title: Predmet C-52/14: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 4. veljače 2014. uputio Oberverwaltungsgericht für das Land Nordrhein-Westfalen (Njemačka) – Pfeifer & Langen GmbH & Co. KG protiv Bundesanstalt für Landwirtschaft und Ernährung

text:
               12.5.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 142/12

         Zahtjev za prethodnu odluku koji je 4. veljače 2014. uputio Oberverwaltungsgericht für das Land Nordrhein-Westfalen (Njemačka) – Pfeifer & Langen GmbH & Co. KG protiv Bundesanstalt für Landwirtschaft und Ernährung
   (Predmet C-52/14)
   2014/C 142/15
   Jezik postupka: njemački

      Sud koji je uputio zahtjev

   Oberverwaltungsgericht für das Land Nordrhein-Westfalen

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelji: Pfeifer & Langen GmbH & Co. KG

      Tuženik: Bundesanstalt für Landwirtschaft und Ernährung

      Prethodna pitanja

               1.

               Je li vezano za prekid zastare u smislu članka 3. stavka 1. trećeg podstavka Uredbe (EZ, EURATOM) br. 2988/95 (1) nadležno ono tijelo koje je nadležno za radnje u vezi istrage i sudskog postupka, neovisno o tome je li ono odobrilo financijska sredstva? Mora li radnja u vezi istrage ili sudskog postupka biti usmjerena na donošenje upravne mjere ili kazne?

               2.

               Može li „dotična osoba” u smislu članka 3. stavka 1. trećeg podstavka Uredbe (EZ, EURATOM) br. 2988/95 biti i zaposlenik poduzeća koji je saslušan kao svjedok?

               3.

               Mora li se kod „radnje o kojoj obavješćuje dotičnu osobu, u vezi s istragom ili sudskim postupkom” (članak 3. stavak 1. trećeg podstavka Uredbe [EZ, EURATOM] br. 2988/95) raditi o konkretnim greškama proizvođača šećera prilikom procjene proizvodnje šećera (nepravilnosti), koje se inače mogu pretpostaviti odnosno utvrditi tek u okviru pravilno provedenog nadzora tržišta? Može li završno izvješće kojim se završava nadzor odnosno ocjenjuje rezultat nadzora, a u kojem se ne postavljaju nikakva daljnja pitanja o određenim činjenicama, biti radnja o kojoj se obavještava dotičnu osobu u vezi s „istragom”?

               4.

               Zahtijeva li pojam „ponovljene nepravilnosti” u smislu članka 3. stavka 1. drugog podstavka Uredbe (EZ, EURATOM) br. 2988/95 da učinjene ili propuštene radnje koje su ocijenjene kao nepravilnosti vremenski usko povezane kako bi se mogle smatrati „ponavljanjem”? U slučaju potvrdnog odgovora: prekida li se ova uska vremenska veza među ostalim time da se nepravilnost dogodi samo jedan put prilikom procjene količine šećera unutar jedne tržišne godine za šećer i onda ponovno tek u sljedećoj ili kasnijoj tržišnoj godini za šećer?

               5.

               Može li pojam ponavljanja u smislu članka 3. stavka 1. drugog podstavka Uredbe (EZ, EURATOM) br. 2988/95 prestati time da nadležno tijelo, iako je znalo za složenost situacije, nije provjerilo ili je u svakom slučaju neredovito ili nedovoljno pažljivo provjerilo poduzetnika?

               6.

               Kada počinje teći dvostruki rok zastare od osam godina u skladu s člankom 3. stavkom 1. četvrtim podstavkom Uredbe (EZ, EURATOM) br. 2988/95 kod stalnih i ponovljenih nepravilnosti? Počinje li ovaj rok zastare nakon završetka svake radnje koja se treba smatrati nepravilnošću (članak 3. stavak 1. Prvi podstavak Uredbe) ili nakon posljednje ponovljene radnje (članak 3. stavak 1. drugi podstavak Uredbe)?

               7.

               Može li dvostruki rok zastare od osam godina u skladu s člankom 3. stavkom 1. četvrtim podstavkom Uredbe (EZ, EURATOM) br. 2988/95 biti prekinut radnjama u vezi s istragom ili sudskim postupkom nadležnog tijela?

               8.

               Trebaju li se kod različitih nepravilnosti koja utječu na određivanje subvencija sukladno odredbi članka 3. stavka 1. Uredbe (EZ, EURATOM) br. 2988/95 rokovi koji se trebaju izračunati odrediti odvojeno po svakoj nepravilnosti?

               9.

               Je li za tijek dvostrukog roka zastare u smislu članka 3. stavka 1. četvrtog podstavka Uredbe (EZ, EURATOM) br. 2988/95 bitno saznanje tijela za nepravilnost?

      (1)  Uredba Vijeća (EZ, Euratom) br. 2988/95 od 18. prosinca 1995. o zaštiti financijskih interesa Europskih zajednica; (SL L 312, str. 1.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 1., svezak 7., str. 5.).


title: Predmet T-113/15: Tužba podnesena 4. ožujka 2015. – RFA International protiv Komisije

text:
               11.5.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 155/33

         Tužba podnesena 4. ožujka 2015. – RFA International protiv Komisije
   (Predmet T-113/15)
   (2015/C 155/39)
   Jezik postupka: engleski

      Stranke

      Tužitelj: RFA International, LP (Calgary, Kanada) (zastupnici: B. Evtimov i M. Krestiyanova, odvjetnici)

      Tuženik: Europska komisija

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

               —

               poništi, u cijelosti ili djelomično, Komisijine provedbene odluke C(2014) 9805 final, C(2014) 9806 final, C(2014) 9807 final, C(2014) 9808 final, C(2014) 9811 final, C(2014) 9812 final i C(2014) 9816 final od 18. prosinca 2014. koje se odnose na zahtjev za povrat antidampinških pristojbi plaćenih na uvoz ferosilicija podrijetlom iz Rusije;

               —

               naloži Komisiji snošenje troškova ovog postupka.

      Tužbeni razlozi i glavni argumenti

   U prilog osnovanosti tužbe tužitelj ističe tri tužbena razloga.

               1.

               Prvi tužbeni razlog temelji se na tvrdnji da je Komisija počinila pogrešku koja se tiče prava povrijedivši i/ili pogrešno protumačivši članak 2. stavak 9. Osnovne antidampinške uredbe (1) i/ili da je očito pogriješila u ocjeni kada je utvrdila da za potrebe primjene članka 2. stavka 9. osnovne uredbe, kao ni za potrebe sudskog nadzora, jedinstveni gospodarski subjekt nije relevantan. Tužitelj također osporava iz toga proizišlo utvrđenje Komisije prema kojem je opravdano potpuno odbijanje od izračunate izvozne cijene svih prijavljenih troškova i dobiti, uključujući troškove povezane s izvozom i razumnu dobit nepovezanog uvoznika;

               2.

               Drugi tužbeni razlog temelji se na povredi članka 11. stavka 10. Osnovne antidampinške uredbe (2) i očitoj pogrešci u ocjeni prilikom Komisijina odbijanja antidampinških pristojbi od izračunate izvozne cijene. Prema mišljenju tužitelja Komisija je, čak i uz primjenu vlastite metodologije, trebala utvrditi da su makar za dio prijavljenih iznosa uvjeti iz članka 11. stavka 10. ispunjeni. Drugi tužbeni razlog također se temelji na povredi članka 11. stavka 9. Osnovne uredbe koja proizlazi iz metodologije koju je Komisija primijenila prilikom ocjene o tome je li pristojba valjano uključena u preprodajnu cijenu, koja se razlikuje od metodologije koju je primijenila u posljednjem ispitnom postupku koji je doveo do pristojbe;

               3.

               Treći tužbeni razlog temelji se na povredi članka 11. stavka 9. Osnovne antidampinške uredbe (3) i članka 18.3.1. Sporazuma o antidampingu WTO-a, počinjenoj time što je Komisija prilikom utvrđivanja izračunatih normalnih vrijednosti primijenila novu metodologiju koju nije mogla opravdati nikakvom relevantnom promjenom okolnosti.

      (1)  Uredba Vijeća (EZ) br. 1225/2009 od 30. studenoga 2009. o zaštiti od dampinškog uvoza iz zemalja koje nisu članice Europske zajednice (SL L 343, 22.12.2009.) (SL, poglavlje 11., svezak 30., str. 202.)

      (2)  Uredba Vijeća (EZ) br. 1225/2009 od 30. studenoga 2009. o zaštiti od dampinškog uvoza iz zemalja koje nisu članice Europske zajednice (SL L 343, 22.12.2009.) (SL, poglavlje 11., svezak 30., str. 202.)

      (3)  Uredba Vijeća (EZ) br. 1225/2009 od 30. studenoga 2009. o zaštiti od dampinškog uvoza iz zemalja koje nisu članice Europske zajednice (SL L 343, 22.12.2009.) (SL, poglavlje 11., svezak 30., str. 202.)


title: Predmet C-347/16: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 21. lipnja 2016. uputio Administrativen sad Sofia-grad (Bugarska) – Balgarska energiyna borsa AD (BEB) protiv Komisia za energiyno i vodno regulirane (KEVR)

text:
               5.9.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 326/15

         Zahtjev za prethodnu odluku koji je 21. lipnja 2016. uputio Administrativen sad Sofia-grad (Bugarska) – Balgarska energiyna borsa AD (BEB) protiv Komisia za energiyno i vodno regulirane (KEVR)
   (Predmet C-347/16)
   (2016/C 326/26)
   Jezik postupka: bugarski

      Sud koji je uputio zahtjev

   Administrativen sad Sofia-grad

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelj: Balgarska energiyna borsa AD (BEB)

      Tuženik: Komisia za energiyno i vodno regulirane (KEVR)

      Prethodna pitanja

               1.

               Dopušta li se člankom 9. stavkom 1. točkom (b) podtočkama i. i ii. Direktive 2009/72/EZ (1) Europskog parlamenta i Vijeća od 13. srpnja 2009. o zajedničkim pravilima za unutarnje tržište električne energije i stavljanju izvan snage Direktive 2003/54/EZ da ista osoba bude jedini vlasnik udjela u neovisnom operatoru prijenosnog sustava i društvu čije su najvažnije djelatnosti proizvodnja i prijenos električne energije?

               2.

               Dopušta li se člankom 9. stavkom 1. točkom (b) podtočkama i. i ii. Direktive 2009/72/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 13. srpnja 2009. o zajedničkim pravilima za unutarnje tržište električne energije i stavljanju izvan snage Direktive 2003/54/EZ da ista osoba izravno ili neizravno provodi kontrolu nad neovisnim operatorom prijenosnog sustava i poduzećem za proizvodnju i opskrbu električnom energijom?

               3.

               Dopušta li se člankom 9. stavkom 1. točkama (c) i (d) Direktive 2009/72/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 13. srpnja 2009. o zajedničkim pravilima za unutarnje tržište električne energije i stavljanju izvan snage Direktive 2003/54/EZ da ista osoba imenuje članove nadzornog odbora neovisnog operatora prijenosnog sustava (koji pak izabire njegovu upravu) i članove uprave poduzeća za proizvodnju i opskrbu električne energije?

               4.

               Dopuštaju li Direktiva 2009/72/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 13. srpnja 2009. o zajedničkim pravilima za unutarnje tržište električne energije i stavljanju izvan snage Direktive 2003/54/EZ, Uredba (EZ) br. 714/2009 (2) Europskog parlamenta i Vijeća od 13. srpnja 2009. o uvjetima za pristup mreži za prekograničnu razmjenu električne energije i stavljanju izvan snage Uredbe (EZ) br. 1228/2003 (3), Uredba [Komisije] (EU) 2015/1222 (4) [od 24. srpnja 2015.] o uspostavljanju smjernica za dodjelu kapaciteta i upravljanje zagušenjima [i] Uredba (EU) br. 1227/2011 (5) Europskog parlamenta i Vijeća od 25. listopada 2011. o cjelovitosti i transparentnosti veleprodajnog tržišta energije ograničenje broja osoba kojima se u određenom području dodjeljuje dozvola za prijenos električne energije?

               5.

               Ako je odgovor na gore navedena pitanja potvrdan i [ako se] u skladu s člankom 43. stavkom 1. podstavkom 1. [Zakona na energetikata (Zakon o energiji) za područje Republike Bugarske dodjeljuje samo jedna dozvola: treba li smatrati da postoji sukob interesa u smislu [uvodne izjave 12.] Direktive 2009/72/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 13. srpnja 2009. o zajedničkim pravilima za unutarnje tržište električne energije i stavljanju izvan snage Direktive 2003/54/EZ?

               6.

               Treba li smatrati da nacionalna odredba iz članka 43. stavka 1. podstavka 1. [Zakona o energiji] ograničava tržišno natjecanje u smislu članaka 101. i 102. UFEU-a jer predviđa da se na području države dodjeljuje samo jedna dozvola za prijenos energije?

      (1)  SL 2009., L 211, str. 55. (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 12., svezak 4., str. 29.)

      (2)  SL 2009., L 211, str. 15. (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 12., svezak 4., str. 8.)

      (3)  Uredba (EZ) br. 1228/2003 Europskog parlamenta i Vijeća od 26. lipnja 2003. o uvjetima za pristup mreži za prekograničnu razmjenu električne energije (SL 2003., L 176, str. 1)

      (4)  SL 2015., L 197, str. 24.

      (5)  SL 2011., L 326, str. 1. (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 12., svezak 4., str. 93.)


title: Predmet T-433/12: Presuda Općeg suda od 16. siječnja 2014. — Steiff protiv OHIM-a (Metalna zakovica u središnjem dijelu uha plišane igračke) ( „Žig Zajednice — Prijava žiga Zajednice koji se sastoji od metalne zakovice pričvršćene za središnji dio uha plišane igračke — Apsolutni razlog za odbijanje — Nepostojanje razlikovnog karaktera — Članak 7. stavak 1. točka (b) Uredbe (EZ) br. 207/2009” )

text:
               22.2.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 52/35

         Presuda Općeg suda od 16. siječnja 2014. — Steiff protiv OHIM-a (Metalna zakovica u središnjem dijelu uha plišane igračke)
   (Predmet T-433/12) (1)

   (Žig Zajednice - Prijava žiga Zajednice koji se sastoji od metalne zakovice pričvršćene za središnji dio uha plišane igračke - Apsolutni razlog za odbijanje - Nepostojanje razlikovnog karaktera - Članak 7. stavak 1. točka (b) Uredbe (EZ) br. 207/2009)
   2014/C 52/66
   Jezik postupka: njemački

      Stranke

      Tužitelj: Margarete Steiff GmbH (Giengen an der Brenz, Njemačka) (zastupnik: D. Fissl, odvjetnik)

      Tuženik: Ured za usklađivanje na unutarnjem tržištu (žigovi i dizajni) (zastupnik: A. Pohlmann, agent)

      Predmet

   Tužba podnesena protiv odluke prvog žalbenog vijeća OHIM-a od 23. srpnja 2012. (predmet R 1693/2011-1), koja se odnosi na prijavu za registraciju znaka sastavljenog od metalne zakovice pričvršćene za središnji dio uha plišane igračke kao žiga Zajednice.

      Izreka

               1.

               Tužba se odbija.

               2.

               Margarete Steiff GmbH nalaže se snošenje troškova.

      (1)  SL C 366, 24.11.2012.


title: Predmet C-367/16: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 5. srpnja 2016. uputio Hof van beroep te Brussel (Belgija) – Openbaar Ministerie protiv Dawid Piotrowski

text:
               12.9.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 335/40

         Zahtjev za prethodnu odluku koji je 5. srpnja 2016. uputio Hof van beroep te Brussel (Belgija) – Openbaar Ministerie protiv Dawid Piotrowski
   (Predmet C-367/16)
   (2016/C 335/54)
   Jezik postupka: nizozemski

      Sud koji je uputio zahtjev

   Hof van beroep te Brussel

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelj: Openbaar Ministerie

      Tuženik: Dawid Piotrowski

      Prethodna pitanja

               1.

               Treba li članak 3. točku 3. Okvirne odluke (1) o Europskom uhidbenom nalogu tumačiti na način da je predaja osoba dopuštena samo kada se te osobe prema pravu države članice izvršenja smatraju punoljetnima, ili pak gore navedeni članak državi članici izvršenja omogućuje da preda i maloljetnike, koji se na temelju nacionalnih propisa mogu od određene dobi (i ako je potrebno uz ispunjenje određenih uvjeta) smatrati kazneno odgovornima?

               2.

               U slučaju da prema članku 3. točki 3. Okvirne odluke predaja maloljetnika nije zabranjena: Treba li tu odredbu tada tumačiti:

                           a)

                           na način da je postojanje (teoretske) mogućnosti kažnjavanja maloljetnika u skladu s nacionalnim pravom od određene dobi, dostatan kriterij da se predaja dopusti (drugim riječima, da je dovoljna apstraktna ocjena na temelju kriterija dobi od koje se neku osobu može smatrati kazneno odgovornom, a da se ne mora voditi računa od eventualnim dodatnim uvjetima), ili

                           b)

                           na način da se ni načelu uzajamnog priznavanja iz članka 1. stavka 2. Okvirne odluke niti tekstu članka 3. točke 3. te okvirne odluke ne protivi to da država članica izvršenja provede konkretnu ocjenu od slučaja do slučaja, u okviru koje se može zahtijevati da se, kad je riječ o osobi koja se traži u okviru predaje poštuju iste pretpostavke kaznene odgovornosti kao i one koje su primjenjive na državljane države članice izvršenja, uzimajući u obzir njihovu dob u trenutku činjeničnog stanja i narav povrede koja im se stavlja na teret, odnosno eventualne prethodne sudske intervencije u državi članici izvršenja koje su dovele do mjere odgojne naravi, čak i ako te pretpostavke ne postoje u određenoj državi članici?

               3.

               U slučaju da država članica može izvršiti konkretnu ocjenu, treba li tada, kako bi se izbjeglo nekažnjavanje, ne činiti razliku između predaje radi kaznenog progona i predaje radi izvršenja kazne?

      (1)  Okvirna odluka Vijeća od 13. lipnja 2002. o Europskom uhidbenom nalogu i postupcima predaje između država članica (2002/584/PUP) (SL, 2002, L 190, str. 1.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 19., svezak 3., str. 83.).


title: Predmet F-155/12: Rješenje Službeničkog suda (prvo vijeće) od 25. veljače 2014. – García Domínguez protiv Komisije (Javna služba — Natječaj — Poziv na natječaj EPSO/AD/215/11 — Neuvrštavanje na rezervnu listu — Obrazloženje odluke o odbijanju prijave — Načelo jednakog postupanja — Sukob interesa)

text:
               7.4.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 102/45

         Rješenje Službeničkog suda (prvo vijeće) od 25. veljače 2014. – García Domínguez protiv Komisije
   (Predmet F-155/12) (1)

   ((Javna služba - Natječaj - Poziv na natječaj EPSO/AD/215/11 - Neuvrštavanje na rezervnu listu - Obrazloženje odluke o odbijanju prijave - Načelo jednakog postupanja - Sukob interesa))
   2014/C 102/66
   Jezik postupka: engleski

      Stranke

      Tužitelj: Luis García Domínguez (Bruxelles, Belgija) (zastupnici: S. Rodrigues i A. Tymen, odvjetnici)

      Tuženik: Europska komisija (zastupnici: B. Eggers i G. Gattinara)

      Predmet

   Zahtjev za poništenje odluke o neuvrštavanju tužitelja na rezervnu listu natječaja EPSO/AD/215/11

      Izreka rješenja

               1.

               Tužba se odbija kao potpuno pravno neutemeljena.

               2.

               Luis García Domínguezu nalaže se snošenje vlastitih troškova i troškova Europske komisije.

      (1)  SL C 63, 2.3.2013., str. 26.


title: Predmet T-255/14: Tužba podnesena 23. travnja 2014. – Aalto-korkeakoulusäätiö protiv OHIM-a (APPCAMPUS)

text:
               21.7.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 235/24

         Tužba podnesena 23. travnja 2014. – Aalto-korkeakoulusäätiö protiv OHIM-a (APPCAMPUS)
   (Predmet T-255/14)
   2014/C 235/33
   Jezik na kojem je tužba podnesena: engleski

      Stranke

      Tužitelj: Aalto-korkeakoulusäätiö (Helsinki, Finska) (zastupnik: C. Tomás Pedro, odvjetnik)

      Tuženik: Ured za usklađivanje na unutarnjem tržištu (žigovi i dizajni)

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

               —

               djelomično poništi odluku drugog žalbenog vijeća Ureda za usklađivanje na unutarnjem tržištu (žigovi i dizajni) od 24. siječnja 2014. u predmetu R 713/2013-2 u dijelu u kojem je ona potvrdila odluku o odbijanju zaštite u Europskoj uniji međunarodne registracije 1 134 485 „APPCAMPUS” (verbalni žig) u vezi s softverom, magnetnim podlogama za podatke, akustičnim pločama, kompaktnim diskovima, DVD-ovima i drugim medijima za digitalno snimanje iz razreda 9 te tehnološkim uslugama i projektiranjem s njima u svezi s dizajnom i razvojem kompjuterskog softvera u razredu 42;

               —

               naloži tuženiku snošenje troškova postupka.

      Tužbeni razlozi i glavni argumenti

      Predmetni žig Zajednice: međunarodna registracija u kojoj je naznačena Europska unija br. 1 134 485 verbalnog znaka „APPCAMPUS” za proizvode i usluge u razredima 9, 35, 38, 41 i 42

      Odluka ispitivača: prijavljeni žig djelomično ne ispunjava uvjete za registraciju

      Odluka žalbenog vijeća: djelomično poništenje sporne odluke

      Tužbeni razlozi: povreda članka 7. stavka 1. točke (b) i (c) i članka 7. stavka 2. Uredbe br. 207/2009 o žigu Zajednice


title: Predmet C-302/12: Presuda Suda (drugo vijeće) od 21. studenoga 2013. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Hoge Raad der Nederlanden — Nizozemska) — X protiv Minister van Financiën (Zahtjev za prethodnu odluku — Članak 43. UEZ-a — Motorna vozila — Uporaba osobnog motornog vozila u državi članici koje je registrirano u drugoj državi članici — Istovremeno oporezivanje vozila u jednoj državi članici prilikom prve uporabe nacionalne cestovne mreže i u drugoj državi članici prilikom njegove registracije — Uporaba vozila jednog državljanina kako za privatne svrhe tako i za svrhu putovanja iz države članice porijekla na radno mjesto koje se nalazi u drugoj državi članici)

text:
               8.2.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 39/6

         Presuda Suda (drugo vijeće) od 21. studenoga 2013. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Hoge Raad der Nederlanden — Nizozemska) — X protiv Minister van Financiën
   (Predmet C-302/12) (1)

   (Zahtjev za prethodnu odluku - Članak 43. UEZ-a - Motorna vozila - Uporaba osobnog motornog vozila u državi članici koje je registrirano u drugoj državi članici - Istovremeno oporezivanje vozila u jednoj državi članici prilikom prve uporabe nacionalne cestovne mreže i u drugoj državi članici prilikom njegove registracije - Uporaba vozila jednog državljanina kako za privatne svrhe tako i za svrhu putovanja iz države članice porijekla na radno mjesto koje se nalazi u drugoj državi članici)
   2014/C 39/09
   Jezik postupka: nizozemski

      Sud koji je uputio zahtjev

   Hoge Raad der Nederlanden

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelj: X

      Tuženik: Minister van Financiën

      Predmet

   Zahtjev za prethodnu odluku — Hoge Raad der Nederlanden — Tumačenje članaka 21., 45., 49. i 56. UFEU-a — Nacionalno zakonodavstvo koje predviđa porez na registraciju vozila prilikom prve uporabe vozila na nacionalnoj cestovnoj mreži — Obveznik plaćanja poreza je osoba koja prebiva u dvije države članice od kojih je jedna predmetna država članica u kojoj stalno uporabljuje svoje vozilo — Vozilo registrirano u drugoj državi članici — Izvršavanje poreznih ovlasti dviju država članica

      Izreka

   Članak 43. UEZ-a treba tumačiti tako da se ne protivi propisu države članice koji predviđa porez koji se plaća prilikom prve uporabe nacionalne cestovne mreže za registrirano vozilo za koje je već plaćen porez prilikom njegove registracije u drugoj državi članici, u slučaju kad je vozilo namijenjeno stvarnoj i dugotrajnoj uporabi uglavnom u tim dvjema državama članicama ili kad je takvo vozilo stvarno već upotrebljavano na taj način, pod uvjetom da taj porez nije diskriminirajući.

      (1)  SL C 287, 22.9.2012.


title: Predmet T-287/13: Tužba podnesena 24. svibnja 2013. — Husky CZ protiv OHIM-a — Husky of Tostock (HUSKY)

text:
               20.7.2013

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 207/12

         Tužba podnesena 24. svibnja 2013. — Husky CZ protiv OHIM-a — Husky of Tostock (HUSKY)
   (Predmet T-287/13)
   (2013/C 207/87)

   Predmetni postupak pokrenut je prije 1. srpnja 2013., datuma pristupanja Republike Hrvatske Europskoj uniji.


title: Predmet T-277/14: Tužba podnesena 30. travnja 2014. – Mabrouk protiv Vijeća

text:
               24.6.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 194/34

         Tužba podnesena 30. travnja 2014. – Mabrouk protiv Vijeća
   (Predmet T-277/14)
   2014/C 194/44
   Jezik postupka: engleski

      Stranke

      Tužitelj: Mohamed Marouen Ben Ali Bel Ben Mohamed Mabrouk (Kartaga, Tunis) (zastupnici: J. Farthouat, J. Mignard, N. Boulay, odvjetnici, i S. Crosby, Solicitor)

      Tuženik: Vijeće Europske unije

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

               —

               utvrdi da je tuženik povrijedio članak 265. UFEU-a time što je propustio, na zahtjev tuženika od 17. siječnja 2014., čiji je primitak potvrdio, otkriti dokaze na kojima temelji odluku o zamrzavanju imovine tužitelja na području Europske unije; i

               —

               naloži tuženiku snošenje troškova.

      Tužbeni razlozi i glavni argumenti

   U prilog osnovanosti tužbe, tužitelj ističe jedan tužbeni razlog.
   Tužitelj navodi da je tuženik pravno obvezan tužitelju otkriti dokaze na kojima temelji odluku o zamrzavanju imovine tuženika te da je tuženik formalno pozvan da otkrije te dokaze te se stoga od njega tražilo da donese odluku. On nije tako postupio, bilo zbog toga što nije otkrio dokaze ili što je odbio otkriti dokaze, te je stoga povrijedio članak 265. UFEU-a.


title: Predmet T-450/12: Presuda Općeg suda od 30. rujna 2015. – Anagnostakis protiv Komisije („Institucionalno pravo — Europska građanska inicijativa — Ekonomska i monetarna politika — Izostanak povrata javnog duga — Propisivanje načela ‚stanja nužde’ — Odbijanje registracije — Komisijine ovlasti — Obveza obrazlaganja”)

text:
               23.11.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 389/27

         Presuda Općeg suda od 30. rujna 2015. – Anagnostakis protiv Komisije
   (Predmet T-450/12) (1)

   ((„Institucionalno pravo - Europska građanska inicijativa - Ekonomska i monetarna politika - Izostanak povrata javnog duga - Propisivanje načela ‚stanja nužde’ - Odbijanje registracije - Komisijine ovlasti - Obveza obrazlaganja”))
   (2015/C 389/27)
   Jezik postupka: grčki

      Stranke

      Tužitelj: Alexios Anagnostakis (Atena, Grčka) (zastupnik: A. Anagnostakis, odvjetnik)

      Tuženik: Europska komisija (zastupnici: H. Krämer i M. Konstantinidis, agenti)

      Predmet

   Zahtjev za poništenje Odluke Komisije C (2012) 6289 final od 6. rujna 2012. kojom se odbija zahtjev za registraciju europske građanske inicijative „Milijun potpisa za solidarnu Europu” koji je Komisiji podnesen 13. srpnja 2012.

      Izreka

               1.

               Tužba se odbija.

               2.

               Alexiosu Anagnostakisu nalaže se snošenje troškova.

      (1)  SL C 399, 22. 12. 2012.


title: Predmet T-668/16 P: Žalba koju je 19. rujna 2016. podnio HL protiv presude Službeničkog suda od 20. srpnja 2016. u predmetu F-112/15, HL protiv Komisije

text:
               28.11.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 441/22

      Žalba koju je 19. rujna 2016. podnio HL protiv presude Službeničkog suda od 20. srpnja 2016. u predmetu F-112/15, HL protiv Komisije
      (Predmet T-668/16 P)
      (2016/C 441/26)
      Jezik postupka: engleski

         Stranke

         Žalitelj: HL (Bruxelles, Belgija) (zastupnik: R. Rata, odvjetnik)

         Druga stranka u postupku: Europska komisija

         Žalbeni zahtjev

      Žalitelj od Općeg suda zahtijeva da:

                  —

                  ukine presudu Službeničkog suda Europske unije od 20. srpnja 2016. u predmetu F-112/15;

                  —

                  poništi odluku tijela za imenovanje Europske komisije od 14. studenoga 2014., izdanu putem upravne obavijesti br. 41/2014, kojom se utvrđuje popis dužnosnika promaknutih u sklopu postupka promaknuća za 2014. jer na tom popisu nije navedeno ime žalitelja;

                  —

                  naloži Europskoj komisiji snošenje vlastitih troškova i troškova žalitelja.

         Žalbeni razlozi i glavni argumenti

      U prilog osnovanosti žalbe žalitelj ističe tri žalbena razloga.

                  1.

                  Prvi žalbeni razlog, koji se temelji na pogreškama koje se tiču prava, a počinjene su prilikom odbijanja prvog tužbenog razloga tužitelja kao neosnovanog. Žalitelj tvrdi da je Službenički sud počinio četiri glavne pogreške u svezi s prvim tužbenim razlogom:

                              —

                              prvo, Službenički sud je, suprotno mjerodavnoj sudskoj praksi, utvrdio da ne treba ispitivati zakonitost radnji tijela za imenovanje ukoliko to tijelo izjavi da je ispunilo svoje zakonske dužnosti i obveze;

                              —

                              drugo, Službenički sud je pogriješio kada je odbacio kao dokaz izvješće Zajedničkog odbora za praćenje i kada nije na učinkovit način uzeo u obzir dokazanu nemogućnost uspoređivanja u izvorima informacija koje je koristilo tijelo za imenovanje;

                              —

                              treće, Službenički sud je pogriješio što nije uzeo u obzir – bez opravdanja – postojanje argumenta i dokaza, koje je iznio žalitelj, u svezi sa matematičkom procjenom metode ocjenjivanja riječima tijela za imenovanje kao i cijelog drugog dijela njegovog prvog tužbenog razloga;

                              —

                              četvrto, Službenički sud je pogriješio u svojoj pretpostavci da nedostatak učinkovite ocjene usporedbe zasluga ne može dovesti do poništenja odluke o promaknuću.

                  2.

                  Drugim žalbenim razlogom žalitelj tvrdi da je Službenički sud počinio pogrešku koja se tiče prava u svezi s njegovim drugim tužbenim razlogom:

                              —

                              prvo, samovoljnim ograničavanjem područja primjene i primjenjivosti članka 25. Pravilnika o osoblju kao i žaliteljevih temeljnih prava sukladno pravu Unije na način koji je suprotan namjeri zakonodavca Unije; i

                              —

                              drugo, odbijanjem drugog tužbenog razloga žalitelja kao neosnovanog zbog očito pogrešnih razloga.

                  3.

                  Trećim žalbenim razlogom, koji se temelji na propuštanju provedbe nepristranog i učinkovitog sudskog nadzora koji je doveo do povrede prava žalitelja na učinkoviti pravni lijek, žalitelj tvrdi:

                              —

                              prvo, da je sudac izvjestitelj iznio štetne navode kojima pokazuje svoju subjektivnost u pripremnom izvještaju kojim se preventivno odlučuje o ishodu žaliteljevih tužbenih razloga;

                              —

                              drugo, da predsjednik Službeničkog suda nije izuzeo suca i uputio predmet nekom drugom vijeću, a priznao je da su pobijani štetni navodi prekopirani iz nekog drugog predmeta s nekim drugim tužiteljima;

                              —

                              treće, da je Službenički sud selektivno zanemario i odbacio ključne tvrdnje i dokaze a da ih nije uzeo u obzir ili preispitao. Zaključno, žalitelj smatra da je Službenički sud povrijedio njegovo pravo na učinkoviti pravni lijek zbog toga što nije proveo nepristran i učinkovit sudski nadzor.


title: Predmet C-180/14: Tužba podnesena 11. travnja 2014. – Europska komisija protiv Helenske Republike

text:
               16.6.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 184/19

         Tužba podnesena 11. travnja 2014. – Europska komisija protiv Helenske Republike
   (Predmet C-180/14)
   2014/C 184/23
   Jezik postupka: grčki

      Stranke

      Tužitelj: Europska komisija (zastupnici: M. Patakia i M. van Beek)

      Tuženik: Helenska Republika

      Tužbeni zahtjev

               —

               utvrditi da je, time što nije predvidjela i/ili implementirala tjedno radno vrijeme u najdužem trajanju od 48 sati i time što nije osigurala minimalno trajanje dnevnog i tjednog odmora niti zamjensko vrijeme za odmor koje neposredno slijedi radnim satima u odnosu na koje se taj odmor određuje, Helenska Republika povrijedila obveze koje ima na temelju članaka 3., 5. i 6. Direktive 2003/88/EZ (1);

               —

               naložiti Helenskoj Republici snošenje troškova.

      Tužbeni razlozi i glavni argumenti

               1.

               Direktiva 2003/88 je utvrdila minimalna zajednička pravila za organizaciju radnog vremena u svrhu zaštite zdravlja i sigurnosti radnika te je odredila najduže trajanje tjednog radnog vremena (članak 6.) i najkraće trajanje dnevnog i tjednog odmora (članci 3., 5. i 6. iste direktive).

               2.

               Grčka je navedenu direktivu prenijela u nacionalno pravo, također i u odnosu na liječnike zaposlene u javnim zdravstvenim ustanovama, Dekretom predsjednika republike br. 88/1999. Kada je riječ o liječnicima na osposobljavanju, Grčka je nakon toga navedenu direktivu prenijela Dekretom predsjednika republike br. 76/2005.

               3.

               Međutim, Grčka je nakon toga donijela niz zakonodavnih mjera kojima je obustavila primjenu prenesenih pravila u odnosu na liječnike koji primaju plaću i liječnike na osposobljavanju u javnim zdravstvenim ustanovama.

               4.

               Osim toga, iz prijava koje su Komisiji podnijele deset različitih udruga grčkih liječnika proizlazi da su ti radnici, ne samo na temelju nacionalnog zakonodavstva, već i u praksi bili obvezni raditi u prosjeku od 60 do 72 sata tjedno (liječnici koji primaju plaću) i od 71 do 93 sata tjedno (liječnici na osposobljavanju). Također su bili prisiljeni raditi neprekidno do 32 sata na svojim radnim mjestima.

               5.

               Nakon toga je sklopljen kolektivni ugovor o radu i doneseni su zakoni br. 37542009 i 3868/2010 u kojima su preuzete odredbe navedenog kolektivnog ugovora. Nacionalno pravo i dalje nije definiralo učinkovito ograničenje najdužeg trajanja radnog vremena tijekom kojeg navedeni radnici mogu biti obvezni raditi s obzirom da ono određuje da, uz redovnu službu, „liječnici koji rade u bolnicama nacionalnog zdravstvenog sustava, sveučilišni liječnici i liječnici na specijalizaciji odrađuju dežurstva koja su nužna za neometano funkcioniranje bolnica i domova zdravlja”.

               6.

               Osim toga, s obzirom da se te odredbe primjenjuju u praksi, nije osigurano najkraće trajanje dnevnog i tjednog odmora s obzirom da, s jedne strane, sve vrste dežurstava nisu priznate kao radno vrijeme, a, s druge strane, ne postoje odredbe o odgovarajućem zamjenskom vremenu za odmor koje neposredno slijedi dodatnom radnom vremenu u odnosu na koje se taj odmor određuje.

               7.

               Gore navedeno zakonodavstvo i praksa značajno odstupaju od minimalnih standarda koje određuje direktiva i predstavljaju povredu članaka 3., 5. i 6. Direktive 2003/88.

      (1)  Direktiva 2003/88/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 4. studenoga 2003. o određenim vidovima organizacije radnog vremena (SL L 299, str. 9.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 5., svezak 2., str. 31.).


title: Predmet C-204/11 P: Presuda Suda (treće vijeće) od 18. srpnja 2013. — Fédération internationale de football association (FIFA) protiv Europske komisije, Kraljevine Belgije, Ujedinjenog Kraljevstva Velike Britanije i Sjeverne Irske (Žalba — Televizijsko emitiranje — Direktiva 89/552/EEZ — Članak 3.a — Mjere koje je poduzela Belgija u svezi s događajima od velikog značaja za društvo u toj državi članici — Svjetsko prvenstvo u nogometu — Odluka kojom se mjere proglašavaju usklađenima s pravom Unije — Obrazloženje — Članci 43. UEZ-a i 49. UEZ-a — Pravo vlasništva)

text:
               7.9.2013

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 260/3

         Presuda Suda (treće vijeće) od 18. srpnja 2013. — Fédération internationale de football association (FIFA) protiv Europske komisije, Kraljevine Belgije, Ujedinjenog Kraljevstva Velike Britanije i Sjeverne Irske
   (Predmet C-204/11 P) (1)

   (Žalba - Televizijsko emitiranje - Direktiva 89/552/EEZ - Članak 3.a - Mjere koje je poduzela Belgija u svezi s događajima od velikog značaja za društvo u toj državi članici - Svjetsko prvenstvo u nogometu - Odluka kojom se mjere proglašavaju usklađenima s pravom Unije - Obrazloženje - Članci 43. UEZ-a i 49. UEZ-a - Pravo vlasništva)
   2013/C 260/04
   Jezik postupka: engleski

      Stranke

      Žalitelj: Fédération internationale de football association (FIFA) (zastupnici: A. Barav i D. Reymond, odvjetnici)

      Druga stranka u postupku: Europska komisija (zastupnici: E. Montaguti i N. Yerrell, agenti, uz asistenciju M. Graya, barrister), Kraljevina Belgija (zastupnici: C. Pochet i M. J.-C. Halleux, agenti, uz asistenciju A. Joachimowicza i J. Stuycka, advocaten), Ujedinjeno Kraljevstvo Velike Britanije i Sjeverne Irske (zastupnici: S. Ossowski i J. Beeko, agenti, uz asistenciju T. de la Marea, QC),

      Predmet

   Žalba protiv presude Općeg suda (sedmo vijeće) od 17. veljače 2011., Fédération internationale de football association protiv Komisije (T-385/07), kojom je odbijena tužba radi poništenja Odluke Komisije 2007/479/EZ od 25. lipnja 2007. o proglašavanju mjera koje je poduzela Belgija sukladno članku 3.a stavku 1. Direktive Vijeća 89/552/EEZ od 3. listopada 1989. o usklađivanju određenih odredaba propisanih zakonima i drugim propisima u državama članicama u pogledu obavljanja djelatnosti televizijskog emitiranja (SL L 180, str. 24.) usklađenima s pravom Zajednice.

      Izreka

               1.

               Žalba se odbija.

               2.

               Nalaže se Fédération internationale de football association (FIFA) snošenje troškova.

      (1)  SL C 232, 6.8.2011.


title: Predmet C-319/13: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 11. lipnja 2013. podnio Thüringer Oberlandesgericht (Njemačka) — Udo Rätzke protiv S+K Handels GmbH

text:
               7.9.2013

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 260/19

         Zahtjev za prethodnu odluku koji je 11. lipnja 2013. podnio Thüringer Oberlandesgericht (Njemačka) — Udo Rätzke protiv S+K Handels GmbH
   (Predmet C-319/13)
   2013/C 260/38

   Predmetni postupak pokrenut je prije 1. srpnja 2013., datuma pristupanja Republike Hrvatske Europskoj uniji


title: Predmet T-219/17: Tužba podnesena 12. travnja 2017. – M J Quinlan & Associates protiv EUIPO-a – Intersnack Group (oblik klokana)

text:
               6.6.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 178/31

         Tužba podnesena 12. travnja 2017. – M J Quinlan & Associates protiv EUIPO-a – Intersnack Group (oblik klokana)
   (Predmet T-219/17)
   (2017/C 178/45)
   Jezik na kojem je tužba podnesena: njemački

      Stranke

      Tužitelj: M J Quinlan & Associates Pty Ltd (Hope Island, Queensland, Australija) (zastupnici: M. Freiherr von Welser i A. Bender, odvjetnici)

      Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO)

      Druga stranka pred žalbenim vijećem: Intersnack Group GmbH & Co. KG (Düsseldorf, Njemačka)

      Podaci o postupku pred EUIPO-om

      Nositelj spornog žiga: tužitelj

      Predmetni sporni žig: trodimenzionalni žig Europske unije (oblik klokana) – žig Europske unije br. 13 342

      Postupak pred EUIPO-om: postupak opoziva

      Pobijana odluka: odluka drugog žalbenog vijeća EUIPO-a od 27. siječnja 2017. u predmetu R 218/2016-2

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

               —

               poništi pobijanu odluku;

               —

               naloži EUIPO-u snošenje troškova postupka;

               —

               održi raspravu kako bi se tužitelju u potpunosti osiguralo pravo na saslušanje.

      Tužbeni razlozi

               —

               povreda članka 51. stavka 1. točke (a) Uredbe br. 207/2009;

               —

               povreda članka 51. stavka 1. točke (a) u vezi s člankom 15. stavkom 2. Uredbe br. 207/2009;

               —

               povreda članka 51. stavka 1. točke (a) u vezi s člankom 15. stavkom 1. drugim podstavkom točkom (b) Uredbe br. 207/2009.


20150731030616892015/C 270/423012015TC27020150817HR01HRINFO_JUDICIAL20150608343411Predmet T-301/15: Tužba podnesena 8. lipnja 2015. – Jochen Schweizer protiv OHIM-a (Du bist, was du erlebst.)
 ---documentbreak--- C2702015HR3410120150608HR0042341341Tužba podnesena 8. lipnja 2015. – Jochen Schweizer protiv OHIM-a (Du bist, was du erlebst.)
   (Predmet T-301/15)2015/C 270/42Jezik postupka: njemački
      Stranke

      Tužitelj: Jochen Schweizer GmbH (München, Njemačka) (zastupnik: A. González Hähnlein, odvjetnik)

      Tuženik: Ured za usklađivanje na unutarnjem tržištu (žigovi i dizajni) (OHIM)

      Podaci o postupku pred OHIM-om

      Sporni žig: verbalni žig Zajednice „Du bist, was du erlebst.” – prijava br. 13 250 865

      Pobijana odluka: odluka četvrtog žalbenog vijeća OHIM-a od 9. travnja 2015. u predmetu R 3114/2014-4

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

            —

            poništi pobijanu odluku;

            —

            naloži OHIM-u snošenje troškova postupka.

      Tužbeni razlog

            —

            povreda članka 7. stavka 1. točke (b) Uredbe br. 207/2009.


title: Predmet C-265/13: Presuda Suda (deseto vijeće) od 27. ožujka 2014. (zahtjev za prethodnu odluku Juzgado de lo Social n °2 deTerrassa – Španjolska) – Emiliano Torralbo Marcos protiv Korota SA, Fondo de Garantía Salarial (Zahtjev za prethodnu odluku — Povelja Europske unije o temeljnim pravima — Članak 47. — Pravo na učinkovito pravno sredstvo — Sudske pristojbe i kaucije za ulaganje žalbe u području socijalnog prava — Provedba prava Unije — Nepostojanje — Područje primjene prava Unije — Nenadležnost Suda)

text:
               19.5.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 151/7

         Presuda Suda (deseto vijeće) od 27. ožujka 2014. (zahtjev za prethodnu odluku Juzgado de lo Social no 2 deTerrassa – Španjolska) – Emiliano Torralbo Marcos protiv Korota SA, Fondo de Garantía Salarial
   (Predmet C-265/13) (1)

   ((Zahtjev za prethodnu odluku - Povelja Europske unije o temeljnim pravima - Članak 47. - Pravo na učinkovito pravno sredstvo - Sudske pristojbe i kaucije za ulaganje žalbe u području socijalnog prava - Provedba prava Unije - Nepostojanje - Područje primjene prava Unije - Nenadležnost Suda))
   2014/C 151/08
   Jezik postupka: španjolski

      Sud koji je uputio zahtjev

   Juzgado de lo Social no 2 deTerrassa

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelj: Emiliano Torralbo Marcos

      Tuženik: Korota SA, Fondo de Garantía Salarial

      Predmet

   Zahtjev za prethodnu odluku – Juzgado de lo Social no 2 de Terrassa – tumačenje članka 47. Povelje Europske unije o temeljnim pravima (SL 2000, C 364, str. 1) i Direktive 2008/94/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 22. listopada 2008. o zaštiti zaposlenika u slučaju insolventnosti njihovog poslodavca (SL L 283, str. 36.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 5., svezak 2., str. 128.) (kodificirana verzija) – Pravo na učinkovitu sudsku zaštitu – Nacionalni propis koji tužbu čini podložnom plaćanju troškova postupka – Ovlasti nacionalnog suca pred kojim je pokrenut postupak – Primjena u području socijalne politike – Insolventnost poslodavaca

      Izreka

   Sud Europske unije nije nadležan odgovoriti na prethodna pitanja koja mu je postavio Juzgado de lo Social no 2 de Terrassa (Španjolska).

      (1)  SL C 207, 20.7.2013.


title: Predmet T-640/13: Tužba podnesena 2. prosinca 2013. — Sto protiv OHIM-a — Fixit Trockenmörtel Holding (CRETEO)

text:
               8.2.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 39/24

         Tužba podnesena 2. prosinca 2013. — Sto protiv OHIM-a — Fixit Trockenmörtel Holding (CRETEO)
   (Predmet T-640/13)
   2014/C 39/43
   Jezik na kojem je tužba podnesena: njemački

      Stranke

      Tužitelj: Sto AG (Stühlingen, Njemačka) (zastupnici: Rechtsanwälte K. Kern i J. Sklepek)

      Tuženik: Ured za usklađivanje na unutarnjem tržištu (žigovi i dizajni)

      Druga stranka u postupku pred žalbenim vijećem: Fixit Trockenmörtel Holding AG (Baar, Švicarska)

      Zahtjevi

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

               —

               izmijeni odluku R 905/2012-4 četvrtog žalbenog vijeća od 25. rujna 2013. na način da se prihvati prigovor sukladno zahtjevu postavljenom pred žalbenim vijećem i da se odbije prijava registracije žiga Zajednice br. 9 207 085;

               —

               tuženiku naloži snošenje troškova postupka.

      Tužbeni razlozi i glavni argumenti

      Podnositelj prijave žiga Zajednice: Fixit Trockenmörtel Holding AG.

      Predmetni žig Zajednice: verbalni žig „CRETEO” za proizvode iz razreda 1, 2, 17 i 19 prijava registracije žiga Zajednice br. 9 207 085

      Nositelj žiga ili znaka navedenog u postupku prigovora: tužitelj

      Navedeni žig ili znak: njemački verbalni žigovi „StoCretec” i „STOCRETE” za proizvode iz razreda 1, 2, 17 i 19

      Odluka odjela za prigovore: prigovor se odbacuje

      Odluka žalbenog vijeća: žalba se odbija

      Tužbeni razlozi: povreda čl. 8. st. 1. t. (b) Uredbe (EZ) br. 207/2009


title: Predmet T-297/17: Tužba podnesena 12. svibnja 2017. – Lion’s Head Global Partners protiv EUIPO-a – Lion Capital (Lion's Head)

text:
               17.7.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 231/42

         Tužba podnesena 12. svibnja 2017. – Lion’s Head Global Partners protiv EUIPO-a – Lion Capital (Lion's Head)
   (Predmet T-297/17)
   (2017/C 231/52)
   Jezik na kojem je tužba podnesena: njemački

      Stranke

      Tužitelj: Lion’s Head Global Partners LLP (London, Ujedinjena Kraljevina) (zastupnik: R. Nöske, odvjetnik)

      Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO)

      Druga stranka pred žalbenim vijećem: Lion Capital LLP (London, Ujedinjena Kraljevina)

      Podaci o postupku pred EUIPO-om

      Nositelj spornog žiga: tužitelj

      Predmetni sporni žig: međunarodna registracija verbalnog žiga „Lion’s Head” u kojoj je naznačena Europska unija br. 997 073

      Postupak pred EUIPO-om: postupak povodom prigovora

      Pobijana odluka: odluka četvrtog žalbenog vijeća EUIPO-a od 28. veljače 2017. u predmetu R 1478/2016-4

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

               —

               poništi pobijanu odluku i odbije prigovor;

               —

               naloži EUIPO-u snošenje troškova.

      Tužbeni razlog

               —

               povreda članka 8. stavka 1. točke (b) Uredbe br. 207/2009.


title: Predmet C-364/13: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 28. lipnja 2013. podnio High Court of Justice (Chancery Division) (Ujedinjeno Kraljevstvo) — International Stem Cell Corporation protiv Comptroller General of Patents

text:
               7.9.2013

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 260/21

         Zahtjev za prethodnu odluku koji je 28. lipnja 2013. podnio High Court of Justice (Chancery Division) (Ujedinjeno Kraljevstvo) — International Stem Cell Corporation protiv Comptroller General of Patents
   (Predmet C-364/13)
   2013/C 260/54

   Predmetni postupak pokrenut je prije 1. srpnja 2013., datuma pristupanja Republike Hrvatske Europskoj uniji


title: Predmet C-313/14: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 1. srpnja 2014. uputio Wojewódzki Sąd Administracyjny w Szczecinie (Poljska) – ASPROD sp. z o.o. protiv Dyrektor Izby Celnej w Szczecinie

text:
               9.3.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 81/2

         Zahtjev za prethodnu odluku koji je 1. srpnja 2014. uputio Wojewódzki Sąd Administracyjny w Szczecinie (Poljska) – ASPROD sp. z o.o. protiv Dyrektor Izby Celnej w Szczecinie
   (Predmet C-313/14)
   (2015/C 081/03)
   Jezik postupka: poljski

      Sud koji je uputio zahtjev

   Wojewódzki Sąd Administracyjny w Szczecinie

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelj: ASPROD sp. z o.o.

      Tuženik: Dyrektor Izby Celnej w Szczecinie
   Rješenjem od 3. prosinca 2014. Sud (drugo vijeće) odlučio je da članak 27. stavak 1. točku (f) Direktive Vijeća 92/83/EEZ od 19. listopada 1992. o usklađivanju struktura trošarina na alkohol i alkoholna pića (1) treba tumačiti tako da se protivi nacionalnom uređenju poput onog u glavnom postupku koji primjenu oslobođenja usklađenih trošarina koje je predviđeno u toj odredbi čini ovisnim o pretpostavci da subjekt o kojem je riječ raspolaže odlukom financijskog tijela o određivanju najveće dopuštene količine za upotrebu proizvoda koji su u skladu s tom odredbom oslobođeni te trošarine.

      (1)  SL L 316, str. 21. (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 9., svezak 2., str. 8.)


title: Predmet T-95/17: Rješenje Općeg suda od 5. svibnja 2017. – King.com protiv EUIPO-a – TeamLava

text:
               17.7.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 231/54

         Rješenje Općeg suda od 5. svibnja 2017. – King.com protiv EUIPO-a – TeamLava
   (Predmet T-95/17) (1)

   (2017/C 231/71)
   Jezik postupka: engleski
   Predsjednik prvog vijeća odredio je brisanje predmeta.

      (1)  SL C 112, 10. 4. 2017.


title: Predmet T-45/16: Tužba podnesena 1. veljače 2016. – Alfonso Egüed protiv EUIPO-a – Jackson Family Farms (BYRON)

text:
               29.3.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 111/33

         Tužba podnesena 1. veljače 2016. – Alfonso Egüed protiv EUIPO-a – Jackson Family Farms (BYRON)
   (Predmet T-45/16)
   (2016/C 111/39)
   Jezik na kojem je tužba podnesena: engleski

      Stranke

      Tužitelj: Nelson Alfonso Egüed (Madrid, Španjolska) (zastupnik: N. Fernández Fernández-Pacheco, odvjetnik)

      Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO)

      Druga stranka pred žalbenim vijećem: Jackson Family Farms LLC (Santa Rosa, Sjedinjene Američke Države)

      Podaci o postupku pred EUIPO-om

      Podnositelj prijave spornog žiga: tužitelj

      Predmetni sporni žig: figurativni žig Europske unije s verbalnim elementom „BYRON”– prijava za registraciju br. 10 581 619

      Postupak pred EUIPO-om: postupak povodom prigovora/postupak za proglašavanje žiga ništavim

      Pobijana odluka: odluka drugog žalbenog vijeća EUIPO-a od 16. studenoga 2015. u predmetu R 822/2015-2

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

               —

               poništi pobijanu odluku;

               —

               prihvati zahtjev za registraciju žiga Europske unije br. 10581619 „BYRON” za sve proizvode iz razreda 18., 25. i 33. (potonji razred se osporava u ovom postupku);

               —

               naloži intervenijentu snošenje troškova.

      Tužbeni razlog

               —

               povreda članka 8. stavka 4. Uredbe br. 207/2009 u odnosu na građanski delikt common law-a koji se sastoji od prijevarnog predstavljanja.


title: Predmet F-133/14: Rješenje Službeničkog suda (prvo vijeće) od 1. kolovoza 2016. – Poniskaitis protiv Komisije (Javna služba — Dužnosnici — Mirovine — Članak 11. stavak 2. Priloga VIII. Pravilniku — Prijenos u mirovinski sustav Unije mirovinskih prava stečenih na temelju drugih sustava — Odluka o priznavanju godina mirovinskog staža u kojoj se primjenjuju nove opće provedbene odredbe (DGE) koje se odnose na članke 11. i 12. Priloga VIII. Pravilniku — Članak 81. Poslovnika — Očito neosnovana tužba)

text:
               3.10.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 364/53

      Rješenje Službeničkog suda (prvo vijeće) od 1. kolovoza 2016. – Poniskaitis protiv Komisije
      (Predmet F-133/14) (1)

      ((Javna služba - Dužnosnici - Mirovine - Članak 11. stavak 2. Priloga VIII. Pravilniku - Prijenos u mirovinski sustav Unije mirovinskih prava stečenih na temelju drugih sustava - Odluka o priznavanju godina mirovinskog staža u kojoj se primjenjuju nove opće provedbene odredbe (DGE) koje se odnose na članke 11. i 12. Priloga VIII. Pravilniku - Članak 81. Poslovnika - Očito neosnovana tužba))
      (2016/C 364/68)
      Jezik postupka: francuski

         Stranke

         Tužitelj: Jonas Poniskaitis (Bruxelles, Belgija) (zastupnici: J.-N. Louis, R. Metz i D. Verbeke, odvjetnici)

         Tuženik: Europska komisija (zastupnici: J. Currall i G. Gattinara, agenti, a zatim G. Gattinara, agent)

         Predmet

      Zahtjev za poništenje odluke o prijenosu mirovinskih prava tužitelja u mirovinski sustav Unije, odluke u kojoj se primjenjuju nove opće provedbene odredbe (DGE) koje se odnose na članke 11. i 12. Priloga VIII. Pravilniku o osoblju.

         Izreka rješenja

                  1.

                  Tužba se odbija kao očito neosnovana.

                  2.

                  Svaka stranka snosi vlastite troškove.

         (1)  SL C 16, 19. 1. 2015., str. 50.


title: Predmet F-104/15: Presuda Službeničkog suda (treće vijeće) od 20. srpnja 2016. – U (*) protiv Komisije (Javna služba — Mirovina za nadživjele osobe — Članci 18. i 20. Priloga VIII. Pravilniku o osoblju — Nadživjeli bračni drug bivšeg dužnosnika — Prihvatljivost — Drugi brak — Jednako postupanje prema dužnosnicima)

text:
                  3.10.2016

                  HR

                  Službeni list Europske unije

                  C 364/33

         Presuda Službeničkog suda (treće vijeće) od 20. srpnja 2016. –  U (*1) protiv Komisije
         (Predmet F-104/15) (1)

         ((Javna služba - Mirovina za nadživjele osobe - Članci 18. i 20. Priloga VIII. Pravilniku o osoblju - Nadživjeli bračni drug bivšeg dužnosnika - Prihvatljivost - Drugi brak - Jednako postupanje prema dužnosnicima))
         (2016/C 364/39)
         Jezik postupka: francuski

            Stranke

            Tužitelj: U (*1) (zastupnik: F. Moyse, odvjetnik)

            Tuženik: Europska komisija (zastupnici: G. Gattinara, A.-C. Simon i F. Simonetti, agenti)

            Intervenijent u potporu tuženiku: Europski parlament (zastupnici: M. Ecker i E. Tavena, agenti)

            Predmet

         Zahtjev za poništenje odluke kojom se tužiteljici odbija dodjela mirovine za nadživjele osobe.

            Izreka presude

                     1.

                     Poništava se odluka od 24. rujna 2014. kojom je Europska komisija odbila usvojiti zahtjev M.  U (*1) za dodjelu mirovine za nadživjele osobe po pokojnom suprugu, bivšem dužnosniku koji je primao starosnu mirovinu.

                     2.

                     Europska komisija snosit će vlastite troškove i nalaže joj se snošenje troškova M.  U (*1).

                     3.

                     Europski parlament snosit će vlastite troškove.

            (*1)  Informacije su izbrisane ili zamijenjene u okviru zaštite osobnih podataka i/ili povjerljivosti.

            (1)  SL C 302, 14. 9. 2015., str. 71.


title: Predmet F-131/14: Rješenje Službeničkog suda (prvo vijeće) od 23. travnja 2015. – Bensai protiv Komisije (Javna služba — Član ugovornog osoblja — Primici od rada — Obračun plaće — Potvrdni karakter — Nepoštovanje uvjeta predsudskog postupka — Reforma Pravilnika o osoblju — Produljenje radnog vremena bez prilagodbe plaće — Nepostojanje utjecaja u odnosu na potvrdni karakter obračuna plaće — Nejednakost postupanja između ugovornih službenika i lokalnog osoblja — Članak 81. Poslovnika)

text:
               8.6.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 190/33

         Rješenje Službeničkog suda (prvo vijeće) od 23. travnja 2015. – Bensai protiv Komisije
   (Predmet F-131/14) (1)

   ((Javna služba - Član ugovornog osoblja - Primici od rada - Obračun plaće - Potvrdni karakter - Nepoštovanje uvjeta predsudskog postupka - Reforma Pravilnika o osoblju - Produljenje radnog vremena bez prilagodbe plaće - Nepostojanje utjecaja u odnosu na potvrdni karakter obračuna plaće - Nejednakost postupanja između ugovornih službenika i lokalnog osoblja - Članak 81. Poslovnika))
   (2015/C 190/38)
   Jezik postupka: francuski

      Stranke

      Tužitelj: David Bensai (Mullendorf, Luksemburg) (zastupnik: A. Salerno, odvjetnik)

      Tuženik: Europska komisija (zastupnici: C. Berardis-Kayser i G. Berscheid, agenti)

      Predmet

   Zahtjev za poništenje odluke Komisije da ne poveća plaću tužitelja, koji je ugovorni službenik, slijedom produljenja radnog vremena na 40 sati tjedno, što je posljedica stupanja na snagu novog Pravilnika o osoblju 1. siječnja 2014.

      Izreka rješenja

               1.

               Tužba se odbacuje kao očito nedopuštena i, u svakom slučaju, očito neutemeljena.

               2.

               D. Bensai snosit će vlastite troškove kao i troškove Europske komisije.

      (1)  SL C 7, 12.1.2015., str. 61.


title: Predmet T-126/17: Rješenje Općeg suda od 18. svibnja 2017. – Consorzio IB Innovation protiv Komisije

text:
               17.7.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 231/54

         Rješenje Općeg suda od 18. svibnja 2017. – Consorzio IB Innovation protiv Komisije
   (Predmet T-126/17) (1)

   (2017/C 231/72)
   Jezik postupka: talijanski
   Predsjednik drugog vijeća odredio je brisanje predmeta.

      (1)  SL C 121, 18. 4. 2017.


title: Predmet T-847/14: Tužba podnesena 30. prosinca 2014. – GHC protiv Komisije

text:
               16.2.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 56/28

         Tužba podnesena 30. prosinca 2014. – GHC protiv Komisije
   (Predmet T-847/14)
   (2015/C 056/39)
   Jezik postupka: njemački

      Stranke

      Tužitelj: GHC Gerling, Holz & Co. Handels GmbH (Hamburg, Njemačka) (zastupnik: D. Lang, odvjetnik)

      Tuženik: Europska komisija

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

               —

               poništi Provedbenu odluku Komisije od 31. listopada 2014. C(2014) 7920 i kvotu dodijeljenu tužitelju za 2015. za stavljanje na tržište fluorougljikovodika u dijelu u kojem je tužitelju određena preniska referentna vrijednost i dodijeljena mu premala kvota za 2015.;

               —

               naloži tuženiku snošenje troškova postupka.

      Tužbeni razlozi i glavni argumenti

   U prilog osnovanosti tužbe tužitelj ističe tri tužbena razloga.

               1.

               Prvi tužbeni razlog: povreda Uredbe (EU) br. 517/2014 (1)

                           —

                           Tužitelj ovdje ističe da je tuženik za tužitelja odredio prenisku referentnu vrijednost i dodijelio mu premalu kvotu za 2015. Prigovara da je Komisija prilikom svojeg izračuna uzela u obzir razvoj zaliha u referentnim godinama.

                           —

                           Tužitelj tvrdi da izričaj, povijest nastanka, struktura te smisao i svrha Uredbe br. 517/2014 ne opravdavaju uzimanje u obzir razvoja stanja zaliha.

                           —

                           Tužitelj u okviru ovog tužbenog razloga ističe da godišnji razvoj stanja zaliha nije prikladan kako bi se za uvoznike i izvoznike koji nisu proizvođači utvrdila stvarna količina stavljena na tržište, nego iskrivljuje to utvrđivanje na štetu tužitelja.

               2.

               Drugi tužbeni razlog: povreda načela jednakog postupanja prema članku 20. Povelje Europske unije o temeljnim pravima

                           —

                           Tužitelj ovdje ističe da je zbog uzimanja u obzir godišnjeg razvoja stanja zaliha u referentnim godinama neopravdano stavljen u nepovoljniji položaj u odnosu na uvoznike koji su prodali svoje zalihe tijekom referentne godine i nisu skladištili nakon isteka godine.

                           —

                           Nadalje, tužitelj je kao uvoznik neopravdano stavljen u nepovoljniji položaj i u odnosu na proizvođače jer se uzimanjem u obzir razvoja godišnjih zaliha za proizvođače može točno utvrditi stvarna količina stavljena na tržište, dok je ona utvrđena iskrivljeno na štetu tužitelja.

               3.

               Treći tužbeni razlog: povreda obveza obrazlaganja prema članku 296. UFEU-a

                           —

                           Tužitelj ovdje osobito ističe da pobijana odluka ne zadovoljava zahtjeve obveze obrazlaganja, a osobito nije jasno kako su sastavljene navedene tone ekvivalenta CO2 za tužitelja.

      (1)  Uredba (EU) br. 517/2014 Europskog parlamenta i Vijeća od 16. travnja 2014. o fluoriranim stakleničkim plinovima i stavljanju izvan snage Uredbe (EZ) br. 842/2006 (SL L 150, str. 195.).


title: Predmet C-301/13 P: Rješenje Suda (šesto vijeće) od 6. veljače 2014. – El Corte Inglés, SA protiv Ureda za usklađivanje na unutarnjem tržištu (žigovi i dizajni) (OHIM) (Žalba — Žig Zajednice — Uredba (EU) br. 207/2009 — Članak 8. stavak 1. točka (b) — Verbalni žig CLUB GOURMET i CLUB DEL GOURMET — Odbijanje prigovora — Poslovnik Suda — Članak 181. — Žalba koja je u dijelu očito nedopuštena i u dijelu očito neosnovana)

text:
               10.6.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 175/18

         Rješenje Suda (šesto vijeće) od 6. veljače 2014. – El Corte Inglés, SA protiv Ureda za usklađivanje na unutarnjem tržištu (žigovi i dizajni) (OHIM)
   (Predmet C-301/13 P) (1)

   ((Žalba - Žig Zajednice - Uredba (EU) br. 207/2009 - Članak 8. stavak 1. točka (b) - Verbalni žig CLUB GOURMET i CLUB DEL GOURMET - Odbijanje prigovora - Poslovnik Suda - Članak 181. - Žalba koja je u dijelu očito nedopuštena i u dijelu očito neosnovana))
   2014/C 175/21
   Jezik postupka: španjolski

      Stranke

      Žalitelj: El Corte Inglés, SA (zastupnici: J. L. Rivas Zurdo i E. Seijo Veiguela, odvjetnici)

      Druga stranka u postupku: Ured za usklađivanje na unutarnjem tržištu (žigovi i dizajni) (zastupnik: .Mondéjar Ortuño, agent)

      Predmet

   Žalba protiv presude Općeg suda (četvrto vijeće) od 20. ožujka 2013. El Corte Inglés/OHIM – Chez Gerard (CLUB GOURMET)(T-571/11), kojom je Opći sud odbio tužbu protiv odluke prvog žalbenog vijeća OHIM-a- od 28. srpnja 2011. (predmet R 1946/2010-1) koja se odnosi na postupak povodom prigovora između El Corte Inglés, SA i Groupe Chez Gerard Restaurants Ltd

      Izreka

               1.

               Žalba se odbija.

               2.

               Nalaže se snošenje troškova El Corte Inglés, SA.

      (1)  SL C 207, 20.7.2013.


title: Predmet T-408/13: Tužba podnesena 30. srpnja 2013. — Mayaleh protiv Vijeća

text:
               23.11.2013

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 344/56

         Tužba podnesena 30. srpnja 2013. — Mayaleh protiv Vijeća
   (Predmet T-408/13)
   2013/C 344/102
   Jezik postupka: francuski

      Stranke

      Tužitelj: Adib Mayaleh (Damask, Sirija) (zastupnici: G. Karouni i C. Dumont, avocats)

      Tuženik: Vijeće Europske unije

      Zahtjevi

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

               —

               poništi:

                           —

                           Odluku 2013/255/ZVSP od 31. svibnja 2013. koja se odnosi na mjere ograničavanja protiv Sirije, u dijelu koji se odnosi na g. Adiba Mayaleha;

                           —

                           Provedbenu Uredbu (EU) br. 363/2013 od 22. travnja 2013. o provedbi Uredbe (EU) br. 36/2012 o mjerama ograničavanja s obzirom na stanje u Siriji, ispravljene 9. svibnja 2013. u dijelu koji se odnosi na g. Adiba Mayaleha;

               —

               Osudi Vijeće Europske unije na snošenje troškova sukladno člancima 87. i 91. Poslovnika Općeg suda.

      Pravni navodi i glavni argumenti

   U prilog svojoj tužbi, tužitelj je naveo šest tužbenih navoda koji su u biti identični ili slični kao prvi, drugi, treći, peti, šesti i sedmi tužbeni navod u predmetu T-383/11 Makhlouf/Vijeće (1).

      (1)  SL 2011, C 282, str. 30.


title: Predmet T-785/16: Tužba podnesena 9. studenoga 2016. – BSH Electrodomesticos España protiv EUIPO-a – DKSH International (Ufesa)

text:
               9.1.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 6/53

         Tužba podnesena 9. studenoga 2016. – BSH Electrodomesticos España protiv EUIPO-a – DKSH International (Ufesa)
   (Predmet T-785/16)
   (2017/C 006/66)
   Jezik na kojem je tužba podnesena: engleski

      Stranke

      Tužitelj: BSH Electrodomesticos España, SA (Huarte-Pamplona, Španjolska) (zastupnik: M. de Justo Bailey, odvjetnik)

      Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO)

      Druga stranka pred žalbenim vijećem: DKSH International Ltd. (Zürich, Švicarska)

      Podaci o postupku pred EUIPO-om

      Podnositelj prijave: druga stranka pred žalbenim vijećem

      Predmetni sporni žig: verbalni žig Europske unije ‚Ufesa’ – prijava za registraciju br. 10 857 29

      Postupak pred EUIPO-om: postupak povodom prigovora

      Pobijana odluka: odluka prvog žalbenog vijeća EUIPO-a od 13. srpnja 2016. u predmetu R 1691/2015-1

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

               —

               poništi pobijanu odluku;

               —

               naloži EUIPO-u i intervenijentu snošenje troškova.

      Tužbeni razlog

               —

               Povreda članka 8. stavka 1. točke (b) i članka 8. stavka 5. Uredbe br. 207/2009.


title: Predmet F-112/15: Presuda Službeničkog suda (sudac pojedinac) od 20. srpnja 2016. – HL protiv Komisije (Javna služba — Dužnosnici — Članak 45. Pravilnika o osoblju — Postupak promaknuća za 2014. — Opće provedbene odredbe članka 45. Pravilnika o osoblju — Popis dužnosnika koje su za promaknuće predložili glavni direktori i načelnici službi — Nenavođenje tužiteljeva imena — Mogućnost osporavanja popisa dužnosnika predloženih za promaknuće pred zajedničkim odborom za promaknuća — Usporedba zasluga dužnosnika koji ispunjavaju uvjete za promaknuće — Mišljenje koje je donijelo zajedničko tijelo — Obveza obrazlaganja)

text:
               3.10.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 364/34

      Presuda Službeničkog suda (sudac pojedinac) od 20. srpnja 2016. – HL protiv Komisije
      (Predmet F-112/15) (1)

      ((Javna služba - Dužnosnici - Članak 45. Pravilnika o osoblju - Postupak promaknuća za 2014. - Opće provedbene odredbe članka 45. Pravilnika o osoblju - Popis dužnosnika koje su za promaknuće predložili glavni direktori i načelnici službi - Nenavođenje tužiteljeva imena - Mogućnost osporavanja popisa dužnosnika predloženih za promaknuće pred zajedničkim odborom za promaknuća - Usporedba zasluga dužnosnika koji ispunjavaju uvjete za promaknuće - Mišljenje koje je donijelo zajedničko tijelo - Obveza obrazlaganja))
      (2016/C 364/40)
      Jezik postupka: engleski

         Stranke

         Tužitelj: HL (zastupnik: R. Rata, odvjetnik)

         Tuženik: Europska komisija (zastupnici: C. Berardis-Kayser, G. Berscheid i A.-A. Gilly, agenti)

         Predmet

      Zahtjev za poništenje odluka tijela za imenovanje da se tužitelja ne uvrsti na popis promaknutih dužnosnika u okviru godišnjeg postupka promaknuća za 2014.

         Izreka presude

                  1.

                  Tužba se odbija.

                  2.

                  HL snosi vlastite troškove i nalaže mu se snošenje troškova Europske komisije.

         (1)  SL C 320, 28. 9. 2015., str. 55.


title: Predmet T-741/16: Tužba podnesena 21. listopada 2016. – Changmao Biochemical Engineering protiv Komisije

text:
               12.12.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 462/38

         Tužba podnesena 21. listopada 2016. – Changmao Biochemical Engineering protiv Komisije
   (Predmet T-741/16)
   (2016/C 462/49)
   Jezik postupka: engleski

      Stranke

      Tužitelj: Changmao Biochemical Engineering Co. Ltd (Changzhou, Kina) (zastupnik: R. Antonini, E. Monard i B. Maniatis, odvjetnici)

      Tuženik: Europska komisija

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

               —

               poništi Provedbenu uredbu Komisije (EU) 2016/1247 od 28. srpnja 2016. o uvođenju konačne antidampinške pristojbe i konačnoj naplati privremene pristojbe uvedene na uvoz aspartama podrijetlom iz Narodne Republike Kine; i

               —

               naloži Komisiji snošenje troškova postupka.

      Tužbeni razlozi i glavni argumenti

   U prilog osnovanosti svoje tužbe, tužitelj ističe pet tužbenih razloga.

               1.

               Prvi tužbeni razlog, koji se temelji na tome da je Europska komisija, time što je odbila odobriti primjenu tretmana tržišnog gospodarstva na tužitelja, povrijedila članak 2. stavak 7. točke (b) i (c) Uredbe (EU) 2016/1036 (1) i načelo legitimnih očekivanja, te nametnula nerazuman teret dokazivanja i time povrijedila načelo dobre uprave.

               2.

               Drugi tužbeni razlog, koji se temelji na tome da je Europska komisija, time što se oslanjala na cijene i troškove proizvođača u Uniji kako bi odredila uobičajenu vrijednost, povrijedila članak 2. stavak 7. točku (a) Uredbe (EU) 2016/1036.

               3.

               Treći tužbeni razlog, koji se temelji na tome da je Europska komisija povrijedila članak 2. stavak 10., članak 3. stavak 2. točku (a), članak 3. stavak 3. i članak 9. stavak 4. Uredbe (EU) 2016/1036 i načelo dobre uprave, jer je odbila prilagodbe.

               4.

               Četvrti tužbeni razlog, koji se temelji na tome da je Europska komisija svojim utvrđenjem da je dampinški uvoz prouzročio materijalnu štetu industriji Unije, povrijedila članak 3. stavak 2. i članak 3. stavak 6. (i, podredno, članak 6. stavak 7.) Uredbe (EU) 2016/1036.

               5.

               Peti tužbeni razlog, koji se temelji na tome da je Europska komisija oslanjanjem na nepouzdane podatke, povrijedila članak 2. stavak 7. točku (a), članak 3. stavak 2., članak 3. stavak 3. i članak 3. stavak 5. Uredbe (EU) 2016/1036.

      (1)  Uredba (EU) 2016/1036 Europskog parlamenta i Vijeća od 8. lipnja 2016. o zaštiti od dampinškog uvoza iz zemalja koje nisu članice Europske unije (SL L 176, str. 21.).


title: Predmet C-462/14: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 8. listopada 2014. uputio Tribunale di Bari (Italija) – kazneni postupak protiv Lorenza Carluccia

text:
               15.12.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 448/12

         Zahtjev za prethodnu odluku koji je 8. listopada 2014. uputio Tribunale di Bari (Italija) – kazneni postupak protiv Lorenza Carluccia
   (Predmet C-462/14)
   (2014/C 448/16)
   Jezik postupka: talijanski

      Sud koji je uputio zahtjev

   Tribunale di Bari

      Stranke glavnog postupka

   Lorenzo Carlucci

      Prethodna pitanja

               1.

               Treba li članak 49. i prateće članke te članak 56. i prateće članke UFEU-a, kako ih je i Sud Europske unije tumačio u presudi od 16. veljače 2012. [u spojenim predmetima C-72/10 i C-77/10], tumačiti na način da je njima protivno da se organizira postupak javne nabave koji se odnosi na koncesije čiji je rok trajanja kraći od roka trajanja ranije dodijeljenih koncesija, pri čemu je navedeni postupak javne nabave bio organiziran u utvrđenom cilju uklanjanja posljedica nezakonitog isključenja određenog broja subjekata iz ranijih postupaka javne nabave?

               2.

               Treba li članak 49. i prateće članke te članak 56. i prateće članke UFEU-a, kako ih je i Sud Europske unije tumačio u gore navedenoj presudi, tumačiti na način da je njima protivno da zahtjev za vremenskim usklađivanjem isteka rokova trajanja koncesija predstavlja primjereno opravdanje za to da je rok trajanja koncesija koje su predmet postupka javne nabave kraći u odnosu na rok trajanja ranije dodijeljenih koncesija?

               3.

               Treba li članak 49. i prateće članke te članak 56. i prateće članke UFEU-a, kako ih je i Sud Europske unije tumačio u gore navedenoj presudi, tumačiti na način da je njima protivno da se predvidi obveza besplatnog prepuštanja uporabe materijalne i nematerijalne imovine koja je u nečijem vlasništvu i koja čini mrežu upravljanja okladama i prikupljanja oklada u slučaju prestanka djelatnosti zbog isteka roka trajanja koncesije ili kao posljedica odluka o oduzimanju ili opozivu?


title: Predmet C-322/17: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 30. svibnja 2017. uputio High Court (Irska) – Eugen Bogatu protiv Minister for Social Protection

text:
               21.8.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 277/26

         Zahtjev za prethodnu odluku koji je 30. svibnja 2017. uputio High Court (Irska) – Eugen Bogatu protiv Minister for Social Protection
   (Predmet C-322/17)
   (2017/C 277/37)
   Jezik postupka: engleski

      Sud koji je uputio zahtjev

   High Court (Irska)

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelj: Eugen Bogatu

      Tuženik: Minister for Social Protection

      Prethodna pitanja

               1.

               Zahtijeva li Uredba br. 883/2004 (1), a osobito njezin članak 67. u vezi s člankom 11. stavkom 2., da je osoba zaposlena ili samozaposlena u nadležnoj državi članici (kako je utvrđeno u članku 1. točki (s) te uredbe) ili, alternativno, da prima novčano davanje poput onoga koje je predviđeno u članku 11. stavku 2. te uredbe, kako bi ostvarila „obiteljska davanja”, poput onih koja su definirana u članku 1. točki (z) te uredbe?

               2.

               Treba li upućivanje na „novčana davanja”, koje je sadržano u članku 11. stavku 2. te uredbe, tumačiti na način da se odnosi jedino na razdoblje tijekom kojeg je podnositelj zahtjeva doista primao novčano davanje ili, pak, na način da se odnosi na cijelo razdoblje tijekom kojeg je podnositelj zahtjeva bio osiguran za slučaj budućeg rizika (za koji bi primao novčano davanje), neovisno o tome je li plaćanje tog davanja bilo zatraženo prilikom podnošenja zahtjeva za obiteljska davanja?

      (1)  Uredba (EZ) br. 883/2004 Europskog parlamenta i Vijeća od 29. travnja 2004. o koordinaciji sustava socijalne sigurnosti (SL 2004., L 166, str. 1.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 5., svezak 3., str. 160.).


title: Predmet T-296/11: Presuda Općeg suda od 14. ožujka 2014. – Cementos Portland Valderrivas protiv Komisije ( „Tržišno natjecanje  — Upravni postupak  — Odluka o zahtjevu za pružanje informacija  — Potrebnost traženih informacija  — Dovoljno ozbiljne indicije  — Sudski nadzor  — Proporcionalnost” )

text:
               5.5.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 135/30

         Presuda Općeg suda od 14. ožujka 2014. – Cementos Portland Valderrivas protiv Komisije
   (Predmet T-296/11) (1)

   ((„Tržišno natjecanje - Upravni postupak - Odluka o zahtjevu za pružanje informacija - Potrebnost traženih informacija - Dovoljno ozbiljne indicije - Sudski nadzor - Proporcionalnost”))
   2014/C 135/36
   Jezik postupka: španjolski

      Stranke

      Tužitelj: Cementos Portland Valderrivas, SA (Pamplona, Španjolska) (zastupnici: L. Ortiz Blanco, A. Lamadrid de Pablo i N. Ruiz García, odvjetnici)

      Tuženici: Europska komisija (zastupnici: F. Castilla Contreras, C. Urraca Caviedes i C. Hödlmayr, agenti, uz asistenciju A. Rivasa, odvjetnika)

      Predmet

   Tužba za poništenje odluke Komisije C (2011) 2368 final od 30. ožujka 2011. koja se odnosi na postupak primjene članka 18. stavka 3. Uredbe Vijeća (EZ) br. 1/2003 (predmet 39520 – Cement i srodni proizvodi).

      Izreka

               1.

               Tužba se odbija.

               2.

               Cementos Portland Valderrivas, SA nalaže se snošenje troškova postupka, uključujući i troškove postupka privremene pravne zaštite.

      (1)  SL C 238, 13.8.2011.


title: Predmet C-146/16: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 14. ožujka 2016. uputio Bundesgerichtshof (Njemačka) – Verband Sozialer Wettbewerb e.V. protiv DHL Paket GmbH

text:
               4.7.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 243/15

         Zahtjev za prethodnu odluku koji je 14. ožujka 2016. uputio Bundesgerichtshof (Njemačka) – Verband Sozialer Wettbewerb e.V. protiv DHL Paket GmbH
   (Predmet C-146/16)
   (2016/C 243/16)
   Jezik postupka: njemački

      Sud koji je uputio zahtjev

   Bundesgerichtshof

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelj: Verband Sozialer Wettbewerb e.V.

      Tuženik: DHL Paket GmbH

      Prethodna pitanja

               1.

               Trebaju li informacije o geografskoj adresi i identitetu trgovca u smislu članka 7. stavka 4. točke (b) Direktive 2005/29/EZ (1) biti navedene već u oglasu za konkretne proizvode u tiskanom izdanju iako kupci kupuju oglašavane proizvode isključivo preko internetske stranice poduzetnika koji se oglašava, a koja je naznačena u oglasu i mogu lako dobiti informacije koje se zahtijevaju u članku 7. stavku 4. direktive na toj internetskoj stranici ili preko nje?

               2.

               Ovisi li odgovor na prvo pitanje o tome oglašava li poduzetnik u tiskanom izdanju prodaju svojih vlastitih proizvoda i upućuje li izravno na svoju vlastitu stranicu za informacije koje se zahtijevaju u članku 7. stavku 4. Direktive 2005/29/EZ ili se oglašavanje odnosi na proizvode koje prodaju drugi poduzetnici na internetskoj stranici poduzetnika koji oglašava proizvode i kupci mogu dobiti informacije koje se zahtijevaju u članku 7. stavku 4. direktive tek nakon jednog ili više dodatnih koraka (klikova) preko poveznice koja upućuje na internetske stranice tih drugih poduzetnika, a nalazi se samo na internetskoj stranci upravitelja prodajnog portala navedenoj u oglasu?

      (1)  Direktiva 2005/29/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 11. svibnja 2005. o nepoštenoj poslovnoj praksi poslovnog subjekta u odnosu prema potrošaču na unutarnjem tržištu i o izmjeni Direktive Vijeća 84/450/EEZ, direktiva 97/7/EZ, 98/27/EZ i 2002/65/EZ Europskog parlamenta i Vijeća, kao i Uredbe (EZ) br. 2006/2004 Europskog parlamenta i Vijeća (SL L 149, str. 2., SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 15., svezak 8. str. 101.)


title: Predmet C-202/17: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 13. travnja 2017. uputio Amtsgericht Hannover (Njemačka) – Peter Rebbe, Hans-Peter Rebbe, Harmine Rebbe protiv TUIfly GmbH

text:
               17.7.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 231/12

         Zahtjev za prethodnu odluku koji je 13. travnja 2017. uputio Amtsgericht Hannover (Njemačka) – Peter Rebbe, Hans-Peter Rebbe, Harmine Rebbe protiv TUIfly GmbH
   (Predmet C-202/17)
   (2017/C 231/15)
   Jezik postupka: njemački

      Sud koji je uputio zahtjev

   Amtsgericht Hannover

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelji: Peter Rebbe, Hans-Peter Rebbe, Harmine Rebbe

      Tuženik: TUIfly GmbH

      Prethodna pitanja

               1.

               Je li izostanak zbog bolesti značajnog dijela osoblja stvarnog zračnog prijevoznika, potrebnog za izvođenje letova, izvanredna okolnost u smislu članka 5. stavka 3. Uredbe (EZ) br. 261/2004 (1)? U slučaju potvrdnog odgovora na prvo pitanje: koliki mora biti postotak izostanka da bi se priznala takva okolnost?

               2.

               U slučaju negativnog odgovora na prvo pitanje: je li spontani izostanak značajnog dijela osoblja stvarnog zračnog prijevoznika, potrebnog za izvođenje letova, zbog prekida rada koji nije u skladu s propisima radnog prava i kolektivnim ugovorima („nezakoniti štrajk”) izvanredna okolnost u smislu članka 5. stavka 3. Uredbe (EZ) br. 261/2004? U slučaju potvrdnog odgovora na drugo pitanje: koliki mora biti postotak izostanka da bi se priznala takva okolnost?

               3.

               U slučaju potvrdnog odgovora na prvo ili drugo pitanje: mora li sama izvanredna okolnost postojati u trenutku otkazanog leta ili stvarni zračni prijevoznik može na temelju poslovnih razloga izraditi novi raspored letenja?

               4.

               U slučaju potvrdnog odgovora na prvo ili drugo pitanje: odnosi li se pojam mogućnosti izbjegavanja na izvanrednu okolnost ili na posljedice nastanka izvanredne okolnosti?

      (1)  Uredba (EZ) br. 261/2004 Europskog parlamenta i Vijeća od 11. veljače 2004. o utvrđivanju općih pravila odštete i pomoći putnicima u slučaju uskraćenog ukrcaja i otkazivanja ili dužeg kašnjenja leta u polasku te o stavljanju izvan snage Uredbe (EEZ) br. 295/91 (SL L 46, str. 1.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 7., svezak 26., str. 21.)


title: Predmet C-467/14: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 13. listopada 2014. uputio Tribunale di Bergamo (Italija) – kazneni postupak protiv Chiare Baldo

text:
               15.12.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 448/14

         Zahtjev za prethodnu odluku koji je 13. listopada 2014. uputio Tribunale di Bergamo (Italija) – kazneni postupak protiv Chiare Baldo
   (Predmet C-467/14)
   (2014/C 448/18)
   Jezik postupka: talijanski

      Sud koji je uputio zahtjev

   Tribunale di Bergamo

      Stranke glavnog postupka

   Chiara Baldo

      Prethodna pitanja

               1.

               Treba li članak 49. i prateće članke te članak 56. i prateće članke UFEU-a, s obzirom na načela koja je Sud Europske unije utvrdio u presudi od 16. veljače 2012. [u spojenim predmetima C-72/10 i C-77/10], tumačiti na način da je njima protivno da se organizira postupak javne nabave koji se odnosi na koncesije čiji je rok trajanja kraći od roka trajanja ranije dodijeljenih koncesija?

               2.

               Treba li članak 49. i prateće članke te članak 56. i prateće članke UFEU-a, s obzirom na načela koja je Sud Europske unije utvrdio u presudi od 16. veljače 2012., tumačiti na način da je njima protivno da zahtjev za vremenskim usklađivanjem isteka rokova trajanja koncesija predstavlja primjereno opravdanje za to da je rok trajanja koncesija koje su predmet postupka javne nabave kraći u odnosu na rok trajanja ranije dodijeljenih koncesija?

               3.

               Treba li članak 49. i prateće članke te članak 56. i prateće članke UFEU-a, s obzirom na načela koja je Sud Europske unije utvrdio u presudi od 16. veljače 2012., tumačiti na način da je njima protivno da se predvidi obveza besplatnog prepuštanja uporabe materijalne i nematerijalne imovine koja je u nečijem vlasništvu i koja čini mrežu upravljanja okladama i prikupljanja oklada u slučaju prestanka djelatnosti zbog isteka roka trajanja koncesije ili kao posljedica odluka o oduzimanju ili opozivu?


20150731016616682015/C 270/222742015CJC27020150817HR01HRINFO_JUDICIAL20150608171822Predmet C-274/15: Tužba podnesena 8. lipnja 2015. – Europska komisija protiv Velikog Vojvodstva Luksemburg
 ---documentbreak--- C2702015HR1720120150608HR0022172182Tužba podnesena 8. lipnja 2015. – Europska komisija protiv Velikog Vojvodstva Luksemburg
   (Predmet C-274/15)2015/C 270/22Jezik postupka: francuski
      Stranke

      Tužitelj: Europska komisija (zastupnici: F. Dintilhac, C. Soulay, agenti)

      Tuženik: Veliko Vojvodstvo Luksemburg

      Tužbeni zahtjev

            —

            utvrditi da je Veliko Vojvodstvo Luksemburg povrijedilo svoje obveze na temelju Direktive o PDV-u (
                  1
               ), osobito članka 2. stavka 1. točke (c) i članka 132. stavka 1. točke (f), članka 1. stavka 2. podstavka 2., članka 168. točke (a), članka 178. točke (a), članka 14. stavka 2. točke (c) i članka 28. te direktive time što je predvidjela sustav PDV-a u pogledu nezavisnih grupa osoba, kako je utvrđen člankom 44. stavkom 1. točkom (y) Zakona o PDV-u od 12. veljače 1979., člancima 1. do 4. Uredbe Velikog Vojvodstva od 21. siječnja 2004. o izuzeću od PDV-a usluga koje nezavisne grupe osoba isporučuju svojim članovima, Upravnom okružnicom br. 707 od 29. siječnja 2004., u dijelu u kojem se njome pojašnjavaju članci 1. do 4. Uredbe Velikog Vojvodstva, i dopisom od 18. prosinca 2008. koji je sastavila radna skupina pri Comité d'Observation des Marchés (Cobma) uz suglasnost Administration de l'Enregistrement et des Domaines;

            —

            naložiti Velikom Vojvodstvu Luxembourg snošenje troškova.

      Tužbeni razlozi i glavni argumenti

   U skladu s člankom 132. stavkom 1. točkom (f) Direktive o PDV-u države članice dužne su od PDV-a izuzeti „isporuku usluga od strane nezavisnih grupa osoba koje obavljaju aktivnost koja je izuzeta od PDV-a ili u pogledu koje one nisu porezni obveznici, u svrhu pružanja svojim članovima usluga koje su izravno potrebne za obavljanje te aktivnosti, kada takve grupe od svojih članova potražuju samo točnu nadoknadu njihovog udjela u zajedničkim troškovima, pod uvjetom da takvo izuzeće ne uzrokuje narušavanje tržišnog natjecanja”.
   Međutim, prema stajalištu Komisije, mjerodavni propisi u Luksemburgu ne ograničavaju izuzeće od PDV-a samo na one usluge koje isporučuje nezavisna grupa osoba koje su izravno potrebne za obavljanje aktivnosti njezinih članova, a koje ne podliježu PDV-u ili su od njega izuzete.
   Osim toga, prema mišljenju Komisije na temelju luksemburškog prava članovi nezavisne grupe osoba koji obavljaju djelatnosti koje su u odnosu na dio njima ostvarenog prometa oporezive mogu od PDV-a, koji su oni sami dužni platiti, odbiti PDV-a obračunat nezavisnoj grupi osoba na temelju kupnje robe i usluga od trećih, iako se u skladu s člankom 168. Direktive o PDV-u pravo na odbitak ulaznog PDV-a priznaje samo poreznom obvezniku koji stječe robu i sluge koje podliježu PDV-u, a koji ih koristi za izravne potrebe svojih oporezovanih transakcija.
   Konačno, Komisija tvrdi da se članak 14. stavak 2. točka (c) i članak 28. Direktive o PDV-u protive nacionalnom pravu koje propisuje da je u slučaju kada član nezavisne grupe osoba u svoje ime, ali za račun grupe, stječe robu i usluge od treće osobe, transakcija tog člana, koji tereti grupu tako dogovorenim troškovima, isključena iz područja primjene PDV-a.
   (
         1
      )	Direktiva Vijeća 2006/112/EZ od 28. studenoga 2006. o zajedničkom sustavu poreza na dodanu vrijednost (JO L 347, str. 1.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 9., svezak 1., str. 120.)


               26.1.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 26/17

         Zahtjev za savjetodavno mišljenje Suda EFTA-e koji je 22. ožujka 2016. podnijelo norveško Žalbeno vijeće nadležno za prava industrijskog vlasništva u predmetu žalbe općine Oslo
   (predmet E-5/16)
   (2017/C 26/08)
   Dopisom Sudu EFTA-e od 22. ožujka 2016., zaprimljenim u pisarnicu Suda 31. ožujka 2016., norveško Žalbeno vijeće nadležno za prava industrijskog vlasništva (Klagenemnda for industrielle rettigheter) podnijelo je zahtjev za savjetodavno mišljenje u predmetu žalbe općine Oslo o sljedećim pitanjima:

               1.

               Može li registracija žiga za zaštićena autorska djela za koja je razdoblje zaštite isteklo, u određenim okolnostima, biti u sukobu sa zabranom iz članka 3. stavka 1. točke (f) Direktive o žigovima u pogledu registracije znakova koji su protivni „javnom interesu ili prihvaćenim moralnim načelima”?

               2.

               Ako je odgovor na prvo pitanje potvrdan, hoće li činjenica da je zaštićeno autorsko djelo poznato i od velike kulturne vrijednosti utjecati na ocjenu?

               3.

               Ako je odgovor na prvo pitanje potvrdan, mogu li čimbenici ili kriteriji, osim onih koji su navedeni u drugom pitanju, utjecati na procjenu te, ako mogu, koji?

               4.

               Može li se članak 3. stavak 1. točka (e) podtočka iii. Direktive 2008/95/EZ primijeniti na dvodimenzijske prikaze skulptura?

               5.

               Može li se članak 3. stavak 1. točka (c) Direktive 2008/95/EZ primijeniti kao pravna osnova za odbijanje znakova koji su dvodimenzijski ili trodimenzijski prikazi oblika ili izgleda robe?

               6.

               Ako je odgovor na peto pitanje potvrdan, treba li članak 3. stavak 1. točke (b) i (c) Direktive 2008/95/EZ tumačiti u smislu da nacionalno registracijsko tijelo pri ocjenjivanju znakova koji se sastoje od dvodimenzijskih ili trodimenzijskih prikaza oblika ili izgleda robe mora primijeniti kriterij kojim se procjenjuje odstupa li znatno dotični znak od norme ili običaja struke te može li razlog za odbijanje biti to da se takvim znakom opisuje oblik ili izgled robe?


title: Predmet C-237/17 P: Žalba koju su 8. svibnja 2017. podnijeli Canadian Solar Emea GmbH, Canadian Solar Manufacturing (Changshu), Inc., Canadian Solar Manufacturing (Luoyang), Inc., Csi Cells Co. Ltd, Csi Solar Power (Kina), Inc. protiv presude Općeg suda (peto vijeće) od 28. veljače 2017. u predmetu T-163/14, Canadian Solar Emea i drugi protiv Vijeća

text:
               24.7.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 239/28

         Žalba koju su 8. svibnja 2017. podnijeli Canadian Solar Emea GmbH, Canadian Solar Manufacturing (Changshu), Inc., Canadian Solar Manufacturing (Luoyang), Inc., Csi Cells Co. Ltd, Csi Solar Power (Kina), Inc. protiv presude Općeg suda (peto vijeće) od 28. veljače 2017. u predmetu T-163/14, Canadian Solar Emea i drugi protiv Vijeća
   (Predmet C-237/17 P)
   (2017/C 239/35)
   Jezik postupka: engleski

      Stranke

      Žalitelji: Canadian Solar Emea GmbH, Canadian Solar Manufacturing (Changshu), Inc., Canadian Solar Manufacturing (Luoyang), Inc., Csi Cells Co. Ltd, Csi Solar Power (Kina), Inc. (zastupnici: J. Bourgeois, S. De Knop, M. Meulenbelt i A. Willems, odvjetnici)

      Druge stranke u postupku: Vijeće Europske unije, Europska komisija

      Zahtjevi

   Žalitelji zahtijevaju od Suda da:

               —

               ukine presudu Općeg suda u predmetu T-163/14;

               —

               prihvati zahtjev podnesen u prvostupanjskom postupku i poništi pobijanu uredbu u dijelu u kojem se odnosi na žalitelje;

               —

               naloži protustranci snošenje troškova žalitelja i vlastitih troškova, kako u prvostupanjskom tako i u žalbenom postupku;

               —

               naloži drugim strankama u žalbenom postupku snošenje vlastitih troškova;

         podredno

               —

               ukine presudu Općeg suda u predmetu T-163/14;

               —

               vrati predmet Općem sudu na odlučivanje;

               —

               naloži da se o troškovima prvostupanjskog i žalbenog postupka odluči u konačnoj odluci Općeg suda;

               —

               naloži drugim strankama u žalbenom postupku snošenje vlastitih troškova.

      Žalbeni razlozi i glavni argumenti

   Opći sud počinio je pogrešku koja se tiče prava zahtijevajući od žalitelja da pokažu interes za isticanje prvog i drugog tužbenog razloga; u svakom slučaju, Opći sud počinio je pogrešku u pravnoj kvalifikaciji činjenica, s obzirom na to da žalitelji imaju takav interes.


title: Predmet C-171/14 P: Žalba koju je 7. travnja 2014. podnijela Eleonora Giulia Calvi protiv rješenja Općeg suda (šesto vijeće) od 31. ožujka 2014. u predmetu T-159/14, Eleonora Giulia Calvi protiv Europskog suda za ljudska prava

text:
               12.1.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 7/12

         Žalba koju je 7. travnja 2014. podnijela Eleonora Giulia Calvi protiv rješenja Općeg suda (šesto vijeće) od 31. ožujka 2014. u predmetu T-159/14, Eleonora Giulia Calvi protiv Europskog suda za ljudska prava
   (Predmet C-171/14 P)
   (2015/C 007/16)
   Jezik postupka: talijanski

      Stranke

      Žalitelj: Eleonora Giulia Calvi (zastupnici: M. Schirò i G. Crespi, odvjetnici)

      Druga stranka u postupku: Europski sud za ljudska prava
   Rješenjem od 9. listopada 2014. Sud Europske unije (šesto vijeće) odbio je žalbu kao očito neosnovanu.


title: Predmet T-358/17: Tužba podnesena 31. svibnja 2017. – Mubarak protiv Vijeća

text:
               24.7.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 239/71

         Tužba podnesena 31. svibnja 2017. – Mubarak protiv Vijeća
   (Predmet T-358/17)
   (2017/C 239/83)
   Jezik postupka: engleski

      Stranke

      Tužitelj: Mohamed Hosni Elsayed Mubarak (Kairo, Egipat) (zastupnici: B. Kennelly, QC, J. Pobjoy, barrister, G. Martin, M. Rushton i C. Enderby Smith, solicitors)

      Tuženik: Vijeće Europske unije

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

               —

               poništi Odluku Vijeća (ZVSP) 2017/496 od 21. ožujka 2016. o izmjeni Odluke 2011/172/ZVSP o mjerama ograničavanja protiv određenih osoba, subjekata i tijela s obzirom na stanje u Egiptu (u daljnjem tekstu: pobijana odluka; SL 2017., L 76, str. 22.) i Provedbenu uredba Vijeća (EU) 2017/491 od 21. ožujka 2017. o provedbi Uredbe Vijeća (EU) br. 270/2011 o mjerama ograničavanja usmjerenima protiv određenih osoba, subjekata i tijela s obzirom na stanje u Egiptu (u daljnjem tekstu: pobijana uredba; SL 2017., L 76, str. 10.), u dijelu u kojem se odnose na tužitelja;

               —

               proglasi neprimjenjivim članak 1. stavak 1. Odluke Vijeća 2011/172/ZVSP od 21. ožujka 2011. o mjerama ograničavanja protiv određenih osoba, subjekata i tijela s obzirom na stanje u Egiptu (u daljnjem tekstu: Odluka; SL 2011., L 76, str. 63.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 18., svezak 8., str. 260.) i članak 2. stavak 1. Uredbe Vijeća (EU) br. 270/2011 o mjerama ograničavanja usmjerenima protiv određenih osoba, subjekata i tijela s obzirom na stanje u Egiptu (u daljnjem tekstu: Uredba; SL 2011, L 76, str. 4.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 18., svezak 6., str. 204.), u dijelu u kojem se odnose na tužitelje i, slijedom toga, poništi Odluku (ZVSP) 2016/411, u dijelu u kojem se primjenjuje na tužitelja, i

               —

               naloži Vijeću snošenje troškova tužitelja.

      Tužbeni razlozi i glavni argumenti

   U prilog osnovanosti tužbe tužitelj ističe pet tužbenih razloga.

               1.

               Prvi tužbeni razlog, koji se temelji na nezakonitosti članka 1. stavka 1. Odluke i članka 2. stavka 1. Uredbe, s obzirom na to da (a) nemaju valjanu pravnu osnovu i/ili (b) se njima krši načelo proporcionalnosti.

               2.

               Drugi tužbeni razlog, koji se temelji na povredi tužiteljevih prava na temelju članka 6. UEU-a, u vezi s člancima 2. i 3. UEU-a, i članaka 47. i 48. Povelje Europske unije o temeljnim pravima, jer je Vijeće pretpostavilo da su sudski postupci u Egiptu bili u skladu s temeljnim ljudskim pravima.

               3.

               Treći tužbeni razlog, koji se temelji na pogreškama u ocijeni koje je počinilo Vijeće smatrajući da je kriterij za uvrštavanje tužitelja u članak 1. stavak 1. Odluke i članak 2. stavak 1. Uredbe ispunjen.

               4.

               Četvrti tužbeni razlog, koji se temelji na tome da je Vijeće povrijedilo tužiteljevo pravo na obranu i pravo na dobru upravu te djelotvorni sudski nadzor. Vijeće je osobito propustilo pažljivo i nepristrano ispitati jesu li razlozi navedeni u prilog osnovanosti ponovnog uvrštavanja bili osnovani s obzirom na očitovanja koja je tužitelj podnio prije ponovnog uvrštavanja.

               5.

               Peti tužbeni razlog, koji se temelji na tome da je Vijeće neopravdano i neproporcionalno prekršilo tužiteljeva temeljna prava, uključujući pravo na zaštitu vlasništva i ugleda. Utjecaj pobijane odluke i pobijane uredbe na tužitelja je dalekosežan, i što se tiče njegove imovine, i što se tiče njegovog ugleda širom svijeta. Vijeće je propustilo pokazati da je zamrzavanje tužiteljeve financijske imovine i gospodarskih sredstava povezano s legitimnim ciljem ili njime opravdano, kao ni da je proporcionalno takvom cilju.


title: Predmet T-134/16: Tužba podnesena 29. ožujka 2016. – Caisse régionale de crédit agricole mutuel Nord Midi-Pyrénées protiv ESB-a

text:
               17.5.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 175/31

         Tužba podnesena 29. ožujka 2016. – Caisse régionale de crédit agricole mutuel Nord Midi-Pyrénées protiv ESB-a
   (Predmet T-134/16)
   (2016/C 175/36)
   Jezik postupka: francuski

      Stranke

      Tužitelj: Caisse régionale de crédit agricole mutuel Nord Midi-Pyrénées (Albi, Francuska) (zastupnik: H. Savoie, odvjetnik)

      Tuženik: Europska središnja banka

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

               —

               poništi Odluku Europske središnje banke od 29. siječnja 2016. (ECB/SSM/2016 – 969500TJ5KRTCJQWXH05/100) donesenu na temelju članka 4. stavka 1. točke (e) Uredbe (EU) br. 468/2014 Europske središnje banke i na temelju članaka L. 511–13, L. 511–52, L. 511–58, L. 612–23-1 i R. 612-29-3 francuskog Monetarnog i financijskog zakonika.

      Tužbeni razlozi i glavni argumenti

   U prilog osnovanosti tužbe tužitelj ističe četiri tužbena razloga koji su u svojoj biti istovjetni ili slični onima istaknutima u predmetu T-133/16, Caisse régionale de crédit agricole mutuel Alpes Provence/ESB.


title: Predmet C-485/15: Rješenje predsjednika Suda od 15. prosinca 2015. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Consiglio di Stato – Italija) – Aeroporto Valerio Catullo di Verona Villafranca SpA protiv Società per l'aeroporto civile di Bergamo-Orio al Serio SpA (SACBO SpA), Società Aeroporto Brescia e Montichiari SpA (Abem SpA) i dr.

text:
               29.2.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 78/12

         Rješenje predsjednika Suda od 15. prosinca 2015. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Consiglio di Stato – Italija) – Aeroporto Valerio Catullo di Verona Villafranca SpA protiv Società per l'aeroporto civile di Bergamo-Orio al Serio SpA (SACBO SpA), Società Aeroporto Brescia e Montichiari SpA (Abem SpA) i dr.
   (Predmet C-485/15) (1)

   (2016/C 078/19)
   Jezik postupka: talijanski
   Predsjednik Suda odredio je brisanje predmeta.

      (1)  SL C 414, 14. 12. 2015.