title: Predmet T-721/14: Tužba podnesena 13. listopada 2014. – Belgija protiv Komisije

text:
               1.12.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 431/42

         Tužba podnesena 13. listopada 2014. – Belgija protiv Komisije
   (Predmet T-721/14)
   (2014/C 431/66)
   Jezik postupka: nizozemski

      Stranke

      Tužitelj: Kraljevina Belgija (zastupnici: L. Van den Broeck i M. Jacobs, uz asistenciju odvjetnikâ P. Vlaemmincka i B. Van Voorena)

      Tuženik: Europska komisija

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

               —

               poništi Preporuku Komisije 2014/478/EU od 14. srpnja 2014. o načelima za zaštitu potrošača i igrača internetskih igara na sreću te sprječavanje maloljetnika u igranju internetskih igara na sreću;

               —

               naloži Komisiji snošenje troškova.

      Tužbeni razlozi i glavni argumenti

   U prilog osnovanosti tužbe tužitelj ističe pet tužbenih razloga.

               1.

               Kao prvi tužbeni razlog ističe se povreda načela dodjeljivanja iz članka 5. UEU-a jer nije naveden bitan pravni temelj koji Komisiju ovlašćuje na donošenje pobijane mjere.

               2.

               Kao drugi tužbeni razlog ističe se povreda načela dodjeljivanja jer Ugovori Komisiju u području igara na sreću ne ovlašćuju na donošenje pravnih akata s učinkom usklađivanja.

               3.

               Kao treći tužbeni razlog ističe se povreda načela lojalne suradnje iz članka 4. stavka 3. UEU-a i institucionalne ravnoteže u smislu članka 13. stavka 2. UEU-a jer Komisija nije uzela u obzir zaključke Vijeća od 10. prosinca 2010. o „Okviru za igre na sreću i klađenje u državama članicama Europske unije” (Dokument 16884/10).

               4.

               Kao četvrti tužbeni razlog ističe se povreda načela lojalne suradnje iz članka 4. stavka 3. UEU-a u odnosu s državama članicama.

               5.

               Kao peti tužbeni razlog ističe se povreda članka 13. stavka 2. UEU-a te članaka 288. i 289. UFEU-a jer pobijana mjera zapravo predstavlja prikrivenu direktivu. Tužitelj usto prigovara da je Komisija povrijedila članak 52. Povelje Europske unije o ljudskim pravima time što nije upotrijebila zakon kako bi ograničila slobodu izražavanja i informiranja utvrđenu u članku 11. Povelje o temeljnim pravima.


title: Predmet T-483/13 R: Rješenje predsjednika Općeg suda od 27. studenoga 2013. — Oikonomopoulos protiv Komisije ( „Privremena pravna zaštita — Istraga OLAF-a — Tužba za naknadu štete — Financijska i nematerijalna šteta koju tužitelj navodno trpi — Zahtjev za određivanje privremenih mjera — Nedopuštenost — Nedostatak hitnosti” )

text:
               25.1.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 24/21

         Rješenje predsjednika Općeg suda od 27. studenoga 2013. — Oikonomopoulos protiv Komisije
   (Predmet T-483/13 R)
   (Privremena pravna zaštita - Istraga OLAF-a - Tužba za naknadu štete - Financijska i nematerijalna šteta koju tužitelj navodno trpi - Zahtjev za određivanje privremenih mjera - Nedopuštenost - Nedostatak hitnosti)
   2014/C 24/37
   Jezik postupka: engleski

      Stranke

      Tužitelj: Athanassios Oikonomopoulos (Atena, Grčka) (zastupnici: N. Korogiannakis i I. Zarzoura, odvjetnici)

      Tuženik: Europska komisija (zastupnici: J. Baquero Cruz i A. Sauka, agenti)

      Predmet

   Zahtjev za određivanje privremenih mjera podnesen u okviru tužbe za naknadu štete kojom tužitelj traži naknadu štete koju je pretrpio tijekom obavljanja svojih profesionalnih djelatnosti i u odnosu na njegov imidž, do koje je došlo zbog navodnog nezakonitog postupanja Europskog ureda za borbu protiv prijevara (OLAF) u okviru istrage koju su provodili njegovi agenti.

      Izreka

               1.

               Zahtjev za određivanje privremenih mjera se odbija.

               2.

               O troškovima će se odlučiti naknadno.


title: Predmet T-720/13: Tužba podnesena 30. prosinca 2013. — Gat Microencapsulation protiv OHIM-a — BASF (KARIS)

text:
               8.3.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 71/24

      Tužba podnesena 30. prosinca 2013. — Gat Microencapsulation protiv OHIM-a — BASF (KARIS)
      (Predmet T-720/13)
      (2014/C 71/45)
      Jezik na kojem je tužba podnesena: engleski

         Stranke

         Tužitelj: Gat Microencapsulation AG (Ebenfurth, Austrija) (zastupnici: S. Soler Lerma i M. C. March Cabrelles, odvjetnici)

         Tuženik: Ured za usklađivanje na unutarnjem tržištu (žigovi i dizajni)

         Druga stranka u postupku pred žalbenim vijećem: BASF SE (Ludwigshafen am Rhein, Njemačka)

         Tužbeni zahtjev

      Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

                  —

                  poništi pobijanu odluku u dijelu u kojem je žalba koju je podnio žalitelj/tužitelj bila odbijena;

                  —

                  naloži OHIM-u i intervenijentima snošenje troškova.

         Tužbeni razlozi i glavni argumenti

         Podnositelj prijave žiga Zajednice: Gat Microencapsulation AG

         Predmetni žig Zajednice: Verbalni žig „KARIS”, za skup proizvoda i usluga iz razreda 1., 5. i 35.

         Nositelj žiga ili znaka navedenog u postupku prigovora: BASF SE

         Navedeni žig ili znak u prigovoru: Žig Zajednice „CARYX”, za proizvode iz razreda 1. i 5.; međunarodni žig „CARYX”, za proizvode iz razreda 1. i 5.; mađarski, talijanski i beneluški žig „AKRIS”, za proizvode iz razreda 5.

         Odluka Odjela za prigovore: Odbijena prijava za registraciju žiga Zajednice

         Odluka žalbenog vijeća: Djelomično odbijanje prigovora

         Tužbeni razlozi: Povreda članka 8. stavka 1. točke (b) Uredbe br. 207/2009


title: Predmet F-19/12: Rješenje Službeničkog suda (prvo vijeće) od 7. studenog 2013. — Marcuccio protiv Komisije (Javna služba — Članak 34. stavci 1. i 6. poslovnika — Tužba podnesena putem telefaksa unutar roka za podnošenje tužbe — Vlastoručni potpis odvjetnika drukčiji od potpisa na izvorniku tužbe poslanom putem pošte — Nepravovremenost tužbe — Očita nedopuštenost — Nepostojanje)

text:
               21.12.2013

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 377/23

         Rješenje Službeničkog suda (prvo vijeće) od 7. studenog 2013. — Marcuccio protiv Komisije
   (Predmet F-19/12) (1)

   (Javna služba - Članak 34. stavci 1. i 6. poslovnika - Tužba podnesena putem telefaksa unutar roka za podnošenje tužbe - Vlastoručni potpis odvjetnika drukčiji od potpisa na izvorniku tužbe poslanom putem pošte - Nepravovremenost tužbe - Očita nedopuštenost - Nepostojanje)
   2013/C 377/52
   Jezik postupka: talijanski

      Stranke

      Tužitelj: Luigi Marcuccio (Tricase, Talijanska Republika) (zastupnik: G. Cipressa, odvjetnik)

      Tuženik: Europska komisija (zastupnici: C. Berardis-Kayer i J. Baquero Cruz, agenti, A. Dal Ferro, odvjetnik)

      Predmet

   Zahtjev za poništenje bilješke Komisije koja sadrži jednu ili više odluka o administrativnom položaju tužitelja i zahtjev za naknadu štete.

      Izreka rješenja

               1.

               Tužba se odbacuje kao očito nedopuštena.

               2.

               Luigi Marcuccio snosit će vlastite troškove kao i troškove Europske komisije.

      (1)  SL C 138, 12.5.2012., str. 34


title: Predmet C-379/16 P: Žalba koju su 7. srpnja 2016. podnijeli European Dynamics Luxembourg SA, European Dynamics Belgium SA, Evropaïki Dynamiki – Proigmena Systimata Tilepikoinonion Pliroforikis kai Tilematikis AE protiv presude Općeg suda (četvrto vijeće) od 27. travnja 2016. u predmetu T-556/11: European Dynamics Luxembourg SA, European Dynamics Belgium SA, Evropaïki Dynamiki – Proigmena Systimata Tilepikoinonion Pliroforikis kai Tilematikis AE protiv Ureda Europske unije za intelektualno vlasništvo

text:
               22.8.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 305/20

         Žalba koju su 7. srpnja 2016. podnijeli European Dynamics Luxembourg SA, European Dynamics Belgium SA, Evropaïki Dynamiki – Proigmena Systimata Tilepikoinonion Pliroforikis kai Tilematikis AE protiv presude Općeg suda (četvrto vijeće) od 27. travnja 2016. u predmetu T-556/11: European Dynamics Luxembourg SA, European Dynamics Belgium SA, Evropaïki Dynamiki – Proigmena Systimata Tilepikoinonion Pliroforikis kai Tilematikis AE protiv Ureda Europske unije za intelektualno vlasništvo
   (Predmet C-379/16 P)
   (2016/C 305/29)
   Jezik postupka: engleski

      Stranke

      Žalitelji: European Dynamics Luxembourg SA, European Dynamics Belgium SA, Evropaïki Dynamiki – Proigmena Systimata Tilepikoinonion Pliroforikis kai Tilematikis AE (zastupnici: C.-N. Dede, D. Papadopoulou, Δικηγόροι)

      Druga stranka u postupku: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo

      Zahtjevi

   Žalitelji od Suda zahtijevaju da:

               —

               ukine pobijanu presudu Općeg suda kojom je odbio novi zahtjev u vezi s prihvaćanjem ponude koja je uključivala popust.

               —

               poništi EUIPO-ovu odluku o dodjeli ugovora u dijelu u kojem je njome prihvaćena IECI-eva ponuda, koja je uključivala popust koji nije u skladu sa zahtjevima iz dokumentacije za nadmetanje.

               —

               naloži EUIPO-u snošenje troškova postupka i ostalih troškova žalitelja, nastalih u vezi s prvostupanjskim postupkom i ovom žalbom.

      Žalbeni razlozi i glavni argumenti

   Žalitelji svoju žalbu temelje na činjenici da je Opći sud pogrešno protumačio tuženikove argumente i iskrivio dokaze koje je EUIPO podnio slijedom rješenja Općeg suda o mjerama izvođenja dokaza, što je EUIPO i potvrdio na raspravi. Takvi dokazi ukazali su na to da je ponuda uspješnog ponuditelja uključivala popust (koji je nezakonito ponuđen) i da je taj popust uzet u obzir prilikom ocjenjivanja ponude. Nudeći popust, prvi uspješni ponuditelj uključio je u svoju ponudu odstupanje u odnosu na ponuđenu cijenu, protivno dokumentaciji za nadmetanje (kako je dopunjena odgovorima javnog naručitelja na pitanja ponuditelja). Preciznije govoreći, Opći sud počinio je pogrešku koja se tiče prava, smatrajući da EUIPO navodno nije uzeo u obzir popust iz odabrane ponude u svrhu financijske ocjene ponuda i da stoga – s obzirom na to da takav popust navodno nije uzeo u obzir – nije povrijedio dokumentaciju za nadmetanje.


title: Predmet C-32/14: Presuda Suda (treće vijeće) od 1. listopada 2015. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Fővárosi Törvényszék – Mađarska) – ERSTE Bank Hungary Zrt protiv Attile Sugára (Zahtjev za prethodnu odluku — Direktiva 93/13/EEZ — Nepošteni uvjeti u ugovorima koje je prodavatelj robe ili pružatelj usluge sklopio s potrošačem — Ugovor o hipotekarnom zajmu — Članak 7. stavak 1. — Sprječavanje korištenja nepoštenih uvjeta — Odgovarajuća i djelotvorna sredstva — Priznanje duga — Javnobilježnički akt — Izdavanje potvrde o ovršnosti od strane javnog bilježnika — Ovršna isprava — Obveze javnog bilježnika — Ispitivanja nepoštenih uvjeta po službenoj dužnosti — Sudski nadzor — Načela ekvivalentnosti i djelotvornosti)

text:
               16.11.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 381/4

         Presuda Suda (treće vijeće) od 1. listopada 2015. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Fővárosi Törvényszék – Mađarska) – ERSTE Bank Hungary Zrt protiv Attile Sugára
   (Predmet C-32/14) (1)

   ((Zahtjev za prethodnu odluku - Direktiva 93/13/EEZ - Nepošteni uvjeti u ugovorima koje je prodavatelj robe ili pružatelj usluge sklopio s potrošačem - Ugovor o hipotekarnom zajmu - Članak 7. stavak 1. - Sprječavanje korištenja nepoštenih uvjeta - Odgovarajuća i djelotvorna sredstva - Priznanje duga - Javnobilježnički akt - Izdavanje potvrde o ovršnosti od strane javnog bilježnika - Ovršna isprava - Obveze javnog bilježnika - Ispitivanja nepoštenih uvjeta po službenoj dužnosti - Sudski nadzor - Načela ekvivalentnosti i djelotvornosti))
   (2015/C 381/04)
   Jezik postupka: mađarski

      Sud koji je uputio zahtjev

   Fővárosi Törvényszék

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelj: ERSTE Bank Hungary Zrt

      Tuženik: Attila Sugár

      Izreka

   Članak 6. stavak 1. i članak 7. stavak 1. Direktive Vijeća 93/13/EEZ od 5. travnja 1993. o nepoštenim uvjetima u potrošačkim ugovorima treba tumačiti na način da im nije protivno nacionalno zakonodavstvo, poput onoga o kojem je riječ u glavnom postupku, koje bilježniku koji je u skladu s formalnim uvjetima sastavio javnu ispravu koja se odnosi na ugovor sklopljen između prodavatelja robe ili pružatelja usluge i potrošača, omogućuje da na navedenu ispravu stavi potvrdu o ovršnosti ili da je odbije ukinuti, kad ni u jednom ni u drugom stadiju nije izvršen nadzor nad nepoštenim karakterom odredbi navedenog ugovora.

      (1)  SL C 102, 7. 4. 2014.


title: Predmet F-14/15: Tužba podnesena 26. siječnja 2015. – ZZ i dr. protiv Komisije

text:
               16.3.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 89/50

         Tužba podnesena 26. siječnja 2015. – ZZ i dr. protiv Komisije
   (Predmet F-14/15)
   (2015/C 089/63)
   Jezik postupka: francuski

      Stranke

      Tužitelj: ZZ i dr. (zastupnici: S. Orlandi i T. Martin, odvjetnici)

      Tuženik: Europska Komisija

      Predmet i opis spora

   Poništenje odluka kojima se, primjenom članka 8. Priloga VII Pravilnika o osoblju, kako je izmijenjen Uredbom br. 1023/2013 Parlamenta i Vijeća od 22. listopada 2013. o izmjeni Pravilnika o osoblju za dužnosnike i Uvjeta zaposlenja ostalih službenika, utvrđuju prava tužiteljâ na povrat godišnjih putnih troškova.

      Tužbeni zahtjev tužitelja

               —

               proglasiti nezakonitim i neprimjenjivim članak 8. Priloga VII Pravilnika;

               —

               poništiti odluke kojom se ukidaju svi povrati godišnjih putnih troškova tužiteljâ, računajući od 2014. godine;

               —

               naložiti Komisiji snošenje troškova.


title: Predmet T-727/14: Tužba podnesena 10. listopada 2014. – Universal Protein Supplements Corp. d/b/a Universal Nutrition protiv OHIM-a – H. Young Holdings (animal)

text:
               1.12.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 431/44

         Tužba podnesena 10. listopada 2014. – Universal Protein Supplements Corp. d/b/a Universal Nutrition protiv OHIM-a – H. Young Holdings (animal)
   (Predmet T-727/14)
   (2014/C 431/68)
   Jezik na kojem je tužba podnesena: engleski

      Stranke

      Tužitelj: Universal Protein Supplements Corp. d/b/a Universal Nutrition (New Brunswick, Sjedinjene Američke Države) (zastupnik: S. Malynicz, Barrister)

      Tuženik: Ured za usklađivanje na unutarnjem tržištu (žigovi i dizajni) (OHIM)

      Druga stranka pred žalbenim vijećem: . Young Holdings plc (Newbury, Ujedinjena Kraljevina)

      Podaci o postupku pred OHIM-om

      Nositelj spornog žiga: druga stranka pred žalbenim vijećem

      Sporni žig u pitanju: figurativni žig Zajednice s verbalnim elementom „animal” – prijava za registraciju br. 2 8 24  548

      Postupak pred OHIM-om: postupak proglašavanja žiga ništavim

      Pobijana odluka: odluka prvog žalbenog vijeća OHIM-a od 31. srpnja 2014. u predmetu R 2054/2013-1

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

               —

               poništi pobijanu odluku;

               —

               naloži OHIM-u i drugoj stranci snošenje troškova.

      Tužbeni razlozi

               —

               povreda članka 8. stavka 4. Uredbe br. 207/2009;

               —

               povreda članka 37. točke (b) podtočke (ii) Uredbe br. 2686/95.


title: Predmet T-429/15: Presuda Općeg suda od 14. srpanj 2016. – Monster Energy protiv EUIPO-a – Mad Catz Interactive (MAD CATZ) („Žig Europske unije — Postupak povodom prigovora — Prijava figurativnog žiga Europske unije MAD CATZ — Relativni razlog za odbijanje — Nepostojanje vjerojatnosti dovođenja u zabludu — Članak 8. stavak 1. točka (b) Uredbe br. 207/2009”)

text:
               29.8.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 314/22

         Presuda Općeg suda od 14. srpanj 2016. – Monster Energy protiv EUIPO-a – Mad Catz Interactive (MAD CATZ)
   (Predmet T-429/15) (1)

   ((„Žig Europske unije - Postupak povodom prigovora - Prijava figurativnog žiga Europske unije MAD CATZ - Relativni razlog za odbijanje - Nepostojanje vjerojatnosti dovođenja u zabludu - Članak 8. stavak 1. točka (b) Uredbe br. 207/2009”))
   (2016/C 314/30)
   Jezik postupka: engleski

      Stranke

      Tužitelj: Monster Energy Company (Corona, Kalifornija, Sjedinjene Američke države) (zastupnik: P. Brownlow, solicitor)

      Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (zastupnik: A. Schifko, agent)

      Druga stranka u postupku pred žalbenim vijećem EUIPO-a: Mad Catz Interactive, Inc. (San Diego, Kalifornija, Sjedinjene Američke Države)

      Predmet

   Tužba protiv odluke četvrtog žalbenog vijeća EUIPO-a od 21. svibnja 2015. (predmet R 2176/2014-4) koja se odnosi na postupak povodom prigovora između Monster Energy Company i Mad Catz Interactive.

      Izreka

               1.

               Tužba se odbija.

               2.

               Društvu Monster Energy Company se nalaže snošenje troškova.

      (1)  SL C 320, 28. 9. 2015.


title: Predmet F-39/16: Tužba podnesena 4. kolovoza 2016. – ZZ protiv Komisije

text:
               10.10.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 371/29

         Tužba podnesena 4. kolovoza 2016. – ZZ protiv Komisije
   (Predmet F-39/16)
   (2016/C 371/31)
   Jezik postupka: francuski

      Stranke

      Tužitelj: ZZ (zastupnik: M. Velardo, odvjetnik)

      Tuženik: Europska komisija

      Predmet i opis spora

   Poništenje odluke da se tužitelju ne dopusti pristup selektivnim testiranjima u natječaju EPSO/AD/309/15 (AD11) – Liječnici na području Luksemburga i Ispre i nalog tuženiku za plaćanje naknade štete na temelju navodno pretrpljene neimovinske štete u iznosu od 10 000 eura.

      Tužbeni zahtjev tužitelja

               —

               Poništiti odluku povjerenstva za odabir na natječaju EPSO/AD/309/15 (AD11) – Liječnici na području Luksemburga i Ispre (Područje: liječnici Luksemburg), dostavljenu 28. rujna 2015., da tužitelju ne dopusti pristup testiranjima organiziranima u centru za procjenu kandidata Europskog ureda za odabir osoblja (EPSO);

               —

               naloži tuženiku plaćanje iznosa od 10 000 eura na temelju pretrpljene neimovinske štete;

               —

               naloži tuženiku snošenje troškova.


title: Predmet T-182/15: Tužba podnesena 13. travnja 2015. – Sopra Steria Group protiv Parlamenta

text:
               10.8.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 262/29

         Tužba podnesena 13. travnja 2015. – Sopra Steria Group protiv Parlamenta
   (Predmet T-182/15)
   (2015/C 262/39)
   Jezik postupka: engleski

      Stranke

      Tužitelj: Sopra Steria Group SA (Annecy-le-Vieux, Francuska) (zastupnik: A. Verlinden, R. Martens i J. Joossen, odvjetnici)

      Tuženik: Europski parlament

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

               —

               poništi odluku Europskog parlamenta donesenu nepoznatog datuma i dostavljenu dopisom od 13. veljače 2015., o isključenju IBI IUS za grupu 2. i STEEL grupu 3. u postupku javne nabave za PE/ITEC-ITS14;

               —

               proglasi ništetnim ugovor(e) s drugim podnositeljima ponuda zbog ovih odluka o isključenju;

               —

               naloži Europskom parlamentu snošenje troškova, uključujući troškove pravnog zastupanja tužitelja.

      Tužbeni razlozi i glavni argumenti

   U prilog osnovanosti tužbi, tužitelj ističe jedan tužbeni razlog, koji se temelji na povredi od Europskog parlamenta načela transparentnosti, proporcionalnosti i jednakog postupanja iz članka 102.1 Financijske uredbe, povredi kriterija isključivanja iz članka 107.1 točki (a) i (b) Financijske uredbe, povredi članka 158.3 Pravila o primjeni, povredi vlastite specifikacije natječaja Europskog parlamenta za ITS14, zbog čega je nevaljana odluka donesena nepoznatog datuma, dostavljena dopisom od 13. veljače 2015., o isključenju IBI IUS za grupu 2. i STEEL za grupu 3. ITS 14.
   U prvom dijelu prvog i jedinog tužbenog razloga tužitelj tvrdi da Europski parlament nije pravilno primijenio svoje vlastite specifikacije natječaja za ITS14 i opći postupovni zahtjev patere legem quam ipse fecisti te je povrijedio članak 107.1 točaka (a) i (b) Financijske uredbe isključujući tužitelja te posljedično konzorcij IBI IUS za grupu 2. i STEEL za grupu 3. ITS14, zbog navodnog (i nedokazanog) mogućeg sukoba interesa i zbog navodnog (i nedokazanog) propusta da dostavi podatke Europskom parlamentu.
   U drugom dijelu prvog i jedinog tužbenog razloga (podredno), tužitelj tvrdi da je Europski parlament prekršio načela transparentnosti, proporcionalnosti i jednakog postupanja (nediskriminacije) koja su propisana u članku 102.1 Financijske uredbe isključujući natjecatelja te posljedično konzorcij IBI IUS za grupu 2. i STEEL za grupu 3. ITS14, zbog navodnog (i nedokazanog) mogućeg sukoba interesa i zbog navodnog (i nedokazanog) propusta da dostavi podatak Europskom parlamentu.


title: Predmet C-83/16: Rješenje Suda (sedmo vijeće) od 2. ožujka 2017. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Administrativen sad Sofia-grad – Bugarska) – „Heta Asset Resolution Bulgaria” OOD protiv Nachalnik na Mitnitsa Stolichna (Zahtjev za prethodnu odluku — Članak 53. stavak 2. i članak 99. Poslovnika Suda — Carinski zakonik — Naknadna izvozna deklaracija — Pojam „dovoljnog dokaza” — Ocjena postojanja dovoljno dokazâ)

text:
               29.5.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 168/17

         Rješenje Suda (sedmo vijeće) od 2. ožujka 2017. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Administrativen sad Sofia-grad – Bugarska) – „Heta Asset Resolution Bulgaria” OOD protiv Nachalnik na Mitnitsa Stolichna
   (Predmet C-83/16) (1)

   ((Zahtjev za prethodnu odluku - Članak 53. stavak 2. i članak 99. Poslovnika Suda - Carinski zakonik - Naknadna izvozna deklaracija - Pojam „dovoljnog dokaza” - Ocjena postojanja dovoljno dokazâ))
   (2017/C 168/21)
   Jezik postupka: bugarski

      Sud koji je uputio zahtjev

   Administrativen sad Sofia-grad

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelj:„Heta Asset Resolution Bulgaria” OOD

      Tuženik: Nachalnik na Mitnitsa Stolichna

      Izreka

               1.

               Članak 161. stavak 5. Uredbe Vijeća (EEZ) br. 2913/92 od 12. listopada 1992. o Carinskom zakoniku Zajednice u vezi s člankom 788. Uredbe Komisije (EEZ) br. 2452/93 od 2. srpnja 1993. o utvrđivanju odredaba za provedbu Uredbe Vijeća br. 2913/92, kako je izmijenjena Uredbom Komisije (EU) br. 430/2010. od 20. svibnja 2010., valja tumačiti na način da se prodavatelj s poslovnim nastanom na carinskom području Europske unije smatra izvoznikom u smislu prvonavedene odredbe u slučaju u kojem, nakon sklapanja ugovora o prodaji robe, vlasništvo predmetne robe prijeđe na stjecatelja s poslovnim nastanom izvan tog carinskog područja.

               2.

               Članak 795. stavak 1. treći podstavak točku (b) Uredbe br. 2454/93, kako je izmijenjena Uredbom br. 430/2010, valja tumačiti na način da carinska tijela država članica mogu zahtijevati dodatne dokaze osim ugovora o prodaji plovila za razonodu osobi s poslovnim nastanom u trećoj državi i brisanja tog broda iz registra plovila te države članice, pod uvjetom da je taj zahtjev u skladu s načelom proporcionalnosti.

               3.

               Članak 795. Uredbe br. 2454/93, kako je izmijenjena Uredbom br. 430/2010, valja tumačiti na način da carinsko tijelo nadležno za naknadno prihvaćanje izvozne deklaracije u smislu te odredbe ne obvezuje, u okolnostima poput onih u glavnom postupku, ocjena drugog carinskog tijela o postojanju dovoljno dokazâ u smislu članka 796.d.a stavka 4. navedene uredbe.

      (1)  SL C 136, 18. 4. 2016.


title: Predmet C-646/13: Rješenje Suda (deveto vijeće) od 22. travnja 2015. (zahtjev za prethodnu odluku Curtea de Apel Galați – Rumunjska) – Casa Judeţeană de Pensii Brăila protiv E.S. („Zahtjev za prethodnu odluku — Članak 99. Poslovnika Suda — Socijalna sigurnost radnika migranata — Uredba (EZ) br. 883/2004 — Članak 8. stavak 1. — Primjenjivost konvencija o socijalnom osiguranju između država članica — Izbjeglica povratnik porijeklom iz jedne države članice — Dovršenje razdobljâ zaposlenja na području druge države članice — Zahtjev za dodjelu starosne mirovine — Odbijanje”)

text:
               29.6.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 213/11

         Rješenje Suda (deveto vijeće) od 22. travnja 2015. (zahtjev za prethodnu odluku Curtea de Apel Galați – Rumunjska) – Casa Judeţeană de Pensii Brăila protiv E.S.
   (Predmet C-646/13) (1)

   ((„Zahtjev za prethodnu odluku - Članak 99. Poslovnika Suda - Socijalna sigurnost radnika migranata - Uredba (EZ) br. 883/2004 - Članak 8. stavak 1. - Primjenjivost konvencija o socijalnom osiguranju između država članica - Izbjeglica povratnik porijeklom iz jedne države članice - Dovršenje razdobljâ zaposlenja na području druge države članice - Zahtjev za dodjelu starosne mirovine - Odbijanje”))
   (2015/C 213/16)
   Jezik postupka: rumunjski

      Sud koji je uputio zahtjev

   Curtea de Apel Galați

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelj: Casa Judeţeană de Pensii Brăila

      Tuženik: E.S.

      Izreka

   Članak 8. stavak 1. Uredbe Vijeća (EEZ) br. 883/2004 Europskog parlamenta i Vijeća od 29. travnja 2004. o koordinaciji sustava socijalne sigurnosti, kako je izmijenjena Uredbom (EZ) br. 988/2009 Europskog parlamenta i Vijeća od 16. rujna 2009. treba tumačiti na način da se Dvostrani sporazum o doprinosima za socijalno osiguranje državljana jedne države potpisnice koji su imali svojstvo političkih izbjeglica na području druge države potpisnice, a koji je sklopljen u vrijeme kada jedna od država potpisnica još uvijek nije bila pristupila Uniji i koji nije naveden u Prilogu II. toj uredbi, ne primjenjuje na situaciju političkih izbjeglica koje su se vratile u državu porijekla prije sklapanja Dvostranog sporazuma i prije stupanja na snagu navedene uredbe.

      (1)  SL C 39, 8. 2. 2014.


title: Predmet C-326/17: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 31. svibnja 2017. uputio Raad van State (Nizozemska) – Directie van de Dienst Wegverkeer (RDW) i dr. protiv Z

text:
               4.9.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 293/16

         Zahtjev za prethodnu odluku koji je 31. svibnja 2017. uputio Raad van State (Nizozemska) – Directie van de Dienst Wegverkeer (RDW) i dr. protiv Z
   (Predmet C-326/17)
   (2017/C 293/19)
   Jezik postupka: nizozemski

      Sud koji je uputio zahtjev

   Raad van State

      Stranke glavnog postupka

      Žalitelji: Directie van de Dienst Wegverkeer (RDW), X, Y

      Druga stranka u postupku: Z

      Prethodna pitanja

               1.

               Može li se Direktiva Vijeća 1999/37/EZ od 29. travnja 1999. o dokumentima za registraciju vozila (1) primijeniti na motorna vozila koja su postojala prije 29. travnja 2009., trenutka od kojeg su države članice morale primjenjivati zakonske i administrativne propise za provedbu Direktive 2007/46/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 5. rujna 2007. o uspostavi okvira za homologaciju motornih vozila i njihovih prikolica te sustava, sastavnih dijelova i zasebnih tehničkih jedinica namijenjenih za takva vozila (2)?

               2.

               Je li motorno vozilo, koje je sastavljeno, s jedne strane od bitnih sastavnih dijelova koji su izrađeni prije početka primjene Direktive 2007/46, i s druge strane od bitnih sastavnih dijelova koji su dodani nakon početka primjene te direktive, motorno vozilo koje je već postojalo prije početka primjene te direktive, ili je takvo motorno vozilo izrađeno tek nakon početka primjene direktive?

               3.

               Vrijedi li na temelju članka 3. stavka 2. Direktive 1999/37 bez ograničenja obveza priznavanja u smislu članka 4. navedene direktive, ako u potvrdi o registraciji kod određenih kodova Zajednice (koji se prema prilogu direktive obvezno unose) nisu navedeni nikakvi podaci, ako se ti podaci mogu lako utvrditi?

               4.

               Je li prema članku 4. Direktive 1999/37 dopušteno priznati potvrdu o registraciji iz druge države članice, ali to vozilo ipak podvrgnuti tehničkom pregledu u smislu članka 24. stavka 6. Direktive 2007/46, i, ako vozilo ne odgovara tehničkim odredbama države članice, iz toga izvesti posljedicu da izdavanje potvrde o registraciji treba uskratiti?

      (1)  SL 1999., L 138, str. 57.; SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 7., svezak 5. str. 18.

      (2)  SL 2007., L 263, str. 1.; SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 13., svezak 35., str. 103.


title: Predmet C-392/13: Zahtjev za prethodnu odluku koji je podnio Juzgado de lo Social de Barcelona (Španjolska) 9. srpnja 2013. — Andrés Rabal Cañas protiv Nexea Gestión Documental S.A., Fondo de Garantía Salarial

text:
               7.9.2013

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 260/27

         Zahtjev za prethodnu odluku koji je podnio Juzgado de lo Social de Barcelona (Španjolska) 9. srpnja 2013. — Andrés Rabal Cañas protiv Nexea Gestión Documental S.A., Fondo de Garantía Salarial
   (Predmet C-392/13)
   2013/C 260/65
   Jezik postupka: španjolski

      Sud koji je postavio prethodno pitanje

   Juzgado de lo Social de Barcelona

      Stranke u glavnom postupku

      Tužitelj: Andrés Rabal Cañas

      Tuženici: Nexea Gestión Documental S.A., Fondo de Garantía Salarial

      Prethodna pitanja

               1.

               Treba li pojam „kolektivnog otkazivanja”, utvrđen u članku 1. stavku 1. točki (a) Direktive 98/59 (1), tako da obuhvaća svako „otkazivanje koje provodi poslodavac iz jednog ili više razloga koji se ne odnose na osobu radnika” sukladno utvrđenom brojčanom pragu, tumačiti na način da — imajući u vidu njegov doseg na razini Zajednice — onemogućava ili se protivi tome da pravna norma kojom se on prenosi u nacionalni pravni poredak ograničava njegov doseg isključivo na određeni način prestanka radnog odnosa, to jest na onaj iz „gospodarskih, tehničkih, organizacijskih ili proizvodnih” razloga, kako to čini članak 51. stavak 1. Estatuto de los Trabajadores?

               2.

               Treba li u izračun broja otkaza, koji se uzimaju u obzir prilikom utvrđivanja činjenice je li riječ o „kolektivnom otkazivanju” u smislu članka 1. stavka 1. Direktive 98/59, bilo da je riječ o „otkazivanju koje provodi poslodavac” (točka (a)) ili o „prestanku ugovora o radu na inicijativu poslodavca iz jednog ili više razloga koji se odnose na osobu radnika, pod uvjetom da postoji najmanje pet otkaza” (drugi podstavak), uključiti i pojedinačne prestanke ugovora o radu na određeno vrijeme zbog isteka roka na koji su sklopljeni (za unaprijed dogovoreno razdoblje, posao ili službu), poput onih predviđenih u članku 40. stavku 1. točki (c) Estatuto de los Trabajadores?

               3.

               Određuje li se pojam „kolektivnog otkazivanja radnicima zaposlenim na temelju ugovora o radu sklopljenog na određeno vrijeme ili za određene poslove”, upotrijebljen u članku 1. stavku 2. točki (a) Direktive u okviru pravila o izuzeću od njene primjene, isključivo putem kvantitativnog kriterija iz članka 1. stavka 1. točke (a) ili uz to zahtijeva da razlog za kolektivni prestanak radnih odnosa proizlazi iz istog okvira kolektivnog ugovaranja koji se odnosi na isto razdoblje, službu ili posao?

               4.

               Prihvaća li pojam „pogona” kao „pojam prava Zajednice”, prijeko potreban za određivanje značenja „kolektivnog otkazivanja” u smislu članka 1. stavka 1. Direktive 98/59, a imajući u vidu narav minimalne norme kako je utvrđena člankom 5. Direktive, tumačenje prema kojem je dopušteno da nacionalna pravna norma, kojom se prenosi u unutarnji pravni poredak države članice, u slučaju Španjolske članak 51. stavak 1. Estatuto de los Trabajadores, veže izračun brojčanog praga isključivo uz ukupnost „poduzeća”, uz isključivanje onih situacija u kojima bi — prihvaćanjem „pogona” kao referentne jedinice — bio prekoračen brojčani prag utvrđen spomenutim pravilom?

      (1)  Direktiva Vijeća 98/59/EZ od 20. srpnja 1998. o usklađivanju zakonodavstava država članica o kolektivnim otkazima višku radnika (SL L 225, str. 16.).


title: Predmet F-130/15: Tužba podnesena 1. listopada 2015 – ZZ protiv ESB-a

text:
               18.1.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 16/52

         Tužba podnesena 1. listopada 2015 – ZZ protiv ESB-a
   (Predmet F-130/15)
   (2016/C 016/62)
   Jezik postupka: francuski

      Stranke

      Tužitelj: ZZ (zastupnici: L. Levi i A. Tymen, odvjetnici)

      Tuženik: Europska središnja banka (ESB)

      Predmet i opis spora

   Poništenje odluke Izvršnog odbora ESB-a da se tužitelju ne odobri dodatno povećanje plaće za 2015. uslijed godišnje revizije plaća i zahtjev za naknadu navodno pretrpljene imovinske i neimovinske štete.

      Tužbeni zahtjev tužitelja

               —

               poništiti odluku Izvršnog odbora od 24. veljače 2015. da se tužitelju ne odobri dodatno povećanje plaće za 2015., o kojoj je osoblje obaviješteno 13. ožujka 2015.;

               —

               poništiti odluku o odbijanju posebnog pravnog lijeka od 10. srpnja 2014., zaprimljenu 20. srpnja 2014.;

               —

               po potrebi, poništiti odluku načelnika nadležnog odjela kojom se određuje da se tužitelja neće ni razmotriti ni predložiti za ASA-u, koja je prešutno priopćena odlukom Izvršnog odbora od 24. veljače 2015. i odlukom o odbijanju posebnog pravnog lijeka od 10. srpnja 2015.;

               —

               naložiti naknadu materijalne štete koja se sastoji od gubitka prilike za dobivanje ASA-e u 2015. koja je procijenjena na 49. 102 eura ili, podredno poništiti postupak u kojem je donesena odluka od 24. veljače 2015. i naložiti ESB-u provođenje novog postupka radi određenja dodatnih povećanja plaće za 2015.;

               —

               naložiti tuženiku plaćanje nematerijalne štete koja je ex aequo et bono procijenjena na 10. 000 eura;

               —

               naložiti ESB-u snošenje ukupnih troškova.


title: Predmet F-72/15: Tužba podnesena 4. svibnja 2015. – ZZ protiv Komisije

text:
               24.8.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 279/55

         Tužba podnesena 4. svibnja 2015. – ZZ protiv Komisije
   (Predmet F-72/15)
   (2015/C 279/70)
   Jezik postupka: francuski

      Stranke

      Tužitelj: ZZ (zastupnici: S. Orlandi i T. Martin, odvjetnici)

      Tuženik: Europska komisija

      Predmet i opis spora

   Poništenje prijedloga za prijenos tužiteljevih mirovinskih prava u mirovinski sustav Unije koji primjenjuje nove opće provedbene odredbe za članak 11. stavak 2. Priloga VIII. Pravilniku o osoblju od 3. ožujka 2011.

      Tužbeni zahtjev tužitelja

               —

               proglasiti nezakonitim i prema tome neprimjenjivim članak 9. općih provedbenih odredaba za članak 11. stavak 2. Priloga VIII. Pravilniku o osoblju;

               —

               poništiti odluku od 26. svibnja 2014., prihvaćenu 11. srpnja 2014., o priznavanju mirovinskih prava koje je tužitelj stekao prije svojeg stupanja u službu, u okviru njihova prijenosa u mirovinski sustav institucija Europske unije, na temelju općih provedbenih odredaba za članak 11. stavak 2. Priloga VIII. Pravilniku o osoblju od 3. ožujka 2011.;

               —

               naložiti Europskoj komisiji snošenje troškova.


title: Ispravak obavijesti u Službenom listu u predmetu C-561/16 (SL C 22, 23.1.2017.)

text:
               6.3.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 70/32

         Ispravak obavijesti u Službenom listu u predmetu C-561/16
   (
         Službeni list Europske unije C 22od 23. siječnja 2017.
      )
   (2017/C 070/42)
   Obavijest u Službenom listu u predmetu C-561/16, Saras Energía treba glasiti kako slijedi:

      Sud koji je uputio zahtjev

   Tribunal Supremo

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelj: Saras Energía S.A.

      Tuženik: Administración del Estado

      Druge stranke u postupku: Endesa S.A., Endesa Energía S.A., Endesa Energía XXI S.L.U., Viesgo Infraestructuras Energéticas S.L., Hidroeléctrica del Cantábrico S.A.U., Nexus Energía S.A., Nexus Renovables S.L.U., Engie España S.L., Villar Mir Energía S.L., Energya VM Gestión de Energía i Estaciones de Servicio de Guipúzcoa S.A.

      Prethodna pitanja

               1.

               Je li u skladu s člankom 7. stavcima 1. i 9. Direktive 2012/27/EU (1) propis države članice kojim se uspostavlja nacionalni sustav obveze energetske učinkovitosti čiji se primarni oblik ispunjenja sastoji od godišnjeg financijskog doprinosa u nacionalni fond za energetsku učinkovitost uspostavljen na temelju članka 20. stavka 4. navedene direktive?

               2.

               Je li u skladu s člankom 7. stavkom 1. i člankom 20. stavkom 6. Direktive 2012/27/EU nacionalni propis kojim se predviđa mogućnost ispunjenja obveza uštede energije pomoću akreditacije ostvarene uštede kao alternativa financijskom doprinosu u nacionalni fond za energetsku učinkovitost?

               3.

               Ako je odgovor na drugo pitanje potvrdan, je li u skladu s navedenim člankom 7. stavkom 1. i člankom 20. stavkom 6. navedene direktive predviđanje te alternativne mogućnosti ispunjenja obveza uštede energije ako njezino stvarno postojanje ovisi o tome da je vlada uspostavi regulatornim putem prema svojoj diskrecijskoj ocjeni?
               U istom smislu, je li takav propis sukladan ako vlada ne uspostavi navedenu alternativnu mogućnost?

               4.

               Je li u skladu s člankom 7. stavcima 1. i 4. te direktive nacionalni sustav koji strankama obveznicama energetske učinkovitosti smatra samo poduzeća za trgovanje plinom i električnom energijom i trgovce naftnim derivatima i ukapljenim naftnim plinom na veliko, a ne distributere plina i električne energije i trgovce naftnim derivatima i ukapljenim naftnim plinom na malo?

               5.

               Ako je odgovor na četvrto pitanje potvrdan, je li u skladu s navedenim stavcima članka 7. određivanje poduzeća za trgovanje plinom i električnom energijom i trgovce naftnim derivatima i ukapljenim naftnim plinom na veliko kao stranaka obveznica a da se pritom ne utvrde razlozi koji su doveli do toga da se distributeri plina i električne energije i trgovci naftnim derivatima i ukapljenim naftnim plinom na malo ne smatraju strankama obveznicama?

      (1)  Direktiva 2012/27/EU Europskog parlamenta i Vijeća od 25. listopada 2012. o energetskoj učinkovitosti, izmjeni direktiva 2009/125/EZ i 2010/30/EU i stavljanju izvan snage direktiva 2004/8/EZ i 2006/32/EZ (SL L 315, 14.11.2012., str. 1.).


title: Predmet C-164/15 P: Žalba koju je 9. travnja 2015. podnijela Europska komisija protiv presude Općeg suda (deveto vijeće) od 5. veljače 2015. u predmetu T-473/12, Aer Lingus Ltd. protiv Europske komisije

text:
               22.6.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 205/19

         Žalba koju je 9. travnja 2015. podnijela Europska komisija protiv presude Općeg suda (deveto vijeće) od 5. veljače 2015. u predmetu T-473/12, Aer Lingus Ltd. protiv Europske komisije
   (Predmet C-164/15 P)
   (2015/C 205/27)
   Jezik postupka: engleski

      Stranke

      Žalitelj: Europska komisija (zastupnici: L. Flynn, D. Grespan, T. Maxian Rusche, B. Stromsky, agenti)

      Druga stranka u postupku: Aer Lingus Ltd., Irska

      Zahtjevi

   Žalitelj od Suda zahtijeva da:

               —

               ukine presudu Općeg suda (deveto vijeće) od 5. veljače 2015. u predmetu T-473/12 Aer Lingus/Komisija kojom je odlučio da se Odluka Komisije 2013/199/EU od 25. srpnja 2012. o državnoj pomoći SA.29064 (11/C, ex 11/NN) – Različite porezne tarife koje Irska primjenjuje na zračni prijevoz (1) poništava u dijelu u kojem se njome nalaže povrat potpore od korisnika u iznosu određenom u visini od osam eura po putniku u uvodnoj izjavi 70. te odluke; i

               —

               odbije zahtjev za poništenje Odluke Komisije 2013/199/EU od 25. srpnja 2012. o državnoj pomoći SA.29064 (11/C, ex 11/NN) – Različite porezne tarife koje Irska primjenjuje na zračni prijevoz;

               —

               naloži tužitelju u prvom stupnju snošenje troškova;
               podredno,

                           —

                           vrati predmet Općem sudu na ponovno odlučivanje;

                           —

                           naknadno odluči o troškovima u prvom stupnju i žalbenom postupku.

      Žalbeni razlozi i glavni argumenti

   U prilog svojoj žalbi, žalitelj je iznio jedan žalbeni razlog.
   Žalitelj tvrdi da je stvaranjem novog ekonomskog testa primjenjivog kod određivanja iznosa koje treba vratiti od korisnika državne potpore koja se sastoji od porezne mjere koja određuje nižu stopu u odnosu na standardnu stopu, Opći sud povrijedio članak 108. stavak 3. UFEU-a i članak 14. Uredbe 659/1999 (2).

      (1)  SL L 119, str. 30.

      (2)  Uredba Vijeća (EZ) br. 659/1999 od 22. ožujka 1999. o utvrđivanju detaljnih pravila primjene članka 93. Ugovora o EZ-u, SL L 83, str. 1. (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 8., svezak 4., str. 16.).


20150731064616842015/C 270/61292015TFPC27020150817HR01HRINFO_JUDICIAL20150709454512Predmet F-29/15: Rješenje Službeničkog suda od 9. srpnja 2015. – Vecchio protiv Entreprise commune ECSEL
 ---documentbreak--- C2702015HR4520120150709HR0061452451Rješenje Službeničkog suda od 9. srpnja 2015. – Vecchio protiv Entreprise commune ECSEL
   (Predmet F-29/15) (
         1
      )2015/C 270/61Jezik postupka: grčkiPredsjednik prvog vijeća odredio je brisanje predmeta.
   (
         1
      )	SL C 146, 4.5.2015., str. 50.


title: Predmet C-4/14: Presuda Suda (prvo vijeće) od 9. rujna 2015. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Korkein oikeus – Finska) – Christophe Bohez protiv Ingrid Wiertz (Zahtjev za prethodnu odluku — Pravosudna suradnja u građanskim stvarima — Uredba (EZ) br. 44/2001 — Članak 1. stavak 2. i članak 49. — Sudska nadležnost i izvršenje sudskih odluka u građanskim i trgovačkim stvarima — Isključene stvari — Obiteljsko pravo — Uredba (EZ) br. 2201/2003 — Članak 47. stavak 1. — Nadležnost, priznavanje i izvršenje sudskih odluka u stvarima povezanim s roditeljskom odgovornošću — Sudska odluka o pravu na kontakt s djetetom kojom je određena periodična novčana kazna — Izvršenje periodične novčane kazne)

text:
               3.11.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 363/6

         Presuda Suda (prvo vijeće) od 9. rujna 2015. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Korkein oikeus – Finska) – Christophe Bohez protiv Ingrid Wiertz
   (Predmet C-4/14) (1)

   ((Zahtjev za prethodnu odluku - Pravosudna suradnja u građanskim stvarima - Uredba (EZ) br. 44/2001 - Članak 1. stavak 2. i članak 49. - Sudska nadležnost i izvršenje sudskih odluka u građanskim i trgovačkim stvarima - Isključene stvari - Obiteljsko pravo - Uredba (EZ) br. 2201/2003 - Članak 47. stavak 1. - Nadležnost, priznavanje i izvršenje sudskih odluka u stvarima povezanim s roditeljskom odgovornošću - Sudska odluka o pravu na kontakt s djetetom kojom je određena periodična novčana kazna - Izvršenje periodične novčane kazne))
   (2015/C 363/07)
   Jezik postupka: finski

      Sud koji je uputio zahtjev

   Korkein oikeus

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelj: Christophe Bohez

      Tuženik: Ingrid Wiertz

      Izreka

               1.

               Članak 1. Uredbe Vijeća (EZ) br. 44/2001 od 22. prosinca 2000. o nadležnosti, priznavanju i izvršenju sudskih odluka u građanskim i trgovačkim stvarima treba tumačiti na način da se ta uredba ne primjenjuje na izvršenje periodične novčane kazne u jednoj državi članici naložene sudskom odlukom donesenom u drugoj državi članici o pravu na roditeljsku skrb i pravu na kontakt s djetetom, čija je svrha osigurati da nositelj prava na roditeljsku skrb poštuje to pravo na kontakt s djetetom.

               2.

               Naplata periodične kazne koju je naložio sud države članice podrijetla, koji je meritorno odlučivao o pravu na kontakt s djetetom u svrhu osiguranja ostvarenja tog prava, pripada istom postupku izvršenja kao i odluka o pravu na kontakt s djetetom koje osigurava spomenuta periodična kazna i potonja se na tom temelju treba proglasiti izvršnom prema pravilima utvrđenima u Uredbi (EZ) Vijeća br. 2201/2003 od 27. studenoga 2003. o nadležnosti, priznavanju i izvršenju sudskih odluka u bračnim sporovima i u stvarima povezanim s roditeljskom odgovornošću, kojom se stavlja izvan snage Uredba (EZ) br. 1347/2000.

               3.

               U okviru Uredbe br. 2201/2003, strane sudske odluke koje nalažu plaćanje periodične novčane kazne izvršne su u državi članici u kojoj se zahtijeva izvršenje samo u slučaju da je iznos konačno utvrđen pred sudovima države članice podrijetla.

      (1)  SL C 71, 8. 3. 2014.


title: Predmet T-105/14: Presuda Općeg suda od 3. prosinca 2015. – TrekStor protiv OHIM-a – Scanlab (iDrive) („Žig Zajednice — Postupak povodom prigovora — Prijava verbalnog žiga Zajednice iDrive — Raniji njemački verbalni žig IDRIVE — Relativni razlog za odbijanje — Vjerojatnost dovođenja u zabludu — Članak 8. stavak 1. točka (b) Uredbe (EZ) br. 207/2009”)

text:
               25.1.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 27/43

         Presuda Općeg suda od 3. prosinca 2015. – TrekStor protiv OHIM-a – Scanlab (iDrive)
   (Predmet T-105/14) (1)

   ((„Žig Zajednice - Postupak povodom prigovora - Prijava verbalnog žiga Zajednice iDrive - Raniji njemački verbalni žig IDRIVE - Relativni razlog za odbijanje - Vjerojatnost dovođenja u zabludu - Članak 8. stavak 1. točka (b) Uredbe (EZ) br. 207/2009”))
   (2016/C 027/51)
   Jezik postupka: njemački

      Stranke

      Tužitelj: TrekStor Ltd (Hong-Kong, Hong-Kong, Kina) (zastupnici: M. Alber i O. Spieker, odvjetnici)

      Tuženik: Ured za usklađivanje na unutarnjem tržištu (žigovi i dizajni) (zastupnik: D. Walicka, agent)

      Druga stranka u postupku pred žalbenim vijećem OHIM-a, intervenijent u postupku pred Općim sudom: Scanlab AG (Puchheim, Njemačka) (zastupnici: P. Rath, W. Festl-Wietek, odvjetnici)

      Predmet

   Tužba podnesena protiv odluke prvog žalbenog vijeća OHIM-a od 2. prosinca 2013. (predmet R R 2330/2012-1) koja se odnosi na postupak povodom prigovora između društva Scanlab AG i društva TrekStor Ltd.

      Izreka

               1.

               Odbija se zahtjev društva TrekStor Ltd za prekid postupka.

               2.

               Tužba se odbija.

               3.

               Društvu TrekStor nalaže se snošenje troškova.

      (1)  SL C 112, 14. 4. 2014.


title: Predmet T-238/13: Rješenje Općeg suda od 7. srpnja 2014. – Delipapier protiv Komisije ( „Tužba za poništenje — Okoliš — Direktiva 94/62/EZ — Ambalaža i ambalažni otpad — Direktiva 2013/2/EU — Kalemi, tube i valjci na koje se namataju fleksibilni materijali — Nepostojanje izravnog utjecaja — Nedopuštenost” )

text:
               15.9.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 315/57

         Rješenje Općeg suda od 7. srpnja 2014. – Delipapier protiv Komisije
   (Predmet T-238/13) (1)

   ((„Tužba za poništenje - Okoliš - Direktiva 94/62/EZ - Ambalaža i ambalažni otpad - Direktiva 2013/2/EU - Kalemi, tube i valjci na koje se namataju fleksibilni materijali - Nepostojanje izravnog utjecaja - Nedopuštenost”))
   2014/C 315/96
   Jezik postupka: francuski

      Stranke

      Tužitelj: Delipapier (Frouard, Francuska) (zastupnici: J.-M. Leprêtre i N. Chahid-Nouraï, odvjetnici)

      Tuženik: Europska komisija (zastupnici: A. Alcover San Pedro i J.-F. Brakeland, agenti)

      Predmet

   Zahtjev za djelomično poništenje Direktive Komisije 2013/2/EU od 7. veljače 2013. o izmjeni Priloga I. Direktivi 94/62/EZ Europskog parlamenta i Vijeća o ambalaži i ambalažnom otpadu (SL L 37, str. 10.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 13., svezak 61., str. 288.) u dijelu u kojem Komisija kaleme, tube i valjke na koje se namataju fleksibilni materijali, osim kalema, tuba i valjaka koji su dio proizvodnih strojeva i ne rabe se za prezentiranje proizvoda kao prodajne jedinice uvrštava na popis ilustrativnih primjera za primjenu kriterija kojima se određuje pojam „ambalaža”.

      Izreka

               1.

               Tužba se odbacuje kao nedopuštena.

               2.

               Obustavlja se postupak o zahtjevu za intervenciju Sphère France SAS i Schweitzer SAS.

               3.

               Nalaže se Delipapieru snošenje vlastitih troškova, kao i onih Europske komisije.

      (1)  SL C 171, 15.6.2013.


title: Predmet F-26/13: Tužba podnesena 27. ožujka 2013. — ZZ protiv OHIM-a

text:
               20.7.2013

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 207/14

         Tužba podnesena 27. ožujka 2013. — ZZ protiv OHIM-a
   (Predmet F-26/13)
   (2013/C 207/92)

   Predmetni postupak pokrenut je prije 1. srpnja 2013., datuma pristupanja Republike Hrvatske Europskoj uniji.


title: Predmet T-615/15: Tužba podnesena 2. studenoga 2015. – LL protiv Parlamenta

text:
               25.1.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 27/66

         Tužba podnesena 2. studenoga 2015. – LL protiv Parlamenta
   (Predmet T-615/15)
   (2016/C 027/84)
   Jezik postupka: litavski

      Stranke

      Tužitelj: LL (Vilnius, Litva) (zastupnik: J. Petrulionis, odvjetnik)

      Tuženik: Europski parlament

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

               —

               poništi Odluku glavnog tajnika Europskog parlamenta D(2014) 15503 od 17. travnja 2014. i Obavijest o terećenju br. 2014-575 donesenu 5. svibnja 2014. na temelju te odluke.;

               —

               naloži tuženiku snošenje svih tužiteljevih troškova.

      Tužbeni razlozi i glavni argumenti

   U prilog tužbi, tužitelj ističe dva tužbena razloga.

      Ispravnost isplate i valjanost i zakonitost njezina povrata

   Tužitelj ističe da je Odlukom D(2014) 15503 glavni tajnik Europskog parlamenta potpuno neosnovano i nezakonito odlučio da je tužitelju iznos od 37 728 eura isplaćen neosnovano i, protivno članku 68. Provedbenih mjera Statuta zastupnika Europskog parlamenta i članku 80. Provedbenih pravila Financijske uredbe, naložio računovodstvenom službeniku Europskog parlamenta da izvrši povrat iznosa od 37 728 eura od tužitelja i, u skladu s propisanim postupkom, o tome obavijesti tužitelja putem Obavijesti o terećenju br. 2014-575.
   Tužitelj smatra da je glavni tajnik Europskog parlamenta prilikom donošenja odluke uzeo u obzir samo dva elementa: izvještaj OLAF-a i činjenicu da tužitelj nije podnio dokaz da je plaćeni iznos upotrijebljen u predviđene svrhe. Međutim, tužitelj tvrdi da nije prikupljen nijedan podatak koji potvrđuje da je plaćeni iznos koristio u svrhe različite od predviđenih, protivno članku 14. Pravilnika o isplati troškova i naknada zastupnicima Europskog parlamenta.

      Zastarni rok i primjena načela razumnog roka, pravne sigurnosti i zaštite legitimnih očekivanja

   Tužitelj tvrdi da u Odluci D(2014) 15503 glavnog tajnika Europskog parlamenta i u Obavijesti o terećenju br. 2014-575 nije poštovan zastarni rok iz članka 81. Financijske uredbe i članka 93. Provedbenih pravila Financijske uredbe te da nije postupano u skladu s načelima razumnog roka, pravne sigurnosti i legitimnih očekivanja.
   Tužitelj smatra da su relevantne EU institucije neosnovano, nepošteno i nerazumno dugo kasnile u izvršavanju svojih ovlasti i donošenju relevantnih odluka. Na taj način povrijeđena su tužiteljeva prava, uključujući pravo na obranu i odgovarajuće ostvarivanje tog prava, s obzirom na to da je, zbog dugog vremenskog razdoblja između događaja koji su predmet istrage i donošenja relevantnih odluka, tužitelju objektivno oduzeta mogućnost obrane od optužbi koje mu se stavljaju na teret kao i mogućnost podnošenja dokaza i poduzimanja svih potrebnih koraka za pravično rješenje slučaja koji se ispituje.


title: Predmet T-91/10: Presuda Općeg suda od 9. prosinca 2014. – Lucchini protiv Komisije ( „Tržišno natjecanje — Zabranjeni sporazumi — Tržište betonsko-armaturnog željeza u šipkama i rolama — Odluka kojom se, nakon isteka važenja Ugovora o EZUČ-u, utvrđuje povreda članka 65. EZUČ-a na temelju Uredbe (EZ) br. 1/2003 — Utvrđivanje cijena i rokova plaćanja — Ograničenje ili nadzor proizvodnje ili prodaje — Bitna povreda postupka — Pravna osnova — Prava obrane — Novčane kazne — Težina i trajanje povrede — Olakotne okolnosti — Uzimanje u obzir presude o poništenju donesene u spojenom predmetu” )

text:
               2.2.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 34/25

         Presuda Općeg suda od 9. prosinca 2014. – Lucchini protiv Komisije
   (Predmet T-91/10) (1)

   ((„Tržišno natjecanje - Zabranjeni sporazumi - Tržište betonsko-armaturnog željeza u šipkama i rolama - Odluka kojom se, nakon isteka važenja Ugovora o EZUČ-u, utvrđuje povreda članka 65. EZUČ-a na temelju Uredbe (EZ) br. 1/2003 - Utvrđivanje cijena i rokova plaćanja - Ograničenje ili nadzor proizvodnje ili prodaje - Bitna povreda postupka - Pravna osnova - Prava obrane - Novčane kazne - Težina i trajanje povrede - Olakotne okolnosti - Uzimanje u obzir presude o poništenju donesene u spojenom predmetu”))
   (2015/C 034/28)
   Jezik postupka: talijanski

      Stranke

      Tužitelj: Lucchini SpA (Milano, Italija) (zastupnici: prvotno M. Delfino, J.-P. Gunther, E. Bigi, C. Breuvart i L. De Sanctis, a zatim J.-P Gunther, E. Bigi, C. Breuvart i D. Galli, odvjetnici)

      Tuženik: Europska komisija (zastupnici: prvotno R. Sauer i B. Gencarelli, agenti, uz asistenciju M. Moretta, odvjetnik, a zatim M. Sauer i R. Striani, agent, uz asistenciju M. Moretta)

      Predmet

   Zahtjev za utvrđenje nepostojanja ili poništenje Odluke Komisije C (2009) 7492 final od 30. rujna 2009. (predmet COMP/37.956 – Betonsko-armaturne šipke, ponovno donošenje), kako je izmijenjena i dopunjena Odlukom Komisije C (2009) 9912 final od 8. prosinca 2009. i, podredno, zahtjeva za poništenje članka 2. navedene odluke te, podredno gornjem, zahtjeva za smanjenje iznosa novčane kazne koja je izrečena tužitelju.

      Izreka

               1.

               Tužba se odbija.

               2.

               Nalaže se Lucchini SpA snošenje troškova.

      (1)  SL C 113, 1.5.2010.


title: Predmet C-414/11: Presuda Suda (veliko vijeće) od 18. srpnja 2013. (zahtjev za prethodnu odluku Polymeles Protodikeio Athinon — Grčka) — Daiichi Sankyo Co. Ltd, Sanofi-Aventis Deutschland GmbH protiv DEMO Anonymos Viomichaniki kai Emporiki Etairia Farmakon (Zajednička trgovinska politika — Članak 207. UFEU-a — Trgovinski aspekti intelektualnog vlasništva — Sporazum o trgovinskim aspektima prava intelektualnog vlasništva (TRIPS) — Članak 27. — Predmet patentiranja — Članak 70. — Zaštita postojećih predmeta zaštite)

text:
               7.9.2013

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 260/6

         Presuda Suda (veliko vijeće) od 18. srpnja 2013. (zahtjev za prethodnu odluku Polymeles Protodikeio Athinon — Grčka) — Daiichi Sankyo Co. Ltd, Sanofi-Aventis Deutschland GmbH protiv DEMO Anonymos Viomichaniki kai Emporiki Etairia Farmakon
   (Predmet C-414/11) (1)

   (Zajednička trgovinska politika - Članak 207. UFEU-a - Trgovinski aspekti intelektualnog vlasništva - Sporazum o trgovinskim aspektima prava intelektualnog vlasništva (TRIPS) - Članak 27. - Predmet patentiranja - Članak 70. - Zaštita postojećih predmeta zaštite)
   2013/C 260/09
   Jezik postupka: grčki

      Sud koji je postavio prethodno pitanje

   Polymeles Protodikeio Athinon

      Stranke u glavnom postupku

      Tužitelji: Daiichi Sankyo Co. Ltd, Sanofi-Aventis Deutschland GmbH

      Tuženik: DEMO Anonymos Viomichaniki kai Emporiki Etairia Farmakon

      Predmet

   Zahtjev za prethodnu odluku — Polymeles Protodikeio Athinon — Tumačenje čl. 27. i čl. 70. Sporazuma o trgovinskim aspektima prava intelektualnog vlasništva (TRIPS), priloženog Sporazumu o osnivanju „Svjetske trgovinske organizacije” (SL L 336, str. 214.) — Razlikovanje područja koja spadaju u pravo Zajednice i područja koja spadaju u nadležnost država članica — Područje patenata — Kemijski i farmaceutski proizvodi

      Izreka

               1.

               Članak 27. Sporazuma o trgovinskim aspektima prava intelektualnog vlasništva koji čini Prilog 1.C Sporazumu o osnivanju Svjetske trgovinske organizacije (WTO), zaključenom u Marrakechu 15. travnja 1994. i potvrđenom Odlukom Vijeća 94/800/EZ od 22. prosinca 1994. o zaključivanju u ime Europske zajednice, s obzirom na pitanja iz njezine nadležnosti, sporazuma postignutih u Urugvajskoj rundi multilateralnih pregovora (1986.-1994.), tiče se zajedničke trgovinske politike.

               2.

               Članak 27. Sporazuma o trgovinskim aspektima prava intelektualnog vlasništva treba tumačiti u smislu da izum farmaceutskog proizvoda, kao što je aktivni kemijski spoj u lijeku, ukoliko ne postoji iznimka sukladno stavcima 2. i 3., može biti predmet patenta pod uvjetima navedenim u stavku 1. istog članka.

               3.

               U slučaju patenta koji je priznat po prijavi kojom se tražila zaštita izuma postupka proizvodnje farmaceutskog proizvoda i farmaceutskog proizvoda kao takvog, ali kojim je priznat samo postupak proizvodnje, ne treba smatrati da zbog pravila navedenih u članku 27. i članku 70. Sporazuma TRIPS, predmetni patent, počevši od stupanja na snagu spomenutog sporazuma, pokriva izum tog farmaceutskog proizvoda.

      (1)  SL C 298, 8.10.2011.


title: Predmet C-404/17: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 6. srpnja 2017. uputio Förvaltningsrätten i Malmö, migrationsdomstolen (Švedska) – A protiv Migrationsverket

text:
               4.9.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 293/21

         Zahtjev za prethodnu odluku koji je 6. srpnja 2017. uputio Förvaltningsrätten i Malmö, migrationsdomstolen (Švedska) – A protiv Migrationsverket
   (Predmet C-404/17)
   (2017/C 293/26)
   Jezik postupka: švedski

      Sud koji je uputio zahtjev

   Förvaltningsrätten i Malmö, migrationsdomstolen

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelj: A

      Tuženik: Migrationsverket

      Prethodna pitanja

   Treba li smatrati da je u skladu s člankom 31. stavkom 8. preinačene Direktive o postupku azila (1) očito neosnovan zahtjev za kojeg se smatra da su u njemu iznesene informacije podnositelja zahtjeva, na temelju kojih je i ocijenjen, pouzdane, ali nedostatne da bi se na temelju njih odlučilo o potrebi pružanja međunarodne zaštite jer informacije o državi porijekla upućuju na to da postoji prihvatljiva zaštita?

      (1)  Direktiva 2013/32/EU Europskog parlamenta i Vijeća od 26. lipnja 2013. o zajedničkim postupcima za priznavanje i oduzimanje međunarodne zaštite (SL 2013 L 180, str. 60.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 19., svezak 12., str. 249.)


title: Presuda Suda od 28. siječnja 2015. u predmetu E-11/14 – Nadzorno tijelo EFTA-e protiv Islanda (Propust ugovorne stranke da ispuni svoje obveze – Neprovedba – Direktiva 2011/7/EU o borbi protiv kašnjenja u plaćanju u poslovnim transakcijama)

text:
               18.6.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 201/5

         PRESUDA SUDA
   od 28. siječnja 2015.
   u predmetu E-11/14
   Nadzorno tijelo EFTA-e protiv Islanda
   (Propust ugovorne stranke da ispuni svoje obveze – Neprovedba – Direktiva 2011/7/EU o borbi protiv kašnjenja u plaćanju u poslovnim transakcijama)
   (2015/C 201/05)
   U predmetu E-11/14, Nadzorno tijelo EFTA-e protiv Islanda – ZAHTJEV za izjavu da nedonošenjem svih mjera potrebnih za provedbu akta iz točke 2. Priloga XII. Sporazumu o Europskom gospodarskom prostoru, tj. Direktive 2011/7/EU Europskog parlamenta i Vijeća od 16. veljače 2011. o borbi protiv kašnjenja u plaćanju u poslovnim transakcijama, prilagođenog Sporazumu Protokolom 1., i/ili neobavješćivanjem Nadzornog tijela EFTA-e o tim mjerama u predviđenom roku Island nije ispunio svoje obveze iz članka 12. tog akta i članka 7. Sporazuma o EGP-u, Sud, u sastavu Carl Baudenbacher, predsjednik, Per Christiansen (sudac-izvjestitelj) i Páll Hreinsson, suci, presudio je 28. siječnja 2015. kao u izreci:
   Sud:

               1.

               Izjavljuje da Island nije ispunio svoje obveze iz članka 12. tog akta iz točke 2. Priloga XII. Sporazumu o Europskom gospodarskom prostoru (Direktiva 2011/7/EU Europskog parlamenta i Vijeća od 16. veljače 2011. o borbi protiv kašnjenja u plaćanju u poslovnim transakcijama), prilagođenog Sporazumu Protokolom 1., i članka 7. Sporazuma jer nije donio sve mjere potrebne za provedbu tog akta u predviđenom roku.

               2.

               Nalaže Islandu plaćanje troškova postupka.


title: Predmet F-21/14: Rješenje Službeničkog suda (drugo vijeće) od 11. prosinca 2014. – Iliopoulou protiv Europola (Javna služba — Osoblje Europola — Konvencija o Europolu — Pravilnik o osoblju Europola — Odluka 2009/371/JAI — Primjena uvjeta zapošljavanja koji se primjenjuju na ostale službenike Europola — Neproduljenje ugovora privremenog službenika na određeno vrijeme — Odbijanje dodjele ugovora privremenog službenika na neodređeno vrijeme)

text:
               2.2.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 34/49

         Rješenje Službeničkog suda (drugo vijeće) od 11. prosinca 2014. – Iliopoulou protiv Europola
   (Predmet F-21/14) (1)

   ((Javna služba - Osoblje Europola - Konvencija o Europolu - Pravilnik o osoblju Europola - Odluka 2009/371/JAI - Primjena uvjeta zapošljavanja koji se primjenjuju na ostale službenike Europola - Neproduljenje ugovora privremenog službenika na određeno vrijeme - Odbijanje dodjele ugovora privremenog službenika na neodređeno vrijeme))
   (2015/C 034/59)
   Jezik postupka: francuski

      Stranke

      Tužiteljica: Hariklia Iliopoulou (Wassenaar, Nizozemska) (zastupnik: J.-J. Ghosez, odvjetnik)

      Tuženik: Europski policijski ured (zastupnici: J. Arnould i D. Neumann, agenti)

      Predmet

   Zahtjev za poništenje odluke o neproduljenju na neodređeno vrijeme ugovora tužiteljice na određeno vrijeme i zahtjev da se Europolu naloži plaćanje razlike tužiteljici između plaće na koju bi ona imala pravo da je ostala na radnom mjestu kod tuženika i naknade za nezaposlenost ili druge dopunske naknade koju je primila.

      Izreka rješenja

               1.

               Tužba se odbija.

               2.

               Europski policijski ured snosi svoje troškove i nalaže mu se snošenje polovice troškova H. Iliopoulou.

               3.

               H. Iliopoulou snosi polovicu svojih troškova.

      (1)  SL C 184, 16.6.2014., str. 42.


title: Predmet T-248/13: Tužba podnesena 6. studenoga 2013. — FK protiv Komisije

text:
               11.1.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 9/24

         Tužba podnesena 6. studenoga 2013. — FK protiv Komisije
   (Predmet T-248/13)
   2014/C 9/39
   Jezik postupka: engleski

      Stranke

      Tužitelj: FK (Damask, Sirija) (zastupnici: E. Grieves, barrister i J. Carey, solicitor)

      Tuženik: Europska komisija

      Zahtjevi

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

               —

               ukine Uredbu Komisije (EZ) br. 14/2007 od 10. siječnja 2007. o 74. izmjeni Uredbe Vijeća (EZ) br. 881/2002 o određenim posebnim mjerama ograničavanja protiv određenih osoba i subjekata povezanih s Osamom bin Ladenom, mrežom Al-Qaidom i talibanima te o stavljanju izvan snage Uredbe Vijeća (EZ) br. 467/2001 (SL L 6, str. 6.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 12., svezak 2., str. 128.) u dijelu u kojem se ona primjenjuje na tužitelja, te Odluku Komisije od 6. ožujka 2013. o održavanju popisa;

               —

               naloži Komisiji snošenje troškova.

      Tužbeni razlozi i glavni argumenti

   U prilog osnovanosti tužbe tužitelj ističe pet tužbenih razloga.

               1.

               U okviru prvog tužbenog razloga tužitelj tvrdi da sporna odluka nije donesena žurno ili u razumnom roku.

               2.

               U okviru drugog tužbenog razloga tužitelj tvrdi da je Komisija propustila smisleno procijeniti je li tužitelj ispunio relevantne kriterije. Tužitelj osobito tvrdi da je Komisija: (a) propustila tražiti i/ili pribaviti priležeće dokaze za navode; (b) propustila osigurati da obrazloženje odgovara razlozima na koje se oslanjao Odbor za sankcije Ujedinjenih naroda te da je propustila tražiti i/ili pribaviti dovoljno detaljne navode koji bi dozvolili tužitelju da na njih učinkovito odgovori; (c) propustila ispitati je li neki od navoda utemeljen na dokazima pribavljenim mučenjem; i (d) propustila tražiti i/ili pribaviti relevantne dokaze u prilog obrane.

               3.

               U okviru trećeg tužbenog razloga tužitelj tvrdi da je Komisija propustila primijeniti ispravan standard i teret dokazivanja.

               4.

               U okviru četvrtog tužbenog razloga tužitelj ističe da obrazloženje na koje se poziva Komisija sadrži sljedeće pravne nedostatke: (a) za nijedan navod nije potkrijepljen dokaz kojim bi se dokazalo da su navodi osnovani; (b) neki navodi su nedovoljno precizni do te mjere da tužitelju ne daju mogućnost da učinkovito osporava navode; (c) neki navodi su toliko zastarjeli i/ili nejasni da se ne mogu razumno povezati s relevantnim kriterijima; i (d) neki navodi su nekonzistentni s dokazima obrane.

               5.

               U okviru petog tužbenog razloga tužitelj tvrdi da je Komisija propustila provesti test proporcionalnosti, stavljajući u odnos temeljna prava tužitelja i stvarni neposredni rizik za koji se tvrdi da predstavlja.


title: Predmet C-9/14: Presuda Suda (drugo vijeće) od 18. lipnja 2015. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Hoge Raad der Nederlanden – Nizozemska) – Staatssecretaris van Financiën protiv D. G. Kiebacka (Zahtjev za prethodnu odluku — Sloboda kretanja radnika — Porezno zakonodavstvo — Porezi na dohodak — Dohodak ostvaren na državnom području države članice — Radnik nerezident — Oporezivanje u državi zaposlenja — Uvjeti)

text:
               24.8.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 279/11

         Presuda Suda (drugo vijeće) od 18. lipnja 2015. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Hoge Raad der Nederlanden – Nizozemska) – Staatssecretaris van Financiën protiv D. G. Kiebacka
   (Predmet C-9/14) (1)

   ((Zahtjev za prethodnu odluku - Sloboda kretanja radnika - Porezno zakonodavstvo - Porezi na dohodak - Dohodak ostvaren na državnom području države članice - Radnik nerezident - Oporezivanje u državi zaposlenja - Uvjeti))
   (2015/C 279/12)
   Jezik postupka: nizozemski

      Sud koji je uputio zahtjev

   Hoge Raad der Nederlanden

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelj: Staatssecretaris van Financiën

      Tuženik: D. G. Kieback

      Izreka

   Članak 39. stavak 2. UEZ-a treba tumačiti na način da se ne protivi tomu da država članica u svrhu oporezivanja dohotka radnika nerezidenta koji je obavljao svoju profesionalnu aktivnost u toj državi članici tijekom dijela godine odbije priznati tom radniku poreznu olakšicu uzimajući u obzir njegovu osobnu i obiteljsku situaciju zbog toga što, iako je stekao sav ili gotovo sav dohodak iz toga razdoblja u toj državi članici, taj dohodak ne predstavlja većinu njegovih oporezivih sredstava tijekom cijele predmetne godine. Okolnost da je taj radnik otišao obavljati profesionalnu aktivnost u trećoj državi, a ne u drugoj državi članici Unije, ne može utjecati na to tumačenje.

      (1)  SL C 102, 7. 4. 2014.


title: Predmet C-5/14: Zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Finanzgericht Hamburg (Njemačka) 7. siječnja 2014. — Kernkraftwerke Lippe-Ems GmbH protiv Hauptzollamt Osnabrück

text:
               22.3.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 85/16

         Zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Finanzgericht Hamburg (Njemačka) 7. siječnja 2014. — Kernkraftwerke Lippe-Ems GmbH protiv Hauptzollamt Osnabrück
   (Predmet C-5/14)
   2014/C 85/29
   Jezik postupka: njemački

      Sud koji je uputio zahtjev

   Finanzgericht Hamburg

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelj: Kernkraftwerke Lippe-Ems GmbH

      Tuženik: Hauptzollamt Osnabrück

      Prethodna pitanja

               1.

               Ovlašćuje li članak 267. rečenica 2. u vezi s rečenicom 1. točkom 2. Ugovora o funkcioniranju Europske unije (UFEU) sud države članice da uputi Sudu Europske unije prethodna pitanja koja mu se javljaju o tumačenju prava Unije u vezi sa sukladnošću nacionalnog zakona i u slučaju kada sud ne sumnja samo u sukladnost zakona s pravom Unije, već je također uvjeren i da je nacionalni zakon suprotan nacionalnom ustavu, te se je stoga u identičnom slučaju već obratio ustavnom sudu koji je prema nacionalnom pravu jedini ovlašten odlučivati o protivnosti zakona ustavu, ali o čemu još nije donesena odluka?
               Ukoliko se na prvo pitanje da potvrdan odgovor, Finanzgericht Hamburg moli Sud Europske unije odgovor na sljedeća pitanja:

               2.

               Protive li se direktiva 2008/11/EZ (1) i direktiva 2003/96/EZ (2) — donesene u vezi usklađivanja trošarina kao i u vezi energenata i električne energije — uvođenju nacionalnog poreza koji se naplaćuje na nuklearna goriva koja se upotrebljavaju za industrijsku proizvodnju električne energije? Je li pri tome od važnosti da se nacionalni porez kroz cijenu električne energije može prenijeti na potrošača, i što se u danom slučaju smatra pod prenošenjem?

               3.

               Može li se poduzeće braniti od poreza kojeg je država članica s ciljem ostvarivanja prihoda uvela na upotrebu nuklearnog goriva za industrijsku proizvodnju električne energije, ističući prigovor da oporezivanje predstavlja potporu suprotnu pravu Unije sukladno članku 107. UFEU-a?
               Ukoliko se na prethodno pitanje da potvrdan odgovor:
               Predstavlja li njemački zakon o nuklearnim gorivima, temeljem kojeg se s ciljem ostvarivanja prihoda naplaćuje porez samo od takvih poduzeća koja industrijski proizvode električnu energiju upotrebom nuklearnih goriva državnu potporu u smislu članka 107. UFEU-a? Koje su okolnosti relevantne pri ispitivanju da li se poduzeća kojima se porez ne naplaćuje na isti način nalaze u usporedivom stvarnom i pravnom položaju?

               4.

               Je li naplaćivanje njemačkog poreza na nuklearna goriva suprotno odredbama Ugovora o osnivanju Europske zajednice za atomsku energiju (Ugovor o Euratomu)?

      (1)  Direktiva Vijeća 2008/118/EZ od 16. prosinca 2008. o općim aranžmanima za trošarine i o stavljanju izvan snage Direktive 92/12/EEZ; SL L 2009, L 9, str. 12. (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 9., svezak 2., str. 174.).

      (2)  Direktiva Vijeća 2003/96/EZ od 27. listopada 2003. o restrukturiranju sustava Zajednice za oporezivanje energenata i električne energije; SL L 283, str. 51.(SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 9., svezak 2., str. 75.).


title: Predmet T-706/16 P: Žalba koju je 3. listopada 2016. podnio HB protiv presude Službeničkog suda od 21. srpnja 2016. u predmetu F-125/15, HB protiv Komisije

text:
               5.12.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 454/30

      Žalba koju je 3. listopada 2016. podnio HB protiv presude Službeničkog suda od 21. srpnja 2016. u predmetu F-125/15, HB protiv Komisije
      (Predmet T-706/16 P)
      (2016/C 454/52)
      Jezik postupka: francuski

         Stranke

         Žaliteljica: HB (Schweich, Njemačka) (zastupnici: S. Orlandi i T. Martin, odvjetnici)

         Druga stranka u postupku: Europska komisija

         Žalbeni zahtjev

      Žaliteljica od Općeg suda zahtijeva da:

                  —

                  ukine presudu Službeničkog suda u predmetu F-125/15, HB/Komisija;
                  odlučujući na temelju novih odredbi,

                  —

                  poništi odluku o nepromicanju žaliteljice na temelju postupka promaknuća za 2014.;

                  —

                  Komisiji naloži da žaliteljici na ime pretrpljene neimovinske štete isplati iznos od 15 000 eura;

                  —

                  Komisiji naloži snošenje troškova dvaju postupaka.

         Žalbeni razlozi i glavni argumenti

      U prilog osnovanosti žalbe žaliteljica ističe tri žalbena razloga koji se temelje na nekoliko pogrešaka koje se tiču prava koje je Službenički sud počinio.
      Kao prvo, žaliteljica smatra da je Službenički sud počinio pogrešku koja se tiče prava smatrajući da je tijelo za imenovanje provelo stvarnu usporedbu zasluga, to jest na objektivnoj i ravnopravnoj osnovi, iako nije uzelo u obzir žaliteljičine zasluge za 2013. zbog nepostojanja ocjene u izvješću o ocjeni za 2013., a da nije pokušalo pribaviti usporedive izvore informacija ili podataka.
      Kao drugo, žaliteljica smatra da je Službenički sud počinio pogrešku koja se tiče prava presudivši da se nepostojanje ocjene u izvješću o ocjeni za 2013. može pripisati žaliteljici i da činjenica da ga nije pobijala u zakonskim rokovima predstavlja prepreku tome da tijelo za imenovanje ocijeni njezine zasluge za tu godinu.
      Kao treće, po žaliteljičinu mišljenju, Službenički sud je počinio pogrešku koja se tiče prava presudivši da žaliteljica nije dokazala činjenice koje ukazuju na to da je postojala diskriminacija na temelju spola iako u njezinu izvješću o ocjeni nema nikakve bitne ocjene, isključivo zbog njezina dugotrajnog odsustva opravdanog rodiljnim dopustom i bolovanjem zbog komplikacija u vezi s trudnoćom.


title: Predmet C-422/16: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 1. kolovoza 2016. uputio Landgericht Trier (Njemačka) – Verband Sozialer Wettbewerb e.V. protiv TofuTown.com GmbH

text:
               26.9.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 350/17

         Zahtjev za prethodnu odluku koji je 1. kolovoza 2016. uputio Landgericht Trier (Njemačka) – Verband Sozialer Wettbewerb e.V. protiv TofuTown.com GmbH
   (Predmet C-422/16)
   (2016/C 350/22)
   Jezik postupka: njemački

      Sud koji je uputio zahtjev

   Landgericht Trier

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelj: Verband Sozialer Wettbewerb e.V.

      Tuženik: TofuTown.com GmbH

      Prethodna pitanja

               1.

               Može li se članak 78. stavak 2. Uredbe (EU) br. 1308/2013 (1) Europskog parlamenta i Vijeća od 17. prosinca 2013. o uspostavljanju zajedničke organizacije tržišta poljoprivrednih proizvoda i stavljanju izvan snage uredbi Vijeća (EEZ) br. 922/72, (EEZ) br. 234/79, (EZ) br. 1037/2001 i (EZ) br. 1234/2007 (u daljnjem tekstu: Uredba (EU) br. 1308/2013) tumačiti na način da definicije, oznake i prodajne oznake u smislu Priloga VII. ne moraju ispunjavati odgovarajuće zahtjeve toga priloga ako se odgovarajuće definicije, oznake i prodajne oznake nadopune pojašnjavajućim odnosno opisnim dodacima (kao primjerice „maslac od tofua” za čisti biljni proizvod)?

               2.

               Treba li Prilog VII. dio III. točku 1. Uredbe (EU) br. 1308/2013 razumjeti na način da izraz „mlijeko” znači isključivo prirodni sekret mliječne žlijezde, dobiven iz jedne ili više mužnji, kojem nije ništa dodano niti oduzeto ili se izraz „mlijeko” – po potrebi prilikom dodavanja pojašnjavajućih izraza kao primjerice „sojino mlijeko” – smije koristiti i za biljne (veganske) proizvode prilikom njihova stavljanja na tržište?

               3.

               Treba li Prilog VII. dio III. točku 2. uz članak 78. Uredbe (EU) br. 1308/2013 tumačiti na način da tamo pod točkom 2. a pojedinačno navedene oznake, poput primjerice „sirutka”, „vrhnje”, „maslac”, „mlaćenica”, „sir”, „jogurt” ili izraz „vrhnje” itd. isključivo znače mliječne proizvode ili u područje primjene Priloga VII. dijela III. točke 2. Uredbe (EU) br. 1308/2013 mogu ulaziti i čisti biljni/veganski proizvodi koji su proizvedeni bez (životinjskog) mlijeka?

      (1)  SL L 347, str. 671.


title: Predmet C-502/15: Tužba podnesena 22. rujna 2015. – Europska komisija protiv Ujedinjene Kraljevine Velike Britanije i Sjeverne Irske

text:
               18.1.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 16/14

         Tužba podnesena 22. rujna 2015. – Europska komisija protiv Ujedinjene Kraljevine Velike Britanije i Sjeverne Irske
   (Predmet C-502/15)
   (2016/C 016/17)
   Jezik postupka: engleski

      Stranke

      Tužitelj: Europska komisija (zastupnici: K. Mifsud-Bonnici i E. Manhaeve, agenti)

      Tuženik: Ujedinjena Kraljevina Velike Britanije i Sjeverne Irske

      Tužitelj od Suda zahtijeva da:

               —

               utvrdi da je Ujedinjena Kraljevina propustivši ispravno primijeniti Direktivu Vijeća 91/271/EEZ (1) o pročišćavanju komunalnih otpadnih voda u odnosu na Gowerton i Llanelli, Gibraltar i 11 aglomeracija, nije ispunila obveze iz članaka 3., 4., 5. i 10. Direktive 91/271/EEZ;

               —

               naloži Ujedinjenoj Kraljevini Velike Britanije i Sjeverne Irske snošenje troškova.

      Tužbeni razlozi i glavni argumenti

   Komisija svojom tužbom od Suda zahtijeva da utvrdi da je Ujedinjena Kraljevina nije ispravno primjenila, u Gowertonu i Llanelli, Gibraltaru i 11 aglomeracija Direktivu Vijeća 91/271/EEZ o pročišćavanju komunalnih otpadnih voda.
   Komisija osobito smatra da Ujedinjena Kraljevina nije osigurala da se zadrže i odvedu za pročišćavanje vode prikupljene u zajednički sustav komunalnih otpadnih voda i kišnice u Gowertonu i Llanelli u skladu s odredbama članaka 3., 4.,10. i Priloga I dijela A i Priloga I dijela B Direktive 91/271/EEZ.
   Nadalje, Komisija smatra da bilo neuspostavom sekundarnog ili jednakovrijednog pročišćavanja ili nepružanjem zadovoljavajućih dokaza kojima se pokazuje usklađenost u tom smislu s Direktivom 91/271/EEZ u pogledu 3 aglomeracije, kao i izostankom bilo kakvog pročišćavanja komunalnih otpadnih voda u Gibraltaru, Ujedinjena Kraljevina propustila je ispuniti svoje obveze iz članka 4., Prilogom I dijelom B i Prilogom I dijelom D Direktive 91/271/EEZ .
   Zaključno, Komisija tvrdi da Ujedinjena Kraljevina nije ispravno poštovala obveze iz članka 5., Priloga I dijela B i Priloga I dijela D Direktive Vijeća 91/271/EEZ jer nije osigurala da se komunalne otpadne vode koje ulaze u sabirne sustave iz 8 aglomeracija prije ispuštanja u osjetljiva područja podvrgnu strožem pročišćavanju.
   Razdoblje propisano za prenošenje direktive isteklo je 30. lipnja 1993.

      (1)  SL L 135, str. 40. (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 15., svezak 1., str. 5.)


               22.9.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 347/35

         Postupak koji je poduzetnik Míla ehf. pokrenuo protiv Nadzornog tijela EFTA-e 21. lipnja 2016.
   (Predmet E-7/16)
   (2016/C 347/07)
   Poduzetnik Míla ehf., koji zastupaju odvjetnici Espen Bakken i Atle Erling Lunder iz odvjetničkog društva Arntzen de Besche Advokatfirma AS, Bygdøy allé 2, 0204 Oslo, Norveška, pokrenuo je 21. lipnja 2016. pred Sudom EFTA-e postupak protiv Nadzornog tijela EFTA-e.
   Tužitelj od Suda EFTA-e zahtijeva:

               1.

               da se članci 1. i 2. Odluke 061/16/COL Nadzornog tijela EFTA-e proglase ništavim;

               2.

               da se Nadzornom tijelu EFTA-e naloži da snosi troškove tog postupka.

      Pravna pozadina i činjenična osnova te navedeni razlozi:

               —

               Tužitelj traži poništenje Odluke br. 061/16/COL Nadzornog tijela EFTA-e od 16. ožujka 2016.

               —

               Nakon presude Suda EFTA-e u predmetu E-1/13 Nadzorno tijelo EFTA-e pokrenulo je formalni istražni postupak u vezi s ugovorom o najmu koji su 1. veljače 2010. sklopili Agencija za obranu Ministarstva vanjskih poslova Islanda i poduzetnik Og fjarskipti, koji se odnosi na upotrebu i funkcioniranje optičkog vlakna. Istražni postupak okončan je Odlukom br. 061/16/COL, u kojoj je Nadzorno tijelo EFTA-e zaključilo da najam nije uključivao državnu potporu u smislu članka 61. stavka 1. Sporazuma o EGP-u.

               —

               Tužitelj tvrdi da se pobijana Odluka temelji na pogrešnoj primjeni članka 61. stavka 1. Sporazuma o EGP-u.


title: Predmet T-109/16: Tužba podnesena 18. ožujka 2016. – Laboratoire de la mer protiv EUIPO-a – Boehringer Ingelheim Pharma (RESPIMER)

text:
               10.5.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 165/16

         Tužba podnesena 18. ožujka 2016. – Laboratoire de la mer protiv EUIPO-a – Boehringer Ingelheim Pharma (RESPIMER)
   (Predmet T-109/16)
   (2016/C 165/18)
   Jezik na kojem je tužba podnesena: engleski

      Stranke

      Tužitelj: Laboratoire de la mer (Saint-Malo, Francuska) (zastupnik: S. Szilvasi, odvjetnik)

      Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO)

      Druga stranka pred žalbenim vijećem: Boehringer Ingelheim Pharma GmbH & Co. KG (Ingelheim, Njemačka)

      Podaci o postupku pred EUIPO-om

      Podnositelj prijave spornog žiga: tužitelj

      Predmetni sporni žig: verbalni žig Unije „RESPIMER” – prijava za registraciju br. 11 228 004

      Postupak pred EUIPO-om: postupak povodom prigovora

      Pobijana odluka: odluka petog žalbenog vijeća EUIPO-a od 21. siječnja 2016. u predmetu R 3109/2014-5

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

               —

               poništi pobijanu odluku;

               —

               dopusti registraciju prijave za žig Unije „RESPIMER” br. 11 228 004 za sve navedene proizvode iz razreda 3., 5. i 10.;

               —

               naloži Boehringer Ingelheim Pharma GmbH & Co. KG snošenje svih troškova nastalih pred Odjelom za prigovore EUIPO-a, petim žalbenim vijećem EUIPO-a i Općim sudom Europske unije.

      Tužbeni razlozi

               —

               odbijanjem uzimanja u obzir odluke francuskog Nacionalnog instituta za industrijsko vlasništvo od 4. travnja 2013. u vezi s istim žigovima, peto žalbeno cvijeće nije osiguralo pravni temelj za svoju odluku od 21. siječnja 2016.;

               —

               povreda članka 8. stavka 1. točke (b) Uredbe br. 207/2009.


title: Predmet T-236/13: Rješenje Općeg suda od 7. srpnja 2014. – CMC France protiv Komisije ( „Tužba za poništenje — Okoliš — Direktiva 94/62/EZ — Ambalaža i ambalažni otpad — Direktiva 2013/2/EU — Kalemi, tube i valjci na koje se namataju fleksibilni materijali — Nepostojanje izravnog utjecaja — Nedopuštenost” )

text:
               15.9.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 315/56

         Rješenje Općeg suda od 7. srpnja 2014. – CMC France protiv Komisije
   (Predmet T-236/13) (1)

   ((„Tužba za poništenje - Okoliš - Direktiva 94/62/EZ - Ambalaža i ambalažni otpad - Direktiva 2013/2/EU - Kalemi, tube i valjci na koje se namataju fleksibilni materijali - Nepostojanje izravnog utjecaja - Nedopuštenost”))
   2014/C 315/94
   Jezik postupka: francuski

      Stranke

      Tužitelj: CMC France (Châtenois, Francuska) (zastupnici: J.-M. Leprêtre i N. Chahid-Nouraï, odvjetnici)

      Tuženik: Europska komisija (zastupnici: A. Alcover San Pedro i J.-F. Brakeland, agenti)

      Predmet

   Zahtjev za djelomično poništenje Direktive Komisije 2013/2/EU od 7. veljače 2013. o izmjeni Priloga I. Direktivi 94/62/EZ Europskog parlamenta i Vijeća o ambalaži i ambalažnom otpadu (SL L 37, str. 10.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 13., svezak 61., str. 288.) u dijelu u kojem Komisija kaleme, tube i valjke na koje se namataju fleksibilni materijali, osim kalema, tuba i valjaka koji su dio proizvodnih strojeva i ne rabe se za prezentiranje proizvoda kao prodajne jedinice uvrštava na popis ilustrativnih primjera za primjenu kriterija kojima se određuje pojam „ambalaža”.

      Izreka

               1.

               Tužba se odbacuje kao nedopuštena.

               2.

               Nalaže se CMC Franceu snošenje vlastitih troškova, kao i onih Europske komisije.

      (1)  SL C 171, 15.6.2013.


title: Predmet C-506/14: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 12. studenoga 2014. uputio Korkein hallinto-oikeus (Finska) – Yara Suomi Oy, Borealis Polymers Oy, Neste Oil Oyj, SSAB Europe Oy

text:
               2.2.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 34/9

         Zahtjev za prethodnu odluku koji je 12. studenoga 2014. uputio Korkein hallinto-oikeus (Finska) – Yara Suomi Oy, Borealis Polymers Oy, Neste Oil Oyj, SSAB Europe Oy
   (Predmet C-506/14)
   (2015/C 034/09)
   Jezik postupka: finski

      Sud koji je uputio zahtjev

   Korkein hallinto-oikeus

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelji: Yara Suomi Oy, Borealis Polymers Oy, Neste Oil Oyj, SSAB Europe Oy

      Druga stranka: Työ- ja elinkeinoministeriö

      Prethodna pitanja

               1.

               Je li nevaljana Odluka Komisije 2013/448/EU (1), s obzirom da se temelji na članku 10.a stavku 5. Direktive o trgovanju emisijskim jedinicama (2) te povrjeđuje li se njome članak 23. stavak 3. navedene direktive, zato što nije donesena temeljem regulatornog postupka s kontrolom propisanog u članku 5.a Odluke 1999/468/EZ (3) i članku 12. Uredbe 182/2011/EU (4)? Ako je odgovor na ovo pitanje potvrdan, na preostala pitanja nije potrebno odgovarati.

               2.

               Povrjeđuje li Odluka Komisije 2013/448/EU članak 10.a stavak 5. točku (a) Direktive o trgovanju emisijskim jedinicama, s obzirom da Komisija prilikom utvrđivanja gornje granice emisija za industriju nije uzela u obzir

                           (i)

                           jedan dio verificiranih emisija iz razdoblja od 2005. do 2007. godine koje proizlaze iz djelatnosti i postrojenja koji su u razdoblju od 2008. do 2012. godine uvršteni u područje primjene Direktive o trgovanju emisijskim jedinicama, ali za koje u razdoblju od 2005. do 2007. godine nije postojala obveza verifikacije i koje zbog toga nisu bile registrirane u CITL-sustavu,

                           (ii)

                           nove djelatnosti koje su uvrštene u područje primjene Direktive o trgovanju emisijskim jedinicama za godine od 2008. do 2012. i od 2013. do 2020., u dijelu u kojem u godinama od 2005. do 2007. nisu bile uvrštene u područje primjene navedene direktive te nisu bile obavljane u postrojenjima koja su već u godinama od 2005. do 2007. ulazila u područje primjene Direktive o trgovanju emisijskim jedinicama,

                           (iii)

                           emisije postrojenja zatvorenih prije 30. lipnja 2011., iako realno postoje verificirane emisije iz tih postrojenja u godinama od 2005. do 2007., a djelomično i u godinama od 2008. do 2012.?

                     U slučaju da na pitanja 2. (i) do (iii) u određenom dijelu treba odgovoriti potvrdno, je li Odluka Komisije 2013/448/EU nevaljana u pogledu primjene međusektorskog faktora korekcije, tako da se isti ne može primijeniti?

               3.

               Je li Odluka Komisije 2013/448/EU nevaljana, te povrjeđuje li članak 10.a stavak 5. Direktive o trgovanju emisijskim jedinicama kao i ciljeve navedene direktive, zato što prilikom izračuna gornje granice emisija za industriju temeljem članka 10.a stavka 5. točaka (a) i (b) Direktive o trgovanju emisijskim jedinicama ne uzima u obzir emisije koje nastaju (i) pri proizvodnji električne energije iz otpadnih plinova u postrojenjima navedenim u Prilogu I. Direktive o trgovanju emisijskim jedinicama koja nisu „proizvođači električne energije” te (ii) pri proizvodnji topline u postrojenjima navedenim u Prilogu I. Direktive o trgovanju emisijskim jedinicama koja nisu „proizvođači električne energije” i kojima se temeljem članka 10.a stavaka 1. do 4. Direktive o trgovanju emisijskim jedinicama kao i temeljem Odluke 2011/278/EU (5) mogu besplatno dodijeliti emisijske jedinice?

               4.

               Je li Odluka Komisije 2013/448/EU nevaljana te povrjeđuje li članak 3. točke (e) i (u) Direktive o trgovanju emisijskim jedinicama – bilo same za sebe ili u vezi s člankom 10.a stavkom 5. Direktive o trgovanju emisijskim jedinicama – jer prilikom izračuna gornje granice emisija za industriju temeljem članka 10.a stavka 5. točaka (a) i (b) Direktive o trgovanju emisijskim jedinicama ne uzima u obzir emisije navedene u pitanju br. 3.?

               5.

               Povrjeđuje li Odluka Komisije 2013/448/EU članak 10.a stavak 12. Direktive o trgovanju emisijskim jedinicama, time što primjenu međusektorskog faktora korekcije proteže na sektor definiran u Odluci 2010/2/EU (6) u kojem postoji značajan rizik istjecanja CO2?

               6.

               Povrjeđuje li Odluka Komisije 2011/278/EU članak 10.a stavak 1. Direktive o trgovanju emisijskim jedinicama, iz razloga što bi Komisijine mjere prilikom utvrđivanja referentnih vrijednosti trebale uzimati u obzir poticaje za energetski učinkovite tehnike, najučinkovitije tehnike, visokoučinkovitu kogeneraciju i učinkovitu energetsku oporabu otpadnih plinova?

               7.

               Povrjeđuje li Odluka Komisije 2011/278/EU članak 10.a stavak 2. Direktive o trgovanju emisijskim jedinicama, iz razloga što bi načela za određivanje referentnih vrijednosti trebala počivati na prosječnom učinku 10 posto najučinkovitijih postrojenja u svakom sektoru?

      (1)  2013/448/EU: Odluka Komisije оd 5. rujna 2013. o nacionalnim provedbenim mjerama za prijelaznu besplatnu dodjelu emisijskih jedinica stakleničkih plinova u skladu s člankom 11. stavkom 3. Direktive 2003/87/EZ Europskog parlamenta i Vijeća (SL L 240, str. 27.).

      (2)  Direktiva 2003/87/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 13. listopada 2003. o uspostavi sustava trgovanja emisijskim jedinicama stakleničkih plinova unutar Zajednice i o izmjeni Direktive Vijeća 96/61/EZ (SL L 275,str. 32.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 15., svezak 9., str. 28.).

      (3)  1999/468/EZ: Odluka Vijeća od 28. lipnja 1999. o utvrđivanju postupaka za izvršavanje provedbenih ovlasti dodijeljenih Komisiji (SL L 184, str. 23.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 1., svezak 17., str. 36.).

      (4)  Uredba (EZ) br. 182/2011 Europskog parlamenta i Vijeća od 16. veljače 2011. o utvrđivanju pravila i općih načela u vezi s mehanizmima nadzora država članica nad izvršavanjem provedbenih ovlasti Komisije (SL L 55, str. 13.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 1., svezak 5., str. 291.).

      (5)  2011/278/EU: Odluka Komisije od 27. travnja 2011. o utvrđivanju prijelaznih propisa na razini Unije za usklađenu besplatnu dodjelu emisijskih jedinica na temelju članka 10.a Direktive 2003/87/EZ Europskog parlamenta i Vijeća (SL L 130, str. 1.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 15., svezak 29., str. 257.).

      (6)  2010/2/EU: Odluka Komisije od 24. prosinca 2009. o utvrđivanju, u skladu s Direktivom 2003/87/EZ Europskog parlamenta i Vijeća, popisa sektora i podsektora koji se smatraju izloženima značajnom riziku od istjecanja ugljika (SL L 1, str. 10.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 15., svezak 29., str. 236.).


title: Predmet C-593/14: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 19. prosinca 2014. uputio Vestre Landsret (Danska) – Masco Denmark ApS i Damixa ApS protiv Skatteministerieta

text:
               2.3.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 73/17

      Zahtjev za prethodnu odluku koji je 19. prosinca 2014. uputio Vestre Landsret (Danska) – Masco Denmark ApS i Damixa ApS protiv Skatteministerieta
      (Predmet C-593/14)
      (2015/C 073/23)
      Jezik postupka: danski

         Sud koji je uputio zahtjev

      Vestre Landsret

         Stranke glavnog postupka

         Tužitelji: Masco Denmark ApS i Damixa ApS

         Tuženik: Skatteministeriet

         Prethodna pitanja

      Sprječava li članak 43. UEZ-a, u svezi s člankom 48. UEZ-a (sada članak 49. UFEU-a, u svezi s člankom 54. UFEU-a), državu članicu da oslobodi društvo koje je rezident od poreza na prihod od kamata, u slučaju kada povezano društvo iz iste grupe osnovano u drugoj državi članici nema pravo na porezni odbitak odgovarajućih rashoda za kamate zbog pravila (poput onih u ovom predmetu) u odnosnoj državi članici glede ograničenja odbitka kamate u slučajevima potkapitalizacije, kada prva država članica oslobodi društvo koje je rezident od poreza na prihod od kamata u slučajevima kada povezano društvo iz iste grupe u toj istoj državi članici nema pravo na porezni odbitak odgovarajućih rashoda za kamate zbog pravila (poput onih u ovom predmetu) u odnosnoj državi članici glede ograničenja odbitka kamate u slučajevima potkapitalizacije?


title: Predmet C-391/15: Presuda Suda (četvrto vijeće) od 5. travnja 2017. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Tribunal Superior de Justicia de Andalucía – Španjolska) – Marina del Mediterráneo SL i dr. protiv Agencia Pública de Puertos de Andalucía (Zahtjev za prethodnu odluku — Javna nabava — Postupci pravne zaštite — Direktiva 89/665/EEZ — Članak 1. stavak 1. — Članak 2. stavak 1. — Odluka javnog naručitelja o dopuštanju gospodarskom subjektu da sudjeluje u postupku javne nabave — Odluka koja se, u skladu s primjenjivim nacionalnim propisom, ne može pobijati)

text:
               29.5.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 168/9

         Presuda Suda (četvrto vijeće) od 5. travnja 2017. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Tribunal Superior de Justicia de Andalucía – Španjolska) – Marina del Mediterráneo SL i dr. protiv Agencia Pública de Puertos de Andalucía
   (Predmet C-391/15) (1)

   ((Zahtjev za prethodnu odluku - Javna nabava - Postupci pravne zaštite - Direktiva 89/665/EEZ - Članak 1. stavak 1. - Članak 2. stavak 1. - Odluka javnog naručitelja o dopuštanju gospodarskom subjektu da sudjeluje u postupku javne nabave - Odluka koja se, u skladu s primjenjivim nacionalnim propisom, ne može pobijati))
   (2017/C 168/10)
   Jezik postupka: španjolski

      Sud koji je uputio zahtjev

   Tribunal Superior de Justicia de Andalucía

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelji: Marina del Mediterráneo SL, Marina del Mediterráneo Duquesa SL, Marina del Mediterráneo Estepona SL, Marina del Mediterráneo Este SL, Marinas del Mediterráneo Torre SL, Marina del Mediterráneo Marbella SL, Gómez Palma SC, Enrique Alemán SA, Cyes Infraestructuras SA, Cysur Obras y Medioambiente SA

      Tuženik: Agencia Pública de Puertos de Andalucía

      uz sudjelovanje: Consejería de Obras Públicas y Vivienda de la Junta de Andalucía, Nassir Bin Abdullah and Sons SL, Puerto Deportivo de Marbella SA, Ayuntamiento de Marbella

      Izreka

               1.

               Članak 1. stavak 1. i članak 2. stavak 1. točke (a) i (b) Direktive Vijeća 89/665/EEZ od 21. prosinca 1989. o usklađivanju zakona i drugih propisa u odnosu na primjenu postupaka kontrole na sklapanje ugovora o javnoj nabavi robe i javnim radovima, kako je izmijenjena Direktivom 2007/66/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 11. prosinca 2007., treba tumačiti na način da im se, u situaciji poput one o kojoj je riječ u glavnom postupku, protivi nacionalno zakonodavstvo na temelju kojeg odluka o dopuštanju ponuditelju da sudjeluje u postupku javne nabave, za koju se navodi da krši pravo Unije u području javne nabave ili nacionalno zakonodavstvo koje ga prenosi, nije pripremni akt javnog naručitelja protiv kojeg se može podnijeti samostalno pravno sredstvo.

               2.

               Članak 1. stavak 1. i članak 2. stavak 1. točke (a) i (b) Direktive 89/665, kako je izmijenjena Direktivom 2007/66, imaju izravan učinak.

      (1)  SL C 346, 19. 10. 2015.


title: Predmet T-572/12: Presuda Općeg suda od 4. ožujka 2015. – Nissan Jidosha protiv OHIM-a (CVTC) („Žig Zajednice — Zahtjev za produljenje figurativnog žiga Zajednice CVTC — Djelomično produljenje — Članak 47. Uredbe (EZ) br. 207/2009”)

text:
               20.4.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 127/21

         Presuda Općeg suda od 4. ožujka 2015. – Nissan Jidosha protiv OHIM-a (CVTC)
   (Predmet T-572/12) (1)

   ((„Žig Zajednice - Zahtjev za produljenje figurativnog žiga Zajednice CVTC - Djelomično produljenje - Članak 47. Uredbe (EZ) br. 207/2009”))
   (2015/C 127/28)
   Jezik postupka: engleski

      Stranke

      Tužitelj: Nissan Jidosha KK (Yokohama, Japan) (zastupnici: B. Brandreth, barrister, i D. Cañadas Arcas, odvjetnik)

      Tuženik: Ured za usklađivanje na unutarnjem tržištu (žigovi i dizajni) (zastupnici: F. Mattina, a potom P. Bullock, agenti)

      Predmet

   Tužba podnesena protiv odluke prvog žalbenog vijeća OHIM-a od 6. rujna 2012. (predmet R 2469/2011-1), koja se odnosi na zahtjev za produljenje registracije figurativnog žiga Zajednice CVTC.

      Izreka

               1.

               Tužba se odbija.

               2.

               Nissan Jidosha KK-u se nalaže snošenje troškova.

      (1)  SL C 79, 16.3.2013.