title: Predmet C-163/14: Tužba podnesena 4. travnja 2014. – Europska komisija protiv Kraljevine Belgije

text:
               16.6.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 184/17

         Tužba podnesena 4. travnja 2014. – Europska komisija protiv Kraljevine Belgije
   (Predmet C-163/14)
   2014/C 184/21
   Jezik postupka: francuski

      Stranke

      Tužitelj: Europska komisija (zastupnici: F. Clotuche-Duvieusart i I. Martínez del Peral, agenti)

      Tuženik: Kraljevina Belgija

      Tužbeni zahtjev

               —

               utvrditi da je, time što institucijama i tijelima Europske unije nije dozvolila izuzeće, predviđeno člankom 3. stavkom 2. Protokola o povlasticama i imunitetima Europske unije, za doprinose propisane u članku 26. Odluke o organizaciji tržišta električne energije u Briselskoj regiji i u članku 20. Odluke o organizaciji tržišta plina u Briselskoj regiji, s izmjenama i dopunama, kao i time što se protivila povratu spomenutih doprinosa koje se plaćaju toj regiji, Kraljevina Belgija povrijedila obveze koje ima temeljem članka 3. stavka 2. Protokola o povlasticama i imunitetima Europske unije;

               —

               Kraljevini Belgiji naložiti snošenje troškova.

      Tužbeni razlozi i glavni argumenti

   Odluka od 19. srpnja 2001. o organizaciji tržišta električne energije u Briselskoj regiji i Odluka od 1. travnja 2004. o organizaciji tržišta plina u Briselskoj regiji, s izmjenama i dopunama, propisuju prikupljanje doprinosa na teret isporučitelja električne energije i plina, a u korist Briselske regije. Ti regionalni doprinosi se potom fakturiraju konačnim potrošačima, pa stoga i institucijama Europske unije kod isporuke električne energije ili plina ovisno o snazi koja je stavljena na raspolaganje krajnjim korisnicima (za električnu energiju) ili o kalibru brojila kod krajnjih korisnika (za plin).
   Komisija smatra da se regionalni doprinosi trebaju okvalificirati kao neizravni porezi koje prikupljaju belgijska nadležna tijela prilikom znatnih kupnji koje institucije obavljaju za službenu uporabu i koji su uključeni u cijenu električne energije i plina za koju im se ispostavlja račun. Komisija naglašava da kod određivanja što je neizravni porez nije nužno da je obveza prevaljivanja na krajnjeg korisnika izričito predviđena propisima i da je najvažnije da se radi o porezu koji se ubire prilikom potrošnje ili konzumacije. Slijedom navedenog, Komisija smatra da je belgijska država temeljem članka 3. stavka 2. Protokola o povlasticama i imunitetima Europske unije dužna vratiti navedene neizravne naknade ili poreze na prodaje izvršene institucijama Europske unije.
   Komisija ističe da se spomenuti regionalni doprinosi ne mogu okvalificirati kao obične naplate za uslugu od opće koristi i da stoga ne potpadaju pod izuzeće predviđeno člankom 3. stavkom 3. Protokola o povlasticama i imunitetima Europske unije. Naime, cilj je tih doprinosa financiranje raznih zadataka javne službe te se njima prije svega financiraju različite politike koje javna tijela vode u društvenom interesu (na primjer, socijalna tarifa, minimalne isporuke električne energije kućanstvima) ili u interesu zaštite okoliša (na primjer, promoviranje razumne uporabe energije). Ne radi se o tome da se tim porezima plaća protučinidba za uslugu koja se pruža posebno institucijama.


title: Predmet C-313/13: Rješenje predsjednika Suda od 20. veljače 2014. (zahtjev za prethodnu odluku Curtea de Apel Alba Iulia – Rumunjska) – Direcţia Generală a Finanţelor Publice a Judeţului Sibiu – Activitatea de Inspecţie Fiscală protiv Cătălin Ienciu

text:
               16.6.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 184/24

         Rješenje predsjednika Suda od 20. veljače 2014. (zahtjev za prethodnu odluku Curtea de Apel Alba Iulia – Rumunjska) – Direcţia Generală a Finanţelor Publice a Judeţului Sibiu – Activitatea de Inspecţie Fiscală protiv Cătălin Ienciu
   (Predmet C-313/13) (1)

   2014/C 184/38
   Jezik postupka: rumunjski
   Predsjednik Suda odredio je brisanje predmeta.

      (1)  SL C 226, 3.8.2013.


title: Predmet T-330/13: Rješenje Općeg suda od 16. listopada 2014. – Chatziioannou protiv Komisije i ESB-a ( „Tužba za poništenje — Program potpore stabilnosti Cipra — Izjava Eurogrupe o restrukturiranju bankarskog sektora na Cipru — Pogrešna naznaka tuženika u tužbi — Nedopuštenost” )

text:
               15.12.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 448/24

         Rješenje Općeg suda od 16. listopada 2014. – Chatziioannou protiv Komisije i ESB-a
   (Predmet T-330/13) (1)

   ((„Tužba za poništenje - Program potpore stabilnosti Cipra - Izjava Eurogrupe o restrukturiranju bankarskog sektora na Cipru - Pogrešna naznaka tuženika u tužbi - Nedopuštenost”))
   (2014/C 448/31)
   Jezik postupka: grčki

      Stranke

      Tužiteljica: Lella Chatziioannou (Nikozija, Cipar) (zastupnici: E. Efstathiou, K. Efstathiou i K. Liasidou, odvjetnici)

      Tuženici: Europska komisija (zastupnici: B. Smulders, J.-P. Keppenne i M. Konstantinidis, agenti); i Europska središnja banka (ESB) (zastupnici: A. Sáinz de Vicuña Barroso, N. Lenihan i F. Athanasiou, agenti, uz asistenciju W. Bussiana, W. Devroa i D. Artsa, odvjetnika)

      Predmet

   Zahtjev za poništenje izjave Eurogroupe od 25. ožujka 2013., koja se posebno tiče restrukturiranja bankarskog sektora na Cipru.

      Izreka

               1.

               Tužba se odbacuje kao nedopuštena.

               2.

               Nalaže se Lelli Chatziioannou snošenje vlastitih troškova, kao i troškova Europske komisije i Europske središnje banke (ESB).

      (1)  SL C 252, 31.8.2013.


title: Predmet C-556/16: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 3. studenoga 2016. uputio Finanzgerichts Hamburg (Njemačka) – Lutz GmbH protiv Hauptzollamt Hannover

text:
               6.2.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 38/8

         Zahtjev za prethodnu odluku koji je 3. studenoga 2016. uputio Finanzgerichts Hamburg (Njemačka) – Lutz GmbH protiv Hauptzollamt Hannover
   (Predmet C-556/16)
   (2017/C 038/11)
   Jezik postupka: njemački

      Sud koji je uputio zahtjev

   Finanzgericht Hamburg

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelj: Lutz GmbH

      Tuženik: Hauptzollamt Hannover

      Prethodna pitanja

               1.

                           a)

                           Treba li napomene s objašnjenjima Europske komisije o Kombiniranoj nomenklaturi Europske unije (1) koje se odnose na podbroj 6212 2000 (SL EU 2015 C 76, str. 1., 255) tumačiti na način da je kod gaćica-steznika elastičnost „ograničena u širinu” kada je elastičnost u širinu manja nego elastičnost u dužinu?

                           b)

                           U slučaju pozitivnog odgovora na pitanje 1. a):
                           Na temelju kojih objektivnih mjerila valja izvršiti usporedbu između elastičnosti u dužinu i elastičnosti u širinu?

               2.

               U slučaju negativnog odgovora na pitanje 1. a):

                           a)

                           Treba li napomene s objašnjenjima Europske komisije o Kombiniranoj nomenklaturi Europske unije koje se odnose na podbroj 6212 2000 (SL EU 2015 C 76, str. 1., 255) tumačiti na način da je kod gaćica-steznika „elastičnost ograničena u širinu” samo ako je elastičnost u širinu znatno manja nego elastičnost u dužinu?

                           b)

                           U slučaju pozitivnog odgovora na pitanje 2. a):
                           Na temelju kojih objektivnih mjerila valja izvršiti usporedbu između elastičnosti u dužinu i elastičnosti u širinu i prema kojem načinu ocjene?

               3.

               U slučaju negativnog odgovora na pitanje 2. a):

                           a)

                           Treba li napomene s objašnjenjima Europske komisije o Kombiniranoj nomenklaturi Europske unije koje se odnose na podbroj 6212 2000 (SL EU 2015 C 76, str. 1., 255) tumačiti na način da se ograničenje elastičnosti u širinu kod gaćica-steznika ne određuje usporedbom između elastičnosti u dužinu i elastičnosti u širinu, nego znači apsolutno ograničenje elastičnosti u širinu?

                           b)

                           U slučaju pozitivnog odgovora na pitanje 3. a):

                     Na temelju kojih objektivnih mjerila valja ispitati je li elastičnost u širinu gaćica-steznika ograničena u smislu navedenom u pitanju 3. a)?

      (1)  Uredba Vijeća (EEZ) br. 2658/87 od 23. srpnja 1987. o tarifnoj i statističkoj nomenklaturi i o Zajedničkoj carinskoj tarifi; SL L 256, str. 1. (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 2., svezak 12., str. 3.)


title: Predmet C-181/13: Rješenje Suda (sedmo vijeće) od 27. veljače 2014. (zahtjev za prethodnu odluku Commissione tributaria provinciale di Latina – Italija) – Francesco Acanfora protiv Equitalia Sud SpA – Agente di Riscossione Latina, Agenzia delle Entrate – Ufficio di Latina (Zahtjev za prethodnu odluku — Članak 107. UFEU-a — Pojam „državne potpore”  — Nacionalno zakonodavstvo koje u slučaju neplaćanja poreza predviđa obvezu poreznog obveznika da društvu koncesionaru usluge naplate uplati iznos od 9% dugovanog iznosa na ime naknade za usluge naplate — Opis činjeničnog okvira — Nedostatnost — Očita nedopuštenost)

text:
               16.6.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 184/5

         Rješenje Suda (sedmo vijeće) od 27. veljače 2014. (zahtjev za prethodnu odluku Commissione tributaria provinciale di Latina – Italija) – Francesco Acanfora protiv Equitalia Sud SpA – Agente di Riscossione Latina, Agenzia delle Entrate – Ufficio di Latina
   (Predmet C-181/13) (1)

   ((Zahtjev za prethodnu odluku - Članak 107. UFEU-a - Pojam „državne potpore” - Nacionalno zakonodavstvo koje u slučaju neplaćanja poreza predviđa obvezu poreznog obveznika da društvu koncesionaru usluge naplate uplati iznos od 9% dugovanog iznosa na ime naknade za usluge naplate - Opis činjeničnog okvira - Nedostatnost - Očita nedopuštenost))
   2014/C 184/07
   Jezik postupka: talijanski

      Sud koji je uputio zahtjev

   Commissione tributaria provinciale di Latina

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelj: Francesco Acanfora

      Tuženici: Equitalia Sud SpA – Agente di Riscossione Latina, Agenzia delle Entrate – Ufficio di Latina

      Predmet

   Zahtjev za prethodnu odluku – Commissione tributaria provinciale di Latina – Tumačenje čl. 107. UFEU-a – Pojam državne potpore – Nacionalno zakonodavstvo koje u slučaju neplaćanja poreza predviđa obvezu poreznog obveznika da društvu koncesionaru usluge naplate uplati iznos od 9% dugovanog iznosa na ime naknade za usluge naplate

      Izreka

   Zahtjev za prethodnu odluku koji je odlukom od 5. prosinca 2012. podnio Commissione tributaria provinciale di Latina (Italija), očito je nedopušten.

      (1)  SL C 207, 20.7.2013.


title: Predmet C-526/11: Presuda Suda (peto vijeće) od 12. rujna 2013. (zahtjev za prethodnu odluku Oberlandesgericht Düsseldorf — Njemačka) — IVD GmbH & Co. KG protiv Ärztkammer Westfalen-Lippe (Javna nabava — Direktiva 2004/18/EZ — Članak 1. stavak 9. drugi podstavak točka (c) — Pojam „Tijelo kojim se upravlja na temelju javnog prava” — Uvjet koji se odnosi bilo na financiranje djelatnosti bilo na nadzor nad poslovanjem bilo na nadzor nad djelatnošću od strane države, regionalnih ili lokalnih vlasti ili drugih tijela kojima se upravlja na temelju javnog prava — Liječnička komora — Zakonom predviđeno financiranje članarinama koje plaćaju članovi te komore — Iznos članarina koje određuje skupština te komore — Autonomija komore u odnosu na određivanje opsega i detaljnih pravila za izvršavanje njezinih zakonskih zadaća)

text:
               9.11.2013

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 325/4

         Presuda Suda (peto vijeće) od 12. rujna 2013. (zahtjev za prethodnu odluku Oberlandesgericht Düsseldorf — Njemačka) — IVD GmbH & Co. KG protiv Ärztkammer Westfalen-Lippe
   (Predmet C-526/11) (1)

   (Javna nabava - Direktiva 2004/18/EZ - Članak 1. stavak 9. drugi podstavak točka (c) - Pojam „Tijelo kojim se upravlja na temelju javnog prava” - Uvjet koji se odnosi bilo na financiranje djelatnosti bilo na nadzor nad poslovanjem bilo na nadzor nad djelatnošću od strane države, regionalnih ili lokalnih vlasti ili drugih tijela kojima se upravlja na temelju javnog prava - Liječnička komora - Zakonom predviđeno financiranje članarinama koje plaćaju članovi te komore - Iznos članarina koje određuje skupština te komore - Autonomija komore u odnosu na određivanje opsega i detaljnih pravila za izvršavanje njezinih zakonskih zadaća)
   2013/C 325/05
   Jezik postupka: njemački

      Sud koji je uputio zahtjev

   Oberlandesgericht Düsseldorf

      Stranke u glavnom postupku

      Tužitelj: IVD GmbH & Co. KG

      Tuženik: Ärztkammer Westfalen-Lippe

      u prisutnosti: WWF Druck + Medien GmbH

      Predmet

   Zahtjev za prethodnu odluku — Oberlandesgericht Düsseldorf — Tumačenje članka 1. stavka 9. drugog podstavka točke (c) Direktive Europskog parlamenta i Vijeća 2004/18/EZ od 31. ožujka 2004. o usklađivanju postupaka za sklapanje ugovora o javnim radovima, ugovora o javnoj nabavi robe te ugovora o javnim uslugama (SL L 134, str. 114.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 6., svezak 1., str. 156.) — Pojam „tijelo kojim se upravlja na temelju javnog prava” — Uvjeti većinskog financiranja i nadzora nad poslovanjem od strane države — Komora koju zakon ovlašćuje da od svojih članova ubire članarine, pri čemu iznos i korištenje tih članarina moraju biti određeni pravilnikom za čije donošenje je potrebna suglasnost države

      Izreka

   Članak 1. stavak 9. drugi podstavak točku (c) Direktive Europskog parlamenta i Vijeća 2004/18/EZ od 31. ožujka 2004. o usklađivanju postupaka za sklapanje ugovora o javnim radovima, ugovora o javnoj nabavi robe te ugovora o javnim uslugama treba tumačiti u smislu da tijelo, kao što je komora kojom se upravlja na temelju javnog prava, ne ispunjava ni kriterij koji se odnosi na većinsko financiranje od strane javnih vlasti, kada se to tijelo većim dijelom financira članarinama koje uplaćuju njegovi članovi, a čiji iznos to tijelo određuje i ubire na temelju zakona koji ga na to ovlašćuje, u slučaju kada taj zakon ne određuje ni opseg niti detaljna pravila koja se odnose na aktivnosti koje spomenuto tijelo poduzima u okviru ispunjenja svojih zakonskih zadaća koje se financiraju putem članarina, a niti, samo na osnovi činjenice da je za donošenje odluke kojom to tijelo određuje iznos navedenih članarina potrebna suglasnost nadzornog tijela, kriterij koji se odnosi na nadzor nad poslovanjem tog tijela od strane javnih vlasti.

      (1)  SL C 25, 28.1.2012.


title: Predmet T-324/17: Tužba podnesena 29. svibnja 2017. – SAS Cargo Group i drugi protiv Komisije

text:
               24.7.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 239/53

         Tužba podnesena 29. svibnja 2017. – SAS Cargo Group i drugi protiv Komisije
   (Predmet T-324/17)
   (2017/C 239/66)
   Jezik postupka: engleski

      Stranke

      Tužitelji: SAS Cargo Group A/S (Kastrup, Danska), Scandinavian Airlines System Denmark-Norway-Sweden (Stockholm, Švedska), SAS AB (Stockholm) (zastupnici: B. Creve, M. Kofmann i G. Forwood, odvjetnici i J. Killick, Barrister)

      Tuženik: Europska komisija

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelji od Općeg suda zahtijevaju da:

               —

               poništi, u cijelosti ili djelomično, Komisijinu Odluku C (2017) 1742 final od 17. ožujka 2017. o postupku na temelju članka 101. UFEU-a, članka 53. Sporazuma o EGP-u i članka 8. Sporazuma između Europske zajednice i Švicarske Konfederacije o zračnom prometu (predmet AT.39258 – zračni teretni prijevoz);

               —

               podredno, smanji visinu novčane kazne određene tužiteljima;

               —

               odredi zahtijevane mjere upravljanja postupkom ili izvođenja dokaza ili druge slične mjere koje smatra potrebnima; i

               —

               naloži Komisiji snošenje troškova tih postupaka.

      Tužbeni razlozi i glavni argumenti

   U prilog osnovanosti tužbe tužitelji ističu pet tužbenih razloga.

               1.

               Prvi tužbeni razlog, koji se temelji na povredi prava obrane tužiteljâ i načela jednakosti oružja jer je tužiteljima uskraćen pristup relevantnim dokazima, i optužujućim i oslobađajućim uključujući dokaze koje je Komisija primila nakon priopćenja obavijesti o preliminarno utvrđenim činjenicama u postupku.

               2.

               Drugi tužbeni razlog, koji se temelji na nenadležnosti za primjenu članka 101. UFEU-a i članka 53. EGP-a na usluge zračnog teretnog prometa prema EGP-u, kao i na rutama između Švicarske i triju država izvan EU-a i EGP-a.

               3.

               Treći tužbeni razlog, koji se temelji na pogrešci u Komisijinoj ocjeni dokaza i njenom zaključku da se njima dokazuje sudjelovanje tužiteljâ u općenitoj, jedinstvenoj i trajnoj povredi iz pobijane odluke, odnosno njegovo saznanje o istoj.

               4.

               Četvrti tužbeni razlog, koji se temelji na povredi članka 266. UFEU-a, članka 17. Povelje Europske unije o temeljnim pravima i članka 296. stavka 2. UFEU-a jer je pobijana odluka sama po sebi nedosljedna, osobito u pogledu određivanja odgovornosti za navodnu povredu.

               5.

               Peti tužbeni razlog, koji se temelji na tome da je Komisija tužiteljima pogrešno odredila novčanu kaznu jer oni ne mogu biti odgovorni za navodnu povredu, i da je u svakom slučaju Komisija prilikom izračuna novčane kazne pogriješila u pogledu vrijednosti prodaje, otežavajućih čimbenika vezanih za osobitu situaciju društva SAS Cargo, trajanja, penalizacije recidivizma i raznih olakotnih okolnosti; te prema tome novčanu kaznu treba poništiti odnosno alternativno značajno umanjiti.


title: Predmet F-144/11: Rješenje Službeničkog suda (drugo vijeće) od 24. lipnja 2013. — Mateo Pérez protiv Komisije

text:
               31.8.2013

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 252/31

         Rješenje Službeničkog suda (drugo vijeće) od 24. lipnja 2013. — Mateo Pérez protiv Komisije
   (Predmet F-144/11) (1)

   2013/C 252/92

   Predmetni postupak završen je prije 1. srpnja 2013., datuma pristupanja Republike Hrvatske Europskoj uniji

      (1)  SL C 65, 3.3.2012., str. 27.


title: Predmet T-335/17: Tužba podnesena 30. svibnja 2017. – Help – Hilfe zur Selbsthilfe protiv Komisije

text:
               24.7.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 239/59

         Tužba podnesena 30. svibnja 2017. – Help – Hilfe zur Selbsthilfe protiv Komisije
   (Predmet T-335/17)
   (2017/C 239/71)
   Jezik postupka: njemački

      Stranke

      Tužitelj: Help – Hilfe zur Selbsthilfe e.V. (Bonn, Njemačka) (zastupnici: V. Jungkind i P. Cramer, odvjetnici)

      Tuženik: Europska komisija

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

               —

               poništi tuženikovu odluku od 21. ožujka 2017. (Ares(2017)1515573) prema kojoj djelomični iznos financiranja projekta pomoći Food Security Promotion for very food insecure farming households in Zimbabwe (ECHO/ZWE/BUD/2009/02002) u visini od 643 627,72 eura treba vratiti, kao i na tome utemeljen zahtjev za plaćanje od 7. travnja 2017. (br. 3241705513), kojim je tuženik zahtijevao plaćanje prve rate u visini od 321 813,86 eura, i

               —

               naloži tuženiku snošenje troškova postupka.

      Tužbeni razlozi i glavni argumenti

   U prilog osnovanosti tužbe tužitelj ističe tri tužbena razloga.

               1.

               Prvi tužbeni razlog: pristup kojem je tuženik prigovorio nije povreda materijalnog prava

                           —

                           Tužiteljevim pristupom, kojem je tuženik prigovorio, pri dodjeli dva ugovora za isporuku poljoprivredne robe nisu povrijeđeni obvezujući materijalnopravni zahtjevi za organizaciju natječaja na području humanitarnih projekata. Konkretno, taj je pristup bio u skladu s obveznim načelima nabave iz članka 184. stavka 1. Provedbenih pravila za Financijsku uredbu Europske unije 2009. i članka 2. stavka 3. Pravila i postupaka (Rules and Procedures) iz Priloga IV. Okvirnom sporazumu o partnerstvu u vezi sa suradnjom Europske unije s nevladinim organizacijama u području humanitarne pomoći iz 2008.

                           —

                           Navedenim pristupom ne povrjeđuje se obveza dokumentiranja iz članka 23. stavka 4. općih pravila navedenih u Prilogu III. Okvirnom sporazumu o partnerstvu.

               2.

               Drugi tužbeni razlog: nema drugih razloga za povrat

                           —

                           Ne postoje ni drugi razlozi za povrat financijske pomoći. Konkretno, poduzetnik kojeg je izabrao tužitelj isporučio je naručenu robu na vrijeme, u cijelosti i odgovarajuće kvalitete. Tužitelj je također uspješno proveo projekt pomoći, što su potvrdila ukupno četiri neovisna preispitivanja trećih osoba.

                           —

                           Nije bilo kažnjivog ponašanja tužiteljevih suradnika. Staatsanwaltschaft Bonn (Državno odvjetništvo, Bonn, Njemačka) nije pokrenuo istragu zbog nedostatka sumnje o postojanju kaznenog djela.

               3.

               Treći tužbeni razlog (podredni): neizvršavanje diskrecijske ovlasti i neproporcionalnost

                           —

                           Tuženik je donio odluku o povratu dodijeljene financijske pomoći zbog pogrešne pretpostavke da podliježe obvezujućoj preporuci Europskog ureda za borbu protiv prijevara (OLAF) o povratu. On nije izvršio svoju diskrecijsku ovlast, zbog čega je povrat nezakonit.

                           —

                           Povrat ukupnog djelomičnog iznosa od 643 627,27 eura nezakonit je osim toga zbog povrede načela proporcionalnosti iz članka 5. stavka 4. UFEU-a. Nadilazi ono što je potrebno za zaštitu proračuna i, posebice s obzirom na uspješnu provedbu projekta pomoći, nije proporcionalan tužiteljevu opterećenju.


title: Predmet T-837/16: Tužba podnesena 28. studenoga 2016. – Švedska protiv Komisije

text:
               6.2.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 38/37

         Tužba podnesena 28. studenoga 2016. – Švedska protiv Komisije
   (Predmet T-837/16)
   (2017/C 038/50)
   Jezik postupka: švedski

      Stranke

      Tužitelj: Kraljevina Švedska (zastupnici: A. Falk and F. Bergius, u svojstvu agenata)

      Tuženik: Europska komisija

      Tužbeni zahtjev

               —

               poništiti Provedbenu odluku Komisije C(2016) 5644 od 7. rujna 2016. o davanju autorizacije za određene upotrebe olovnog sulfokromata žutog i olovnog kromata molibdata sulfata crvenog prema Uredbi (EZ) br. 1907/2006 Europskog parlamenta i Vijeća od 18. prosinca 2006. o registraciji, evaluaciji, autorizaciji i ograničavanju kemikalija (REACH) i osnivanju Europske agencije za kemikalije te o izmjeni Direktive 1999/45/EZ i stavljanju izvan snage Uredbe Vijeća (EEZ) br. 793/93 i Uredbe Komisije (EZ) br. 1488/94 kao i Direktive Vijeća 76/769/EEZ i direktiva Komisije 91/155/EEZ, 93/67/EEZ, 93/105/EZ i 2000/21/EZ (osporavana odluka), i

               —

               naložiti Komisiji snošenje troškova.

      Tužbeni razlozi i glavni argumenti

   U prilog osnovanosti tužbe tužitelj ističe tri tužbena razloga.

               1.

               Prvi tužbeni razlog se temelji na tvrdnji da je Komisija prekoračila svoje provedbene ovlasti prema članku 291. stavku 2. UFEU-a i Uredbi (EZ) br. 1907/2006.

                           —

                           Komisija je prekoračila svoje provedbene ovlasti time što je povrijedila članak 55. i članak 60. stavak 4. Uredbe br. 1907/2006 i dala autorizaciju za koju je podnesena prijava, a da pritom protivno cilju uredbe nisu bili ispunjeni uvjeti propisani uredbom za takvo davanje autorizacije.

                           —

                           Komisija je povrijedila članak 60. stavak 4. Uredbe br. 1907/2006 time što je dala autorizaciju, a da pritom nije izvršila vlastitu ocjenu uvjeta za davanje autorizacije u skladu s tim člankom i dostatno istražila jesu li ispunjeni uvjeti za davanje autorizacije prema tom članku.

                           —

                           Komisija je također povrijedila članak 55. Uredbe br. 1907/2006 time što je dala autorizaciju protivno cilju sustava autorizacije i to, inter alia, osigurati dobro funkcioniranje unutarnjega tržišta i postupnu zamjenu posebno zabrinjavajućih tvari prikladnim alternativnim tvarima ili tehnikama, kada je to ekonomski i tehnički izvedivo.

               2.

               Drugi tužbeni razlog se temelji na činjenici da je Komisija počinila očitu pogrešku u ocjeni i pogrešno primijenila pravo.

                           —

                           U prilog ovom tužbenom zahtjevu upućuje se na iste činjenice kao što su one navedene u odnosu na prvi tužbeni razlog. Činjenica da je Komisija zanemarila članak 55. i članak 60. stavak 4. Uredbe br. 1907/2006, kao što je to gore opisano, stoga također znači da je Komisija u osporavanoj odluci počinila očito pogrešnu ocjenu i pogrešno primijenila pravo.

               3.

               Treći tužbeni razlog se temelji na činjenici da je Komisija povrijedila načelo predostrožnosti i obvezu obrazlaganja.

                           —

                           Komisija je povrijedila načelo predostrožnosti time što je dala autorizaciju a da pritom nije izvršila vlastitu ocjenu uvjeta za davanje autorizacije sukladno članku 60. stavku 4. Uredbe br. 1907/2006 i dostatno istražila jesu li ispunjeni uvjeti iz tog članka za davanje autorizacije.

                           —

                           U svakom slučaju, Komisija je povrijedila svoju obvezu obrazlaganja koja proizlazi iz članka 296. UFEU-a, članka 130. Uredbe br. 1907/2006 i načela dobre uprave, jer iz osporavane odluke nije moguće razaznati kako je Komisija ocijenila jesu li ispunjeni uvjeti za davanje autorizacije u skladu s člankom 60. stavkom 4. uredbe.


title: Predmet F-38/15: Tužba podnesena 6. ožujka 2015. – FJ protiv Parlamenta

text:
               1.6.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 178/26

         Tužba podnesena 6. ožujka 2015. – FJ protiv Parlamenta
   (Predmet F-38/15)
   (2015/C 178/28)
   Jezik postupka: francuski

      Stranke

      Tužitelj: FJ (zastupnici: S. Orlandi i T. Martin, odvjetnici)

      Tuženik: Europski parlament

      Predmet i opis spora

   Poništenje odluke kojom se odbija tužiteljev zahtjev za snošenje određenih nezdravstvenih troškova koji su nastali za njegovog sina.

      Tužbeni zahtjev tužitelja

   Tužitelj od Službeničkog suda zahtijeva da:

               —

               prvenstveno, utvrdi nezakonitom odluku tijela za imenovanje od 18. lipnja 2014. o nepreuzimanju određenih nezdravstvenih troškova koje JSIS ne nadoknađuje, a koji su posljedica invaliditeta tužiteljeva sina;

               —

               podredno, naloži imenovanje stručnjaka u skladu s člankom 75. Poslovnika radi utvrđivanja postotka nesposobnosti koji je posljedica invaliditeta;

               —

               naloži Europskom parlamentu snošenje troškova.


title: Predmet T-34/16: Tužba podnesena 26. siječnja 2016. – Republika Litva protiv Komisije

text:
               4.4.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 118/32

         Tužba podnesena 26. siječnja 2016. – Republika Litva protiv Komisije
   (Predmet T-34/16)
   (2016/C 118/37)
   Jezik postupka: litavski

      Stranke

      Tužitelj: Republika Litva (zastupnici: D. Kriaučiūnas, R. Krasuckaitė i T. Orlickas, u svojstvu agenata)

      Tuženik: Europska komisija

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

               —

               poništi Provedbenu odluku Komisije (EU) 2015/2098 od 13. studenoga 2015. o isključenju iz financiranja Europske unije određenih izdataka nastalih za države članice u okviru Europskog fonda za jamstva u poljoprivredi (EFJP) i Europskog poljoprivrednog fonda za ruralni razvoj (EPFRR) (priopćeno pod brojem dokumenta C(2015) 7716) u dijelu u kojem se tom odlukom propisuje da se na Litvu primjenjuje financijski ispravak od 1 113 589,65 eura;

               —

               naloži Europskoj komisiji snošenje troškova.

      Tužbeni razlozi i glavni argumenti

   U prilog osnovanosti tužbe tužitelj ističe tri tužbena razloga.

               1.

                  Prvi tužbeni razlog kojim se ističe povreda članka 52. stavka 2. Uredbe (EU) br. 1306/2013 Europskog parlamenta i Vijeća od 17. prosinca 2013. o financiranju, upravljanju i nadzoru zajedničke poljoprivredne politike i o stavljanju izvan snage uredaba Vijeća (EEZ) br. 352/78, (EZ) br. 165/94, (EZ) br. 2799/98, (EZ) br. 814/2000, (EZ) br. 1290/2005 i (EZ) 485/2008, primijenjenog u vezi s načelom proporcionalnosti, u mjeri u kojoj je Komisija, odlučujući da primijeni paušalni ispravak od 5 %:

                           —

                           zanemarila činjenicu da je posebna i detaljno određena šteta prouzročena Europskoj uniji nastala zbog prve i četvrte povrede koju je utvrdila Komisija; zato je Komisija u pogledu tih povreda trebala odrediti samo jedan poseban ispravak te više nije trebala uzimati u obzir te povrede u vezi s drugim povredama kada je nastojala utvrditi je li postojao znatan rizik financijskih gubitaka za fond;

                           —

                           neopravdano analizirala izravno povezane povrede i time umjetno stvorila navodno znatan rizik gubitka za fond;

                           —

                           prilikom ocjene drugih povreda koje je utvrdila, netočno odredila i netočno uzela u obzir opseg neusklađenosti, narav povreda i financijsku štetu nastalu Europskoj uniji;

                           —

                           neprimjereno primijenila pretjeran financijski ispravak od 5 % za 2011. jer rizik gubitka za fond koji je iz toga proizašao nije bio znatan, uzimajući u obzir narav povreda koje je Komisija utvrdila te druge okolnosti;

                           —

                           neprimjereno primijenila financijski ispravak od 5 % za 2012. jer je njegova primjena propisana samo u slučajevima kada postoji znatan rizik gubitka za fond koji iz toga proizlazi, iako su provjere koje je provela Republika Litva i pružene informacije pokazale da s broj, opseg i narav neusklađenosti utvrđenih za 2012. i rizik koji je iz toga proizašao za fond znatno niži u usporedbi s neusklađenostima utvrđenim u 2011.; slijedom toga, mogao je nastati samo mali financijski rizik za fond.

               2.

                  Drugi tužbeni razlog kojim se ističe povreda članka 41. Uredbe Komisije (EZ) br. 1122/2009 od 30. studenoga 2009. o utvrđivanju detaljnih pravila za provedbu Uredbe Vijeća (EZ) br. 73/2009 u pogledu višestruke sukladnosti, modulacije i integriranog administrativnog i kontrolnog sustava, u okviru programa izravne potpore za poljoprivrednike predviđenih u navedenoj Uredbi, kao i za provedbu Uredbe Vijeća (EZ) br. 1234/2007 u pogledu višestruke sukladnosti u okviru programa potpore predviđenog za sektor vina, u mjeri u kojoj Komisija nije smatrala da se provjere na licu mjesta za ovce i krave mogu provesti u različito vrijeme, što vodi do zaključka da ta posebna povreda nije tako važna kao što Komisija navodi.

               3.

                  Treći tužbeni razlog kojim se ističe povreda obveze obrazlaganja u skladu s člankom 296. UFEU-a, u mjeri u kojoj Komisija, odlučujući da primijeni paušalni ispravak od 5 %:

                           —

                           nije navela odgovarajuće razloge ni obrazložila svoja utvrđenja povrede ili narav takvih povreda i rizik koji je iz toga proizašao za fond;

                           —

                           nije navela razloge zašto su neusklađenosti utvrđene u 2011. i 2012. bile ocijenjene zajedno u svrhe primjene financijskog ispravka od 5 % iako su se njihov broj i njihova narav znatno razlikovali svake godine te u svakom slučaju nije navela nikakve uvjerljive razloge zašto jedinstveni paušalni ispravak od 5 % treba biti naložen za neusklađenosti utvrđene u 2012. i za one utvrđene u 2011.


title: Predmet C-672/16: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 29. prosinca 2016. uputio Tribunal Arbitral Tributário (Centro de Arbitragem Administrativa — CAAD) (Portugal) – Imofloresmira — Investimentos Imobiliários, S.A. protiv Autoridade Tributária e Aduaneira

text:
               20.3.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 86/14

         Zahtjev za prethodnu odluku koji je 29. prosinca 2016. uputio Tribunal Arbitral Tributário (Centro de Arbitragem Administrativa — CAAD) (Portugal) – Imofloresmira — Investimentos Imobiliários, S.A. protiv Autoridade Tributária e Aduaneira
   (Predmet C-672/16)
   (2017/C 086/17)
   Jezik postupka: portugalski

      Sud koji je uputio zahtjev

   Tribunal Arbitral Tributário (Centro de Arbitragem Administrativa — CAAD)

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelj: Investimentos Imobiliários, S.A.

      Tuženik: Autoridade Tributária e Aduaneira

      Prethodna pitanja

               1.

               Kada je nekretnina na tržištu, unatoč tomu što je dvije ili više godina nije zauzeta, to jest kada se u promet stavlja radi davanja u zakup ili pružanja usluga, na primjer, office centrea i kada se utvrdi da vlasnik ima namjeru dati je u zakup i na to obračunati PDV te je poduzeo za to potrebne radnje, je li u skladu s člancima 167., 168., 184., 185. i 187. Direktive Vijeća 2006/112/EZ od 28. studenoga 2006. (1) smatrati da se nekretnina „stvarno ne upotrebljava radi gospodarske djelatnosti” ili „stvarno ne upotrebljava za oporezive djelatnosti”, u smislu članka 26. stavka 1. Zakona o PDV-u i članka 10. stavka 1. točke (b) Uredbe o odricanju od oslobođenja od PDV-a na transakcije u vezi s nekretninama, usvojene Uredbe sa zakonskom snagom 21/2007 od 29. siječnja, u njegovim ranijim inačicama, i stoga ocijeniti da se prvotno učinjeni odbitak treba ispraviti jer je veći od onog na koji je imao pravo porezni obveznik?

               2.

               U slučaju potvrdnog odgovora i u svjetlu pravilnog tumačenja članaka 137., 167., 168., 184., 185. i 187. Direktive 2006/112/EZ […], može li se naložiti jedinstveni ispravak za čitavo preostalo razdoblje na koje se ispravak odnosi, kao što propisuje portugalski propis u članku 10. stavku 1. točkama (b) i (c) Uredbe o odricanju od oslobođenja od PDV-a na transakcije u vezi s nekretninama, usvojene Uredbom sa zakonskom snagom 21/2007, od 29. siječnja, u njegovim ranijim inačicama, u slučaju kada nekretnina nije zauzeta već dulje od dvije godine, ali je i dalje na tržištu s ciljem da je se da u zakup (s mogućnošću odricanja) ili radi pružanja usluga (oporezivih) i kada se u narednim godinama predviđa njezina namjena za oporezive djelatnosti na temelju kojih nastaje pravo na odbitak?

               3.

               Je li u skladu s člancima 137., 167., 168. i 184. Direktive 2006/112/EZ […], sadržaj članka 2. stavka 2. pod (c) Uredbe o odricanju od oslobođenja od PDV-a na transakcije u vezi s nekretninama, u vezi s člankom 10. stavkom 1. točkom (b) iste uredbe, usvojene Uredbom sa zakonskom snagom 21/2007, od 29. siječnja, koji propisuje da se obveznik PDV-a ne može odreći oslobođenja od PDV-a prilikom sklapanja novih ugovora o zakupu, nakon što se provede jedinstveni ispravak PDV-a koji dovodi u pitanje sustav odbitaka koji slijede u razdoblju na koje se odnosi ispravak?

      (1)  Direktiva Vijeća 2006/112/EZ od 28. studenoga 2006. o zajedničkom sustavu poreza na dodanu vrijednost (SL 2006., L 347, str. 1.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 9., svezak 1., str. 120.).


title: Predmet C-342/13: Rješenje Suda (prvo vijeće) od 3. travnja 2014. (zahtjev za prethodnu odluku Szombathelyi Törvényszék – Mađarska) – Katalin Sebestyén protiv Zsolt Csaba Kővári, OTP Bank Nyrt., OTP Faktoring Követeléskezelő Zrt, Raiffeisen Bank Zrt (Zaštita potrošača — Direktiva 93/13/EEZ — Ugovor o hipotekarnom kreditu sklopljenom s bankom — Ugovorna odredba koja predviđa isključivu nadležnost arbitražnog tijela — Informacije o arbitražnom postupku koje je banka pružila prilikom sklapanja ugovora — Nepoštene ugovorne odredbe — Mjerila procjene)

text:
               16.6.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 184/8

         Rješenje Suda (prvo vijeće) od 3. travnja 2014. (zahtjev za prethodnu odluku Szombathelyi Törvényszék – Mađarska) – Katalin Sebestyén protiv Zsolt Csaba Kővári, OTP Bank Nyrt., OTP Faktoring Követeléskezelő Zrt, Raiffeisen Bank Zrt
   (Predmet C-342/13) (1)

   ((Zaštita potrošača - Direktiva 93/13/EEZ - Ugovor o hipotekarnom kreditu sklopljenom s bankom - Ugovorna odredba koja predviđa isključivu nadležnost arbitražnog tijela - Informacije o arbitražnom postupku koje je banka pružila prilikom sklapanja ugovora - Nepoštene ugovorne odredbe - Mjerila procjene))
   2014/C 184/11
   Jezik postupka: mađarski

      Sud koji je uputio zahtjev

   Szombathelyi Törvényszék

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelj: Katalin Sebestyén

      Tuženici: Zsolt Csaba Kővári, OTP Bank Nyrt., OTP Faktoring Követeléskezelő Zrt, Raiffeisen Bank Zrt

      Predmet

   Zahtjev za prethodnu odluku – Szombathelyi Törvényszék – Tumačenje članka 3. stavka 1. Direktive Vijeća 93/13/EEZ od 5. travnja 1993. o nepoštenim uvjetima u potrošačkim ugovorima (SL L 95, str. 29.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 15., svezak 12., str. 24.) – Fizička osoba koja je s bankom sklopila ugovor o hipotekarnom kreditu u kojem je sadržana ugovorna odredba koja predviđa isključivu nadležnost arbitražnog tijela – Nacionalno zakonodavstvo koje ne predviđa pravo na žalbu protiv arbitražnih odluka – Objašnjenja o arbitražnom postupku koja je banka pružila prilikom sklapanja ugovora

      Izreka

   Članak 3. stavci 1. i 3. Direktive Vijeća 93/13/EEZ od 5. travnja 1993. o nepoštenim uvjetima u potrošačkim ugovorima kao i stavak 1. točka (q) Priloga toj direktivi trebaju se tumačiti u smislu da je na dotičnom nacionalnom sudu, uzimajući u obzir sve okolnosti sklapanja navedenog ugovora, da utvrdi treba li ugovornu odredbu sadržanu u ugovoru o hipotekarnom kreditu koji je zaključen između banke i potrošača, a koja dodjeljuje isključivu nadležnost za sve sporove nastale u okviru tog ugovora stalnom arbitražnom sudu na čije odluke prema nacionalnom pravu ne postoji mogućnost podnošenja žalbe, smatrati nepoštenom u smislu tih odredaba. U okviru te procjene dotični nacionalni sud osobito mora:

               —

               provjeriti ima li predmetna ugovorna odredba za predmet ili svrhu isključenje ili ometanje prava potrošača na poduzimanje sudske tužbe ili provođenja svakog drugog pravnog lijeka, i

               —

               uzeti u obzir činjenicu da pružanje općih informacija potrošaču o razlikama koje postoje između arbitražnog postupka i redovnog sudskog postupaka prije sklapanja predmetnog ugovora samo za sebe ne dopušta zaključak o nepoštenosti te ugovorne odredbe.
               U slučaju potvrdnog odgovora, na navedenom je sudu da utvrdi sve posljedice koje u skladu s nacionalnim pravom iz toga proizlaze kako bi se uvjerio da potrošač nije vezan tom ugovornom odredbom.

      (1)  SL C 336, 16.11.2013.


title: Predmet C-161/14: Presuda Suda (drugo vijeće) od 4. lipnja 2015. – Europska komisija protiv Ujedinjene Kraljevine Velike Britanije i Sjeverne Irske (Povreda obveze države članice — Zajednički sustav poreza na dodanu vrijednost — Direktiva 2006/112/EZ — Članak 98. stavak 2. — Točka 10. Priloga III. — Primjena snižene stope PDV-a kod nabave, izgradnje, obnavljanja i adaptacija stanova u okviru socijalne politike — Točka 10. a Priloga III. — Snižena stopa PDV-a koja se primjenjuje na obnavljanje i popravljanja privatnih stanova, osim materijala koji čine značajni dio vrijednosti isporučene usluge — Nacionalno zakonodavstvo prema kojemu se primjenjuje snižena stopa PDV-a na usluge ugradnje i isporuke „materijala koji omogućuju uštedu energije”)

text:
               20.7.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 236/15

         Presuda Suda (drugo vijeće) od 4. lipnja 2015. – Europska komisija protiv Ujedinjene Kraljevine Velike Britanije i Sjeverne Irske
   (Predmet C-161/14) (1)

   ((Povreda obveze države članice - Zajednički sustav poreza na dodanu vrijednost - Direktiva 2006/112/EZ - Članak 98. stavak 2. - Točka 10. Priloga III. - Primjena snižene stope PDV-a kod nabave, izgradnje, obnavljanja i adaptacija stanova u okviru socijalne politike - Točka 10. a Priloga III. - Snižena stopa PDV-a koja se primjenjuje na obnavljanje i popravljanja privatnih stanova, osim materijala koji čine značajni dio vrijednosti isporučene usluge - Nacionalno zakonodavstvo prema kojemu se primjenjuje snižena stopa PDV-a na usluge ugradnje i isporuke „materijala koji omogućuju uštedu energije”))
   (2015/C 236/21)
   Jezik postupka: engleski

      Stranke

      Tužitelj: Europska komisija (zastupnici: M. Clausen i C. Soulay, agenti)

      Tuženik: Ujedinjena Kraljevina Velike Britanije i Sjeverne Irske (zastupnici: L. Christie i M. Holt, agenti, uz asistenciju K. Lasok QC)

      Izreka

               1.

               Primjenom snižene stope poreza na dodanu vrijednost na usluge ugradnje i isporuke „materijala koji omogućuju uštedu energije” te na isporuke takvih materijala od strane osobe koja ugrađuje navedene materijale u stambenoj zgradi,

                           —

                           s obzirom na to da se te usluge i isporuke ne mogu smatrati „nabavom, izgradnjom, obnavljanjem i adaptacijom stanova u okviru socijalne politike” u smislu točke 10. Priloge III. Direktive Vijeća 2006/112/EZ od 28. studenoga 2006. o zajedničkom sustavu poreza na dodanu vrijednost, kako je izmijenjena Direktivom Vijeća 2009/47/EZ od 5. svibnja 2009.,

                           —

                           s obzirom na to da te usluge i isporuke ne ulaze u okvir „obnavljanja i popravljanja privatnih stanova” u smislu točke 10.a Priloga III. navedene direktive, te

                           —

                           s obzirom na to da, i u slučaju da one predstavljaju popravljanje privatnih stanova“ u smislu točke 10.a Priloga III. te direktive, te iste usluge i isporuke uključuju materijale koji čine značajni dio vrijednosti pružene usluge,

                     Ujedinjena Kraljevina Velike Britanije i Sjeverne Irske povrijedila je obveze koje ima na temelju članka 98. Direktive 2006/112, kako je izmijenjena Direktivom 2009/47, u vezi s Prilogom III. navedene direktive.

               2.

               Nalaže se Ujedinjenoj Kraljevini Velike Britanije i Sjeverne Irske snošenje troškova.

      (1)  SL C 212, 7.7.2014.


title: Predmet C-477/12: Rješenje predsjednika Suda od 17. siječnja 2014. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Bundespatentgericht -Njemačka) – Hogan Lovells International LLP protiv Bayer CropScience K.K.

text:
               14.4.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 112/26

         Rješenje predsjednika Suda od 17. siječnja 2014. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Bundespatentgericht -Njemačka) – Hogan Lovells International LLP protiv Bayer CropScience K.K.
   (Predmet C-477/12) (1)

   2014/C 112/32
   Jezik postupka: njemački
   Predsjednik Suda odredio je brisanje predmeta.

      (1)  SL C 26, 26.1.2013.


title: Predmet C-72/12: Presuda Suda (drugo vijeće) od 7. studenoga 2013. (zahtjev za prethodnu odluku Bundesverwaltungsgericht — Njemačka) — Gemeinde Altrip, Gebrüder Hört GbR, Willi Schneider protiv Land Rheinland-Pfalz (Zahtjev za prethodnu odluku — Okoliš — Direktiva 85/337/EEZ — Procjena učinaka na okoliš — Aarhuška konvencija — Direktiva 2003/35/EZ — Pravo na pravno sredstvo protiv odluke o suglasnosti — Vremenska primjena — Postupak davanja suglasnosti pokrenut prije dana isteka roka za prijenos Direktive 2003/35/EZ — Odluka donesena nakon tog dana — Pretpostavke dopuštenosti žalbe — Povreda prava — Priroda povrede postupka na koju se može pozvati — Opseg nadzora)

text:
               11.1.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 9/6

         Presuda Suda (drugo vijeće) od 7. studenoga 2013. (zahtjev za prethodnu odluku Bundesverwaltungsgericht — Njemačka) — Gemeinde Altrip, Gebrüder Hört GbR, Willi Schneider protiv Land Rheinland-Pfalz
   (Predmet C-72/12) (1)

   (Zahtjev za prethodnu odluku - Okoliš - Direktiva 85/337/EEZ - Procjena učinaka na okoliš - Aarhuška konvencija - Direktiva 2003/35/EZ - Pravo na pravno sredstvo protiv odluke o suglasnosti - Vremenska primjena - Postupak davanja suglasnosti pokrenut prije dana isteka roka za prijenos Direktive 2003/35/EZ - Odluka donesena nakon tog dana - Pretpostavke dopuštenosti žalbe - Povreda prava - Priroda povrede postupka na koju se može pozvati - Opseg nadzora)
   2014/C 9/08
   Jezik postupka: njemački

      Sud koji je uputio zahtjev

   Bundesverwaltungsgericht

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelji: Gemeinde Altrip, Gebrüder Hört GbR, Willi Schneider

      Tuženik: Land Rheinland-Pfalz

      Uz sudjelovanje: Vertreter des Bundesinteresses beim Bundesverwaltungsgericht

      Predmet

   Zahtjev za prethodnu odluku — Bundesverwaltungsgericht Leipzig — Tumačenje članka 6. Direktive 2003/35/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 26. svibnja 2003. o osiguravanju sudjelovanja javnosti u izradi određenih planova i programa koji se odnose na okoliš i o izmjeni direktiva Vijeća 85/337/EEZ i 96/61/EZ s obzirom na sudjelovanje javnosti i pristup pravosuđu (SL L 156, str. 17.), kao i članka 10. a Direktive Vijeća 85/337/EEZ od 27. lipnja 1985. o procjeni o procjeni učinaka određenih javnih i privatnih projekata na okoliš (SL L 175, str. 40), kako je izmijenjena Direktivom 2003/35/EZ — Izgradnja bazena za zadržavanje vodnih valova — Pravo na pravno sredstvo protiv odluke o suglasnosti — Vremenska primjena — Situacija u kojoj je postupak davanja suglasnosti pokrenut prije dana isteka roka za prijenos Direktive 2003/35/EZ, a odluka je donesena nakon tog dana

      Izreka

               1.

               Direktivu 2003/35 Europskog parlamenta i Vijeća od 26. svibnja 2003. o osiguravanju sudjelovanja javnosti u izradi određenih planova i programa koji se odnose na okoliš i o izmjeni direktiva Vijeća 85/337/EEZ i 96/61/EZ s obzirom na sudjelovanje javnosti i pristup pravosuđu, koja predviđa da je krajnji rok za prijenos 25. lipnja 2005. i koja je dodala članak 10.a Direktivi 85/337 od 27. lipnja 1985. o procjeni učinaka određenih javnih i privatnih projekata na okoliš, treba tumačiti na način da se odredbe nacionalnog prava donesene radi prijenosa tog članka moraju primjenjivati također i na upravne postupke davanja suglasnosti koji su pokrenuti prije 25. lipnja 2005. ako su u navedenim postupcima suglasnosti izdane nakon tog dana.

               2.

               Članak 10.a Direktive 85/337, kako je izmijenjena Direktivom 2003/35, treba tumačiti na način da je istome protivno da države članice ograniče primjenu odredaba kojima se taj članak prenosi na slučaj u kojem se zakonitost odluke osporava jer procjena utjecaja na okoliš nije provedena, a da tu primjenu ne prošire na slučaj kada je takva procjena provedena, međutim sadržava nepravilnosti.

               3.

               Članak 10.a točku (b) Direktive 85/337, kako je izmijenjena Direktivom 2003/35, treba tumačiti na način da istome nije protivna nacionalna sudska praksa koja ne priznaje postojanje povrede prava u smislu tog članka ako se utvrdi da je moguće, s obzirom na okolnosti predmetnog slučaja, da pobijana odluka ne bi bila drukčija bez povrede postupka na koju se poziva podnositelj. Međutim, navedeno vrijedi samo pod uvjetom da sud ili tijelo kojima je podneseno pravno sredstvo teret dokaza u vezi s tim ne prebace na bilo koji način na podnositelja pravnog sredstva te da odluku donesu, prema potrebi, na temelju dokaza koje su podnijeli investitor ili nadležna tijela i, općenito, iz svih elemenata u spisu koji im je podnesen, pri čemu moraju osobito uzeti u obzir stupanj težine istaknute povrede i u vezi s tim posebice ispitati je li ta povreda zainteresiranu javnost lišila nekog od jamstava koja su uspostavljena kako bi se toj javnosti, u skladu s ciljevima Direktive 85/337, omogućio pristup informacijama i sudjelovanje u postupku odlučivanja.

      (1)  SL C 133, 5.5.2012.


title: Predmet C-333/14: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 8. srpnja 2014. uputio Court of Session, Škotska (Ujedinjena Kraljevina) – The Scotch Whisky Association i dr. protiv The Lord Advocate i The Advocate General for Scotland

text:
               29.9.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 339/4

         Zahtjev za prethodnu odluku koji je 8. srpnja 2014. uputio Court of Session, Škotska (Ujedinjena Kraljevina) – The Scotch Whisky Association i dr. protiv The Lord Advocate i The Advocate General for Scotland
   (Predmet C-333/14)
   2014/C 339/05
   Jezik postupka: engleski

      Sud koji je uputio zahtjev

   Court of Session, Scotland

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelji: The Scotch Whisky Association i.dr.

      Tuženici: The Lord Advocate i The Advocate General for Scotland

      Prethodna pitanja

               1.

               Prema pravilnom tumačenju prava Unije o zajedničkoj organizaciji tržišta vinom, osobito Uredbe br. 1308/2013 (1), je li državi članici dopušteno donijeti nacionalnu mjeru kojom se propisuje najniža maloprodajna cijena vina ovisno o količini alkohola sadržanoj u proizvodu koji se prodaje, čime se tako odstupa o načela slobodnog formiranja cijena od strane tržišnih sudionika, što inače karakterizira tržište vinom?

               2.

               U slučaju opravdanja na koje se poziva na temelju članka 36. UFEU-a, kada:

                           (a)

                           je država članica zaključila da je, u interesu zaštite zdravlja ljudi, primjereno povećati trošak konzumacije nekog proizvoda – u ovom slučaju alkoholnih pića – za potrošače ili za jedan dio njih, i

                           (b)

                           da je riječ o proizvodu u pogledu kojeg država članica smije ubirati trošarine ili druge poreze (uključujući poreze ili davanja koja se temelje na količini ili volumenu alkohola ili vrijednosti ili kombinaciji takvih poreznih mjera),

                     dopušta li pravo Unije, te, ako dopušta, pod kojim uvjetima, državi članici da ne donese takve porezne mjere koje uključuju povećanje cijene koju plaćaju potrošači i da se odluči za zakonske mjere kojima se utvrđuju minimalne maloprodajne cijene koje narušavaju trgovinu unutar Unije i tržišno natjecanje?

               3.

               Kada se od suda države članice zahtijeva da donese odluku o tome može li se zakonska mjera, koja predstavlja količinsko ograničenje trgovine protivno članku 34. UFEU-a, svejedno opravdati na temelju članka 36. UFEU-a zbog zaštite zdravlja ljudi, mora li taj sud samo ispitati podatke, dokaze ili druge dokumente koji su mu dostupni i koje je zakonodavac razmotrio u vrijeme donošenja navedene mjere? U slučaju negativnog odgovora, koja se druga ograničenja mogu primijeniti na ovlast suda da razmotri sve dostupne dokumente ili dokaze koje su dostavile stranke u vrijeme donošenja odluke nacionalnog suda?

               4.

               Kada se u okviru tumačenja i primjene prava Unije od suda države članice zahtijeva da razmotri tvrdnju nacionalnih tijela da je mjera koja bi inače predstavljala količinsko ograničenje u smislu članka 34. UFEU-a opravdana kao odstupanje na temelju članka 36. UFEU-a u interesu zaštite zdravlja ljudi, u kojoj mjeri nacionalni sud mora ili može, na osnovi dokumenata koji su mu podneseni, formirati objektivno mišljenje o učinkovitosti mjere za ostvarivanje naznačenih ciljeva, dostupnosti barem jednakovrijednih alternativnih mjera koje manje poremećuju trgovinu unutar Unije i općoj proporcionalnosti mjere?

               5.

               Prilikom razmatranja (u kontekstu spora o opravdanosti mjere zbog razloga zaštite zdravlja ljudi na temelju članka 36. UFEU-a) postojanja alternativne mjere koja ne poremećuje ili barem manje poremećuje trgovinu unutar Unije i tržišno natjecanje, je li opravdan razlog za odbacivanje te alternativne mjere taj da njezini učinci ne mogu biti potpuno jednaki mjeri osporavanoj na temelju članka 34. UFEU-a ali mogu stvoriti dodatne pogodnosti i ispuniti širi, općenitiji cilj?

               6.

               Kod ocjene je li nacionalna mjera za koju je priznato ili utvrđeno da predstavlja količinsko ograničenje u smislu članka 34. UFEU-a i koju se opravdava na temelju članka 36. UFEU-u i, osobito, ocjene proporcionalnosti mjere, u kojoj mjeri sud koji odlučuje može uzeti u obzir svoju ocjenu naravi i mjere u kojima navedena mjera predstavlja količinsko ograničenje protivno članku 34 [UFEU-a]?

      (1)  Uredba (EU) br. 1308/2013 Europskog parlamenta i Vijeća od 17. prosinca 2013. o uspostavljanju zajedničke organizacije tržišta poljoprivrednih proizvoda i stavljanju izvan snage uredbi Vijeća (EEZ) br. 922/72, (EEZ) br. 234/79, (EZ) br. 1037/2001 i (EZ) br. 1234/2007 (SL L 347, str. 671.).


title: Predmet C-565/14 P: Žalba koju je 8. prosinca 2014. podnio Romonta GmbH protiv presude Općeg suda (peto vijeće) od 26. rujna 2014. u predmetu T-614/13, Romonta GmbH protiv Europske komisije

text:
               9.2.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 46/33

         Žalba koju je 8. prosinca 2014. podnio Romonta GmbH protiv presude Općeg suda (peto vijeće) od 26. rujna 2014. u predmetu T-614/13, Romonta GmbH protiv Europske komisije
   (Predmet C-565/14 P)
   (2015/C 046/39)
   Jezik postupka: njemački

      Stranke

      Žalitelj: Romonta GmbH (zastupnici: I. Zenke, M.-Y. Vollmer, odvjetnice)

      Druga stranka u postupku: Europska komisija

      Žalbeni zahtjev

   Žalitelj od Suda zahtijeva da:

               —

               ukine presudu Općeg suda od 26. rujna 2014. u predmetu T-614/13 i

               —

               poništi Odluku Komisije 2013/448/EU od 5. rujna 2013. o nacionalnim provedbenim mjerama za prijelaznu besplatnu dodjelu emisijskih jedinica stakleničkih plinova u skladu s člankom 11. stavkom 3. Direktive 2003/87/EZ Europskog parlamenta i Vijeća (1), u dijelu u kojem se u njezinom članku 1. stavku 1. žalitelju odbija korištenje klauzulom o slučajevima s pretjeranim poteškoćama za treće razdoblje trgovanja emisijskim jedinicama od 2013. do 2020. u skladu s člankom 9. stavkom 5. TEHG-a (2);

               —

               podredno, vrati predmet Općem sudu radi konačne odluke;

               —

               naloži Europskoj komisiji snošenje troškova prvostupanjskog i žalbenog postupka.

      Žalbeni razlozi i glavni argumenti

               1.

               Prvi žalbeni razlog: povreda prava Unije zbog pogrešne primjene načela proporcionalnosti
               Kao prvo, presuda Općeg suda povređuje pravo Unije jer je Opći sud Odluku 2011/278/EU (3) pogrešno protumačio kao taksativnu i jer je usto tu odluku također pogrešno smatrao proporcionalnom. Korištenje klauzulom o slučajevima s pretjeranim poteškoćama moguće je i u skladu s Odlukom 2011/278/EU jer postoji slučaj više sile. Opći sud usto je prilikom preispitivanja zakonitosti Odluke 2011/278/EU pogrešno međusobno odvagnuo pravne interese jer je zaštiti okoliša dao veću važnost nego postojanju žalitelja.

               2.

               Drugi žalbeni razlog: povreda prava Unije zbog povrede temeljnih prava žalitelja
               Presuda je također pogrešna jer je Opći sud svojom odlukom povrijedio temeljna prava žalitelja, osobito članak 15. stavak 1. i članak 16. Povelje Europske unije o temeljnim pravima, koji štite obavljanje zanimanja i vlasništvo. Opći sud pogrešno smatra da se ne utječe na bitan sadržaj tih temeljnih prava. No to nije slučaj. Naime, bez odobrenja korištenja klauzulom o slučajevima s pretjeranim poteškoćama žalitelj ne može ni nastaviti svoju djelatnost proizvodnje montan-voska ni nastaviti upotrebljavati svoje postrojenje za ekstrakciju montan-voska.

               3.

               Treći žalbeni razlog: povreda prava Unije zbog povrede načela supsidijarnosti
               Kao treće, presuda Općeg suda povređuje pravo Unije jer Opći sud pogrešno smatra da Savezna Republika Njemačka nema nadležnost za uspostavu klauzule o slučajevima s pretjeranim poteškoćama (članak 9. stavak 5. TEHG-a). Opći sud pritom previđa da je Europska komisija za uspostavu takve klauzule nadležna samo u mjeri u kojoj svoju ovlast stvarno i izvršava. No netipični slučajevi, poput slučaja žalitelja, upravo nisu obuhvaćeni Komisijinim pravilima. U toj mjeri regulatornu ovlast zadržavaju države članice.

               4.

               Četvrti žalbeni razlog: povreda postupovnog prava zbog nedovoljnog ili proturječnog obrazloženja
               Opći sud ima nedovoljnu i proturječnu argumentaciju u pogledu posljedica klauzule o slučajevima s pretjeranim poteškoćama, tj. u pogledu učinaka premještaja koji se mogu očekivati zbog odobravanja korištenja tom klauzulom te u pogledu uzroka konkretne opasnosti od insolventnosti žalitelja te time povređuje elementarno postupovno pravo.

      (1)  SL L 240, str. 27.

      (2)  Zakon o trgovanju pravima na emisiju stakleničkih plinova (Treibhausgas-Emissionshandelsgesetz – TEHG)

      (3)  Odluka Komisije 2011/278/EU od 27. travnja 2011. o utvrđivanju prijelaznih propisa na razini Unije za usklađenu besplatnu dodjelu emisijskih jedinica na temelju članka 10.a Direktive 2003/87/EZ Europskog parlamenta i Vijeća (SL L 130, str. 1.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 15., svezak 29., str. 257.).


title: Predmet C-578/14: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 12. prosinca 2014. uputio Rechtbank van eerste aanleg te Antwerpen (Belgija) – Argenta Spaarbank NV protiv Belgische Staat

text:
               9.3.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 81/6

         Zahtjev za prethodnu odluku koji je 12. prosinca 2014. uputio Rechtbank van eerste aanleg te Antwerpen (Belgija) – Argenta Spaarbank NV protiv Belgische Staat
   (Predmet C-578/14)
   (2015/C 081/08)
   Jezik postupka: nizozemski

      Sud koji je uputio zahtjev

   Rechtbank van eerste aanleg te Antwerpen

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelj: Argenta Spaarbank NV

      Tuženik: Belgische Staat

      Prethodna pitanja

               1.

               Povređuje li članak 198. 10o, WIB92 [Wetboek van Inkomstenbelastingen 1992], u verziji koja se primjenjuje na porezne godine 2000. i 2001., članak 4. stavak 2. Direktive o matičnim društvima i društvima kćerima od 23. srpnja 1990. (Direktiva Vijeća 90/435/EEZ (1)), u dijelu u kojem određuje da se kamate ne uzimaju u obzir kao trošak poslovanja do visine iznosa koji odgovara iznosu dividendi koje se mogu priznati kao odbitak u skladu s člancima 202. do 204., a koje društvo primi na ime dionica koje u trenutku njihovog prijenosa nije držalo u neprekinutom razdoblju od najmanje godine dana, pri čemu se ne razlikuje jesu li navedeni troškovi kamata povezani s (financiranjem) udjela na ime kojeg se primaju dividende koje mogu biti oslobođene od poreza?

               2.

               Je li članak 198. 10o, WIB92, u verziji koja se primjenjuje na porezne godine 2000. i 2001, odredba o sprečavanju poreznih utaja i zlouporaba u smislu članka 1. stavka 2. Direktive o matičnim društvima i društvima kćerima od 23. srpnja 1990. (Direktiva Vijeća 90/435/EEZ), i ako da, prelazi li članak 198. 10o, WIB92 ono što je nužno za sprečavanje takvih poreznih utaja i zlouporaba, u dijelu u kojem određuje da se kamate ne uzimaju u obzir kao trošak poslovanja do visine iznosa koji odgovara iznosu dividendi koje se mogu priznati kao odbitak u skladu s člancima 202. do 204., a koje društvo primi na ime dionica koje u trenutku njihovog prijenosa nije držalo u neprekinutom razdoblju od najmanje godine dana, pri čemu se ne razlikuje jesu li navedeni troškovi kamata povezani s (financiranjem) udjela na ime kojeg se primaju dividende koje mogu biti oslobođene od poreza?

      (1)  Direktiva o zajedničkom sustavu oporezivanja koji se primjenjuje na matična društva i društva kćeri iz različitih država članica (SL L 225, str. 6.).


title: Predmet C-185/15: Presuda Suda (treće vijeće) od 12. listopada 2016. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputilo Vrhovno sodišče Republike Slovenije – Slovenija) – Marjan Kostanjevec protiv F&S Leasing GmbH (Zahtjev za prethodnu odluku — Pravosudna suradnja u građanskim stvarima — Uredba (EZ) br. 44/2001 — Članak 6. točka 3. — Pojam „protutužba” — Zahtjev koji se temelji na stjecanju bez osnove — Isplata iznosa dugovanog na temelju ukinute sudske odluke — Vremenska primjena)

text:
               12.12.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 462/4

         Presuda Suda (treće vijeće) od 12. listopada 2016. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputilo Vrhovno sodišče Republike Slovenije – Slovenija) – Marjan Kostanjevec protiv F&S Leasing GmbH
   (Predmet C-185/15) (1)

   ((Zahtjev za prethodnu odluku - Pravosudna suradnja u građanskim stvarima - Uredba (EZ) br. 44/2001 - Članak 6. točka 3. - Pojam „protutužba” - Zahtjev koji se temelji na stjecanju bez osnove - Isplata iznosa dugovanog na temelju ukinute sudske odluke - Vremenska primjena))
   (2016/C 462/05)
   Jezik postupka: slovenski

      Sud koji je uputio zahtjev

   Vrhovno sodišče Republike Slovenije

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelj: Marjan Kostanjevec

      Tuženik: F&S Leasing GmbH

      Izreka

   Članak 6. točku 3. Uredbe Vijeća (EZ) br. 44/2001 od 22. prosinca 2000. o [sudskoj] nadležnosti, priznavanju i izvršenju sudskih odluka u građanskim i trgovačkim stvarima treba tumačiti na način da je sud određen tom odredbom u području protutužbi nadležan za takvu tužbu radi povrata na temelju stjecanja bez osnove iznosa koji odgovara iznosu dogovorenom u okviru izvansudske nagodbe, kada je takva tužba podnesena tijekom novog sudskog postupka između istih stranaka, nakon ukidanja odluke do koje je prvotna tužba među njima dovela i čije je izvršenje dovelo do te izvansudske nagodbe.

      (1)  SL C 254, 3. 8. 2015.


title: Predmet T-773/16: Tužba podnesena 7. studenoga 2016. – Salehi protiv Komisije

text:
               20.2.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 53/29

         Tužba podnesena 7. studenoga 2016. – Salehi protiv Komisije
   (Predmet T-773/16)
   (2017/C 053/36)
   Jezik postupka: njemački

      Stranke

      Tužitelj: Dominik Salehi (Bremen, Njemačka) (zastupnik: C. Drews, odvjetnik)

      Tuženik: Europska komisija

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

               —

               utvrdi da je tuženik povrijedio članak 1. stavak 4. Uredbe (EZ) br. 539/2001 (kako je izmijenjena Uredbom (EU) br. 1289/2013), jer nakon tužiteljevih dopisa od 1. srpnja 2016. i od 16. rujna 2016. nije poduzeo mjere određene u navedenom propisu te poslao obavijest tužitelju;

               —

               naloži tuženiku snošenje troškova postupka.

      Tužbeni razlozi i glavni argumenti

   U prilog osnovanosti tužbe tužitelj ističe dva tužbena razloga.

               1.

               Prvi tužbeni razlog: povreda načela reciprociteta strogom primjenom Visa Waiver Program Improvement and Terrorist Travel Prevention Act of 2015.

               2.

               Drugi tužbeni razlog: tuženikovo nedjelovanje

         Tužitelj prigovara da Komisija nije donijela mjere na temelju članka 1. stavka 4. točke (e) podtočke (i.) Uredbe Vijeća (EZ) br. 539/2001 od 15. ožujka 2001. o popisu trećih zemalja čiji državljani moraju imati vizu pri prelasku vanjskih granica i zemalja čiji su državljani izuzeti od tog zahtjeva (SL 2001., L 81, str. 1.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 19., svezak 10., str. 3.).


title: Predmet T-134/17: Tužba podnesena 2. ožujka 2017. –Hércules Club de Fútbol protiv Komisije

text:
               8.5.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 144/49

         Tužba podnesena 2. ožujka 2017. –Hércules Club de Fútbol protiv Komisije
   (Predmet T-134/17)
   (2017/C 144/68)
   Jezik postupka: španjolski

      Stranke

      Tužitelj: Hércules Club de Fútbol, SAD (Alicante, Španjolska) (zastupnici: S. Rating i Y. Martínez Mata, odvjetnici)

      Tuženik: Europska komisija

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

               —

               poništi Odluku Europske komisije C (2017) 736 final od 2. veljače 2017. u predmetu GESTDEM 2016/6034 do 2016/6044;

               —

               naloži Komisiji snošenje troškova ovog postupka.

      Tužbeni razlozi i glavni argumenti

   Predmetna tužba usmjerena je protiv odluke kojom se potvrđuje odluka o uskraćivanju pristupa dokumentima koje je zatražio Hércules CF u pogledu određenih elemenata spisa na temelju kojeg je donesena Odluka C (2016) 4060 final od 4. srpnja 2016. u predmetu o državnoj potpori SA.36387 (2013/C) (ex 2013/NN) (ex 2013/CP) koju je Španjolska dodijelila Valencia Club de Fútbol Sociedad Anónima deportiva, Hércules Club de Fútbol Sociedad Anónima Deportiva i Elche Club de Fútbol Sociedad Anónima Deportiva.
   U prilog osnovanosti tužbe tužitelj ističe četiri tužbena razloga.

               1.

               Prvi tužbeni razlog temelji se na pogrešnom zaključku da treća i prva alineja članka 4. stavka 2. Uredbe (EZ) br. 1049/2001 Europskog parlamenta i Vijeća od 30. svibnja 2001. o javnom pristupu dokumentima Europskog parlamenta, Vijeća i Komisije (SL 2001., L 145, str. 4.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 1., svezak 16., str. 70.) omogućuju uskraćivanje pristupa traženim dokumentima.

                           —

                           U tom pogledu ističe se da je Komisija automatski primijenila opću pretpostavku povjerljivosti upravnih postupaka o državnim potporama koju priznaje sudska praksa Zajednice i da je pogrešno po analogiji primijenila sudsku praksu o predmetima u vezi s koncentracijama, u pogledu utjecaja na komercijalne interese trećih osoba.

               2.

               Drugi tužbeni razlog temelji se na pogrešnoj primjeni članka 4. stavka 3. Uredbe br. 1049/2001.

                           —

                           U tom pogledu ističe se da ni u vezi s tim odredbama sudska praksa o predmetima u vezi s koncentracijama nije primjenjiva po analogiji. Dok je u tim slučajevima razumljivo da su informacije osjetljive naravi i nakon odluke Komisije, to nije slučaj s jednokratnom potporom, čije uvjete dodjele Komisija smatra neusklađenima s UFEU-om.

               3.

               Treći tužbeni razlog istaknut je podredno i temelji se na tome da, čak i da su razlozi povjerljivosti koje navodi Komisija utemeljeni u ovom konkretnom slučaju, postoji prevagujući javni interes koji opravdava pristup traženim dokumentima, a koji se konkretno sastoji od toga da se osigura odgovarajuće ostvarivanje prava obrane koja su zajamčena Poveljom Europske unije o temeljnim pravima.

               4.

               Četvrti tužbeni razlog također je istaknut podredno i temelji se na povredi članka 4. stavka 6. Uredbe br. 1049/2001 jer Komisija u konačnici ima obvezu pružiti barem djelomičan pristup traženim informacijama.


title: Predmet C-116/14: Tužba podnesena 10. ožujka 2014. – Europska komisija protiv Portugalske Republike

text:
               5.5.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 135/27

         Tužba podnesena 10. ožujka 2014. – Europska komisija protiv Portugalske Republike
   (Predmet C-116/14)
   2014/C 135/32
   Jezik postupka: portugalski

      Stranke

      Tužitelj: Europska komisija (zastupnici: N. Yerrell i P. Guerra e Andrade, agenti)

      Tuženik: Portugalska Republika

      Tužbeni zahtjev

               —

               utvrditi da je ne donijevši i ne priopćivši potrebne smjernice Portugalska Republika povrijedila obveze koje ima na temelju članka 8. stavaka 1. i 2. Direktive 2008/96/EZ Europskog parlamenta i Vijeća (1) od 19. studenoga 2008. o sigurnosti upravljanja cestovne infrastrukture.

               —

               naložiti Portugalskoj Republici snošenje troškova.

      Tužbeni razlozi i glavni argumenti

   Temeljem članka 8. stavka 1. Direktive 2008/96 države članice osiguravaju da se, ako još uvijek ne postoje, najkasnije do 19. prosinca 2011. donesu potrebne smjernice, kako bi se nadležnim tijelima pomoglo u primjeni direktive.
   Više od dvije godine nakon isteka roka određenog za donošenje predmetnih smjernica Portugalska Republika ih još uvijek nije donijela.
   Sukladno članku 8. stavku 2. Direktive 2008/96, države članice su dužne priopćiti smjernice Komisiji u roku od tri mjeseca nakon njihova donošenja.
   Budući da Portugalska Republika nije donijela smjernice, povrijedila je i navedenu obvezu priopćavanja.

      (1)  SL L 319, str. 59


title: Predmet C-79/14: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 14. veljače 2014. uputio Landgericht Hannover (Njemačka) – TUIfly GmbH protiv Haralda Waltera

text:
               12.5.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 142/17

         Zahtjev za prethodnu odluku koji je 14. veljače 2014. uputio Landgericht Hannover (Njemačka) – TUIfly GmbH protiv Haralda Waltera
   (Predmet C-79/14)
   2014/C 142/23
   Jezik postupka: njemački

      Sud koji je uputio zahtjev

   Landgericht Hannover

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelj: TUIfly GmbH

      Tuženik: Harald Walter

      Prethodna pitanja

               1.

               Treba li članak 7. Uredbe (EZ) br. 261/2004 (1) Europskog parlamenta i Vijeća od 11.02.2004. tumačiti tako da je Uredbom obuhvaćena i nenajavljena „preuranjenost” leta zbog čega putnici ne mogu iskoristiti let?

               2.

               Treba li Uredbu tumačiti tako da – s iznimkom članka 5. – uzrok kašnjenja nije odlučujući?

               3.

               Utječe li na cilj Uredbe, naime isplatu naknade za štetu koja nastaje gubitkom vremena, i kada putnik stigne ranije te se tako utječe na vrijeme kojim raspolaže prije leta?

               4.

               Dovodi li izostanak obavijesti o ranijem polasku leta, zbog čega je dolazak u mjesto odmora kasniji od planiranoga, do primjene Uredbe?

               5.

               Treba li cilj Uredbe biti visoka razine zaštite s posljedicom zaštite putnika od ograničavanja vremena koje ima na raspolaganju, i vezano za preuranjenost?

      (1)  Uredba (EZ) br. 261/2004 Europskog parlamenta i Vijeća od 11. veljače 2004. o utvrđivanju općih pravila odštete i pomoći putnicima u slučaju uskraćenog ukrcaja i otkazivanja ili dužeg kašnjenja leta u polasku te o stavljanju izvan snage Uredbe (EEZ) br. 295/91 (SL L 46, str. 1.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 7., svezak 26., str. 21.).


title: Spojeni predmeti T-479/11 i T-157/12: Presuda Općeg suda od 26. svibnja 2016. – Francuska i IFP Énergies nouvelles protiv Komisije („Državna potpora — Istraživanje nafte — Implicitno neograničeno državno jamstvo u korist društva Institut français du pétrole (IFP) dodjelom statusa javne ustanove koja obavlja industrijsku i gospodarsku djelatnost (EPIC) — Prednost — Pretpostavka postojanja prednosti”)

text:
               11.7.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 251/20

         Presuda Općeg suda od 26. svibnja 2016. – Francuska i IFP Énergies nouvelles protiv Komisije
   (Spojeni predmeti T-479/11 i T-157/12) (1)

   ((„Državna potpora - Istraživanje nafte - Implicitno neograničeno državno jamstvo u korist društva Institut français du pétrole (IFP) dodjelom statusa javne ustanove koja obavlja industrijsku i gospodarsku djelatnost (EPIC) - Prednost - Pretpostavka postojanja prednosti”))
   (2016/C 251/20)
   Jezik postupka: francuski

      Stranke

      Tužitelji: Francuska Republika (zastupnici: E. Belliard, G. de Bergues, B. Beaupère-Manokha i J. Gstalter, zatim E. Belliard, G. de Bergues, J. Gstalter i S. Menez, zatim G. de Bergues, S. Menez, D. Colas i J. Bousin, i konačno G. de Bergues, D. Colas i J. Bousin, agenti) (predmet T-479/11); i IFP Énergies nouvelles (Rueil-Malmaison, Francuska) (zastupnici: É. Morgan de Rivery i A. Noël-Baron, zatim É. Morgan de Rivery i E. Lagathu, odvjetnici) (predmet T-157/12)

      Tuženik: Europska komisija (zastupnici: B. Stromsky, D. Grespan i K. Talabér-Ritz, agenti)

      Predmet

   Zahtjev koji se temelji na članku 263. UFEU-a i kojim se zahtijeva poništenje Odluke Komisije 2012/26/EU od 29. lipnja 2011. o državnoj potpori C 35/08 (ex NN 11/2008) koju je Francuska dodijelila javnoj ustanovi „Institut français du pétrole” (SL 2012., L 14, str. 1).

      Izreka

               1.

               Poništavaju se članak 1. stavci od 3. do 5., kao i članci od 2. do 12. Odluke Komisije 2012/26/EU od 29. lipnja 2011. o državnoj potpori C 35/08 (ex NN 11/2008) koju je Francuska dodijelila javnoj ustanovi „Institut français du pétrole”.

               2.

               U preostalom dijelu tužbe se odbijaju.

               3.

               Europska komisija snosit će dvije trećine vlastitih troškova u predmetima T-479/11 i T-157/12, kao i dvije trećine troškova Francuske Republike i društva IFP Énergies nouvelles.

               4.

               Francuska Republika snosit će jednu trećinu vlastitih troškova, kao i jednu trećinu troškova Komisije u predmetu T-479/11.

               5.

               IFP Énergies nouvelles snosit će jednu trećinu vlastitih troškova, kao i jednu trećinu troškova Komisije u predmetu T-157/12.

      (1)  SL C 340, 19. 11. 2011.


title: Predmet T-142/13: Rješenje Općeg suda od 10. veljače 2014. – Jinko Solar i dr. protiv Parlamenta i dr.

text:
               12.5.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 142/54

         Rješenje Općeg suda od 10. veljače 2014. – Jinko Solar i dr. protiv Parlamenta i dr.
   (Predmet T-142/13) (1)

   2014/C 142/70
   Jezik postupka: engleski
   Predsjednik petog vijeća odredio je brisanje predmeta.

      (1)  SL C 123, 27.4.2013.


title: Predmet C-474/14: Rješenje Suda (sedmo vijeće) od 7. travnja 2016. (zahtjev za prethodnu odluku Tribunale di Salerno – Italija) – kazneni postupak protiv Cristiana Pontilla (Zahtjev za prethodnu odluku — Članak 99. Poslovnika Suda — Istovjetna prethodna pitanja — Članci 49. i 56. UFEU-a — Sloboda poslovnog nastana — Slobodno pružanje usluga — Igre na sreću — Nacionalni propis — Preustroj sustava koncesija putem vremenskog usklađivanja rokova — Novi poziv na nadmetanje — Koncesije kraćeg trajanja od onog ranijih koncesija — Besplatno ustupanje prava na uporabu materijalne i nematerijalne imovine u vlasništvu koja tvori mrežu za organiziranje i prikupljanje oklada — Ograničenje — Važni razlozi u općem interesu — Proporcionalnost)

text:
               25.7.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 270/9

         Rješenje Suda (sedmo vijeće) od 7. travnja 2016. (zahtjev za prethodnu odluku Tribunale di Salerno – Italija) – kazneni postupak protiv Cristiana Pontilla
   (Predmet C-474/14) (1)

   ((Zahtjev za prethodnu odluku - Članak 99. Poslovnika Suda - Istovjetna prethodna pitanja - Članci 49. i 56. UFEU-a - Sloboda poslovnog nastana - Slobodno pružanje usluga - Igre na sreću - Nacionalni propis - Preustroj sustava koncesija putem vremenskog usklađivanja rokova - Novi poziv na nadmetanje - Koncesije kraćeg trajanja od onog ranijih koncesija - Besplatno ustupanje prava na uporabu materijalne i nematerijalne imovine u vlasništvu koja tvori mrežu za organiziranje i prikupljanje oklada - Ograničenje - Važni razlozi u općem interesu - Proporcionalnost))
   (2016/C 270/11)
   Jezik postupka: talijanski

      Sud koji je uputio zahtjev

   Tribunale di Salerno

      Stranka glavnog kaznenog postupka

   Cristiano Pontillo

      Izreka

               1.

               Članke 49. i 56. UFEU-a kao i načela jednakog postupanja te djelotvornosti treba tumačiti na način da im se ne protivi nacionalno zakonodavstvo o igrama na sreću poput onoga u glavnom postupku koje predviđa organizaciju novog poziva na nadmetanje za koncesije kraćeg trajanja od onog prethodno dodijeljenih koncesija zbog preustroja sustava putem vremenskog usklađivanja rokova koncesija.

               2.

               Članke 49. i 56. UFEU-a treba tumačiti na način da im se protivi ograničavajuća nacionalna odredba poput one o kojoj je riječ u glavnom postupku koja obvezuje koncesionara za igre na sreću da u slučaju prestanka djelatnosti zbog isteka koncesijskog razdoblja besplatno ustupi pravo na uporabu materijalne i nematerijalne imovine koju ima u vlasništvu i koja tvori mrežu za organiziranje i prikupljanje oklada jer to ograničenje prelazi ono što je nužno za ostvarenje stvarnog cilja te odredbe, što sud koji je uputio zahtjev mora provjeriti.

      (1)  SL C 462, 22. 12. 2014.


title: Predmet C-47/15: Presuda Suda (veliko vijeće) od 7. lipnja 2016. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Cour de cassation – Francuska) – Sélina Affum protiv Préfet du Pas-de-Calais, Procureur général de la Cour d'appel de Douai (Zahtjev za prethodnu odluku — Područje slobode, sigurnosti i pravde — Direktiva 2008/115/EZ — Zajednički standardi i postupci u području vraćanja državljana trećih zemalja s nezakonitim boravkom — Policijsko zadržavanje — Nacionalni propis koji predviđa kaznu zatvora u slučaju nezakonitog ulaska — Situacija „tranzita” — Multilateralni sporazum o ponovnom primitku)

text:
               16.8.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 296/11

         Presuda Suda (veliko vijeće) od 7. lipnja 2016. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Cour de cassation – Francuska) – Sélina Affum protiv Préfet du Pas-de-Calais, Procureur général de la Cour d'appel de Douai
   (Predmet C-47/15) (1)

   ((Zahtjev za prethodnu odluku - Područje slobode, sigurnosti i pravde - Direktiva 2008/115/EZ - Zajednički standardi i postupci u području vraćanja državljana trećih zemalja s nezakonitim boravkom - Policijsko zadržavanje - Nacionalni propis koji predviđa kaznu zatvora u slučaju nezakonitog ulaska - Situacija „tranzita” - Multilateralni sporazum o ponovnom primitku))
   (2016/C 296/15)
   Jezik postupka: francuski

      Sud koji je uputio zahtjev

   Cour de cassation

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelj: Sélina Affum

      Tuženik: Préfet du Pas-de-Calais, Procureur général de la Cour d'appel de Douai

      Izreka

               1.

               Članak 2. stavak 1. i članak 3. točku 2. Direktive 2008/115/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 16. prosinca 2008. o zajedničkim standardima i postupcima država članica za vraćanje državljana trećih zemalja s nezakonitim boravkom treba tumačiti na način da se smatra da državljanin treće zemlje nezakonito boravi na području države članice te, u skladu s tim, potpada pod područje primjene te direktive, ako se, bez ispunjavanja uvjeta za ulazak, boravak ili boravište, nalazi u tranzitu u toj državi članici kao putnik u autobusu s polazištem iz druge države članice koja je dio schengenskog prostora i s odredištem u trećoj državi članici koja nije dio tog područja.

               2.

               Direktivu 2008/115 treba tumačiti na način da joj se protivi nacionalni propis države članice koji samo na temelju nezakonitog ulaska preko unutarnje granice koji je doveo do nezakonitog boravka određuje oduzimanje slobode za državljanina treće zemlje za kojeg postupak vraćanja utvrđen tom direktivom još nije dovršen.
               To tumačenje također vrijedi u slučaju kada predmetnog državljanina može preuzeti neka druga država članica, u skladu sa sporazumom ili dogovorom u smislu članka 6. stavka 3. navedene direktive.

      (1)  SL C 118, 13. 4. 2015.


title: Predmet T-417/12: Presuda Općeg suda od 23. listopada 2013. — SFC Jardibric protiv OHIM-a — Aqua Center Europa (AQUA FLOW) ( „Žig Zajednice — Postupak za proglašavanje žiga ništavim — Figurativni žig Zajednice AQUA FLOW — Raniji nacionalni figurativni žig VAQUA FLOW — Relativni razlog za odbijanje — Vjerojatnost dovođenja u zabludu — Proglašavanje ništavosti — Članak 8. stavak 1. točka (b) Uredbe (EZ) br. 207/2009 — Nedostatak ograničenja prava kao posljedice trpljenja — Članak 54. stavak 2. Uredbe br. 207/2009” )

text:
               7.12.2013

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 359/10

         Presuda Općeg suda od 23. listopada 2013. — SFC Jardibric protiv OHIM-a — Aqua Center Europa (AQUA FLOW)
   (Predmet T-417/12) (1)

   (Žig Zajednice - Postupak za proglašavanje žiga ništavim - Figurativni žig Zajednice AQUA FLOW - Raniji nacionalni figurativni žig VAQUA FLOW - Relativni razlog za odbijanje - Vjerojatnost dovođenja u zabludu - Proglašavanje ništavosti - Članak 8. stavak 1. točka (b) Uredbe (EZ) br. 207/2009 - Nedostatak ograničenja prava kao posljedice trpljenja - Članak 54. stavak 2. Uredbe br. 207/2009)
   2013/C 359/17
   Jezik postupka: engleski

      Stranke

      Tužitelj: SFC Jardibric (Saint-Jean-De-La-Ruelle, Francuska) (zastupnik: J.-L. Fourgoux, odvjetnik)

      Tuženik: Ured za usklađivanje na unutarnjem tržištu (žigovi i dizajni) (zastupnik: Ó. Mondéjar Ortuño, agent)

      Druga stranka u postupku pred žalbenim vijećem OHIM-a, intervenijent u postupku pred Općim sudom: Aqua Center Europa, SA (Madrid, Španjolska) (zastupnik: M. J. Martín Izquierdo, odvjetnik)

      Predmet

   Tužba podnesena protiv odluke četvrtog žalbenog vijeća OHIM-a od 20. srpnja 2012. (predmet R 2230/2010-4), koja se odnosi na postupak za proglašavanje žiga ništavim između Aqua Center Europa, SA i SFC Jardibric.

      Izreka

               1.

               Tužba se odbija.

               2.

               Nalaže se SFC Jardibric snošenje troškova.

      (1)  SL C 373, 1.12.2012.


title: Predmet T-567/13: Tužba podnesena 29. listopada 2013. — Sharp protiv OHIM-a (BIG PAD)

text:
               25.1.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 24/24

         Tužba podnesena 29. listopada 2013. — Sharp protiv OHIM-a (BIG PAD)
   (Predmet T-567/13)
   2014/C 24/42
   Jezik na kojem je tužba podnesena: engleski

      Stranke

      Tužitelj: Sharp KK (Osaka, Japan) (zastupnici: G. Macias Bonilla, G. Marín Raigal, P. López Ronda i E. Armero, odvjetnici)

      Tuženik: Ured za usklađivanje na unutarnjem tržištu (žigovi i dizajni)

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

               —

               poništi odluku drugog žalbenog vijeća Ureda za usklađivanje na unutarnjem tržištu (žigovi i dizajni) od 5. kolovoza 2013. donesenu u predmetu R 2131/2012-2;

               —

               naloži tuženiku snošenje troškova postupka.

      Tužbeni razlozi i glavni argumenti

      Predmetni žig Zajednice: figurativni žig koji sadrži verbalne elemente „BIG PAD” za proizvode i usluge iz razreda 9 — prijava žiga Zajednice br. 10 887 231

      Odluka ispitivača: odbijanje prijave žiga Zajednice

      Odluka žalbenog vijeća: odbijanje žalbe

      Tužbeni razlozi: povreda članka 7. stavka 1. točke (b) i članka 7. stavka 1. točke (c) Uredbe Vijeća (EZ) br. 207/2009.


               27.4.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 133/3

         Zahtjev za savjetodavno mišljenje Suda EFTA-e koji je 14. prosinca 2016. podnio Vrhovni sud Norveške (Norges Høyesterett) u vezi s predmetom Torbjørn Selstad Thue i norveški policijski savez (Politiets Fellesforbund) protiv norveške vlade koju zastupa Ministarstvo pravosuđa i javne sigurnosti
   (Predmet E-19/16)
   (2017/C 133/03)
   Vrhovni sud Norveške (Norges Høyesterett) podnio je 14. prosinca 2016. Sudu EFTA-e zahtjev koji je zaprimljen u pisarnicu Suda 14. prosinca 2016. za savjetodavno mišljenje u predmetu Torbjørn Selstad Thue i norveški policijski savez (Politiets Fellesforbund) protiv norveške vlade koju zastupa Ministarstvo pravosuđa i javne sigurnosti o sljedećim pitanjima:

               1.

               Treba li se vrijeme utrošeno na putovanje koje je naložio poslodavac, u radno mjesto koje nije zaposlenikovo stalno ili uobičajeno radno mjesto ili iz njega, kad se takvo putovanje odvija izvan uobičajenog radnog vremena, smatrati radnim vremenom u smislu članka 2. Direktive 2003/88/EZ?

               2.

               Ako se putovanje opisano u pitanju I. samo po sebi ne može klasificirati kao radno vrijeme, koje pravne kriterije i relevantne elemente treba uzeti u obzir pri procjeni treba li se vrijeme utrošeno na putovanje smatrati radnim vremenom? Kao dio tog pitanja, zahtijeva se mišljenje o tome mora li se procijeniti intenzitet količine posla koji se obavlja tijekom putovanja.

               3.

               Ima li učestalost kojom poslodavac nalaže putovanje u radno mjesto koje je različito od stalnog ili uobičajenog ikakvog utjecaja na procjene iz pitanja I. i II.?


title: Predmet T-444/12: Presuda Općeg suda od 16. listopada 2014. – Novartis protiv OHIM-a – Tenimenti Angelini (LINEX) ( „Žig Zajednice — Postupak povodom prigovora — Prijava verbalnog žiga Zajednice LINEX — Raniji nacionalni verbalni žig LINES PERLA — Relativni razlog za odbijanje — Vjerojatnost dovođenja u zabludu — Članak 76. stavak 1. in fine Uredbe (EZ) br. 207/2009 — Članak 8. stavak 1. točka (b) Uredbe br. 207/2009” )

text:
               24.11.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 421/32

         Presuda Općeg suda od 16. listopada 2014. – Novartis protiv OHIM-a – Tenimenti Angelini (LINEX)
   (Predmet T-444/12) (1)

   ((„Žig Zajednice - Postupak povodom prigovora - Prijava verbalnog žiga Zajednice LINEX - Raniji nacionalni verbalni žig LINES PERLA - Relativni razlog za odbijanje - Vjerojatnost dovođenja u zabludu - Članak 76. stavak 1. in fine Uredbe (EZ) br. 207/2009 - Članak 8. stavak 1. točka (b) Uredbe br. 207/2009”))
   2014/C 421/44
   Jezik postupka: engleski

      Stranke

      Tužitelj: Novartis AG (Basel, Švicarska) (zastupnik: M. Douglas, odvjetnik)

      Tuženik: Ured za usklađivanje na unutarnjem tržištu (žigovi i dizajni) (zastupnik: P. Bullock, agent)

      Druga stranka u postupku pred žalbenim vijećem OHIM-a, intervenijent u postupku pred Općim sudom: Tenimenti Angelini SpA (Montalcino, Italija) (zastupnik: R. Almaraz Palmero, odvjetnik)

      Predmet

   Tužba podnesena protiv odluke četvrtog žalbenog vijeća OHIM-a od 6. kolovoza 2012. (predmet R 414/2011-4) koja se odnosi na postupak povodom prigovora između društva Tenimenti Angelini SpA i društva Novartis AG.

      Izreka

               1.

               Poništava se odluka četvrtog žalbenog vijeća Ureda za usklađivanje na unutarnjem tržištu (žigovi i dizajni) (OHIM) od 6. kolovoza 2012. (predmet R 414/2011-4).

               2.

               OHIM će snositi vlastite troškove kao i troškove tužitelja.

               3.

               Intervenijent će snositi vlastite troškove.

      (1)  SL C 399, 22.12.2012.


title: Predmet C-640/15: Presuda Suda (treće vijeće) od 25. siječnja 2017. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Court of Appeal – Irska) – europski uhidbeni nalog protiv Tomasa Vilkasa (Zahtjev za prethodnu odluku — Policijska i pravosudna suradnja u kaznenim stvarima — Okvirna odluka 2002/584/PUP — Europski uhidbeni nalog — Članak 23. — Rok za predaju tražene osobe — Mogućnost dogovora novog datuma predaje u nekoliko navrata — Otpor tražene osobe predaji — Viša sila)

text:
               13.3.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 78/4

         Presuda Suda (treće vijeće) od 25. siječnja 2017. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Court of Appeal – Irska) – europski uhidbeni nalog protiv Tomasa Vilkasa
   (Predmet C-640/15) (1)

   ((Zahtjev za prethodnu odluku - Policijska i pravosudna suradnja u kaznenim stvarima - Okvirna odluka 2002/584/PUP - Europski uhidbeni nalog - Članak 23. - Rok za predaju tražene osobe - Mogućnost dogovora novog datuma predaje u nekoliko navrata - Otpor tražene osobe predaji - Viša sila))
   (2017/C 078/05)
   Jezik postupka: engleski

      Sud koji je uputio zahtjev

   Court of Appeal

      Stranka glavnog postupka

   Tomas Vilkas

      Izreka

   Članak 23. stavak 3. Okvirne odluke Vijeća 2002/584/PUP od 13. lipnja 2002. o europskom uhidbenom nalogu i postupcima predaje između država članica, kako je izmijenjena Okvirnom odlukom Vijeća 2009/299/PUP od 26. veljače 2009., treba tumačiti u smislu da u situaciji poput one u glavnom postupku pravosudno tijelo izvršenja i pravosudno tijelo koje izdaje nalog dogovaraju novi datum predaje na temelju te odredbe ako predaja tražene osobe u roku od deset dana nakon prvog novog datuma predaje dogovorenog primjenom te odredbe bude spriječena zbog ponovljenog otpora koji je ta osoba pružila, pod uvjetom da ta tijela zbog iznimnih okolnosti nisu mogla predvidjeti taj otpor i ako se posljedice tog otpora na predaju nisu mogle izbjeći ni uz svu potrebnu pažnju navedenih tijela, a što je na sudu koji je uputio zahtjev da provjeri.
   Članak 15. stavak 1. i članak 23. Okvirne odluke 2002/584, kako je izmijenjena Okvirnom odlukom 2009/299, treba tumačiti u smislu da su ista tijela dužna dogovoriti novi datum predaje u slučaju isteka rokova određenih u tom članku 23.

      (1)  SL C 59, 15. 2. 2016.


title: Predmet C-414/15 P: Žalba koju je 29. srpnja 2015. podnio Stichting Woonlinie i dr. protiv rješenja Općeg suda (sedmo vijeće) od 12. svibnja 2015. u predmetu T-202/10 RENV, Stichting Woonlinie i dr. protiv Europske komisije

text:
               12.10.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 337/8

         Žalba koju je 29. srpnja 2015. podnio Stichting Woonlinie i dr. protiv rješenja Općeg suda (sedmo vijeće) od 12. svibnja 2015. u predmetu T-202/10 RENV, Stichting Woonlinie i dr. protiv Europske komisije
   (Predmet C-414/15 P)
   (2015/C 337/10)
   Jezik postupka: nizozemski

      Stranke

      Žalitelji: Stichting Woonlinie, Stichting Allee Wonen, Woningstichting Volksbelang, Stichting WoonInvest, Stichting Woonstede (zastupnici: P. Glazener, odvjetnik i L. Hancher, profesor)

      Druge stranke u postupku: Europska komisija, Kraljevina Belgija, Vereniging van Institutionele Beleggers in Vastgoed, Nizozemska (IVBN)

      Žalbeni zahtjev

   Žalitelji od Suda zahtijevaju da:

               —

               u skladu s istaknutim žalbenim razlozima u cijelosti ili djelomično ukine rješenje Općeg suda (sedmo vijeće) od 12. svibnja 2015. u predmetu T-202/10 RENV;

               —

               vrati predmet Općem sudu na ponovno odlučivanje u skladu s pravnim mišljenjem Suda;

               —

               naloži Komisiji snošenje troškova nastalih u ovom postupku i u postupku pred Općim sudom.

      Žalbeni razlozi i glavni argumenti

      Prvim žalbenim razlogom prigovara se da je Opći sud povrijedio pravo Unije, nepravilno ocijenio relevantne činjenice i nedovoljno obrazložio rješenje jer je odlučio da se tužba zapravo odnosi na dopis na temelju članka 17. i da se sudski nadzor na to ne može proširiti. Svojom odlukom Opći sud zanemaruje činjenicu da prema članku 108. stavku 1. UFEU-a opravdanje za pravne posljedice odluke mora proizlaziti iz toga da je prethodna situacija bila nespojiva s Ugovorom. Opći sud pogrešno tumači presudu TF1 time što iz nje zaključuje da se njegovo ispitivanje pobijane odluke mora ograničiti na pitanje je li Komisija pravilno ocijenila spojivost postojećeg uređenja potpora koje je izmijenjeno u skladu s obvezama koje je preuzela Nizozemska.

      Drugim žalbenim razlogom prigovara se da je Opći sud povrijedio pravo Unije, nepravilno ocijenio relevantne činjenice i nedovoljno obrazložio rješenje jer je odlučio da su svrhovite mjere koje je predložila Komisija izuzete iz njegova ispitivanja, s obzirom na to da su to bili samo prijedlozi i da su dobili obvezujuću narav tek kada su ih nizozemska tijela usvojila.


title: Predmet C-586/14: Presuda Suda (deveto vijeće) od 9. lipnja 2016. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Curtea de Apel Cluj – Rumunjska) – Vasile Budișan protiv Administrația Județeană a Finanțelor Publice Cluj (Zahtjev za prethodnu odluku — Nacionalni porezi — Članak 110. UFEU-a — Porez koji država članica ubire na motorna vozila pri prvoj registraciji ili prvom prijenosu prava vlasništva — Neutralnost poreza između rabljenih automobila uvezenih iz drugih država članica i sličnih automobila dostupnih na nacionalnom tržištu)

text:
               16.8.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 296/10

         Presuda Suda (deveto vijeće) od 9. lipnja 2016. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Curtea de Apel Cluj – Rumunjska) – Vasile Budișan protiv Administrația Județeană a Finanțelor Publice Cluj
   (Predmet C-586/14) (1)

   ((Zahtjev za prethodnu odluku - Nacionalni porezi - Članak 110. UFEU-a - Porez koji država članica ubire na motorna vozila pri prvoj registraciji ili prvom prijenosu prava vlasništva - Neutralnost poreza između rabljenih automobila uvezenih iz drugih država članica i sličnih automobila dostupnih na nacionalnom tržištu))
   (2016/C 296/13)
   Jezik postupka: rumunjski

      Sud koji je uputio zahtjev

   Curtea de Apel Cluj

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelj: Vasile Budișan

      Tuženik: Administrația Județeană a Finanțelor Publice Cluj

      Izreka

   Članak 110. UFEU-a treba tumačiti na način da mu:

               —

               se ne protivi to da država članica uvede porez na motorna vozila koji se plaća na uvezena rabljena vozila pri njihovoj prvoj registraciji u toj državi članici i vozila koja su već registrirana u navedenoj državi članici pri prvom prijenosu prava vlasništva nad potonjima u toj istoj državi,

               —

               se protivi to da ta država članica oslobodi tog poreza vozila koja su već registrirana i za koja je plaćen i nije vraćen porez koji je ranije bio na snazi, za koji je presuđeno da nije u skladu s pravom Unije.

      (1)  SL C 107, 30. 3. 2015.


title: Predmet T-143/14: Presuda Općeg suda od 10. rujna 2015. – EE protiv OHIM-a (Prikaz bijelih točaka na žutoj pozadini) („Žig Zajednice — Prijava figurativnog žiga Zajednice koji prikazuje bijele točke na žutoj pozadini — Apsolutni razlog za odbijanje — Nepostojanje razlikovnog karaktera — Članak 7. stavak 1. točka (b) Uredbe (EZ) br. 207/2009”)

text:
               26.10.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 354/32

         Presuda Općeg suda od 10. rujna 2015. – EE protiv OHIM-a (Prikaz bijelih točaka na žutoj pozadini)
   (Predmet T-143/14) (1)

   ((„Žig Zajednice - Prijava figurativnog žiga Zajednice koji prikazuje bijele točke na žutoj pozadini - Apsolutni razlog za odbijanje - Nepostojanje razlikovnog karaktera - Članak 7. stavak 1. točka (b) Uredbe (EZ) br. 207/2009”))
   (2015/C 354/36)
   Jezik postupka: engleski

      Stranke

      Tužitelj: EE Ltd (Hatfield, Ujedinjena Kraljevina) (zastupnik: P. Brownlow, solicitor)

      Tuženik: Ured za usklađivanje na unutarnjem tržištu (žigovi i dizajni) (zastupnik: M. Rajh, agent)

      Predmet

   Tužba protiv odluke drugog žalbenog vijeća OHIM-a od 27. studenoga 2013. (predmet R 703/2013-2) o prijavi za registraciju figurativnog znaka koji prikazuje bijele točke na žutoj pozadini kao žiga Zajednice.

      Izreka

               1.

               Tužba se odbija.

               2.

               Nalaže se društvu EE Ltd snošenje troškova.

      (1)  SL C 135, 5. 5. 2014.


title: Predmet C-99/14 P: Rješenje Suda (peto vijeće) od 11. prosinca 2014. – Federación Nacional de Empresarios de Minas de Carbón (Carbunión) protiv Vijeća Europske unije, Europske komisije (Žalba — Državne potpore — Odluka 2010/787/EU — Potpore za zatvaranje nekonkurentnih rudnika ugljena — Uvjeti za smatranje tih potpora spojivima s unutarnjim tržištem — Članak 181. Poslovnika Suda)

text:
               23.2.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 65/17

         Rješenje Suda (peto vijeće) od 11. prosinca 2014. – Federación Nacional de Empresarios de Minas de Carbón (Carbunión) protiv Vijeća Europske unije, Europske komisije
   (Predmet C-99/14 P) (1)

   ((Žalba - Državne potpore - Odluka 2010/787/EU - Potpore za zatvaranje nekonkurentnih rudnika ugljena - Uvjeti za smatranje tih potpora spojivima s unutarnjim tržištem - Članak 181. Poslovnika Suda))
   (2015/C 065/24)
   Jezik postupka: engleski

      Stranke

      Žalitelj: Federación Nacional de Empresarios de Minas de Carbón (Carbunión) (zastupnici: K. Dasai, solicitor i S. Cisnal de Ugarte, abogada)

      Druge stranke u postupku: Vijeće Europske unije (zastupnici: F. Florindo Gijón i P. Mahnič Bruni, agenti), Europska komisija (zastupnici: L. Flynn, É. Gippini Fournier i C. Urraca Caviedes, agenti)

      Izreka

               1.

               Žalba se odbija.

               2.

               Nalaže se društvu Federación Nacional de Empresarios de Minas de Carbón (Carbunión) snošenje troškova.

      (1)  SL C 112, 14.4.2014.