title: Spojeni predmeti T-268/15 i T-272/15: Rješenje Općeg suda od 8. studenoga 2016. – Apcoa Parking Holdings protiv EUIPO-a (PARKWAY) („Žig Europske unije — Prijave žigova, verbalnog i figurativnog, PARKWAY — Apsolutni razlog za odbijanje — Opisni karakter — Članak 7. stavak 1. točka (c) Uredbe (EZ) br. 207/2009 — Očito pravno neosnovana tužba”)

text:
               16.1.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 14/32

         Rješenje Općeg suda od 8. studenoga 2016. – Apcoa Parking Holdings protiv EUIPO-a (PARKWAY)
   (Spojeni predmeti T-268/15 i T-272/15) (1)

   ((„Žig Europske unije - Prijave žigova, verbalnog i figurativnog, PARKWAY - Apsolutni razlog za odbijanje - Opisni karakter - Članak 7. stavak 1. točka (c) Uredbe (EZ) br. 207/2009 - Očito pravno neosnovana tužba”))
   (2017/C 014/39)
   Jezik postupka: njemački

      Stranke

      Tužitelj: Apcoa Parking Holdings GmbH (Stuttgart, Njemačka) (zastupnik: A. Lohmann, odvjetnik)

      Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (zastupnik: H. Kunz, agent)

      Predmet

   Dvije tužbe odnesene protiv dviju odluka četvrtog žalbenog vijeća EUIPO-a od 25. ožujka 2015. (predmeti R 2063/2014-4 i R 2062/2014-4) u vezi s prijavama za registraciju figurativnog i verbalnog znaka PARKWAY kao žigova Europske unije.

      Izreka

               1.

               Tužbe se odbijaju.

               2.

               Nalaže se društvu Apcoa Parking Holdings GmbH snošenje troškova.

      (1)  SL C 245, 27. 7. 2015.


title: Predmet T-291/14: Tužba podnesena 2. svibnja 2014. – egeplast international protiv Komisije

text:
               14.7.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 223/42

         Tužba podnesena 2. svibnja 2014. – egeplast international protiv Komisije
   (Predmet T-291/14)
   2014/C 223/45
   Jezik postupka: njemački

      Stranke

      Tužitelj: egeplast international GmbH (Greven, Njemačka) (zastupnik: A. Rosenfeld, Rechtsanwalt)

      Tuženik: Europska komisija

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

               —

               poništi Odluku Europske komisije C (2013) 4424 final od 18. prosinca 2013. u predmetu o državnoj potpori SA.33995 (2013/C) (ex 2013/NN) – Njemačka, poticanje proizvodnje električne energije iz obnovljivih izvora energije i ograničavanje nameta na temelju EEG-a u korist energetski intenzivnih poduzeća;

               —

               naloži Europskoj komisiji snošenje troškova postupka.

      Tužbeni razlozi i glavni argumenti

   U prilog svojoj tužbi, tužitelj u osnovi ističe sljedeće tužbene razloge.

               1.

               Nepostojanje pogodovanja u smislu članka 107. stavka 1. UFEU-a

                           —

                           Tužitelj tvrdi da mu posebni sustav naknada iz Zakona o poticanju obnovljivih izvora energije (Gesetz für den Vorrang erneuerbarer Energien, u daljnjem tekstu: EEG) ne pogoduje u smislu članka 107. stavka 1. UFEU-a već samo umanjuje teret koji značajno utječe na njegovu konkurentnost, a koji mu je nametnut kao posljedica uvođenja nameta na temelju EEG-a. Taj sustav služi kako bi se djelomično nadoknadio nepovoljni položaj, a ne kako bi se dala prednost.

               2.

               Nepostojanje selektivnosti

                           —

                           Tužitelj također tvrdi da posebni sustav naknade nije selektivan jer nije ograničen na određene korisnike ili grane proizvodnje. Raspon korisnika koji su imali koristi od sustava naknade je u praksi jednako raznolik. Sustav se bez problema usklađuje s EEG-om 2012. i omogućava sustav naknada svojstven sustavu EEG.

               3.

               Nepostojanje državnih potpora ili potpora pripisivih državi

                           —

                           Tužitelj nadalje tvrdi da oslobođenje od nameta na temelju EEG-a nije državna potpora ili potpora pripisiva državi. Namet na temelju EEG-a služi da se ispuni građanskopravni zahtjev operatora prijenosnog sustava protiv dobavljača električne energije za naknadu izdataka koje su oni uzrokovali prodajom električne energije. Visinu nameta određuje operator prijenosnog sustava bez uplitanja države. Ovlasti dane Bundesnetzagenturu (Savezna mrežna agencija) služe samo kako bi se kontrolirala ispravnost utvrđivanja iznosa nameta koje provodi operator prijenosnog sustava. Međutim, oni nisu dodijelili Bundesnetzagenturu ni pravo na trajni nadzor ni ovlast raspolaganja prihodom od nameta.

               4.

               Nepostojanje narušavanja tržišnog natjecanja ni utjecaja na trgovinu

                           —

                           Tužitelj u tom pogledu tvrdi da iz nedržavne prirode prihoda od nameta proizlazi da ograničavanja nameta na temelju EEG-a nisu odricanje od državnog prihoda. Nadalje, u ovom slučaju nema odricanja jer se bilo koje smanjenje prihoda iz privatnih izvora s računa od nameta naknađuje kroz viši iznos nameta za neprivilegirane krajnje potrošače.


title: Predmet T-14/13: Rješenje Općeg suda od 3. rujna 2013. — Seal Trademarks protiv OHIM-a — Exel Composites (XCEL)

text:
               16.11.2013

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 336/29

         Rješenje Općeg suda od 3. rujna 2013. — Seal Trademarks protiv OHIM-a — Exel Composites (XCEL)
   (Predmet T-14/13) (1)

   2013/C 336/66
   Jezik postupka: engleski
   Predsjednik četvrtog vijeća odredio je brisanje predmeta.

      (1)  SL C 86, 23.3.2013.


title: Predmet C-614/14: Presuda Suda (veliko vijeće) od 5. srpnja 2016. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Sofiyski gradski sad – Bugarska) – kazneni postupak protiv Atanasa Ognyanova (Zahtjev za prethodnu odluku — Članak 267. UFEU-a — Članak 94. Poslovnika Suda — Sadržaj zahtjeva za prethodnu odluku — Nacionalno pravilo koje predviđa izuzeće nacionalnog suda zbog izražavanja privremenog mišljenja u zahtjevu za prethodnu odluku utvrđivanjem činjeničnog i pravnog okvira — Povelja Europske unije o temeljnim pravima — Članak 47. stavak 2. i članak 48. stavak 1.)

text:
               12.9.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 335/8

         Presuda Suda (veliko vijeće) od 5. srpnja 2016. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Sofiyski gradski sad – Bugarska) – kazneni postupak protiv Atanasa Ognyanova
   (Predmet C-614/14) (1)

   ((Zahtjev za prethodnu odluku - Članak 267. UFEU-a - Članak 94. Poslovnika Suda - Sadržaj zahtjeva za prethodnu odluku - Nacionalno pravilo koje predviđa izuzeće nacionalnog suda zbog izražavanja privremenog mišljenja u zahtjevu za prethodnu odluku utvrđivanjem činjeničnog i pravnog okvira - Povelja Europske unije o temeljnim pravima - Članak 47. stavak 2. i članak 48. stavak 1.))
   (2016/C 335/10)
   Jezik postupka: bugarski

      Sud koji je uputio zahtjev

   Sofiyski gradski sad

      Stranka glavnog kaznenog postupka

   Atanas Ognyanov

      uz sudjelovanje: Sofiyska gradska prokuratura

      Izreka

               1.

               Članak 267. UFEU-a i članak 94. Poslovnika Suda, u vezi s člankom 47. stavkom 2. i člankom 48. stavkom 1. Povelje Europske unije o temeljnim pravima, treba tumačiti na način da im se protivi nacionalno pravilo tumačeno na način da obvezuje sud koji je uputio zahtjev da se izuzme iz postupka u tijeku jer je u svojem zahtjevu za prethodnu odluku iznio činjenični i pravni okvir tog predmeta.

               2.

               Pravo Unije, i osobito članak 267. UFEU-a, treba tumačiti na način da ne zahtijeva i ne zabranjuje to da sud koji je uputio zahtjev nakon proglašenja presude donesene u prethodnom postupku ponovno saslušava stranke i provodi nove istražne mjere, što bi ga moglo navesti na izmjenu činjeničnih i pravnih utvrđenja iz zahtjeva za prethodnu odluku, pod uvjetom da taj sud osigura puni učinak tumačenju prava Unije koje je pružio Sud Europske unije.

               3.

               Pravo Unije treba tumačiti na način da mu se protivi to da sud koji je uputio zahtjev primijeni nacionalno pravilo, poput onog iz glavnog postupka, koje se smatra protivnim tom pravu.

      (1)  SL C 96, 23. 3. 2015.


title: Predmet T-144/15: Presuda Općeg suda od 28. travnja 2016. – L’Oréal protiv EUIPO-a – Theralab (VICHY LABORATOIRES V IDÉALIA) („Žig Europske unije — Postupak povodom prigovora — Prijava figurativnog žiga Europske unije VICHY LABORATOIRES V IDÉALIA — Raniji verbalni žig Europske unije IDEALINA — Relativni razlog za odbijanje — Vjerojatnost dovođenja u zabludu — Članak 8. stavak 1. točka (b) Uredbe (EZ) br. 207/2009”)

text:
               13.6.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 211/51

      Presuda Općeg suda od 28. travnja 2016. – L’Oréal protiv EUIPO-a – Theralab (VICHY LABORATOIRES V IDÉALIA)
      (Predmet T-144/15) (1)

      ((„Žig Europske unije - Postupak povodom prigovora - Prijava figurativnog žiga Europske unije VICHY LABORATOIRES V IDÉALIA - Raniji verbalni žig Europske unije IDEALINA - Relativni razlog za odbijanje - Vjerojatnost dovođenja u zabludu - Članak 8. stavak 1. točka (b) Uredbe (EZ) br. 207/2009”))
      (2016/C 211/64)
      Jezik postupka: engleski

         Stranke

         Tužitelj: L’Oréal (Paris, Francuska) (zastupnik: J. Sena Mioludo, odvjetnik)

         Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO) (zastupnik: A. Lukošiūtė, agent)

         Druga stranka u postupku pred žalbenim vijećem EUIPO-a: Theralab – Produtos Farmacêuticos e Nutracêuticos, Lda (Viseu, Portugal)

         Predmet

      Tužba protiv odluke četvrtog žalbenog vijeća EUIPO-a od 22. siječnja 2015. (predmet R 1097/2014-4) koja se odnosi na postupak povodom prigovora između društva Theralab – Produtos Farmacêuticos e Nutracêuticos i društva L’Oréal.

         Izreka

                  1.

                  Tužba se odbija.

                  2.

                  Društvu L’Oréal, SA nalaže se snošenje troškova.

         (1)  SL C 171, 26. 5. 2015.


title: Predmet T-4/15: Presuda Općeg suda od 7. rujna 2016. – Beiersdorf protiv EUIPO-a (Q10) („Žig Europske unije — Prijava za registraciju figurativnog žiga Europske unije Q10 — Odbijanje registriranja izjave o opsegu zaštite — Članak 37. stavak 2. Uredbe (EZ) br. 207/2009 — Apsolutni razlozi za odbijanje — Opisni karakter — Nepostojanje razlikovnog karaktera — Članak 7. točke (b) i (c) Uredbe br. 207/2009”)

text:
               17.10.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 383/13

         Presuda Općeg suda od 7. rujna 2016. – Beiersdorf protiv EUIPO-a (Q10)
   (Predmet T-4/15) (1)

   ((„Žig Europske unije - Prijava za registraciju figurativnog žiga Europske unije Q10 - Odbijanje registriranja izjave o opsegu zaštite - Članak 37. stavak 2. Uredbe (EZ) br. 207/2009 - Apsolutni razlozi za odbijanje - Opisni karakter - Nepostojanje razlikovnog karaktera - Članak 7. točke (b) i (c) Uredbe br. 207/2009”))
   (2016/C 383/18)
   Jezik postupka: njemački

      Stranke

      Tužitelj: Beiersdorf AG (Hamburg, Njemačka) (zastupnici: A. Renck i J. Fuhrmann, a zatim J. Fuhrmann, odvjetnici)

      Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (zastupnik: S. Hanne, agent)

      Predmet

   Tužba podnesena protiv odluke prvog žalbenog vijeća EUIPO-a od 8. listopada 2014. (predmet R 2050/2013-1) o prijavi za registraciju figurativnog znaka Q10 kao žiga Europske unije.

      Izreka

               1.

               Tužba se odbija.

               2.

               Društvu Beiersdorf AG nalaže se snošenje vlastitih troškova kao i troškova Ureda Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO).

      (1)  SL C 65, 23. 2. 2015.


title: Predmet T-492/15: Tužba podnesena 26. kolovoza 2015. – Deutsche Lufthansa protiv Komisije

text:
               3.11.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 363/41

         Tužba podnesena 26. kolovoza 2015. – Deutsche Lufthansa protiv Komisije
   (Predmet T-492/15)
   (2015/C 363/50)
   Jezik postupka: njemački

      Stranke

      Tužitelj: Deutsche Lufthansa AG (Köln, Njemačka) (zastupnik: A. Martin-Ehlers, odvjetnik)

      Tuženik: Europska komisija

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

               —

               poništi odluku Europske komisije od 1. listopada 2014. u predmetu SA.21121 (C 29/2008) (ex NN 54/2007) – Zračna luka Hahn i Ryanair;

               —

               naloži tuženiku snošenje troškova.

      Tužbeni razlozi i glavni argumenti

   U prilog osnovanosti tužbe, tužitelj u bitnom navodi sljedeće:

               —

               povrede postupka zbog izostanka daljnjih razgovora s tužiteljem u 2014.,

               —

               nepotpun prikaz predmeta, iako je činjenično stanje koje se odnosi na tuženika bilo poznato u trenutku donošenja pobijane odluke,

               —

               pogrešan prikaz činjeničnog stanja, s obzirom na to da je Komisija pogrešno prikazala predmet time što nije uzela u obzir određene činjenice,

               —

               očita protuslovlja u pobijanoj odluci,

               —

               pogrešna pravna ocjena mjera u korist predmetne zračne luke, u dijelu u kojem neke mjere nisu kvalificirane kao državne potpore u smislu članka 107. stavka 1. UFEU-a, a druge mjere su bile mjere spojive s unutarnjim tržištem,

               —

               pogrešna pravna ocjena mjera u korist predmetnog zračnog prijevoznika, s obzirom na to da su te mjere predstavljale državnu potporu u smislu članka 107. stavka 1. UFEU-a.


title: Spojeni predmeti T-494/13 i T-495/13: Presuda Općeg suda od 4. prosinca 2014. – Sales & Solutions protiv OHIM-a – Inceda (WATT i WATT) ( „Žig Zajednice — Postupak za proglašenje ništavosti — Figurativni žig Zajednice WATT i verbalni žig Zajednice WATT — Apsolutni razlog za odbijanje — Deskriptivni karakter — Članak 7. stavak 1. točka (c) Uredbe (EZ) br. 207/2009” )

text:
               26.1.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 26/27

         Presuda Općeg suda od 4. prosinca 2014. – Sales & Solutions protiv OHIM-a – Inceda (WATT i WATT)
   (Spojeni predmeti T-494/13 i T-495/13) (1)

   ((„Žig Zajednice - Postupak za proglašenje ništavosti - Figurativni žig Zajednice WATT i verbalni žig Zajednice WATT - Apsolutni razlog za odbijanje - Deskriptivni karakter - Članak 7. stavak 1. točka (c) Uredbe (EZ) br. 207/2009”))
   (2015/C 026/32)
   Jezik postupka: njemački

      Stranke

      Tužitelj: Sales & Solutions GmbH (Frankfurt na Majni, Njemačka) (zastupnik: K. Gründig-Schnelle, odvjetnik)

      Tuženik: Ured za usklađivanje na unutarnjem tržištu (žigovi i dizajni) (zastupnik: G. Schneider, agent)

      Druga stranka u postupku pred žalbenim vijećem OHIM-a, intervenijent u postupku pred Općim sudom: Inceda Holding GmbH (Köln, Njemačka) (zastupnici: J. Wald i D. Thrun, odvjetnici)

      Predmet

   U predmetu T-494/13, tužba protiv odluke četvrtog žalbenog vijeća od 15. srpnja 2013. (predmet R 1192/2012-4), i, u predmetu T-495/13, tužba protiv odluke četvrtog žalbenog vijeća od 15. srpnja 2013. (predmet R 1193/2012-4), u vezi s postupcima za proglašenje ništavosti koji se vode između društava Inceda Holding GmbH i Sales & Solutions GmbH.

      Izreka

               1.

               Tužbe se odbijaju.

               2.

               Sales & Solutions GmbH snosi vlastite troškove kao i troškove Ureda za usklađivanje na unutarnjem tržištu (žigovi i dizajni) (OHIM) i društva d’Inceda Holding GmbH u spojenim predmetima T-494/13 i T-495/13.

      (1)  SL C 344, 23.11.2013.


title: Predmet F-35/15: Rješenje Službeničkog suda (treće vijeće) od 15. srpnja 2015. – De Esteban Alonso protiv Komisije (Javna služba — Članak 24. Pravilnika o osoblju — Zahtjev za pomoć — Kazneni postupak pred nacionalnim sudom — Uključivanje Komisije u postupak u ulozi oštećene stranke — Očito neosnovana tužba)

text:
               24.8.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 279/54

         Rješenje Službeničkog suda (treće vijeće) od 15. srpnja 2015. – De Esteban Alonso protiv Komisije
   (Predmet F-35/15) (1)

   ((Javna služba - Članak 24. Pravilnika o osoblju - Zahtjev za pomoć - Kazneni postupak pred nacionalnim sudom - Uključivanje Komisije u postupak u ulozi oštećene stranke - Očito neosnovana tužba))
   (2015/C 279/68)
   Jezik postupka: francuski

      Stranke

      Tužitelj: Fernando De Esteban Alonso (Saint-Martin-de-Seignanx, Francuska) (zastupnik: C. Huglo, odvjetnik)

      Tuženik: Europska komisija (zastupnici: J. Currall i C. Ehrbar, agenti)

      Predmet

   Zahtjev za poništenje Komisijine odluke o neprihvaćanju zahtjeva za pomoć koji je podnio tužitelj, iako je bio pod istragom zbog pronevjere sredstava iz proračuna Zajednice.

      Izreka rješenja

               1.

               Tužba se odbija kao očito neosnovana.

               2.

               Nalaže se F. De Esteban Alonsu snošenje vlastitih troškova i troškova Europske komisije.

      (1)  SL C 146, 4. 5. 2015., str. 52.


title: Predmet C-240/14: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 12. svibnja 2014. uputio Landesgericht Korneuburg (Austrija) – Eleonore Prüller-Frey protiv Norberta Brodniga, Axa Versicherung AG

text:
               11.8.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 261/14

         Zahtjev za prethodnu odluku koji je 12. svibnja 2014. uputio Landesgericht Korneuburg (Austrija) – Eleonore Prüller-Frey protiv Norberta Brodniga, Axa Versicherung AG
   (Predmet C-240/14)
   2014/C 261/21
   Jezik postupka: njemački

      Sud koji je uputio zahtjev

   Landesgericht Korneuburg

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelj: Eleonore Prüller-Frey

      Tuženik: Norbert Brodnig, Axa Versicherung AG

      Prethodna pitanja

               1.)

               Treba li članak 2. stavak 1. točke (a) i (c) Uredbe Vijeća (EZ) br. 2027/97 od 9. listopada 1997. o odgovornosti zračnih prijevoznika u slučaju nesreća (1), članak 3. točke (c) i (g) Uredbe (EZ) br. 785/2004 Europskog parlamenta i Vijeća od 21. travnja 2004. o zahtjevima za zračne prijevoznike i operatore zrakoplova u vezi s osiguranjem (2) , kao i članak 1. stavak 1. Konvencije potpisane 28. svibnja 1999. u Montrealu o ujednačavanju određenih pravila u međunarodnom zračnom prijevozu (3) tumačiti na način da zahtjeve za naknadu štete oštećenice,

                           —

                           koja je bila putnica zrakoplova čije je mjesto polijetanja i slijetanja bilo isto mjesto koje se nalazi u jednoj državi članici,

                           —

                           koju je pilot besplatno prevozio,

                           —

                           gdje je svrha leta bila pregledati iz zraka nekretninu radi zaključenja nekretninskog posla s pilotom i

                           —

                           koja je pretrpjela ozljede tijela zbog pada zrakoplova,

                     treba ocjenjivati isključivo prema članku 17. Konvencije potpisane 28. svibnja 1999. u Montrealu o ujednačavanju određenih pravila u međunarodnom zračnom prijevozu i da nacionalno pravo nije primjenjivo?
               Ako se na pitanje 1. da potvrdan odgovor:

               2.)

               Treba li članak 33. Konvencije potpisane 28. svibnja 1999. u Montrealu o ujednačavanju određenih pravila u međunarodnom zračnom prijevozu i članak 67. Uredbe Vijeća (EZ) br. 44/2001 od 22. prosinca 2000. o nadležnosti, priznavanju i izvršenju sudskih odluka u građanskim i trgovačkim stvarima (4), tumačiti na način da nadležnost za raspravljanje i odlučivanje o zahtjevima za naknadu štete navedenima u pitanju 1. treba procjenjivati isključivo prema članku 33. Konvencije potpisane 28. svibnja 1999. u Montrealu o ujednačavanju određenih pravila u međunarodnom zračnom prijevozu?
               Ako se na pitanje 1. da potvrdan odgovor:

               3.)

               Treba li članak 29. Konvencije potpisane 28. svibnja 1999. u Montrealu o ujednačavanju određenih pravila u međunarodnom zračnom prijevozu i članak 18. Uredbe (EZ) br. 864/2007 Europskog parlamenta i Vijeća od 11. srpnja 2007. o pravu koje se primjenjuje na izvanugovorne obveze (5) tumačiti na način da se protive nacionalnim uređenjima koja predviđaju izravnu tužbu oštećenika navedenog u pitanju 1.) protiv štetnikovog osiguravatelja?
               Ako se na pitanje 1. da niječan odgovor:

               4.)

               Treba li članak 7. stavak 1. točku (f) Druge direktive Vijeća 88/357/EZ od 22. lipnja 1988. o usklađivanju zakona i drugih propisa u odnosu na izravno osiguranje osim životnog osiguranja, koja propisuje odredbe kako bi se olakšalo učinkovito ostvarivanje slobode pružanja usluga i izmjeni Direktive 73/239/EEZ (6) i članak 18. Uredbe (EZ) br. 864/2007 Europskog parlamenta i Vijeća od 11. srpnja 2007. o pravu koje se primjenjuje na izvanugovorne obveze, tumačiti na način da se podnesena izravna tužba oštećenika navedenog u pitanju 1. protiv štetnikovog osiguravatelja od odgovornosti treba ocjenjivati prema pravu treće države, kada

                           —

                              lex loci delicti predviđa izravnu tužbu u svojem zakonu o ugovorima o osiguranju,

                           —

                           stranke ugovora o osiguranju iskoriste pravo izbora pravnog poretka treće države,

                           —

                           prema kojem se treba primijeniti pravo države u kojoj osiguravatelj ima svoje sjedište i

                           —

                           pravni poredak te države isto tako u svojem zakonu o ugovorima o osiguranju predviđa izravnu tužbu?

      (1)  SL L 285, str. 1.

      (2)  (SL L 138, str. 1.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 7., svezak 23., str. 5.).

      (3)  SL 2001, L 194, str. 39.

      (4)  (SL 2001, L 12, str. 1.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 19., svezak 3., str. 30.).

      (5)  (SL L 199, str. 40.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 19., svezak 6., str. 73.).

      (6)  (SL L 172, str. 1). (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 6., svezak 9., str. 16.).


title: Predmet C-298/16: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 25. svibnja 2016. uputio Curtea de Apel Cluj (Rumunjska) – Teodor Ispas, Anduța Ispas protiv Direcția Generală a Finanțelor Publice Cluj

text:
               29.8.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 314/11

         Zahtjev za prethodnu odluku koji je 25. svibnja 2016. uputio Curtea de Apel Cluj (Rumunjska) – Teodor Ispas, Anduța Ispas protiv Direcția Generală a Finanțelor Publice Cluj
   (Predmet C-298/16)
   (2016/C 314/16)
   Jezik postupka: rumunjski

      Sud koji je uputio zahtjev

   Curtea de Apel Cluj

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelji: Teodor Ispas, Anduța Ispas

      Tuženik: Direcția Generală a Finanțelor Publice a Județului Cluj

      Prethodno pitanje

   Je li upravna praksa koja se sastoji u donošenju odluke kojom se nameću obveze pojedincu kojemu nije bio omogućen pristup svim podacima i ispravama koje je javno tijelo uzelo u obzir prilikom donošenja te odluke, a koje se nalaze u upravnom spisu koji nije javan i koji je sastavilo to tijelo, u skladu s načelom poštovanja pravâ obrane?


title: Predmet T-180/17: Tužba podnesena 17. ožujka 2017. – EM Research protiv EUIPO-a – Christoph Fischer i dr. (EM)

text:
               22.5.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 161/32

         Tužba podnesena 17. ožujka 2017. – EM Research protiv EUIPO-a – Christoph Fischer i dr. (EM)
   (Predmet T-180/17)
   (2017/C 161/45)
   Jezik na kojem je tužba podnesena: njemački

      Stranke

      Tužitelj: EM Research Organization, Inc. (Okinawa, Japan) (zastupnici: J. Liesegang, M. Jost i N. Lang, odvjetnici)

      Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO)

      Druge stranke pred žalbenim vijećem: Christoph Fischer GmbH (Stephanskirchen, Njemačka), Ole Weinkath (Hünxe-Drevenack, Njemačka), Multikraft Produktions- und Handels GmbH (Pichl/Wels, Austrija), Phytodor AG (Buochs, Švicarska)

      Podaci o postupku pred EUIPO-om

      Nositelj spornog žiga: tužitelj

      Predmetni sporni žig: međunarodni verbalni žig „EM” – žig Europske unije br. 2 829 851

      Postupak pred EUIPO-om: postupak proglašavanja žiga ništavim

      Pobijana odluka: odluka prvog žalbenog vijeća EUIPO-a od 9. siječnja 2017. u predmetu R 2442/2015-1

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

               —

               poništi pobijanu odluku;

               —

               naloži EUIPO-u snošenje troškova.

      Tužbeni razlog

               —

               povreda članka 145. i članka 57. stavka 5. prve rečenice Uredbe br. 207/2009;

               —

               povreda članka 7. stavka 1. točaka (b) i (c) Uredbe br. 207/2009.


title: Predmet T-2/16: Presuda Općeg suda od 30. studenoga 2016. – K&K Group protiv EUIPO-a – Pret A Manger (Europe) (Pret A Diner) („Žig Europske unije — Postupak povodom prigovora — Međunarodna registracija u kojoj je naznačena Europska unija — Figurativni žig Pret A Diner — Raniji figurativni žig Europske unije PRET A MANGER — Raniji nacionalni verbalni žig PRET — Relativni razlog za odbijanje — Stvarna uporaba ranijeg žiga — Članak 42. stavci 2. i 3. Uredbe (EZ) br. 207/2009 — Nepošteno iskorištavanje razlikovnog karaktera ili ugleda ranijih žigova — Članak 8. stavak 5. Uredbe br. 207/2009”)

text:
               23.1.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 22/32

         Presuda Općeg suda od 30. studenoga 2016. – K&K Group protiv EUIPO-a – Pret A Manger (Europe) (Pret A Diner)
   (Predmet T-2/16) (1)

   ((„Žig Europske unije - Postupak povodom prigovora - Međunarodna registracija u kojoj je naznačena Europska unija - Figurativni žig Pret A Diner - Raniji figurativni žig Europske unije PRET A MANGER - Raniji nacionalni verbalni žig PRET - Relativni razlog za odbijanje - Stvarna uporaba ranijeg žiga - Članak 42. stavci 2. i 3. Uredbe (EZ) br. 207/2009 - Nepošteno iskorištavanje razlikovnog karaktera ili ugleda ranijih žigova - Članak 8. stavak 5. Uredbe br. 207/2009”))
   (2017/C 022/43)
   Jezik postupka: engleski

      Stranke

      Tužitelj: K&K Group AG (Cham, Švicarska) (zastupnici: N. Lützenrath, U. Rademacher, C. Fürsen i N. Bertram, odvjetnici)

      Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (zastupnik: J. Crespo Carrillo, agent)

      Druga stranka u postupku pred žalbenim vijećem EUIPO-a, intervenijent u postupku pred Općim sudom: Pret A Manger (Europe) Ltd (London, Ujedinjena Kraljevina) (zastupnik: M. Edenborough, QC)

      Predmet

   Tužba protiv odluke petog žalbenog vijeća EUIPO-a od 29. listopada 2015. (predmet R 2825/2014-5) koja se odnosi na postupak povodom prigovora između Pret A Manger (Europe) i K&K Group.

      Izreka

               1.

               Tužba se odbija.

               2.

               Društvu K&K Group AG nalaže se snošenje troškova.

      (1)  SL C 78, 29. 2. 2016.


title: Predmet T-357/15 P: Rješenje Općeg suda 17. prosinca 2015. – Garcia Minguez protiv Komisije („Žalba — Javna služba — Zapošljavanje — Interni natječaj Komisije otvoren za članove privremenog osoblja — Zabrana sudjelovanja za člana privremenog osoblja izvršne agencije — Članak 29. stavak 1. točka (b) Pravilnika — Jednako postupanje — Žalba koja je očito u cijelosti pravno neutemeljena”)

text:
               22.2.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 68/28

         Rješenje Općeg suda 17. prosinca 2015. – Garcia Minguez protiv Komisije
   (Predmet T-357/15 P) (1)

   ((„Žalba - Javna služba - Zapošljavanje - Interni natječaj Komisije otvoren za članove privremenog osoblja - Zabrana sudjelovanja za člana privremenog osoblja izvršne agencije - Članak 29. stavak 1. točka (b) Pravilnika - Jednako postupanje - Žalba koja je očito u cijelosti pravno neutemeljena”))
   (2016/C 068/37)
   Jezik postupka: francuski

      Stranke

      Žalitelj: Maria Luisa Garcia Minguez (Bruxelles, Belgija) (zastupnici: L. Ortiz Blanco i Á. Givaja Sanz, odvjetnik)

      Druga stranka u postupku: Europska komisija (zastupnici: J. Currall, G. Gattinara i F. Simonetti, zatim G. Gattinara i F. Simonetti, agenti)

      Predmet

   Tužba protiv rješenja Službeničkog suda Europske unije (drugo vijeće) od 28. travnja 2015., Garcia Minguez/Komisija (F-72/14, Zb. SS, EU:F:2015:40), s ciljem poništenja tog rješenja.

      Izreka

               1.

               Tužba se odbija.

               2.

               Marii Luisi Garcia Minguez nalaže se snošenje troškova.

      (1)  SL C 279, 24. 8. 2015.


title: Predmet T-741/14: Tužba podnesena 27. listopada 2014. – Hersill protiv OHIM-a – KCI Licensing (VACUP)

text:
               15.12.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 448/37

         Tužba podnesena 27. listopada 2014. – Hersill protiv OHIM-a – KCI Licensing (VACUP)
   (Predmet T-741/14)
   (2014/C 448/46)
   Jezik na kojem je tužba podnesena: engleski

      Stranke

      Tužitelj: Hersill, SL (Móstoles, Španjolska) (zastupnik: M. Aznar Alonso, odvjetnik)

      Tuženik: Ured za usklađivanje na unutarnjem tržištu (žigovi i dizajni) (OHIM)

      Druga stranka pred žalbenim vijećem: KCI Licensing, Inc. (San Antonio, Sjedinjene Američke Države)

      Podaci o postupku pred OHIM-om

      Podnositelj prijave: druga stranka pred žalbenim vijećem

      Sporni žig u pitanju: žig Zajednice br. 9 9 43  499

      Postupak pred OHIM-om: postupak povodom prigovora

      Pobijana odluka: odluka drugog žalbenog vijeća OHIM-a od 14. kolovoza 2014. u predmetu R 1520/2013-2

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

               —

               proglasi žalbu osnovanom i poništi pobijanu odluku;

               —

               naloži OHIM-u i drugoj stranci pred žalbenim vijećem snošenje troškova, ako su stranke u ovom postupku.

      Tužbeni razlozi

               —

               povreda članka 42. stavka 2. Uredbe br. 207/2009 i Pravila 22. stavka 3. Uredbe br. 2868/95;

               —

               povreda članka 8. stavka 1. Uredbe br. 207/2009.


title: Predmet T-676/13: Presuda Općeg suda od 4. veljače 2016. – Italian International Film protiv EACEA-e („Program potpore za europski audiovizualni sektor (MEDIA 2007) — Mjere potpore transnacionalnoj distribuciji europskih filmova — Poziv na podnošenje prijedloga u okviru „selektivnog” sustava 2013. — Akt EACEA-e kojim se tužitelja obavještava o odbijanju njegove kandidature u vezi s filmom „Only God Forgives” — Akt EACEA-e kojim se potvrđuje odbijanje, ali koji sadržava nove razloge — Nadležnost — Raspodjela zadaća između Komisije i EACEA-e — Ograničena nadležnost — Tužba za poništenje — Akt koji se može pobijati — Dopuštenost — Obveza obrazlaganja — Stalne smjernice 2012. – 2013. — Ugovor o materijalnoj ili fizičkoj distribuciji — Nepostojanje prethodne obavijesti EACEA-i — Neprihvatljivost kandidature”)

text:
               21.3.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 106/30

         Presuda Općeg suda od 4. veljače 2016. – Italian International Film protiv EACEA-e
   (Predmet T-676/13) (1)

   ((„Program potpore za europski audiovizualni sektor (MEDIA 2007) - Mjere potpore transnacionalnoj distribuciji europskih filmova - Poziv na podnošenje prijedloga u okviru „selektivnog” sustava 2013. - Akt EACEA-e kojim se tužitelja obavještava o odbijanju njegove kandidature u vezi s filmom „Only God Forgives” - Akt EACEA-e kojim se potvrđuje odbijanje, ali koji sadržava nove razloge - Nadležnost - Raspodjela zadaća između Komisije i EACEA-e - Ograničena nadležnost - Tužba za poništenje - Akt koji se može pobijati - Dopuštenost - Obveza obrazlaganja - Stalne smjernice 2012. – 2013. - Ugovor o materijalnoj ili fizičkoj distribuciji - Nepostojanje prethodne obavijesti EACEA-i - Neprihvatljivost kandidature”))
   (2016/C 106/33)
   Jezik postupka: talijanski

      Stranke

      Tužitelj: Italian International Film Srl (Rim, Italija) (zastupnici: A. Fratini, B. Bettelli i M. Bottino, odvjetnici)

      Tuženik: Izvršna agencija za obrazovanje, audiovizualnu politiku i kulturu (EACEA) (zastupnici: H. Monet i D. Homann, agenti, uz asistenciju D. Fosselarda i A. Durona, odvjetnika)

      Predmet

   Zahtjev za poništenje odluke o odbijanju kandidature tužitelja za dodjelu bespovratnih sredstava za film „Only God Forgives”, nakon poziva na podnošenje prijedloga EACEA/21/12 MEDIA 2007. – Potpora transnacionalnoj distribuciji europskih filmova – „selektivni” sustav 2013. (SL 2012., C 300, str. 5.), objavljena u okviru Odluke br. 1718/2006/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 15. studenoga 2006. o provedbi programa potpore za europski audiovizualni sektor (MEDIA 2007) (SL L 327, str. 12.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 13., svezak 55., str. 127.), koji je vrijedio za razdoblje od 1. siječnja 2007. do 31. prosinca 2013.

      Izreka

               1.

               Tužba se odbija.

               2.

               Italian International Film Srl i Izvršna agencija za obrazovanje, audiovizualnu politiku i kulturu (EACEA) snosit će svaki vlastite troškove.

      (1)  SL C 45, 15. 2. 2014.


title: Predmet T-33/16: Tužba podnesena 26. siječnja 2016. – TestBioTech protiv Komisije

text:
               18.4.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 136/36

         Tužba podnesena 26. siječnja 2016. – TestBioTech protiv Komisije
   (Predmet T-33/16)
   (2016/C 136/51)
   Jezik postupka: engleski

      Stranke

      Tužitelj: TestBioTech eV (München, Njemačka) (zastupnici: K. Smith, QC, J. Stevenson, Barrister, R. Stein, Solicitor)

      Tuženik: Europska komisija

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

               —

               utvrdi da je tužba dopuštena i osnovana;

               —

               poništi odluku Komisije od 16. studenoga 2015., kojom je odbijen tužiteljev zahtjev za interno preispitivanje Provedbenih odluka Komisije (EU) 2015/686 (1), (EU) 2015/696 (2) i (EU) 2015/698 (3) od 24. travnja 2015. kojima su Monsantu ili Pioneeru za njihovu genetski modificiranu soju MON 87769, MON 87705 i/ili 305423 dana tri odobrenja za stavljanje na tržište prema Uredbi (EZ) br. 1829/2003 (4) (Uredba GM);

               —

               naloži tuženiku snošenje tužiteljevih troškova; i

               —

               odredi bilo koje druge mjere koje smatra prikladnima.

      Tužbeni razlozi i glavni argumenti

   U prilog osnovanosti tužbe tužitelj ističe dva tužbena razloga.

               1.

               Prvi tužbeni razlog u kojem se navodi da je Komisijinim zaključkom da se velika većina zahtjeva za interno preispitivanje odnosi na pitanja koja su izvan područja primjene Aarhuške uredbe (5) povrijeđen članak 10. stavak 1. u vezi s člankom 2. točkama (f) i (g), te uvodnim izjavama 11. i 18. do 21. te uredbe.

                           —

                           Nevladina organizacija koja ispunjava kriterije ima pravo podnijeti zahtjev za interno preispitivanje upravnog akta donesenog u okviru prava zaštite okoliša. Uredba GM je dio takvog prava. Slijedom toga, organizacija može zahtijevati preispitivanje bilo kojeg upravnog akta donesenog na temelju tog prava, uključujući i odobrenje za stavljanje na tržište.

                           —

                           Uzimajući u obzir kako odredbe, tako i predmet i svrhu Konvencije Gospodarske komisije Ujedinjenih naroda za Europu (UNECE) o pristupu informacijama, sudjelovanju javnosti u odlučivanju i pristupu pravosuđu u pitanjima okoliša od 25. lipnja 1998. (Aarhuška konvencija) i Aarhušku uredbu, kao vodiča za provedbu Aarhuške konvencije, nije utemeljen Komisijin zaključak da odluke donesene na temelju GM Uredbe može razdijeliti na one koje djelomično ulaze i one koje ne ulaze u područje primjene Aarhuške uredbe.

                           —

                           Genetski modificirani organizmi dio su okoliša. Komisijin argument da utjecaj takvih organizama na zdravlje ljudi nije pitanje vezano uz okoliš i da stoga nije obuhvaćeno Aarhuškom uredbom potpuno je neosnovan.

               2.

               Drugi tužbeni razlog u kojem se navodi da je Komisija povrijedila članak 10. stavak 3. Aarhuške uredbe zbog toga što nije odgovorila prije 16. studenoga 2015. na zahtjev za interno preispitivanje koji je podnesen 29. svibnja 2015.

                           —

                           Komisija je pobijanu odluku donijela 16. studenoga 2015., odnosno otprilike dvadeset i četiri tjedna nakon podnošenja zahtjeva za interno preispitivanje. Komisija nije dala prikladno objašnjenje za povredu uobičajenog zahtjeva da je odgovor potrebno dati u roku od dvanaest tjedana i u svakom slučaju, nije poštovala krajnji rok za davanje odgovora u roku od osamnaest tjedana.

      (1)  Provedbena odluka Komisije (EU) 2015/686 o odobravanju stavljanja na tržište proizvoda koji sadržavaju, sastoje se ili su proizvedeni od genetski modificirane soje MON 87769 (MON-87769-7) na temelju Uredbe (EZ) br. 1829/2003 (SL 2015. L 112, str. 16).

      (2)  Provedbena odluka Komisije (EU) 2015/696 o odobravanju stavljanja na tržište proizvoda koji sadržavaju genetski modificiranu soju MON87705 (MON-877Ø5-6), sastoje se ili su proizvedeni od nje na temelju Uredbe (EZ) br. 1829/2003 (SL 2015. L 112, str. 60).

      (3)  Provedbena odluka Komisije (EU) 2015/698 оd 24. travnja 2015. o odobravanju stavljanja na tržište proizvoda koji sadržavaju genetski modificiranu soju 305423 (DP-3Ø5423-1), sastoje se ili su proizvedeni od nje na temelju Uredbe (EZ) br. 1829/2003 (SL 2015. L 112, str. 71).

      (4)  Uredba (EZ) br. 1829/2003 Europskog parlamenta i Vijeća od 22. rujna 2003. o genetski modificiranoj hrani i hrani za životinje (SL 2003. L 268, str. 1) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 13., svezak 30., str. 167.).

      (5)  Uredba (EZ) br. 1367/2006 Europskog parlamenta i Vijeća od 6. rujna 2006. o primjeni odredaba Aarhuške konvencije o pristupu informacijama, sudjelovanju javnosti u odlučivanju i pristupu pravosuđu u pitanjima okoliša na institucije i tijela Zajednice (SL 2006 L 264, str.13) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 15., svezak 20., str. 29.).


title: Predmet T-24/11: Presuda Općeg suda od 6. rujna 2013. — Bank Refah Kargaran protiv Vijeća ( „Zajednička vanjska i sigurnosna politika — Mjere ograničavanja protiv Irana s ciljem sprječavanja širenja nuklearnog oružja — Zamrzavanje financijskih sredstava — Obveza obrazlaganja — Prava na obranu — Pravo na učinkovitu sudsku zaštitu” )

text:
               19.10.2013

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 304/14

         Presuda Općeg suda od 6. rujna 2013. — Bank Refah Kargaran protiv Vijeća
   (Predmet T-24/11) (1)

   (Zajednička vanjska i sigurnosna politika - Mjere ograničavanja protiv Irana s ciljem sprječavanja širenja nuklearnog oružja - Zamrzavanje financijskih sredstava - Obveza obrazlaganja - Prava na obranu - Pravo na učinkovitu sudsku zaštitu)
   2013/C 304/24
   Jezik postupka: francuski

      Stranke

      Tužitelj: Bank Refah Kargaran (Teheran, Iran) (zastupnik: J.-M. Thouvenin, odvjetnik)

      Tuženik: Vijeće Europske unije (zastupnici: M. Bishop i R. Liudvinaviciute-Cordeiro, agenti)

      Intervenijent koji podržava tuženika: Europska komisija (zastupnici: prvotno F. Erlbacher i M. Konstantinidis, zatim A. Bordes i M. Konstantinidis, agenti)

      Predmet

   Prvo, zahtjev za proglašenje Odluke Vijeća 2010/413/ZVSP od 26. srpnja 2010. o mjerama ograničavanja protiv Irana i stavljanju izvan snage Zajedničkog stajališta 2007/140/ZVSP (SL L 195, str. 39.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 18., svezak 3., str. 220.) neprimjenjivom na tužitelja; drugo, zahtjev za poništenje Uredbe Vijeća br. 961/2010 od 25. listopada 2010. o mjerama ograničavanja protiv Irana i stavljanju izvan snage Uredbe (EZ) br. 423/2007 (SL L 281, str. 1.), Uredbe Vijeća br. 267/2012 od 23. ožujka 2012. o mjerama ograničavanja protiv Irana i stavljanju izvan snage Uredbe br. 961/2010 (SL L 88, str. 1.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 18., svezak 4., str. 194.) i Uredbe Vijeća br. 1263/2012 od 21. prosinca 2012. o izmjeni Uredbe br. 267/2012 (SL L 356, str. 34.), kao i svih budućih uredaba kojima bi se nadopunile ili zamijenile ove uredbe, do donošenja presude u ovom predmetu, u dijelu u kojem se navedeni akti odnose na tužitelja; treće, zahtjev za poništenje Odluke Vijeća 2010/644/ZVSP od 25. listopada 2010. o izmjeni Odluke 2010/413 (SL L 281, str. 81.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 18., svezak 3., str. 255.), Odluke Vijeća 2011/783/ZVSP od 1. prosinca 2011. o izmjeni Odluke 2010/413 (SL L 319, str. 71.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 18., svezak 11., str. 104.), Provedbene uredbe Vijeća (EU) br. 1245/2011 od 1. prosinca 2011. o provedbi Uredbe br. 961/2010 (SL L 319, str. 11.) i Odluke Vijeća 2012/829/ZVSP od 21. prosinca 2012. o izmjeni Odluke 2010/413 (SL L 356, str. 71.), kao i svih budućih akata kojima bi se nadopunili ili zamijenili ovi akti, do donošenja presude u ovom predmetu, u dijelu u kojem se navedeni akti odnose na tužitelja; te četvrto, zahtjev za poništenje odluka sadržanih u dopisima od 28. listopada 2010. i 5. prosinca 2011.

      Izreka

               1.

               U dijelu u kojem se odnose na Bank Refah Kargaran poništavaju se:

                           —

                           Prilog II. Odluci Vijeća 2010/413/ZVSP od 26. srpnja 2010. o mjerama ograničavanja protiv Irana i stavljanju izvan snage Zajedničkog stajališta 2007/140/ZVSP, kako je izmijenjena Odlukom Vijeća 2010/644/ZVSP od 25. listopada 2010., a zatim Odlukom Vijeća 2011/783/ZVSP od 1. prosinca 2011.;

                           —

                           Odluka 2010/644;

                           —

                           Prilog VIII. Uredbi Vijeća (EU) br. 961/2010 od 25. listopada 2010. o mjerama ograničavanja protiv Irana i stavljanju izvan snage Uredbe br. 423/2007, kako je izmijenjena Provedbenom Uredbom Vijeća (EU) br. 1245/2011 od 1. prosinca 2011. o provedbi Uredbe br. 961/2010;

                           —

                           Odluka 2011/783;

                           —

                           Provedbena Uredba br. 1245/2011;

                           —

                           Prilog IX. Uredbi Vijeća (EU) br. 267/2012 od 23. ožujka 2012. o mjerama ograničavanja protiv Irana i stavljanju izvan snage Uredbe br. 961/2010.

               2.

               Učinci Priloga II. Odluci Vijeća 2010/413, kako je izmijenjena Odlukom 2010/644, a zatim Odlukom 2011/783, u odnosu na Bank Refah Kargaran ostaju na snazi sve dok ne nastupe učinci poništenja Priloga IX. Uredbi br. 267/2012 u dijelu u kojem se navedeni odnosi na Bank Refah Kargaran.

               3.

               Nema mjesta odlučivanju o zahtjevu za proglašenje Odluke 2010/413 neprimjenjivom na Bank Refah Kargaran.

               4.

               U preostalom dijelu tužba se odbija.

               5.

               Vijeće Europske unije snosit će, osim svojih troškova, i troškove Bank Refah Kargaran.

               6.

               Europska komisija snosit će svoje troškove.

      (1)  SL C 80, 12.3.2011.


title: Predmet T-391/12: Rješenje Općeg suda od 7. svibnja 2015. – Lidl Stiftung protiv OHIM-a – Adveo Group International (UNITED OFFICE) („Žig Zajednice — Postupak za proglašavanje žiga ništavim — Povlačenje zahtjeva za proglašavanje žiga ništavim — Obustava postupka”)

text:
               13.7.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 228/11

         Rješenje Općeg suda od 7. svibnja 2015. – Lidl Stiftung protiv OHIM-a – Adveo Group International (UNITED OFFICE)
   (Predmet T-391/12) (1)

   ((„Žig Zajednice - Postupak za proglašavanje žiga ništavim - Povlačenje zahtjeva za proglašavanje žiga ništavim - Obustava postupka”))
   (2015/C 228/13)
   Jezik postupka: engleski

      Stranke

      Tužitelj: Lidl Stiftung & Co. KG (Neckarsulm, Njemačka) (zastupnici: M. Wolter i S. Paul, odvjetnici)

      Tuženik: Ured za usklađivanje na unutarnjem tržištu (žigovi i dizajni) (zastupnici: A. Poch i S. Hanne, agenti)

      Druga stranka u postupku pred žalbenim vijećem OHIM-a, intervenijent u postupku pred Općim sudom: Adveo Group International, SA, raniji Unipapel Industria, Comercio y Servicios, SL (Tres Cantos, Španjolska) (zastupnik: A. Tarí Lázaro, odvjetnik)

      Predmet

   Tužba podnesena protiv odluke prvog žalbenog vijeća OHIM-a od 21. lipnja 2012. (predmet R 745/2011-1) koja se odnosi na postupak za proglašavanje žiga ništavim između društava Lidl Stiftung & Co. KG i Adveo Group International, SA.

      Izreka

               1.

               Obustavlja se postupak po tužbi.

               2.

               Nalaže se tužitelju snošenje vlastitih troškova i troškova tuženika. Intervenijent će snositi vlastite troškove.

      (1)  SL C 355, 17.11.2012.


title: Predmet T-330/17: Tužba podnesena 16. svibnja 2017. – Ceobus i dr. protiv Komisije

text:
               17.7.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 231/52

         Tužba podnesena 16. svibnja 2017. – Ceobus i dr. protiv Komisije
   (Predmet T-330/17)
   (2017/C 231/67)
   Jezik postupka: francuski

      Stranke

      Tužitelji: Ceobus (Génicourt, Francuska), Compagnie des transports voyageurs du Mantois interurbains – CTVMI (Mantes-la-Jolie, Francuska), SA des Transports de St Quentin en Yvelines (Trappes, Francuska), Les cars Perrier (Trappes), Tim Bus (Magny-en-Vexin, Francuska), Transports Voyageurs du Mantois (TVM) (Mantes-la-Jolie) (zastupnik: D. de Combles de Nayves, odvjetnik)

      Tuženik: Europska komisija

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelji od Općeg suda zahtijevaju da:

               —

               ponajprije, poništi Komisijinu odluku SA.26763 od 2. veljače 2017. koja se odnosi na navodne potpore dodijeljene poduzećima javnog prijevoza u regiji Ile-de-France u dijelu u kojem zaključuje da je program potpora regije Ile-de-France koji se provodio od 1984. do 2008. novi program potpora koji se „nezakonito provodio”;

               —

               podredno, poništi Komisijinu odluku SA.26763 od 2. veljače 2017. koja se odnosi na navodne potpore koje je regija Ile-de-France dodijelila poduzećima javnog prijevoza u dijelu u kojem navodi da su pojedinačne potpore iz programa potpora regije Ile-de-France između svibnja 1994. i 25. studenoga 2008. nove potpore koje su se „nezakonito provodile”.

      Tužbeni razlozi i glavni argumenti

   U prilog osnovanosti tužbe tužitelj ističe tri tužbena razloga.

               1.

               Prvi tužbeni razlog, koji proizlazi iz prvog dijela tužbenog zahtjeva, temelji se na povredi članka 108. UFEU-a, povredi članka 1. točke (b) Uredbe Vijeća (EU) br. 2015/1589 od 13. srpnja 2015. o utvrđivanju detaljnih pravila primjene članka 108. Ugovora o funkcioniranju Europske unije (u daljnjem tekstu „Uredba br. 2015/1589”) (SL 2015., L 248, str. 9.), kao i na povredi pravomoćnosti presuda Suda Europske unije koje su donesene nakon podnošenja zahtjeva za prethodnu odluku.

               2.

               Drugi tužbeni razlog, koji se odnosi na drugi dio tužbenog zahtjeva, temelji se na povredi članka 17. Uredbe br. 2015/1589, s obzirom na to da je Komisija, kao mjeru kojom se prekida zastarni rok, definirala mjeru kojom se nisu poštovali kriteriji definiranja te kategorije mjera predviđene navedenim člankom.

               3.

               Treći tužbeni razlog, koji proizlazi iz drugog dijela tužbenog zahtjeva, temelji se na povredi postupovnih prava zainteresiranih trećih osoba, s obzirom na to da je Komisija u svojoj odluci o pokretanju postupka navela da zastara nije bila prekinuta podnošenjem tužbe pred upravnim sudovima, nego Komisijinim prvim zahtjevom za informacijama od 25. studenoga 2008.


title: Predmet T-717/13: Presuda Općeg suda od 29. travnja 2015. – Chair Entertainment Group protiv OHIM-a – Libelle (SHADOW COMPLEX) („Žig Zajednice — Postupak povodom prigovora — Prijava verbalnog žiga Zajednice SHADOW COMPLEX — Raniji verbalni žig Zajednice BusinessShadow — Relativni razlog za odbijanje — Vjerojatnost dovođenja u zabludu — Članak 8. stavak 1. točka (b) Uredbe(EZ) br. 207/2009”)

text:
               15.6.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 198/37

         Presuda Općeg suda od 29. travnja 2015. – Chair Entertainment Group protiv OHIM-a – Libelle (SHADOW COMPLEX)
   (Predmet T-717/13) (1)

   ((„Žig Zajednice - Postupak povodom prigovora - Prijava verbalnog žiga Zajednice SHADOW COMPLEX - Raniji verbalni žig Zajednice BusinessShadow - Relativni razlog za odbijanje - Vjerojatnost dovođenja u zabludu - Članak 8. stavak 1. točka (b) Uredbe(EZ) br. 207/2009”))
   (2015/C 198/49)
   Jezik postupka: engleski

      Stranke

      Tužitelj: Chair Entertainment Group LLC (Provo, Utah, Sjedinjene Američke Države) (zastupnik: E. Armijo Chávarri, odvjetnik)

      Tuženik: Ured za usklađivanje na unutarnjem tržištu (žigovi i dizajni) (zastupnik: M. Rajh, agent)

      Druga stranka u postupku pred žalbenim vijećem OHIM-a, intervenijent u postupku pred Općim sudom: Libelle AG (Stuttgart, Njemačka) (zastupnik: E. Strauß, odvjetnik)

      Predmet

   Tužba podnesena protiv odluke drugog žalbenog vijeća OHIM-a od 1. listopada 2013. (predmet R 776/2011-2) koja se odnosi na postupak povodom prigovora između Libelle AG i Chaira Entertainment Group LLC.

      Izreka

               1.

               Tužba se odbija.

               2.

               Društvo Chair Entertainment Group LLC snositi će, osim vlastitih troškova, i troškove Ureda za usklađivanje na unutarnjem tržištu (žigovi i dizajni (OHIM)).

               3.

               Društvo Libelle AG snositi će vlastite troškove..

      (1)  SL C 71, 8.3.2014.


title: Predmet T-268/10 RENV: Presuda Općeg suda od 25. rujna 2015. – PPG i SNF protiv ECHA-e („REACH — Prepoznavanje akrilamida kao posebno zabrinjavajuće tvari — Intermedijeri — Tužba za poništenje — Izravni utjecaj — Dopuštenost — Proporcionalnost — Jednakost postupanja”)

text:
               23.11.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 389/24

         Presuda Općeg suda od 25. rujna 2015. – PPG i SNF protiv ECHA-e
   (Predmet T-268/10 RENV) (1)

   ((„REACH - Prepoznavanje akrilamida kao posebno zabrinjavajuće tvari - Intermedijeri - Tužba za poništenje - Izravni utjecaj - Dopuštenost - Proporcionalnost - Jednakost postupanja”))
   (2015/C 389/24)
   Jezik postupka: engleski

      Stranke

      Tužitelji: Polyelectrolyte Producers Group GEIE (PPG) (Bruxelles, Belgija) i SNF SAS (Andrézieux-Bouthéon, Francuska) (zastupnici: R. Cana, D. Abrahams i E. Mullier, odvjetnici)

      Tuženik: Europska agencija za kemikalije (ECHA) (zastupnici: M. Heikkilä, W. Broere i T. Zbihlej, agenti, uz asistenciju J. Stuyck i A.-M. Vandromme, odvjetnici)

      Intervenijenti u potporu tuženiku: Kraljevina Nizozemska (zastupnik: B. Koopman, agent); i Europska komisija (zastupnici: D. Kukovec, E. Manhaeve i K. Talabér-Ritz, agenti)

      Predmet

   Zahtjev za poništenje odluke ECHA-e kojom se akrilamid (CE br. 201-173-7) prepoznaje kao tvar koja zadovoljava kriterije navedene u članku 57. Uredbe (EZ) br. 1907/2006 Europskog parlamenta i Vijeća o registraciji, evaluaciji, autorizaciji i ograničavanju kemikalija (REACH) i osnivanju Europske agencije za kemikalije te o izmjeni Direktive 1999/45/EZ i stavljanju izvan snage Uredbe Vijeća (EEZ) br. 793/93 i Uredbe Komisije (EZ) br. 1488/94 kao i Direktive Vijeća 76/769/EEZ i direktiva Komisije 91/155/EEZ, 93/67/EEZ, 93/105/EZ i 2000/21/EZ (SL L 396, str. 1.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 13., svezak 23., str. 3.), sukladno članku 59. navedene uredbe.

      Izreka

               1.

               Tužba se odbija.

               2.

               Nalaže se Polyelectrolyte Producers Group GEIE (PPG) i SNF SAS snošenje vlastitih troškova kao i troškova Europske agencije za kemikalije (ECHA).

               3.

               Kraljevina Nizozemska i Europska komisija snositi će vlastite troškove.

      (1)  SL C 274, 9. 10. 2010.


title: Predmet T-172/14: Rješenje Općeg suda od 9. lipnja 2015. – Stahlwerk Bous protiv Komisije („Državne potpore — Mjere koje je usvojila Njemačka u korist električne energije proizvedene iz obnovljivih izvora energije i poduzeća velikih potrošača električne energije — Odluka o pokretanju postupka iz članka 108. stavka 2. UFEU-a — Donošenje konačne odluke nakon podnošenja tužbe — Obustava postupka — Tužba za poništenje — Zahtjev za prilagodbu tužbenog zahtjeva — Nepostojanje novog elementa — Nedopuštenost”)

text:
               7.9.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 294/50

         Rješenje Općeg suda od 9. lipnja 2015. – Stahlwerk Bous protiv Komisije
   (Predmet T-172/14) (1)

   ((„Državne potpore - Mjere koje je usvojila Njemačka u korist električne energije proizvedene iz obnovljivih izvora energije i poduzeća velikih potrošača električne energije - Odluka o pokretanju postupka iz članka 108. stavka 2. UFEU-a - Donošenje konačne odluke nakon podnošenja tužbe - Obustava postupka - Tužba za poništenje - Zahtjev za prilagodbu tužbenog zahtjeva - Nepostojanje novog elementa - Nedopuštenost”))
   (2015/C 294/60)
   Jezik postupka: njemački

      Stranke

      Tužitelj: Stahlwerk Bous GmbH (Bous, Njemačka) (zastupnici: H. Höfler, C. Kahle i V. Winkler, odvjetnici)

      Tuženik: Europska komisija (zastupnici: T. Maxian Rusche i R. Sauer, agenti, uz asistenciju C. Rennera, odvjetnika)

      Intervenijent u potporu tuženiku: Nadzorno tijelo EFTA-e (zastupnici: X. Lewis, M. Schneider, M. Moustakali i C. Perrin, agenti)

      Predmet

   Zahtjev za djelomično poništenje Odluke Komisije C (2013) 4424 final od 18. prosinca 2013. o pokretanju postupka predviđenog u članku 108. stavku 2. UFEU-a u vezi s mjerama koje je usvojila Savezna Republika Njemačka u korist električne energije iz obnovljivih izvora kao i velikih potrošača energije (Državna potpora SA. 33995 (2013/C) (ex 2013/NN)).

      Izreka

               1.

               Obustavlja se postupak po tužbi.

               2.

               Odbacuje se kao nedopušten zahtjev za prilagodbu tužbenog zahtjeva u tužbi kojim se nastojalo obuhvatiti Odluku Komisije C (2014) 8786 final od 25. studenoga 2014. o državnoj potpori SA. 33995 (2013/C) (ex 2013/NN) koju je provela Savezna Republika Njemačka u korist električne energije proizvedene iz obnovljivih izvora energije i poduzeća velikih potrošača električne energije.

               3.

               Obustavlja se postupak po zahtjevima za intervenciju koje su podnijeli Flachglas Torgau GmbH i Saint-Gobain Isover G+H AG, Kronotex GmbH & Co. KG i Kronoply GmbH, Bayer MaterialScience AG, Sabic Polyolefine GmbH, Ineos Manufacturing Deutschland GmbH, Ineos Phenol GmbH i Ineos Vinyls Deutschland GmbH, kao i Advansa GmbH, Akzo Nobel Industrial Chemicals GmbH, Aurubis AG, CBW Chemie GmbH, CFB Chemische Fabrik Brunsbüttel GmbH & Co. KG, Clariant Produkte (Deutschland) GmbH, Dralon GmbH, Hahl Filaments GmbH, Messer Produktionsgesellschaft mbH Siegen, Messer Produktionsgesellschaft mbH Salzgitter, Nabaltec AG, Siltronic AG i Wacker Chemie AG.

               4.

               Stahlwerk Bous GmbH snosit će vlastite troškove i troškove Europske komisije, uključujući troškove postupka privremene pravne zaštite.

               5.

               Nadzorno tijelo EFTA-e snosit će vlastite troškove.

      (1)  SL C 142, 12. 5. 2014.


title: Predmet T-554/10: Presuda Općeg suda od 22. travnja 2015. – Evropaïki Dynamiki protiv Frontexa („Javna nabava usluga — Postupak javne nabave — Informatičke usluge, informatički materijal i logističke dozvole — Odbijanje ponuda ponuditelja — Obveza obrazlaganja — Kriteriji odabira i dodjele — Očita pogreška u ocjeni — Izvanugovorna odgovornost”)

text:
               8.6.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 190/8

         Presuda Općeg suda od 22. travnja 2015. – Evropaïki Dynamiki protiv Frontexa
   (Predmet T-554/10) (1)

   ((„Javna nabava usluga - Postupak javne nabave - Informatičke usluge, informatički materijal i logističke dozvole - Odbijanje ponuda ponuditelja - Obveza obrazlaganja - Kriteriji odabira i dodjele - Očita pogreška u ocjeni - Izvanugovorna odgovornost”))
   (2015/C 190/09)
   Jezik postupka: engleski

      Stranke

      Tužitelj: Evropaïki Dynamiki – Proigmena Systimata Tilepikoinonion Pliroforikis kai Tilematikis AE (Atena, Grčka) (zastupnici: N. Korogiannakis i M. Dermitzakis, odvjetnici)

      Tuženik: Europska agencija za upravljanje operativnom suradnjom na vanjskim granicama država članica Europske unije (Frontex) (zastupnici: S. Vuorensola i H. Caniard, agenti, uz asistenciju J. Stuycka i A.-M. Vandrommea, odvjetnika)

      Predmet

   S jedne strane, zahtjev za poništenje odlukâ kojima se odbijaju ponude tužitelja u postupku javne nabave Frontex/OP/87/2010, koje se odnose na okvirni ugovor za „Usluge TIC” u području tehnologija upravljanja i osiguravanja informacija (SL 2010/S 66-098323), i na postupak javne nabave Frontex/OP/98/2010, u pogledu velikog pilot projekta Eurosur u području koordinacije informacijskih tehnologija i komunikacija (SL 2010/S 90-134098), kao i svih povezanih odluka, što uključuje i one o dodjeli ugovora drugim ponuditeljima i, s druge strane, tužba za naknadu štete čiji je cilj naknada štete koja je navodno nastala uslijed dodjele ugovorâ navedenim ponuditeljima.

      Izreka

               1.

               Poništava se odluka Europske agencije za upravljanje operativnom suradnjom na vanjskim granicama država članica Europske unije (Frontexa) od 18. listopada 2010. o odbijanju ponude koju je podnio Evropaïki Dynamiki – Proigmena Systimata Tilepikoinonion Pliroforikis kai Tilematikis AE u okviru postupka javne nabave 2010/S 66-098323 za lot br. 1 (informacijski sustavi), za isporuku informatičkih usluga, informatičkog materijala i logističkih dozvola.

               2.

               Poništava se odluka Frontexa od 18. listopada 2010. o odbijanju ponude koju je podnio Evropaïki Dynamiki – Proigmena Systimata Tilepikoinonion Pliroforikis kai Tilematikis AE u okviru postupka javne nabave 2010/S 66-098323 za lot br. 6 (sustavi za upravljanje sadržajem poduzetnika) za pružanje informatičkih usluga, informatički materijal i logističke dozvole.

               3.

               U preostalom dijelu tužba se odbija.

               4.

               Evropaïki Dynamiki – Proigmena Systimata Tilepikoinonion Pliroforikis kai Tilematikis AE snosit će 50 % vlastitih troškova i 50 % troškova Frontexa, s tim da će potonji snositi 50 % vlastitih troškova i 50 % troškova Evropaïki Dynamiki – Proigmena Systimata Tilepikoinonion Pliroforikis kai Tilematikis.

      (1)  SL C 30, 29.1.2011.


title: Predmet T-341/12: Presuda Općeg suda od 28. siječnja 2015. – Evonik Degussa protiv Komisije ( „Tržišno natjecanje — Upravni postupak — Europsko tržište vodikovog peroksida i perborata — Objava odluke kojom se utvrđuje povreda članka 81. UEZ-a — Odbijanje zahtjeva za povjerljivo postupanje s informacijama koje se dostavljaju Komisiji primjenom njene Obavijesti o suradnji — Obveza obrazlaganja — Povjerljivost — Službena tajna — Legitimno očekivanje” )

text:
               16.3.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 89/17

         Presuda Općeg suda od 28. siječnja 2015. – Evonik Degussa protiv Komisije
   (Predmet T-341/12) (1)

   ((„Tržišno natjecanje - Upravni postupak - Europsko tržište vodikovog peroksida i perborata - Objava odluke kojom se utvrđuje povreda članka 81. UEZ-a - Odbijanje zahtjeva za povjerljivo postupanje s informacijama koje se dostavljaju Komisiji primjenom njene Obavijesti o suradnji - Obveza obrazlaganja - Povjerljivost - Službena tajna - Legitimno očekivanje”))
   (2015/C 089/17)
   Jezik postupka: njemački

      Stranke

      Tužitelj: Evonik Degussa GmbH (Essen, Njemačka) (zastupnici: C. Steinle, M. Holm-Hadulla i C. von Köckritz, odvjetnici)

      Tuženik: Europska komisija (zastupnici: C. Giolito, M. Kellerbauer i G. Meessen, agenti)

      Predmet

   Zahtjev za poništenje odluke Komisije C (2012) 3534 final od 24. svibnja 2012. kojom se odbija zahtjev Evonika Degusse za povjerljivo postupanje podnesen na temelju članka 8. Odluke predsjednika Komisije 2011/695/EU od 13. listopada 2011. o funkciji i opisu posla službenika za usmene rasprave u određenim postupcima tržišnog natjecanja (predmet COMP/38.620 – Vodikov peroksid i perborat).

      Izreka

               1.

               Tužba se odbija.

               2.

               Evoniku Degussi GmbH nalaže se snošenje troškova, uključujući onih nastalih u postupku privremene pravne zaštite.

      (1)  SL C 311, 13.10.2012.


title: Predmet T-704/15: Tužba podnesena 28. studenoga 2015. – Micula i dr. protiv Komisije

text:
               22.2.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 68/30

         Tužba podnesena 28. studenoga 2015. – Micula i dr. protiv Komisije
   (Predmet T-704/15)
   (2016/C 068/40)
   Jezik postupka: engleski

      Stranke

      Tužitelji: Viorel Micula (Oradea, Rumunjska), European Drinks SA (Ștei, Rumunjska), Rieni Drinks SA (Rieni, Rumunjska), Transilvania General Import-Export SRL (Oradea), West Leasing International SRL (Pantasesti, Rumunjska) (zastupnici: J. Derenne, A. Dashwood, D. Vallindas, odvjetnici)

      Tuženik: Europska komisija

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelji od Općeg suda zahtijevaju da:

               —

               poništi Odluku Komisije (EU) 2015/1470 od 30. ožujka 2015. o državnoj potpori SA.38517 (2014/C) (ex 2014/NN) koju je provela Rumunjska – [Arbitražna odluka Micula protiv Rumunjske od 11. prosinca 2013. (priopćeno pod brojem C(2015) 2112)] (SL 2015 L232, str. 43.);

               —

               alternativno, poništi pobijanu odluku u dijelu u kojem

                           i.

                           se njome Viorela Miculu identificira kao „poduzetnika”, i stoga kao dio navodne jedinstvene gospodarske jedinice koja čini korisnika potpore,

                           ii.

                           se njome korisnika potpore identificira kao jedinstvenu gospodarsku jedinicu koja se sastoji od Viorela Micule, Ioana Micule, S.C. European Food SA, S.C. Starmill S.R.L., S.C. Multipack, European Drinks SA, Rieni Drinks SA, Scandic Distilleries SA, Transilvania General Import-Export SRL, i

                           iii.

                           se njome u članku 2. stavku 2. nalaže da su Viorel Micula, Ioan Micula, S.C. European Food SA, S.C. Starmill S.R.L., S.C. Multipack, European Drinks SA, Rieni Drinks SA, Scandic Distilleries SA, Transilvania General Import-Export SRL, West Leasing SRL solidarno odgovorni za povrat državne potpore koju je primio bilo koji od njih;

               —

               naloži Komisiji snošenje troškova ovog postupka.

      Tužbeni razlozi i glavni argumenti

   U prilog osnovanosti tužbe tužitelj ističe osam tužbenih razloga.

               1.

               Prvim tužbenim razlogom navodi se nedostatak nadležnosti i zlouporaba ovlasti. Pogrešnom karakterizacijom izvršenja arbitražnog pravorijeka ICSID-a („pravorijek”) kao dodjele državne potpore u smislu članka 107. stavka 1. UFEU-a, Komisija si proširuje ovlasti koje ima u odnosu na državne potpore koje je Rumunjska dodijelila nakon pristupa te zemlje u EU, retroaktivno i na pretpristupno razdoblje. Komisija očito nije nadležna za primjenu njezinih ovlasti koje se odnose na državne potpore na ovaj način. Donošenje odluke s tom namjenom i učinkom dovodi do dalje zlouporabe ovlasti.

               2.

               Drugim tužbenim razlogom navodi se povreda članka 107. stavka 1. UFEU-a.

                           —

                           Kao prvo, odlukom se ne dokazuje postojanje gospodarske prednosti kada prepoznaje izvršenje/provedbu pravorijeka kao nespojivu potporu. Ovaj predmet ispunjava uvjete iz sudske prakse Asteris (presuda od 27. rujna 1988. u Asteris i drugi, 106/87 do 120/87). Bilo kakva prednost (quod non) bila bi ostvarena prije pristupanja Rumunjske u EU i stoga izvan dosega pravila EU-a o državnim potporama. Kao drugo, odlukom se ne dokazuje postojanje selektivnosti. Bilateralni investicijski ugovor Rumunjska – Švedska („BIT” – pravna osnova za odluku) uspostavlja sustav opće odgovornosti koji se jednako primjenjuje na sve ulagače. Kao treće, odlukom se ne dokazuje da se odnosna mjera može pripisati državi Rumunjskoj. Rumunjska nema marginu prosudbe za izvršenje pravorijeka.

               3.

               Trećim tužbenim razlogom navodi se povreda članka 351. UFEU-a i općih načela prava. Članak 351. UFEU-a štiti obveze Rumunjske kroz izvršenje BIT-a sa Švedskom – koje su joj nastale dok je to još bio sporazum između države članice (Švedske) i treće zemlje (Rumunjska) – od bilo kojeg utjecaja EU pravila o državnim potporama nakon pristupanja.

               4.

               Četvrtim tužbenim razlogom navodi se povreda načela zaštite legitimnih očekivanja. Vlasti EU-a aktivno su podupirale sklapanje BIT-a, te su slijedom toga potaknule legitimno očekivanje da nastojanje da se takav BIT provede arbitražom neće biti blokirano npr. pravilima o državnim potporama.

               5.

               Petim tužbenim razlogom navodi se, alternativno, da se navodna potpora treba smatrati potporom spojivom s unutarnjim tržištem. Nikad nije konačno utvrđeno da su predmetna nacionalna mjera koja je bila povod arbitraže i pravorijek nespojivi s unutarnjim tržištem. U svakom slučaju, bila bi spojiva sa EU pravilima o državnim potporama.

               6.

               Šestim tužbenim razlogom, navodi se, alternativno, da se tom odlukom nepravilno određuje korisnik navodne potpore. Odluka ne ukazuje ni da Viorel i Ioan Micula čine dio jedinstvene gospodarske jedinice, niti da u ovom slučaju uopće postoji jedinstvena gospodarska jedinica.

               7.

               Sedmim tužbenim razlogom navodi se da postoje pogreške kod povrata potpore kojeg nalaže ova odluka. S obzirom na to da se odlukom pogrešno utvrđuju korisnici navodne potpore, njome se nalaže i povrat od pojedinaca koji nisu korisnici potpore.

               8.

               Osmim tužbenim razlogom navodi se bitna povreda postupka (pravo na saslušanje). Odluka o pokretanju formalnog istražnog postupka nije niti u jednom dijelu spomenula tužitelje European Drinks, Rieni Drinks, West Leasing i Transilvania General Import-Export.


title: Predmet T-97/15: Presuda Općeg suda od 6. srpnja 2016. – Mozzetti protiv EUIPO-a – di Lelio (ALFREDO’S GALLERY alla Scrofa Roma) („Žig Europske unije — Postupak za proglašavanje žiga ništavim — Figurativni žig Europske unije ALFREDO’S GALLERY alla Scrofa Roma — Raniji nacionalni verbalni žig L’ORIGINALE ALFREDO — Zahtjev za podnošenje dokaza o uporabi — Članak 57. stavak 2. Uredbe (EZ) br. 207/2009 — Relativni razlog za odbijanje — Članak 8. stavak 1. točka (b) Uredbe br. 207/2009”)

text:
               22.8.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 305/31

         Presuda Općeg suda od 6. srpnja 2016. – Mozzetti protiv EUIPO-a – di Lelio (ALFREDO’S GALLERY alla Scrofa Roma)
   (Predmet T-97/15) (1)

   ((„Žig Europske unije - Postupak za proglašavanje žiga ništavim - Figurativni žig Europske unije ALFREDO’S GALLERY alla Scrofa Roma - Raniji nacionalni verbalni žig L’ORIGINALE ALFREDO - Zahtjev za podnošenje dokaza o uporabi - Članak 57. stavak 2. Uredbe (EZ) br. 207/2009 - Relativni razlog za odbijanje - Članak 8. stavak 1. točka (b) Uredbe br. 207/2009”))
   (2016/C 305/42)
   Jezik postupka: talijanski

      Stranke

      Tužitelj: Mario Mozzetti (Rim, Italija) (zastupnik: E. Montelione, odvjetnik)

      Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (zastupnik: L. Rampini, agent)

      Druga stranka u postupku pred žalbenim vijećem EUIPO-a, intervenijent u postupku pred Općim sudom: Ines di Lelio (Rim) (zastupnici: D. De Simone, G. Orsoni i R. Fecchio, odvjetnici)

      Predmet

   Tužba protiv odluke prvog žalbenog vijeća EUIPO-a od 2. prosinca 2014. (predmet R 656/2014-1) koja se odnosi na postupak za proglašavanje žiga ništavim između I. di Lelio i M. Mozzettija.

      Izreka

               1.

               Tužba se odbija.

               2.

               M. Mozzettiju nalaže se snošenje troškova.

      (1)  SL C 127, 20. 4. 2015.


title: Predmet C-508/13: Presuda Suda (drugo vijeće) od 18. lipnja 2015. – Republika Estonija protiv Europskog Parlamenta, Vijeća Europske unije (Tužba za poništenje — Direktiva 2013/34/EU — Obveze određenih vrsta poduzeća u pogledu financijskih izvještaja — Načela supsidijarnosti i proporcionalnosti — Obveza obrazlaganja)

text:
               24.8.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 279/6

         Presuda Suda (drugo vijeće) od 18. lipnja 2015. – Republika Estonija protiv Europskog Parlamenta, Vijeća Europske unije
   (Predmet C-508/13) (1)

   ((Tužba za poništenje - Direktiva 2013/34/EU - Obveze određenih vrsta poduzeća u pogledu financijskih izvještaja - Načela supsidijarnosti i proporcionalnosti - Obveza obrazlaganja))
   (2015/C 279/06)
   Jezik postupka: estonski

      Stranke

      Tužitelj: Republika Estonija (zastupnik: K. Kraavi-Käerdi, agent)

      Tuženici: Europski parlament (zastupnici: U. Rösslein i M. Allik, agenti), Vijeće Europske unije (zastupnici: P. Mahnič Bruni i A. Stolfot, agenti)

      Intervenijent u potporu tuženicima: Europska komisija (zastupnici: H. Støvlbæk et L. Naaber-Kivisoo, agenti)

      Izreka

               1.

               Tužba se odbija.

               2.

               Republici Estoniji nalaže se snošenje troškova.

               3.

               Komisija snosi vlastite troškove.

      (1)  SL C 344, 23. 11. 2013.


title: Predmet C-229/15: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 19. svibnja 2015. uputio Naczelny Sąd Administracyjny (Poljska) –Minister Finansów protiv Jana Mateusiaka

text:
               7.9.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 294/17

         Zahtjev za prethodnu odluku koji je 19. svibnja 2015. uputio Naczelny Sąd Administracyjny (Poljska) –Minister Finansów protiv Jana Mateusiaka
   (Predmet C-229/15)
   (2015/C 294/23)
   Jezik postupka: poljski

      Sud koji je uputio zahtjev

   Naczelny Sąd Administracyjny

      Stranke glavnog postupka

      Žalitelj u kasacijskom postupku: Minister Finansów

      Druga stranka u kasacijskom postupku: Jan Mateusiak

      Prethodno pitanje

   Treba li članak 18. točku (c) Direktive Vijeća 2006/112/EZ od 28. studenoga 2006. o zajedničkom sustavu poreza na dodanu vrijednost (1) tumačiti na način da osnovna sredstva poreznog obveznika – ako je porezni obveznik odbio PDV za njihovo stjecanje – nakon isteka razdoblja ispravka određenog člankom 187. direktive u slučaju kada on prestane provoditi aktivnost ne podliježu oporezivanju te ne moraju biti upisana u likvidacijsku bilancu ako je isteklo zakonom određeno razdoblje za ispravak pretporeza za njihovo stjecanje, a koje se određuje prema njihovoj procijenjenoj upotrebi u poduzeću poreznog obveznika ili na način da osnovna sredstva u slučaju kada porezni obveznik prestane provoditi gospodarsku aktivnost podliježu oporezivanju neovisno o razdoblju ispravka?

      (1)  SL L 347, str. 1. (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 9., svezak 1., str. 120.)


title: Predmet F-145/15: Tužba podnesena 26. studenoga 2015. – ZZ protiv EIB-a

text:
               29.3.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 111/44

         Tužba podnesena 26. studenoga 2015. – ZZ protiv EIB-a
   (Predmet F-145/15)
   (2016/C 111/54)
   Jezik postupka: SV

      Stranke

      Tužitelj: ZZ (zastupnik: E. Nordh, odvjetnik)

      Tuženik: Europska investicijska banka (EIB)

      Predmet i opis spora

   Poništenje izvješća o ocjeni tužitelja za 2014. kao i zahtjev za naknadu nematerijalne štete koju je navodno pretrpio.

      Tužbeni zahtjev tužitelja

               —

               poništiti tuženikovu odluku o ocjeni tužitelja za 2014., uključujući odluku o povećanju primitaka od rada, plaćanju premije i promaknuću u okviru te ocjene, kao i izvješće o ocjeni za 2014. koje joj je uslijedilo, a koje obuhvaća izvješće o tužiteljevu radu u 2014. te ciljeve koji su mu određeni za 2015.;

               —

               naložiti tuženiku da tužitelju isplati iznos od 150 000 eura, uvećan za kamate, na temelju naknade nematerijalne štete;

               —

               naložiti tuženiku snošenje troškova.


title: Predmet C-464/15: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 2. rujna 2015. uputio Landesgericht Wiener Neustadt (Austrija) – Admiral Casinos & Entertainment AG protiv Balamatic Handelsgesellschaft m.b.H i dr.

text:
               30.11.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 398/16

         Zahtjev za prethodnu odluku koji je 2. rujna 2015. uputio Landesgericht Wiener Neustadt (Austrija) – Admiral Casinos & Entertainment AG protiv Balamatic Handelsgesellschaft m.b.H i dr.
   (Predmet C-464/15)
   (2015/C 398/20)
   Jezik postupka: njemački

      Sud koji je uputio zahtjev

   Landesgericht Wiener Neustadt

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelj: Admiral Casinos & Entertainment AG

      Tuženici: Balamatic Handelsgesellschaft m.b.H, Robert Schnitzer, Suayip Polat KG, Ülkü Polat, Attila Juhas, Milazim Rexha

      Prethodno pitanje

   Treba li članak 56. UFEU-a tumačiti na način da prilikom ocjene proporcionalnosti pravila nacionalnog prava koje predviđa monopol nad igrama na sreću, prihvatljivost tog pravila u odnosu na pravo Unije ne ovisi samo o njegovom cilju, već i o njegovim empirijski i sa sigurnošću utvrđenim učincima


title: Predmet C-371/14: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 1. kolovoza 2014. uputio Finanzgericht Hamburg (Njemačka) – APEX GmbH Internationale Spedition protiv Hauptzollamt Hamburg-Stadt

text:
               20.10.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 372/3

         Zahtjev za prethodnu odluku koji je 1. kolovoza 2014. uputio Finanzgericht Hamburg (Njemačka) – APEX GmbH Internationale Spedition protiv Hauptzollamt Hamburg-Stadt
   (Predmet C-371/14)
   2014/C 372/05
   Jezik postupka: njemački

      Sud koji je uputio zahtjev

   Finanzgericht Hamburg

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelj: APEX GmbH Internationale Spedition

      Tuženik: Hauptzollamt Hamburg-Stadt

      Prethodna pitanja

               1.

               Je li Provedbena uredba Vijeća (EU) br. 260/2013 (1) o proširenju konačne antidampinške pristojbe uvedene Uredbom (EZ) br. 1458/2007 na uvoz džepnih plinskih kremenih upaljača koji se ne mogu ponovno puniti podrijetlom iz Narodne Republike Kine na uvoz džepnih plinskih kremenih upaljača koji se ne mogu ponovno puniti poslanih iz Socijalističke Republike Vijetnama, bez obzira na to imaju li deklarirano podrijetlo iz Republike Vijetnama ili ne (SL 2013 L 82 od. 22. ožujka 2013., str. 10. do 17., u daljnjem tekstu: Uredba br. 260/2013) nevaljana jer u trenutku donošenja Uredbe br. 260/2013 antidampinška pristojba uvedena Uredbom (EZ) br. 1458/2007, čije je proširenje određeno, više nije bila na snazi?
               Ako na prvo pitanje bude odgovoreno negativno:

               2.

               Je li Uredba br. 260/2013 nevaljana jer nije dokazano da je došlo do izbjegavanja mjere određene Uredbom (EZ) br. 1458/2007 (2) u smislu članka 13. stavka 1. Uredbe br. [1225/2009]?

      (1)  SL L 82, str. 10.

      (2)  Uredba Vijeća (EZ) br. 1458/2007 od 10. prosinca 2007. o uvođenju konačne antidampinške pristojbe na uvoz džepnih plinskih kremenih upaljača koji se ne mogu ponovno puniti podrijetlom iz Narodne Republike Kine, koji su poslani ili su podrijetlom s Tajvana, kao i na uvoz određenih džepnih kremenih upaljača koji se mogu ponovno puniti podrijetlom iz Narodne Republike Kine, koji su poslani ili su podrijetlom s Tajvana (SL 2007 L 326, str. 1.)


title: Predmet C-184/15: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 23. travnja 2015. uputio Tribunal Superior de Justicia de la Comunidad Autónoma del País Vasco (Španjolska) – Florentina Martínez Andrés protiv Servicio Vasco de Salud

text:
               20.7.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 236/25

         Zahtjev za prethodnu odluku koji je 23. travnja 2015. uputio Tribunal Superior de Justicia de la Comunidad Autónoma del País Vasco (Španjolska) – Florentina Martínez Andrés protiv Servicio Vasco de Salud
   (Predmet C-184/15)
   (2015/C 236/34)
   Jezik postupka: španjolski

      Sud koji je uputio zahtjev

   Tribunal Superior de Justicia de la Comunidad Autónoma del País Vasco

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelj: Florentina Martínez Andrés

      Tuženik: Servicio Vasco de Salud

      Prethodna pitanja

               1.

               Treba li članak 5. stavak 1. Okvirnog sporazuma između ETUC-a, UNICE-a i CEEP-a o radu na određeno vrijeme (1) tumačiti na način da se protivi nacionalnom zakonodavstvu koje u slučaju zlouporabe ugovora o radu na određeno vrijeme općenito ne priznaje propisima uređenom privremenom osoblju [personal estatutario temporal eventual], a suprotno onome što se primjenjuje na identičnu situaciju osoba koje su zaposlene u upravi na temelju ugovora o radu, pravo privremenog radnog odnosa na neodređeno radno vrijeme, odnosno pravo privremenog rasporeda na položaj sve dok se ono ne popuni propisom ili ukine zakonom utvrđenim postupcima?

               2.

               U slučaju negativnog odgovora na prethodno pitanje, treba li načelo ekvivalentnosti tumačiti na način da nacionalni sudac može smatrati da su u slučaju zlouporabe ugovora o radu na određeno vrijeme slične dvije situacije, ona osoblja zaposlenog u upravi na temelju ugovora o radu na određeno vrijeme i ona propisima uređenog privremenog osoblja, ili, pak, nacionalni sudac treba prilikom ocjene sličnosti uzeti u obzir druge elemente osim istovjetnosti poslodavca, istovjetnosti ili sličnosti pružanih usluga i određenosti trajanja ugovora o radu, kao što su to primjerice posebna narav ugovornog ili propisima uređenog odnosa zaposlenika, odnosno ovlast uprave na vlastito organiziranje, a koji bi opravdavali različito postupanje u dvije situacije?

      (1)  Prilog Direktivi Vijeća 1999/70/EZ od 28. lipnja 1999. (SL L 175, str. 43.; SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 5., svezak 4., str. 228.)


title: Predmet C-231/15: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 21. svibnja 2015. uputio Sąd Najwyższy (Poljska) – Prezes Urzędu Komunikacji Elektronicznej, Petrotel Sp. z o. o. w Płocku protiv Polkomtel Sp. z o. o.

text:
               7.9.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 294/18

         Zahtjev za prethodnu odluku koji je 21. svibnja 2015. uputio Sąd Najwyższy (Poljska) – Prezes Urzędu Komunikacji Elektronicznej, Petrotel Sp. z o. o. w Płocku protiv Polkomtel Sp. z o. o.
   (Predmet C-231/15)
   (2015/C 294/24)
   Jezik postupka: poljski

      Sud koji je uputio zahtjev

   Sąd Najwyższy

      Stranke glavnog postupka

      Žalitelji u kasacijskom postupku: Prezes Urzędu Komunikacji Elektronicznej, Petrotel Sp. z o. o. w Płocku

      Druga stranka u kasacijskom postupku: Polkomtel Sp. z o. o.

      Prethodno pitanje

   Treba li članak 4. stavak 1. prvu i treću rečenicu Direktive 2002/21/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 7. ožujka 2002. o zajedničkom regulatornom okviru za elektroničke komunikacijske mreže i usluge (Okvirna direktiva) (1) tumačiti na način da u slučaju kada poslužitelj mreže pobija odluku državnog regulatornog tijela koja se odnosi na cijene završavanja poziva u mreži toga poslužitelja (odluka MTR) a potom i sljedeću odluku državnog regulatornog tijela kojom se mijenja ugovor između adresata odluke MTR i drugog poduzetnika tako da se cijene, koje je drugi poduzetnik platio za završavanje poziva u mreži adresata odluke MTR, usklađuju s cijenama utvrđenima u odluci MTR (provedbeno rješenje), nacionalni sud koji je utvrdio da je odluka MTR poništena ne smije poništiti provedbeno rješenje s obzirom na članak 4. stavak 1. četvrtu rečenicu Direktive 2002/21 i interese poduzetnika korisnika iz provedbenog rješenja koji proizlaze iz načela legitimnih očekivanja ili pravne sigurnosti, ili članak 4. stavak 1. prvu i treću rečenicu Direktive 2002/21 u vezi s člankom 47. Povelje o temeljnim pravima treba tumačiti na način da nacionalni sud može poništiti provedbeno rješenje državnog regulatornog tijela i posljedično ukloniti obveze koje su u njemu predviđene za vrijeme prije sudske odluke ako smatra da je to potrebno za osiguranje djelotvorne pravne zaštite za poduzetnika koji je pobijao rješenje državnog regulatornog tijela namijenjeno izvršenju obveza predviđenih u odluci MTR koja je kasnije poništena?

      (1)  SL L 108, str. 33. (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 13., svezak 49., str. 25.)


title: Predmet T-258/10: Presuda Općeg suda od 16. rujna 2013. — Orange protiv Komisije ( „Državne potpore — Naknada troškova javne usluge u okviru projekta širokopojasne elektroničke komunikacijske mreže departmana Hauts-de-Seine — Odluka kojom se utvrđuje nepostojanje potpore — Neotvaranje formalnog postupka ispitivanja — Ozbiljne poteškoće — Presuda Altmark — Usluga od općeg gospodarskog interesa — Nedostatci tržišta — Prekomjerna naknada” )

text:
               16.11.2013

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 336/17

         Presuda Općeg suda od 16. rujna 2013. — Orange protiv Komisije
   (Predmet T-258/10) (1)

   (Državne potpore - Naknada troškova javne usluge u okviru projekta širokopojasne elektroničke komunikacijske mreže departmana Hauts-de-Seine - Odluka kojom se utvrđuje nepostojanje potpore - Neotvaranje formalnog postupka ispitivanja - Ozbiljne poteškoće - Presuda Altmark - Usluga od općeg gospodarskog interesa - Nedostatci tržišta - Prekomjerna naknada)
   2013/C 336/35
   Jezik postupka: francuski

      Stranke

      Tužitelj: Orange, ranije France Télécom (Pariz, Francuska) (zastupnici: M van der Woude i D. Gillet, zatim D. Gillet i H. Viaene, odvjetnici)

      Tuženik: Europska komisija (zastupnici: B. Stromsky i C. Urraca Caviedes, agenti)

      Intervenijenti koji podupiru tuženika: Francuska Republika (zastupnici: G. de Bergues i J. Gstalter, zatim D. Colas i J. Bousin, agenti); Département Hauts-de-Seine (Francuska) (zastupnici: J.-D. Bloch i G. O’Mahony, odvjetnici); i Sequalum SAS (Puteaux, Francuska) (zastupnik: L. Feldman, odvjetnik)

      Predmet

   Zahtjev za poništenje Odluke Komisije C(2009) 7426 final od 30. rujna 2009. o naknadi troškova javne usluge za uvođenje i korištenje širokopojasne elektroničke komunikacijske mreže departmana Hauts-de-Seine (državna potpora N 331/2008 — Francuska).

      Izreka

               1.

               Tužba se odbija.

               2.

               Orange će snositi vlastite troškove i troškove Europske komisije.

               3.

               Departman Hauts-de-Seine, Sequalum SAS i Francuska Republika snosit će vlastite troškove.

      (1)  SL C 234, 28.8.2010.


title: Predmet C-519/14 P: Žalba koju je 18. studenoga 2014. podnio Schutzgemeinschaft Milch und Milcherzeugnisse e.V. protiv rješenja Općeg suda (šesto vijeće) od 3. rujna 2014. u predmetu T-113/11, Schutzgemeinschaft Milch und Milcherzeugnisse protiv Europske komisije

text:
               19.1.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 16/21

      Žalba koju je 18. studenoga 2014. podnio Schutzgemeinschaft Milch und Milcherzeugnisse e.V. protiv rješenja Općeg suda (šesto vijeće) od 3. rujna 2014. u predmetu T-113/11, Schutzgemeinschaft Milch und Milcherzeugnisse protiv Europske komisije
      (Predmet C-519/14 P)
      (2015/C 016/31)
      Jezik postupka: njemački

         Stranke

         Žalitelj: Schutzgemeinschaft Milch und Milcherzeugnisse e.V. (zastupnici: M. Loschelder, V. Schoene, odvjetnici)

         Druge stranke u postupku: Europska komisija, Kraljevina Nizozemska, Nederlandse Zuivelorganisatie

         Žalbeni zahtjev

      Žalitelj od Suda zahtijeva da:

                  —

                  poništi pobijanu odluku i Uredbu Komisije (EU) br. 1122/2010 od 2. prosinca 2010. o upisu naziva u registar zaštićenih oznaka izvornosti i zaštićenih oznaka zemljopisnog podrijetla (Gouda Holland (ZOZP)) (1);

                  —

                  podredno, vrati predmet Općem sudu na ponovno odlučivanje;

                  —

                  naloži Komisiji naknadu nužnih troškova žalitelja u tužbenom i žalbenom postupku.

         Žalbeni razlozi i glavni argumenti

         Prvi žalbeni razlog: Opći sud smatra da tužitelj nema pravni interes jer pobijana uredba sadrži pojašnjenje da je „Gouda” generički naziv. Međutim, formulacija o kojoj je riječ u Uredbi o upisu je samo tautološka. Stoga bi poništenje Uredbe o upisu, protivno mišljenju Općeg suda, članovima dalo prednost koja bi zasnovala pravni interes. Smatraju da je tužba iz tog razloga dopuštena. Iz istoga razloga je i osnovana. Naime, pojašnjenje su odobrili nizozemski podnositelji zahtjeva. Smatraju da je Komisija zbog toga postupila pogrešno jer ipak nije dala pojašnjenje.

         Drugi žalbeni razlog: Tužitelj je isticao da su njegovi članovi u prošlosti u Nizozemsku isporučivali mlijeko koje je tamo moglo biti prerađeno u Goudu ili Edam i vjerojatno i jest prerađeno u Goudu ili Edam. Opći sud iz toga nije izveo zaključak o postojanju pravnog interesa. Naime, smatrao je da je taj argument činjenično netočan. Opći sud je time iskrivio činjenice jer je taj argument točan. Osim toga, Opći sud smatra da tužitelj svoj prigovor i tužbu nije podnio za „proizvođače mlijeka”. Žalitelj smatra da je i to iskrivljavanje činjenica jer je prigovor podnesen za tužiteljeve članove u dijelu u kojem oni prerađuju to mlijeko (mlijeko koje je prodano u Nizozemsku je prerađeno mlijeko) i prodaju mlijeko ili sir.

         Treći žalbeni razlog: Opći sud smatra da odbijanje prigovora ne zasniva vlastiti pravni interes tužitelja. Naime, prema njegovom mišljenju, prigovor pravno nije bio prigovor tužitelja nego prigovor Savezne Republike Njemačke. Žalitelj tvrdi da to ne odgovara pravnoj situaciji prema osnovnoj uredbi 510/2006 (2) te da protivno mišljenju Općeg suda, on za osnovnu uredbu još uvijek nije odlučio o tom pitanju. Između osnovne uredbe 510/2006 i njezine prethodnice, Uredbe (EEZ) 2081/92 (3), postoje razlike koje Opći sud nije uzeo u obzir i koje dovode do toga da prema osnovnoj uredbi podnositelji prigovora poput tužitelja u svakom slučaju ostvaruju vlastita prava na prigovor.

         Četvrti žalbeni razlog: Opći sud je odbacio argument tužitelja da plava ZOZP oznaka EU-a nizozemskim proizvođačima daje konkurentsku prednost u odnosu na članove tužitelja. Žalitelj smatra da je to netočno. Konkurentska prednost postoji i zasniva pravni interes članova tužitelja za poništenje Uredbe o upisu.

         (1)  SL L 317, str. 22. (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 15., svezak 23., str. 100.).

         (2)  Uredba Vijeća (EZ) br. 510/2006 od 20. ožujka 2006. o zaštiti oznaka zemljopisnog podrijetla i oznaka izvornosti poljoprivrednih i prehrambenih proizvoda (SL L 93, str. 12.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 3., svezak 4., str. 184.).

         (3)  Uredba Vijeća (EEZ) br. 2081/92 od 14. srpnja 1992. o zaštiti oznaka zemljopisnog podrijetla i oznaka izvornosti za poljoprivredne i prehrambene proizvode (SL L 208, str. 1.).


title: Predmet C-76/15: Presuda Suda (drugo vijeće) od 21. prosinca 2016. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Grondwettelijk Hof – Belgija) – Paul Vervloet i dr. protiv Ministerraad (Zahtjev za prethodnu odluku — Državne potpore — Potpora koju je provela Kraljevina Belgija u korist financijskih zadružnih društava grupe ARCO — Sustavi osiguranja depozita — Direktiva 94/19/EZ — Područje primjene — Sustav osiguranja kojim se štite udjeli fizičkih osoba udjeličara zadružnih društava koja djeluju u financijskom sektoru — Isključenje — Članci 107. i 108. UFEU-a — Odluka Komisije o proglašenju potpore nespojivom s unutarnjim tržištem)

text:
               20.2.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 53/6

         Presuda Suda (drugo vijeće) od 21. prosinca 2016. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Grondwettelijk Hof – Belgija) – Paul Vervloet i dr. protiv Ministerraad
   (Predmet C-76/15) (1)

   ((Zahtjev za prethodnu odluku - Državne potpore - Potpora koju je provela Kraljevina Belgija u korist financijskih zadružnih društava grupe ARCO - Sustavi osiguranja depozita - Direktiva 94/19/EZ - Područje primjene - Sustav osiguranja kojim se štite udjeli fizičkih osoba udjeličara zadružnih društava koja djeluju u financijskom sektoru - Isključenje - Članci 107. i 108. UFEU-a - Odluka Komisije o proglašenju potpore nespojivom s unutarnjim tržištem))
   (2017/C 053/07)
   Jezik postupka: nizozemski

      Sud koji je uputio zahtjev

   Grondwettelijk Hof

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelji: Paul Vervloet, Marc De Wit, Edgard Timperman, Godelieve Van Braekel, Patrick Beckx, Marc De Schryver, Guy Deneire, Steve Van Hoof, Organisme voor de financiering van pensioenen Ogeo Fund, Gemeente Schaarbeek, Frédéric Ensch Famenne

      Tuženik: Ministerraad

      uz sudjelovanje: Arcofin CVBA, Arcopar CVBA, Arcoplus CVBA

      Izreka

               1.

               Članke 2. i 3. Direktive 94/19/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 30. svibnja 1994. o sustavima osiguranja depozita, kako je izmijenjena Direktivom 2005/1/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 9. ožujka 2005., treba tumačiti na način da ne nameću obvezu državama članicama da usvoje sustav osiguranja udjela u odobrenim zadružnim društvima koja djeluju u financijskom sektoru kao što je onaj iz glavnog postupka niti im je protivno to da neka država članica usvoji takav sustav, pod uvjetom da se njime ne ugrožava praktična učinkovitost sustava osiguranja depozita čije uvođenje ta direktiva nameće državama članicama, što je dužan provjeriti sud koji je uputio zahtjev, i pod uvjetom da je sukladan UFEU-u, a osobito njegovim člancima 107. i 108.

               2.

               Ispitivanje prethodnih pitanja koja je uputio Grondwettelijk Hof (Ustavni sud, Belgija) nije otkrilo nikakav element koji bi mogao utjecati na valjanost Odluke Komisije 2014/686/EU od 3. srpnja 2014. o državnoj pomoći SA.33927 (12/C) (ex 11/NN) koju je provela Belgija – Sustav osiguranja za zaštitu udjela fizičkih osoba udjeličara u financijskim zadrugama.

               3.

               Članak 108. stavak 3. UFEU-a treba tumačiti na način da mu je protivan sustav osiguranja kakav je onaj iz glavnog postupka, s obzirom na to da je uspostavljen kršenjem obveza koje proizlaze iz te odredbe.

      (1)  SL C 171, 26. 5. 2015.


title: Presuda Suda od 11. veljače 2014. u predmetu E-12/13 – Nadzorno tijelo EFTA-e protiv Islanda (Propust ugovorne stranke da ispuni svoje obveze – Direktiva 2009/111/EZ – Neprovedba – Neobavješćivanje)

text:
               12.2.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 49/14

         PRESUDA SUDA
   od 11. veljače 2014.
   u predmetu E-12/13
   Nadzorno tijelo EFTA-e protiv Islanda
   (Propust ugovorne stranke da ispuni svoje obveze – Direktiva 2009/111/EZ – Neprovedba – Neobavješćivanje)
   (2015/C 49/07)
   U predmetu E-12/13, Nadzorno tijelo EFTA-e protiv Islanda – ZAHTJEV za izjavu da, zato što nije pravilno proveo članak 1. stavke 15. do 18., stavak 19. točku (a), stavak 21., stavak 22. točku (a), stavke 23. do 29., stavak 36., stavak 37., stavke 39. do 42. i članak 2. stavke 5. i 6. akta iz točaka 14., 16.e i 31. Priloga IX. Sporazumu o Europskom gospodarskom prostoru (Direktiva 2009/111/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 16. rujna 2009. vezano za banke povezane sa središnjim institucijama, određene stavke jamstvenog kapitala, velike izloženosti, nadzorne aranžmane i upravljanje u kriznim situacijama), prilagođenog Sporazumu o EGP-u njegovim Protokolom 1., te nije obavijestio Nadzorno tijelo o tekstu tih mjera, Island nije ispunio svoje obveze koje proizlaze iz tog akta i članka 7. Sporazuma o EGP-u, Sud, u sastavu Carl Baudenbacher, predsjednik i sudac-izvjestitelj, Per Christiansen i Páll Hreinsson, suci, donio je 11. veljače 2014. presudu kao u izreci:
   Sud:

               1.

               Izjavljuje da, zato što nije u predviđenom roku pravilno proveo članak 1. stavke 15. do 18., stavak 19. točku (a), stavak 21., stavak 22. točku (a), stavke 23. do 28., stavak 36., stavak 37., stavke 39. do 42. i članak 2. stavke 5. i 6. akta iz točaka 14., 16.e i 31. Priloga IX. Sporazumu o Europskom gospodarskom prostoru (Direktiva 2009/111/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 16. rujna 2009. vezano za banke povezane sa središnjim institucijama, određene stavke jamstvenog kapitala, velike izloženosti, nadzorne aranžmane i upravljanje u kriznim situacijama), prilagođenog Sporazumu o EGP-u njegovim Protokolom 1., te nije obavijestio Nadzorno tijelo o tekstu tih mjera, Island nije ispunio svoje obveze koje proizlaze iz tog akta i članka 7. Sporazuma o EGP-u.

               2.

               Nalaže Islandu plaćanje troškova postupka.


title: Predmet F-152/12: Rješenje Službeničkog suda (treće vijeće) od 15. lipnja 2016. – Poniskaitis protiv Komisije (Javna služba — Dužnosnici — Mirovine — Prijenos nacionalnih mirovinskih prava — Prijedlozi za priznavanje godina mirovinskog staža — Akt koji negativno ne utječe — Nedopuštenost tužbe — Zahtjev za odlučivanje bez ulaženja u raspravljanje o meritumu — Članak 83. Poslovnika)

text:
               7.11.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 410/39

         Rješenje Službeničkog suda (treće vijeće) od 15. lipnja 2016. – Poniskaitis protiv Komisije
   (Predmet F-152/12) (1)

   ((Javna služba - Dužnosnici - Mirovine - Prijenos nacionalnih mirovinskih prava - Prijedlozi za priznavanje godina mirovinskog staža - Akt koji negativno ne utječe - Nedopuštenost tužbe - Zahtjev za odlučivanje bez ulaženja u raspravljanje o meritumu - Članak 83. Poslovnika))
   (2016/C 410/70)
   Jezik postupka: francuski

      Stranke

      Tužitelj: Jonas Poniskaitis (Bruxelles, Belgija) (zastupnici: D. de Abreu Caldas, A. Coolen, J.-N. Louis, É. Marchal i S. Orlandi, odvjetnici, zatim D. de Abreu Caldas, J.-N. Louis i S. Orlandi, odvjetnici, zatim J.-N. Louis i S. Orlandi, odvjetnici, naposljetku J.-N. Louis, odvjetnik)

      Tuženik: Europska komisija (zastupnici: D. Martin i G. Gattinara, agenti, zatim J. Currall i G. Gattinara, agenti, zatim G. Gattinara, agent, naposljetku G. Gattinara i F. Simonetti, agenti)

      Predmet

   Zahtjev za poništenje odluke o izračunu priznavanja mirovinskih prava stečenih prije stupanja u službu na temelju novih općih provedbenih odredaba (DGE).

      Izreka rješenja

               1.

               Tužba se odbacuje.

               2.

               Jonas Poniskaitis snosi svoje troškove i nalaže mu se snošenje troškova Europske komisije.

      (1)  SL C 71, 9. 3. 2013., str. 30.


title: Predmet C-623/13: Presuda Suda (prvo vijeće) od 26. veljače 2015. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Conseil d'État – Francuska) – Ministre de l'Économie et des Finances protiv Gérard de Ruyter (Zahtjev za prethodnu odluku — Socijalna sigurnost — Uredba (EEZ) br. 1408/71 — Članak 4. — Materijalno područje primjene — Davanja iz dohodaka od imovine — Opći socijalni doprinos — Doprinos za podmirenje socijalnog duga — Socijalno davanje — Dodatni doprinos uz socijalno davanje — Sudjelovanje u financiranju obveznih sustava socijalne sigurnosti — Izravna i dovoljno značajna veza s određenim granama socijalne sigurnosti)

text:
               27.4.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 138/16

         Presuda Suda (prvo vijeće) od 26. veljače 2015. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Conseil d'État – Francuska) – Ministre de l'Économie et des Finances protiv Gérard de Ruyter
   (Predmet C-623/13) (1)

   ((Zahtjev za prethodnu odluku - Socijalna sigurnost - Uredba (EEZ) br. 1408/71 - Članak 4. - Materijalno područje primjene - Davanja iz dohodaka od imovine - Opći socijalni doprinos - Doprinos za podmirenje socijalnog duga - Socijalno davanje - Dodatni doprinos uz socijalno davanje - Sudjelovanje u financiranju obveznih sustava socijalne sigurnosti - Izravna i dovoljno značajna veza s određenim granama socijalne sigurnosti))
   (2015/C 138/20)
   Jezik postupka: francuski

      Sud koji je uputio zahtjev

   Conseil d'État

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelj: Ministre de l'Économie et des Finances

      Tuženik: Gérard de Ruyter

      Izreka

   Uredbu Vijeća (EEZ) br. 1408/71 od 14. lipnja 1971. o primjeni sustava socijalne sigurnosti na zaposlene osobe i njihove obitelji koji se kreću unutar Zajednice, u verziji koja je izmijenjena i ažurirana Uredbom Vijeća (EZ) br. 118/97 od 2. prosinca 1996., kako je izmijenjena Uredbom Vijeća (EZ) br. 1606/98 od 29. lipnja 1998., treba tumačiti u smislu da su davanja iz dohodaka na imovinu poput onih o kojima je riječ u glavnom postupku, kada se njima sudjeluje u financiranju obveznih sustava socijalne sigurnosti, u izravnoj i značajnoj vezi s određenim granama socijalne sigurnosti koje su navedene u članku 4. te Uredbe br. 1408/71, i da su prema tome obuhvaćena područjem primjene spomenute uredbe, premda su ta davanja obračunata na temelju dohodaka od imovine poreznih obveznika, neovisno o tome obavljaju li oni profesionalnu djelatnost.

      (1)  SL C 31, 1.2.2014.