title: predmet C-177/19 P: Žalba koju je 22. siječnja 2019. podnijela Savezna Republika Njemačka protiv presude Općeg suda (deveto prošireno vijeće) od 13. prosinca 2018. u predmetima T-339/16, T-352/16 i T-391/16, Ville de Paris, Ville de Bruxelles i Ayuntamiento de Madrid protiv Europske komisije

text:
               6.5.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 155/29

      Žalba koju je 22. siječnja 2019. podnijela Savezna Republika Njemačka protiv presude Općeg suda (deveto prošireno vijeće) od 13. prosinca 2018. u predmetima T-339/16, T-352/16 i T-391/16, Ville de Paris, Ville de Bruxelles i Ayuntamiento de Madrid protiv Europske komisije
      (predmet C-177/19 P)
      (2019/C 155/36)
      Jezik postupka: španjolski i francuski

         Stranke

         Žalitelj: Bundesrepublik Deutschland (zastupnici: J. Möller, S. Eisenberg i D. Klebs, agenti)

         Druge stranke u postupku: Europska komisija, Ville de Paris, Ville de Bruxelles, Ayuntamiento de Madrid

         Žalbeni zahtjev

      Žalitelj od Suda zahtijeva da:

                  1.

                  ukine presudu Općeg suda Europske unije od 13. prosinca 2018. u spojenim predmetima T-339/16, T-352/16 i T-391/16;

                  2.

                  odbije tužbe;

                  3.

                  tužiteljima naloži snošenje troškova postupka pred Sudom i Općim sudom;

                  4.

                  podredno, preinači točku 3. izreke gore navedene presude na način da se poništena odredba održi na snazi u maksimalnom razdoblju koje je znatno dulje od roka od 12 mjeseci od pravomoćnosti presude.

         Žalbeni razlozi i glavni argumenti

      U potporu svojoj žalbi žalitelj ističe četiri žalbena razloga:
      Kao prvo, Opći sud je pogrešno smatrao da su tužbe dopuštene. Počinio je pogrešku koja se tiče prava kada je pretpostavio da Uredba (EU) 2016/646 (1) izravno utječe na općine tužitelje prilikom izvršavanja njihovih ovlasti za donošenje mjera za smanjenje onečišćenja zraka.
      Kao drugo, pobijana presuda zahvaćena je nedostacima u obrazloženju jer ne sadržava obrazloženje o tome u kojem opsegu ta uredba izravno utječe na tužitelje. Štoviše, Opći sud izravan utjecaj na tužitelje izvodi jedino iz toga da se Direktivom 2007/46/EZ (2) zabranjuje izricanje zabrane prometa za vozila koja ispunjavaju zahtjeve norme Euro 6. Ni to tumačenje Direktive 2007/46 nije točno.
      Kao treće, Opći sud je pogrešno smatrao, osobito povredom članka 5. stavka 3. Uredbe (EZ) br. 715/2007 (3), da Komisija nije bila ovlaštena za donošenje Uredbe 2016/646 u konkretnom obliku. Opći sud je previdio da je Komisija raspolagala širokom marginom prosudbe kada je u Uredbi 2016/646 odredila faktore sukladnosti za ispitivanje stvarnih emisija tijekom vožnje u RDE testnom postupku. Za razliku od onoga što je smatrao Opći sud, pritom nije bilo riječ o izmjeni graničnih vrijednosti u Uredbi br. 715/2007, nego o utvrđenjima koja su potrebna zbog novosti i posebnosti mjernog postupka (dozvoljena odstupanja mjerenja).
      Kao četvrto, Opći sud je počinio pogrešku koja se tiče prava kada je smatrao da je pravno moguće poništenje dijela Uredbe 2016/646. Pritom je previdio činjenicu da se postupak mjerenja ne može praktično provesti bez faktora usklađenosti i da je Komisija obvezujuću prirodu postupka RDE za potrebe homologacije izričito uvjetovala uvođenjem korektivnih faktora.
      U podrednom zahtjevu njemačka vlada ističe da Opći sud nije dostatno uzeo obzir da zakonodavac Unije ne može donijeti novu odredbu u roku koji je određen presudom. Stoga se odredba koja je poništena u presudi treba održati na snazi u maksimalnom razdoblju koje je znatno dulje od roka od 12 mjeseci od pravomoćnosti presude.

         (1)  Uredba Komisije (EU) 2016/646 od 20. travnja 2016. o izmjeni Uredbe (EZ) br. 692/2008 u pogledu emisija iz lakih osobnih i gospodarskih vozila (Euro 6); SL 2016., L 109, str. 1.

         (2)  Direktiva 2007/46/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 5. rujna 2007. o uspostavi okvira za homologaciju motornih vozila i njihovih prikolica te sustava, sastavnih dijelova i zasebnih tehničkih jedinica namijenjenih za takva vozila; SL 2007., L 263, str. 1. (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 13., svezak 35., str. 103.)

         (3)  Uredba (EZ) br. 715/2007 Europskog parlamenta i Vijeća od 20. lipnja 2007. o homologaciji tipa motornih vozila u odnosu na emisije iz lakih osobnih i gospodarskih vozila (Euro 5 i Euro 6) i pristupu podacima za popravke i održavanje vozila; SL 2007., L 171, str. 1. (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 13., svezak 30., str. 284.)


title: predmet C-178/19 P: Žalba koju je 22. veljače 2019. podnijela Mađarska protiv presude Općeg suda (deveto prošireno vijeće) od 13. prosinca 2018. u spojenim predmetima T-339/16, T-352/16 i T-391/16, Ville de Paris, Ville de Bruxelles i Ayuntamiento de Madrid protiv Europske komisije

text:
               6.5.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 155/31

      Žalba koju je 22. veljače 2019. podnijela Mađarska protiv presude Općeg suda (deveto prošireno vijeće) od 13. prosinca 2018. u spojenim predmetima T-339/16, T-352/16 i T-391/16, Ville de Paris, Ville de Bruxelles i Ayuntamiento de Madrid protiv Europske komisije
      (predmet C-178/19 P)
      (2019/C 155/37)
      Jezici postupka: španjolski i francuski

         Stranke

         Žalitelj: Mađarska (zastupnik: M. Z. Fehér, agent)

         Druge stranke u postupku: Ville de Paris, Ville de Bruxelles, Ayuntamiento de Madrid, Europska komisija

         Žalbeni zahtjev

      Mađarska u svojoj žalbi od Suda zahtijeva da:

                  kao prvo:

                              —

                              ukine presudu od 13. prosinca 2018. koju je Opći sud donio u spojenim predmetima T–339/16, T–352/16 i T–391/16, Ville de Paris, Ville de Bruxelles i Ayuntamiento de Madrid/Europska komisija, i proglasi nedopuštenima tužbe koje su podnijeli Ville de Paris, Ville de Bruxelles i Ayuntamiento de Madrid;

                  podredno:

                              —

                              djelomično ukine izreku presude u dijelu u kojem se određuje rok od 12 mjeseci, računajući od dana kada presuda počne proizvoditi učinke, za zadržavanje učinaka odredaba koje su presudom poništene i istodobno naloži zadržavanje učinaka poništenih odredaba do donošenja novog propisa kojim se te odredbe zamjenjuju,

                  i

                              —

                              tuženicima u postupku pred Općim sudom naloži snošenje troškova žalbenog postupka.

         Žalbeni razlozi i glavni argumenti

      U svojoj žalbi mađarska se vlada protivi, s jedne strane, dijelu u kojem se u pobijanoj presudi odlučuje o dopuštenosti i, posljedično, dopuštenosti tužbi za poništenje, kao i, s druge strane, ocjeni koja se u pobijanoj presudi daje u pogledu vremenskih učinaka poništenih odredaba.
      Prema mišljenju mađarske vlade, Opći je sud u pobijanoj presudi pogrešno zaključio da Uredba 2016/646 (1) ne zahtijeva provedbene mjere u pogledu tuženika i da se navedena uredba izravno odnosi na njih, te da stoga tužitelji imaju procesnu legitimaciju za podnošenje tužbe na temelju članka 263. četvrtog stavka UFEU-a. Naime, Uredba 2016/646 zahtijeva provedbene mjere, i u odnosu na tužitelje, i, s druge strane, ne odnosi se izravno na njih, s obzirom na to da navedeni propis ne ograničava, suprotno onomu što se smatra u pobijanoj presudi, mogućnost tužitelja da donesu ili provedu mjere ograničenja prometa vozila.
      S druge strane, mađarska je vlada mišljenja da je Opći sud u pobijanoj presudi povrijedio načelo pravne sigurnosti time što je odredio rok od 12 mjeseci za zadržavanje učinaka poništenih odredaba, s obzirom na to da se navedeno razdoblje ne može smatrati dovoljnim za donošenje propisa kojim bi se zamijenilo te odredbe. Skraćeni rok pripreme koji je poduzetnicima dan nije dovoljan da bi se prilagodilo izmijenjenim odredbama niti je uređeno naknađivanje štete poduzetnicima koju je već moguće odrediti. Tijekom razdoblja između prestanka vremenskih učinaka poništenih odredaba i donošenja novog propisa nastat će situacija koja nije u skladu s pravnom sigurnošću te će se teško povrijediti prava proizvođača vozila i potrošača.

         (1)  Uredba Komisije (EU) 2016/646 od 20. travnja 2016. o izmjeni Uredbe (EZ) br. 692/2008 u pogledu emisija iz lakih osobnih i gospodarskih vozila (Euro 6) (SL 2016., L 109, str. 1.)


title: predmet C- 179/19 P: Žalba koju je 23. veljače 2019. podnijela Europska komisija protiv presude Općeg suda (prošireno deveto vijeće) od 13. prosinca 2018. u spojenim predmetima T-339/16, T-352/16 i T-391/16, Ville de Paris, Ville de Bruxelles i Ayuntamiento de Madrid protiv Europske komisije

text:
               6.5.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 155/32

      Žalba koju je 23. veljače 2019. podnijela Europska komisija protiv presude Općeg suda (prošireno deveto vijeće) od 13. prosinca 2018. u spojenim predmetima T-339/16, T-352/16 i T-391/16, Ville de Paris, Ville de Bruxelles i Ayuntamiento de Madrid protiv Europske komisije
      (predmet C- 179/19 P)
      (2019/C 155/38)
      Jezici postupka: španjolski i francuski

         Stranke

         Žalitelj: Europska komisija (zastupnik: J.-F. Brakeland, agent)

         Druge stranke u postupku: Ville de Paris, Ville de Bruxelles, Ayuntamiento de Madrid

         Žalbeni zahtjev

                  —

                  ukinuti presudu Općeg suda od 13. prosinca 2018. dostavljenu Komisiji istog dana, u spojenim predmetima T-339/16, T-352/16 i T-391/16 Ville de Paris, Ville de Bruxelles i Ayuntamiento de Madrid protiv Europske komisije, odbiti tužbu iz prvostupanjskog postupka i naložiti tužiteljima snošenje troškova;
                  ili podredno,

                  —

                  ukinuti presudu i vratiti predmet Općem sudu na preispitivanje; naknadno odlučiti o troškovima iz oba postupka.

         Žalbeni razlozi i glavni argumenti

      Žalba se temelji na jednom žalbenom razlogu. Komisija smatra da je Opći sud u točkama 121. do 151. svoje presude počinio pogrešku koja se tiče prava time što je zaključio da se Uredbom 2016/646 (1) mijenja bitan element iz Uredbe 715/2007 (2). Ta je pogreška, s jedne strane, posljedica pogrešnog tumačenja pojma izmjene, koju Opći sud opisuje kao „de facto izmjenu” i, s druge strane, pogrešnog tumačenja dosega Uredbe 2016/646. S obzirom na navedeno, presuda ugrožava međuinstitucijsku ravnotežu Unije.

         (1)  Uredba Komisije (EU) br. 2016/646 od 20. travnja 2016. o izmjeni Uredbe (EZ) br. 692/2008 u pogledu emisija iz lakih osobnih i gospodarskih vozila (Euro 6) (SL 2016., L 109, str. 1.)

         (2)  Uredba (EZ) br. 715/2007 Europskog parlamenta i Vijeća od 20. lipnja 2007. o homologaciji tipa motornih vozila u odnosu na emisije iz lakih osobnih i gospodarskih vozila (Euro 5 i Euro 6) i pristupu podacima za popravke i održavanje vozila (SL 2007., L 171, str.1.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 13., svezak 30., str. 284.)


title: predmet C-186/19: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 26. veljače 2019. uputio Hoge Raad der Nederladen (Nizozemska) — Supreme Site Service GmbH, Supreme Fuels GmbH & Co KG, Supreme Fuels Trading Fze protiv Supreme Headquarters Allied Powers Europe

text:
               6.5.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 155/33

      Zahtjev za prethodnu odluku koji je 26. veljače 2019. uputio Hoge Raad der Nederladen (Nizozemska) — Supreme Site Service GmbH, Supreme Fuels GmbH & Co KG, Supreme Fuels Trading Fze protiv Supreme Headquarters Allied Powers Europe
      (predmet C-186/19)
      (2019/C 155/39)
      Jezik postupka: nizozemski

         Sud koji je uputio zahtjev

      Hooge Raad der Nederlanden

         Stranke glavnog postupka

         Žalitelji: Supreme Site Services GmbH, Supreme Fuels GmbH & Co KG, Supreme Fuels Trading Fze

         Protivnik žalitelja: Supreme Headquarters Allied Powers Europe

         Prethodna pitanja

                  1.

                              (a)

                              Treba li Uredbu (EU) br. 1215/2012 Europskog parlamenta i Vijeća od 12. prosinca 2012. o nadležnosti, priznavanju i izvršenju sudskih odluka u građanskim i trgovačkim stvarima (preinačena) (SL 2012., L 351, str. 1.) (SL,. posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 19., svezak 11., str. 289.) tumačiti na način da se spor poput predmetnog, u kojem međunarodna organizacija (i) zahtijeva da se ukine privremena mjera osiguranja kod treće osobe koju je druga ugovorna strana provela u drugoj državi članici i (ii) da se drugoj ugovornoj strani zabrani ponovna privremena mjera osiguranja na temelju istih činjenica, pri čemu se ti zahtjevi temelje na prigovoru imuniteta od izvršenja, u cijelosti ili djelomice treba smatrati građanskom ili trgovačkom stvari u smislu članka 1. stavka 1. ove Uredbe?

                              (b)

                              Je li za odgovor na pitanje 1. (a). bitna okolnost — i ako da, u kojoj mjeri —, da je sud države članice odobrio privremenu mjeru osiguranja na temelju prava za koje druga ugovorna strana smatra da ga ima prema međunarodnoj organizaciji, a o kojem se pravu vodi postupak u toj državi članici i koje se odnosi na ugovorni spor o plaćanju goriva koje je u svrhu provedbe mirovne misije isporučeno jednoj od međunarodnih organizacija povezanoj s predmetnom međunarodnom organizacijom?

                  2.

                              (a)

                              U slučaju potvrdnog odgovora na pitanje 1. (a): treba li članak 24. točku 5. Uredbe br. 1215/2012 tumačiti na način da su, u slučaju da je sud države članice odredio privremenu mjeru osiguranja kod treće osobe te je to osiguranje potom provedeno u drugoj državi članici, za odlučivanje o zahtjevu za ukidanje tog osiguranja isključivo nadležni sudovi države članice u kojoj je provedena privremena mjera osiguranja kod treće osobe?

                              (b)

                              Je li za odgovor na pitanje 2. (a) bitna okolnost — i ako da, u kojoj mjeri —, da je međunarodna organizacija u okviru svojeg zahtjeva za ukidanje privremene mjere osiguranja kod treće osobe istakla prigovor imuniteta od izvršenja?

                  3.

                  U slučaju da je za odgovor na pitanje o tome je li riječ o postojanju građanske ili trgovačke stvari u smislu članka 1. stavka 1. Uredbe br. 1215/2012, odnosno je li riječ o zahtjevu koji spada u područje primjene članka 24. točke 5. te Uredbe, bitna okolnost da je međunarodna organizacija u okviru svojih zahtjeva istakla prigovor imuniteta od izvršenja, u kojoj je mjeri onda sud pred kojim je pokrenut postupak obvezan ispitati je li taj prigovor opravdano istaknut, i vrijedi li pritom pravilo da sud mora ocijeniti sve informacije kojima raspolaže, a u koje eventualno spadaju i prigovori druge stranke u postupku ili vrijedi neko drugo pravilo?


title: predmet C-193/19: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 27. veljače 2019. uputio Förvaltningsrätten i Malmö (Švedska) — A protiv Migrationsverket

text:
               6.5.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 155/34

      Zahtjev za prethodnu odluku koji je 27. veljače 2019. uputio Förvaltningsrätten i Malmö (Švedska) — A protiv Migrationsverket
      (predmet C-193/19)
      (2019/C 155/40)
      Jezik postupka: švedski

         Sud koji je uputio zahtjev

      Förvaltningsrätten i Malmö

         Stranke glavnog postupka

      Tužitelj: A

         Tuženik: Migrationsverket

         Prethodna pitanja

                  1.

                  Sprečavaju li odredbe Konvencije o provedbi Schengenskog sporazuma, osobito odredbe o sustavnom pretraživanju SIS-a, i odredbe Zakonika o schengenskim granicama, osobito u njima utvrđena obveza posjedovanja valjane putne isprave, dodjelu boravišnih dozvola na temelju zahtjeva podnesenih u Švedskoj, a koji se ne temelje na humanitarnim razlozima ili pružanju zaštite, ako identitet podnositelja zahtjeva nije jasno utvrđen?

                  2.

                  U slučaju potvrdnog odgovora, može li iznimka od utvrđivanja identiteta biti uređena nacionalnim pravom ili sudskom praksom?

                  3.

                  Ako je odgovor na drugo pitanje niječan, propisuje li pravo Unije iznimku i ako da, koju?


title: predmet C-206/19: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 5. ožujka 2019. uputio Administratīvā rajona tiesa (Latvija) — SIA „KOB” protiv Madonas novada pašvaldības Administratīvo aktu strīdu komisija

text:
               6.5.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 155/34

      Zahtjev za prethodnu odluku koji je 5. ožujka 2019. uputio Administratīvā rajona tiesa (Latvija) — SIA „KOB” protiv Madonas novada pašvaldības Administratīvo aktu strīdu komisija
      (predmet C-206/19)
      (2019/C 155/41)
      Jezik postupka: latvijski

         Sud koji je uputio zahtjev

      Administratīvā rajona tiesa

         Stranke glavnog postupka

         Tužitelj: SIA „KOB”

         Tuženik: Madonas novada pašvaldības Administratīvo aktu strīdu komisija

         Prethodno pitanje

      Protivi li se pravu Unije, osobito člancima 18., 49. i 63. UFEU-a, propis države članice kojim se od pravnih osoba, čiji su jedan ili više članova društva koji zajednički čine više od pola kapitala koji daje pravo glasa u društvu i sve osobe koje imaju pravo na zastupanje tog društva državljani drugih država članica, zahtijeva da radi stjecanja vlasništva poljoprivrednih zemljišta podnesu potvrdu o prijavi građanina Unije i dokument kojim se potvrđuje poznavanje službenog jezika barem na razini B2?


title: spojeni predmeti T-98/16, T-196/16 i T-198/16: Presuda Općeg suda od 19. ožujka 2019. — Italija i dr. protiv Komisije („Državne potpore — Intervencija privatnopravnog međubankovnog konzorcija u korist jednog od svojih članova — Odobrenje intervencije koje je dala središnja banka države članice — Odluka kojom je potpora proglašena nespojivom s unutarnjim tržištem — Tužba za poništenje — Pojam državne potpore — Pripisivost državi — Državna sredstva”)

text:
               6.5.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 155/36

      Presuda Općeg suda od 19. ožujka 2019. — Italija i dr. protiv Komisije
      (spojeni predmeti T-98/16, T-196/16 i T-198/16) (1)

      („Državne potpore - Intervencija privatnopravnog međubankovnog konzorcija u korist jednog od svojih članova - Odobrenje intervencije koje je dala središnja banka države članice - Odluka kojom je potpora proglašena nespojivom s unutarnjim tržištem - Tužba za poništenje - Pojam državne potpore - Pripisivost državi - Državna sredstva”)
      (2019/C 155/42)
      Jezik postupka: talijanski

         Stranke

         Tužitelj u predmetu T-98/16: Talijanska Republika (zastupnici: G. Palmieri, agent, uz sudjelovanje S. Fiorentina i P. Gentilija, avvocati dello Stato)

         Tužitelj u predmetu T-196/16: Banca Popolare di Bari SCpA, anciennement Tercas-Cassa di risparmio della provincia di Teramo SpA (Banca Tercas SpA) (Teramo, Italija) (zastupnici: A. Santa Maria, M. Crisostomo, E. Gambaro i F. Mazzocchi, odvjetnici)

         Tužitelj u predmetu T-198/16: Fondo interbancario di tutela dei depositi (Rim, Italija) (zastupnici: M. Siragusa, G. Scassellati Sforzolini i G. Faella, odvjetnici)

         Tuženik: Europska komisija (zastupnici: P. Stancanelli, L. Flynn, A. Bouchagiar i D. Recchia, agenti)

         Intervenijent u potporu tužitelju u predmetu T-198/16: Banca d’Italia (zastupnici: M. Perassi, O. Capolino, M. Marcucci i M. Todino, odvjetnici)

         Predmet

      Zahtjev na temelju članka 263. UFEU-a radi poništenja Odluke Komisije (EU) 2016/1208 od 23. prosinca 2015. o državnoj potpori SA.39451 (2015/C) (ex 2015/NN) koju je Italija dodijelila banci Tercas (SL 2016., L 203, str. 1.).

         Izreka

                  1.

                     Poništava se Odluka Komisije (EU) 2016/1208 od 23. prosinca 2015. o državnoj potpori SA.39451 (2015/C) (ex 2015/NN) koju je Italija dodijelila banci Tercas.

                  2.

                     Europskoj komisiji nalaže se snošenje troškova.

         (1)  SL C 145, 25. 4. 2016.


title: predmet T-220/16: Presuda Općeg suda od 12. ožujka 2019. — Perry Ellis International Group protiv EUIPO-a (PRO PLAYER) („Žig Europske unije — Prijava verbalnog žiga Europske unije PRO PLAYER — Apsolutni razlog za odbijanje — Opisni karakter — Članak 7. stavak 1. točka (c) Uredbe (EZ) br. 207/2009 (koji je postao članak 7. stavak 1. točka (c) Uredbe (EU) 2017/1001)”)

text:
               6.5.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 155/37

      Presuda Općeg suda od 12. ožujka 2019. — Perry Ellis International Group protiv EUIPO-a (PRO PLAYER)
      (predmet T-220/16) (1)

      („Žig Europske unije - Prijava verbalnog žiga Europske unije PRO PLAYER - Apsolutni razlog za odbijanje - Opisni karakter - Članak 7. stavak 1. točka (c) Uredbe (EZ) br. 207/2009 (koji je postao članak 7. stavak 1. točka (c) Uredbe (EU) 2017/1001)”)
      (2019/C 155/43)
      Jezik postupka: engleski

         Stranke

         Tužitelj: Perry Ellis International Group Holdings Ltd (Nassau, Bahami) (zastupnici: O. Günzel i C. Tenkhoff, odvjetnici)

         Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (zastupnici: L. Rampini i K. Markakis, agenti)

         Predmet

      Tužba podnesena protiv odluke drugog žalbenog vijeća EUIPO-a od 24. veljače 2016. (predmet R 1091/2015-2), koja se odnosi na prijavu za registraciju verbalnog znaka PRO PLAYER kao žiga Europske unije.

         Izreka

                  1.

                     Tužba se odbija.

                  2.

                     Društvo Perry Ellis International Group Holdings Ltd snosit će, osim vlastitih, i troškove Ureda Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO).

         (1)  SL C 232, 27. 6. 2016.


title: spojeni predmeti T-282/16 i T-283/16: Presuda Općeg suda od 19. ožujka 2019. — Inpost Paczkomaty i Inpost protiv Komisije (Državne potpore — Poštanski sektor — Naknada neto troška koji proizlazi iz obveza univerzalne usluge — Odluka kojom se potpora proglašava spojivom s unutarnjim tržištem — Tužba za poništenje — Pravni interes — Obveza obrazlaganja — Jednako postupanje — Proporcionalnost — Pravo vlasništva — Sloboda poduzetništva)

text:
               6.5.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 155/37

      Presuda Općeg suda od 19. ožujka 2019. — Inpost Paczkomaty i Inpost protiv Komisije
      (spojeni predmeti T-282/16 i T-283/16) (1)

      (Državne potpore - Poštanski sektor - Naknada neto troška koji proizlazi iz obveza univerzalne usluge - Odluka kojom se potpora proglašava spojivom s unutarnjim tržištem - Tužba za poništenje - Pravni interes - Obveza obrazlaganja - Jednako postupanje - Proporcionalnost - Pravo vlasništva - Sloboda poduzetništva)
      (2019/C 155/44)
      Jezik postupka: poljski

         Stranke

         Tužitelj u predmetu T-282/16: Inpost Paczkomaty sp. z o.o. (Krakov, Poljska) (zastupnici: u početku T. Proć, zatim D. Doktór, avocats)

         Tužitelj u predmetu T-283/16: Inpost S.A. (Krakov, Poljska) (zastupnik: W. Knopkiewicz, avocat)

         Tuženik: Europska komisija (zastupnici: K. Herrmann, K. Blanc i D. Recchia, agents)

         Intervenijent u potporu tuženiku: Republika Poljska (zastupnik: B. Majczyna, agent)

         Predmet

      Zahtjevi na temelju članka 263. UFEU-a za poništenje odluke Komisije C(2015) 8236 final od 26. studenoga 2015., kojom ona nije istaknula prigovore protiv mjere koju su poljska tijela prijavila u odnosu na potporu dodijeljenu društvu Poczta Polska u obliku naknade neto troška koji je proizašao iz obveza univerzalne poštanske usluge koje je to društvo trebalo ispuniti u razdoblju između 1. siječnja 2013. i 31. prosinca 2015.

         Izreka

                  1.

                     Tužbe se odbijaju.

                  2.

                     Inpost Paczkomaty sp. z o.o. i Inpost S. A. snosit će svaki vlastite troškove kao i troškove Europske komisije.

                  3.

                     Republika Poljska snosit će vlastite troškove.

         (1)  SL C 270, 25. 7. 2016.


title: predmet T-310/16: Presuda Općeg suda od 20. ožujka 2019. — Foshan Lihua Ceramic protiv Komisije (Damping — Uvoz keramičkih pločica podrijetlom iz Kine — Članak 11. stavci 4. i 5. i članak 17. Uredbe (EZ) br. 1225/2009 (koji su postali članak 11. stavci 4. i 5. i članak 17. Uredbe (EU) 2016/1036) — Odbijanje dodjele statusa novog proizvođača izvoznika u smislu članka 3. Provedbene uredbe (EU) br. 917/2011 — Odabir uzoraka — Pojedinačno ispitivanje — Povjerljivost)

text:
               6.5.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 155/38

      Presuda Općeg suda od 20. ožujka 2019. — Foshan Lihua Ceramic protiv Komisije
      (predmet T-310/16) (1)

      (Damping - Uvoz keramičkih pločica podrijetlom iz Kine - Članak 11. stavci 4. i 5. i članak 17. Uredbe (EZ) br. 1225/2009 (koji su postali članak 11. stavci 4. i 5. i članak 17. Uredbe (EU) 2016/1036) - Odbijanje dodjele statusa novog proizvođača izvoznika u smislu članka 3. Provedbene uredbe (EU) br. 917/2011 - Odabir uzoraka - Pojedinačno ispitivanje - Povjerljivost)
      (2019/C 155/45)
      Jezik postupka: engleski

         Stranke

         Tužitelj: Foshan Lihua Ceramic Co. Ltd (Foshan, Kina) (zastupnici: B. Spinoit, D. Philippe i A. Wese, odvjetnici)

         Tuženik: Europska komisija (zastupnici: u početku A. Demeneix, M. França i T. Maxian Rusche, zatim A. Demeneix, T. Maxian Rusche i N. Kuplewatzky, agenti)

         Intervenijent u potporu tuženiku: Cerame-Unie AISBL (Bruxelles, Belgija) (zastupnik: V. Akritidis, odvjetnik)

         Predmet

      Zahtjev na temelju članka 263. UFEU-a kojim se traži poništenje Komisijine Provedbene odluke C(2016) 2136 final od 15. travnja 2016. kojom se odbija zahtjev za dodjelu statusa novog proizvođača izvoznika s obzirom na konačne antidampinške mjere koje su Provedbenom uredbom (EU) br. 917/2011 određene za uvoz keramičkih pločica porijeklom iz Narodne Republike Kine.

         Izreka

                  1.

                     Tužba se odbija.

                  2.

                     Društvo Foshan Lihua Ceramic Co. Ltd snosit će vlastite troškove, kao i troškove Europske komisije.

                  3.

                     Društvo Cerame-Unie AISBL snosit će vlastite troškove.

         (1)  SL C 305, 22. 8. 2016.


title: predmet T-138/17: Presuda Općeg suda od 20. ožujka 2019. — Prim protiv EUIPO-a — Primed Halberstadt Medizintechnik (PRIMED) („Žig Europske unije — Postupak za proglašavanje žiga ništavim — Verbalni žig Europske unije PRIMED — Raniji nacionalni figurativni žigovi PRIM S.A., PRiM, S.A. SUMINISTROS MEDICOS i GRUPO PRiM — Stvarna uporaba ranijih žigova — Članak 57. stavci 2. i 3. Uredbe (EZ) br. 207/2009 (koji je postao čanak 64. stavci 2. i 3. Uredbe (EU) 2017/1001) — Pravo na saslušanje — Članak 75. druga rečenica Uredbe br. 207/2009 (koji je postao članak 94. stavak 1. druga rečenica uredbe 2017/1001) — Podnošenje dokaza prvi put pred žalbenim vijećem — Diskrecijska ovlast žalbenog vijeća — Ocjena novih ili dodatnih dokaza — Članak 76. stavak 2. Uredbe br. 207/2009 (koji je postao članak 95. stavak 2. Uredbe 2017/1001)”)

text:
               6.5.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 155/39

      Presuda Općeg suda od 20. ožujka 2019. — Prim protiv EUIPO-a — Primed Halberstadt Medizintechnik (PRIMED)
      (predmet T-138/17) (1)

      („Žig Europske unije - Postupak za proglašavanje žiga ništavim - Verbalni žig Europske unije PRIMED - Raniji nacionalni figurativni žigovi PRIM S.A., PRiM, S.A. SUMINISTROS MEDICOS i GRUPO PRiM - Stvarna uporaba ranijih žigova - Članak 57. stavci 2. i 3. Uredbe (EZ) br. 207/2009 (koji je postao čanak 64. stavci 2. i 3. Uredbe (EU) 2017/1001) - Pravo na saslušanje - Članak 75. druga rečenica Uredbe br. 207/2009 (koji je postao članak 94. stavak 1. druga rečenica uredbe 2017/1001) - Podnošenje dokaza prvi put pred žalbenim vijećem - Diskrecijska ovlast žalbenog vijeća - Ocjena novih ili dodatnih dokaza - Članak 76. stavak 2. Uredbe br. 207/2009 (koji je postao članak 95. stavak 2. Uredbe 2017/1001)”)
      (2019/C 155/46)
      Jezik postupka: engleski

         Stranke

         Tužitelj: Prim, SA (Móstoles, Španjolska) (zastupnik: L. Broschat García, odvjetnik)

         Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (zastupnik: A. Lukošiūtė, agent)

         Druga stranka u postupku pred žalbenim vijećem EUIPO-a, intervenijent u postupku pred Općim sudom: Primed Halberstadt Medizintechnik GmbH (Halberstadt, Njemačka) (zastupnik: D. Donath, odvjetnik)

         Predmet

      Tužba podnesena protiv odluke četvrtog žalbenog vijeća EUIPO-a od 19. prosinca 2016. (spojeni predmeti R 2494/2015-4 i R 163/2016-4), koja se odnosi na postupak za proglašavanje žiga ništavim između društava Prim i Primed Halberstadt Medizintechnik.

         Izreka

                  1.

                     Poništava se odluka četvrtog žalbenog vijeća ureda Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO) od 19. prosinca 2016. (spojeni predmeti R 2494/2015-4 i R 163/2016-4.

                  2.

                     U preostalom dijelu tužba se odbija.

                  3.

                     EUIPO će snositi vlastite troškove i polovicu troškova društva Prim, SA.

                  4.

                     Društvo Primed Halberstadt Medizintechnik GmbH snosit će vlastite troškove kao i polovicu troškova koje je imalo društvo Prim.

         (1)  SL C 129, 24. 4. 2017.


title: predmet T-237/17: Presuda Općeg suda od 20. ožujka 2019. — Španjolska protiv Komisije („EFJP i EPFRR — Troškovi isključeni iz financiranja — Troškovi Kraljevine Španjolske — Kriteriji za priznavanje organizacije proizvođača — Članak 11. Uredbe (EZ) br. 2200/96 — Financijski ispravak”)

text:
               6.5.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 155/40

      Presuda Općeg suda od 20. ožujka 2019. — Španjolska protiv Komisije
      (predmet T-237/17) (1)

      („EFJP i EPFRR - Troškovi isključeni iz financiranja - Troškovi Kraljevine Španjolske - Kriteriji za priznavanje organizacije proizvođača - Članak 11. Uredbe (EZ) br. 2200/96 - Financijski ispravak”)
      (2019/C 155/47)
      Jezik postupka: španjolski

         Stranke

         Tužitelj: Kraljevina Španjolska (zastupnici: u početku A. Gavela Llopis, M. A. Sampol Pucurull i S. Jiménez García, zatim M. A. Sampol Pucurull i S. Jiménez García, agenti)

         Tuženik: Europska komisija (zastupnici: D. Triantafyllou i I. Galindo Martín, agenti)

         Predmet

      Zahtjev na temelju članka 263. UFEU-a, kojim se traži djelomično poništenje Provedbene odluke Komisije (EU) 2017/264 od 14. veljače 2017. o isključenju iz financiranja Europske unije određenih izdataka nastalih za države članice u okviru Europskog fonda za jamstva u poljoprivredi (EFJP) i Europskog poljoprivrednog fonda za ruralni razvoj (EPFRR) (SL 2017., L 39, str. 12.), u dijelu u kojem isključuje određene troškove Kraljevine Španjolske.

         Izreka

                  1.

                     Poništava se Provedbena odluka Komisije (EU) 2017/264 od 14. veljače 2017. o isključenju iz financiranja Europske unije određenih izdataka nastalih za države članice u okviru Europskog fonda za jamstva u poljoprivredi (EFJP) i Europskog poljoprivrednog fonda za ruralni razvoj (EPFRR), u mjeri u kojoj isključuje određene troškove Kraljevine Španjolske u dijelu koji se odnosi na primjenu paušalnog ispravka od 10 %.

                  2.

                     U preostalom dijelu tužba se odbija.

                  3.

                     Kraljevina Španjolska i Europska komisija snosit će vlastite troškove.

         (1)  SL C 202, 26. 6. 2017.


title: predmet T-760/17: Općeg suda od 20. ožujka 2019. — Meesenburg Großhandel protiv EUIPO-a (Triotherm+) („Žig Europske unije — Prijava verbalnog žiga Europske unije Triotherm+ — Apsolutni razlog za odbijanje — Nepostojanje razlikovnog karaktera — Članak 7. stavak 1. točka (b) Uredbe (EZ) br. 207/2009 (koji je postao članak 7. stavak 1. točka (b) Uredbe (EU) 2017/1001) — Pravo na saslušanje”)

text:
               6.5.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 155/41

      Općeg suda od 20. ožujka 2019. — Meesenburg Großhandel protiv EUIPO-a (Triotherm+)
      (predmet T-760/17) (1)

      („Žig Europske unije - Prijava verbalnog žiga Europske unije Triotherm+ - Apsolutni razlog za odbijanje - Nepostojanje razlikovnog karaktera - Članak 7. stavak 1. točka (b) Uredbe (EZ) br. 207/2009 (koji je postao članak 7. stavak 1. točka (b) Uredbe (EU) 2017/1001) - Pravo na saslušanje”)
      (2019/C 155/48)
      Jezik postupka: njemački

         Stranke

         Tužitelj: Meesenburg Großhandel KG (Flensburg, Njemačka) (zastupnik: D. Freiherr von Oldershausen, odvjetnik)

         Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (zastupnik: D. Walicka, agent)

         Predmet

      Tužba podnesena protiv odluke prvog žalbenog vijeća EUIPO-a od 13. rujna 2017. (predmet R 1786/2016-1), koja se odnosi na prijavu za registraciju verbalnog znaka Triotherm+ kao žiga Europske unije.

         Izreka

                  1.

                     Tužba se odbija.

                  2.

                     Društvu Meesenburg Großhandel KG nalaže se snošenje troškova.

         (1)  SL C 22, 22. 1. 2018.


title: predmet T-762/17: Presuda Općeg suda od 20. ožujka 2019. — Grammer protiv EUIPO-a (Prikaz oblika) („Žig Europske unije — Prijava figurativnog žiga Europske unije koji prikazuje oblik — Apsolutni razlog za odbijanje — Nepostojanje razlikovnog karaktera — Članak 7. stavak 1. točka (b) Uredbe (EZ) br. 207/2009 (koji je postao članak 7. stavak 1. točka (b) Uredbe (EU) 2017/1001)”)

text:
               6.5.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 155/41

      Presuda Općeg suda od 20. ožujka 2019. — Grammer protiv EUIPO-a (Prikaz oblika)
      (predmet T-762/17) (1)

      („Žig Europske unije - Prijava figurativnog žiga Europske unije koji prikazuje oblik - Apsolutni razlog za odbijanje - Nepostojanje razlikovnog karaktera - Članak 7. stavak 1. točka (b) Uredbe (EZ) br. 207/2009 (koji je postao članak 7. stavak 1. točka (b) Uredbe (EU) 2017/1001)”)
      (2019/C 155/49)
      Jezik postupka: njemački

         Stranke

         Tužitelj: Grammer AG (Amberg, Njemačka) (zastupnici: J. Bühling i D. Graetsch, odvjetnici)

         Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (zastupnik: M. Fischer, agent)

         Predmet

      Tužba podnesena protiv odluke četvrtog žalbenog vijeća EUIPO-a od 6. rujna 2017. (predmet R 2250/2016-4), koja se odnosi na prijavu za registraciju oblika kao figurativnog žiga Europske unije.

         Izreka

                  1.

                     Poništava se odluka četvrtog žalbenog vijeća Ureda Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO) od 6. rujna 2017. (predmet R 2250/2016-4).

                  2.

                     EUIPO-u se nalaže snošenje troškova, uključujući neophodnih troškova društva Grammer AG u postupku pred žalbenim vijećem EUIPO-a.

         (1)  SL C 22, 22. 1. 2018.


title: predmet T-777/17: Presuda Općeg suda od 21. ožujka 2019. — Pan protiv EUIPO-a — Entertainment One UK (TOBBIA) („Žig Europske unije — Postupak proglašavanja žiga ništavim — Figurativni žig Europske unije TOBBIA — Raniji figurativni žig Europske unije Peppa Pig — Relativni razlog za odbijanje — Vjerojatnost dovođenja u zabludu — Članak 8. stavak 1. točka (b) i članak 53. stavak 1. točka (a) Uredbe (EZ) br. 207/2009 (koji je postao članak 8. stavak 1. točka (b) i članak 60. stavak 1. točka (a), Uredbe (EU) 2017/1001)”)

text:
               6.5.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 155/42

      Presuda Općeg suda od 21. ožujka 2019. — Pan protiv EUIPO-a — Entertainment One UK (TOBBIA)
      (predmet T-777/17) (1)

      („Žig Europske unije - Postupak proglašavanja žiga ništavim - Figurativni žig Europske unije TOBBIA - Raniji figurativni žig Europske unije Peppa Pig - Relativni razlog za odbijanje - Vjerojatnost dovođenja u zabludu - Članak 8. stavak 1. točka (b) i članak 53. stavak 1. točka (a) Uredbe (EZ) br. 207/2009 (koji je postao članak 8. stavak 1. točka (b) i članak 60. stavak 1. točka (a), Uredbe (EU) 2017/1001)”)
      (2019/C 155/50)
      Jezik postupka: engleski

         Stranke

         Tužitelj: Xianhao Pan (Rim, Italija) (zastupnik: M. Oliva, odvjetnik)

         Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (zastupnici: D. Walicka i A. Folliard-Monguiral, agenti)

         Druga stranka u postupku pred žalbenim vijećem EUIPO-a, intervenijent u postupku pred Općim sudom: Entertainment One UK Ltd (London, Ujedinjena Kraljevina) (zastupnici: J. Guise, L. Cassidy i N. Rose, solicitors)

         Druga stranka u postupku pred žalbenim vijećem EUIPO-a: Astley Baker Davies Ltd (London, Ujedinjena Kraljevina)

         Predmet

      Tužba podnesena protiv odluke prvog žalbenog vijeća EUIPO-a od 14. rujna 2017. (predmet R 1776/2016-1), koja se odnosi na postupak za proglašavanje žiga ništavim između, s jedne strane, društava Entertainment One UK i Astley Baker Davies i, s druge strane, Xianhao Pana.

         Izreka

                  1.

                     Tužba se odbija.

                  2.

                     Xianhao Panu nalaže se snošenje troškova.

         (1)  SL C 22, 22. 1. 2018.


title: predmet T-133/18: Presuda Općeg suda od 19. ožujka 2019. — IQ Group Holdings Bhd protiv EUIPO-a — Krinner Innovation (Lumiqs) („Žig Europske unije — Postupak povodom prigovora — Međunarodna registracija u kojoj je naznačena Europska unija — Figurativni žig Lumiqs — Raniji verbalni i figurativni žigovi Europske unije Lumix — Relativni razlog za odbijanje — Nepostojanje vjerojatnosti dovođenja u zabludu — Članak 8. stavak 1. točka (b) Uredbe (EU) 2017/1001”)

text:
               6.5.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 155/43

      Presuda Općeg suda od 19. ožujka 2019. — IQ Group Holdings Bhd protiv EUIPO-a — Krinner Innovation (Lumiqs)
      (predmet T-133/18) (1)

      („Žig Europske unije - Postupak povodom prigovora - Međunarodna registracija u kojoj je naznačena Europska unija - Figurativni žig Lumiqs - Raniji verbalni i figurativni žigovi Europske unije Lumix - Relativni razlog za odbijanje - Nepostojanje vjerojatnosti dovođenja u zabludu - Članak 8. stavak 1. točka (b) Uredbe (EU) 2017/1001”)
      (2019/C 155/51)
      Jezik postupka: engleski

         Stranke

         Tužitelj: IQ Group Holdings Bhd (Heckmondwike, Ujedinjena Kraljevina) (zastupnik: S. Carter, barrister)

         Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (zastupnici: J. Ivanauskas i H. O’Neill, agenti)

         Druga stranka u postupku pred žalbenim vijećem EUIPO-a, intervenijent u postupku pred Općim sudom: Krinner Innovation GmbH (Straßkirchen, Njemačka) (zastupnik: T. Schmidpeter, odvjetnik)

         Predmet

      Tužba podnesena protiv odluke prvog žalbenog vijeća EUIPO-a od 12. prosinca 2017. (predmet R 983/2017-1), koja se odnosi na postupak povodom prigovora između društava Krinner Innovation i IQ Group Holdings Bhd.

         Izreka

                  1.

                     Poništava se odluka prvog žalbenog vijeća Ureda Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO) od 12. prosinca 2017. (predmet R 983/2017-1).

                  2.

                     EUIPO će snositi vlastite troškove i troškove društva IQ Group Holdings Bhd.

                  3.

                     Društvo Krinner Innovation GmbH snosit će vlastite troškove.

         (1)  SL C 142, 23. 4. 2018.


title: predmet T-784/17: Rješenje Općeg suda od 12. ožujka 2019. — Strabag Belgium protiv Parlamenta (Tužba za poništenje — Javna nabava radova — Postupak javne nabave — Radovi glavnog izvoditelja za zgrade Europskog parlamenta u Bruxellesu — Odbijanje ponuditeljeve ponude i dodjela ugovora drugom ponuditelju — Zamjena pobijanog akta tijekom postupka — Prestanak postojanja predmeta spora — Obustava postupka)

text:
               6.5.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 155/43

      Rješenje Općeg suda od 12. ožujka 2019. — Strabag Belgium protiv Parlamenta
      (predmet T-784/17) (1)

      (Tužba za poništenje - Javna nabava radova - Postupak javne nabave - Radovi glavnog izvoditelja za zgrade Europskog parlamenta u Bruxellesu - Odbijanje ponuditeljeve ponude i dodjela ugovora drugom ponuditelju - Zamjena pobijanog akta tijekom postupka - Prestanak postojanja predmeta spora - Obustava postupka)
      (2019/C 155/52)
      Jezik postupka: francuski

         Stranke

         Tužitelj: Strabag Belgium (Antwerpen, Belgija) (zastupnici: u početku M. Schoups, K. Lemmens i M. Lahbib, zatim M. Schoups i K. Lemmens, odvjetnici)

         Tuženik: Europski parlament (zastupnici: Z. Nagy i B. Simon, agenti)

         Predmet

      Zahtjev na temelju članka 263. UFEU-a kojim se, s jedne strane, traži poništenje odluke Parlamenta od 24. studenoga 2017. o odbijanju tužiteljeve ponude i dodjeli okvirnog ugovora koji uključuje radove glavnog izvoditelja za zgrade Europskog parlamenta u Bruxellesu (Belgija) (poziv na nadmetanje br. 06D20/2017/M036) petorici ponuditelja i kojim se, s druge strane, traži da se Parlamentu naloži podnošenje različitih dokumenata.

         Izreka

                  1.

                     Obustavlja se postupak povodom tužbe.

                  2.

                     Europskom parlamentu nalaže se snošenje troškova, uključujući troškove nastale u postupku privremene pravne zaštite.

                  3.

                     Zahtjev kojim se traži da se Parlamentu naloži „snošenje sudskih troškova” odbacuje se kao nedopušten.

         (1)  SL C 32, 29. 1. 2018.


title: predmet T-156/18: Rješenje Općeg suda od 8. ožujka 2019. — Legutko i Poręba protiv Parlamenta (Tužba zbog propusta — Institucionalno pravo — Poslovnik Europskog parlamenta — Članak 130. — Prilog II. — Pitanje sa zahtjevom za pisani odgovor — Zahtjev za prosljeđivanje Vijeću — Dostava odluke kojom je utvrđena nedopuštenost pitanja — Poziv na djelovanje — Zauzimanje stajališta od strane Parlamenta — Zahtjev za izdavanje naloga — Nedopuštenost)

text:
               6.5.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 155/44

      Rješenje Općeg suda od 8. ožujka 2019. — Legutko i Poręba protiv Parlamenta
      (predmet T-156/18) (1)

      (Tužba zbog propusta - Institucionalno pravo - Poslovnik Europskog parlamenta - Članak 130. - Prilog II. - Pitanje sa zahtjevom za pisani odgovor - Zahtjev za prosljeđivanje Vijeću - Dostava odluke kojom je utvrđena nedopuštenost pitanja - Poziv na djelovanje - Zauzimanje stajališta od strane Parlamenta - Zahtjev za izdavanje naloga - Nedopuštenost)
      (2019/C 155/53)
      Jezik postupka: poljski

         Stranke

         Tužitelji: Ryszard Antoni Legutko (Morawica, Poljska), Tomasz Piotr Poręba (Mielec, Poljska) (zastupnik: M. Mataczyński, odvjetnik)

         Tuženik: Europski parlament (zastupnici: N. Görlitz, S. Alonso de León i A. Pospíšilová Padowska, agenti)

         Predmet

      Zahtjev na temelju članka 265. UFEU-a kojim se traži utvrđenje toga da je Parlament počinio nezakonitost time što Vijeću Europske unije nije proslijedio pitanje kojim se traži pisani odgovor P-003358/17, protivno članku 130. Poslovnika Europskog parlamenta i odredbama njegova Priloga II.

         Izreka

                  1.

                     Tužba se odbacuje kao nedopuštena.

                  2.

                     Ryszardu Antoniju Legutku i Tomaszu Piotru Porębi nalaže se snošenje troškova.

         (1)  SL C 161, 7. 5. 2018.


title: predmet T-134/19: Tužba podnesena 28. veljače 2019. — AM protiv EIB-a

text:
               6.5.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 155/46

      Tužba podnesena 28. veljače 2019. — AM protiv EIB-a
      (predmet T-134/19)
      (2019/C 155/55)
      Jezik postupka: francuski

         Stranke

         Tužitelj: AM (zastupnici: L. Levi i A. Champetier, odvjetnici)

         Tuženik: Europska investicijska banka

         Tužbeni zahtjev

      Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

                  —

                  proglasi ovu tužbu dopuštenom i osnovanom;

            posljedično,

                  —

                  poništi odluke predsjednika EIB-a od 30. lipnja 2017. i 11. prosinca 2017. u dijelu u kojem je tužitelju odbijeno pravo na naknadu za zemljopisnu mobilnost predviđeno člankom 1.4. Administrativnih odredbi koje se primjenjuju na osoblje;

                  —

                  prema potrebi poništiti odluku predsjednika EIB-a od 20. studenoga 2018. o odbacivanju zaključaka Komisije za mirenje i potvrđivanju odluka od 30. lipnja 2017. i 11. prosinca 2017.;

            stoga,

                  —

                  naloži tuženiku retroaktivno plaćanje naknade za zemljopisnu mobilnost računajući od 1. travnja 2017., što iznosi na dan podnošenja ove tužbe 36 045,6 eura (1 567,20 eura x 23 mjeseca);

                  —

                  naloži tuženiku plaćanje zateznih kamata na naknadu za zemljopisnu mobilnost od 1. travnja 2017. do potpune isplate, pri čemu se zatezne kamate određuju prema kamatama Europske središnje banke uvećanim za 2 boda.

         Tužbeni razlozi i glavni argumenti

      U prilog osnovanosti tužbe tužitelj ističe četiri tužbena razloga.

                  1.

                  Prvi tužbeni razlog, koji se temelji na povredi članka 1.4. Administrativnih odredbi koje se primjenjuju na osoblje i povredi članaka 1. i 11. Priloga VII. tim odredbama.

                  2.

                  Drugi tužbeni razlog, koji se temelji na povredi načela zaštite legitimnih očekivanja, pravne predvidljivosti i načela brižnog postupanja.

                  3.

                  Treći tužbeni razlog, koji se temelji na povredi načela nediskriminacije iz članka 1.3. Kodeksa ponašanja osoblja EIB-a i članka 21. Povelje o temeljnim pravima Europske unije.

                  4.

                  Četvrti tužbeni razlog, koji se temelji na povredi načela dobre uprave i načela razumnog roka.


title: predmet T-140/19: Tužba podnesena 4. ožujka 2019. — ZU protiv Komisije

text:
               6.5.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 155/47

      Tužba podnesena 4. ožujka 2019. — ZU protiv Komisije
      (predmet T-140/19)
      (2019/C 155/56)
      Jezik postupka: engleski

         Stranke

         Tužitelj: ZU (zastupnik: C. Bernard-Glanz, odvjetnik)

         Tuženik: Europska komisija

         Tužbeni zahtjev

      Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

                  —

                  kao prvo, poništi tužiteljevo izvješće o ocjeni od 25. travnja 2018.;

                  —

                  kao drugo, poništi odluku o nepromaknuću od 18. lipnja 2018.;

                  —

                  kao treće, poništi odluku od 28. svibnja 2018. kojom se odbija tužiteljev zahtjev za pomoć;

                  —

                  kao četvrto, poništi, u mjeri u kojoj je to potrebno, odluku br. R/400/18 od 21. studenoga 2018. kojom se odbija tužiteljeva žalba protiv njegova izvješća o ocjeni i odluke o nepromaknuću;

                  —

                  kao četvrto, poništi, u mjeri u kojoj je to potrebno, odluku br. R/461/18 od 21. studenoga 2018. kojom se odbija tužiteljeva žalba protiv odluke kojom se odbija njegov zahtjev za pomoć.

         Tužbeni razlozi i glavni argumenti

      U prilog osnovanosti tužbe tužitelj ističe dva tužbena razloga.

                  1.

                  Prvi tužbeni razlog, istaknut u potporu tužiteljevu zahtjevu za poništenje odluke kojom se odbija njegov zahtjev za pomoć, koji se temelji na očitoj pogrešci u ocjeni, povredi dužnosti brižnog postupanja, povredi načela dobre uprave i zlouporabi ovlasti.

                  2.

                  Drugi tužbeni razlog, istaknut u potporu tužiteljevu zahtjevu za poništenje njegova izvješća o ocjeni i odluke o nepromaknuću, koji se temelji na očitoj pogrešci u ocjeni, neuzimanju u obzir relevantnih činjenica i zlouporabi ovlasti.


title: predmet T-145/19: Tužba podnesena 7. ožujka 2019. — Jap Energéticas y Medioambientales protiv Komisije

text:
               6.5.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 155/47

      Tužba podnesena 7. ožujka 2019. — Jap Energéticas y Medioambientales protiv Komisije
      (predmet T-145/19)
      (2019/C 155/57)
      Jezik postupka: španjolski

         Stranke

         Tužitelj: Jap Energéticas y Medioambientales, SL (Valencija, Španjolska) (zastupnik: G. Alabau Zabal, odvjetnik)

         Tuženik: Europska komisija

         Tužbeni zahtjev

      Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da utvrdi ništavost akta koji je donijela Europska komisija kojim se određuje iznos koji on mora vratiti zbog smanjenja iznosa subvencija za program LIFE 11.

         Tužbeni razlozi i glavni argumenti

      Ova je tužba podnesena protiv akta Europske komisije od 14. siječnja 2019., objavljenog 24. siječnja 2019., kojim se određuje iznos koji tužitelj mora vratiti zbog smanjenja subvencioniranih troškova projekta LIFE 11 ENV/ES/000593-H2AL RECYCLING i protiv naloga za plaćanje.
      U potporu svojoj tužbi tužitelj ističe tri tužbena razloga.

                  1.

                  Prvi tužbeni razlog, koji se temelji na postojanju bitne povrede postupka.

                              —

                              U tom se pogledu ističe da Europska komisija nije iznijela ni argumente ni podatke koji bi tužitelju omogućili da im proturječi, osim sadržaja prvog dopisa iz siječnja 2017., kojim ga se obavještava o troškovima koji se ne mogu financirati, s obzirom na to da u svim svojim dopisima samo ponavlja iste argumente.

                  2.

                  Drugi tužbeni razlog, koji se temelji na povredi Ugovora ili bilo kojeg drugog pravnog akta povezanog s njegovom primjenom.

                              —

                              U tom se pogledu navodi da akti koji ograničavaju subjektivna prava ili legitimne interese moraju biti obrazloženi, u skladu s odredbama propisa Europske unije, jer bi u protivnome mogla donositi arbitrarne odluke u vlastitu korist i zloupotrijebiti svoj položaj i ovlasti, a što bi bilo protivno načelima proporcionalnosti, legitimnih očekivanja, jednakog postupanja i „zabrane arbitrarnosti”, priznatima u zakonodavstvu Europske unije.

                  3.

                  Treći tužbeni razlog, koji se temelji na povredi prava obrane

                              —

                              U tom se pogledu tvrdi da zbog nedostatka u obrazloženju tog akta nema čvrstih upravnih administrativnih kriterija prema kojima bi se određene troškove proglasilo neprihvatljivima i stoga im se nije moguće usprotiviti.


title: predmet T-149/19: Tužba podnesena 8. ožujka 2019. — Société des produits Nestlé protiv EUIPO-a — Jumbo Africa (Prikaz ljudskog lika smještenog na štit)

text:
               6.5.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 155/48

      Tužba podnesena 8. ožujka 2019. — Société des produits Nestlé protiv EUIPO-a — Jumbo Africa (Prikaz ljudskog lika smještenog na štit)
      (predmet T-149/19)
      (2019/C 155/58)
      Jezik postupka: engleski

         Stranke

         Tužitelj: Société des produits Nestlé SA (Vevey, Švicarska) (zastupnici: A. Jaeger-Lenz, A. Lambrecht i C. Elkemann, odvjetnici)

         Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO)

         Druga stranka pred žalbenim vijećem: Jumbo Africa, SL (L’Hospitalet de Llobregat, Španjolska)

         Podaci o postupku pred EUIPO-om

         Nositelj spornog žiga: tužitelj

         Predmetni sporni žig: Prijava figurativnog žiga Europske unije koji prikazuje ljudski lik smješten na štit u crvenoj, plavoj, svijetloplavoj, tamnoplavoj, sivoj i bijeloj boji — prijava za registraciju br. 15 273 634

         Postupak pred EUIPO-om: postupak povodom prigovora

         Pobijana odluka: odluka drugog žalbenog vijeća EUIPO-a od 30. studenoga 2018. u predmetu R 876/2018-2

         Tužbeni zahtjev

      Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

                  —

                  poništi pobijanu odluku;

                  —

                  odbije tužbu u odnosu na postupak povodom prigovora br. B 2 738 030;

                  —

                  naloži EUIPO-u snošenje troškova postupka pred Općim sudom i naloži mogućem intervenijentu snošenje troškova pred EUIPO-om.

         Tužbeni razlozi

                  —

                  Povreda članka 94. stavka 1. druge rečenice Uredbe (EU) 2017/1001 Europskog parlamenta i Vijeća;

                  —

                  Povreda članka 91. stavka 1. prve rečenice Uredbe (EU) 2017/1001 Europskog parlamenta i Vijeća;

                  —

                  Povreda članka 46. stavka 1. točke (a) u vezi s člankom 8. stavkom 1. točkom (b) Uredbe (EU) 2017/1001 Europskog parlamenta i Vijeća.


title: predmet T-152/19: Tužba podnesena 8. ožujka 2019. — Brunswick Bowling Products protiv Komisije

text:
               6.5.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 155/49

      Tužba podnesena 8. ožujka 2019. — Brunswick Bowling Products protiv Komisije
      (predmet T-152/19)
      (2019/C 155/59)
      Jezik postupka: engleski

         Stranke

         Tužitelj: Brunswick Bowling Products LLC (Muskegon, Michigan, Sjedinjene Američke Države) (zastupnici: R. Martens i V. Ostrovskis, odvjetnici)

         Tuženik: Europska komisija

         Tužbeni zahtjev

      Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

                  —

                  u cijelosti poništi Provedbenu odluku Komisije (EU) 2018/1960 (1);

                  —

                  naloži Komisiji snošenje svih troškova.

         Tužbeni razlozi i glavni argumenti

      U prilog osnovanosti tužbe tužitelj ističe pet tužbenih razloga.

                  1.

                  Prvi tužbeni razlog, koji se temelji na povredi (i) postupovnih pravila predviđenih u članku 11. Direktive 2006/42/EZ Europskog parlamenta i Vijeća (2) i članka 18. stavka 5. Uredbe (EZ) br. 765/2008 Europskog parlamenta i Vijeća (3) te (ii) načela proporcionalnosti iz članka 18. stavka 4. Uredbe br. 765/2008, jer švedska zaštitna mjera nije opravdana s obzirom na činjenicu da su tijela za nadzor tržišta dovela tužitelja u zabludu i da su bile dostupne manje dalekosežne mjere za postizanje usklađenosti s Direktivom 2006/42/EZ.

                  2.

                  Drugi tužbeni razlog, koji se temelji na povredi načela pravne sigurnosti i legitimnih očekivanja te načela dobre uprave, jer Komisija nije uzela obzir očitovanja i naknadni pristup tijela za nadzor tržišta Ujedinjene Kraljevine, Njemačke, Finske i Danske, a u pobijanoj odluci nije predviđen nikakav razuman i djelotvoran rok za provedbu.

                  3.

                  Treći tužbeni razlog, koji se temelji na povredi postupovnih pravila predviđenih u Prilogu I. Direktivi 2006/42/EZ, jer iz pobijane odluke i odluke švedskog tijela za radno okruženje od 30. kolovoza 2013. proizlazi da ne postoji odgovarajuće pozivanje na opće načelo najnovijih tehnoloških dostignuća u ispitivanju predmetnih proizvoda na temelju bitnih zdravstvenih i sigurnosnih zahtjeva utvrđenih u Prilogu I. Direktivi 2006/42/EZ.

                  4.

                  Četvrti tužbeni razlog, koji se temelji na tomu da je Komisija pogrešno ocijenila činjenice i postupila protivno načelu dobre uprave, jer od proizvođač nisu zatraženi potrebni podaci unatoč činjenici da je u pobijanoj odluci navedeno kako proizvođač u tehničkoj dokumentaciji nije naveo poveznicu između upućivanja na korištene usklađene standarde i relevantnih bitnih zdravstvenih i sigurnosnih zahtjeva, u skladu s odredbama Priloga VII. Direktivi 2006/42/EZ. Naime, svaka razumna, odgovorna uprava tražila bi te nedostajuće informacije prije bilo kakve odluke takvog razmjera.

                  5.

                  Peti tužbeni razlog, koji se temelji na povredi članka 6. Direktive 2006/42/EZ i načela jednakog postupanja, jer je predmetna mjera konkretno usmjerena na tužiteljeve proizvode, dok slični i manje usklađeni proizvodi drugih proizvođača postoje na unutarnjem tržištu Unije. Nadalje, uzimanjem u obzir povlačenja i opoziva samo predmetnih proizvoda, pobijana odluka narušava tržište, jer su slični strojevi drugih proizvođača još uvijek dopušteni na unutarnjem tržištu Unije.

         (1)  Provedbena odluka Komisije (EU) 2018/1960 оd 10. prosinca 2018. o zaštitnoj mjeri koju je poduzela Švedska u skladu s Direktivom 2006/42/EZ Europskog parlamenta i Vijeća kako bi zabranila stavljanje na tržište jedne vrste automata za postavljanje čunjeva i dodatne opreme koja se upotrebljava s tom vrstom automata za postavljanje čunjeva, proizvođača Brunswick Bowling & Billiards, te kako bi se povukli takvi strojevi koji su već stavljeni na tržište (priopćeno pod brojem dokumenta C(2018) 8253) (SL 2018, L 315, str. 29.).

         (2)  Direktiva 2006/42/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 17. svibnja 2006. o strojevima o izmjeni Direktive 95/16/EZ (SL 2006, L 157, str. 24.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 13., svezak 39, str. 74.)

         (3)  Uredba (EZ) br. 765/2008 Europskog parlamenta i Vijeća od 9. srpnja 2008. o utvrđivanju zahtjeva za akreditaciju i za nadzor tržišta u odnosu na stavljanje proizvoda na tržište i o stavljanju izvan snage Uredbe (EEZ) br. 339/93 (SL 2008, L 218, str. 30.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 13., svezak 51, str. 154.).


title: predmet C-261/19 P: Žalba koju je 26. ožujka 2019. podnijelo društvo Cham Holding Co. SA protiv presude Općeg suda (peto vijeće) od 16. siječnja 2019. u predmetu T-413/16, Cham protiv Vijeća

text:
               3.6.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 187/50

      Žalba koju je 26. ožujka 2019. podnijelo društvo Cham Holding Co. SA protiv presude Općeg suda (peto vijeće) od 16. siječnja 2019. u predmetu T-413/16, Cham protiv Vijeća
      (predmet C-261/19 P)
      (2019/C 187/54)
      Jezik postupka: francuski

         Stranke

         Žalitelj: Cham Holding Co. SA (zastupnik: E. Ruchat, odvjetnik)

         Druga stranka u postupku: Vijeće Europske unije

         Zahtjevi

      Žalitelj od Općeg suda zahtijeva da:

                  —

                  Žalbu proglasi dopuštenom i osnovanom;

                  —

                  Slijedom toga, ukine presudu od 16. siječnja 2019., Cham/Vijeće, T-413/16;

            Odlučujući na temelju novih odredbi:

                  —

                  poništi Odluku (ZVSP) 2016/850 od 27. svibnja 2016. i njezine naknadne provedbene akte u dijelu u kojem se odnose na tužitelja;

                  —

                  naloži Vijeću snošenje troškova postupka.

         Žalbeni razlozi i glavni argumenti

      Prvi žalbeni razlog temelji se na pogrešci koja se tiče prava jer je Opći sud povrijedio tužiteljevo pravo na saslušanje prije donošenja novih mjera ograničavanja, zajamčeno člankom 41. Povelje o temeljnim pravima.
      Drugi žalbeni razlog temelji se na pogrešci koja se tiče prava i iskrivljavanju činjenica jer je Opći sud zanemario članke koje je podnio tužitelj u potporu svojoj tužbi za poništenje kako bi dokazao da nije podupirao sirijski režim.
      Treći žalbeni razlog temelji se na pogrešci koja se tiče prava jer Opći sud nije proglasio nezakonitima odredbe 27. i 28. Odluke 2013/255/ZVSP prema kojima pripadnost obitelji Al-Assad ili obitelji Makhlouf čini samostalan kriterij koji opravdava nametanje sankcija, istovremeno prebacujući teret dokazivanja.


title: predmet C-262/19: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 28. ožujka 2019. uputio Polymeles Protodikeio Athinon (Grčka) — RM i SN protiv Agrotiki Trapeza tis Ellados AE

text:
               3.6.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 187/51

      Zahtjev za prethodnu odluku koji je 28. ožujka 2019. uputio Polymeles Protodikeio Athinon (Grčka) — RM i SN protiv Agrotiki Trapeza tis Ellados AE
      (predmet C-262/19)
      (2019/C 187/55)
      Jezik postupka: grčki

         Sud koji je uputio zahtjev

      Polymeles Protodikeio Athinon

         Stranke glavnog postupka

         Tužitelji: RM, SN

         Tuženik: Agrotiki Trapeza tis Ellados AE

         Prethodna pitanja

                  1.

                  Treba li odredbu članka 70. stavka 1. Zakona 4235/2014 — prema kojoj „[…] [u] pogledu hipoteka ili zabilježbi hipoteka upisanih u mjerodavnim zemljišnim knjigama, te eventualno i u nadležnoj knjizi položenih ugovora, u korist banke Agrotiki Trapeza tis Ellados AE (u daljnjem tekstu: Banka) nad kojom je već provedena posebna likvidacija, prema poljoprivrednicima fizičkim osobama ili trećim poljoprivrednicima fizičkim osobama na njihovim poljoprivrednim nekretninama ili poljoprivrednim proizvodnim pogonima radi osiguranja svih tražbina Banke na temelju kredita (glavnica, kamate, zatezne kamate, uključujući kamate na dospjele kamate i kamate na zatezne kamate, naknade, provizije ili troškove odnosno druga sredstva definirana u odnosnom ugovoru o financiranju) u svrhu odobravanja kratkoročnog i srednjoročnog financiranja kod te banke poljoprivrednicima fizičkim osobama koje se odnosi isključivo na njihovu poljoprivrednu djelatnost, a njihova otplata djelom ili u cijelosti kasni, iznos financiranja za koji je upisana hipoteka ili zabilježba hipoteke ograničava se na postotni iznos od sto dvadeset posto (120 %) financirane glavnice, pod uvjetom da sve navedene tražbine Banke na temelju tog financiranja ne prelaze (uključujući već otplaćene iznose) dvostruki iznos prvotne glavnice, a ograničava se na dvostruki iznos glavnice odobrenog financiranja ako sve navedene tražbine prelaze dvostruki iznos prvotne glavnice u trenutku stupanja na snagu ovog članka te financiranje postaje, ako već nije postalo, dospjelo i može se potraživati od tog trenutka[;] [u] slučaju upisa hipoteke ili zabilježbe hipoteke na više od jedne poljoprivredne nekretnine poljoprivrednika fizičke osobe ili treće fizičke osobe, Banka ograničava hipoteku ili zabilježbu hipoteke na nekretnini ili nekretninama radi osiguranja svoje tražbine do navedenih pragova, pri čemu prednost imaju nekretnina odnosno nekretnine koje nisu prva kuća i/ili glavno skladište za poljoprivredne proizvode poljoprivrednika ili treće osobe” — tumačiti na način da je obuhvaćena pojmom državne potpore u smislu članka 107. stavka 1. UFEU-a?

                  2.

                  Je li navedena odredba članka 70. stavka 1. Zakona 4235/2014 spojiva s unutarnjim tržištem u smislu članka 107. stavka 2. UFEU-a?

                  3.

                  Može li se navedena odredba članka 70. stavka 1. Zakona 4235/2014 smatrati spojivom s unutarnjim tržištem u smislu članka 107. stavka 3. UFEU-a?


title: predmet C-282/18 P: Presuda Suda (šesto vijeće) od 10. travnja 2019. — The Green Effort Ltd protiv Ureda Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO), Fédération internationale de l’automobile (FIA) (Žalba — Žig Europske unije — Žalbeni postupak — Rokovi — Elektronička dostava — Računanje rokova)

text:
               17.6.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 206/15

      Presuda Suda (šesto vijeće) od 10. travnja 2019. — The Green Effort Ltd protiv Ureda Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO), Fédération internationale de l’automobile (FIA)
      (predmet C-282/18 P) (1)

      (Žalba - Žig Europske unije - Žalbeni postupak - Rokovi - Elektronička dostava - Računanje rokova)
      (2019/C 206/18)
      Jezik postupka: engleski

         Stranke

         Žalitelj: The Green Effort Ltd (zastupnik: A. Ziehm, Rechtsanwalt)

         Druge stranke u postupku: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO) (zastupnik: A. Folliard-Monguiral, agent), Fédération internationale de l'automobile (FIA) (zastupnici: M. Hawkins, solicitor, T. Dolde i K. Lüder, Rechtsanwälte)

         Izreka

                  1.

                  Žalba se odbija.

                  2.

                  Društvu The Green Effort Limited nalaže se snošenje, osim vlastitih troškova, i troškova Ureda Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO) te troškova Fédération internationale de l’automobile (FIA).

         (1)  SL C 285, 13. 8. 2018.


title: predmet T-204/19: Tužba podnesena 5. travnja 2019. — BL i BM protiv Vijeća i dr.

text:
               17.6.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 206/55

      Tužba podnesena 5. travnja 2019. — BL i BM protiv Vijeća i dr.
      (predmet T-204/19)
      (2019/C 206/56)
      Jezik postupka: francuski

         Stranke

         Tužitelji: BL i BM (zastupnik: N. de Montigny, odvjetnik)

         Tuženici: Vijeće Europske unije, Europska komisija, Europska služba za vanjsko djelovanje i Eulex Kosovo

         Tužbeni zahtjev

      Tužitelji od Općeg suda zahtijevaju da:

                  —

                  primarno,

                              —

                              u pogledu prava koja proizlaze iz privatnopravnog ugovora,

                                          —

                                          promijeni njihov ugovorni odnos u ugovor o radu na neodređeno vrijeme;

                                          —

                                          utvrdi povredu ugovornih obveza koju su počinili tuženici, a osobito dostave valjane obavijesti o razvrgnuću ugovora na neodređeno vrijeme;

                                          —

                                          slijedom toga, naloži tuženicima da tužiteljima plate naknadu štete izračunanu na temelju njihova radnog staža i to redom:

                                                      —

                                                      BL-u: iznos od 48 424,65 eura;

                                                      —

                                                      BM-u: iznos od 31 552,75 eura;

                                          —

                                          presudi da je nezakonit otkaz dan tužiteljima i da tuženicima posljedično naloži da im plate odštetu procijenjenu ex aequo et bono:

                                                      —

                                                      75 000 eura za štetu koje je pretrpio BM;

                                                      —

                                                      90 000 eura za štetu koje je pretrpio BL;

                                          —

                                          utvrdi da tuženici nisu sastavili dokumente kojima se potvrđuje zakonito okončanje radnog odnosa i da

                                                      —

                                                      im naloži da tužiteljima plate iznos od 100,00 eura po danu zakašnjenja računajući od dana podnošenja ove tužbe;

                                                      —

                                                      im naloži da tužiteljima dostave dokumente o okončanju ugovora;

                                          —

                                          im naloži plaćanje kamata na naprijed navedene iznose izračunane prema belgijskoj zakonskoj kamati;

                              —

                              u pogledu drugih prava:

                                          —

                                          utvrdi da su tužitelji trebali biti zaposleni kao članovi privremenog osoblja kod jednog od prva tri tuženika i proglasi da su prva tri tuženika prema tužiteljima postupala na diskriminirajući način bez objektivnog opravdanja, u pogledu njihove plaće, njihovih mirovinskih prava i povezanih beneficija, kao i u pogledu jamčenja budućeg zaposlenja;

                                          —

                                          naloži prvim trima tuženicima da svakom od tužitelja naknade gubitak plaće, mirovine, naknade i beneficije uzrokovan povredama prava Zajednice na koje se odnosi ova tužba;

                                          —

                                          tuženicima naloži plaćanje kamata na te iznose;

                                          —

                                          strankama odredi rok za utvrđivanje navedene naknade štete uzimajući u obzir razred i stupanj u kojem je svaki tužitelj trebao biti zaposlen, prosječno napredovanje plaće, razvoj njihove karijere, naknade koje su trebali dobivati temeljem tih ugovora o radu kao članovi privremenog osoblja; i usporedi dobivene rezultate s plaćom koju su tužitelji stvarno dobili;

                  —

                  podredno,

                              —

                              institucijama naloži da tužiteljima ex aequo et bono isplate naknadu štete zbog izvanugovorne odgovornosti koja je posljedica nepoštovanja njihovih temeljnih prava:

                                          —

                                          105 000 eura BM-u;

                                          —

                                          130 000 eura BL-u;

                  —

                  tuženicima naloži snošenje troškova.

         Tužbeni razlozi i glavni argumenti

      U prilog tužbi tužitelji se osobito pozivaju na sedam tužbenih razloga kako bi njihovi ugovori o radu u institucijama bili promijenjeni u ugovor o radu na neodređeno vrijeme i kako bi dobili naknadu štete pretrpljene zbog odluke o neproduljenju njihovih ugovora, te zbog izbora institucija da na članove međunarodnog ugovornog osoblja primijene status koji nije u skladu s njihovim temeljnim pravima.

                  1.

                  Prvi tužbeni razlog, koji se temelji na zloporabi prava koju su tuženici počinili uzastopnom uporabom ugovora o radu na određeno vrijeme i povredom načela proporcionalnosti.

                  2.

                  Drugi tužbeni razlog, koji se temelji na povredi načela jednakog postupanja i zabrane diskriminacije koju su počinili tuženici.

                  3.

                  Treći tužbeni razlog, koji se temelji na povredi prava na saslušanje tužiteljâ koju se počinili tuženici.

                  4.

                  Četvrti tužbeni razlog, koji se temelji na pravnoj nesigurnosti koju su tuženici uzrokovali tužiteljima i na njihovoj povredi prava na dobru upravu.

                  5.

                  Peti tužbeni razlog, koji se temelji na povredi načela savjetovanja s predstavnicima zaposlenika koju su počinili tuženici.

                  6.

                  Šesti tužbeni razlog, koji se temelji na povredi Europskog kodeksa dobrog administrativnog postupanja koju su počinili tuženici.

                  7.

                  Sedmi tužbeni razlog, koji se temelji na povredi prava na slobodu kretanja radnika koju su počinili tuženici.
                  Osim toga, tužitelji se pozivaju na postojanje diskriminacije između radnika unutar institucija, a posebice imajući u vidu prava priznata članovima privremenog osoblja, među ostalim, neplaćanje raznih naknada, doprinosa u mirovinski fond, naknade troškova i, potencijalno, neuzimanja u obzir radnog staža od 20 godina.


title: predmet C-98/18: Presuda Suda (deveto vijeće) od 2. svibnja 2019. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio College van Beroep voor het Bedrijfsleven — Nizozemska) — T. Boer & Zonen BV protiv Staatssecretaris van Economische Zaken (Zahtjev za prethodnu odluku — Zaštita zdravlja — Higijenski paket — Uredba (EZ) br. 853/2004 — Higijena hrane životinjskog podrijetla — Obveze subjekata u poslovanju s hranom — Posebni zahtjevi — Meso domaćih papkara i kopitara — Skladištenje i prijevoz — Temperaturni uvjeti mesa)

text:
               1.7.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 220/5

      Presuda Suda (deveto vijeće) od 2. svibnja 2019. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio College van Beroep voor het Bedrijfsleven — Nizozemska) — T. Boer & Zonen BV protiv Staatssecretaris van Economische Zaken
      (predmet C-98/18) (1)

      (Zahtjev za prethodnu odluku - Zaštita zdravlja - Higijenski paket - Uredba (EZ) br. 853/2004 - Higijena hrane životinjskog podrijetla - Obveze subjekata u poslovanju s hranom - Posebni zahtjevi - Meso domaćih papkara i kopitara - Skladištenje i prijevoz - Temperaturni uvjeti mesa)
      (2019/C 220/07)
      Jezik postupka: nizozemski

         Sud koji je uputio zahtjev

      College van Beroep voor het Bedrijfsleven

         Stranke glavnog postupka

         Žalitelj: T. Boer & Zonen BV

         Druga stranka u žalbenom postupku: Staatssecretaris van Economische Zaken

         Izreka

      Prilog III. odjeljak I. poglavlje VII. točke 1. i 3. Uredbe (EZ) br. 853/2004 Europskog parlamenta i Vijeća od 29. travnja 2004. o utvrđivanju određenih higijenskih pravila za hranu životinjskog podrijetla valja tumačiti na način da se hlađenje mesa nakon klanja mora obavljati u samoj klaonici dok svi njegovi dijelovi ne postignu temperaturu od najviše 7 oC prije bilo kakvog prekrcavanja tog mesa u kamion-hladnjaču.

         (1)  SL C 152, 30. 4. 2018.


title: spojeni predmeti C-391/16, C-77/17 i C-78/17: Presuda Suda (veliko vijeće) od 14. svibnja 2019. (zahtjevi za prethodne odluke koje su uputili Nejvyšší správní soud, Conseil du Contentieux des Étrangers — Češka Republika, Belgija) — M protiv Ministerstvo vnitra (C-391/16), X (C-77/17), X (C-78/17) protiv Commissaire général aux réfugiés et aux apatrides (Zahtjev za prethodnu odluku — Područje slobode, sigurnosti i pravde — Politika azila — Međunarodna zaštita — Direktiva 2011/95/EU — Status izbjeglice — Članak 14. stavci 4. do 6. — Odbijanje odobravanja ili opoziv statusa izbjeglice u slučaju opasnosti za sigurnost ili društvo države članice domaćina — Valjanost — Članak 18. Povelje Europske unije o temeljnim pravima — Članak 78. stavak 1. UFEU-a — Članak 6. stavak 3. UEU-a — Ženevska konvencija)

text:
               29.7.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 255/2

      Presuda Suda (veliko vijeće) od 14. svibnja 2019. (zahtjevi za prethodne odluke koje su uputili Nejvyšší správní soud, Conseil du Contentieux des Étrangers — Češka Republika, Belgija) — M protiv Ministerstvo vnitra (C-391/16), X (C-77/17), X (C-78/17) protiv Commissaire général aux réfugiés et aux apatrides
      (spojeni predmeti C-391/16, C-77/17 i C-78/17) (1)

      (Zahtjev za prethodnu odluku - Područje slobode, sigurnosti i pravde - Politika azila - Međunarodna zaštita - Direktiva 2011/95/EU - Status izbjeglice - Članak 14. stavci 4. do 6. - Odbijanje odobravanja ili opoziv statusa izbjeglice u slučaju opasnosti za sigurnost ili društvo države članice domaćina - Valjanost - Članak 18. Povelje Europske unije o temeljnim pravima - Članak 78. stavak 1. UFEU-a - Članak 6. stavak 3. UEU-a - Ženevska konvencija)
      (2019/C 255/02)
      Jezici postupka: češki i francuski

         Sud koji je uputio zahtjev

      Nejvyšší správní soud, Conseil du Contentieux des Étrangers

         Stranke glavnog postupka

         Tužitelji: M (C-391/16), X (C-77/17), X (C-78/17)

         Tuženici: Ministerstvo vnitra (C-391/16), Commissaire général aux réfugiés et aux apatrides (C-77/17), (C-78/17)

         Izreka

      Ispitivanjem članka 14. stavaka 4. do 6. Direktive 2011/95/EU Europskog parlamenta i Vijeća od 13. prosinca 2011. o standardima za kvalifikaciju državljana trećih zemalja ili osoba bez državljanstva za ostvarivanje međunarodne zaštite, za jedinstveni status izbjeglica ili osoba koje ispunjavaju uvjete za supsidijarnu zaštitu te sadržaj odobrene zaštite, nije utvrđen nijedan element koji bi utjecao na valjanost tih odredbi s obzirom na članak 78. stavak 1. UFEU-a i članak 18. Povelje Europske unije o temeljnim pravima.

         (1)  SL C 350, 26. 9. 2016.

         SL C 144, 8. 5. 2017.


title: predmet C-235/17: Presuda Suda (veliko vijeće) od 21. svibnja 2019. — Europska komisija protiv Mađarske (Povreda obveze države članice — Članak 63. UFEU-a — Slobodno kretanje kapitala — Članak 17. Povelje Europske unije o temeljnim pravima — Pravo na vlasništvo — Nacionalni propis kojim se ex lege i bez naknade štete ukidaju prava plodouživanja na poljoprivrednim i šumskim zemljištima koja su prethodno stekle pravne ili fizičke osobe koje ne mogu dokazati blisko obiteljsko srodstvo s vlasnikom)

text:
               29.7.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 255/3

      Presuda Suda (veliko vijeće) od 21. svibnja 2019. — Europska komisija protiv Mađarske
      (predmet C-235/17) (1)

      (Povreda obveze države članice - Članak 63. UFEU-a - Slobodno kretanje kapitala - Članak 17. Povelje Europske unije o temeljnim pravima - Pravo na vlasništvo - Nacionalni propis kojim se ex lege i bez naknade štete ukidaju prava plodouživanja na poljoprivrednim i šumskim zemljištima koja su prethodno stekle pravne ili fizičke osobe koje ne mogu dokazati blisko obiteljsko srodstvo s vlasnikom)
      (2019/C 255/03)
      Jezik postupka: mađarski

         Stranke

         Tužitelj: Europska komisija (zastupnici: L. Malferrari i L. Havas, agenti)

         Tuženik: Mađarska (zastupnik: M.Z. Fehér, agent)

         Izreka

                  1.

                  Mađarska je, time što je donijela članak 108. stavak 1. mező- és erdőgazdasági földek forgalmáról szóló 2013. évi CXXII. törvénnyel összefüggő egyes rendelkezésekről és átmeneti szabályokról szóló 2013. évi CCXII. törvény (Zakon br. CCXII iz 2013. o različitim odredbama i prijelaznim mjerama u pogledu Zakona br. CXXII iz 2013. o prodaji poljoprivrednih i šumskih zemljišta), i time što je tako ex lege ukinula prava plodouživanja na poljoprivrednim i šumskim zemljištima koja se nalaze u Mađarskoj, a koja izravno ili neizravno imaju državljani drugih država članica, povrijedila obveze koje ima na temelju odredaba članka 63. UFEU-a u vezi s člankom 17. Povelje Europske unije o temeljnim pravima.

                  2.

                  Mađarskoj se nalaže snošenje troškova.

         (1)  SL C 412, 4. 12. 2017.


title: predmet C-341/17 P: Presuda Suda (osmo vijeće) od 15. svibnja 2019. — Helenska Republika protiv Europske komisije (Žalba — Europski fond za smjernice i jamstva u poljoprivredi (EFSJP), Komponenta „Jamstva”, Europski fond za jamstva u poljoprivredi (EFJP) i Europski poljoprivredni fond za ruralni razvoj (EPFRR) — Izdaci isključeni iz financiranja Europske unije — Izdaci nastali Helenskoj Republici — Uredba (EZ) br. 1782/2003 — Uredba (EZ) br. 796/2004 — Program potpora koje se temelje na površini — Pojam „trajnih pašnjaka” — Paušalni financijski ispravak — Odbitak ranijeg ispravka)

text:
               29.7.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 255/3

      Presuda Suda (osmo vijeće) od 15. svibnja 2019. — Helenska Republika protiv Europske komisije
      (predmet C-341/17 P) (1)

      (Žalba - Europski fond za smjernice i jamstva u poljoprivredi (EFSJP), Komponenta „Jamstva”, Europski fond za jamstva u poljoprivredi (EFJP) i Europski poljoprivredni fond za ruralni razvoj (EPFRR) - Izdaci isključeni iz financiranja Europske unije - Izdaci nastali Helenskoj Republici - Uredba (EZ) br. 1782/2003 - Uredba (EZ) br. 796/2004 - Program potpora koje se temelje na površini - Pojam „trajnih pašnjaka” - Paušalni financijski ispravak - Odbitak ranijeg ispravka)
      (2019/C 255/04)
      Jezik postupka: grčki

         Stranke

         Tužitelj: Helenska Republika (zastupnici: G. Kanellopoulos, A. Vasilopoulou i E. Leftheriotou, agents)

         Druga stranka u postupku: Europska komisija (zastupnici: D. Triantafyllou i A. Sauka, agents)

         Intervenijent u potporu tužitelju: Kraljevina Španjolska (zastupnik: M. A. Sampol Pucurull, agent)

         Izreka

                  1.

                  Točke 2. i 3. izreke presude Općeg suda Europske unije od 30. ožujka 2017., Grčka/Komisija (T-112/15, EU:T:2017:239), ukidaju se u dijelu, s jedne strane, u kojem je Opći sud odbio tužbu Helenske Republike ograničavajući svoje ispitivanje na ispravak za godinu podnošenja zahtjeva 2008., koji je ustegnut od financijske godine 2009., kada je riječ o financijskom ispravku od 5 % primijenjenom na potpore iz drugog stupa zajedničke poljoprivredne politike (ZPP), posvećene ruralnom razvoju, te ne ispitujući ispravak za godinu podnošenja zahtjeva 2008. koji je ustegnut od financijske godine 2010., u iznosu od 5 496 524,54 eura, kada je riječ o potporama iz drugog stupa ZPP-a, posvećenima ruralnom razvoju, i, s druge strane, u dijelu u kojem je odlučio o troškovima postupka.

                  2.

                  U preostalom dijelu žalba se odbija.

                  3.

                  Provedbena odluka Komisije 2014/950/EU od 19. prosinca 2014. o isključenju iz financiranja Europske unije određenih izdataka nastalih za države članice u okviru Komponente za jamstva Europskog fonda za smjernice i jamstva u poljoprivredi (EFSJP), u okviru Europskog fonda za jamstva u poljoprivredi (EFJP) i Europskog poljoprivrednog fonda za ruralni razvoj (EPFRR), poništava se u dijelu koji se odnosi na uzimanje u obzir Provedbene odluke Komisije 2013/214/EU od 2. svibnja 2013. o isključenju iz financiranja Europske unije određenih izdataka nastalih za države članice u okviru Komponente za jamstva Europskog fonda za smjernice i jamstva u poljoprivredi (EFSJP), u okviru Europskog fonda za jamstva u poljoprivredi (EFJP) i Europskog poljoprivrednog fonda za ruralni razvoj (EPFRR), prilikom izračuna iznosa ispravka od 5 496 524,54 eura, odbitka od 270 175,45 eura i financijskog učinka od 5 226 349,09 eura, u vezi izdataka koji su nastali Helenskoj Republici u sektoru ruralnog razvoja Feader Axe 2 (2007. — 2013., mjere povezane s površinom), i ustegnuti su od financijske godine 2010., zbog nedostataka u vezi sa Sustavom za identifikaciju poljoprivrednih parcela (SIPA) i kontrolama na terenu (drugi stup, godina podnošenja zahtjeva 2008.).

                  4.

                  Helenska Republika i Europska komisija snose vlastite troškove koji se odnose na prvostupanjski postupak i na žalbu.

                  5.

                  Kraljevina Španjolska snosi vlastite troškove.

         (1)  SL C 249, 31. 7. 2017.


title: predmet C-509/17: Presuda Suda (treće vijeće) od 16. svibnja 2019. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio l’Arbeidshof te Antwerpen — Belgija) — Christa Plessers protiv PREFACO NV, Belgische Staat (Zahtjev za prethodnu odluku — Prijenosi poduzeća — Direktiva 2001/23/EZ — Članci 3. do 5. — Zaštita prava zaposlenika — Iznimke — Postupak u slučaju insolventnosti — Postupak sudske reorganizacije prijenosom pod nadležnošću suda — Potpuno ili djelomično očuvanje poduzeća — Nacionalno zakonodavstvo kojim se preuzimatelju dopušta da nakon prijenosa preuzme zaposlenike prema svojem odabiru)

text:
               29.7.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 255/4

      Presuda Suda (treće vijeće) od 16. svibnja 2019. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio l’Arbeidshof te Antwerpen — Belgija) — Christa Plessers protiv PREFACO NV, Belgische Staat
      (predmet C-509/17) (1)

      (Zahtjev za prethodnu odluku - Prijenosi poduzeća - Direktiva 2001/23/EZ - Članci 3. do 5. - Zaštita prava zaposlenika - Iznimke - Postupak u slučaju insolventnosti - Postupak sudske reorganizacije prijenosom pod nadležnošću suda - Potpuno ili djelomično očuvanje poduzeća - Nacionalno zakonodavstvo kojim se preuzimatelju dopušta da nakon prijenosa preuzme zaposlenike prema svojem odabiru)
      (2019/C 255/05)
      Jezik postupka: nizozemski

         Sud koji je uputio zahtjev

      Arbeidshof te Antwerpen

         Stranke glavnog postupka

         Tužitelj: Christa Plessers

         Tuženik: PREFACO NV, Belgische Staat

         Izreka

      Direktivu Vijeća 2001/23/EZ od 12. ožujka 2001. o usklađivanju zakonodavstava država članica u odnosu na zaštitu prava zaposlenika kod prijenosa poduzeća, pogona ili dijelova poduzeća ili pogona, a osobito njezine članke 3. do 5., treba tumačiti na način da joj se protivi nacionalno zakonodavstvo, poput onog o kojem je riječ u glavnom postupku, kojim se, u slučaju prijenosa poduzeća do kojeg je došlo u okviru postupka sudske reorganizacije prijenosom pod nadležnošću suda primijenjenog s ciljem održavanja cijelog ili dijela poduzeća prenositelja ili njegovih djelatnosti, za preuzimatelja predviđa pravo odabira zaposlenika koje želi preuzeti.

         (1)  SL C 374, 6. 11. 2017.


title: predmet C-677/17: Presuda Suda (prvo vijeće) od 15. svibnja 2019. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Centrale Raad van Beroep — Nizozemska) — M. Çoban protiv Raad van bestuur van het Uitvoeringsinstituut werknemersverzekeringen (Zahtjev za prethodnu odluku — Sporazum o pridruživanju EEZ — Turska — Dodatni protokol — Članak 59. — Odluka br. 3/80 — Socijalna sigurnost radnika migranata — Odstupanje od pravila o boravištu — Članak 6. — Invalidsko davanje — Ukidanje — Uredba (EZ) br. 883/2004 — Posebna nedoprinosna novčana davanja — Uvjet boravišta — Direktiva 2003/109/EZ — Status osobe s dugotrajnim boravištem)

text:
               29.7.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 255/6

      Presuda Suda (prvo vijeće) od 15. svibnja 2019. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Centrale Raad van Beroep — Nizozemska) — M. Çoban protiv Raad van bestuur van het Uitvoeringsinstituut werknemersverzekeringen
      (predmet C-677/17) (1)

      (Zahtjev za prethodnu odluku - Sporazum o pridruživanju EEZ - Turska - Dodatni protokol - Članak 59. - Odluka br. 3/80 - Socijalna sigurnost radnika migranata - Odstupanje od pravila o boravištu - Članak 6. - Invalidsko davanje - Ukidanje - Uredba (EZ) br. 883/2004 - Posebna nedoprinosna novčana davanja - Uvjet boravišta - Direktiva 2003/109/EZ - Status osobe s dugotrajnim boravištem)
      (2019/C 255/07)
      Jezik postupka: nizozemski

         Sud koji je uputio zahtjev

      Centrale Raad van Beroep

         Stranke glavnog postupka

         Tužitelj: M. Çoban

         Tuženik: Raad van bestuur van het Uitvoeringsinstituut werknemersverzekeringen

         Izreka

      Članak 6. stavak 1. prvi podstavak Odluke Vijeća za pridruživanje br. 3/80 od 19. rujna 1980. o primjeni sustava socijalnog osiguranja država članica Europskih zajednica na turske radnike i članove njihovih obitelji, u vezi s člankom 59. Dodatnog protokola koji je potpisan u Bruxellesu 23. studenoga 1970. te sklopljen, odobren i potvrđen u ime Zajednice Uredbom Vijeća (EEZ) br. 2760/72 od 19. prosinca 1972., treba tumačiti na način da mu se ne protivi nacionalna odredba kao što je ona o kojoj je riječ u glavnom postupku, koja ukida pravo na dodatno davanje turskom državljaninu koji se vrati u svoju državu podrijetla i koji ima, na dan svojeg odlaska iz države članice domaćina, status osobe s dugotrajnim boravištem u smislu Direktive Vijeća 2003/109/EZ od 25. studenoga 2003. o statusu državljana trećih zemalja s dugotrajnim boravištem.

         (1)  SL C 94, 12. 3. 2018.


title: predmet C-689/17: Presuda Suda (peto vijeće) od 16. svibnja 2019. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Landgericht München I — Njemačka) — Conti 11. Container Schiffahrts-GmbH & Co. KG MS „MSC Flaminia” protiv Land Niedersachsen (Zahtjev za prethodnu odluku — Okoliš — Pošiljke otpada — Uredba (EZ) br. 1013/2006 — Otpad na koji se primjenjuje postupak prethodne pisane obavijesti i odobrenja — Otprema unutar Europske unije — Članak 1. stavak 3. točka (b) — Isključenje iz područja primjene — Otpad nastao na brodu — Otpad na brodu nakon havarije)

text:
               29.7.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 255/6

      Presuda Suda (peto vijeće) od 16. svibnja 2019. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Landgericht München I — Njemačka) — Conti 11. Container Schiffahrts-GmbH & Co. KG MS „MSC Flaminia” protiv Land Niedersachsen
      (predmet C-689/17) (1)

      (Zahtjev za prethodnu odluku - Okoliš - Pošiljke otpada - Uredba (EZ) br. 1013/2006 - Otpad na koji se primjenjuje postupak prethodne pisane obavijesti i odobrenja - Otprema unutar Europske unije - Članak 1. stavak 3. točka (b) - Isključenje iz područja primjene - Otpad nastao na brodu - Otpad na brodu nakon havarije)
      (2019/C 255/08)
      Jezik postupka: njemački

         Sud koji je uputio zahtjev

      Landgericht München I

         Stranke glavnog postupka

         Tužitelj: Conti 11. Container Schiffahrts-GmbH & Co. KG MS „MSC Flaminia”

         Tuženik: Land Niedersachsen

         Izreka

      Članak 1. stavak 3. točku (b) Uredbe (EZ) br. 1013/2006 Europskog parlamenta i Vijeća od 14. lipnja 2006. o pošiljkama otpada treba tumačiti na način da ostatke u obliku ostataka metala i sredstva za gašenje požara pomiješanog s muljem i ostacima tereta poput onih o kojima je riječ u glavnom postupku, koji su nastali havarijom na brodu, treba smatrati otpadom nastalim na brodu u smislu te odredbe, a koji je prema tome isključen iz područja primjene te uredbe dok se ne istovari radi oporabe ili odlaganja.

         (1)  SL C 94, 12. 3. 2018.


title: predmet C-706/17: Presuda Suda (četvrto vijeće) od 15. svibnja 2019. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Lietuvos vyriausiasis administracinis teismas — Litva) — AB „Achema”, AB „Orlen Lietuva”, AB „Lifosa ” protiv Valstybinė kainų ir energetikos kontrolės komisija (VKEKK) (Zahtjev za prethodnu odluku — Državne potpore — Pojam „potpore koje dodjeljuju države ili koje se dodjeljuju putem državnih sredstava” — Mjere kojima se nadoknađuju troškovi isporučiteljima usluga od javnog interesa u elektroenergetskom sektoru — Pojam „potpore koje utječu na trgovinu među državama članicama” i „narušavaju ili prijete da će narušiti tržišno natjecanje” — Pojam„selektivna prednost” — Usluga od općeg gospodarskog interesa — Naknada troškova koji proizlaze iz izvršavanja obveza javne usluge)

text:
               29.7.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 255/7

      Presuda Suda (četvrto vijeće) od 15. svibnja 2019. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Lietuvos vyriausiasis administracinis teismas — Litva) — AB „Achema”, AB „Orlen Lietuva”, AB „Lifosa ” protiv Valstybinė kainų ir energetikos kontrolės komisija (VKEKK)
      (predmet C-706/17) (1)

      (Zahtjev za prethodnu odluku - Državne potpore - Pojam „potpore koje dodjeljuju države ili koje se dodjeljuju putem državnih sredstava” - Mjere kojima se nadoknađuju troškovi isporučiteljima usluga od javnog interesa u elektroenergetskom sektoru - Pojam „potpore koje utječu na trgovinu među državama članicama” i „narušavaju ili prijete da će narušiti tržišno natjecanje” - Pojam„selektivna prednost” - Usluga od općeg gospodarskog interesa - Naknada troškova koji proizlaze iz izvršavanja obveza javne usluge)
      (2019/C 255/09)
      Jezik postupka: litavski

         Sud koji je uputio zahtjev

      Lietuvos vyriausiasis administracinis teismas

         Stranke glavnog postupka

         Tužitelji: AB „Achema”, AB „Orlen Lietuva” i AB „Lifosa”

         Tuženik: Valstybinė kainų ir energetikos kontrolės komisija (VKEKK)

         Uz sudjelovanje: Lietuvos Respublikos energetikos ministerija, UAB „Baltpool”

         Izreka

                  1.

                  Članak 107. stavak 1. UFEU-a treba tumačiti na način da se sredstva za financiranje programa usluga od javnog interesa, poput usluga od javnog interesa u elektroenergetskom sektoru, smatraju državnim sredstvima u smislu te odredbe.

                  2.

                  Članak 107. stavak 1. UFEU-a treba tumačiti na način da, kada su operatori distribucijskih mreža i prijenosnih sustava korisnici sredstava za financiranje usluga od javnog interesa u elektroenergetskom sektoru, kako bi im se nadoknadili gubici nastali zbog obveze otkupa električne energije od određenih proizvođača električne energije po fiksnoj tarifi i njezina uravnoteživanja, ta naknada predstavlja prednost, u smislu te odredbe, dodijeljenu proizvođačima električne energije.

                  3.

                  Članak 107. stavak 1. UFEU-a treba tumačiti na način da se, u situaciji poput one u glavnom postupku, sredstva poput onih namijenjenih određenim isporučiteljima usluga od javnog interesa u elektroenergetskom sektoru trebaju smatrati sredstvima koja potonjima dodjeljuju selektivnu prednost u smislu te odredbe i koja mogu utjecati na trgovinu među državama članicama.

                  4.

                  Članak 107. stavak 1. UFEU-a treba tumačiti na način da se intervencija države, poput programa usluga od javnog interesa u elektroenergetskom sektoru, ne treba smatrati naknadom koja predstavlja protučinidbu za usluge koje su izvršili poduzetnici korisnici prilikom izvršavanja obveza javne usluge u smislu presude od 24. srpnja 2003., Altmark Trans i Regierungspräsidium Magdeburg (C-280/00, EU:C:2003:415), osim ako sud koji je uputio zahtjev ne utvrdi da bilo koja od usluga od javnog interesa u elektroenergetskom sektoru doista ispunjava sva četiri uvjeta navedena u točkama 88. do 93. te presude.

                  5.

                  Članak 107. stavak 1. UFEU-a treba tumačiti na način da se mora smatrati da intervencija države, poput programa usluga od javnog interesa u elektroenergetskom sektoru, narušava ili može narušiti tržišno natjecanje.

         (1)  SL C 94, 12. 3. 2018.


title: predmet C-55/18: Presuda Suda (veliko vijeće) od 14. svibnja 2019. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputila Audiencia Nacional — Španjolska) — Federación de Servicios de Comisiones Obreras (CCOO) protiv Deutsche Bank SAE (Zahtjev za prethodnu odluku — Socijalna politika — Zaštita sigurnosti i zdravlja radnika — Organizacija radnog vremena — Članak 31. stavak 2. Povelje Europske unije o temeljnim pravima — Direktiva 2003/88/EZ — Članci 3. i 5. — Dnevni i tjedni odmor — Članak 6. — Najdulje tjedno radno vrijeme — Direktiva 89/391/EEZ — Sigurnost i zdravlje radnika na radu — Obveza uspostave sustava mjerenja dnevnog radnog vremena tijekom kojeg je pojedini radnik radio)

text:
               29.7.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 255/9

      Presuda Suda (veliko vijeće) od 14. svibnja 2019. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputila Audiencia Nacional — Španjolska) — Federación de Servicios de Comisiones Obreras (CCOO) protiv Deutsche Bank SAE
      (predmet C-55/18) (1)

      (Zahtjev za prethodnu odluku - Socijalna politika - Zaštita sigurnosti i zdravlja radnika - Organizacija radnog vremena - Članak 31. stavak 2. Povelje Europske unije o temeljnim pravima - Direktiva 2003/88/EZ - Članci 3. i 5. - Dnevni i tjedni odmor - Članak 6. - Najdulje tjedno radno vrijeme - Direktiva 89/391/EEZ - Sigurnost i zdravlje radnika na radu - Obveza uspostave sustava mjerenja dnevnog radnog vremena tijekom kojeg je pojedini radnik radio)
      (2019/C 255/11)
      Jezik postupka: španjolski

         Sud koji je uputio zahtjev

      Audiencia Nacional

         Stranke glavnog postupka

         Tužitelj: Federación de Servicios de Comisiones Obreras (CCOO)

         Tuženik: Deutsche Bank SAE

         Uz sudjelovanje: Federación Estatal de Servicios de la Unión General de Trabajadores (FES-UGT), Confederación General del Trabajo (CGT), Confederación Solidaridad de Trabajadores Vascos (ELA), Confederación Intersindical Galega (CIG)

         Izreka

      Članke 3., 5. i 6. Direktive 2003/88/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 4. studenoga 2003. o određenim vidovima organizacije radnog vremena, u vezi s člankom 31. stavkom 2. Povelje Europske unije o temeljnim pravima te člankom 4. stavkom 1., člankom 11. stavkom 3. i člankom 16. stavkom 3. Direktive Vijeća 89/391/EEZ od 12. lipnja 1989. o uvođenju mjera za poticanje poboljšanja sigurnosti i zdravlja radnika na radu, valja tumačiti na način da im se protivi propis države članice koji, u skladu s njegovim tumačenjem u nacionalnoj sudskoj praksi, poslodavcima ne nameće obvezu vođenja sustava mjerenja dnevnog radnog vremena tijekom kojeg je pojedini radnik radio.

         (1)  SL C 152, 30. 4. 2018.


title: predmet C-132/18 P: Presuda Suda (osmo vijeće) od 15. svibnja 2019. — Europska komisija protiv Sabine Tuerck (Žalba — Javna služba — Mirovine — Prijenos nacionalnih mirovinskih prava u mirovinski sustav Europske unije — Odbitak povećanja vrijednosti kapitala od datuma podnošenja zahtjeva za prijenos sredstava do stvarnog datuma prijenosa)

text:
               29.7.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 255/10

      Presuda Suda (osmo vijeće) od 15. svibnja 2019. — Europska komisija protiv Sabine Tuerck
      (predmet C-132/18 P) (1)

      (Žalba - Javna služba - Mirovine - Prijenos nacionalnih mirovinskih prava u mirovinski sustav Europske unije - Odbitak povećanja vrijednosti kapitala od datuma podnošenja zahtjeva za prijenos sredstava do stvarnog datuma prijenosa)
      (2019/C 255/12)
      Jezik postupka: francuski

         Stranke

         Žalitelj: Europska komisija (zastupnici: G. Gattinara, B. Mongin i L. Radu Bouyon, agenti)

         Druga stranka u postupku: Sabine Tuerck (zastupnici: S. Orlandi i T. Martin, odvjetnici)

         Izreka

                  1.

                  Žalba se odbija.

                  2.

                  Nalaže se Europskoj komisiji snošenje troškova.

         (1)  SL C 161, 7. 5. 2018.