title: Predmet C-459/15 P: Žalba koju je 28. kolovoza 2015. podnio Iranian Offshore Engineering & Construction Company (IOEC) protiv presude Općeg suda (sedmo vijeće) od 25. lipnja 2015. u predmetu T-95/14, Iranian Offshore Engineering & Construction protiv Vijeća

text:
               19.10.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 346/11

         Žalba koju je 28. kolovoza 2015. podnio Iranian Offshore Engineering & Construction Company (IOEC) protiv presude Općeg suda (sedmo vijeće) od 25. lipnja 2015. u predmetu T-95/14, Iranian Offshore Engineering & Construction protiv Vijeća
   (Predmet C-459/15 P)
   (2015/C 346/13)
   Jezik postupka: španjolski

      Stranke

      Žalitelj: Iranian Offshore Engineering & Construction Company (IOEC) (zastupnici: J. Viñals Camallonga, L. Barriola Urruticoechea i J. Iriarte Ángel, odvjetnici)

      Druga stranka u postupku: Vijeće Europske unije

      Žalbeni zahtjev

   Žalitelj od Suda zahtijeva da:

               —

               ukine presudu Općeg suda (sedmo vijeće) od 25. lipnja 2015. u predmetu T-95/14;

               —

               donese konačnu odluku o sporu na način da prihvati zahtjev tužitelja, sada žalitelja, u prvostupanjskom postupku; drugim riječima, poništi članak 1. Odluke 2013/661/ZVSP (1) od 15. studenoga 2013. i članak 1. Provedbene uredbe (EU) 1154/2013 (2) od 15. studenoga 2013. u dijelu u kojem upućuju na IOEC ili na njega mogu utjecati te naloži brisanje njegova imena iz odgovarajućih priloga spomenutim odredbama;

               —

               naloži Vijeću snošenje troškova obaju postupaka.

      Žalbeni razlozi i glavni argumenti

   U prilog svojoj žalbi žalitelj ističe tri žalbena razloga:

      Pogrešku koja se tiče prava jer je u presudi pogrešno ocijenjeno da je Vijeće ispunilo svoju obvezu obrazlaganja i nije povrijedilo pravo na djelotvornu sudsku zaštitu.

      Pogrešku koja se tiče prava jer je u presudi ocijenjeno da su mjere protiv žalitelja potkrijepljene dokazima, iako im u stvarnosti nedostaje bilo kakav činjenični temelj te se presuda zasniva na pretpostavkama. Navedeno je dovelo do zlouporabe ovlasti i do povrede mjerodavnih pravnih pravila i načela jednakog postupanja.

      Pogrešku koja se tiče prava jer je u presudi pogrešno ocijenjeno da su pravo vlasništva IOEC-a i načelo proporcionalnosti bili poštovani.

      (1)  Odluka Vijeća 2013/661/ZVSP od 15. studenoga 2013. o izmjeni Odluke 2010/413/ZVSP o mjerama ograničavanja protiv Irana (SL L 306, str. 18.)

      (2)  Provedbena uredba Vijeća (EU) br. 1154/2013 od 15. studenoga 2013. o provedbi Uredbe (EU) br. 267/2012 o mjerama ograničavanja protiv Irana (SL L 306, str. 3.)


title: Predmet T-461/13: Presuda Općeg suda od 26. studenoga 2015. – Španjolska protiv Komisije („Državne potpore — Digitalna televizija — Potpora za razvoj digitalne zemaljske televizije u udaljenim i manje urbaniziranim područjima u Španjolskoj — Odluka kojom su potpore ocijenjene djelomično spojive i djelomično nespojive s unutarnjim tržištem — Pojam poduzetnika — Gospodarska djelatnost — Prednost — Usluga od općeg gospodarskog interesa — Narušavanje tržišnog natjecanja — Članak 107. stavak 3. točka (c) UFEU-a — Dužna pažnja — Razumni rok — Pravna sigurnost — Jednakost postupanja — Proporcionalnost — Supsidijarnost — Pravo na informiranje”)

text:
               25.1.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 27/35

         Presuda Općeg suda od 26. studenoga 2015. – Španjolska protiv Komisije
   (Predmet T-461/13) (1)

   ((„Državne potpore - Digitalna televizija - Potpora za razvoj digitalne zemaljske televizije u udaljenim i manje urbaniziranim područjima u Španjolskoj - Odluka kojom su potpore ocijenjene djelomično spojive i djelomično nespojive s unutarnjim tržištem - Pojam poduzetnika - Gospodarska djelatnost - Prednost - Usluga od općeg gospodarskog interesa - Narušavanje tržišnog natjecanja - Članak 107. stavak 3. točka (c) UFEU-a - Dužna pažnja - Razumni rok - Pravna sigurnost - Jednakost postupanja - Proporcionalnost - Supsidijarnost - Pravo na informiranje”))
   (2016/C 027/41)
   Jezik postupka: španjolski

      Stranke

      Tužitelj: Kraljevina Španjolska (zastupnik: A. Rubio González, odvjetnik)

      Tuženik: Europska Komisija (zastupnici: É. Gippini Fournier, B. Stromsky i P. Němečková, agenti)

      Predmet

   Zahtjev za poništenje odluke Komisije 2014/489/EU od 19. lipnja 2013. koja se tiče državne potpore SA.28599 ((C 23/2010) (ex NN 36/2010, ex CP 163/2009)) koju je Kraljevina Španjolska dodijelila za razvoj digitalne zemaljske televizije u udaljenim i manje urbaniziranim područjima (osim u regiji Castilla-La Mancha) (SL L 217, str. 52.).

      Izreka

               1.

               Tužba se odbija.

               2.

               Kraljevini Španjolskoj nalaže se snošenje troškova glavnog postupka i postupka privremene pravne zaštite.

      (1)  SL C 304, 19. 10. 2013.


title: Predmet F-105/12: Presuda Službeničkog suda (prvo vijeće) od 5. studenoga 2013. — Knöll protiv Europola (Javna služba — Osoblje Europola — Neproduljenje ugovora — Neodobrenje ugovora na neodređeno vrijeme — Ukidanje od strane Službeničkog suda — Provedba presude Službeničkog suda)

text:
               21.12.2013

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 377/22

         Presuda Službeničkog suda (prvo vijeće) od 5. studenoga 2013. — Knöll protiv Europola
   (Predmet F-105/12) (1)

   (Javna služba - Osoblje Europola - Neproduljenje ugovora - Neodobrenje ugovora na neodređeno vrijeme - Ukidanje od strane Službeničkog suda - Provedba presude Službeničkog suda)
   2013/C 377/50
   Jezik postupka: nizozemski

      Stranke

      Tužitelj: Brigitte Knöll (Hochheim am Main, Njemačka) (zastupnici: W. J. Dammingh i N. D. Dane, odvjetnici)

      Tuženik: Europski policijski ured (Europol) (zastupnici: D. Neumann i D. El Khoury, agenti, B. Wägenbaur, odvjetnik)

      Predmet

   Zahtjev za ukidanje odluke Europola donesene u svrhu provedbe presude Službeničkog suda od 29. lipnja 2010. u predmetu Knöll/Europol, F-44/09, kojom je Europol dodijelio tužiteljici paušalni iznos za naknadu štete koju joj je uzrokovala odluka koju je navedena presuda ukinula

      Izreka presude

               1.

               Ukida se odluka od 28. studenoga 2011. kojom je Europski policijski ured dodijelio gđi Knöll iznos od 20 000 eura provodeći presudu Službeničkog suda od 29. lipnja 2010., Knöll/Europol (F-44/09).

               2.

               Nalaže se Europskom policijskom uredu snošenje vlastitih troškova i troškova nastalih gđi Knöll.

      (1)  SL C 26, 26.1.2013., str. 70.


title: Predmet C-326/14: Presuda Suda (četvrto vijeće) od 26. studenoga 2015. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Oberster Gerichtshof – Austrija) – Verein für Konsumenteninformation protiv A1 Telekom Austria AG (Zahtjev za prethodnu odluku — Direktiva 2002/22/EZ — Elektroničke komunikacijske mreže i usluge — Prava korisnika — Pravo pretplatnika na raskid ugovora bez naknade — Tarifna prilagodba koja proizlazi iz ugovorenih uvjeta — Povećanje tarife u slučaju povećanja potrošačkih cijena)

text:
               1.2.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 38/6

         Presuda Suda (četvrto vijeće) od 26. studenoga 2015. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Oberster Gerichtshof – Austrija) – Verein für Konsumenteninformation protiv A1 Telekom Austria AG
   (Predmet C-326/14) (1)

   ((Zahtjev za prethodnu odluku - Direktiva 2002/22/EZ - Elektroničke komunikacijske mreže i usluge - Prava korisnika - Pravo pretplatnika na raskid ugovora bez naknade - Tarifna prilagodba koja proizlazi iz ugovorenih uvjeta - Povećanje tarife u slučaju povećanja potrošačkih cijena))
   (2016/C 038/08)
   Jezik postupka: njemački

      Sud koji je uputio zahtjev

   Oberster Gerichtshof

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelj: Verein für Konsumenteninformation

      Tuženik: A1 Telekom Austria AG

      Izreka

   Članak 20. stavak 2. Direktive 2002/22/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 7. ožujka 2002. o univerzalnoj usluzi i pravima korisnika u vezi s elektroničkim komunikacijskim mrežama i uslugama (Direktiva o univerzalnoj usluzi), kako je izmijenjena Direktivom 2009/136/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 25. studenoga 2009., treba tumačiti na način da prilagodba tarife za pružanje usluga u vezi s elektroničkim komunikacijskim mrežama ili uslugama, koja se provodi primjenom ugovorne odredbe o prilagodbi tarife iz općih uvjeta prodaje poduzetnika koji pruža te usluge, a kojom se predviđa da takva prilagodba odgovara objektivnom indeksu potrošačkih cijena koji utvrđuje javno tijelo, ne predstavlja „prilagodb[u] ugovorenih uvjeta” u smislu te odredbe, koja bi pretplatniku davala pravo na raskid ugovora bez naknade.

      (1)  SL C 339, 29. 9. 2014.


title: Predmet C-297/17: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 23. svibnja 2017. uputio Bundesverwaltungsgericht (Njemačka) – Bashar Ibrahim protiv Savezne Republike Njemačke

text:
               18.9.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 309/20

         Zahtjev za prethodnu odluku koji je 23. svibnja 2017. uputio Bundesverwaltungsgericht (Njemačka) – Bashar Ibrahim protiv Savezne Republike Njemačke
   (Predmet C-297/17)
   (2017/C 309/26)
   Jezik postupka: njemački

      Sud koji je uputio zahtjev

   Bundesverwaltungsgericht

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelj: Bashar Ibrahim

      Tuženik: Savezna Republika Njemačka

      Prethodna pitanja

               1.

               Protivi li se prijelaznoj odredbi iz članka 52. stavka 1. Direktive 2013/32/EU (1) primjena nacionalnog propisa, u skladu s kojim je u okviru izvršavanja ovlasti iz članka 33. stavka 2. točke (a) Direktive 2013/32/EU, koje je u odnosu na prethodno uređenje prošireno, zahtjev za međunarodnu zaštitu nedopušten kada je podnositelju zahtjeva u drugoj državi članici priznata supsidijarna zaštita, ako se nacionalni propis u nedostatku nacionalne prijelazne odredbe primjenjuje i na zahtjeve podnesene prije 20. srpnja 2015.?
               Omogućuje li prijelazna odredba iz članka 52. stavka 1. Direktive 2013/32/EU državama članicama posebno retroaktivno važenje proširene ovlasti iz članka 33. stavka 2. točke (a) Direktive 2013/32/EU, s posljedicom da su i zahtjevi za azil podneseni prije nego što je ta proširena ovlast prenesena u nacionalno pravo, ali koji u trenutku prenošenja nisu još konačno riješeni, nedopušteni?

               2.

               Daje li članak 33. Direktive 2013/32/EU državama članicama pravo da odaberu hoće li odbaciti zahtjev za azil nedopušten zbog međunarodne odgovornosti druge države članice (Uredba Dublin) ili na temelju članka 33. stavka 2. točke (a) Direktive 2013/32/EU?

               3.

               Ako je odgovor na drugo pitanje pozitivan: sprječava li pravo Unije državu članicu da, u okviru izvršavanja ovlasti iz članka 33. stavka 2. točke (a) Direktive 2013/32/EU, odbaci zahtjev za međunarodnu pravnu zaštitu kao nedopušten zbog priznavanja supsidijarne zaštite u drugoj državi članici kada

                           a)

                           podnositelj zahtjeva traži proširenje supsidijarne zaštite koju mu je priznala druga država članica (priznavanje statusa izbjeglice) te je postupak azila u drugoj državi članici bio zahvaćen sustavnim nedostacima, koji i dalje postoje, ili

                           b)

                           uređenje međunarodne zaštite, osobito životni uvjeti korisnika supsidijarne međunarodne zaštite, u toj drugoj državi članici koja je već priznala podnositelju supsidijarnu zaštitu,

                                       —

                                       povrjeđuju članak 4. Povelje odnosno članak 3. EKLJP-a ili

                                       —

                                       ne zadovoljavaju zahtjeve iz članka 20. i slj. Direktive 2011/95/EU, ali pritom ne povrjeđuju članak 4. Povelje odnosno članak 3. EKLJP-a?

               4.

               Ako je odgovor na pitanje 3.b) pozitivan: vrijedi li navedeno i u slučaju kada se korisnicima supsidijarne zaštite ne isplaćuje nikakva naknada za podmirivanje osnovnih životnih potreba ili im se u usporedbi s drugim državama članicama isplaćuje u vrlo ograničenom obujmu, pri čemu se prema njima ne postupa drugačije nego prema državljanima te države članice?

               5.

               Ako je odgovor na drugo pitanje negativan:

                           a)

                           Primjenjuje li se Uredba Dublin III u postupku priznavanja međunarodne zaštite ako je zahtjev za azil podnesen prije 1. siječnja 2014. ali je zahtjev za ponovni prihvat podnesen tek nakon 1. siječnja 2014. te je podnositelju već ranije (u veljači 2013.) priznata supsidijarna zaštita u zamoljenoj državi članici?

                           b)

                           Proizlazi li iz Dublinskih uredbi – nepisani – prijenos odgovornosti na državu članicu koja zahtijeva ponovni prihvat podnositelja zahtjeva, kada je zamoljena odgovorna država članica odbila zahtjev za ponovni prihvat u roku propisanom prema odredbama Dublinskih uredbi te je umjesto toga uputila na međudržavni sporazum o ponovnom prihvatu?

      (1)  Direktiva 2013/32/EU Europskog parlamenta i Vijeća od 26. lipnja 2013. o zajedničkim postupcima za priznavanje i oduzimanje međunarodne zaštite, (SL L 180, str. 60.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 19., svezak 12., str. 249.)


title: Predmet T-92/11 RENV: Presuda Općeg suda od 18. siječnja 2016. – Andersen protiv Komisije („Državne potpore — Željeznički prijevoz — Potpore koje su danska tijela dodijelila u korist javnog poduzeća Danske Statsbaner — Ugovori o javnim uslugama za pružanje usluga željezničkog prijevoza putnika između Kopenhagena i Ystada — Odluka kojom se potpora proglašava spojivom s unutarnjim tržištem podložno uvjetima — Primjena ratione temporis pravila materijalnog prava — Usluga od općega gospodarskog interesa — Očita pogreška u ocjeni”)

text:
               20.3.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 86/23

         Presuda Općeg suda od 18. siječnja 2016. – Andersen protiv Komisije
   (Predmet T-92/11 RENV) (1)

   ((„Državne potpore - Željeznički prijevoz - Potpore koje su danska tijela dodijelila u korist javnog poduzeća Danske Statsbaner - Ugovori o javnim uslugama za pružanje usluga željezničkog prijevoza putnika između Kopenhagena i Ystada - Odluka kojom se potpora proglašava spojivom s unutarnjim tržištem podložno uvjetima - Primjena ratione temporis pravila materijalnog prava - Usluga od općega gospodarskog interesa - Očita pogreška u ocjeni”))
   (2017/C 086/30)
   Jezik postupka: engleski

      Stranke

      Tužitelj: Jørgen Andersen (Ballerup, Danska) (zastupnici: J. Rivas Andrés i M.-I. Rantou, odvjetnici)

      Tuženik: Europska komisija (zastupnici: L. Armati i T. Maxian Rusche, agenti)

      Intervenijenti u potporu tužitelju: Kraljevina Danska (zastupnici: C. Thorning, agent, uz asistenciju R. Holdgaarda, odvjetnika) i Danske Statsbaner (DSB) (Kopenhagen, Danska) (zastupnik: M. Honoré, odvjetnik)

      Intervenijent u potporu žalitelju: Dansk Tog (Kopenhagen, Danska) (zastupnici: G. van de Walle de Ghelcke, J. Rivas Andrés i F. Nissen Morten, odvjetnici)

      Predmet

   Zahtjev koji se temelji na članku 263. UFEU-a i kojim se traži djelomično poništenje Odluke Komisije 2011/3/EU od 24. veljače 2010. o ugovorima o uslugama javnog prijevoza između danskog Ministarstva prometa i Danske Statsbaner [Državna potpora C 41/08 (ex NN 35/08)] (SL 2011, L 7, str. 1).

      Izreka

               1.

               Članak 1., stavak 2. Odluke Komisije 2011/3/EU od 24. veljače 2010. o ugovorima o uslugama javnog prijevoza između danskog Ministarstva prometa i Danske Statsbaner [Državna potpora C 41/08 (ex NN 35/08)] poništava se u dijelu u kojem se odnosi na plaćanje od 21. prosinca 2009.

               2.

               Tužba se u preostalom dijelu odbija.

               3.

               Jørgen Andersen, Europska komisija, Dansk Tog, Kraljevina Danska i Danske Statsbaner (DSB) snosit će vlastite troškove.

      (1)  SL C 103, 2. 4. 2011.


title: Predmet T-623/14: Tužba podnesena 14. kolovoza 2014. – Loewe Technologies protiv OHIM-a – DNS International (SoundVision)

text:
               6.10.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 351/27

         Tužba podnesena 14. kolovoza 2014. – Loewe Technologies protiv OHIM-a – DNS International (SoundVision)
   (Predmet T-623/14)
   2014/C 351/35
   Jezik na kojem je tužba podnesena: engleski

      Stranke

      Tužitelj: Loewe Technologies GmbH (Kronach, Njemačka) (zastupnik: J. Pröll, odvjetnik)

      Tuženik: Ured za usklađivanje na unutarnjem tržištu (žigovi i dizajni)

      Druga stranka postupka pred žalbenim vijećem: DNS International Ltd (Tortola, Britanski Djevičanski Otoci)

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

               —

               poništi odluku drugog žalbenog vijeća Ureda za usklađivanje na unutarnjem tržištu (žigovi i dizajni) od 12. lipnja 2014. donesenu u predmetu R 1625/2013-2.

      Tužbeni razlozi i glavni argumenti

      Podnositelj prijave žiga Zajednice: druga stranka postupka pred žalbenim vijećem

      Predmetni žig Zajednice: figurativni crno bijeli žig koji sadrži verbalne elemente „SoundVision” za proizvode iz razreda 9, 15 i 20 – prijava žiga Zajednice br. 1 0 5 05  519

      Nositelj žiga ili znaka navedenog u postupku povodom prigovora: tužitelj

      Navedeni žig ili znak: verbalni žig „LOEWE SOUNDVISION” – žig Zajednice br. 5 7 98  228

      Odluka Odjela za prigovore: prigovor je djelomično usvojen

      Odluka žalbenog vijeća: žalba je usvojena i dopuštena je registracija osporavanog žiga Zajednice

      Tužbeni razlozi: povreda članka 8. stavka 1. točke (b) Uredbe br. 207/2009.


title: Predmet C-129/16: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 1. ožujka 2016. uputio Szolnoki Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság (Mađarska) – Túrkevei Tejtermelő Kft. protiv Országos Környezetvédelmi és Természetvédelmi Főfelügyelőség

text:
               13.6.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 211/25

      Zahtjev za prethodnu odluku koji je 1. ožujka 2016. uputio Szolnoki Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság (Mađarska) – Túrkevei Tejtermelő Kft. protiv Országos Környezetvédelmi és Természetvédelmi Főfelügyelőség
      (Predmet C-129/16)
      (2016/C 211/32)
      Jezik postupka: mađarski

         Sud koji je uputio zahtjev

      Szolnoki Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság

         Stranke glavnog postupka

         Tužitelj: Túrkevei Tejtermelő Kft.

         Tuženik: Országos Környezetvédelmi és Természetvédelmi Főfelügyelőség

         Prethodna pitanja

                  1.

                  Protivi li se članku 191. Ugovora o funkcioniranju Europske unije i odredbama Direktive 2004/35/EZ (1) o odgovornosti za okoliš u pogledu sprečavanja i otklanjanja štete u okolišu nacionalni propis – koji se ne ograničava na načelo „zagađivač plaća” – na temelju kojega se upravnom tijelu za zaštitu okoliša omogućuje da vlasniku u posebnom obliku pripiše odgovornost za naknadu štete nanesene okolišu, a da pritom prethodno ne ispita u meritumu postojanje uzročne veze između ponašanje te osobe (trgovačko društvo) i zagađenja?

                  2.

                  Ako je odgovor na prvo pitanje negativan i ako, u pogledu zagađenja zraka, štetu nanesenu okoliš nije potrebno nadoknaditi, može li se opravdati određivanje kazne u području zaštite kakvoće zraka pozivajući se na propise država članica koje su strože od odredbi iz članka 16. Direktive 2004/35/EZ i članka 193. UFEU-a ili se na temelju tih strožih propisa nipošto ne može odrediti kazna s isključivom svrhom kažnjavanja vlasnika koji nije odgovoran za zagađenje?

         (1)  Direktiva Europskog parlamenta i Vijeća 2004/35/EZ od 21. travnja 2004.o odgovornosti za okoliš u pogledu sprečavanja i otklanjanja štete u okolišu (SL 2004, L 143, str. 56.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 15., svezak 26., str. 58.)


title: Predmet C-268/16 P: Žalba koju je 13. svibnja 2016. podnio Binca Seafoods GmbH protiv rješenja Općeg suda (četvrto vijeće) od 11. ožujka 2016. u predmetu T-94/15, Binca Seafoods GmbH protiv Europske komisije

text:
               1.8.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 279/16

         Žalba koju je 13. svibnja 2016. podnio Binca Seafoods GmbH protiv rješenja Općeg suda (četvrto vijeće) od 11. ožujka 2016. u predmetu T-94/15, Binca Seafoods GmbH protiv Europske komisije
   (Predmet C-268/16 P)
   (2016/C 279/22)
   Jezik postupka: njemački

      Stranke

      Žalitelj: Binca Seafoods GmbH (zastupnik: H. Schmidt, odvjetnik)

      Druga stranka u postupku: Europska komisija

      Žalbeni zahtjev

   Žalitelj od Suda zahtjeva da:

               1.

               ukine rješenje Općeg suda od 11. ožujka 2016. pod brojem T-94/15 i

               2.

               poništi Provedbenu uredbu Komisije od 18. prosinca 2014. o izmjeni Uredbe (EZ) br. 889/2008 o detaljnim pravilima za provedbu Uredbe Vijeća (EZ) br. 834/2007 u pogledu podrijetla životinja ekološke akvakulture, uzgojne prakse u akvakulturi, hrane za životinje ekološke akvakulture te proizvoda i tvari odobrenih za upotrebu u ekološkoj akvakulturi (1).

      Žalbeni razlozi i glavni argumenti

   Predmet žalbe je ukidanje rješenja Općeg suda od 11. ožujka 2016. pod brojem T-94/15 kojim je kao nedopuštena odbačena tužba koju je tužitelj podnio za poništenje Provedbene uredbe Komisije od 18. prosinca 2014. o izmjeni Uredbe (EZ) br. 889/2008 o detaljnim pravilima za provedbu Uredbe Vijeća (EZ) br. 834/2007 u pogledu podrijetla životinja ekološke akvakulture, uzgojne prakse u akvakulturi, hrane za životinje ekološke akvakulture te proizvoda i tvari odobrenih za upotrebu u ekološkoj akvakulturi, te zahtjev za poništenje navedene provedbene uredbe.
   Žalitelj se poziva na povredu njegovih prava na suđenje iz Poglavlja VI, članka 47. Povelje temeljnih prava Europske unije. Tužba za poništenje dopuštena je primarnim pravom Europske unije. Cilj temeljnog prava iz članka 47. prve rečenice je omogućiti djelotvorno korištenje dopuštenih mogućnosti za podnošenje pravnih lijekova. Rješenjem Općeg suda povrijeđeno je žaliteljevo pravo na učinkoviti pravni lijek u smislu jamstva na djelotvornu pravnu zaštitu koje proizlazi iz članka 47. Povelje.
   Žalitelj se poziva na povredu svog temeljnog prava iz članka 47. druge rečenice iz razloga što se time povrjeđuju i njegova temeljna prava na nediskriminaciju iz članka 21. i na jamstvo slobode poduzetništva iz članka 16., a da se s njegovom tužbom ne postupa kao s učinkovitim pravnim sredstvom. Opći sud je predmet njegove tužbe, a koji je zaštita tržišnog natjecanja, neprimjereno protumačio kao drugi predmet, koji se sastoji od uživanja prijelaznog režima, što nije cilj tužbe za poništenje.
   Žalitelj prigovara zbog diskriminacije kao ponuditelja proizvoda akvakulture ribe pangasius u Vijetnamu u odnosu na ponuditelje proizvoda životinjske akvakulture, posebno one iz Europske unije, za koje je pobijanom uredbom produljen prijelazni režim nakon kraja 2015. godine, dok je taj režim što se tiče pangasiusa završio.
   Žalitelj ističe da njegovi konkurenti zbog arbitrarnog povlaštenog tretmana mogu svoje proizvode nuditi s oznakom „Bio”,, dok je njemu to zabranjeno. Navodi nepoštenu i sasvim neopravdanu konkurentsku prednost njegovih konkurenata koji, iako ne ispunjavaju u cijelosti uvjete propisa EU u tom području, mogu koristiti „Bio” oznaku. Žalitelj želi jednako postupanje od strane zakonodavca Unije.
   Žalitelj se poziva na povredu općeg načela jednakosti iz članka 20. Povelje te na diskriminaciju prema članku 21. Također se poziva na povredu njegova temeljnog prava iz članka 16. Povelje, odnosno jamstva na slobodu poduzetništva.

      (1)  SL L 365, str. 97.


title: Predmet T-487/11: Presuda Općeg suda od 12. prosinca 2014. – Banco Privado Português i Massa Insolvente do Banco Privado Português protiv Komisije ( „Državne potpore — Financijski sektor — Državna jamstva za bankovni zajam — Potpora namijenjena otklanjanju ozbiljnih poremećaja u gospodarstvu neke države članice — Članak 107. stavak 3. točka (b) UFEU-a — Odluka o proglašenju potpore nespojivom s unutarnjim tržištem — Smjernice o državnim potporama za sanaciju i restrukturiranje poduzeća u teškoćama — Sukladnost s komunikacijama Komisije o potporama u financijskom sektoru u kontekstu financijske krize — Legitimno očekivanje — Obveza obrazlaganja” )

text:
               9.2.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 46/43

         Presuda Općeg suda od 12. prosinca 2014. – Banco Privado Português i Massa Insolvente do Banco Privado Português protiv Komisije
   (Predmet T-487/11) (1)

   ((„Državne potpore - Financijski sektor - Državna jamstva za bankovni zajam - Potpora namijenjena otklanjanju ozbiljnih poremećaja u gospodarstvu neke države članice - Članak 107. stavak 3. točka (b) UFEU-a - Odluka o proglašenju potpore nespojivom s unutarnjim tržištem - Smjernice o državnim potporama za sanaciju i restrukturiranje poduzeća u teškoćama - Sukladnost s komunikacijama Komisije o potporama u financijskom sektoru u kontekstu financijske krize - Legitimno očekivanje - Obveza obrazlaganja”))
   (2015/C 046/52)
   Jezik postupka: portugalski

      Stranke

      Tužitelji: Banco Privado Português, SA (Lisabon, Portugal); i Massa Insolvente do Banco Privado Português, SA (Lisabon) (zastupnici: C. Fernández Vicién, F. Pereira Coutinho, M. Esperança Pina, T. Mafalda Santos, R. Leandro Vasconcelos i A. Kéri, odvjetnici)

      Tuženik: Europska komisija (zastupnici:: L. Flynn i M. Afonso, agenti)

      Predmet

   Zahtjev za poništenje Odluke Komisije 2011/346/EU od 20. srpnja 2010. o državnoj potpori C 33/09 (ex NN 57/09, ex CP 191/09) koja je Portugalu dodijeljena u obliku državnog jamstva BPP-u (SL 2011, L 159, str. 95).

      Izreka

               1.

               Tužba se odbija.

               2.

               Nalaže se Banco Privado Português, SA i Massa Insolvente do Banco Privado Português, SA snošenje vlastitih troškova kao i onih Europske komisije.

      (1)  SL C 340, 19.11.2011.


title: Predmet F-54/13: Presuda Službeničkog suda (prvo vijeće) od 18. rujna 2014. – CV protiv EGSO-a (Javna služba — Tužba za naknadu štete — Upravne istrage — Stegovni postupak — Uznemiravanje)

text:
               24.11.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 421/52

         Presuda Službeničkog suda (prvo vijeće) od 18. rujna 2014. – CV protiv EGSO-a
   (Predmet F-54/13) (1)

   ((Javna služba - Tužba za naknadu štete - Upravne istrage - Stegovni postupak - Uznemiravanje))
   2014/C 421/72
   Jezik postupka: francuski

      Stranke

      Tužitelj: CV (zastupnici: T. Bontinck i A. Guillerme, odvjetnici)

      Tuženik: Europski gospodarski i socijalni odbor (zastupnici: M. Arsène i L. Camarena Januzec, agenti, F.-M. Hislaire i M. Troncoso Ferrer, odvjetnici, a zatim M. Pascua Mateo i L. Camarena Januzec, agenti, F.-M. Hislaire i M. Troncoso Ferrer, odvjetnici)

      Predmet

   Zahtjev za poništenje odluke Europskog gospodarskog i socijalnog odbora kojom se odbija tužiteljev zahtjev na temelju članka 90. stavka 1. Pravilnika, radi naknade štete koju je pretrpio zbog navodne nepopustljivosti, pa čak i uznemiravanja od strane administracije.

      Izreka presude

               1.

               Tužba se odbija.

               2.

               Svaka stranka snosi vlastite troškove.

      (1)  SL C 207, 20.7.2013., str .64.


title: Predmet T-389/14: Rješenje Općeg suda od 11. studenoga 2015. – salesforce.com protiv OHIM-a (MARKETINGCLOUD)

text:
               25.1.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 27/76

         Rješenje Općeg suda od 11. studenoga 2015. – salesforce.com protiv OHIM-a (MARKETINGCLOUD)
   (Predmet T-389/14) (1)

   (2016/C 027/97)
   Jezik postupka: engleski
   Predsjednik drugog vijeća odredio je brisanje predmeta.

      (1)  SL C 329, 22. 9. 2014.


title: Predmet C-1/16: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 4. siječnja 2016. uputio Audiencia Provincial de A Coruña (Španjolska) – Abanca Corporación Bancaria S.A. protiv Maríe Isabel Vázquez Rosende

text:
               14.3.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 98/22

         Zahtjev za prethodnu odluku koji je 4. siječnja 2016. uputio Audiencia Provincial de A Coruña (Španjolska) – Abanca Corporación Bancaria S.A. protiv Maríe Isabel Vázquez Rosende
   (Predmet C-1/16)
   (2016/C 098/29)
   Jezik postupka: španjolski

      Sud koji je uputio zahtjev

   Audiencia Provincial de A Coruña

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelj: Abanca Corporación Bancaria S.A.

      Tuženik: María Isabel Vázquez Rosende

      Prethodna pitanja

               1.

               Mogu li se članci 6. i 7. Direktive Vijeća 93/13/EEZ od 5. travnja 1993. (1) o nepoštenim uvjetima u potrošačkim ugovorima tumačiti na način da se restitucijski učinci proglašavanja odredbe o minimalnoj kamatnoj stopi iz ugovora o kreditu ništavom zbog njezine nepoštenosti retroaktivno primjenjuju ne od dana sklapanja ugovora nego od nekog kasnijeg datuma?

               2.

               Je li kriterij dobre vjere zainteresiranih osoba, koji čini temelj za ograničavanje retroaktivnih učinaka proglašavanja ništavosti ugovorne odredbe zbog nepoštenosti, autonoman pojam prava Unije koji treba ujednačeno tumačiti u svim državama članicama?

               3.

               Ako je odgovor na prethodno pitanje potvrdan, koji se elementi trebaju uzeti u obzir prilikom ocjene o postojanju dobre vjere zainteresiranih osoba?

               4.

               U svakom slučaju, je li u skladu s člancima 6. i 7. Direktive Vijeća 93/13/EEZ od 5. travnja 1993. tumačenje pojma dobre vjere zainteresiranih osoba na način da se o njezinu postojanju može govoriti u slučaju prodavatelja robe ili pružatelja usluga koji je prilikom sastavljanja ugovora doveo do manjka transparentnosti presudnog za nepoštenost ugovorne odredbe?

               5.

               Je li u skladu s člancima 6. i 7. Direktive Vijeća 93/13/EEZ od 5. travnja 1993. tumačenje pojma dobre vjere zainteresiranih osoba na način da se ona, kada je riječ o prodavatelju robe ili pružatelju usluga, može vrednovati in abstracto ili je, suprotno tomu, treba vrednovati s obzirom na postupanje prodavatelja robe ili pružatelja usluga u konkretnom ugovornom odnosu?

               6.

               Je li opasnost od ozbiljnih poremećaja, koja čini temelj za ograničavanje retroaktivnih učinaka proglašavanja ništavosti nepoštene ugovorne odredbe, autonoman pojam prava Unije koji treba ujednačeno tumačiti u svim državama članicama?

               7.

               Ako je odgovor na prethodno pitanje potvrdan, koje kriterije treba uzeti u obzir?

               8.

               U svakom slučaju, je li u skladu s člancima 6. i 7. Direktive Vijeća 93/13/EEZ od 5. travnja 1993. vrednovati opasnost od ozbiljnih poremećaja uzimajući u obzir samo onu koja postoji za prodavatelja robe ili pružatelja usluga ili također treba uzeti u obzir štetu koja je nanesena potrošačima nepotpunim povratom iznosa koji su uplatili na temelju odredbe o minimalnoj kamatnoj stopi?

               9.

               Treba li, u slučaju pojedinačne tužbe potrošača u skladu s člancima 6. i 7. Direktive Vijeća 93/13/EEZ od 5. travnja 1993, vrednovati opasnost od ozbiljnih poremećaja za gospodarski javni poredak samo s obzirom na financijski utjecaj te konkretne tužbe ili treba voditi računa i o financijskim učincima eventualnih individualnih tužbi velikog broja potrošača?

      (1)  SL L 95, str. 29. (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 15., svezak 12., str. 24.)


title: Predmet T-200/14: Presuda Općeg suda od 14. travnja 2016. – Ben Ali protiv Vijeća („Zajednička vanjska i sigurnosna politika — Mjere ograničavanja protiv određenih osoba i subjekata s obzirom na stanje u Tunisu — Zamrzavanje financijskih sredstava — Pravni temelj — Upisivanje tužiteljevog imena na temelju novog obrazloženja nakon poništenja ranijih mjera zamrzavanja financijskih sredstava — Obveza obrazlaganja — Pravo vlasništva — Proporcionalnost — Pogreška koja se tiče činjenica — Prava obrane — Pravo na djelotvornu pravnu zaštitu — Zloporaba ovlasti — Pravo na život — Pravo na poštovanje obiteljskog života — Izvanugovorna odgovornost”)

text:
               30.5.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 191/23

         Presuda Općeg suda od 14. travnja 2016. – Ben Ali protiv Vijeća
   (Predmet T-200/14) (1)

   ((„Zajednička vanjska i sigurnosna politika - Mjere ograničavanja protiv određenih osoba i subjekata s obzirom na stanje u Tunisu - Zamrzavanje financijskih sredstava - Pravni temelj - Upisivanje tužiteljevog imena na temelju novog obrazloženja nakon poništenja ranijih mjera zamrzavanja financijskih sredstava - Obveza obrazlaganja - Pravo vlasništva - Proporcionalnost - Pogreška koja se tiče činjenica - Prava obrane - Pravo na djelotvornu pravnu zaštitu - Zloporaba ovlasti - Pravo na život - Pravo na poštovanje obiteljskog života - Izvanugovorna odgovornost”))
   (2016/C 191/29)
   Jezik postupka: francuski

      Stranke

      Tužitelj: Mehdi Ben Tijani Ben Haj Hamda Ben Haj Hassen Ben Ali (Saint-Étienne-du-Rouvray, Francuska) (zastupnik: A. de Saint Remy, odvjetnik)

      Tuženik: Vijeće Europske unije (zastupnici: G. Étienne i A. de Elera-San Miguel Hurtado, agenti)

      Predmet

   Zahtjev za poništenje odluke Vijeća 2014/49/ZVSP od 30. siječnja 2014. o izmjeni Odluke 2011/72/ZVSP o mjerama ograničavanja protiv određenih osoba i subjekata s obzirom na stanje u Tunisu (SL L 28, str. 38.) i Provedbene uredbe Vijeća (EU) br. 81/2014. od 30. siječnja 2014. o provedbi Uredbe (EU) br. 101/2011 o mjerama ograničavanja protiv određenih osoba, subjekata i tijela s obzirom na stanje u Tunisu (SL L 28, str. 2.), u dijelu u kojem se ti akti odnose na tužitelja, i, s druge strane, zahtjev za naknadu štete.

      Izreka presude

               1.

               Tužba se odbija.

               2.

               Mehdiju Ben Tijaniju Ben Haj Hamdi Ben Haj Hassenu Ben Aliju nalaže se snošenje vlastitih troškova i troškova Vijeća Europske unije.

      (1)  SL C 202, 30. 6. 2014.


title: Predmet F-2/14: Tužba podnesena 9. siječnja 2014. — ZZ i ZZ protiv Revizorskog suda

text:
               1.3.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 61/22

         Tužba podnesena 9. siječnja 2014. — ZZ i ZZ protiv Revizorskog suda
   (Predmet F-2/14)
   2014/C 61/39
   Jezik postupka: francuski

      Stranke

      Tužitelji: ZZ i ZZ (zastupnici: D. de Abreu Caldas i J.-N. Louis, odvjetnici)

      Tuženik: Europski revizorski sud

      Predmet i opis spora

   Poništenje odluke Revizorskog suda da ne razmatra poduzimanje daljnjih mjera povodom tužbe koju su tužitelji podnijeli protiv dvoje kolega zbog njihove zajedničke klevetničke izjave, te da utvrdi kako nije bilo mjesta poduzimanju mjera u skladu s njegovom dužnosti pružanja pravne pomoći.

      Tužbeni zahtjev tužiteljâ

               —

               Poništiti odluku Revizorskog suda od 13. prosinca 2012. o zaključenju postupka bez poduzimanja daljnjih mjera povodom zahtjeva tužiteljâ na osnovi članka 24. protiv dvoje njihovih kolega;

               —

               naložiti Revizorskom sudu da tužiteljima na ime nematerijalne štete plati paušalno jedan euro na ime štete procijenjene na sto tisuća eura;

               —

               naložiti Revizorskom sudu snošenje troškova.


title: Predmet C-110/15: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 2. ožujka 2015. uputio Consiglio di Stato (Italija) – Nokia Italia SpA i dr. protiv Ministero per i beni e le attività culturali (MiBAC) i dr.

text:
               1.6.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 178/7

         Zahtjev za prethodnu odluku koji je 2. ožujka 2015. uputio Consiglio di Stato (Italija) – Nokia Italia SpA i dr. protiv Ministero per i beni e le attività culturali (MiBAC) i dr.
   (Predmet C-110/15)
   (2015/C 178/07)
   Jezik postupka: talijanski

      Sud koji je uputio zahtjev

   Consiglio di Stato

      Stranke glavnog postupka

      Žalitelji: Nokia Italia SpA, Hewlett-Packard Italiana srl, Telecom Italia SpA, Samsung Electronics Italia SpA, Dell SpA, Fastweb SpA, Sony Mobile Communications Italy SpA, Wind Telecomunicazioni SpA

      Druge stranke u žalbenom postupku: Ministero per i beni e le attività culturali (MiBAC), Società italiana degli autori ed editori (SIAE), Istituto per la tutela dei diritti degli artisti interpreti esecutori (IMAIE) u stečaju, Associazione nazionale industrie cinematografiche audiovisive e multimediali (Anica), Associazione produttori televisivi (Apt)

      Prethodna pitanja

               1.

               Protivi li se pravnom sustavu Zajednice – posebno uvodnoj izjavi 31. i članku 5. stavku 2. točki (b) Direktive 2001/29/EZ (1) – nacionalni propis (konkretno članak 71-sexies talijanskog Zakona o autorskom pravu, u vezi s člankom 4. [Priloga] Uredbi Ministra od 30. prosinca 2009.) koji predviđa da kada se mediji i uređaji kupuju u svrhu koja se očito razlikuje od svrhe privatnog umnožavanja, odnosno isključivo za poslovno korištenje, određivanje kriterija za izuzeće uzorka za privatno umnožavanje ex ante bude podvrgnuto sporazumnoj odluci, ili „slobodnom pregovaranju”, sukladno privatnom pravu i posebno „provedbenim protokolima” iz navedenog članka 4., a da pritom nisu propisana opća pravila niti bilo kavo jamstvo jednakosti postupanja između SIAE-a i obveznika plaćanja naknade ili njihovih sektorskih udruženja?

               2.

               Protivi li se pravnom sustavu Zajednice – posebno uvodnoj izjavi 31. i članku 5. stavku 2. točki (b) Direktive 2001/29/EZ – nacionalni propis (konkretno članak 71-sexies talijanskog Zakona o autorskom pravu, u vezi s Uredbom Ministra od 30. prosinca 2009. i uputama SIAE-a o naknadi troškova) koji predviđa da u slučaju kada se medi i uređaji kupuju u svrhu koja se očito razlikuje od svrhe privatnog umnožavanja, odnosno isključivo za poslovno korištenje, naknadu može zatražiti samo krajnji korisnik, a ne proizvođač medija i uređaja?

      (1)  Direktiva 2001/29/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 22. svibnja 2001. o usklađivanju određenih aspekata autorskog i srodnih prava u informacijskom društvu (SL L 167, str. 10.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 17., svezak 1., str. 119.).


title: Predmet T-188/12: Presuda Općeg suda od 27. veljače 2015. – Breyer protiv Komisije („Pristup dokumentima — Uredba (EZ) br. 1049/2001 — Podnesci koje je Republika Austrija podnijela u okviru postupka zbog povrede obveze pred Sudom — Uskraćivanje pristupa”)

text:
               20.4.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 127/19

         Presuda Općeg suda od 27. veljače 2015. – Breyer protiv Komisije
   (Predmet T-188/12) (1)

   ((„Pristup dokumentima - Uredba (EZ) br. 1049/2001 - Podnesci koje je Republika Austrija podnijela u okviru postupka zbog povrede obveze pred Sudom - Uskraćivanje pristupa”))
   (2015/C 127/26)
   Jezik postupka: njemački

      Stranke

      Tužitelj: Patrick Breyer (Wald-Michelbach, Njemačka) (zastupnik: M. Starostik, odvjetnik)

      Tuženik: Europska komisija (zastupnici: P. Costa de Oliveira i H. Krämer, potom H. Krämer i M. Konstantinidis, agenti, uz asistenciju A. Krämera i R. Van der Houta, a potom R. Van der Houta, odvjetnika)

      Intervenijenti u potporu tužitelju: Republika Finska (zastupnici: J. Heliskoski i S. Hartikainen, agenti); i Kraljevina Švedska (zastupnici: A. Falk, C. Meyer-Seitz, C. Stege, S. Johannesson, U. Persson, K. Ahlstrand-Oxhamre i H. Karlsson, potom A. Falk, C. Meyer-Seitz, U. Persson, L. Swedenborg, N. Otte Widgren, E. Karlsson i F. Sjövall, agenti)

      Predmet

   Zahtjev za poništenje, s jedne strane, odluke Komisije od 16. ožujka 2012. kojom je odbijen zahtjev tužitelja da mu se odobri pristup njezinom pravnom savjetovanju o Direktivi 2006/24/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 15. ožujka 2006. o zadržavanju podataka dobivenih ili obrađenih u vezi s pružanjem javno dostupnih elektroničkih komunikacijskih usluga ili javnih komunikacijskih mreža i o izmjeni Direktive 2002/58/EZ (SL L 105, str. 54.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 13., svezak 50., str. 30.) i, s druge strane, odluke Komisije od 3. travnja 2012. kojom je tužitelju uskraćen puni pristup dokumentima o prijenosu Direktive 2006/24 od strane Republike Austrije i dokumentima o predmetu u kojem je donesena presuda od 29. srpnja 2010., Komisija/Austrija (C-189/09, EU:C:2010:455), u mjeri u kojoj je – kada je riječ o potonjoj odluci – bio uskraćen pristup podnescima koje je u okviru ovog postupka podnijela Republika Austrija.

      Izreka

               1.

               Odluka Europske komisije od 3. travnja 2012., kojom je P. Breyeru uskraćen puni pristup dokumentima o prijenosu od strane Republike Austrije Direktive 2006/24/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 15. ožujka 2006. o zadržavanju podataka dobivenih ili obrađenih u vezi s pružanjem javno dostupnih elektroničkih komunikacijskih usluga ili javnih komunikacijskih mreža i o izmjeni Direktive 2002/58/EZ i dokumentima o predmetu u kojem je donesena presuda od 29. srpnja 2010., Komisija/Austrija (C-189/09), poništava se u dijelu u kojem je uskraćen pristup podnescima koje je Republika Austrija podnijela u okviru tog postupka.

               2.

               Obustavlja se postupak o zahtjevu za poništenje odluke Komisije od 16. ožujka 2012., kojom je odbijen zahtjev P. Breyera da mu se odobri pristup njezinom pravnom savjetovanju o Direktivi 2006/24.

               3.

               Komisija će, osim vlastitih, snositi i polovinu troškova P. Breyera.

               4.

               Republika Finska i Kraljevina Švedska snosit će vlastite troškove.

      (1)  SL C 194, 30.6.2012.


title: Predmet T-804/14: Tužba podnesena 4. prosinca 2014. – Ogrodnik protiv OHIM-a – Aviário Tropical (Tropical)

text:
               23.2.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 65/39

         Tužba podnesena 4. prosinca 2014. – Ogrodnik protiv OHIM-a – Aviário Tropical (Tropical)
   (Predmet T-804/14)
   (2015/C 065/54)
   Jezik na kojem je tužba podnesena: engleski

      Stranke

      Tužitelj: Tadeusz Ogrodnik (Chorzów, Poljska) (zastupnici: A. von Mühlendahl i H. Hartwig, odvjetnici)

      Tuženik: Ured za usklađivanje na unutarnjem tržištu (žigovi i dizajni) (OHIM)

      Druga stranka pred žalbenim vijećem: Aviário Tropical, SA (Loures, Portugal)

      Podaci o postupku pred OHIM-om

      Nositelj spornog žiga: tužitelj

      Sporni žig u pitanju: crno-bijeli figurativni žig Zajednice s verbalnim elementom „Tropical” – žig Zajednice br. 3 4 35  773

      Postupak pred OHIM-om: postupak proglašavanja žiga ništavim

      Pobijana odluka: odluka četvrtog žalbenog vijeća OHIM-a od 22. rujna 2014. u predmetu R 1948/2013-4

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

               —

               poništi pobijanu odluku;

               —

               naloži OHIM-u i drugoj strani u postupku, ako intervenira, snošenje troškova.

      Tužbeni razlog

               —

               Povreda članka 8. stavka 1. točke (b) u vezi s člankom 53. stavkom 1. točkom (a) i člankom 75. Uredbe br. 207/2009.


title: Predmet T-273/17: Tužba podnesena 8. svibnja 2017. – Quadri di Cardano protiv Komisije

text:
               10.7.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 221/35

         Tužba podnesena 8. svibnja 2017. – Quadri di Cardano protiv Komisije
   (Predmet T-273/17)
   (2017/C 221/50)
   Jezik postupka: francuski

      Stranke

      Tužitelj: Alessandro Quadri di Cardano (Schaerbeek, Belgija) (zastupnici: N. De Montigny i J.-N. Louis, odvjetnici)

      Tuženik: Europska komisija

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:
   utvrdi i presudi,

               —

               da se poništava odluka PMO-a od 19. srpnja 2016. kojom su utvrđena njegova pojedinačna prava tijekom preuzimanja dužnosti u Izvršnoj agenciji za inovacije i mreže (INEA) u dijelu u kojem mu se, primjenom članka 4. Priloga VII. Pravilniku, odbija dodjela naknade za život u inozemstvu od 16 % što, posljedično, podrazumijeva nedodjeljivanje povezanih prava, osobito godišnjih putnih troškova;

               —

               da se tuženiku nalaže snošenje troškova.

      Tužbeni razlozi i glavni argumenti

   U prilog osnovanosti tužbe tužitelj ističe dva tužbena razloga.

               1.

               Prvi tužbeni razlog temelji se na nepoštovanju rasprava i pregovora povezanih s razdobljem koje je prethodilo izmjeni Pravilnika o osoblju te, među ostalim, na povredi legitimnih očekivanja, načela zaštite legitimnih očekivanja te pravne sigurnosti tužitelja, kao i prava koja je stekao, zbog nenadano drugačije analize njegove dokumentacije koja se odnosi na pojedinačna prava.

               2.

               Drugi tužbeni razlog povezan je s privremenim ugovorom, koji je uređen belgijskim pravom, na koji se poziva Komisija kako bi opravdala uspostavu tužiteljeva boravišta u Belgiji tijekom zaposlenja kod privatnog poslodavca. Ovaj se tužbeni razlog dijeli na tri dijela.

                           —

                           Prvi dio temelji se na zlouporabi ovlasti koju je Komisija počinila pokušavajući isključiti odnos podređenosti između Komisije i tužitelja tijekom razdoblja privremenog zaposlenja kako bi opravdala postojanje zaposlenja u korist međunarodne organizacije na koju se, u načelu, treba odnositi analiza uvjeta propisanih člankom 4. Priloga VII. Pravilniku;

                           —

                           drugi dio temelji se na pogrešci koja se tiče prava, povredi belgijskih zakonodavnih odredbi u području privremenih ugovora, kao i na Komisijinoj pogrešnoj primjeni zakona;

                           —

                           treći dio temelji se na očitoj pogrešci u ocjeni, povredi načela proporcionalnosti i načela dobre uprave.


title: Predmet F-87/12 RENV: Presuda Službeničkog suda (prvo vijeće) od 21. travnja 2015. – Alsteens protiv Komisije (Javna služba — Vraćanje predmeta na ponovno suđenje nakon ukidanja — Član privremenog osoblja — Produženje ugovora — Pravilo šest godina)

text:
               8.6.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 190/32

         Presuda Službeničkog suda (prvo vijeće) od 21. travnja 2015. – Alsteens protiv Komisije
   (Predmet F-87/12 RENV)
   ((Javna služba - Vraćanje predmeta na ponovno suđenje nakon ukidanja - Član privremenog osoblja - Produženje ugovora - Pravilo šest godina))
   (2015/C 190/36)
   Jezik postupka: francuski

      Stranke

      Tužitelj: Geoffroy Alsteens (Marcinelle, Belgija) (zastupnik: S. Orlandi, odvjetnik)

      Tuženik: Europska komisija (zastupnik: J. Currall, agent)

      Predmet

   Vraćanje predmeta na ponovno suđenje nakon ukidanja – Javna služba – Zahtjev za poništenje odluke Komisije o ograničenju razdoblja produženja ugovora tužitelja.

      Izreka presude

               1.

               Tužba se odbija.

               2.

               G. Alsteens snosit će vlastite troškove u predmetima F 87/12, T 373/13 P i F 87/12 RENV kao i troškove Europske komisije u predmetu F-87/12.

               3.

               Europska komisija snosit će vlastite troškove u predmetima T-373/13 P i F-87/12 RENV.


title: Predmet C-74/14: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 10. veljače 2014 . uputio Lietuvos vyriausiasis administracinis teismas (Litva) – UAB Eturas i drugi protiv Lietuvos Respublikos konkurencijos taryba

text:
               12.5.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 142/16

         Zahtjev za prethodnu odluku koji je10. veljače 2014. uputio Lietuvos vyriausiasis administracinis teismas (Litva) – UAB Eturas i drugi protiv Lietuvos Respublikos konkurencijos taryba
   (Predmet C-74/14)
   2014/C 142/22
   Jezik postupka: litavski

      Sud koji je uputio zahtjev

   Lietuvos vyriausiasis administracinis teismas (Vrhovni upravni sud Litve)

      Stranke glavnog postupka

      Žalitelji: UAB Eturas i drugi

      Druga stranka u postupku: Lietuvos Respublikos konkurencijos taryba (Litavsko vijeće za zaštitu tržišnog natjecanja)

      Zainteresirane treće osobe: UAB Aviaeuropa, UAB Grand Voyage, UAB Kalnų upė, UAB Keliautojų klubas, UAB Smaragdas travel, UAB 700LT, UAB Aljus ir Ko, UAB Gustus vitae, UAB Tropikai, UAB Vipauta, UAB Vistus

      Prethodna pitanja

               1.

               Treba li članak 101. stavak 1. Ugovora o funkcioniranju Europske unije tumačiti u smislu da se, u situaciji u kojoj gospodarski subjekti sudjeluju u skupnom računalnom informacijskom sustavu poput onog opisanog u ovom predmetu i kada je Vijeće za zaštitu tržišnog natjecanja utvrdilo da je u sustav unesena obavijest o ograničenju popusta i tehničko ograničenje unosa stope popusta, može pretpostaviti da su ti gospodarski subjekti znali, odnosno da su morali znati, da je u računalni informacijski sustav unesena obavijest i da su, zbog toga što se nisu suprotstavili primjeni ograničenja popusta, prešutno odobrili ograničenje cjenovnih popusta te ih se zbog toga može smatrati odgovornima za usklađeno djelovanje na temelju članka 101. stavka 1. UFEU-a?

               2.

               U slučaju negativnog odgovora na prvo pitanje, koje čimbenike treba uzeti u obzir pri utvrđivanju jesu li gospodarski subjekti koji su sudjelovali u skupnom računalnom informacijskom sustavu, u okolnostima poput onih u glavnom postupku, usklađeno djelovali u smislu članka 101. stavka 1.UFEU-a?


title: Predmet T-349/12: Presuda Općeg suda od 6. rujna 2013. — Leiner protiv OHIM-a — Recaro (REVARO) ( „Žig Zajednice — Postupak povodom prigovora — Prijava figurativnog žiga Zajednice REVARO — Raniji verbalni međunarodni žig RECARO — Relativni razlog za odbijanje — Vjerojatnost dovođenja u zabludu — Članak 8. stavak 1. točka (b) Uredbe (EZ) br. 207/2009” )

text:
               19.10.2013

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 304/19

         Presuda Općeg suda od 6. rujna 2013. — Leiner protiv OHIM-a — Recaro (REVARO)
   (Predmet T-349/12) (1)

   (Žig Zajednice - Postupak povodom prigovora - Prijava figurativnog žiga Zajednice REVARO - Raniji verbalni međunarodni žig RECARO - Relativni razlog za odbijanje - Vjerojatnost dovođenja u zabludu - Članak 8. stavak 1. točka (b) Uredbe (EZ) br. 207/2009)
   2013/C 304/33
   Jezik postupka: njemački

      Stranke

      Tužitelj: Rudolph Leiner GmbH (Sankt Pölten, Austrija) (zastupnici: W. Emberger, I. Rudany i L. Emberger, odvjetnici)

      Tuženik: Ured za usklađivanje na unutarnjem tržištu (žigovi i dizajni) (zastupnik: A. Poch, agent)

      Druga stranka postupka pred žalbenim vijećem OHIM-a, intervenijent u postupku pred Općim sudom: Recaro Holding GmbH, ranije Recaro Beteiligungs — GmbH (Sttutgart, Njemačka) (zastupnik: J. Weiser, odvjetnik)

      Predmet

   Tužba podnesena protiv odluke prvog žalbenog vijeća OHIM-a od 16. svibnja 2012. (predmet R 482/2011-1), koja se odnosi na postupak povodom prigovora između Recaro Beteiligungs-GmbH i Rudolf Leiner GmbH.

      Izreka

               1.

               Tužba se odbija.

               2.

               Nalaže se Rudolf Leiner GmbH snošenje troškova.

      (1)  SL C 287, 22.9.2012.


title: Predmet T-542/14: Tužba podnesena 21. srpnja 2014. – Grupo Bimbo protiv OHIM-a (Oblik okruglog peciva za sendvič)

text:
               29.9.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 339/21

         Tužba podnesena 21. srpnja 2014. – Grupo Bimbo protiv OHIM-a (Oblik okruglog peciva za sendvič)
   (Predmet T-542/14)
   2014/C 339/25
   Jezik na kojem je tužba podnesena: španjolski

      Stranke

      Tužitelj: Grupo Bimbo, SAB de CV (México, Meksiko) (zastupnik: N. Fernández Fernández-Pacheco, odvjetnik)

      Tuženik: Ured za usklađivanje na unutarnjem tržištu (žigovi i dizajni)

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

               —

               poništi odluku četvrtog žalbenog vijeća Ureda za usklađivanje na unutarnjem tržištu (žigovi i dizajni) od 19. svibnja 2014. u predmetu R 1911/2013-4 iz razloga što je nezakonita i nije u skladu s važećim pravnim normama o žigu Zajednice te donese presudu u skladu sa zahtjevima u ovoj tužbi, bilo na temelju svojstvene razlikovnosti trodimenzionalnog žiga za koji je podnesena prijava, bilo na temelju razlikovnosti stečene uporabom, time usvajajući ovu tužbu i nalažući registraciju trodimenzionalnog žiga Zajednice br. 1 1 7 47  987 za proizvode iz razreda 30 međunarodne klasifikacije jer je zakonita i dopuštena;

               —

               nakon prihvaćanja ove tužbe i registracije navedenog žiga, naloži protivnoj stranci snošenje troškova postupka i naknadu troškova žalbe plaćenih OHIM-u.

      Tužbeni razlozi i glavni argumenti

      Predmetni žig Zajednice: trodimenzionalni žig u obliku okruglog peciva za sendvič za proizvode iz razreda 30 – prijava za registraciju žiga Zajednice br. 1 1 7 47  987

      Odluka ispitivača: odbijanje prijave

      Odluka žalbenog vijeća: odbijanje žalbe

      Tužbeni razlozi: povreda članka 7. stavka 1. točke (b) Uredbe br. 207/2009


title: Predmet C-187/16: Tužba podnesena 4. travnja 2016. – Europska komisija protiv Republike Austrije

text:
               30.5.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 191/22

         Tužba podnesena 4. travnja 2016. – Europska komisija protiv Republike Austrije
   (Predmet C-187/16)
   (2016/C 191/27)
   Jezik postupka: njemački

      Stranke

      Tužitelj: Europska komisija (zastupnici: A. Tokár, B.-R. Killmann, agenti)

      Tuženik: Republika Austrija

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelj od Suda zahtijeva da odluči kako slijedi:

               1.

               Republika Austrija nije ispunila svoje obveze iz članaka 49. i 56. UFEU-a odnosno iz članka 4. u vezi s člancima 11. do 37. Direktive 92/50/EEZ (1) te člancima 14., 20. i 23. do 55. Direktive 2004/18/EZ (2) time što je

                           —

                           ugovore o javnoj nabavi za izradu određenih dokumenata poput putovnica s čipom, putovnica za slučaj nužde, dozvola boravka, osobnih iskaznica, pirotehničkih dozvola, vozačkih dozvola u formatu kreditne kartice i prometnih dozvola u formatu kreditne kartice iznad i ispod pragova koji se primjenjuju prema direktivama 92/50/EEZ i 2004/18/EZ u razdoblju prije i nakon prenošenja Direktive 2004/18/EZ izravno dodijelila Österreichische Staatsdruckerei GmbH-u i

                           —

                           zadržala nacionalne propise poput, osobito, članka 2. stavka 3. Saveznog zakona o novom uređenju pravnih odnosa u Österreichische Staatsdruckerei, koji javne naručitelje obvezuju da te ugovore o javnoj nabavi usluga dodjeljuju isključivo Österreichische Staatsdruckerei GmbH-u;

               2.

               Republika Austrija snosi troškove postupka.

      Tužbeni razlozi i glavni argumenti

   U potporu svojoj tužbi tužitelj ističe sljedeće:
   Österreichische Staatsdruckerei GmbH privatni je poduzetnik.
   Austrijsko pravo zahtijeva da se izrada svih dokumenata koji zahtijevaju tajnost ili pridržavanje sigurnosnih propisa dodjeljuje isključivo Österreichische Staatsdruckerei GmbH-u.
   Austrijski javni naručitelji stoga ugovore o javnoj nabavi za izradu putovnica s čipom, putovnica u slučaju nužde, dozvola boravka, osobnih iskaznica, pirotehničkih dozvola, vozačkih dozvola u formatu kreditne kartice i prometnih dozvola u formatu kreditne kartice moraju izravno dodijeliti Österreichische Staatsdruckerei GmbH-u.
   Međutim, austrijski javni naručitelji dužni su izradu navedenih dokumenata dodijeliti poduzetnicima koji su odabrani u okviru postupaka javne nabave koji odgovaraju ili zahtjevima Direktive 92/50/EEZ i Direktive 2004/18/EZ ili su u dostatnoj mjeri bili dostupni javnosti u skladu s UFEU-om.
   Austrija nije ispunila svoje obveze iz prava Unije zbog toga što su austrijski javni naručitelji izradu navedenih dokumenata dodijelili Österreichische Staatsdruckerei GmbH-u bez provedbe postupka javne nabave te su na temelju nacionalnog prava nalog za izradu navedenih dokumenata dužni dati isključivo Österreichische Staatsdruckerei GmbH-u.

      (1)  Direktiva Vijeća 92/50/EEZ od 18. lipnja 1992. o usklađivanju postupaka za sklapanje ugovora o javnim uslugama, SL L 209, str. 1.

      (2)  Direktiva 2004/18/EG Europskog parlamenta i Vijeća od 31. ožujka 2004. o usklađivanju postupaka za sklapanje ugovora o javnim radovima, ugovora o javnoj nabavi robe te ugovora o javnim uslugama, SL L 134, str. 114.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 6., svezak 1., str. 156.)


title: Predmet C-51/14: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 4. veljače 2014. uputio Oberverwaltungsgericht für das Land Nordrhein-Westfalen (Njemačka) – Pfeifer & Langen GmbH & Co. KG protiv Bundesanstalt für Landwirtschaft und Ernährung

text:
               12.5.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 142/11

         Zahtjev za prethodnu odluku koji je 4. veljače 2014. uputio Oberverwaltungsgericht für das Land Nordrhein-Westfalen (Njemačka) – Pfeifer & Langen GmbH & Co. KG protiv Bundesanstalt für Landwirtschaft und Ernährung
   (Predmet C-51/14)
   2014/C 142/14
   Jezik postupka: njemački

      Sud koji je uputio zahtjev

   Oberverwaltungsgericht für das Land Nordrhein-Westfalen

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelj: Pfeifer & Langen GmbH & Co. KG

      Tuženik: Bundesanstalt für Landwirtschaft und Ernährung

      Prethodna pitanja

               1.

               Uređuje li članak 14. stavak 3. Uredbe (EEZ) br. 1998/78 (1) konačno zamjenu šećera u području prebijanja troškova skladištenja i ne određuje li ta odredba da zamjenski šećer mora proizvesti drugi proizvođač sa sjedištem na teritoriju iste države članice?

               2.

               U slučaju potvrdnog odgovora: propisuje li članak 14. stavak 3. Uredbe (EEZ) br. 1998/78 za ostvarivanje naknade za troškove skladištenja da šećer C koji se zamjenjuje mora biti „stvarno zamijenjen” kod proizvođača šećera?

               3.

               Ako je na slučaj zamjene šećera primjenjiv članak 2. stavak 2. Uredbe (EEZ) br. 2670/81 (2): propisuje li članak 2. stavak 2. Uredbe (EEZ) br. 2670/81 za ostvarivanje naknade za troškove skladištenja da šećer C koji se zamjenjuje bude „stvarno zamijenjen” kod proizvođača šećera?

               4.

               Podredno: je li odredba članka 2. stavka 2. Uredbe (EEZ) br. 2670/81 nevažeća u dijelu u kojem zahtijeva da je zamjenski šećer „proizveo drugi proizvođač sa sjedištem na teritoriju iste države članice”?

      (1)  Uredba Komisije (EEZ) br. 1998/78 od 18. kolovoza 1978. o utvrđivanju detaljnih pravila za prebijanje troškova skladištenja šećera; SL L 231, str. 5.

      (2)  Uredba Komisije (EEZ) br. 2670/81 od 14. rujna 1981. o utvrđivanju detaljnih provedbenih pravila glede proizvodnje šećera koja premašuje kvotu; SL L 262, str. 14.


title: Predmet C-312/15 P: Žalba koju je 24. lipnja 2015. podnio SolarWorld AG protiv rješenja Općeg suda (peto vijeće) od 14. travnja 2015. u predmetu T-393/13, SolarWorld AG protiv Europske komisije

text:
               14.9.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 302/19

         Žalba koju je 24. lipnja 2015. podnio SolarWorld AG protiv rješenja Općeg suda (peto vijeće) od 14. travnja 2015. u predmetu T-393/13, SolarWorld AG protiv Europske komisije
   (Predmet C-312/15 P)
   (2015/C 302/24)
   Jezik postupka: engleski

      Stranke

      Žalitelj: SolarWorld AG (zastupnici: L. Ruessmann, odvjetnik, J. Beck, odvjetnik)

      Druge stranke u postupku: Europska komisija, Solsonica SpA

      Žalbeni zahtjev

   Žalitelj od Suda zahtjeva da:

               —

               žalbu proglasi dopuštenom i osnovanom;

               —

               ukine rješenje Općeg suda u predmetu T-393/13 u mjeri u kojoj je u njemu Opći sud presudio da treba obustaviti postupak povodom tužbe za poništenje i tužbe za naknadu štete;

               —

               proglasi dopuštenima tužbu za poništenje i tužbu za naknadu štete koje su podnesene u predmetu T-393/13; i

               —

               vrati predmet Općem sudu na ponovno suđenje kako bi on odlučio o meritumu tužbe za poništenje i tužbe za naknadu štete.

      Žalbeni razlozi i glavni argumenti

   Žalitelj tvrdi da je Opći sud počinio očitu pogrešku kada je zaključio da treba obustaviti postupak povodom njegovih tužbi za poništenje i naknadu štete.


title: Predmet T-324/12: Presuda Općeg suda od 15. srpnja 2015. – Knauf Insulation Technology protiv OHIM-a – Saint Gobain Cristalería (ECOSE TECHNOLOGY) („Žig Zajednice — Postupak opoziva — Međunarodna registracija s naznakom Europske zajednice — Figurativni žig ECOSE TECHNOLOGY — Raniji nacionalni verbalni žig ECOSEC FACHADAS — Relativni razlog za odbijanje — Vjerojatnost dovođenja u zabludu — Članak 8. stavak 1. točka (b) Uredbe (EZ) br. 207/2009”)

text:
               14.9.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 302/42

         Presuda Općeg suda od 15. srpnja 2015. – Knauf Insulation Technology protiv OHIM-a – Saint Gobain Cristalería (ECOSE TECHNOLOGY)
   (Predmet T-324/12) (1)

   ((„Žig Zajednice - Postupak opoziva - Međunarodna registracija s naznakom Europske zajednice - Figurativni žig ECOSE TECHNOLOGY - Raniji nacionalni verbalni žig ECOSEC FACHADAS - Relativni razlog za odbijanje - Vjerojatnost dovođenja u zabludu - Članak 8. stavak 1. točka (b) Uredbe (EZ) br. 207/2009”))
   (2015/C 302/53)
   Jezik postupka: engleski

      Stranke

      Tužitelj: Knauf Insulation Technology (Visé, Belgija) (zastupnik: K. Manhaeve, odvjetnik)

      Tuženik: Ured za usklađivanje na unutarnjem tržištu (žigovi i dizajni) (zastupnik: P. Geroulakos, agent)

      Druga stranka u postupku pred žalbenim vijećem OHIM-a, intervenijent u postupku pred Općim sudom: Saint Gobain Cristalería, SL (Madrid, Španjolska) (zastupnici: M. Montañá, S. Sebé i I. Carulla, odvjetnici)

      Predmet

   Tužba protiv odluke petog žalbenog vijeća OHIM-a od 4. svibnja 2012. (predmet R 1193/2011-5 i R 1426/2011-5), u vezi s postupkom opoziva koji se vodio između društava Saint Gobain Cristalería, SL i Knauf Insulation Technologies.

      Izreka

               1.

               Poništava se odluka petog žalbenog vijeća Ureda za usklađivanje na unutarnjem tržištu (žigovi i dizajni) (OHIM) od 4. svibnja 2012. (predmet R 1193/2011-5 i R 1426/2011-5) u dijelu u kojem je žalbeno vijeće, s jedne strane, odbilo žalbu društva Knauf Insulation Technology i, s druge strane, poništilo odluku odjela za prigovore.

               2.

               OHIM će snositi vlastite troškove i polovinu troškova društva Knauf Insulation Technology.

               3.

               Saint Gobain Cristalería, SL snosit će vlastite troškove i polovinu troškova društva Knauf Insulation Technology.

      (1)  SL C 295, 29. 9. 2012.


title: Predmet F-49/14: Tužba podnesena 22. svibnja 2014. – ZZ i dr. protiv Parlamenta

text:
               1.9.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 292/62

         Tužba podnesena 22. svibnja 2014. – ZZ i dr. protiv Parlamenta
   (Predmet F-49/14)
   2014/C 292/80
   Jezik postupka: francuski

      Stranke

      Tužitelj: ZZ i dr. (zastupnik: M. C. García-Hirschfeld, odvjetnik)

      Tuženik: Europski parlament

      Predmet i opis spora

   Zahtjev za poništenje odluke kojom se imenuje prvi ocjenjivač tužiteljâ za ocjenjivanje za godinu 2013.

      Tužbeni zahtjevi tužiteljâ

               —

               poništiti odluku od 4. ožujka 2014., koja je potvrđena pismom od 8. travnja 2014. kojom se tužitelji obavještavaju o imenovanju gospodina X. prvim ocjenjivačem;

               —

               ako je potrebno, suspendirati postupak o izvještajima o ocjenjivanju za 2013.;

               —

               odmah suspendirati gospođu X. sa svih njenih dužnosti;

               —

               naložiti Parlamentu snošenje troškova.


title: Predmet C-26/15 P: Presuda Suda (sedmo vijeće) od 3. ožujka 2016. – Kraljevina Španjolska protiv Europske komisije (Žalba — Uredba (EZ) br. 1234/2007 — Uspostavljanje zajedničke organizacije poljoprivrednih tržišta — Provedbena uredba (EU) br. 543/2011 — Prilog I. dio B.2. točka VI. D. peta alineja — Sektori voća i povrća te prerađevina voća i povrća — Agrumi — Tržišni standardi — Odredbe o označavanju — Navođenje sredstava za konzerviranje ili drugih kemijskih sredstava koja su upotrijebljena poslije berbe)

text:
               2.5.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 156/12

         Presuda Suda (sedmo vijeće) od 3. ožujka 2016. – Kraljevina Španjolska protiv Europske komisije
   (Predmet C-26/15 P) (1)

   ((Žalba - Uredba (EZ) br. 1234/2007 - Uspostavljanje zajedničke organizacije poljoprivrednih tržišta - Provedbena uredba (EU) br. 543/2011 - Prilog I. dio B.2. točka VI. D. peta alineja - Sektori voća i povrća te prerađevina voća i povrća - Agrumi - Tržišni standardi - Odredbe o označavanju - Navođenje sredstava za konzerviranje ili drugih kemijskih sredstava koja su upotrijebljena poslije berbe))
   (2016/C 156/16)
   Jezik postupka: španjolski

      Stranke

      Žalitelj: Kraljevina Španjolska (zastupnik: A. Rubio González, agent)

      Druga stranka u postupku: Europska komisija (zastupnici: B. Schima, I. Galindo Martín i K. Skelly, agenti)

      Izreka

               1.

               Žalba se odbija.

               2.

               Kraljevini Španjolskoj nalaže se snošenje troškova.

      (1)  SL C 89, str. 16.3.2015.


title: Predmet T-578/12: Presuda Općeg suda od 16. srpnja 2014. – National Iranian Oil Company protiv Vijeća ( ﾀﾞZajednička vanjska i sigurnosna politika — Mjere ograničavanja donesene protiv Irana radi sprečavanja širenja nuklearnog oružja — Zamrzavanje sredstava — Tužba za poništenje — Paradržavno tijelo — Aktivna procesna legitimacija i pravni interes — Dopuštenost — Obveza obrazlaganja — Naznaka i izbor pravne osnove — Nadležnost Vijeća — Načelo predvidljivosti akata Unije — Pojam pružanja potpore širenju nuklearnog oružja — Očita pogreška u ocjeni — Pravo na obranu i pravo na djelotvornu sudsku zaštitu — Proporcionalnost — Pravo na vlasništvo” )

text:
               1.9.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 292/39

         Presuda Općeg suda od 16. srpnja 2014. – National Iranian Oil Company protiv Vijeća
   (Predmet T-578/12) (1)

   ((„Zajednička vanjska i sigurnosna politika - Mjere ograničavanja donesene protiv Irana radi sprečavanja širenja nuklearnog oružja - Zamrzavanje sredstava - Tužba za poništenje - Paradržavno tijelo - Aktivna procesna legitimacija i pravni interes - Dopuštenost - Obveza obrazlaganja - Naznaka i izbor pravne osnove - Nadležnost Vijeća - Načelo predvidljivosti akata Unije - Pojam pružanja potpore širenju nuklearnog oružja - Očita pogreška u ocjeni - Pravo na obranu i pravo na djelotvornu sudsku zaštitu - Proporcionalnost - Pravo na vlasništvo”))
   2014/C 292/47
   Jezik postupka: francuski

      Stranke

      Tužitelj: National Iranian Oil Company (Teheran, Iran) (zastupnik: J.-M. Thouvenin, odvjetnik)

      Tuženik: Vijeće Europske unije (zastupnici: V. Piessevaux i M. Bishop, agenti)

      Intervenijent koji podupire tuženika: Europska komisija (zastupnici: A. Aresu i M. Konstantinidis, agenti)

      Predmet

   Zahtjev za poništenje, s jedne strane, Odluke Vijeća 2012/635/ZVSP od 15. listopada 2012. o izmjeni Odluke 2010/413/ZVSP o mjerama ograničavanja protiv Irana (SL L 282, str. 58.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 18., svezak 14., str. 129.), i, s druge strane, Provedbene uredbe Vijeća (EU) br. 945/2012 od 15. listopada 2012. o provedbi Uredbe (EU) br. 267/2012 o mjerama ograničavanja protiv Irana (SL L 282, str. 16.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 18., svezak 14., str. 122.).

      Izreka

               1.

               Tužba se odbija.

               2.

               National Iranian Oil Company će, osim vlastitih troškova, snositi i troškove Vijeća Europske unije.

               3.

               Europska komisija će snositi vlastite troškove.

      (1)  SL C 79, 16.3.2013.


title: Predmet C-285/15: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 11. lipnja 2015. uputio Consiglio di Stato (Italija) – Beca Engineering Srl protiv Ministero dell’Interno

text:
               14.9.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 302/15

         Zahtjev za prethodnu odluku koji je 11. lipnja 2015. uputio Consiglio di Stato (Italija) – Beca Engineering Srl protiv Ministero dell’Interno
   (Predmet C-285/15)
   (2015/C 302/19)
   Jezik postupka: talijanski

      Sud koji je uputio zahtjev

   Consiglio di Stato

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelj: Beca Engineering Srl

      Tuženik: Ministero dell’Interno

      Prethodno pitanje

   Protivi li se Direktiva Vijeća 89/106/EEZ od 21. prosinca 1988. o usklađivanju zakona i ostalih propisa država članica o građevnim proizvodima (1), kako je izmijenjena Uredbom (EZ) br. 1882/2003 Europskog parlamenta i Vijeća od 29. rujna 2003. (2) tome da dimnjaci moraju „biti izrađeni od nezapaljivih materijala” sukladno odredbi koja je sadržana u Prilogu IX. Petog dijela, Dijela II. Zakonodavne uredbe br. 152. od 3. travnja 2006. koja se odnosi na „Termička postrojenja u kućanstvima”, koja nije bila predmetom obavješćivanja?

      (1)  SL L 40, str. 12.

      (2)  Uredba (EZ) br. 1882/2003 Europskog parlamenta i Vijeća od 29. rujna 2003. o prilagodbi odredbi u vezi s odborima koji pomažu Komisiji u obavljanju njezinih provedbenih ovlasti predviđenih aktima koji podliježu postupku iz članka 251. Ugovora o EZ-u, s Odlukom Vijeća 1999/468/EZ (SL L 284, str. 1.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 1., svezak 16., str. 96.)


title: Predmet T-308/14: Tužba podnesena 30. travnja 2014. – Neue Halberg-Guss protiv Komisije

text:
               14.7.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 223/57

         Tužba podnesena 30. travnja 2014. – Neue Halberg-Guss protiv Komisije
   (Predmet T-308/14)
   2014/C 223/59
   Jezik postupka: njemački

      Stranke

      Tužitelj: Neue Halberg-Guss GmbH (Saarbrücken, Njemačka) (zastupnici: D. Greinacher, J. Martin i B. Scholtka, odvjetnici)

      Tuženik: Europska komisija

      Tužbeni zahtjevi

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

               —

               u skladu s člankom 263. stavkom 1. UFEU-a poništi Odluku Komisije od 18. prosinca 2013. o pokretanju formalnog istražnog postupka protiv Savezne Republike Njemačke u vezi s poticanjem proizvodnje struje iz obnovljivih izvora energije i jamskog plina prema Zakonu o poticanju obnovljivih izvora energije (Gesetz für den Vorrang erneubarer Energien, u daljnjem tekstu: EEG), kao i zbog ograničavanja nameta na temelju EEG-a u korist energetski intenzivnih poduzeća – državne potpore SA.33995 (2013/C) (ex 2013/NN), objavljenu u Službenom listu EU od 7. veljače 2014., br. C 37, str. 73., u dijelu u kojem Komisija korekcijsko uređenje prema paragrafima 40. i 41. EEG-a tretira kao državnu potporu u smislu članka 107. UFEU-a;

               —

               Komisiji naloži snošenje nužnih troškova u skladu s člankom 87. stavkom 3. Poslovnika Općeg suda.

      Tužbeni razlozi i glavni argumenti

   U prilog osnovanosti tužbe tužitelj ističe tri tužbena razloga.

               1.

               Prvi tužbeni razlog: povreda članka 107. UFEU-a
               Tužitelj tvrdi da je Komisija poticanje obnovljivih izvora energije putem sustava posebnih nameta, kao i posebno korekcijsko uređenje radi ograničenja nameta na temelju EEG-a pogrešno ocijenila kao potpore pa na temelju toga nije smjela pokrenuti formalni istražni postupak.

                           —

                           S tim u svezi, tužitelj ističe da se Komisiji u njezinoj prosudbi potkrala očita pogreška prilikom prethodne ocjene pitanja je li kod posebnog korekcijskog uređenja riječ o potpori, s obzirom na to da posebno korekcijsko uređenje kao iznimka od nameta na temelju EEG-a ne stavlja poduzeća s velikom potrošnjom struje u povoljniji položaj od onoga koji bi ta poduzeća ostvarila u uobičajenim tržišnim uvjetima.

                           —

                           Tužitelj dodaje da se ne koriste nikakva državna sredstva. Budući da sami prihodi od nameta na temelju EEG-a ne predstavljaju državna sredstva, ni u slučaju posebnog režima za poduzeća s velikom potrošnjom struje nije riječ o raspolaganju državnim sredstvima.

                           —

                           Tužitelj također tvrdi da posebno korekcijsko uređenje ne narušava tržišno natjecanje. Riječ je u svakom slučaju o uspostavi konkurentskih uvjeta koji bi postojali bez nameta na temelju EEG-a.

               2.

               Drugi tužbeni razlog: povreda načela legitimnih očekivanja
               Tužitelj tvrdi da je donošenjem odluke Komisija povrijedila i načelo zaštite legitimnih očekivanja. Njemačko pravno uređenje poticanja obnovljivih izvora energije već je bilo predmetom dubinskog ispitivanja u skladu s propisima o državnim potporama. U tom slučaju Komisija je 2002. godine došla do zaključka da navedeno pravno uređenje ne uključuje prijenos državnih sredstava. Budući da EEG iz 2012. ne sadrži bitne izmjene u odnosu na prijašnje stanje propisa, zainteresirani gospodarski subjekti nisu morali očekivati ponovno ispitivanje, nego su bili ovlašteni osloniti se na nastavak istog pravno uređenja.

               3.

               Treći tužbeni razlog: zlouporaba diskrecijskih ovlasti
               Na kraju tužitelj smatra da je Komisija zloupotrijebila diskrecijske ovlasti koje joj pripadaju na temelju članaka 107. i 108. UFEU-a. Otvaranjem istražnog postupka Komisija prvenstveno ima za cilj načelno uskladiti poticanje proizvodnje struje iz obnovljivih izvora. Ovaj temeljni cilj vidljiv je i u novom nacrtu smjernica za potpore za zaštitu okoliša i energetiku u kojima Komisija po prvi put donosi detaljna pravila u vezi s poticanjem obnovljivih izvora energije. Kako bi postigla usklađivanje Komisija bi u tom slučaju morala primijeniti za to predviđene postupke za približavanje propisa prema članku 116. i 117. UFEU-a.


title: Predmet C-600/14: Tužba podnesena 22. prosinca 2014. – Savezna Republika Njemačka protiv Vijeća Europske unije

text:
               2.3.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 73/17

      Tužba podnesena 22. prosinca 2014. – Savezna Republika Njemačka protiv Vijeća Europske unije
      (Predmet C-600/14)
      (2015/C 073/24)
      Jezik postupka: njemački

         Stranke

         Tužitelj: Savezna Republika Njemačka (zastupnici: T. Henze i J. Möller, agenti)

         Tuženik: Vijeće Europske unije

         Tužbeni zahtjev

      Tužitelj od Suda zahtijeva da

                  —

                  poništi Odluku Vijeća 2014/699/EU od 24. lipnja 2014., u dijelu u kojem se ona odnosi na izmjenu članka 12. Konvencije o međunarodnom željezničkom prijevozu (COTIF) i njezinih dodataka B (Jedinstvena pravila o Ugovoru o međunarodnom željezničkom prijevozu robe – CIM), D (Jedinstvena pravila o ugovorima o korištenju vozila u međunarodnom željezničkom prometu – CUV), E (Jedinstvena pravila o Ugovoru o korištenju infrastrukture u međunarodnom željezničkom prometu – CUI) (članak 1. Odluke u vezi s poglavljem 3. točkama 4. [u dijelu u kojem se odnosi na članak 12. COTIF-a], 5., 7. i 12. Priloga), te

                  —

                  Vijeću Europske unije naloži snošenje troškova.

         Tužbeni razlozi i glavni argumenti

                  1.

                  Prema shvaćanju Savezne vlade, članci 91. i 218. stavak 9. UFEU-a ne dodjeljuju nadležnost za utvrđivanje zajedničkog stajališta u vezi sa svim odredbama koje su bile predmet savjetovanja i odlučivanja prigodom 25. zasjedanja Odbora za reviziju OTIF-a. Stoga je donošenjem odluke Vijeće povrijedilo načelo dodjeljivanja nadležnosti u skladu s člankom 5. stavkom 2. prvom rečenicom UEU-a.

                  2.

                  Nadalje, pobijana odluka ima nedostatke u obrazloženju jer iz nje ne proizlazi dovoljno jasno na temelju čega Unija ima nadležnost za utvrđivanje zajedničkog stajališta u pogledu svih odredaba koje su bile predmet savjetovanja i odlučivanja na 25. zasjedanju Odbora za reviziju OTIF-a.

                  3.

                  Usto, Vijeće je povrijedilo načelo lojalne suradnje u vezi s načelom djelotvorne pravne zaštite tako što je pobijani pravni akt donijelo samo jedan dan prije otvaranja 25. zasjedanja Odbora za reviziju OTIF-a. Na taj način je Saveznoj Republici Njemačkoj oduzeta bilo kakva mogućnost da pravovremeno pokrene postupak pred Sudom kako bi ostvarila (privremenu) pravnu zaštitu protiv pobijane odluke.


title: Predmet C-173/17 P: Žalba koju je 5. travnja 2017. podnio ANKO A. E. Antiprosopeion, Emporiou kai Viomichanias protiv presude Općeg suda (četvrto vijeće) od 25. siječnja 2017. u predmetu T-771/14, ANKO protiv Europske komisije

text:
               29.5.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 168/28

         Žalba koju je 5. travnja 2017. podnio ANKO A. E. Antiprosopeion, Emporiou kai Viomichanias protiv presude Općeg suda (četvrto vijeće) od 25. siječnja 2017. u predmetu T-771/14, ANKO protiv Europske komisije
   (Predmet C-173/17 P)
   (2017/C 168/37)
   Jezik postupka: grčki

      Stranke

      Žalitelj: ANKO A. E. Antiprosopeion, Emporiou kai Viomichanias (zastupnik: Stauroula Paliou, avvocato)

      Druga stranka u postupku: Europska komisija

      Zahtjevi

               —

               ukidanje presude Općeg suda od 25. siječnja 2017. u predmetu T-771/14 i vraćanje predmeta Općem sudu kako bi odlučio o meritumu spora;

               —

               nalaganje Komisiji da snosi troškove.

      Žalbeni razlozi i glavni argumenti

   Žalitelj ističe da presuda Općeg suda od 25. siječnja 2017. u predmetu T-771/14 sadržava pravne ocjene kojima se krše pravila prava Unije te ih ovom žalbom osporava.
   Žalitelj smatra da pobijanu presudu treba ukinuti iz sljedećih razloga:

               i.

                  Prvo, zbog iskrivljavanja činjenica u vezi s pouzdanošću sustava evidencije radnog vremena.

               ii.

                  Drugo, zbog pogreške koja se tiče prava, u pogledu tužbe, u vezi s pravilima o predmetu i teretu dokazivanja.

               iii.

                  Treće, zbog pogreške koja se tiče prava, u pogledu protuzahtjeva, u vezi s pravilima o podjeli tereta dokazivanja.

               iv.

                  Četvrto, zbog bitne povrede postupka, i, osobito, nepostojanja obrazloženja u pogledu toga je li tražbina Komisije sigurna, određena i dospjela.


title: Predmet C-346/13: Presuda Suda (treće vijeće) od 6. listopada 2015. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Cour d'appel de Mons – Belgija) – Ville de Mons protiv Base Company, prijašnji KPN Group Belgium SA (Zahtjev za prethodnu odluku — Elektroničke komunikacijske mreže i usluge — Direktiva 2002/20/EZ — Članak 13. — Naknada za prava na instalaciju opreme — Područje primjene — Općinski propis kojim se uvodi porez na teret vlasnika antenskih stupova i jarbola mobilne telefonije)

text:
               30.11.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 398/2

         Presuda Suda (treće vijeće) od 6. listopada 2015. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Cour d'appel de Mons – Belgija) – Ville de Mons protiv Base Company, prijašnji KPN Group Belgium SA
   (Predmet C-346/13) (1)

   ((Zahtjev za prethodnu odluku - Elektroničke komunikacijske mreže i usluge - Direktiva 2002/20/EZ - Članak 13. - Naknada za prava na instalaciju opreme - Područje primjene - Općinski propis kojim se uvodi porez na teret vlasnika antenskih stupova i jarbola mobilne telefonije))
   (2015/C 398/02)
   Jezik postupka: francuski

      Sud koji je uputio zahtjev

   Cour d'appel de Mons

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelj: Ville de Mons

      Tuženik: Base Company, prijašnji KPN Group Belgium SA

      Izreka

   Članak 13. Direktive 2002/20/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 7. ožujka 2002. o ovlaštenju u području elektroničkih komunikacijskih mreža i usluga (Direktiva o ovlaštenju) treba tumačiti na način da se on ne protivi propisivanju poreza, poput onoga o kojem je riječ u glavnom postupku, na teret vlasnika samostojećih konstrukcija, kao što su antenski stupovi ili jarboli, čija je namjena podupiranje antena potrebnih za funkcioniranje mobilne telekomunikacijske mreže, a koje nije bilo moguće smjestiti na postojeće lokacije.

      (1)  SL C 252, 31. 8 .2013.


title: Predmet C-230/17: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 2. svibnja 2017. uputio Østre Landsret (Danska) – Érdem Deha Altiner, Isabel Hanna Ravn protiv Udlændingestyrelsena (Danska služba za imigraciju)

text:
               3.7.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 213/23

         Zahtjev za prethodnu odluku koji je 2. svibnja 2017. uputio Østre Landsret (Danska) – Érdem Deha Altiner, Isabel Hanna Ravn protiv Udlændingestyrelsena (Danska služba za imigraciju)
   (Predmet C-230/17)
   (2017/C 213/30)
   Jezik postupka: danski

      Sud koji je uputio zahtjev

   Østre Landsret

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelj: Érdem Deha Altiner, Isabel Hanna Ravn

      Tuženik: Udlændingestyrelsen

      Prethodna pitanja

   Protivi li se članku 21. Ugovora o funkcioniranju Europske unije, tumačenom u vezi i analogno s Direktivom o slobodnom kretanju (1), da država članica odbije odobriti izvedeno pravo boravka državljaninu treće zemlje – članu obitelji građanina Unije koji je državljanin te države članice i koji se vratio u tu državu članicu nakon što je iskoristio svoje pravo slobode kretanja, kada član obitelji nije ušao na državno područje države članice ili podnio zahtjev za boravišnu dozvolu kao prirodni nastavak povratka građana Unije?

      (1)  Direktiva 2004/38/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 29. travnja 2004. o pravu građana Unije i članova njihovih obitelji slobodno se kretati i boraviti na državnom području država članica, o izmjeni Uredbe (EEZ) br. 1612/68 i stavljaju izvan snage direktiva 64/221/EEZ, 68/360/EEZ, 72/194/EEZ, 73/148/EEZ, 75/34/EEZ, 75/35/EEZ, 90/364/EEZ, 90/365/EEZ i 93/96/EEZ (SL 2004., L 158, str. 77.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 5., svezak 2., str. 42., ispravak u SL-u 2016., L 87, str. 36.)


title: Predmet T-480/13: Presuda Općeg suda od 1. srpnja 2014. – You-View.tv protiv OHIM-a – YouView TV (YouView+) ( „Žig Zajednice — Postupak povodom prigovora — Prijava za registraciju verbalnog žiga Zajednice YouView+ — Raniji figurativni žig registriran u zemljama Beneluksa You View You-View.tv — Zakašnjelo podnošenje dokumenata — Ovlaštenje prema članku 76. stavku 2. Uredbe (EZ) br. 207/2009 — Pojam 'osim ako je drukčije predviđeno' — Pravilo 20. stavak 1. Uredbe (EZ) br. 2868/95” )

text:
               25.8.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 282/36

         Presuda Općeg suda od 1. srpnja 2014. – You-View.tv protiv OHIM-a – YouView TV (YouView+)
   (Predmet T-480/13) (1)

   ((„Žig Zajednice - Postupak povodom prigovora - Prijava za registraciju verbalnog žiga Zajednice YouView+ - Raniji figurativni žig registriran u zemljama Beneluksa You View You-View.tv - Zakašnjelo podnošenje dokumenata - Ovlaštenje prema članku 76. stavku 2. Uredbe (EZ) br. 207/2009 - Pojam 'osim ako je drukčije predviđeno' - Pravilo 20. stavak 1. Uredbe (EZ) br. 2868/95”))
   2014/C 282/47
   Jezik postupka: engleski

      Stranke

      Tužitelj: You-View.tv (Anvers, Belgija) (zastupnik: S. Criel, odvjetnik)

      Tuženik: Ured za usklađivanje na unutarnjem tržištu (žigovi i dizajni) (zastupnici: P. Bullock i N. Bambara, agenti)

      Druga stranka u postupku pred žalbenim vijećem OHIM-a: YouView TV Ltd (London, Ujedinjena Kraljevina)

      Predmet

   Tužba protiv odluke četvrtog žalbenog vijeća OHIM-a od 18. lipnja 2013. (predmet R 2112/2012-4) koja se odnosi na postupak povodom prigovora između You-View.tv i YouView TV Ltd.

      Izreka

               1.

               Poništava se odluka četvrtog žalbenog vijeća Ureda za usklađivanje na unutarnjem tržištu (žigovi i dizajni) (OHIM) od 18. lipnja 2013. (predmet R 2112/2012-4) koja se odnosi na postupak povodom prigovora između You-View.tv i YouView TV Ltd.

               2.

               U preostalom dijelu tužba se odbija.

               3.

               OHIM-u se nalaže snošenje troškova.

      (1)  SL C 344, 23.11.2013.


title: Predmet T-499/14: Tužba podnesena 23. lipnja 2014. – Ertico – Its Europe protiv Komisije

text:
               27.10.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 380/14

         Tužba podnesena 23. lipnja 2014. – Ertico – Its Europe protiv Komisije
   (Predmet T-499/14)
   2014/C 380/19
   Jezik postupka: engleski

      Stranke

      Tužitelj: European Road Transport Telematics Implementation Coordination Organisation – Intelligent Transport Systems & Services Europe (Ertico – Its Europe) (Bruxelles, Belgija) (zastupnici: M. Wellinger i K. T'Syen, odvjetnici)

      Tuženik: Europska komisija

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

               —

               poništi odluku ocjenjivačkog odbora Europske komisije od 15. travnja 2014. kojom se smatra da tužitelj ne spada u mikro, male i srednje poduzetnike u smislu Preporuke Komisije 2003/361/EZ od 6. svibnja 2003. o definiciji mikro, malih i srednjih poduzetnika (L 124, str. 36.); i

               —

               naloži tuženiku snošenje troškova postupka.

      Tužbeni razlozi i glavni argumenti

   U prilog osnovanosti tužbe tužitelj ističe četiri tužbena razloga.

               1.

               Prvi tužbeni razlog, kojim navodi da se zaključak ocjenjivačkog odbora da tužitelj ne spada u mikro, male i srednje poduzetnike temelji na očito pogrešnom tumačenju članka 3. stavka 4. Priloga Komisijinoj Preporuci 2003/361/EZ.

               2.

               Drugi tužbeni razlog, kojim navodi da je ocjenjivački odbor, zaključivši da tužitelj ne spada u mikro, male i srednje poduzetnike i ostavivši otvorena vrata Komisiji da traži povrat FP7 potpora koje su tužitelju prethodno odobrene, povrijedio temeljna načela europskog prava na (i) dobru upravu, (ii) pravnu sigurnost; i (iii) zaštitu tužiteljevih legitimnih očekivanja.

               3.

               Treći tužbeni razlog, kojim navodi da je ocjenjivački odbor povrijedio tužiteljeva prava na obranu i prekršio načelo dobre uprave zbog toga što tužitelju nije pružio priliku da učinkovito iznese svoje mišljenje.

               4.

               Četvrti tužbeni razlog, kojim navodi da ocjenjivački odbor nije ispunio svoju obvezu da propisno obrazloži svoju odluku.


title: Predmet C-547/16: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 28. listopada 2016. uputio Tribunal Supremo (Španjolska) – Gasorba S.L., Josefa Rico Gil i Antonio Ferrándiz González protiv Repsol Comercial de Productos Petrolíferos S.A.

text:
               23.1.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 22/9

         Zahtjev za prethodnu odluku koji je 28. listopada 2016. uputio Tribunal Supremo (Španjolska) – Gasorba S.L., Josefa Rico Gil i Antonio Ferrándiz González protiv Repsol Comercial de Productos Petrolíferos S.A.
   (Predmet C-547/16)
   (2017/C 022/13)
   Jezik postupka: španjolski

      Sud koji je uputio zahtjev

   Tribunal Supremo

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelji: Gasorba S.L., Josefa Rico Gil i Antonio Ferrándiz González

      Tuženik: Repsol Comercial de Productos Petrolíferos S.A.

      Prethodna pitanja

               1.

               U skladu s člankom 16. („Jedinstvena primjena prava tržišnog natjecanja Zajednice”) Uredbe Vijeća (EZ) br. 1/2003 (1) od 16. prosinca 2002. o provedbi pravila o tržišnom natjecanju koja su propisana člancima 81. i 82. Ugovora o EZ-u, protivi li se Odluci Komisije [2006/446/CE (2)] od 12. travnja 2006. o postupku primjene članka 81. UEZ-a (predmet COMP/B-1-38.348-Repsol C.P.P.) to da nacionalni sud može zbog trajanja isključive opskrbe proglasiti ništavima sporazume na koje se odnosi ta odluka iako se oni mogu proglasiti ništavima zbog drugih razloga, primjerice zbog toga što je dobavljač kupcu (ili preprodavatelju) nametnuo minimalnu maloprodajnu cijenu?

               2.

               U tom slučaju, može li se smatrati da dugoročni ugovori na koje se odnosi navedena odluka na temelju nje uživaju pojedinačno izuzeće prema članku 101. stavku 3. UFEU-a?

      (1)  SL 2003., L 1, str. 1. (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 8., svezak 1., str. 165. i ispravak u SL 2016., L 173, str. 108.)

      (2)  SL 2006., L 176, str. 104.


title: Predmet T-68/13: Presuda Općeg suda od 23. siječnja 2014. — Novartis protiv OHIM-a (CARE TO CARE) ( „Žig Zajednice — Prijava verbalnog žiga Zajednice CARE TO CARE — Apsolutni razlog za odbijanje — Nepostojanje razlikovnog karaktera — Članak 7. stavak 1. točka (b) Uredbe (EZ) br. 207/2009” )

text:
               8.3.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 71/20

      Presuda Općeg suda od 23. siječnja 2014. — Novartis protiv OHIM-a (CARE TO CARE)
      (Predmet T-68/13) (1)

      (Žig Zajednice - Prijava verbalnog žiga Zajednice CARE TO CARE - Apsolutni razlog za odbijanje - Nepostojanje razlikovnog karaktera - Članak 7. stavak 1. točka (b) Uredbe (EZ) br. 207/2009)
      (2014/C 71/36)
      Jezik postupka: engleski

         Stranke

         Tužitelj: Novartis AG (Basel, Švicarska) (zastupnik: M. Douglas, odvjetnik)

         Tuženik: Ured za usklađivanje na unutarnjem tržištu (žigovi i dizajni) (zastupnici: M. Rajh i J. Crespo Carrillo, agenti)

         Predmet

      Tužba podnesena protiv odluke prvog žalbenog vijeća OHIM-a od 29. studenoga 2012. (predmet R 953/2012-1) o prijavi za registraciju verbalnog znaka CARE TO CARE kao žiga Zajednice

         Izreka

                  1.

                  Tužba se odbija.

                  2.

                  Novartisu AG nalaže se snošenje troškova.

         (1)  SL C 108, 13.4.2013.


title: Predmet T-106/13: Presuda Općeg suda od 18. studenoga 2015. – Synergy Hellas protiv Komisije („Arbitražna klauzula — Šesti i sedmi okvirni program za istraživanja, tehnološki razvoj i demonstracijske aktivnosti — Prijevremeni raskid ugovora — Legitimna očekivanja — Proporcionalnost — Dobra vjera — Izvanugovorna odgovornost — Preinaka tužbe — Istodobno postojanje zahtjevâ za naknadu ugovorne i izvanugovorne štete — Sustav ranog upozoravanja (SRU) — Dovoljno ozbiljna povreda pravnog pravila kojim se dodjeljuju prava pojedincima — Uzročna veza”)

text:
               11.1.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 7/17

         Presuda Općeg suda od 18. studenoga 2015. – Synergy Hellas protiv Komisije
   (Predmet T-106/13) (1)

   ((„Arbitražna klauzula - Šesti i sedmi okvirni program za istraživanja, tehnološki razvoj i demonstracijske aktivnosti - Prijevremeni raskid ugovora - Legitimna očekivanja - Proporcionalnost - Dobra vjera - Izvanugovorna odgovornost - Preinaka tužbe - Istodobno postojanje zahtjevâ za naknadu ugovorne i izvanugovorne štete - Sustav ranog upozoravanja (SRU) - Dovoljno ozbiljna povreda pravnog pravila kojim se dodjeljuju prava pojedincima - Uzročna veza”))
   (2016/C 007/23)
   Jezik postupka: grčki

      Stranke

      Tužitelj: d.d. Synergy Hellas Anonymi Emporiki Etaireia Parochis Ypiresion Pliroforikis (Atena, Grčka) (zastupnici: M. Angelopoulos i K. Damis, odvjetnici)

      Tuženik: Europska komisija (zastupnici: R. Lyal i A. Sauka, uz asistenciju L. Athanassioua i G. Gerapetritisa, odvjetnika)

      Predmet

   Zahtjevi za naknadu ugovorne i izvanugovone štete postavljeni u okviru izvršenja više ugovora koje je Komisija sklopila sa tužiteljem na temelju Šestog i sedmom okvirnog programa za istraživanja, tehnološki razvoj i demonstracijske aktivnosti kojim se pridonosi stvaranju Europskog istraživačkog prostora i inovaciji.

      Izreka

               1.

               Tužba se odbija.

               2.

               Društvu d.d. Synergy Hellas Anonymi Emporiki Etaireia Parochis Ypiresion Pliroforikis nalaže se snošenje troškova.

      (1)  SL C 141, 18. 5. 2013.


title: Predmet F-80/11: Presuda Službeničkog suda (prvo vijeće) od 23. listopada 2013. — Gomes Moreira protiv ECDC-a (Javna služba — Privremeni djelatnik — Prijevremeni raskid ugovora na određeno vrijeme — Prestanak odnosa povjerenja — Disciplinski prijestup)

text:
               21.12.2013

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 377/20

         Presuda Službeničkog suda (prvo vijeće) od 23. listopada 2013. — Gomes Moreira protiv ECDC-a
   (Predmet F-80/11) (1)

   (Javna služba - Privremeni djelatnik - Prijevremeni raskid ugovora na određeno vrijeme - Prestanak odnosa povjerenja - Disciplinski prijestup)
   2013/C 377/44
   Jezik postupka: francuski

      Stranke

      Tužitelj: Joaquim Paulo Gomes Moreira (Lisabon, Portugal) (zastupnici: S. Orlandi, A. Coolen, J.-N. Louis, É. Marchal i D. Abrau Caldas, odvjetnici)

      Tuženik: Europski centar za prevenciju i nadzor bolesti (zastupnici: početno A. Ammon, agent, a kasnije R. Trott, agent, D. Waelbroek i A. Duron, odvjetnici)

      Predmet

   Zahtjev za ukidanje odluke o prijevremenom raskidu tužiteljevog ugovora zbog disciplinskih razloga i naknadu navodno pretrpljene imovinske i neimovinske štete

      Izreka presude

               1.

               Ukida se odluka od 11. listopada 2010. u dijelu u kojem je tužitelj suspendiran sa svojih funkcija.

               2.

               U preostalom dijelu tužba se odbija.

               3.

               Svaka stranka snosi svoje troškove.

      (1)  SL C 319, 29.10.2011., str. 30.


title: Predmet T-319/14: Tužba podnesena 30. travnja 2014. – Drogenhilfe Köln Projekt protiv OHIM-a (Rauschbrille)

text:
               7.7.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 212/38

         Tužba podnesena 30. travnja 2014. – Drogenhilfe Köln Projekt protiv OHIM-a (Rauschbrille)
   (Predmet T-319/14)
   2014/C 212/49
   Jezik na kojem je tužba podnesena: njemački

      Stranke

      Tužitelj: Drogenhilfe Köln Projekt GmbH (Köln, Njemačka) (zastupnik: Rechtsanwalt V. Schoene)

      Tuženik: Ured za usklađivanje na unutarnjem tržištu (žigovi i dizajni)

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da poništi odluku prvog žalbenog vijeća Ureda za usklađivanje na unutarnjem tržištu (žigovi i dizajni) od 29. siječnja 2014. u predmetu R 1356/2013-1, te vrati predmet OHIM-u na ponovljeni postupak.

      Tužbeni razlozi i glavni argumenti

      Predmetni žig Zajednice: verbalni žig „Rauschbrille” za proizvode i usluge iz razreda 9, 41 i 44

      Odluka ispitivača: odbijanje prijave

      Odluka žalbenog vijeća: odbijanje žalbe

      Tužbeni razlozi: povreda članka 7. stavka 1. točaka (b) i (c) Uredbe br. 207/2009