. u predmetu T-305/13, SACE i Sace BT protiv Komisije
   (Predmet C-472/15 P)
   (2015/C 381/23)
   Jezik postupka: talijanski

      Stranke

      Žalitelji: Servizi assicurativi del commercio estero SpA (SACE), Sace BT SpA (zastupnici: M. Siragusa i G. Rizza, odvjetnici)

      Druge stranke u postupku: Europska komisija, Talijanska Republika

      Zahtjevi

   SACE od Suda zahtjeva da prihvati ovu žalbu i ukine odluku Općeg suda, kako je sadržana u izreci pobijane presude, i prihvati zahtjev tužiteljâ naveden u tužbi kojom se pokreće postupak, a da ga pritom ne vrati Općem sudu na ponovno suđenje, odnosno da:

               —

               u cijelosti poništi odluku Europske komisije C(2013) 1501 final od 20. ožujka 2013. o mjerama koje je Italija provela u 2004. i 2009. u korist društva SACE BT SpA;

               —

               podredno, djelomično poništi tu odluku u okviru prihvaćenog žalbenog razloga/prihvaćenih žalbenih razloga; i

               —

               naloži Komisiji plaćanje troškova postupka uključujući i troškove postupka privremene pravne zaštite T-305/13 R.

      Žalbeni razlozi i glavni argumenti

         Prvi žalbeni razlog, koji se temelji na pripisivosti spornih mjera talijanskoj državi: povreda članka 107. stavka 1. UFEU-a, kako ga je Sud tumačio u svojoj presudi „Stardust Marine” (predmet C-482/99); očita pogreška u tumačenju članka točke 177. podtočke (b) (i) obrazloženja odluke; utvrđenje činjeničnog stanja čija materijalna netočnost proizlazi iz dokumenata spisa i iskrivljavanje sadržaja odluke; nelogičnost obrazloženja; nedostatnost obrazloženja pobijane odluke; pogrešna primjena načela prema kojem zakonitost odluke koja se odnosi na državne potpore treba ocjenjivati s obzirom na informacije kojima je mogla raspolagati Komisija kada ju je donijela, s obzirom na dva dopisa talijanskog ministarstva gospodarstva i financija (u daljnjem tekstu: MEF) SACE-u SpA. koje je talijanska vlada priložila svojemu intervencijskom podnesku.

               —

               U pobijanoj presudi uspostavljeno je sljedeće načelo: činjenica da je sporna transakcija poduzeta u interesu javnog poduzeća, koji se podudara s ciljem u općem interesu, ne znači nužno da je to poduzeće moglo donijeti svoju odluku ne vodeći pritom računa o zahtjevima javnih tijela. Opći sud smatra da se ništa ne protivi tome da država javnom poduzeću može naložiti da izvrši poduzetničku transakciju koja bi, i kad bi eventualno bila u skladu s kriterijem privatnog ulagača u tržišnom gospodarstvu (MEIP), u svakom slučaju ostala pripisiva državi. Stoga Komisija, kako bi ispunila zahtjev glede pripisivosti, ne može biti dužna dokazati da bi ponašanje javnog poduzeća bilo drugačije da je ono djelovalo autonomno. Takvim je rasuđivanjem Opći sud odstupio od načela iz presude Stardust Marine. Iz pobijane presude proizlazi da je puka činjenica da je javno poduzeće pod nadzorom države i da je podvrgnuto posebnom režimu organizacije sama po sebi dovoljna za zaključak da su javna tijela uvijek i u svakom slučaju per definitionem uključena u donošenje intervencijskih odluka u korist društava kćeri navedenog poduzeća. U slučaju kao što je ovaj stoga pripisivost državi može biti isključena samo ako se dokaže da je upravno vijeće društva majke donijelo odluku takvog sadržaja koji ne dopušta paralelno slijeđenje općih interesa. U predmetnom slučaju takva je odluka mogla biti jedino odluka o likvidaciji SACE BT-a kojoj nadalje per definitionem Komisija ne bi prigovorila. Suprotno tomu, ako mjera koju je poduzelo javno poduzeće isto tako može teoretski odgovarati cilju u općem interesu ili je ta mjera poduzeta vodeći računa osobito o tom interesu, valja predmnijevati da je upravno vijeće djelovalo u tom smislu jer prilikom donošenja odluke nije moglo ne voditi računa o zahtjevima javnih tijela, a nije dopušteno ni moguće dokazivati suprotno;

               —

               Opće indicije o pripisivosti koje je upotrijebila Komisija, a potvrdio Opći sud ne navode ništa o stupnju autonomije kojim je upravno vijeće SACE-a SpA upravljalo i upravlja poduzećem: to ne vrijedi samo ako se te indicije promatraju pojedinačno, nego isto tako i ako se promatraju zajedno. Na temelju tih indicija bilo je moguće dokazati jedino činjenicu da je talijanska država 2009. kontrolirala SACE SpA jer je bila vlasnik svih njegovih dionica. Međutim, u presudi Stardust Marine zahtijeva se da indicije upotrijebljene u svrhu dokazivanja uključenosti države budu usko vezane uz predmetne mjere s obzirom na njihov doseg, sadržaj i uvjete koje sadrže. U pobijanoj presudi je izričito priznato da se sve (osim jedne) indicije o pripisivosti upotrebljene u odluci glede djelatnosti SACE-a u području osiguranja rizika koji nisu vezani za tržište, što je sektor u kojem SACE BT ne djeluje, odnose na opći kontekst u kojem djeluje SACE SpA, a ne na okolnosti predmetnog slučaja ni na kontekst u kojem su donesene sporne mjere. Unatoč tome, Opći sud nije naveo da takve indicije po svojoj prirodi ne mogu biti osnova za pretpostavku konkretne uključenosti države u donošenje predmetne mjere. Tim se rasuđivanjem Opći sud u okviru ispitivanja pripisivosti usredotočio na cjelokupnost odnosa između države i poduzećâ koja odgovaraju modelima organizacije javnih poduzeća koja su u talijanskom pravnom poretku zakonom izričito određena kao dionička društva, čime je učinio potpuno nerelevantnima poseban predmet, prirodu i sadržaj predmetnih mjera kao i konkretna obrazloženja na temelju kojih su one donesene. Zapravo indicije koje je upotrijebila Komisija upućuju na to da je vrlo malo vjerojatno da je država na bilo koji način bila uključena u donošenje spornih mjera;

               —

               Suprotno tomu, u svojoj analizi zahtijeva glede pripisivosti Opći sud nije uzeo u obzir nespornu okolnost da, u skladu sa zakonom, MEF ne upravlja društvima u kojima udjele ima država niti ih koordinira, kao što je to u tužbi istaknuo SACE navevši relevantne odredbe. Osim toga, Opći sud je pogrešno primijenio načelo prema kojem zakonitost odluke o državnoj potpori treba ocijeniti s obzirom na informacije kojima je Komisija mogla raspolagati kad ju je donijela, s obzirom na dva dopisa MEF-a SACE-u SpA, koje je talijanska vlada priložila svojemu intervencijskom podnesku. Naime, ti dopisi samo potvrđuju načelo autonomije upravljanja svojstveno odnosu MEF-a i SACE-a SpA, s kojima je Komisija bila upoznata s obzirom na to da joj je to talijanska vlada objasnila u više navrata tijekom formalnog istražnog postupka koji je pokrenut u skladu s člankom 108. stavkom 2. UFEU-a. Stoga su ta dva dokumenta navedeni samo kako bi potvrdili ono što je već utvrđeno i ne sadrže nikakvu značajnu izmjenu bitnih elemenata predmetnih mjera.

         Drugi žalbeni razlog, koji se temelji na nepostojanju navodne prednosti dodijeljene SACE BT-u drugom spornom mjerom: povreda članka 107. stavka 1. UFEU-a i pogrešne primjene MEIP-a; utvrđenje činjeničnog stanja čija materijalna netočnost proizlazi iz dokumenta spisa; iskrivljavanje argumenta prema kojem je SACE SpA imao koristi od implicitnog povećanja od 5/12 naplaćene provizije u odnosu na onu koju je SACE BT plaćao privatnim društvima reosiguranja; pogrešna kvalifikacija tog argumenta kao nedopuštenog „novog razloga”

   Time što je, kao što je to učinila i Komisija, pokazao očita ograničenja u poznavanju i shvaćanju funkcioniranja sektora osiguranja, osobito kad je riječ o reosiguranju viška gubitka (Excess of Loss (XoL)), Opći sud je počinio teške i očite pogreške utvrdivši činjenično stanje čija materijalna netočnost proizlazi iz dokumenata priloženih spisu. Izloženost reosiguravatelja viška gubitka riziku se ne povećava kad je njegovo sudjelovanja u pokriću vrlo visoko: naime, viši stupanj sudjelovanja u ugovoru XoL odgovara proporcionalno naplaćenoj proviziji. Osim toga, za reosiguravatelja se rizik ne povećava kad je direktni osiguravatelj u financijskim teškoćama jer u okviru ugovora XoL rizik glavnog gubitka za reosiguravatelja nije vezan za teškoće društva direktnog osiguravatelja nego za rizik nesolventnosti osiguranika direktnog osiguravatelja. Žalitelj dodaje da uopće nije postojao rizik deafaulta direktnog osiguravatelja SACE-a BT, čak ni u slučaju financijskih teškoća, s obzirom na to da je provizija društvu majci za potpisivanje ugovora o reosiguranju isplaćena unaprijed i odjednom te da se, da nije došlo do tog plaćanja, pokriće reosiguranja jednostavno ne bi aktiviralo. Ugovor o XoL-u nije se odnosio samo na 25 % rizika koje reosigurava SACE BT te je stoga nije točno da bi sa SACE SpA mogao ispregovarati drugi ugovor koji predviđa dodatnu proviziju kad je riječ o saldu pokrića reosiguranja, kao što se to navodi u presudi. Konačno, Opći sud je potpuno pogrešno protumačio argument prema kojem je SACE SpA, time što je postao stranka ugovora i bio obuhvaćen pokrićem reosiguranja za rizike tek od 5. lipnja 2009., iako je u zamjenu primao proviziju izračunatu na godišnjoj osnovi, zapravo imao korist od implicitnog povećanja od 5/12 naplaćene provizije u odnosu na onu koju je SACE BT naplaćivao privatnim reosiguravateljima, s obzirom na proteklo razdoblje rizika u kojem nije došlo ni do kakvog štetnog gubitka. Budući da te okolnosti proizlaze iz pobijane odluke, Opći sud je počinio pogrešku koja se tiče prava time što je potvrdio da Komisija nije bila s njima upoznata tijekom upravnog postupka. S obzirom na to da je SACE u tom kontekstu kao proširenje svojega drugoga tužbenoga razloga samo naveo novi argument koji dokazuje nepostojanje ispunjenja bitnog zahtjeva postojanja prednosti, Opći sud je pogrešno kvalificirao predmetni dokument kao novi nedopušteni tužbeni razlog.

         Treći žalbeni razlog, koji se temelji na nepostojanju prednosti koja je SACE BT-u navodno dodijeljena trećom i četvrtom spornom mjerom: povreda članka 107. stavka 1. UFEU-a i pogrešna primjena MEIP-a; nedostatnost obrazloženja obrazloženja pobijane odluke

               —

               Upravno vijeće SACE-a SpA djelovalo je na potpuno jednak način kao management drugih privatnih operatera koji su, s obzirom na visok stupanj nesigurnosti i hitnosti koji je bio prisutan na tržištu 2009., posegnuli za istim injekcijama kapitala u društva koja su pod njihovim nadzorom, unatoč nepostojanju predviđanja glede budućih novčanih tokova koji bi računovodstveno utemeljili očekivanje njihove primjerene profitabilnosti, barem dugoročno. Takva objektivna situacija koja je proizlazila iz pukog promatranja dinamika tržišta na određen dan trebala je prevladati nad bilo kojim teorijskim ili špekulativnim razmatranjem u okviru primjene MEIP-a od strane Komisije. Osim toga, u odluci nije naveden nijedan konkretan slučaj privatnog društva koje djeluje u normalnim tržišnim uvjetima i koje su njegovi dioničari, suočeni s velikim teškoćama vezanima za krizu, likvidirali umjesto dokapitalizirali. Opći sud u svakom slučaju nije objasnio zašto bi SACE bio dužan ex ante ocijeniti buduću profitabilnost SACE BT-a i Komisiji dostaviti odgovarajuće elemente privremene ocjene iako je iz situacije na tržištu proizlazilo da privatni ulagači to nisu učinili. Konačno, budući da Komisija smatra da tijekom formalnog postupka ispitivanja nije bila obvezna dužnom pažnjom ocijeniti SACE-ove argumente za potrebe primjene empirijskog mjerila u kontekstu MEIP-a, Opći sud je pogriješio kad je utvrdio da ih je ona mogla zakonito odbiti s obzirom na apstraktnu mogućnost da transakcije kapitala koje su izvršili privatni subjekti isto tako ne moraju biti u skladu s MEIP-om jer sadrže elemente potpore.


title: Predmet F-129/15: Rješenje Službeničkog suda od 17. prosinca 2015. – Morin protiv Komisije

text:
               8.2.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 48/102

         Rješenje Službeničkog suda od 17. prosinca 2015. – Morin protiv Komisije
   (Predmet F-129/15) (1)

   (2016/C 048/121)
   Jezik postupka: francuski
   Predsjednik trećeg vijeća odredio je brisanje predmeta.

      (1)  SL C 414, 14. 12. 2015., str. 44.


title: Predmet C-383/15 P: Rješenje Suda (drugo vijeće) od 20. siječnja 2016. – Skype Ultd protiv Ureda za usklađivanje na unutarnjem tržištu (žigovi i dizajni) (OHIM), Sky plc, ranije British Sky Broadcasting Group plc, Sky IP International Ltd (Žalba — Žig Zajednice — Obustava postupka)

text:
               18.4.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 136/5

         Rješenje Suda (drugo vijeće) od 20. siječnja 2016. – Skype Ultd protiv Ureda za usklađivanje na unutarnjem tržištu (žigovi i dizajni) (OHIM), Sky plc, ranije British Sky Broadcasting Group plc, Sky IP International Ltd
   (Predmet C-383/15 P) (1)

   ((Žalba - Žig Zajednice - Obustava postupka))
   (2016/C 136/07)
   Jezik postupka: engleski

      Stranke

      Žalitelj: Skype Ultd (zastupnici: A. Carboni, M. Browne, solicitors)

      Druge stranke u postupku: Ured za usklađivanje na unutarnjem tržištu (žigovi i dizajni) (OHIM) (zastupnik: P. Bullock, agent), Sky plc, ranije British Sky Broadcasting Group plc, Sky IP International Ltd (zastupnici: D. Rose i J. Curry, solicitors)

      Izreka

               1.

               Obustavlja se postupak o žalbi.

               2.

               Društvu Skype Ultd nalaže se snošenje troškova ovog postupka.

      (1)  SL C 354, 26. 10. 2015.


title: Predmet T-710/16: Rješenje Općeg suda od 21. ožujka 2017. – La Patrouille protiv EUIPO-a – Alpha Industries (AEROBATIX)

text:
               6.6.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 178/34

         Rješenje Općeg suda od 21. ožujka 2017. – La Patrouille protiv EUIPO-a – Alpha Industries (AEROBATIX)
   (Predmet T-710/16) (1)

   (2017/C 178/53)
   Jezik postupka: francuski
   Predsjednik devetog vijeća odredio je brisanje predmeta.

      (1)  SL C 462, 12. 12. 2016.


               28.5.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 163/9

         Postupak koji je 13. siječnja 2014. Nadzorno tijelo EFTA-e pokrenulo protiv Islanda
   (Predmet E-4/14)
   (2014/C 163/08)
   Nadzorno tijelo EFTA-e, koje zastupaju Gjermund Mathisen i Auður Ýr Steinarsdóttir, u svojstu zastupnikâ Nadzornog tijela EFTA-e, Rue Belliard 35, 1040 Bruxelles, Belgija, pokrenulo je 13. siječnja 2014. pred Sudom EFTA-e postupak protiv Islanda.
   Nadzorno tijelo EFTA-e od Suda EFTA-e zahtijeva:

               1.

               da ustvrdi da, zbog toga što nije donio mjere potrebne za provedbu Akta iz točke 4. poglavlja XXIX. Priloga II. Sporazumu o Europskom gospodarskom prostoru (Direktiva 2007/23/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 23. svibnja 2007. o stavljanju na tržište pirotehničkih sredstava), prilagođenog Sporazumu njegovim Protokolom 1., ili zbog toga što o tim mjerama nije odmah obavijestio Nadzorno tijelo EFTA-e, Island nije ispunio svoje obveze iz članka 21. tog Akta i članka 7. Sporazuma o EGP-u;

               2.

               da se Islandu naloži da snosi troškove tog postupka.

      Pravna pozadina i činjenična osnova te navedeni razlozi:

               —

               U tužbi se navodi da se do 26. kolovoza 2013. Island nije uskladio s obrazloženim mišljenjem Nadzornog tijela EFTA-e od 26. lipnja 2013. o propustu Islanda da u svoj nacionalni pravni poredak provede Direktivu 2007/23/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 23. svibnja 2007. o stavljanju na tržište pirotehničkih sredstava („Akt”) u skladu s točkom 4. poglavlja XXIX. Priloga II. Sporazumu o Europskom gospodarskom prostoru i prilagođenu Sporazumu njegovim Protokolom 1.

               —

               Nadzorno tijelo EFTA-e smatra da, zbog toga što nije donio mjere potrebne za provedbu Akta u predviđenom roku ili zbog toga što o tim mjerama nije odmah obavijestio Nadzorno tijelo EFTA-e, Island nije ispunio svoje obveze iz članka 21. Akta i članka 7. Sporazuma o EGP-u.


title: Predmet C-604/14 P: Rješenje Suda (četvrto vijeće) od 21. siječnja 2016. – Alcoa Trasformazioni Srl protiv Europske komisije, Talijanske Republike „Žalba — Članak 181. Poslovnika Suda — Državne potpore — Potpora koju je Talijanska Republika dodijelila u korist Alcoa Trasformazioni Srl — Naknađivanje od strane Riznice za poravnanja jednog dijela troškova električne energije koje je tom društvu naplatio njegov dobavljač — Nespojivost sa zajedničkim tržištem — Prednost — Obveza Europske komisije da provede gospodarsku analizu”

text:
               18.4.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 136/2

         Rješenje Suda (četvrto vijeće) od 21. siječnja 2016. – Alcoa Trasformazioni Srl protiv Europske komisije, Talijanske Republike
   (Predmet C-604/14 P) (1)

   („Žalba - Članak 181. Poslovnika Suda - Državne potpore - Potpora koju je Talijanska Republika dodijelila u korist Alcoa Trasformazioni Srl - Naknađivanje od strane Riznice za poravnanja jednog dijela troškova električne energije koje je tom društvu naplatio njegov dobavljač - Nespojivost sa zajedničkim tržištem - Prednost - Obveza Europske komisije da provede gospodarsku analizu”)
   (2016/C 136/02)
   Jezik postupka: talijanski

      Stranke

      Žalitelj: Alcoa Trasformazioni Srl (zastupnici: O. W. Brouwer, advocaat, T. Salonico i M. Siragusa, avvocati)

      Druge stranke u postupku: Europska komisija (zastupnici: V. Di Bucci i É. Gippini Fournier, agenti), Talijanska Republika

      Izreka

               1.

               Žalba se odbija.

               2.

               Nalaže se Alcoa Trasformazioni Srl snošenje troškova.

      (1)  SL C 89, 16. 3. 2015.


title: Predmet F-5/14: Presuda Službeničkog suda (prvo vijeće) od 18. lipnja 2015. – CX protiv Komisije (Javna služba — Dužnosnici — Stegovna mjera — Udaljavanje s radnog mjesta — Propuštanje saslušanja dotičnog dužnosnika od strane tijela za imenovanje — Nepoštovanje prava na saslušanje)

text:
               27.7.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 245/47

         Presuda Službeničkog suda (prvo vijeće) od 18. lipnja 2015. – CX protiv Komisije
   (Predmet F-5/14) (1)

   ((Javna služba - Dužnosnici - Stegovna mjera - Udaljavanje s radnog mjesta - Propuštanje saslušanja dotičnog dužnosnika od strane tijela za imenovanje - Nepoštovanje prava na saslušanje))
   (2015/C 245/58)
   Jezik postupka: francuski

      Stranke

      Tužitelj: CX (zastupnik: É. Boigelot, odvjetnik)

      Tuženik: Europska komisija (zastupnici: J. Currall i C. Ehrbar, agenti)

      Predmet

   Zahtjev za poništenje odluke Komisije o udaljavanju tužitelja s radnog mjesta na temelju članka 9. stavka 1. točke (h) Priloga IX. Pravilniku o osoblju bez smanjenja prava na mirovinu, nakon interne istrage započete nakon istrage OLAF-a nad jednim poduzećem, te zahtjev za naknadu navodno pretrpljene imovinske i neimovinske štete.

      Izreka presude

               1.

               Poništava se odluka od 16. listopada 2013. kojom je Europska komisija CX-u izrekla mjeru udaljavanja s radnog mjesta bez pro tempore smanjenja mirovine.

               2.

               U preostalom dijelu tužba se odbija.

               3.

               Europska će komisija snositi vlastite troškove, te joj se nalaže snošenje troškova CX-a, uključujući i troškove postupka privremene pravne zaštite u predmetu F-5/14 R.

      (1)  SL C 85, 22. 3. 2014., str. 27.


title: Predmet C-522/15 P: Rješenje predsjednika Suda od 18. prosinca 2015. – Europska komisija protiv Siderurgica Latina Martin SpA (SLM), Ori Martin SA

text:
               18.4.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 136/23

         Rješenje predsjednika Suda od 18. prosinca 2015. – Europska komisija protiv Siderurgica Latina Martin SpA (SLM), Ori Martin SA
   (Predmet C-522/15 P) (1)

   (2016/C 136/32)
   Jezik postupka: talijanski
   Predsjednik Suda odredio je brisanje predmeta.

      (1)  SL C 406, 7. 12. 2015.


title: Predmet C-576/15: Presuda Suda (sedmo vijeće) od 5. listopada 2016. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Administrativen sad Veliko Tarnovo – Bugarska) – Маja Маrinova ET protiv Direktor na Direkcija „Obžalvane i danačno-osiguritelna praktika” Veliko Tarnovo pri Centralno upravlenie na Nacionalnata agencija za prihodite (Zahtjev za prethodnu odluku — Oporezivanje — Porez na dodanu vrijednost — Direktiva 2006/112/EZ — Članak 2. stavak 1. točka (a) — Članak 9. stavak 1. — Članak 14. stavak 1. — Članci 73., 80. i 273. — Načela porezne neutralnosti i proporcionalnosti — Utaja poreza — Nepravilnosti u računovodstvu — Prikrivanje isporuka i prihoda — Određivanje oporezivog iznosa)

text:
               28.11.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 441/5

      Presuda Suda (sedmo vijeće) od 5. listopada 2016. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Administrativen sad Veliko Tarnovo – Bugarska) – Маja Маrinova ET protiv Direktor na Direkcija „Obžalvane i danačno-osiguritelna praktika” Veliko Tarnovo pri Centralno upravlenie na Nacionalnata agencija za prihodite
      (Predmet C-576/15) (1)

      ((Zahtjev za prethodnu odluku - Oporezivanje - Porez na dodanu vrijednost - Direktiva 2006/112/EZ - Članak 2. stavak 1. točka (a) - Članak 9. stavak 1. - Članak 14. stavak 1. - Članci 73., 80. i 273. - Načela porezne neutralnosti i proporcionalnosti - Utaja poreza - Nepravilnosti u računovodstvu - Prikrivanje isporuka i prihoda - Određivanje oporezivog iznosa))
      (2016/C 441/07)
      Jezik postupka: bugarski

         Sud koji je uputio zahtjev

      Administrativen sad Veliko Tarnovo

         Stranke glavnog postupka

         Tužitelj: Маja Маrinova ET

         Tuženik: Direktor na Direkcija „Obžalvane i danačno-osiguritelna praktika” Veliko Tarnovo pri Centralno upravlenie na Nacionalnata agencija za prihodite

         Izreka

      Članak 73. stavak 273. točku (a), članak 9. stavak 1., članak 14. stavak 1. i članke 73. i 273. Direktive Vijeća 2006/112/EZ od 28. studenoga 2006., kao i načelo porezne neutralnosti treba tumačiti na način da im se ne protivi nacionalni propis poput onoga o kojemu je riječ u glavnom postupku, a na temelju kojega, u slučaju nepostojanja robe koja je dostavljena obvezniku u njegovu skladištu i neknjiženja njezinih pratećih poreznih dokumenata od strane poreznog obveznika, porezna uprava može pretpostaviti da je navedeni obveznik kasnije prodao tu robu trećim osobama i odrediti oporezivi iznos za prodaju navedene robe s obzirom na činjenične elemente kojima ona raspolaže, primjenom pravila koja nisu propisana tom direktivom. Međutim, na sudu koji je uputio zahtjev je da provjeri prekoračuju li odredbe toga propisa ono što je nužno za osiguranje pravilne naplate PDV-a i sprečavanje utaje.

         (1)  SL C 27, 25. 1. 2016.


title: Predmet T-434/12: Presuda Općeg suda od 16. siječnja 2014. — Steiff protiv OHIM-a (Etiketa s metalnom zakovicom u središnjem dijelu uha plišane igračke) ( „Žig Zajednice — Prijava žiga Zajednice koji se sastoji od etikete zakovicom pričvršćene za središnji dio uha plišane igračke — Apsolutni razlog za odbijanje — Nepostojanje razlikovnog karaktera — Članak 7. stavak 1. točka (b) Uredbe (EZ) br. 207/2009” )

text:
               22.2.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 52/36

         Presuda Općeg suda od 16. siječnja 2014. — Steiff protiv OHIM-a (Etiketa s metalnom zakovicom u središnjem dijelu uha plišane igračke)
   (Predmet T-434/12) (1)

   (Žig Zajednice - Prijava žiga Zajednice koji se sastoji od etikete zakovicom pričvršćene za središnji dio uha plišane igračke - Apsolutni razlog za odbijanje - Nepostojanje razlikovnog karaktera - Članak 7. stavak 1. točka (b) Uredbe (EZ) br. 207/2009)
   2014/C 52/67
   Jezik postupka: njemački

      Stranke

      Tužitelj: Margarete Steiff Gmbh (Giengen an der Brenz, Njemačka) (zastupnik: D. Fissl, odvjetnik)

      Tuženik: Ured za usklađivanje na unutarnjem tržištu (žigovi i dizajni) (zastupnik: A. Pohlmann, agent)

      Predmet

   Tužba podnesena protiv odluke prvog žalbenog vijeća OHIM-a od 19. srpnja 2012. (predmet R 1692/2011-1), koja se odnosi na prijavu za registraciju znaka sastavljenog od etikete zakovicom pričvršćene za središnji dio uha plišane igračke kao žiga Zajednice.

      Izreka

               1.

               Tužba se odbija.

               2.

               Margarete Steiff GmbH nalaže se snošenje troškova.

      (1)  SL C 366, 24.11.2012.


title: Predmet C-645/13: Rješenje predsjednika Suda od 18. studenoga 2014. (zahtjev za prethodnu odluku Juzgado de Primera Instancia n ° 34 de Barcelona – Španjolska) – Cajas Rurales Unidas, Sociedad Cooperativa de Crédito protiv Evarista Méndeza Sene, Edelmire Pérez Vicente, Daniela Méndeza Sene, Victoriane Pérez Bicéntez

text:
               16.2.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 56/10

         Rješenje predsjednika Suda od 18. studenoga 2014. (zahtjev za prethodnu odluku Juzgado de Primera Instancia no 34 de Barcelona – Španjolska) – Cajas Rurales Unidas, Sociedad Cooperativa de Crédito protiv Evarista Méndeza Sene, Edelmire Pérez Vicente, Daniela Méndeza Sene, Victoriane Pérez Bicéntez
   (Predmet C-645/13) (1)

   (2015/C 056/14)
   Jezik postupka: španjolski
   Predsjednik Suda odredio je brisanje predmeta.

      (1)  SL C 71, 8.3.2014.


title: Predmet C-136/16: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 7. ožujka 2016. uputio Supremo Tribunal de Justiça (Portugal) – Sociedade Metropolitana de Deselvolvimento, S.A. protiv Banco Santander Totta, S. A.

text:
               10.5.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 165/11

         Zahtjev za prethodnu odluku koji je 7. ožujka 2016. uputio Supremo Tribunal de Justiça (Portugal) – Sociedade Metropolitana de Deselvolvimento, S.A. protiv Banco Santander Totta, S. A.
   (Predmet C-136/16)
   (2016/C 165/13)
   Jezik postupka: portugalski

      Sud koji je uputio zahtjev

   Supremo Tribunal de Justiça

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelj: Sociedade Metropolitana de Deselvolvimento, S.A.

      Tuženik: Banco Santander Totta, S. A.

      Prethodna pitanja

               1.

               Je li činjenica da u sporu između dvaju nacionalnih poduzetnika države članice u vezi s određenim ugovorima u takvim ugovorima postoje odredbe o prijenosu nadležnosti na drugu državu članicu dovoljan prekogranični element da bi se mogle primijeniti uredbe (EZ) br. 44/2001 (1) i (EU) br. 1215/2012 (2) radi utvrđivanja međunarodne nadležnosti ili moraju postojati i drugi prekogranični elementi?

               2.

               Može li se ne primijeniti odredba o prijenosu nadležnosti ako izbor sudova države članice koja se razlikuje od one čije državljanstvo imaju stranke nekoj od njih uzrokuje velike poteškoće, a da pritom ne postoji interes druge stranke koji bi trebalo zaštiti i koji bi opravdao taj izbor?
               U slučaju da se zaključi da osim sporazuma o nadležnosti moraju postojati i drugi prekogranični elementi:

               3.

               Jesu li ugovori o razmjeni („swapu”) sklopljeni između SMD-a i Banco Santander Totta dovoljni prekogranični elementi da bi se primijenile uredbe (EZ) br. 44/2001 i (EU) br. 1215/2012 radi utvrđivanja međunarodne nadležnosti za donošenje odluke u sporovima koji se odnose na te uredbe ako:

                           a)

                           su takvi subjekti subjekti neke države članice, Portugala, koji su u Portugalu sklopili dva ugovora o razmjeni („swap”), koje je sastavio ISDA Master Agreements, i dvije „confirmations”, o kojima je pregovarala autonomna pokrajina Madeira u svojstvu predstavnika SMD-a;

                           b)

                           je u tim pregovorima autonomna pokrajina Madeira, koju su savjetovali Banco BPI, S.A. i jedan odvjetnički ured, od različitih međunarodnih banaka, među kojima je bila i JP Morgan, zatražila dostavu ponuda;

                           c)

                           je čitava Banco Santander Totta, S.A.dio Banco Santander, sa sjedištem u Španjolskoj;

                           d)

                           je Banco Santander Totta, S.A. djelovala u svojstvu međunarodne banke, s društvima kćerima u različitim državama članicama i pod jedinstvenim nazivom Santander;

                           e)

                           se u ISDA Master Agreementu Banco Santander Totta, S.A., smatrala kao Multibranch Party, koji može ostvarivati i primati uplate putem bilo koje transakcije društava kćeri u Londonu i Luxembourgu;

                           f)

                           u skladu sa sklopljenim ISDA Master Agreementom, stranke u određenim slučajevima mogu svoja prava i obveze prenijeti na druga predstavništva ili društva kćeri;

                           g)

                           su stranke u ugovorima o razmjeni („swap”) kao primjenjivo pravo odredile englesko pravo i sklopile ugovore o prijenosu međunarodne nadležnosti kojima su engleskim sudovima prenijele isključivu i punu nadležnost;

                           h)

                           su ugovori sastavljeni na engleskom jeziku i ako su terminologija i primijenjeni koncepti anglosaksonski;

                           i)

                           su ugovori o razmjeni („swap”) sklopljeni s ciljem pokrivanja rizika od razlika u vrsti kamatnih stopa dvaju ugovora o financiranju, pri čemu su oba sastavljena na engleskom jeziku i sklopljena s inozemnim subjektima (od kojih jedan ima sjedište u Nizozemskoj, a drugi u Italiji), u jednom od ugovora o financiranju predviđalo se da se plaćanja zajmoprimaca moraju izvršiti na račun banke HSBC Bank pic u Londonu, na datume utvrđene s obzirom na vremensku zonu u kojoj se nalazi London, da se primjenjuje englesko pravo i da su nadležni engleski sudovi;

                           j)

                           je Banco Santander Totta, S.A. prilikom sklapanja simetričnih ugovora o pokriću u okviru međunarodnog tržišta djelovala kao posrednik na međunarodnom tržištu?

      (1)  Uredba Vijeća (EZ) br. 44/2001 od 22. prosinca 2000. o [sudskoj] nadležnosti, priznavanju i izvršenju sudskih odluka u građanskim i trgovačkim stvarima (SL 2001, L 12, str. 1.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 19., svezak 3., str. 30.).

      (2)  Uredba (EU) br. 1215/2012 Europskog parlamenta i Vijeća od 12. prosinca 2012. o [sudskoj] nadležnosti, priznavanju i izvršenju sudskih odluka u građanskim i trgovačkim stvarima (SL L 351, str. 1.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 19., svezak 11., str. 289.).


title: Predmet T-403/15: Tužba podnesena 22. srpnja 2015. – JYSK protiv Komisije

text:
               21.9.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 311/58

         Tužba podnesena 22. srpnja 2015. – JYSK protiv Komisije
   (Predmet T-403/15)
   (2015/C 311/63)
   Jezik postupka: engleski

      Stranke

      Tužitelj: JYSK sp. z o.o. (Radomsko, Poljska) (zastupnik: H. Sønderby Christensen, odvjetnik)

      Tuženik: Europska komisija

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

               —

               poništi Odluku Komisije C(2015) 3228 final od 11. svibnja 2015. o financijskom doprinosu Europskog fonda za regionalni razvoj (EFRR) značajnom projektu „Europskog centra za dijeljene usluge – pametni logistički sustavi”, koji je dio operativnog programa „Inovativno gospodarstvo” EFRR-ove pomoći u cilju konvergencije u Poljskoj.

      Tužbeni razlozi i glavni argumenti

   U prilog osnovanosti svojoj tužbi tužitelj ističe šest tužbenih razloga.

               1.

               Prvim tužbenim razlogom navodi se da je JYSK ispunio preduvjete koje je utvrdila poljska vlada, kao i ciljeve Operativnog programa inovativno gospodarstvo 2007-2013 (OP IG) te EU prava.

               2.

               Drugim tužbenim razlogom navodi se da je projekt usklađen s OP IG-om i EU pravom.

                           —

                           Tužitelj ističe da Komisija svojom odlukom ne dovodi u pitanje usklađenost kriterija utvrđenih u podmjeri 4.5.2. (prilog 2.) s OP IG-om i EU pravom. Nadalje, tužitelj navodi da Komisija ne dovodi u pitanje činjenicu da je projekt usklađen s utvrđenim kriterijima i/ili da je JYSK ostvario rezultat od 60,5 bodova.

               3.

               Trećim tužbenim razlogom navodi se bit ove tužbe.

                           —

                           Tužitelj navodi da ova tužba zapravo nije povezana s JYSK-om s obzirom na to da se sve stranke, uključujući Komisiju, slažu s činjenicom da je JYSK ispunio sve kriterije. Prema mišljenju tužitelja, ova je tužba samo spor o zakonitosti između poljske uprave, s jedne strane, i Komisije, s druge strane. JYSK ne bi smio zbog toga biti žrtva.

               4.

               Četvrtim tužbenim razlogom navodi se da je Komisijin predstavnik potvrdio da je poljska uprava usklađena s EU pravom i OP IG-om.

                           —

                           Prema mišljenju tužitelja, jasno je da se Komisija pristala na sve utvrđene zahtjeve te da je prihvatila OP IG i konkretnu provedbu.

               5.

               Petim tužbenim razlogom navodi se da Komisija krši raspodjelu ovlasti između Komisije i poljske uprave, kao i načelo supsidijarnosti i proporcionalnosti.

                           —

                           Tužitelj ističe da Komisija nije ovlaštena odbiti nacionalnu potporu na temelju razloga na kojima je dužna odlučivati poljska uprava – zbog njezina izravnog iskustva u tom području. Prema mišljenju tužitelja, Komisija nije ovlaštena odbiti potporu na temelju razloga koji su joj bili poznati u vrijeme JYSK-ove tužbe. „Pregled stanja” (podmjera 4.5.2.) navodno izražava upravo ciljeve i svrhe OP IG-a, a oboje je bilo poznato Komisijinom predstavniku u nadzornom odboru u vrijeme JYSK-ove tužbe. Točno razumijevanje/tumačenje OP IG-a, kako tvrdi tužitelj, treba uzeti u obzir posebno znanje poljske uprave u vezi s radnim mjestima i vještinama radnika u Radomskom, a Komisija ne smije u svim detaljima prevagnuti nad ocjenom poljske uprave kod provedbe programa, niti je ispravno smatrati svaku namjeru ili „cilj” OP IG-a odlučujućim, kako to Komisija čini. Prema mišljenju tužitelja, pravilno razumijevanje OP IG-a i EU prava temelji se na činjenici da su neke odredbe od većeg značenja nego druge – kako je prikazano u pregledu stanja (podmjera 4.5.2.).

               6.

               Šesti tužbeni razlog odnosi se na Komisijine argumente.

                           —

                           Tužitelj navodi da nijedan od tri glavna argumenta nije bio na snazi niti odlučujuć u smislu ili na način razumijevanja na koji Komisija upućuje u vrijeme JYSK-ove tužbe (srpanj 2008.) Prema mišljenju tužitelja, oni prema tome ne mogu biti relevantni u ovom slučaju, a u mjeri u kojoj bi ih sud smatrao relevantnima, oni nisu odlučujući.


title: Predmet C-465/14: Presuda Suda (prvo vijeće) od 27. listopada 2016. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Centrale Raad van Beroep – Nizozemska) – Raad van bestuur van de Sociale verzekeringsbank protiv F. Wielanda, H. Rothwangla (Zahtjev za prethodnu odluku — Članci 18. i 45. UFEU-a — Socijalna sigurnost radnika migranata — Uredba (EEZ) br. 1408/71 — Članak 3. i članak 94. — Uredba (EZ) br. 859/2003 — Članak 2. stavci 1. i 2. — Osiguranje za slučaj starosti i osiguranje za slučaj smrti — Bivši pomorci državljani treće države koja je postala članica Europske unije u 1995. — Isključenje prava na davanja za slučaj starosti)

text:
               9.1.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 6/4

         Presuda Suda (prvo vijeće) od 27. listopada 2016. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Centrale Raad van Beroep – Nizozemska) – Raad van bestuur van de Sociale verzekeringsbank protiv F. Wielanda, H. Rothwangla
   (Predmet C-465/14) (1)

   ((Zahtjev za prethodnu odluku - Članci 18. i 45. UFEU-a - Socijalna sigurnost radnika migranata - Uredba (EEZ) br. 1408/71 - Članak 3. i članak 94. - Uredba (EZ) br. 859/2003 - Članak 2. stavci 1. i 2. - Osiguranje za slučaj starosti i osiguranje za slučaj smrti - Bivši pomorci državljani treće države koja je postala članica Europske unije u 1995. - Isključenje prava na davanja za slučaj starosti))
   (2017/C 006/04)
   Jezik postupka: nizozemski

      Sud koji je uputio zahtjev

   Centrale Raad van Beroep

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelj: Raad van bestuur van de Sociale verzekeringsbank

      Tuženici: F. Wieland, H. Rothwangl

      Izreka

               1.

               Članak 94. stavak 1. i članak 94. stavak 2. Uredbe Vijeća (EEZ) br. 1408/71 od 14. lipnja 1971. o primjeni sustava socijalne sigurnosti na zaposlene osobe, samozaposlene osobe i članove njihovih obitelji koji se kreću unutar Zajednice, u verziji izmijenjenoj i ažuriranoj Uredbom Vijeća (EZ) br. 118/97 od 2. prosinca 1996., kako je izmijenjena Uredbom (EZ) br. 647/2005 Europskog parlamenta i Vijeća od 13. travnja 2005., treba tumačiti na način da se ne protive propisu države članice koji za potrebe određivanja prava na davanja za slučaj starosti ne uzima u obzir razdoblje osiguranja koje je u skladu s njezinim vlastitim zakonodavstvom navodno navršio inozemni radnik kada je, kao u glavnom predmetu u kojem je H. Rothwangl stranka, država čiji je taj radnik državljanin Europskoj uniji pristupila nakon navršenja tog razdoblja.

               2.

               Članke 18. i 45. UFEU-a treba tumačiti na način da im se ne protivi zakonodavstvo države članice, poput onoga o kojem je riječ u glavnom postupku, na temelju kojega je pomorac koji je u određenom razdoblju bio član posade broda čija se matična luka nalazi na državnom području te države članice i koji je imao boravište na tom brodu isključen od osiguranja za slučaj starosti za to razdoblje zato što u navedenom razdoblju nije bio državljanin države članice.

               3.

               S obzirom na prethodno navedeno, na treće pitanje treba odgovoriti tako da članak 2. stavak 1. i 2. Uredbe Vijeća (EZ) br. 859/2003 od 14. svibnja 2003. o proširenju odredaba Uredbe (EEZ) br. 1408/71 i Uredbe (EEZ) br. 574/72 na državljane trećih zemalja za koje ne vrijede spomenute odredbe isključivo na osnovi njihova državljanstva treba tumačiti na način da se ne protivi propisu države članice prema kojemu razdoblje zaposlenja koje je zaposlena osoba navršila u skladu sa zakonodavstvom te države članice te koja nije bila državljanin države članice u tom razdoblju ali koja u trenutku kad je zatražila isplatu starosne mirovine ulazi u područje primjene članka 1. te uredbe, ta država članica ne uzima u obzir za određivanje prava na mirovinu tog radnika.

      (1)  SL C 448, 15. 12. 2014.


title: Predmet T-196/13: Presuda Općeg suda od 16. srpnja 2014. – Nanu-Nana Joachim Hoepp protiv OHIM-a – Stal-Florez Botero (la nana) ( „Žig Zajednice — Postupak za proglašavanje žiga ništavim — Prijava figurativnog žiga Zajednice ‘la nana‘ — Raniji verbalni nacionalni žig NANA — Relativni razlog za odbijanje — Vjerojatnost dovođenja u zabludu — Članak 8. stavak 1. točka (b) Uredbe (EZ) br. 207/2009 — Nepostojanje stvarne uporabe ranijeg žiga — Članak 57. stavak 2. i članak 57. stavak 3. Uredbe br. 207/2009” )

text:
               1.9.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 292/43

         Presuda Općeg suda od 16. srpnja 2014. – Nanu-Nana Joachim Hoepp protiv OHIM-a – Stal-Florez Botero (la nana)
   (Predmet T-196/13) (1)

   ((„Žig Zajednice - Postupak za proglašavanje žiga ništavim - Prijava figurativnog žiga Zajednice ‘la nana‘ - Raniji verbalni nacionalni žig NANA - Relativni razlog za odbijanje - Vjerojatnost dovođenja u zabludu - Članak 8. stavak 1. točka (b) Uredbe (EZ) br. 207/2009 - Nepostojanje stvarne uporabe ranijeg žiga - Članak 57. stavak 2. i članak 57. stavak 3. Uredbe br. 207/2009”))
   2014/C 292/52
   Jezik postupka: engleski

      Stranke

      Tužitelj: Nanu-Nana Joachim Hoepp GmbH & Co. KG (Bremen, Njemačka) (zastupnik: T. Boddien, odvjetnik)

      Tuženik: Ured za usklađivanje na unutarnjem tržištu (žigovi i dizajni) (zastupnik: A. Pohlmann, agent)

      Druga stranka u postupku pred žalbenim vijećem OHIM-a: Lina M. Stal-Florez Botero (Maarsen, Nizozemska)

      Predmet

   Tužba protiv odluke prvog žalbenog vijeća OHIM-a od 29. siječnja 2013. (predmet R 300/2012-1) o postupku za proglašavanje žiga ništavim između Nanu-Nana Joachim Hoepp GmbH & Co. KG i Line M. Stal-Florez Botero.

      Izreka

               1.

               Tužba se odbija.

               2.

               Nanu-Nana Joachim Hoepp GmbH & Co. KG nalaže se snošenje troškova.

      (1)  SL C 171, 15.6.2013.


title: Predmet C-169/17: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 3. travnja 2017. uputio Tribunal Supremo (Španjolska) – Asociación Nacional de Productores de Ganado Porcino protiv Administración del Estado

text:
               19.6.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 195/14

         Zahtjev za prethodnu odluku koji je 3. travnja 2017. uputio Tribunal Supremo (Španjolska) – Asociación Nacional de Productores de Ganado Porcino protiv Administración del Estado
   (Predmet C-169/17)
   (2017/C 195/19)
   Jezik postupka: španjolski

      Sud koji je uputio zahtjev

   Tribunal Supremo

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelj: Asociación Nacional de Productores de Ganado Porcino

      Tuženik: Administración del Estado

      Prethodna pitanja

               1.

               Treba li članke 34. i 35. UFEU-a tumačiti na način da im se protivi nacionalni propis, poput članka 8. stavka 1. Real Decreto 4/2014, de 10 de enero, por el que se aprueba la norma de calidad para la carne, el jamón, la paleta y la caña de lomo ibérico (Kraljevski dekret 4/2014 od 10. siječnja 2014. o utvrđivanju standarda kvalitete mesa, buta, plećke i kobasice od karea iberijske svinje), koji uporabu izraza „ibérico” za proizvode koji su proizvedeni i prodaju se u Španjolskoj uvjetuje činjenicom da uzgajivači svinja iberijske pasmine povećaju u sustavima za intenzivan uzgoj (s koncentriranim krmivima) ukupnu slobodnu minimalnu površinu poda za životinju težu od 110 kg na 2m2, iako se, po potrebi, navodi da je cilj navedene mjere poboljšanje kvalitete proizvoda na koje se odnosi taj propis?

               2.

               Treba li članak 3. stavak 1. točku (a) Direktive Vijeća 2008/120/EZ od 18. prosinca 2008. o utvrđivanju minimalnih uvjeta za zaštitu svinja (1), u vezi s njezinim člankom 12., tumačiti na način da mu se protivi nacionalni propis poput članka 8. stavka 1. Real Decreto 4/2014, de 10 de enero, por el que se aprueba la norma de calidad para la carne, el jamón, la paleta y la caña de lomo ibérico (Kraljevski dekret 4/2014 od 10. siječnja 2014. o utvrđivanju standarda kvalitete mesa, buta, plećke i kobasice od karea iberijske svinje), koji uporabu izraza „ibérico” za proizvode koji su proizvedeni i prodaju se u Španjolskoj uvjetuje činjenicom da uzgajivači svinja iberijske pasmine povećaju u sustavima za intenzivan uzgoj (s koncentriranim krmivima) ukupnu slobodnu minimalnu površinu poda za životinju težu od 110 kg na 2m2, iako je cilj nacionalnog propisa poboljšanje kvalitete proizvoda, a ne specifično poboljšanje zaštite svinja?
               U slučaju negativnog odgovora na prethodno pitanje, treba li članak 12. Direktive [2008/120/EZ], u vezi s člancima 34. i 35. Ugovora o funkcioniranju Europske unije, tumačiti na način da mu se protivi to da se propisom poput članka 8. stavka 1. Real Decreto 4/2014 od proizvođača iz drugih država članica zahtijeva da u cilju poboljšanja kvalitete proizvoda koji su proizvedeni i prodaju se u Španjolskoj, a ne u cilju zaštite svinja, ispunjavaju iste uvjete za uzgoj životinja koji se nalažu španjolskim proizvođačima, a kako bi proizvodi dobiveni od njihovih svinja mogli biti označeni prodajnim oznakama koje uređuje navedeni Real Decreto?

               3.

               Treba li članke 34. i 35. UFEU-a tumačiti na način da im se protivi nacionalni propis, poput članka 8. stavka 1. Real Decreto 4/2014, de 10 de enero, por el que se aprueba la norma de calidad para la carne, el jamón, la paleta y la caña de lomo ibérico (Kraljevski dekret 4/2014 od 10. siječnja 2014. o utvrđivanju standarda kvalitete mesa, buta, plećke i kobasice od karea iberijske svinje), kojim se propisuje minimalna starost od 10 mjeseci za klanje svinja od kojih se izrađuju proizvodi kategorije cebo (svinje hranjene s koncentriranim krmivima), u cilju poboljšanja kategorije navedenih proizvoda?

      (1)  SL 2009., L 47, str. 5. (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 3., svezak 54., str. 147.)