title: predmet T-594/19: Tužba podnesena 30. kolovoza 2019. – Axactor protiv EUIPO-a – Axa (AXACTOR)

text:
               28.10.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 363/26

      Tužba podnesena 30. kolovoza 2019. – Axactor protiv EUIPO-a – Axa (AXACTOR)
      (predmet T-594/19)
      (2019/C 363/35)
      Jezik postupka: engleski

         Stranke

         Tužitelj: Axactor SE (Oslo, Norveška) (zastupnici: D. Stone, A. Dykes, A. Leonelli, solicitors)

         Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO)

         Druga stranka pred žalbenim vijećem: Axa SA (Pariz, Francuska)

         Podaci o postupku pred EUIPO-om

         Podnositelj prijave spornog žiga: tužitelj pred Općim sudom

         Predmetni sporni žig: prijava verbalnog žiga Europske unije AXACTOR – prijava za registraciju br. 15 827 728

         Postupak pred EUIPO-om: postupak povodom prigovora

         Pobijana odluka: odluka četvrtog žalbenog vijeća EUIPO-a od 28. lipnja 2019. u predmetu R 479/2018-4

         Tužbeni zahtjev

      Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

                  —

                  poništi pobijanu odluku;

                  —

                  naloži EUIPO-u i intervenijentu snošenje vlastitih troškova i troškova tužitelja.

         Tužbeni razlog

                  —

                  Povreda članka 8. stavka 1. točke (b) Uredbe (EU) 2017/1001 Europskog parlamenta i Vijeća.


title: predmet T-604/19: Tužba podnesena 4. rujna 2019. – Inova Semiconductors protiv EUIPO-a - Venta Servicio LED (ISELED)

text:
               28.10.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 363/30

      Tužba podnesena 4. rujna 2019. – Inova Semiconductors protiv EUIPO-a - Venta Servicio LED (ISELED)
      (predmet T-604/19)
      (2019/C 363/39)
      Jezik postupka: engleski

         Stranke

         Tužitelj: Inova Semiconductors GmbH (München, Njemačka) (zastupnik: T. Schmidpeter, odvjetnik)

         Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO)

         Druga stranka pred žalbenim vijećem: Venta Servicio LED, SL (Martorell, Španjolska)

         Podaci o postupku pred EUIPO-om

         Podnositelj prijave spornog žiga: tužitelj pred Općim sudom

         Predmetni sporni žig: međunarodna registracija žiga u kojoj je naznačena Europska unija u odnosu na figurativni žig ISELED u crnoj, crvenoj, narančastoj, žutoj, zelenoj i plavoj boji – međunarodna registracija u kojoj je naznačena Europska unija br. 1 343 583

         Postupak pred EUIPO-om: postupak povodom prigovora

         Pobijana odluka: odluka prvog žalbenog vijeća EUIPO-a od 25. lipnja 2019. u predmetu R 2149/2018-1

         Tužbeni zahtjev

      Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

                  —

                  poništi pobijanu odluku;

                  —

                  naloži EUIPO-u snošenje vlastitih troškova i troškova koji su nastali tužitelju u postupku.

         Tužbeni razlozi

                  —

                  Bitna povreda postupka iz članka 75. stavka 1. Uredbe (EU) 2017/1001 Europskog parlamenta i Vijeća;

                  —

                  Povreda članka 8. stavka 1. točke (b) Uredbe (EU) 2017/1001 Europskog parlamenta i Vijeća.


title: predmet T-610/19: Tužba podnesena 9. rujna 2019. – Deutsche Telekom protiv Komisije

text:
               28.10.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 363/31

      Tužba podnesena 9. rujna 2019. – Deutsche Telekom protiv Komisije
      (predmet T-610/19)
      (2019/C 363/40)
      Jezik postupka: njemački

         Stranke

         Tužitelj: Deutsche Telekom AG (Bonn, Njemačka) (zastupnici: P. Linsmeier, U. Soltész, C. von Köckritz i P. Lohs, odvjetnici)

         Tuženik: Europska komisija

         Tužbeni zahtjev

      Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

                  —

                  u skladu s člankom 263. stavkom 4. UFEU-a poništi Komisijinu odluku od 28. lipnja 2019., kojom je Komisija odbila zahtjev za plaćanje zateznih kamata;

                  —

                  naloži Europskoj uniji, koju zastupa Komisija, da tužitelju isplati novčanu naknadu u iznosu od 2 580 374,07 eura, na ime štete koja je tužitelju nastala time što u razdoblju od 16. siječnja 2015. do 19. veljače 2019. nije mogao koristiti iznos koji je bez osnova platio, tako da nije mogao ostvariti dobit koju bi uobičajeno ostvario od tog iznosa, niti je mogao u odgovarajućoj mjeri umanjiti kapitalne troškove, ili

                  —

                  podredno, ako Opći sud odbije drugi tužbeni zahtjev, tužitelju naknadi štetu u iznosu od 1 750 522,83 eura, na ime štete koja je tužitelju nastala time što mu je Komisija odbila isplatiti zatezne kamate na iznos od 12 039 019 eura za razdoblje od 16. siječnja 2015. do 19. veljače 2019., i to po kamatnoj stopi koju primjenjuje Europska središnja banka za svoje glavne operacije refinanciranja uvećanoj za 3,5 postotna boda, za razdoblje od 16. siječnja 2015. do 19. veljače 2019., ili – još više podredno – u visini nekog drugog iznosa koji Opći sud smatra primjerenim, izračunatog na temelju stope zateznih kamata koju Opći sud smatra primjerenom;

                  —

                  utvrdi da iznos koji je Komisija dužna platiti u skladu s drugim i trećim tužbenim zahtjevom za razdoblje od objave presude u ovom predmetu do potpune isplate od strane Komisije, također podliježe plaćanju zatezne kamate po stopi koju primjenjuje Europska središnja banka za svoje glavne operacije refinanciranja uvećanoj za 3,5 postotna boda, podredno u visini druge kamatne stope koju Opći sud smatra primjerenom; i

                  —

                  Komisiji i Europskoj uniji naloži snošenje tužiteljevih troškova.

         Tužbeni razlozi i glavni argumenti

      U prilog osnovanosti tužbe tužitelj ističe tri tužbena razloga.

                  1.

                  Prvi tužbeni razlog (zahtjev za poništenje): odbijanjem Komisije da tužitelju plati zatezne kamate, Komisija je povrijedila svoju obvezu provedbe presude od 13. prosinca 2018., Deutsche Telekom/Komisija (T-827/14, EU:T:2018:930), koja je potvrđena presudom od 5. rujna 2019., Europska unija/Guardian Europe (C-447/17 P, EU:C:2019:672), a time je povrijedila i članak 266. stavak 1. UFEU-a.

                  2.

                  Drugi tužbeni razlog (zahtjev za poništenje): povreda obveze obrazlaganja iz članka 296. stavka 2. UFEU-a
                  U tom pogledu tužitelj navodi da je obrazloženje odbijajuće odluke nezadovoljavajuće, jer se u njemu zadovoljavajuće ne pojašnjava razlog za odbijanje tužiteljeva zahtjeva za plaćanje zateznih kamata. Nejasno je pretpostavlja li Komisija da članak 90. Delegirane uredbe Komisije (EU) br. 1268/2012 (1) uređuje i zahtjev za zatezne kamate iz članka 266. stavka 1. UFEU-a, i na koji je način takvo tumačenje sukladno ustaljenoj sudskoj praksi o Komisijinoj obvezi na plaćanje zateznih kamata iz članka 266. stavka 1. UFEU-a.

                  3.

                  Treći tužbeni razlog (zahtjev za naknadu štete): šteta koja je tužitelju nastala zbog gubitka mogućnosti korištenja preplaćenog dijela protupravne novčane kazne u skladu s člankom 266. stavkom 2., člankom 268. i člankom 340. stavkom 2. UFEU-a, i, podredno, zbog odbijanja plaćanja zateznih kamata

         (1)  Delegirana uredba Komisije (EU) br. 1268/2012 od 29. listopada 2012. o pravilima za primjenu Uredbe (EU, Euratom) br. 966/2012 Europskog parlamenta i Vijeća o financijskim pravilima koja se primjenjuju na opći proračun Unije (SL 2012., L 362, str. 1.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 1., svezak 9., str. 183.)


title: predmet T-611/19: Tužba podnesena 9. rujna 2019. – Iniciativa ciudadana - Derecho de la UE, derechos de las minorías y democratización de las instituciones españolas protiv Komisije

text:
               28.10.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 363/32

      Tužba podnesena 9. rujna 2019. – Iniciativa ciudadana - Derecho de la UE, derechos de las minorías y democratización de las instituciones españolas protiv Komisije
      (predmet T-611/19)
      (2019/C 363/41)
      Jezik postupka: španjolski

         Stranke

         Tužitelj: Iniciativa ciudadana - Derecho de la UE, derechos de las minorías y democratización de las instituciones españolas (Španjolska) (zastupnici: G. Boye, I. Elbal Sánchez, E. Valcuende Sillero i I. González Martínez, odvjetnici)

         Tuženik: Europska komisija

         Tužbeni zahtjev

      Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

                  —

                  poništi Odluku Komisije 2019/1182 od 3. srpnja 2019. kojom se odbija registracija građanske inicijative „Pravo EU-a, prava manjina i demokratizacija španjolskih institucija”.

                  —

                  naloži tuženiku snošenje troškova postupka.

         Tužbeni razlozi i glavni argumenti

      Predmetna tužba usmjerena je protiv Komisijine odluke o odbijanju gore navedene inicijative, kojom se tu instituciju poziva na podnošenje prijedloga pravnog akta Unije u vezi sa sljedećim pitanjima: načela zakonitosti i pravne sigurnosti, neovisnost i nepristranost sudova, podjela vlasti, sloboda okupljanja, sloboda izražavanja, pravo na slobodne izbore, pravo na slobodu i pravo na jednako postupanje.
      U pobijanoj se odluci ocjenjuje da radnje predložene u inicijativi izlaze iz okvira Komisijinih ovlasti da podnese prijedlog pravnog akta Unije za provedbu Ugovorâ.
      U prilog osnovanosti tužbe tužitelj ističe četiri tužbena razloga.

                  1.

                  Prvi tužbeni razlog, koji se temelji na povredi bitnih postupovnih zahtjeva.

                              —

                              S tim u vezi tužitelj tvrdi da se pobijanom odlukom povređuje članak 296. stavak 2. UFEU-a – u skladu s kojim se u pravnim aktima institucija Europske unije navode razlozi na kojima se oni temelje – i članak 4. stavak 3. drugi podstavak Uredbe (EU) br. 211/2011 Europskog parlamenta i Vijeća od 16. veljače 2011. o građanskoj inicijativi (1) koji propisuje da Komisija, ako odbije registrirati predloženu građansku inicijativu, obavješćuje organizatore o „razlozima odbijanja”.

                  2.

                  Drugi tužbeni razlog, koji se temelji na povredi Ugovora ili bilo kojeg pravnog pravila vezanog za njegovu provedbu.

                              —

                              S tim u vezi tužitelj tvrdi da se pobijanom negativnom odlukom povređuju članak 11. UEU-a, članak 24. prvi stavak UFEU-a i članak 4. stavak 2. točke (a), (b) i (c) gore navedene uredbe, kojom se provode te odredbe Ugovora.

                  3.

                  Treći tužbeni razlog, koji se temelji na prirodi radnji koje se predlažu u građanskoj inicijativi.

                              —

                              S tim u vezi tužitelj tvrdi da sva pitanja obuhvaćena građanskom inicijativom očito ulaze u okvir Komisijinih ovlasti da podnese prijedlog pravnog akta Unije za provedbu Ugovorâ.

                  4.

                  Četvrti tužbeni razlog, koji se odnosi na kontekst građanske inicijative predložene u pravnom okviru Europske unije.

                              —

                              S tim u vezi tužitelj tvrdi da iz teksta članka 4. stavka 2. točke (b) i članka 2. prvog stavka Uredbe (EU) br. 211/2011 kao i iz samog sadržaja inicijative koja je predmet spora proizlazi da su u predmetnom slučaju ispunjeni svi kriteriji propisani primjenjivom uredbom i da je, slijedom toga, inicijativu trebalo registrirati.

         (1)  SL 2011., L 65, str. 1. (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 20., svezak 1., str. 31.)


title: predmet T-615/19: Tužba podnesena 12. rujna 2019. – Point Tec Products Electronic protiv EUIPO-a - Compagnie des montres Longines, Francillon (prikaz dvaju raširenih krila)

text:
               28.10.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 363/33

      Tužba podnesena 12. rujna 2019. – Point Tec Products Electronic protiv EUIPO-a - Compagnie des montres Longines, Francillon (prikaz dvaju raširenih krila)
      (predmet T-615/19)
      (2019/C 363/42)
      Jezik postupka: engleski

         Stranke

         Tužitelj: Point Tec Products Electronic GmbH (Ismaning, Njemačka) (zastupnik: D. Wiedemann, odvjetnik)

         Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO)

         Druga stranka pred žalbenim vijećem: Compagnie des montres Longines, Francillon SA (St-Imier, Švicarska)

         Podaci o postupku pred EUIPO-om

         Podnositelj prijave spornog žiga: tužitelj pred Općim sudom

         Predmetni sporni žig: međunarodna registracija žiga u kojoj je naznačena Europska unija u vezi s figurativnim žigom koji prikazuje dva raširena krila – međunarodna registracija u kojoj je naznačena Europska unija br. 1 349 160

         Postupak pred EUIPO-om: postupak povodom prigovora

         Pobijana odluka: odluka petog žalbenog vijeća EUIPO-a od 8. srpnja 2019. u predmetu R 2427/2018-5

         Tužbeni zahtjev

      Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

                  —

                  poništi pobijanu odluku;

                  —

                  naloži EUIPO-u snošenje troškova postupka.

         Tužbeni razlozi

                  —

                  Povreda članka 72. stavka 2. Uredbe (EU) 2017/1001 Europskog parlamenta i Vijeća;

                  —

                  Povreda članka 8. stavka 1. točke (b) Uredbe (EU) 2017/1001 Europskog parlamenta i Vijeća.


title: predmet T-616/19: Tužba podnesena 12. rujna 2019. – Katjes Fassin protiv EUIPO-a - Haribo The Netherlands & Belgium (WONDERLAND)

text:
               28.10.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 363/34

      Tužba podnesena 12. rujna 2019. – Katjes Fassin protiv EUIPO-a - Haribo The Netherlands & Belgium (WONDERLAND)
      (predmet T-616/19)
      (2019/C 363/43)
      Jezik postupka: njemački

         Stranke

         Tužitelj: Katjes Fassin GmbH & Co. KG (Emmerich am Rhein, Njemačka) (zastupnici: T. Schmitz i M. Breuer, odvjetnici)

         Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO)

         Druga stranka pred žalbenim vijećem: Haribo The Netherlands & Belgium BV (Breda, Nizozemska)

         Podaci o postupku pred EUIPO-om

         Podnositelj prijave spornog žiga: tužitelj

         Predmetni sporni žig: prijava registracije verbalnog žiga Europske unije WONDERLAND – prijava br. 16 263 295

         Postupak pred EUIPO-om: postupak povodom prigovora

         Pobijana odluka: odluka četvrtog žalbenog vijeća EUIPO-a od 8. srpnja 2019. u predmetu R 2164/2019-4

         Tužbeni zahtjev

      Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

                  —

                  poništi pobijanu odluku;

                  —

                  naloži EUIPO-u snošenje troškova.

         Tužbeni razlog

                  —

                  povreda čl. 8. stavka 1. točke (b) Uredbe (EU) 2017/1001 Europskog parlamenta i Vijeća.


title: predmet T-242/18: Rješenje Općeg suda od 5. rujna 2019. – VV protiv Komisije

text:
               28.10.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 363/36

      Rješenje Općeg suda od 5. rujna 2019. – VV protiv Komisije
      (predmet T-242/18) (1)

      (2019/C 363/45)
      Jezik postupka: francuski
      Predsjednik drugog vijeća odredio je brisanje predmeta.

         (1)  SL C 231, 2. 7. 2018.


title: predmet T-244/19: Rješenje Općeg suda od 5. rujna 2019. – Café Camelo protiv EUIPO-a – Camel Brand (CAMEL BRAND FOOD PRODUCTS)

text:
               28.10.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 363/37

      Rješenje Općeg suda od 5. rujna 2019. – Café Camelo protiv EUIPO-a – Camel Brand (CAMEL BRAND FOOD PRODUCTS)
      (predmet T-244/19) (1)

      (2019/C 363/47)
      Jezik postupka: engleski
      Predsjednik drugog vijeća odredio je brisanje predmeta.

         (1)  SL C 206, 17. 6. 2019.


title: predmet T-376/19: Rješenje Općeg suda od 5. rujna 2019. – El Corte Inglés protiv EUIPO-a – Big Bang (LTC latiendaencasa.es BIG BANG DAY)

text:
               28.10.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 363/37

      Rješenje Općeg suda od 5. rujna 2019. – El Corte Inglés protiv EUIPO-a – Big Bang (LTC latiendaencasa.es BIG BANG DAY)
      (predmet T-376/19) (1)

      (2019/C 363/48)
      Jezik postupka: španjolski
      Predsjednik trećeg vijeća odredio je brisanje predmeta.

         (1)  SL C 263, 5. 8. 2019.


title: Rješenje Suda od 26. srpnja 2019. u predmetu E-1/17 COSTS II Okrug Aust-Agder protiv Konkurrenten.no AS (Odmjeravanje troškova – Troškovi za koje je moguće tražiti naknadu – Zatezne kamate)2019/C 378/06

text:
               7.11.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 378/7

      Rješenje Suda
      od 26. srpnja 2019.
      u predmetu E-1/17 COSTS II
      Okrug Aust-Agder protiv Konkurrenten.no AS

         (Odmjeravanje troškova – Troškovi za koje je moguće tražiti naknadu – Zatezne kamate)

      (2019/C 378/06)
      U predmetu E-1/17 COSTS II, Okrug Aust-Agder protiv Konkurrenten.no AS – ZAHTJEV za odmjeravanje troškova koje je dodijelio Sud u svojem rješenju od 22. prosinca 2017. u predmetu E-1/17 Konkurrenten.no protiv Nadzornog tijela EFTA-e (Izvješće Suda EFTA-e [2017.] 989), Sud, u sastavu Páll Hreinsson, predsjednik (sudac izvjestitelj), Bernd Hammermann i Ola Mestad (ad hoc), suci, donio je 26. srpnja 2019. rješenje čija izreka glasi:

                  1.

                  Troškovi koje Konkurrenten.no AS mora isplatiti okrugu Aust-Agder iznose 230 589,42 NOK.

                  2.

                  Zatezne kamate na taj iznos plaćaju se od datuma dostave ovog rješenja do datuma isplate; kamatna stopa koja će se primijeniti izračunava se na temelju službene kamatne stope Norveške središnje banke važeće na prvi kalendarski dan u mjesecu dospijeća plaćanja, uvećane za tri i pol postotna boda.


title: predmet C-702/19 P: Žalba koju su 20. rujna 2019. podnijeli Silver Plastics GmbH & Co. KG i Johannes Reifenhäuser Holding GmbH & Co. KG protiv presude Općeg suda (sedmo vijeće) od 11. srpnja 2019. u predmetu T-582/15, Silver Plastics GmbH & Co. KG und Johannes Reifenhäuser Holding GmbH & Co. KG protiv Europske komisije

text:
               11.11.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 383/53

      Žalba koju su 20. rujna 2019. podnijeli Silver Plastics GmbH & Co. KG i Johannes Reifenhäuser Holding GmbH & Co. KG protiv presude Općeg suda (sedmo vijeće) od 11. srpnja 2019. u predmetu T-582/15, Silver Plastics GmbH & Co. KG und Johannes Reifenhäuser Holding GmbH & Co. KG protiv Europske komisije
      (predmet C-702/19 P)
      (2019/C 383/62)
      Jezik postupka: njemački

         Stranke

         Žalitelji:

      Silver Plastics GmbH & Co. KG (zastupnici: M. Wirtz i S. Möller, odvjetnici)
      Johannes Reifenhäuser Holding GmbH & Co. KG (zastupnik: C. Karbaum, odvjetnik)

         Druga stranka u postupku: Europska komisija

         Zahtjevi žaliteljâ

      Žalitelji od Suda zahtijevaju da

                  1.

                  ukine pobijanu presudu i vrati predmet na ponovni postupak Općem sudu;

                  2.

                  podredno, ukine pobijanu presudu i spornu odluku proglasi ništavom u odnosu na drugog žalitelja i smanji novčanu kaznu izrečenu prvom žalitelju;

                  3.

                  podredno, ukine pobijanu presudu i smanji solidarnu novčanu kaznu izrečenu žaliteljima;

                  4.

                  naloži Komisiji snošenje troškova žalbenog postupka i postupka pred Općim sudom.

         Žalbeni razlozi i glavni argumenti

      Žalitelji prvim žalbenim razlogom ističu da je Opći sud prekršio članak 6. stavak 3. UEU-a, članak 6. stavak 1. EKLJP-a i članak 47. stavak 2. Povelje Europske unije o temeljnim pravima u vezi s načelom neposrednosti.
      Opći je sud unatoč višestrukim zahtjevima žaliteljâ, počinivši postupovnu pogrešku, propustio osobu H. W., koja je značajan izvor u pokajničkom programu poduzetnika L. koji je uzet u obzir na teret žaliteljâ, pozvati kao svjedoka i osobno je saslušati. Osim toga, izjave osobe H. W. koje su suprotne pokajničkom programu, a koje su žalitelji podnijeli u pisanom obliku, općenito je ocijenio neuvjerljivima a da o tome nije saslušao osobu H. W. U skladu s načelom neposrednosti prikupljanja dokaza Opći je sud morao osobu H. W. pozvati i (neposredno) osobno saslušati o tom pitanju.
      Drugim žalbenim razlogom žalitelji se pozivaju na povredu prava na sučeljavanje iz članka 6. stavka 1. (u vezi sa stavkom 3. točkom (d)) EKLJP-a koju je počinio Opći sud.
      Opći je sud žaliteljima i na ponovljeni zahtjev odbio sučeljavajuće ispitivanje osobe H. W. u njezinu svojstvu relevantnog izvora u pokajničkom programu koji je primijenjen na teret žaliteljâ. Vjerodostojnost izjava osobe H. W. u pokajničkom programu ocijenio je počinivši povredu postupka tako što nije osigurao mogućnost sučeljavanja te je osudu žaliteljâ u većoj mjeri temeljio na tim izjavama a da pritom nisu postojali legitimni razlozi koji bi opravdavali ograničenje prava na sučeljavanje.
      Trećim žalbenim razlogom žalitelji ističu povredu načela jednakosti oružja u skladu s člankom 6. stavkom 3. točkom (d) EKLJP-a.
      Opći je sud unatoč višestrukim zahtjevima žaliteljâ, počinivši postupovnu pogrešku, propustio saslušati osobu H. W. u svojstvu svjedoka obrane iako se Komisija u prethodnom postupku određivanja novčane kazne – bez znanja žaliteljâ i uz njihovo isključenje – sastala s tom osobom u njezinu svojstvu relevantnog izvora u pokajničkom programu pri čemu nije sastavljen zapisnik. Jednakost oružja koje se jamči žaliteljima povređuje se i odbijanjem osobnog saslušanja daljnjih svjedoka obrane koje su naveli žalitelji.
      Četvrtim žalbenim razlogom žalitelji se pozivaju na povredu obveze obrazlaganja u skladu s člankom 36. Statuta Suda u vezi s člankom 53. stavkom 1. Statuta jer njima nije razvidno: (i) na temelju čega Opći sud (potvrdno) zaključuje o sudjelovanju u navodno protutržišnim kontaktima, (ii) zašto (pisane) izjave osobe H. W. koje žaliteljima idu u prilog ocjenjuje kao nevjerodostojne i (iii) iz kojih konkretnih razloga odbija osigurati pravo na sučeljavanje.
      Peti žalbeni razlog temelji se na navodnoj povredi članka 23. stavka 3. Uredbe (EZ) br. 1/2003 (1) zato što je zaključak Općeg suda o postojanju jedinstvene i trajne povrede preuveličan.
      Prema utvrđenjima Općeg suda žalitelji nisu tijekom cijelog navodnog razdoblja povrede sudjelovali u protutržišnom ponašanju u odnosu na sve proizvodne sektore. Međutim, izračun novčane kazne koji je potvrdio Opći sud temelji se na prihodima svih proizvodnih sektora tijekom cijelog navodnog razdoblja povrede.
      Šestim žalbenim razlogom žalitelji ističu povredu članka 23. stavka 2. prve i druge rečenice Uredbe br. 1/2003.
      Opći je sud počinio pogrešku koja se tiče prava kada je polazio od toga da žalitelji čine jedan gospodarski subjekt te je stoga počinio pogrešku koja se tiče prava kada je prihode prvog žalitelja uzeo u obzir pri izračunu novčane kazne, iako su žalitelji objasnili zašto ne postoji odlučujući utjecaj drugog žalitelja na prvog žalitelja čime se je pobijena presumpcija Općeg suda da postoji jedna gospodarski subjekt.
      Sedmim žalbenim razlogom žalitelji tvrde da je pogrešan izračun novčane kazne u skladu s člankom 23. stavkom 2. podstavkom 2. Uredbe br. 1/2003 jer Opći sud pri odmjeravanju novčane kazne pogrešno uzima u obzir prihode bivšeg društva kćeri drugog žalitelja. Tako novčana kazna premašuje propisom utvrđenu najvišu vrijednost od 10 % prihoda poduzetnika kojemu se izriče.

         (1)  Uredba Vijeća (EZ) br. 1/2003 od 16. prosinca 2002. o provedbi pravila o tržišnom natjecanju koja su propisana člancima 81. i 82. Ugovora o EZ-u (SL 2003., L 1, str. 1.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 8., svezak 1., str. 165. i ispravak SL 2016., L 173, str. 108.)


title: predmet C-632/19: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 22. kolovoza 2019. uputio Rechtbank van eerste aanleg te Antwerpen (Belgija) – Federale Overheidsdienst Financiën, Openbaar Ministerie protiv Metalen Galler NV, KGH Belgium NV, LW-Idee GmbH

text:
               25.11.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 399/23

      Zahtjev za prethodnu odluku koji je 22. kolovoza 2019. uputio Rechtbank van eerste aanleg te Antwerpen (Belgija) – Federale Overheidsdienst Financiën, Openbaar Ministerie protiv Metalen Galler NV, KGH Belgium NV, LW-Idee GmbH
      (predmet C-632/19)
      (2019/C 399/28)
      Jezik postupka: nizozemski

         Sud koji je uputio zahtjev

      Rechtbank van eerste aanleg te Antwerpen

         Stranke glavnog postupka

         Sudionici u postupku: Federale Overheidsdienst Financiën, Openbaar Ministerie

         Optuženici: Metalen Galler NV, KGH Belgium NV, LW-Idee GmbH

         Prethodna pitanja

                  1.

                  Je li Uredba (EZ) br. 91/2009 (1) o uvođenju konačne antidampinške pristojbe na uvoz određenih željeznih ili čeličnih elemenata za pričvršćivanje podrijetlom iz Narodne Republike Kine zbog povrede članka 6. stavaka 6. i 7. i članka 2. stavka 10. Uredbe Vijeća (EZ) br. 1225/2009 (2) od 30. studenoga 2009. o zaštiti od dampinškog uvoza iz zemalja koje nisu članice Europske zajednice odnosno Uredbe Vijeća (EZ) br. 384/96 (3) od 22. prosinca 1995. o zaštiti od dampinškog uvoza iz zemalja koje nisu članice Europske zajednice nevaljana jer Komisija kineskim proizvođačima izvoznicima nije pravodobno omogućila da pregledaju informacije o vrstama proizvoda na temelju kojih je utvrđena uobičajena vrijednost, i/ili jer je Komisija u okviru izračuna dampinške marže za predmetne proizvode prilikom usporedbe uobičajene vrijednosti proizvoda indijskog proizvođača s izvoznim cijenama istovjetnih kineskih proizvoda odbila uzeti u obzir prilagodbe koje se odnose na uvozne carine za sirovine i neizravne poreze u analognoj zemlji Indiji kao i razlike u proizvodnji, odnosno proizvodnim troškovima?

                  2.

                  Je li Uredba (EZ) br. 91/2009 nevaljana zbog povrede članka 3. stavaka 2. i 3. Uredbe (EZ) br. 1225/2009 odnosno Uredbe (EZ) br. 384/96 jer je Komisija prilikom ocjene štete uvoze dvaju kineskih poduzeća za koje je utvrđeno da nisu sudjelovali u dampingu kvalificirala dampinškim uvozom?

                  3.

                  Je li Uredba (EZ) br. 91/2009 nevaljana zbog povrede članka 3. stavaka 2., 6. i 7. Uredbe (EZ) br. 1225/2009 odnosno Uredbe (EZ) br. 384/96 jer se Komisija prilikom ocjene pitanja jesu li izvozi industrije Unije doprinijeli šteti koju je ta industrija pretrpjela temeljila na informacijama o proizvođačima koji nisu pripadali domaćoj industriji?

                  4.

                  Je li Uredba (EZ) br. 91/2009 nevaljana zbog povrede članka 19. stavaka 1. i 2. Uredbe (EZ) br. 1225/2009 odnosno Uredbe (EZ) br. 384/96 jer Komisija nije osigurala da oba domaća (talijanska) proizvođača na odgovarajući način navedu razloge zbog kojih nisu mogli staviti na raspolaganje sažetak povjerljivih informacija?

                  5.

                  Povređuje li se Uredbom (EZ) 91/2009 članak 6. stavci 6. i 7. i članak 2. stavak 10. Uredbe (EZ) br. 384/96 jer Komisija nije pravodobno priopćila informacije o proizvodima na štetu interesa kineskih proizvođača izvoznika?

         (1)  SL 2009., L 29, str. 1. (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 11., svezak 82., str. 72.)

         (2)  SL 2009., L 343, str. 51. (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 11., svezak 30., str. 202.)

         (3)  SL 1996., L 56, str. 1.


title: predmet T-19/17: Rješenje Općeg suda od 17. rujna 2019. – Fastweb protiv Komisije

text:
               25.11.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 399/103

      Rješenje Općeg suda od 17. rujna 2019. – Fastweb protiv Komisije
      (predmet T-19/17) (1)

      (2019/C 399/122)
      Jezik postupka: talijanski
      Predsjednik drugog vijeća odredio je brisanje predmeta.

         (1)  SL C 70, 6. 3. 2017.


title: predmet T-250/18: Rješenje Općeg suda od 12. rujna 2019. – RATP protiv Komisije

text:
               25.11.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 399/103

      Rješenje Općeg suda od 12. rujna 2019. – RATP protiv Komisije
      (predmet T-250/18) (1)

      (2019/C 399/123)
      Jezik postupka: francuski
      Predsjednik trećeg vijeća odredio je brisanje predmeta.

         (1)  SL C 206, 17. 6. 2019.


title: predmet T-306/18: Rješenje Općeg suda od 20. rujna 2019. – Mađarska protiv Komisije

text:
               25.11.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 399/104

      Rješenje Općeg suda od 20. rujna 2019. – Mađarska protiv Komisije
      (predmet T-306/18) (1)

      (2019/C 399/124)
      Jezik postupka: mađarski
      Predsjednik drugog vijeća odredio je brisanje predmeta.

         (1)  SL C 268, 30. 7. 2018.


title: predmet T-19/19: Rješenje Općeg suda od 17. rujna 2019. – Fastweb protiv Komisije

text:
               25.11.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 399/104

      Rješenje Općeg suda od 17. rujna 2019. – Fastweb protiv Komisije
      (predmet T-19/19) (1)

      (2019/C 399/125)
      Jezik postupka: talijanski
      Predsjednik drugog vijeća odredio je brisanje predmeta.

         (1)  SL C 82, 4. 3. 2019.


title: predmet C-616/17: Presuda Suda (veliko vijeće) od 1. listopada 2019. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Tribunal correctionnel de Foix - Francuska) – kazneni postupak protiv Mathieua Blaisea i dr. (Zahtjev za prethodnu odluku – Okoliš – Stavljanje u promet sredstava za zaštitu bilja – Uredba (EZ) br. 1107/2009 – Valjanost – Načelo opreznosti – Definicija pojma „aktivna tvar” – Kumulacija aktivnih tvari – Pouzdanost postupka ocjene – Pristup javnosti spisu – Testovi dugotrajne toksičnosti – Pesticidi – Glifosat)

text:
               9.12.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 413/2

      Presuda Suda (veliko vijeće) od 1. listopada 2019. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Tribunal correctionnel de Foix - Francuska) – kazneni postupak protiv Mathieua Blaisea i dr.
      (predmet C-616/17) (1)

      (Zahtjev za prethodnu odluku - Okoliš - Stavljanje u promet sredstava za zaštitu bilja - Uredba (EZ) br. 1107/2009 - Valjanost - Načelo opreznosti - Definicija pojma „aktivna tvar” - Kumulacija aktivnih tvari - Pouzdanost postupka ocjene - Pristup javnosti spisu - Testovi dugotrajne toksičnosti - Pesticidi - Glifosat)
      (2019/C 413/02)
      Jezik postupka: francuski

         Sud koji je uputio zahtjev

      Tribunal correctionnel de Foix

         Stranke glavnog kaznenog postupka

      Mathieu Blaise, Sabrina Dauzet, Alain Feliu, Marie Foray, Sylvestre Ganter, Dominique Masset, Ambroise Monsarrat, Sandrine Muscat, Jean-Charles Sutra, Blanche Yon, Kevin Leo-Pol Fred Perrin, Germain Yves Dedieu, Olivier Godard, Kevin Pao Donovan Schachner, Laura Dominique Chantal Escande, Nicolas Benoit Rey, Eric Malek Benromdan, Olivier Eric Labrunie, Simon Joseph Jeremie Boucard, Alexis Ganter, Pierre André Garcia

         uz sudjelovanje: Espace Émeraude

         Izreka

      Ispitivanje prethodnih pitanja nije otkrilo nijedan element koji može utjecati na valjanost Uredbe (EZ) br. 1107/2009 Europskog parlamenta i Vijeća od 21. listopada 2009. o stavljanju na tržište sredstava za zaštitu bilja i stavljanju izvan snage direktiva Vijeća 79/117/EEZ i 91/414/EEZ.

         (1)  SL C 22, 22. 1. 2018.


title: predmet C-621/17: Presuda Suda (treće vijeće) od 3. listopada 2019. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputila Kúria - Mađarska) – Gyula Kiss protiv CIB Bank Zrt., Emila Kissa, Gyuláné Kiss (Zahtjev za prethodnu odluku – Zaštita potrošača – Nepoštene odredbe u potrošačkim ugovorima – Direktiva 93/13/EEZ – Članak 3. stavak 1. – Ocjena nepoštenosti ugovornih odredbi – Članak 4. stavak 2. – Članak 5. – Obveza jasnog i razumljivog sastavljanja ugovornih odredbi – Odredbe koje obvezuju na plaćanje naknada za neodređene usluge)

text:
               9.12.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 413/3

      Presuda Suda (treće vijeće) od 3. listopada 2019. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputila Kúria - Mađarska) – Gyula Kiss protiv CIB Bank Zrt., Emila Kissa, Gyuláné Kiss
      (predmet C-621/17) (1)

      (Zahtjev za prethodnu odluku - Zaštita potrošača - Nepoštene odredbe u potrošačkim ugovorima - Direktiva 93/13/EEZ - Članak 3. stavak 1. - Ocjena nepoštenosti ugovornih odredbi - Članak 4. stavak 2. - Članak 5. - Obveza jasnog i razumljivog sastavljanja ugovornih odredbi - Odredbe koje obvezuju na plaćanje naknada za neodređene usluge)
      (2019/C 413/03)
      Jezik postupka: mađarski

         Sud koji je uputio zahtjev

      Kúria

         Stranke glavnog postupka

         Tužitelj: Gyula Kiss

         Tuženik: CIB Bank Zrt., Emil Kiss, Gyuláné Kiss

         Izreka

                  1.

                  Članak 4. stavak 2. i članak 5. Direktive Vijeća 93/13/EEZ od 5. travnja 1993. o nepoštenim uvjetima u potrošačkim ugovorima treba tumačiti na način da zahtjev prema kojem ugovorna odredba treba biti jasno i razumljivo sastavljena ne nalaže da u odredbama ugovora o potrošačkom zajmu, poput onih u glavnom postupku – o kojima se nisu vodili pojedinačni pregovori i u kojima se točno utvrđuju iznosi troškova upravljanja zajmom i isplatne naknade na teret potrošača, njihova metoda izračuna i trenutak kada ih je potrebno platiti – također treba detaljno navesti sve usluge koje se pružaju u zamjenu za predmetne iznose.

                  2.

                  Članak 3. stavak 1. Direktive 93/13 treba tumačiti na način da ugovorna odredba o naknadi za upravljanje zajmom, poput one u glavnom postupku – koja ne omogućava da se nedvojbeno utvrdi koje se konkretne usluge pružaju u zamjenu za te troškove – načelno ne uzrokuje na štetu potrošača, u suprotnosti s uvjetom o dobroj vjeri, znatniju neravnotežu u pravima i obvezama stranaka proizašlima iz ugovora

         (1)  SL C 22, 22. 1. 2018.


title: predmet C-673/17: Presuda Suda (veliko vijeće) od 1. listopada 2019. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Bundesgerichtshof – Njemačka) – Bundesverband der Verbraucherzentralen und Verbraucherverbände – Verbraucherzentrale Bundesverband e.V. protiv Planet49 GmbH (Zahtjev za prethodnu odluku – Direktiva 95/46/EZ – Direktiva 2002/58/EZ – Uredba (EU) 2016/679 – Obrada osobnih podataka i zaštita privatnosti u području elektroničkih komunikacija – Kolačići – Pojam privole ispitanika – Davanje privole poljem koje je unaprijed označeno kvačicom)

text:
               9.12.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 413/4

      Presuda Suda (veliko vijeće) od 1. listopada 2019. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Bundesgerichtshof – Njemačka) – Bundesverband der Verbraucherzentralen und Verbraucherverbände – Verbraucherzentrale Bundesverband e.V. protiv Planet49 GmbH
      (predmet C-673/17) (1)

      (Zahtjev za prethodnu odluku - Direktiva 95/46/EZ - Direktiva 2002/58/EZ - Uredba (EU) 2016/679 - Obrada osobnih podataka i zaštita privatnosti u području elektroničkih komunikacija - Kolačići - Pojam privole ispitanika - Davanje privole poljem koje je unaprijed označeno kvačicom)
      (2019/C 413/04)
      Jezik postupka: njemački

         Sud koji je uputio zahtjev

      Bundesgerichtshof

         Stranke glavnog postupka

         Tužitelj: Bundesverband der Verbraucherzentralen und Verbraucherverbände – Verbraucherzentrale Bundesverband e.V.

         Tuženik: Planet49 GmbH

         Izreka

                  1.

                  Članak 2. točku (f) i članak 5. stavak 3. Direktive 2002/58/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 12. srpnja 2002. o obradi osobnih podataka i zaštiti privatnosti u području elektroničkih komunikacija (Direktiva o privatnosti i elektroničkim komunikacijama), kako je izmijenjena Direktivom 2009/136/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 25. studenoga 2009., u vezi s člankom 2. točkom (h) Direktive 95/46/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 24. listopada 1995. o zaštiti pojedinaca u vezi s obradom osobnih podataka i o slobodnom protoku takvih podataka te člankom 4. točkom 11. i člankom 6. stavkom 1. točkom (a) Uredbe (EU) 2016/679 Europskog parlamenta i Vijeća od 27. travnja 2016. o zaštiti pojedinaca u vezi s obradom osobnih podataka i o slobodnom kretanju takvih podataka te o stavljanju izvan snage Direktive 95/46 (Opća uredba o zaštiti podataka), treba tumačiti na način da privola koja je predviđena tim odredbama nije valjano dana ako se pohranjivanje informacija ili pristup informacijama već pohranjenima na terminalnoj opremi korisnika internetske stranice, putem kolačića, dopušta poljem koje je unaprijed označeno kvačicom, a koju korisnik mora ukloniti da bi odbio dati svoju privolu.

                  2.

                  Članak 2. točku (f) i članak 5. stavak 3. Direktive 2002/58, kako je izmijenjena Direktivom 2009/136, u vezi s člankom 2. točkom (h) Direktive 95/46 te člankom 4. točkom 11. i člankom 6. stavkom 1. točkom (a) Uredbe 2016/679, ne smiju se tumačiti različito ovisno o tome jesu li informacije koje se pohranjuju ili pregledavaju na terminalnoj opremi korisnika internetske stranice osobni podaci u smislu Direktive 95/46 i Uredbe 2016/679.

                  3.

                  Članak 5. stavak 3. Direktive 2002/58, kako je izmijenjena Direktivom 2009/136, treba tumačiti na način da informacije koje pružatelj usluga mora pružiti korisniku internetske stranice uključuju trajanje kolačića i pitanje imaju li treće osobe mogućnost pristupa tim kolačićima.

         (1)  SL C 112, 26. 3. 2018.


title: predmet C-18/18: Presuda Suda (treće vijeće) od 3. listopada 2019. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Oberster Gerichtshof - Austrija) – Eva Glawischnig-Piesczek protiv Facebook Ireland Limited (Zahtjev za prethodnu odluku – Informacijsko društvo – Slobodno kretanje usluga – Direktiva 2000/31/EZ – Odgovornost posrednih davatelja usluga – Članak 14. stavci 1. i 3. – Pružatelj usluga smještaja informacija na poslužitelju – Mogućnost zahtijevanja od pružatelja da okonča povredu ili je spriječi – Članak 18. stavak 1. – Osobne, materijalne i teritorijalne granice dosega naloga – Članak 15. stavak 1. – Nepostojanje opće obveze praćenja)

text:
               9.12.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 413/5

      Presuda Suda (treće vijeće) od 3. listopada 2019. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Oberster Gerichtshof - Austrija) – Eva Glawischnig-Piesczek protiv Facebook Ireland Limited
      (predmet C-18/18) (1)

      (Zahtjev za prethodnu odluku - Informacijsko društvo - Slobodno kretanje usluga - Direktiva 2000/31/EZ - Odgovornost posrednih davatelja usluga - Članak 14. stavci 1. i 3. - Pružatelj usluga smještaja informacija na poslužitelju - Mogućnost zahtijevanja od pružatelja da okonča povredu ili je spriječi - Članak 18. stavak 1. - Osobne, materijalne i teritorijalne granice dosega naloga - Članak 15. stavak 1. - Nepostojanje opće obveze praćenja)
      (2019/C 413/05)
      Jezik postupka: njemački

         Sud koji je uputio zahtjev

      Oberster Gerichtshof

         Stranke glavnog postupka

         Tužiteljica: Eva Glawischnig-Piesczek

         Tuženik: Facebook Ireland Limited

         Izreka

      Direktivu 2000/31/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 8. lipnja 2000. o određenim pravnim aspektima usluga informacijskog društva na unutarnjem tržištu, posebno elektroničke trgovine (Direktiva o elektroničkoj trgovini), a osobito njezin članak 15. stavak 1., treba tumačiti na način da joj se ne protivi to da sud države članice može:

                  —

                  naložiti davatelju usluga smještaja informacija na poslužitelju da ukloni informacije koje pohranjuje i čiji je sadržaj istovjetan sadržaju informacije koja je prethodno proglašena nezakonitom ili da im blokira pristup, bez obzira na to tko je podnositelj zahtjeva za pohranjivanje tih informacija;

                  —

                  naložiti davatelju usluga smještaja informacija na poslužitelju da ukloni informacije koje pohranjuje i čiji je sadržaj istovrstan sadržaju informacije koja je prethodno proglašena nezakonitom ili da im blokira pristup, pod uvjetom da su nadzor i traženje dotičnih informacija na koje se odnosi takav nalog ograničeni na informacije kojima se prenosi poruka čiji sadržaj u biti ostaje nepromijenjen u odnosu na sadržaj koji je proglašen nezakonitim i koje sadržavaju posebne elemente utvrđene u nalogu i da razlike u formulaciji tog sadržaja istovrsnog u odnosu na onaj iz informacije koja je prethodno proglašena nezakonitom ne prisiljavaju davatelja usluga smještaja informacija na poslužitelju da provede samostalnu ocjenu tog sadržaja i

                  —

                  naložiti davatelju usluga smještaja informacija na poslužitelju da ukloni informacije na koje se odnosi nalog ili im blokira pristup na svjetskoj razini, u okviru relevantnog međunarodnog prava.

         (1)  SL C 104, 19. 3. 2018.


title: predmet C-42/18: Presuda Suda (treće vijeće) od 3. listopada 2019. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Bundesfinanzhof - Njemačka) – Finanzamt Trier protiv Cardpoint GmbH, pravnog sljednika društva Moneybox Deutschland GmbH (Zahtjev za prethodnu odluku – Oporezivanje – Porez na dodanu vrijednost (PDV) – Šesta direktiva 77/388/EEZ – Izuzeća – Članak 13. dio B točka (d) podtočka 3. – Transakcije koje se odnose na plaćanja – Usluge koje društvo pruža banci u okviru upravljanja bankomatima)

text:
               9.12.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 413/6

      Presuda Suda (treće vijeće) od 3. listopada 2019. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Bundesfinanzhof - Njemačka) – Finanzamt Trier protiv Cardpoint GmbH, pravnog sljednika društva Moneybox Deutschland GmbH
      (predmet C-42/18) (1)

      (Zahtjev za prethodnu odluku - Oporezivanje - Porez na dodanu vrijednost (PDV) - Šesta direktiva 77/388/EEZ - Izuzeća - Članak 13. dio B točka (d) podtočka 3. - Transakcije koje se odnose na plaćanja - Usluge koje društvo pruža banci u okviru upravljanja bankomatima)
      (2019/C 413/06)
      Jezik postupka: njemački

         Sud koji je uputio zahtjev

      Bundesfinanzhof

         Stranke glavnog postupka

         Tužitelj: Finanzamt Trier

         Tuženik: Cardpoint GmbH, venent aux droits de Moneybox Deutschland GmbH

         Izreka

      Članak 13. dio B točku (d) podtočku 3. Šeste direktive 77/388/EEZ Vijeća od 17. svibnja 1977. o usklađivanju zakonodavstava država članica koja se odnose na poreze na promet – zajednički sustav poreza na dodanu vrijednost: jedinstvena porezna osnovica treba tumačiti način da pružanje usluga banci koja upravlja bankomatima, koje se sastoje od uspostavljanja i održavanja bankomata operativnima, njihove opskrbe, ugradnje računalnog hardvera i softvera za čitanje podataka s bankovnih kartica, prosljeđivanja zahtjeva za odobrenje banci izdavateljici bankovne kartice radi isplate, isplate gotovine i evidentiranja transakcija isplate nije obuhvaćeno transakcijom koja se odnosi na plaćanja i koja je tom odredbom izuzeta od PDV-a.

         (1)  SL C 152, 30. 4. 2018.


title: predmet C-70/18: Presuda Suda (prvo vijeće) od 3. listopada 2019. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Raad van State - Nizozemska) – Staatssecretaris van Justitie en Veiligheid protiv osoba A, B, P (Zahtjev za prethodnu odluku – Sporazum o pridruživanju EEZ Turska – Odluka br. 2/76 – Članak 7. – Odluka br. 1/80 – Članak 13. – Klauzule o mirovanju („standstill”) – Novo ograničenje – Uzimanje, evidentiranje i pohrana biometrijskih podataka turskih državljana u središnji sustav arhiviranja – Važni razlozi u općem interesu – Cilj sprečavanja i suzbijanja prijevara povezanih s identitetom i ispravama – Članci 7. i 8. Povelje Europske unije o temeljnim pravima – Pravo na poštovanje privatnog života – Pravo na zaštitu osobnih podataka – Proporcionalnost)

text:
               9.12.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 413/6

      Presuda Suda (prvo vijeće) od 3. listopada 2019. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Raad van State - Nizozemska) – Staatssecretaris van Justitie en Veiligheid protiv osoba A, B, P
      (predmet C-70/18) (1)

      (Zahtjev za prethodnu odluku - Sporazum o pridruživanju EEZ Turska - Odluka br. 2/76 - Članak 7. - Odluka br. 1/80 - Članak 13. - Klauzule o mirovanju („standstill”) - Novo ograničenje - Uzimanje, evidentiranje i pohrana biometrijskih podataka turskih državljana u središnji sustav arhiviranja - Važni razlozi u općem interesu - Cilj sprečavanja i suzbijanja prijevara povezanih s identitetom i ispravama - Članci 7. i 8. Povelje Europske unije o temeljnim pravima - Pravo na poštovanje privatnog života - Pravo na zaštitu osobnih podataka - Proporcionalnost)
      (2019/C 413/07)
      Jezik postupka: nizozemski

         Sud koji je uputio zahtjev

      Raad van State

         Stranke glavnog postupka

         Tužitelj: Staatssecretaris van Justitie en Veiligheid

         Tuženici: A, B, P

         Izreka

      Članak 13. Odluke br. 1/80 od 19. rujna 1980. o razvoju pridruživanja, koju je donijelo Vijeće za pridruživanje osnovano Sporazumom o pridruživanju između Europske ekonomske zajednice i Turske, koji su 12. rujna 1963. u Ankari potpisali, s jedne strane, Republika Turska i, s druge strane, države članice EEZ a i Zajednica te koji je u ime potonje sklopljen, odobren i potvrđen Odlukom Vijeća 64/732/EEZ od 23. prosinca 1963. treba tumačiti na način da nacionalni propisi poput onih o kojima je riječ u glavnom postupku – koji izdavanje privremene dozvole boravka u korist državljana trećih zemalja, uključujući turske državljane, uvjetuju uzimanjem, evidentiranjem i pohranom njihovih biometrijskih podataka u središnji sustav arhiviranja – predstavljaju „novo ograničenje” u smislu te odredbe. Međutim, takvo je ograničenje opravdano ciljem koji se sastoji od sprečavanja i suzbijanja prijevara povezanih s identitetom i ispravama.

         (1)  SL C 161, 7. 5. 2018.


title: predmet C-93/18: Presuda Suda (prvo vijeće) od 2. listopada 2019. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Court of Appeal in Northern Ireland - Ujedinjena Kraljevina) – Ermira Bajratari protiv Secretary of State for the Home Department (Zahtjev za prethodnu odluku – Građanstvo Unije – Direktiva 2004/38/EZ – Pravo boravka državljanina treće zemlje koji je izravan srodnik u uzlaznoj liniji maloljetnih građana Unije – Članak 7. stavak 1. točka (b) – Uvjet dostatnih sredstava – Sredstva koja čine dohoci od nesamostalnog rada koji se obavlja bez dozvole boravka i dozvole za rad)

text:
               9.12.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 413/7

      Presuda Suda (prvo vijeće) od 2. listopada 2019. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Court of Appeal in Northern Ireland - Ujedinjena Kraljevina) – Ermira Bajratari protiv Secretary of State for the Home Department
      (predmet C-93/18) (1)

      (Zahtjev za prethodnu odluku - Građanstvo Unije - Direktiva 2004/38/EZ - Pravo boravka državljanina treće zemlje koji je izravan srodnik u uzlaznoj liniji maloljetnih građana Unije - Članak 7. stavak 1. točka (b) - Uvjet dostatnih sredstava - Sredstva koja čine dohoci od nesamostalnog rada koji se obavlja bez dozvole boravka i dozvole za rad)
      (2019/C 413/08)
      Jezik postupka: engleski

         Sud koji je uputio zahtjev

      Court of Appeal in Northern Ireland

         Stranke glavnog postupka

         Tužitelj: Ermira Bajratari

         Tuženik: Secretary of State for the Home Department

         uz sudjelovanje: Aire Centre

         Izreka

      Članak 7. stavak 1. točku (b) Direktive 2004/38/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 29. travnja 2004. o pravu građana Unije i članova njihovih obitelji slobodno se kretati i boraviti na državnom području država članica, o izmjeni Uredbe (EEZ) br. 1612/68 i stavljanju izvan snage direktiva 64/221/EEZ, 68/360/EEZ, 72/194/EEZ, 73/148/EEZ, 75/34/EEZ, 75/35/EEZ, 90/364/EEZ, 90/365/EEZ i 93/96/EEZ treba tumačiti na način da maloljetni građanin Unije ima dostatna sredstva kako ne bi postao prekomjeran teret za sustav socijalne pomoći države članice domaćina tijekom svojeg boravka, čak i ako ta sredstva potječu od dohodaka od nesamostalnog rada koji nezakonito obavlja njegov otac, državljanin treće države koji nema dozvolu boravka i dozvolu za rad u toj državi članici.

         (1)  SL C 152, 30. 4. 2018.


title: spojeni predmeti C-152/18 P i C-153/18 P: Presuda Suda (prvo vijeće) od 2. listopada 2019. – Crédit Mutuel Arkéa (C-152/18 P) Crédit Mutuel Arkéa (C-153/18 P) protiv Europske središnje banke, Europske komisije (Žalba – Ekonomska i monetarna politika – Članak 127. stavak 6. UFEU-a – Uredba (EU) br. 1024/2013 – Članak 4. stavak 1. točka (g) – Bonitetni nadzor kreditnih institucija na konsolidiranoj osnovi – Uredba (EU) br. 468/2014 – Članak 2. točka 21. podtočka (c) – Uredba (EU) br. 575/2013 – Članak 10. – Nadzirana grupa – Institucije stalno povezane sa središnjim tijelom)

text:
               9.12.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 413/8

      Presuda Suda (prvo vijeće) od 2. listopada 2019. – Crédit Mutuel Arkéa (C-152/18 P) Crédit Mutuel Arkéa (C-153/18 P) protiv Europske središnje banke, Europske komisije
      (spojeni predmeti C-152/18 P i C-153/18 P) (1)

      (Žalba - Ekonomska i monetarna politika - Članak 127. stavak 6. UFEU-a - Uredba (EU) br. 1024/2013 - Članak 4. stavak 1. točka (g) - Bonitetni nadzor kreditnih institucija na konsolidiranoj osnovi - Uredba (EU) br. 468/2014 - Članak 2. točka 21. podtočka (c) - Uredba (EU) br. 575/2013 - Članak 10. - Nadzirana grupa - Institucije stalno povezane sa središnjim tijelom)
      (2019/C 413/09)
      Jezik postupka: francuski

         Stranke

      (predmet C-152/18 P)

         Žalitelj: Crédit mutuel Arkéa (zastupnik: H. Savoie, odvjetnik)

         Druge stranke u postupku: Europska središnja banka (BCE) (zastupnici: K. Lackhoff, R. Bax i C. Olivier, agenti, uz sudjelovanje P. Honoréa, odvjetnika), Europska komisija (zastupnici: V. Di Bucci, K.-P. Wojcik i A. Steiblytė, agenti)
      Intervenijent u potporu drugim strankama: Confédération nationale du Crédit mutuel (zastupnici: M. Grégoire i C. De Jonghe, odvjetnici)
      (predmeti C-153/19 P)

         Žalitelj: Crédit Mutuel Arkéa (zastupnik: H. Savoie, odvjetnik)

         Druge stranke u postupku: Europska središnja banka (zastupnici: K. Lackhoff, R. Bax i C. Olivier, agenti, uz sudjelovanje P. Honoréa, odvjetnika), Europska komisija (zastupnici: V. Di Bucci, K.-Ph. Wojcik i A. Steiblytė, agenti)

         Intervenijent u potporu drugim strankama: Confédération nationale du Crédit mutuel (zastupnici: C. De Jonghe i M. Grégoire, odvjetnici)

         Izreka

                  1.

                  Žalbe se odbijaju.

                  2.

                  Društvu Crédit mutuel Arkéa nalaže se snošenje troškova.

         (1)  SL C 161, 7. 5. 2018.


title: predmet C-197/18: Presuda Suda (prvo vijeće) od 3. listopada 2019. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Verwaltungsgericht Wien - Austrija) – postupak koji su pokrenuli Wasserleitungsverband Nördliches Burgenland, Robert Prandl, Gemeinde Zillingdorf (Zahtjev za prethodnu odluku – Okoliš – Direktiva 91/676/EEZ – Zaštita voda od onečišćenja uzrokovanog nitratima iz poljoprivrednih izvora – Cilj smanjenja onečišćenja – Onečišćenje vode – Maksimalan udio nitrata od 50 mg/l – Programi djelovanja koje su donijele države članice – Prava pojedinaca na izmjenu takvog programa – Aktivna procesna legitimacija za podnošenje zahtjeva pred nacionalnim tijelima i sudovima)

text:
               9.12.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 413/9

      Presuda Suda (prvo vijeće) od 3. listopada 2019. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Verwaltungsgericht Wien - Austrija) – postupak koji su pokrenuli Wasserleitungsverband Nördliches Burgenland, Robert Prandl, Gemeinde Zillingdorf
      (predmet C-197/18) (1)

      (Zahtjev za prethodnu odluku - Okoliš - Direktiva 91/676/EEZ - Zaštita voda od onečišćenja uzrokovanog nitratima iz poljoprivrednih izvora - Cilj smanjenja onečišćenja - Onečišćenje vode - Maksimalan udio nitrata od 50 mg/l - Programi djelovanja koje su donijele države članice - Prava pojedinaca na izmjenu takvog programa - Aktivna procesna legitimacija za podnošenje zahtjeva pred nacionalnim tijelima i sudovima)
      (2019/C 413/10)
      Jezik postupka: njemački

         Sud koji je uputio zahtjev

      Verwaltungsgericht Wien

         Stranke glavnog postupka

         Tužitelji: Wasserleitungsverband Nördliches Burgenland, Robert Prandl, Gemeinde Zillingdorf

         Uz sudjelovanje: Bundesministerium für Nachhaltigkeit und Tourismus, ranije Bundesministerium für Land- und Forstwirtschaft, Umwelt und Wasserwirtschaft

         Izreka

      Članak 288. UFEU-a kao i članak 5. stavke 4. i 5. i dio A točku 2. Priloga I. Direktivi Vijeća 91/676/EEZ od 12. prosinca 1991. o zaštiti voda od onečišćenja uzrokovanog nitratima iz poljoprivrednih izvora treba tumačiti na način da, ako ispuštanje dušikovih spojeva iz poljoprivrednih izvora znatno doprinosi onečišćenju predmetnih podzemnih voda, fizičke i pravne osobe poput tužiteljâ u glavnom postupku moraju moći zahtijevati od nadležnih nacionalnih tijela izmjenu postojećeg programa djelovanja ili donošenje dodatnih mjera ili pojačanih djelovanja, predviđenih člankom 5. stavkom 5. te direktive, sve dok udio nitrata u podzemnim vodama prelazi ili postoji rizik da prijeđe, uslijed nepostojanja tih mjera, 50 mg/l na jednom ili više mjernih mjesta, u smislu članka 5. stavka 6. navedene direktive.

         (1)  SL C 268, 30. 7. 2018.


title: predmet C-208/18: Presuda Suda (prvo vijeće) od 3. listopada 2019. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Nejvyšší soud České republiky - Češka Republika) – Jana Petruchová protiv FIBO Group Holdings Limited (Zahtjev za prethodnu odluku – Pravosudna suradnja u građanskim stvarima – Uredba (EU) br. 1215/2012 – Članak 17. stavak 1. – Nadležnost za potrošačke ugovore – Pojam „potrošač” – Fizička osoba koja posredstvom brokerskog društva trguje na međunarodnom deviznom tržištu – Uredba (EZ) br. 593/2008 (Rim I) – Direktiva 2004/39/EZ – Pojam „mali ulagatelj”)

text:
               9.12.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 413/10

      Presuda Suda (prvo vijeće) od 3. listopada 2019. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Nejvyšší soud České republiky - Češka Republika) – Jana Petruchová protiv FIBO Group Holdings Limited
      (predmet C-208/18) (1)

      (Zahtjev za prethodnu odluku - Pravosudna suradnja u građanskim stvarima - Uredba (EU) br. 1215/2012 - Članak 17. stavak 1. - Nadležnost za potrošačke ugovore - Pojam „potrošač” - Fizička osoba koja posredstvom brokerskog društva trguje na međunarodnom deviznom tržištu - Uredba (EZ) br. 593/2008 (Rim I) - Direktiva 2004/39/EZ - Pojam „mali ulagatelj”)
      (2019/C 413/11)
      Jezik postupka: češki

         Sud koji je uputio zahtjev

      Nejvyšší soud České republiky

         Stranke glavnog postupka

         Tužitelj: Jana Petruchová

         Tuženik: FIBO Group Holdings Limited

         Izreka

      Članak 17. stavak 1. Uredbe (EU) br. 1215/2012 Europskog parlamenta i Vijeća od 12. prosinca 2012. o [sudskoj] nadležnosti, priznavanju i izvršenju sudskih odluka u građanskim i trgovačkim stvarima treba tumačiti na način da se fizička osoba koja na temelju ugovora poput financijskog ugovora za razlike sklopljenog s brokerskim društvom izvršava transakcije na međunarodnom deviznom tržištu FOREX (Foreign Exchange) posredstvom tog društva mora smatrati „potrošačem” u smislu te odredbe, ako sklapanje tog ugovora nije obuhvaćeno njezinom profesionalnom djelatnošću, što je na sudu koji je uputio zahtjev da provjeri. Za potrebe te ocjene, s jedne strane, načelno su nebitni, kao takvi, čimbenici poput vrijednosti transakcija izvršenih na temelju ugovora poput financijskih ugovora za razlike, količine rizika od financijskih gubitaka povezanih s njihovim sklapanjem, eventualnih znanja ili stručnosti navedene osobe u području financijskih instrumenata ili njezina aktivnog postupanja u okviru tih transakcija, dok, s druge strane, činjenica da financijski instrumenti nisu obuhvaćeni člankom 6. Uredbe (EZ) br. 593/2008 Europskog parlamenta i Vijeća od 17. lipnja 2008. o pravu koje se primjenjuje na ugovorne obveze (Rim I) odnosno da je ta osoba „mali ulagatelj” u smislu članka 4. stavka 1. točke 12. Direktive 2004/39/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 21. travnja 2004. o tržištima financijskih instrumenata te o izmjeni direktiva Vijeća 85/611/EEZ i 93/6/EEZ i Direktive 2000/12/EZ Europskog parlamenta i Vijeća te stavljanju izvan snage Direktive Vijeća 93/22/EEZ ne utječe kao takva na spomenutu ocjenu.

         (1)  SL C 200, 11. 6. 2018.


title: predmet C-260/18: Presuda Suda (treće vijeće) od 3. listopada 2019. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Sąd Okręgowy w Warszawie - Poljska) – Kamil Dziubak, Justyna Dziubak protiv Raiffeisen Bank International AG, prowadzący działalność w Polsce w formie oddziału pod nazwą Raiffeisen Bank International AG Oddział w Polsce, ranije Raiffeisen Bank Polska SA (Zahtjev za prethodnu odluku – Direktiva 93/13/EEZ – Potrošački ugovori – Nepoštene odredbe – Hipotekarni kredit indeksiran u stranoj valuti – Odredba koja se odnosi na utvrđivanje tečaja između valuta – Učinci utvrđenja nepoštenosti odredbe – Mogućnost suda da zamijeni nepoštene odredbe primjenom općih odredaba građanskog prava – Ocjena potrošačeva interesa – Nastavak važenja ugovora bez nepoštenih odredaba)

text:
               9.12.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 413/11

      Presuda Suda (treće vijeće) od 3. listopada 2019. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Sąd Okręgowy w Warszawie - Poljska) – Kamil Dziubak, Justyna Dziubak protiv Raiffeisen Bank International AG, prowadzący działalność w Polsce w formie oddziału pod nazwą Raiffeisen Bank International AG Oddział w Polsce, ranije Raiffeisen Bank Polska SA
      (predmet C-260/18) (1)

      (Zahtjev za prethodnu odluku - Direktiva 93/13/EEZ - Potrošački ugovori - Nepoštene odredbe - Hipotekarni kredit indeksiran u stranoj valuti - Odredba koja se odnosi na utvrđivanje tečaja između valuta - Učinci utvrđenja nepoštenosti odredbe - Mogućnost suda da zamijeni nepoštene odredbe primjenom općih odredaba građanskog prava - Ocjena potrošačeva interesa - Nastavak važenja ugovora bez nepoštenih odredaba)
      (2019/C 413/12)
      Jezik postupka: poljski

         Sud koji je uputio zahtjev

      Sąd Okręgowy w Warszawie

         Stranke glavnog postupka

         Tužitelji: Kamil Dziubak, Justyna Dziubak

         Tuženici: Raiffeisen Bank International AG, prowadzący działalność w Polsce w formie oddziału pod nazwą Raiffeisen Bank International AG Oddział w Polsce, anciennement Raiffeisen Bank Polska SA

         Izreka

                  1.

                  Članak 6. stavak 1. Direktive Vijeća 93/13/EEZ od 5. travnja 1993. o nepoštenim uvjetima u potrošačkim ugovorima, treba tumačiti na način da mu se ne protivi to da nacionalni sud, nakon što je utvrdio nepoštenost određenih odredaba ugovora o kreditu indeksiranog u stranoj valuti i koji sadržava kamatnu stopu izravno vezanu za međubankovnu kamatnu stopu za dotičnu valutu, smatra, u skladu sa svojim nacionalnim pravom, da taj ugovor ne može postojati bez tih odredaba iz razloga što bi njihovo uklanjanje za posljedicu imalo izmjenu prirode glavnog predmeta tog ugovora.

                  2.

                  Članak 6. stavak 1. Direktive 93/13 treba tumačiti na način da, s jedne strane, posljedice na situaciju potrošača koje su uzrokovane poništenjem ugovora u cijelosti, kako su navedene u presudi od 30. travnja 2014., Kásler i Káslerné Rábai (C-26/13, EU:C:2014:282), treba ocjenjivati s obzirom na okolnosti koje postoje ili se mogu predvidjeti u trenutku spora, i da je, s druge strane, za potrebe te ocjene od odlučujućeg značaja volja koju je potrošač izrazio u tom pogledu.

                  3.

                  Članak 6. stavak 1. Direktive 93/13 treba tumačiti na način da mu se protivi to da se praznine u ugovoru koje su uzrokovane uklanjanjem nepoštenih odredaba popune samo na temelju nacionalnih odredaba općeg karaktera, koje predviđaju dopunu učinaka pravnog posla izraženih u njegovu sadržaju, među ostalim, učincima koji proizlaze iz načela pravičnosti ili ustaljenih običaja, koje nisu ni dispozitivne odredbe ni odredbe primjenjive u slučaju sporazuma ugovornih strana.

                  4.

                  Članak 6. stavak 1. Direktive 93/13 treba tumačiti na način da mu se protivi održavanje na snazi nepoštenih odredaba ugovora ako bi njihovo uklanjanje dovelo do utvrđenja ništetnosti tog ugovora, i ako sud smatra da bi to utvrđenje ništetnosti dovelo do nepovoljnih posljedica po potrošača, osim ako je potrošač suglasan s tim održavanjem na snazi.

         (1)  SL C 259, 23. 7. 2018.


title: predmet C-267/18: Presuda Suda (četvrto vijeće) od 3. listopada 2019. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Curtea de Apel București - Rumunjska) – Delta Antrepriză de Construcții și Montaj 93 SA protiv Compania Națională de Administrare a Infrastructurii Rutiere SA (Zahtjev za prethodnu odluku – Javna nabava – Postupak javne nabave – Direktiva 2014/24/EU – Članak 57. stavak 4. – Fakultativne osnove za isključenje – Isključenje gospodarskog subjekta iz sudjelovanja u postupku javne nabave – Raskid prethodnog ugovora zbog njegova djelomičnog davanja u podugovor – Pojam „značajni i postojani nedostaci” – Doseg)

text:
               9.12.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 413/12

      Presuda Suda (četvrto vijeće) od 3. listopada 2019. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Curtea de Apel București - Rumunjska) – Delta Antrepriză de Construcții și Montaj 93 SA protiv Compania Națională de Administrare a Infrastructurii Rutiere SA
      (predmet C-267/18) (1)

      (Zahtjev za prethodnu odluku - Javna nabava - Postupak javne nabave - Direktiva 2014/24/EU - Članak 57. stavak 4. - Fakultativne osnove za isključenje - Isključenje gospodarskog subjekta iz sudjelovanja u postupku javne nabave - Raskid prethodnog ugovora zbog njegova djelomičnog davanja u podugovor - Pojam „značajni i postojani nedostaci” - Doseg)
      (2019/C 413/13)
      Jezik postupka: rumunjski

         Sud koji je uputio zahtjev

      Curtea de Apel București

         Stranke glavnog postupka

         Tužitelj: Delta Antrepriză de Construcții și Montaj 93 SA

         Tuženik: Compania Națională de Administrare a Infrastructurii Rutiere SA

         Izreka

      Članak 57. stavak 4. točku (g) Direktive 2014/24/EU Europskog parlamenta i Vijeća od 26. veljače 2014. o javnoj nabavi i o stavljanju izvan snage Direktive 2004/18/EZ treba tumačiti na način da podugovaranje dijela radova od strane gospodarskog subjekta u okviru prethodnog ugovora o javnoj nabavi, a o kojem je odlučeno bez odobrenja javnog naručitelja i koje je dovelo do raskida tog ugovora, predstavlja značajan ili postojan nedostatak tijekom provedbe ključnih zahtjeva iz navedenog ugovora, u smislu navedene odredbe, te se stoga njime može opravdati isključenje tog gospodarskog subjekta iz sudjelovanja u kasnijem postupku javne nabave ako javni naručitelj koji organizira taj kasniji postupak javne nabave, nakon što je sam ocijenio integritet i pouzdanost gospodarskog subjekta na kojeg se raskid prethodnog ugovora o javnoj nabavi odnosi, smatra da takvo podugovaranje dovodi do prekida odnosa povjerenja s gospodarskim subjektom o kojem je riječ. Prije donošenja odluke o takvom isključenju, javni naručitelj mora, međutim, u skladu s člankom 57. stavkom 6. te direktive, u vezi s uvodnom izjavom 102. navedene direktive, tom gospodarskom subjektu ostaviti mogućnost izlaganja korektivnih mjera koje je usvojio nakon raskida prethodnog ugovora o javnoj nabavi.

         (1)  SL C 249, 16. 7. 2018.


title: predmet C-272/18: Presuda Suda (prvo vijeće) od 3. listopada 2019. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio l’Oberster Gerichtshof - Austrija) – Verein für Konsumenteninformation protiv TVP Treuhand- und Verwaltungsgesellschaft für Publikumsfonds mbH & Co KG (Zahtjev za prethodnu odluku – Područje slobode, sigurnosti i pravde – Pravosudna suradnja u građanskim stvarima – Pravo koje se primjenjuje na ugovorne obveze – Isključenje prava društava iz područja primjene Rimske konvencije i Uredbe (EZ) br. 593/2008 (Rim I) – Fiducijarni ugovor sklopljen između poduzetnika i potrošača čiji je jedini cilj upravljanje udjelom u komanditnom društvu)

text:
               9.12.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 413/13

      Presuda Suda (prvo vijeće) od 3. listopada 2019. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio l’Oberster Gerichtshof - Austrija) – Verein für Konsumenteninformation protiv TVP Treuhand- und Verwaltungsgesellschaft für Publikumsfonds mbH & Co KG
      (predmet C-272/18) (1)

      (Zahtjev za prethodnu odluku - Područje slobode, sigurnosti i pravde - Pravosudna suradnja u građanskim stvarima - Pravo koje se primjenjuje na ugovorne obveze - Isključenje prava društava iz područja primjene Rimske konvencije i Uredbe (EZ) br. 593/2008 (Rim I) - Fiducijarni ugovor sklopljen između poduzetnika i potrošača čiji je jedini cilj upravljanje udjelom u komanditnom društvu)
      (2019/C 413/14)
      Jezik postupka: njemački

         Sud koji je uputio zahtjev

      Oberster Gerichtshof

         Stranke glavnog postupka

         Tužitelj: Verein für Konsumenteninformation

         Tuženik: TVP Treuhand- und Verwaltungsgesellschaft für Publikumsfonds mbH & Co KG

         Izreka

                  1.

                  Članak 1. stavak 2. točku (e) Konvencije o pravu koje se primjenjuje na ugovorne obveze, otvorene za potpisivanje u Rimu 19. lipnja 1980., i članak 1. stavak 2. točku (f) Uredbe (EZ) br. 593/2008 Europskog parlamenta i Vijeća od 17. lipnja 2008. o pravu koje se primjenjuje na ugovorne obveze (Rim I) treba tumačiti na način da iz područja primjene te konvencije i te uredbe nisu isključene ugovorne obveze poput onih o kojima je riječ u glavnom postupku, koje proizlaze iz fiducijarnog ugovora čiji je predmet upravljanje udjelom u komanditnom društvu.

                  2.

                  Članak 5. stavak 4. točku (b) Konvencije o pravu koje se primjenjuje na ugovorne obveze i članak 6. stavak 4. točku (a) Uredbe br. 593/2008 treba tumačiti na način da se isključenje predviđeno tim odredbama ne odnosi na fiducijarni ugovor na temelju kojeg je usluge potrebno pružiti potrošaču na daljinu u zemlji njegova uobičajenog boravišta s državnog područja druge zemlje.

                  3.

                  Članak 3. stavak 1. Direktive Vijeća 93/13/EZZ od 5. travnja 1993. o nepoštenim uvjetima u potrošačkim ugovorima treba tumačiti na način da je odredba fiducijarnog ugovora o upravljanju udjelom u komanditnom društvu, poput onih o kojima je riječ u glavnom postupku, sklopljenog između prodavatelja (robe) ili pružatelja (usluge) i potrošača, o kojoj se nisu vodili pojedinačni pregovori, a na temelju koje je mjerodavno pravo države članice sjedišta komanditnog društva, nepoštena u smislu te odredbe kada tog potrošača dovodi u zabludu jer kod njega ostavlja dojam da se na ugovor primjenjuje jedino pravo te države članice a da ga ne obavještava o činjenici da na temelju članka 5. stavka 2. Rimske konvencije i članka 6. stavka 2. Uredbe Rim I uživa zaštitu koju mu osiguravaju prisilne odredbe nacionalnog prava koje bi bilo mjerodavno u nedostatku te odredbe.

         (1)  SL C 221, 25. 6. 2018.


title: predmet C-342/18 P: Presuda Suda (peto vijeće) od 4. prosinca 2019. – Polskie Górnictwo Naftowe i Gazownictwo S.A. protiv Europske komisije, Savezne Republike Njemačke (Žalba – Unutarnje tržište prirodnog plina – Direktiva 2009/73/EZ – Članak 32. – Pristup treće strane – Članak 41. stavci 6., 8. i 10. – Tarifni propisi – Članak 36. – Zahtjev za odstupanje – Način rada plinovoda OPAL – Nacionalno regulatorno tijelo – Odluka o odstupanju – Zahtjev za izmjenu – Odluka Europske komisije – Tužba za poništenje – Članak 263. četvrti stavak UFEU-a – Dopuštenost – Odluka koja se izravno ne odnosi na žalitelja)

text:
               3.2.2020

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 36/4

      Presuda Suda (peto vijeće) od 4. prosinca 2019. – Polskie Górnictwo Naftowe i Gazownictwo S.A. protiv Europske komisije, Savezne Republike Njemačke
      (predmet C-342/18 P) (1)

      (Žalba - Unutarnje tržište prirodnog plina - Direktiva 2009/73/EZ - Članak 32. - Pristup treće strane - Članak 41. stavci 6., 8. i 10. - Tarifni propisi - Članak 36. - Zahtjev za odstupanje - Način rada plinovoda OPAL - Nacionalno regulatorno tijelo - Odluka o odstupanju - Zahtjev za izmjenu - Odluka Europske komisije - Tužba za poništenje - Članak 263. četvrti stavak UFEU-a - Dopuštenost - Odluka koja se izravno ne odnosi na žalitelja)
      (2020/C 36/05)
      Jezik postupka: poljski

         Stranke

         Žalitelj: Polskie Górnictwo Naftowe i Gazownictwo S.A. (zastupnici: M. Jeżewski, adwokat, a zatim E. Buczkowska, radca prawny, i W. Sadowski, adwokat)

         Druge stranke u postupku: Europska komisija (zastupnici: K. Herrmann i O. Beynet, agenti), Savezna Republika Njemačka (zastupnici: M. T. Henze, a zatim J. Möller, agenti)

         Izreka

                  1)

                  Žalba se odbija.

                  2)

                  Društvo Polskie Górnictwo Naftowe i Gazownictwo S.A. snosi vlastite troškove kao i troškove Europske komisije.

                  3)

                  Savezna Republika Njemačka snosi vlastite troškove.

         (1)  SL C 276, 6. 8. 2018.


title: predmet C-593/18 P: Presuda Suda (sedmo vijeće) od 28. studenoga 2019. – ABB Ltd, ABB AB protiv Europske komisije (Žalba – Tržišno natjecanje – Zabranjeni sporazumi – Europsko tržište podzemnih i podmorskih električnih kabela – Podjela tržišta u okviru projekata – Teret dokazivanja – Pretpostavka nedužnosti – Načelo jednakog postupanja)

text:
               3.2.2020

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 36/11

      Presuda Suda (sedmo vijeće) od 28. studenoga 2019. – ABB Ltd, ABB AB protiv Europske komisije
      (predmet C-593/18 P) (1)

      (Žalba - Tržišno natjecanje - Zabranjeni sporazumi - Europsko tržište podzemnih i podmorskih električnih kabela - Podjela tržišta u okviru projekata - Teret dokazivanja - Pretpostavka nedužnosti - Načelo jednakog postupanja)
      (2020/C 36/14)
      Jezik postupka: engleski

         Stranke

         Žalitelji: ABB Ltd, ABB AB (zastupnici: I. Vandenborre i M. Frese, advocaten, S. Dionnet, avocat)

         Druga stranka u postupku: Europska komisija (zastupnici: H. van Vliet, I. Zaloguin i I. Rogalski, agenti)

         Izreka

                  1.

                  Ukida se točka 1. presude Općeg suda Europske unije od 12. srpnja 2018. ABB/Komisija (T-445/14, neobjavljena, EU:T:2018:449), u dijelu u kojem je njome Opći sud odbio tužbu društava ABB Ltd i ABB AB za poništenje Odluke Komisije C(2014) 21 39 final od 2. travnja 2014. u vezi s postupkom na temelju članka 101. [UFEU-a] i članka 53. Sporazuma o EGP-u (Predmet AT.39610 – Energetski kabeli) u dijelu u kojem se tom odlukom ta društva smatraju odgovornima za povredu članka 101. UFEU-a i članka 53. Sporazuma o Europskom gospodarskom prostoru od 2. svibnja 1992. koja se odnosi na zajedničko odbijanje dobavljanja opreme podzemnih električnih kabela s naponima između 110 kV i 220 kV, kao i točka 2. te presude.

                  2.

                  Žalba se u preostalom dijelu odbija.

                  3.

                  Poništava se Odluka C(2014) 21 39 final u dijelu u kojem se njome društva ABB Ltd i ABB AB smatraju odgovornima za povredu članka 101. UFEU-a i članka 53. Sporazuma o Europskom gospodarskom prostoru od 2. svibnja 1992. koja se odnosi na zajedničko odbijanje dobavljanja opreme podzemnih električnih kabela s naponima između 110 kV i 220 kV.

                  4.

                  Društva ABB Ltd, ABB AB i Europska komisija snosit će vlastite troškove nastale u prvostupanjskom i žalbenom postupku.

         (1)  SL C 436, 3. 12. 2018.


title: predmet C-168/18: Presuda Suda (peto vijeće) od 19. prosinca 2019. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Bundesarbeitsgericht - Njemačka) – Pensions-Sicherungs-Verein VVaG protiv Günthera Bauera (Zahtjev za prethodnu odluku – Socijalna politika – Zaštita zaposlenika u slučaju insolventnosti njihova poslodavca – Direktiva 2008/94/EZ – Članak 8. – Dopunski mirovinski sustavi – Zaštita prava na davanja iz mirovinskog sustava – Zajamčena minimalna razina zaštite – Obveza bivšeg poslodavca da nadoknadi smanjenje strukovne mirovine – Vanjska tijela koja upravljaju osiguranjem – Izravan učinak)

text:
               24.2.2020

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 61/3

      Presuda Suda (peto vijeće) od 19. prosinca 2019. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Bundesarbeitsgericht - Njemačka) – Pensions-Sicherungs-Verein VVaG protiv Günthera Bauera
      (predmet C-168/18) (1)

      (Zahtjev za prethodnu odluku - Socijalna politika - Zaštita zaposlenika u slučaju insolventnosti njihova poslodavca - Direktiva 2008/94/EZ - Članak 8. - Dopunski mirovinski sustavi - Zaštita prava na davanja iz mirovinskog sustava - Zajamčena minimalna razina zaštite - Obveza bivšeg poslodavca da nadoknadi smanjenje strukovne mirovine - Vanjska tijela koja upravljaju osiguranjem - Izravan učinak)
      (2020/C 61/03)
      Jezik postupka: njemački

         Sud koji je uputio zahtjev

      Bundesarbeitsgericht

         Stranke glavnog postupka

         Tužitelj: Pensions-Sicherungs-Verein VVaG

         Tuženik: Günther Bauer

         Izreka

                  1.

                  Članak 8. Direktive 2008/94/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 22. listopada 2008. o zaštiti zaposlenika u slučaju insolventnosti njihova poslodavca treba tumačiti na način da se primjenjuje u situaciji u kojoj poslodavac, koji pruža strukovna mirovinska davanja preko međustrukovnog tijela, zbog svoje insolventnosti ne može jamčiti naknadu gubitaka koji proizlaze iz smanjenja iznosa navedenih davanja koje isplaćuje to međustrukovno tijelo i koje je odobrilo javno tijelo za nadzor financijskih usluga koje provodi bonitetni nadzor navedenog tijela.

                  2.

                  Članak 8. Direktive 2008/94 treba tumačiti na način da se smanjenje iznosa strukovnih mirovinskih davanja bivšeg zaposlenika zbog insolventnosti njegova bivšeg poslodavca smatra očito neproporcionalnim, iako dotična osoba prima najmanje polovinu iznosa davanja koja proizlaze iz njezinih stečenih prava na strukovnu mirovinu, ako taj bivši radnik zbog tog smanjenja već živi ili bi morao živjeti ispod praga rizika od siromaštva koji je odredio Eurostat za predmetnu državu članicu.

                  3.

                  Članak 8. Direktive 2008/94 kojim se predviđa obveza minimalne zaštite može imati izravan učinak, tako da se na njega može pozvati protiv tijela privatnog prava koje je država odredila kao tijelo za osiguranje od rizika insolventnosti poslodavaca u području strukovnog mirovinskog osiguranja ako se, s obzirom na zadaću tog tijela koja mu je povjerena i na uvjete pod kojima je ono obavlja, može izjednačiti s državom, pod uvjetom da jamstvena zadaća koja mu je povjerena djelotvorno obuhvaća vrste davanja iz mirovinskog sustava za koje se zahtijeva minimalna zaštita predviđena tim člankom 8.

         (1)  SL C 231, 2. 7. 2018.


title: predmet C-390/18: Presuda Suda (veliko vijeće) od 19. prosinca 2019. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Juge d'instruction du tribunal de grande instance de Paris - Francuska) – kazneni postupak protiv X (Zahtjev za prethodnu odluku – Direktiva 2000/31/EZ – Usluge informacijskog društva – Direktiva 2006/123/EZ – Usluge – Povezivanje domaćina koji su pravne ili fizičke osobe i koji raspolažu smještajem za najam s osobama koje traže tu vrstu smještaja – Kvalifikacija – Nacionalni propis koji određenim ograničenjima uvjetuje obavljanje djelatnosti posrednika u transakcijama u vezi s nekretninama – Direktiva 2000/31/EZ – Članak 3. stavak 4. točka (b) druga alineja – Obveza obavješćivanja o mjerama kojima se ograničava slobodno kretanje usluga informacijskog društva – Izostanak obavijesti – Učinak – Kazneni postupak s imovinskopravnim zahtjevom)

text:
               24.2.2020

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 61/8

      Presuda Suda (veliko vijeće) od 19. prosinca 2019. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Juge d'instruction du tribunal de grande instance de Paris - Francuska) – kazneni postupak protiv X
      (predmet C-390/18) (1)

      (Zahtjev za prethodnu odluku - Direktiva 2000/31/EZ - Usluge informacijskog društva - Direktiva 2006/123/EZ - Usluge - Povezivanje domaćina koji su pravne ili fizičke osobe i koji raspolažu smještajem za najam s osobama koje traže tu vrstu smještaja - Kvalifikacija - Nacionalni propis koji određenim ograničenjima uvjetuje obavljanje djelatnosti posrednika u transakcijama u vezi s nekretninama - Direktiva 2000/31/EZ - Članak 3. stavak 4. točka (b) druga alineja - Obveza obavješćivanja o mjerama kojima se ograničava slobodno kretanje usluga informacijskog društva - Izostanak obavijesti - Učinak - Kazneni postupak s imovinskopravnim zahtjevom)
      (2020/C 61/09)
      Jezik postupka: francuski

         Sud koji je uputio zahtjev

      Juge d'instruction du tribunal de grande instance de Paris

         Stranke glavnog postupka

      X

         uz sudjelovanje: YA, Airbnb Ireland UC, Hôtelière Turenne SAS, Association pour un hébergement et un tourisme professionnels (AHTOP), Valhotel

         Izreka

                  1.

                  Članak 2. točku (a) Direktive 2000/31/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 8. lipnja 2000. o određenim pravnim aspektima usluga informacijskog društva na unutarnjem tržištu, posebno elektroničke trgovine (Direktiva o elektroničkoj trgovini), koji upućuje na članak 1. stavak 1. točku (b) Direktive (EU) 2015/1535 Europskog parlamenta i Vijeća od 9. rujna 2015. o utvrđivanju postupka pružanja informacija u području tehničkih propisa i pravila o uslugama informacijskog društva, treba tumačiti na način da se usluga posredovanja čiji je cilj posredstvom elektroničke platforme povezati uz naknadu potencijalne najmoprimce i najmodavce koji su pravne ili fizičke osobe koje nude kratkotrajni smještaj, pri čemu se pružaju i određene usluge kojom se ta usluga posredovanja dopunjuje, treba kvalificirati kao „usluga informacijskog društva” iz Direktive 2000/31.

                  2.

                  Članak 3. stavak 4. točku (b) drugu alineju Direktive 2000/31 treba tumačiti na način da se pojedinac može protiviti tomu da se u okviru kaznenog postupka s imovinskopravnim zahtjevom na njega primijene mjere države članice kojima se ograničava sloboda kretanja usluge informacijskog društva koju on pruža iz druge države članice ako navedene mjere nisu prijavljene u skladu s tom odredbom.

         (1)  SL C 301, 27. 8. 2018.


title: predmet C-447/18: Presuda Suda (treće vijeće) od 18. prosinca 2019. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Najvyšší súd Slovenskej republiky - Slovačka) – UB protiv Generálny riaditeľ Sociálnej poisťovne Bratislava (Zahtjev za prethodnu odluku – Socijalna sigurnost – Koordinacija sustava socijalne sigurnosti – Uredba (EZ) br. 883/2004 – Članak 3. – Materijalno područje primjene – Davanje za slučaj starosti – Sloboda kretanja radnika u Europskoj uniji – Uredba (EU) br. 492/2011 – Članak 7. – Jednako postupanje prema domaćim radnicima i radnicima migrantima – Socijalne povlastice – Propis države članice kojim se,dodatak za sportaše državnih reprezentacija’ dodjeljuje samo državljanima te države)

text:
               24.2.2020

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 61/10

      Presuda Suda (treće vijeće) od 18. prosinca 2019. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Najvyšší súd Slovenskej republiky - Slovačka) – UB protiv Generálny riaditeľ Sociálnej poisťovne Bratislava
      (predmet C-447/18) (1)

      (Zahtjev za prethodnu odluku - Socijalna sigurnost - Koordinacija sustava socijalne sigurnosti - Uredba (EZ) br. 883/2004 - Članak 3. - Materijalno područje primjene - Davanje za slučaj starosti - Sloboda kretanja radnika u Europskoj uniji - Uredba (EU) br. 492/2011 - Članak 7. - Jednako postupanje prema domaćim radnicima i radnicima migrantima - Socijalne povlastice - Propis države članice kojim se,dodatak za sportaše državnih reprezentacija’ dodjeljuje samo državljanima te države)
      (2020/C 61/11)
      Jezik postupka: slovački

         Sud koji je uputio zahtjev

      Najvyšší súd Slovenskej republiky

         Stranke glavnog postupka

         Tužitelj: UB

         Tuženik: Generálny riaditeľ Sociálnej poisťovne Bratislava

         Izreka

                  1.

                  Članak 3. stavak 1. točka (d) Uredbe (EZ) Europskog parlamenta i Vijeća br. 883/2004 od 29. travnja 2004. o koordinaciji sustava socijalne sigurnosti mora se tumačiti na način da dodatak koji se isplaćuje određenim vrhunskim sportašima koji su predstavljali državu članicu ili njezine pravne prednike na međunarodnim sportskim natjecanjima nije obuhvaćen pojmom „davanje za slučaj starosti” u smislu te odredbe te je stoga isključen iz područja primjene te uredbe.

                  2.

                  Članak 7. stavak 2. Uredbe (EU) br. 492/2011 Europskog parlamenta i Vijeća od 5. travnja 2011. o slobodi kretanja radnika u Uniji valja tumačiti na način da mu se protivi propis države članice kojim se pravo na dodatak uspostavljeno u korist određenih vrhunskih sportaša koji su predstavljali tu državu članicu ili njezine pravne prednike na međunarodnim sportskim natjecanjima, podvrgava među ostalim uvjetu da je podnositelj zahtjeva državljanin navedene države članice.

         (1)  SL C 328, 17. 9. 2018.


title: predmet C-590/18 P: Presuda Suda (sedmo vijeće) od 19. prosinca 2019. – Fujikura Ltd protiv Europske komisije, Viscas Corp. (Žalba – Tržišno natjecanje – Zabranjeni sporazumi – Europsko tržište podzemnih i podmorskih električnih kablova – Podjela tržišta u okviru projekata – Novčane kazne – Smjernice o metodi za utvrđivanje kazni iz 2006. – Utvrđivanje značaja europskih i neeuropskih sudionika u zabranjenom sporazumu – Sudjelovanje europskih poduzeća na više razina zabranjenog sporazuma – Načelo jednakog postupanja)

text:
               24.2.2020

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 61/15

      Presuda Suda (sedmo vijeće) od 19. prosinca 2019. – Fujikura Ltd protiv Europske komisije, Viscas Corp.
      (predmet C-590/18 P) (1)

      (Žalba - Tržišno natjecanje - Zabranjeni sporazumi - Europsko tržište podzemnih i podmorskih električnih kablova - Podjela tržišta u okviru projekata - Novčane kazne - Smjernice o metodi za utvrđivanje kazni iz 2006. - Utvrđivanje značaja europskih i neeuropskih sudionika u zabranjenom sporazumu - Sudjelovanje europskih poduzeća na više razina zabranjenog sporazuma - Načelo jednakog postupanja)
      (2020/C 61/17)
      Jezik postupka: engleski

         Stranke

         Žalitelj: Fujikura Ltd (zastupnik: L. Gyselen, odvjetnik)

         Druge stranke u postupku: Europska komisija (zastupnici: H. van Vliet, A. Biolan i I. Zaloguin, agenti), Viscas Corp. (zastupnik: J.-F. Bellis, odvjetnik)

         Izreka

                  1.

                  Žalba se odbija.

                  2.

                  Društvu Fujikura Ltd se nalaže da, osim vlastitih troškova, snosi i troškove Europske komisije.

                  3.

                  Društvu Viscas Corp. nalaže se snošenje vlastitih troškova.

         (1)  SL C 427, 26. 11. 2018.


title: predmet C-715/18: Presuda Suda (osmo vijeće) od 19. prosinca 2019. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Bundesfinanzhof - Njemačka) – Segler-Vereinigung Cuxhaven e.V. protiv Finanzamt Cuxhaven (Zahtjev za prethodnu odluku – Oporezivanje – Porez na dodanu vrijednost (PDV) – Direktiva 2006/112/EZ – Članak 98. – Mogućnost država članica da primijene sniženu stopu PDV a na određene isporuke robe i usluga – Prilog III. točka 12. – Snižena stopa PDV a koja se primjenjuje na iznajmljivanje mjesta za kampiranje i prikolice – Pitanje primjene te snižene stope na iznajmljivanje mjesta za privez broda u marini – Usporedba s iznajmljivanjem prostora i mjesta za parkiranje vozila – Jednako postupanje – Načelo porezne neutralnosti)

text:
               24.2.2020

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 61/16

      Presuda Suda (osmo vijeće) od 19. prosinca 2019. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Bundesfinanzhof - Njemačka) – Segler-Vereinigung Cuxhaven e.V. protiv Finanzamt Cuxhaven
      (predmet C-715/18) (1)

      (Zahtjev za prethodnu odluku - Oporezivanje - Porez na dodanu vrijednost (PDV) - Direktiva 2006/112/EZ - Članak 98. - Mogućnost država članica da primijene sniženu stopu PDV a na određene isporuke robe i usluga - Prilog III. točka 12. - Snižena stopa PDV a koja se primjenjuje na iznajmljivanje mjesta za kampiranje i prikolice - Pitanje primjene te snižene stope na iznajmljivanje mjesta za privez broda u marini - Usporedba s iznajmljivanjem prostora i mjesta za parkiranje vozila - Jednako postupanje - Načelo porezne neutralnosti)
      (2020/C 61/19)
      Jezik postupka: njemački

         Sud koji je uputio zahtjev

      Bundesfinanzhof

         Stranke glavnog postupka

         Tužitelj: Segler-Vereinigung Cuxhaven e.V.

         Tuženik: Finanzamt Cuxhaven

         Izreka

      Članak 98. stavak 2. Direktive Vijeća 2006/112/EZ od 28. studenoga 2006. o zajedničkom sustavu poreza na dodanu vrijednost u vezi s točkom 12. Priloga III. toj direktivi treba tumačiti na način da se snižena stopa PDV-a – koja je u toj odredbi predviđena za iznajmljivanje mjesta za kampiranje i prikolice – ne može primijeniti na iznajmljivanje mjesta za privez broda.

         (1)  SL C 82, 4. 3. 2019.


title: predmet C-911/19: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 13. prosinca 2019. uputio Conseil d'État (Francuska) – Fédération bancaire française (FBF) protiv Autorité de contrôle prudentiel et de résolution (ACPR)

text:
               24.2.2020

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 61/21

      Zahtjev za prethodnu odluku koji je 13. prosinca 2019. uputio Conseil d'État (Francuska) – Fédération bancaire française (FBF) protiv Autorité de contrôle prudentiel et de résolution (ACPR)
      (predmet C-911/19)
      (2020/C 61/26)
      Jezik postupka: francuski

         Sud koji je uputio zahtjev

      Conseil d'État

         Stranke glavnog postupka

         Tužitelj: Fédération bancaire française (FBF)

         Tuženik: Autorité de contrôle prudentiel et de résolution (ACPR)

         Prethodna pitanja

                  1.

                  Može li se protiv smjernica koje je izdalo europsko nadzorno tijelo podnijeti tužba za poništenje predviđena odredbama članka 263. Ugovora o funkcioniranju Europske unije? U slučaju potvrdnog odgovora, može li strukovni savez u tužbi za poništenje osporavati valjanost smjernica namijenjenih članovima čije interese brani, koje se na njega ne odnose ni izravno ni osobno?

                  2.

                  U slučaju niječnog odgovora na jedno od prva dva pitanja postavljena u točki 1., može li se u pogledu smjernica koje je izdalo europsko nadzorno tijelo podnijeti zahtjev za prethodnu odluku predviđen odredbama članka 267. Ugovora o funkcioniranju Europske unije? U slučaju potvrdnog odgovora, može li strukovni savez u prigovoru osporavati valjanost smjernica namijenjenih članovima čije interese brani, koje se na njega ne odnose ni izravno ni osobno?

                  3.

                  U slučaju da Fédération bancaire française može u prigovoru osporavati smjernice koje je 22. ožujka 2016. donijelo Europsko nadzorno tijelo za bankarstvo, prekoračuje li to tijelo, izdavanjem tih smjernica, ovlasti koje su mu dodijeljene Uredbom br. 1093/2010 Europskog parlamenta i Vijeća od 24. studenoga 2010. o osnivanju europskog nadzornog tijela (Europskog nadzornog tijela za bankarstvo) (1)?

         (1)  Uredba (EU) br. 1093/2010 Europskog parlamenta i Vijeća od 24. studenoga 2010. o osnivanju europskog nadzornog tijela (Europskog nadzornog tijela za bankarstvo), kojom se izmjenjuje Odluka br. 716/2009/EZ i stavlja izvan snage Odluka Komisije 2009/78/EZ (SL 2010., L 331, str. 12.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 6., svezak 12., str. 80.)


title: predmet T-67/18: Presuda Općeg suda od 19. prosinca 2019. – Probelte protiv Komisije („Sredstva za zaštitu bilja – Aktivna tvar 8-hidroksikvinolin – Zahtjev za izmjenu uvjeta za odobravanje – Postupak usklađenog razvrstavanja i označivanja – Pravo na saslušanje – Legitimna očekivanja – Očita pogreška u ocjeni”)

text:
               24.2.2020

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 61/24

      Presuda Općeg suda od 19. prosinca 2019. – Probelte protiv Komisije
      (predmet T-67/18) (1)

      („Sredstva za zaštitu bilja - Aktivna tvar 8-hidroksikvinolin - Zahtjev za izmjenu uvjeta za odobravanje - Postupak usklađenog razvrstavanja i označivanja - Pravo na saslušanje - Legitimna očekivanja - Očita pogreška u ocjeni”)
      (2020/C 61/29)
      Jezik postupka: engleski

         Stranke

         Tužitelj: Probelte, SA (Murcia, Španjolska) (zastupnici: C. Mereu i S. Saez Moreno, odvjetnici)

         Tuženik: Europska komisija (zastupnici: A. Lewis, G. Koleva i I. Naglis, agenti)

         Predmet

      Zahtjev na temelju članka 263. UFEU-a kojim se traži poništenje Provedbene uredbe Komisije (EU) 2017/2065 od 13. studenoga 2017. o potvrđivanju uvjeta za odobravanje aktivne tvari 8-hidroksikvinolin kako je utvrđeno Provedbenom uredbom (EU) br. 540/2011 i o izmjeni Provedbene uredbe (EU) 2015/408 u pogledu uvrštavanja aktivne tvari 8-hidroksikvinolin na popis kandidata za zamjenu (SL 2017., L 295, str. 40.)

         Izreka

                  1.

                     Tužba se odbija.

                  2.

                     Društvo Probelte, SA će, osim vlastitih, snositi i troškove Europske komisije.

         (1)  SL C 112, 26. 3. 2018.


title: predmet T-211/18: Presuda Općeg suda od 19. prosinca 2019. – Vanda Pharmaceuticals protiv Komisije („Lijekovi za humanu uporabu – Zahtjev za odobrenje za stavljanje u promet lijeka Fanaptum – ilopéridone – Komisijina odluka o odbijanju – Uredba (EZ) br. 726/2004 – Znanstvena procjena rizika i koristi lijeka – Obveza obrazlaganja – Očita pogreška u ocjeni – Proporcionalnost – Jednako postupanje”)

text:
               24.2.2020

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 61/25

      Presuda Općeg suda od 19. prosinca 2019. – Vanda Pharmaceuticals protiv Komisije
      (predmet T-211/18) (1)

      („Lijekovi za humanu uporabu - Zahtjev za odobrenje za stavljanje u promet lijeka Fanaptum - ilopéridone - Komisijina odluka o odbijanju - Uredba (EZ) br. 726/2004 - Znanstvena procjena rizika i koristi lijeka - Obveza obrazlaganja - Očita pogreška u ocjeni - Proporcionalnost - Jednako postupanje”)
      (2020/C 61/30)
      Jezik postupka: engleski

         Stranke

         Tužitelj: Vanda Pharmaceuticals Ltd (London, Ujedinjena Kraljevina) (zastupnici: M. Meulenbelt, B. Natens, A.-S. Melin i C. Muttin, odvjetnici)

         Tuženik: Europska komisija (zastupnici: L. Haasbeek i A. Sipos, agenti)

         Predmet

      Zahtjev na temelju članka 263. UFEU-a za poništenje, s jedne strane, Provedbene odluke Komisije C(2018) 252 final od 15. siječnja 2018. o odbijanju izdavanja odobrenja za stavljanje u promet, u skladu s Uredbom (EZ) br. 726/2004 Europskog parlamenta i Vijeća od 31. ožujka 2004. o utvrđivanju postupaka odobravanja primjene i postupaka nadzora nad primjenom lijekova koji se rabe u humanoj i veterinarskoj medicini, te uspostavi Europske agencije za lijekove (SL 2004., L 136, str. 1.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 13., svezak 31., str. 18.), za lijek za humanu uporabu Fanaptum – ilopéridone i, s druge strane, mišljenja i izvješća o procjeni Odbora za lijekove za humanu uporabu Europske agencije za lijekove (EMA) od 9. studenoga 2017.

         Izreka

                  1.

                     Tužba se odbija.

                  2.

                     Društvu Vanda Pharmaceuticals Ltd nalaže se snošenje troškova.

         (1)  SL C 190, 4. 6. 2018.


title: predmet T-457/18: Presuda Općeg suda od 19. prosinca 2019. – Zotkov protiv Komisije („Javna služba – Ugovorno osoblje – Primici od rada – Obiteljski doplaci – Zahtjev da se osoba smatra uzdržavanim djetetom – Pretpostavke za određivanje – Elementi koje treba uzeti u obzir prilikom izračuna iznosa uzdržavanja – Pogreška koja se tiče prava”)

text:
               24.2.2020

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 61/26

      Presuda Općeg suda od 19. prosinca 2019. – Zotkov protiv Komisije
      (predmet T-457/18) (1)

      („Javna služba - Ugovorno osoblje - Primici od rada - Obiteljski doplaci - Zahtjev da se osoba smatra uzdržavanim djetetom - Pretpostavke za određivanje - Elementi koje treba uzeti u obzir prilikom izračuna iznosa uzdržavanja - Pogreška koja se tiče prava”)
      (2020/C 61/31)
      Jezik postupka: bugarski

         Stranke

         Tužitelj: Rosen D. Zotkov (Bruxelles, Belgija) (zastupnik: N. Stankov, odvjetnik)

         Tuženik: Europska komisija (zastupnici: Y. Marinova i D. Milanowska, agenti)

         Predmet

      Zahtjev na temelju članka 270. UFEU-a kojim se traži, s jedne strane, poništenje odluke Komisije od 30. travnja 2018. kojom je odbijen tužiteljev zahtjev za doplatak za osobe koje se smatraju uzdržavanom djecom i, s druge strane, da Komisija izvrši reviziju navedene odluke, nakon ispravka financijskog izračuna.

         Izreka

                  1.

                     Tužba se odbija.

                  2.

                     Rosenu D. Zotkovu nalaže se snošenje troškova postupka.

         (1)  SL C 341, 24. 9. 2018.


title: predmet T-501/18: Presuda Općeg suda od 19. prosinca 2019. – Currency One protiv EUIPO-a – Cinkciarz.pl (CINKCIARZ) („Žig Europske unije – Postupak proglašavanja žiga ništavim – Verbalni žig Europske unije CINKCIARZ – Apsolutni razlozi za odbijanje – Razlikovni karakter – Nepostojanje opisnog karaktera – Članak 7. stavak 1. točke (b) i (c) Uredbe (EZ) br. 207/2009 (koji je postao članak 7. stavak 1. točke (b) i (c) Uredbe (EU) 2017/1001) – Pogrdni izraz u vezi s predmetnim proizvodima ili uslugama”)

text:
               24.2.2020

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 61/27

      Presuda Općeg suda od 19. prosinca 2019. – Currency One protiv EUIPO-a – Cinkciarz.pl (CINKCIARZ)
      (predmet T-501/18) (1)

      („Žig Europske unije - Postupak proglašavanja žiga ništavim - Verbalni žig Europske unije CINKCIARZ - Apsolutni razlozi za odbijanje - Razlikovni karakter - Nepostojanje opisnog karaktera - Članak 7. stavak 1. točke (b) i (c) Uredbe (EZ) br. 207/2009 (koji je postao članak 7. stavak 1. točke (b) i (c) Uredbe (EU) 2017/1001) - Pogrdni izraz u vezi s predmetnim proizvodima ili uslugama”)
      (2020/C 61/32)
      Jezik postupka: poljski

         Stranke

         Tužitelj: Currency One S.A. (Poznań, Poljska) (zastupnik: P. Szmidt i B. Jóźwiak, odvjetnici)

         Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (zastupnik: D. Walicka, agent)

         Druga stranka u postupku pred žalbenim vijećem EUIPO-a, intervenijent u postupku pred Općim sudom: Cinkciarz.pl sp. z o.o. (Zielona Góra, Poljska) (zastupnici: E. Skrzydło-Tefelska i K. Gajek, odvjetnici)

         Predmet

      Tužba podnesena protiv odluke petog žalbenog vijeća EUIPO-a od 18. lipnja 2018. (predmet R 2598/2017-5), koja se odnosi na postupak proglašenja žiga ništavim između društava Currency One i Cinkciarz.pl.

         Izreka

                  1.

                     Tužba se odbija.

                  2.

                     Društvu Currency One S.A. nalaže se snošenje, osim vlastitih troškova, troškova Ureda Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO) i troškova društva Cinkciarz.pl sp. z o.o.

         (1)  SL C 364, 8. 10. 2018.


title: predmet T-846/19: Tužba podnesena 12. prosinca 2019. – Golden Omega protiv Komisije

text:
               24.2.2020

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 61/48

      Tužba podnesena 12. prosinca 2019. – Golden Omega protiv Komisije
      (predmet T-846/19)
      (2020/C 61/62)
      Jezik postupka: nizozemski

         Stranke

         Tužitelj: Golden Omega S.A. (Santiago, Čile) (zastupnik: S. Moolenaar, odvjetnik)

         Tuženik: Europska komisija

         Tužbeni zahtjev

      Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

                  —

                  poništi u cijelosti Provedbenu uredbu Komisije (EU) 2019/1661 od 24. rujna 2019. o razvrstavanju određene robe u kombiniranu nomenklaturu (SL 2019., L 251, str. 1.).

         Tužbeni razlozi i glavni argumenti

      U prilog osnovanosti tužbe tužitelj ističe dva tužbena razloga.

                  1.

                  Komisija je prekoračila ovlasti koje ima u skladu s člankom 9. stavkom 1. Uredbe br. 2658/87 protupravno mijenjajući područje primjene tarifnog broja KN 1516.

                  2.

                  Komisija je prekoračila ovlasti koje ima u skladu s člankom 9. stavkom 1. Uredbe br. 2658/87 protupravno mijenjajući carinsku tarifu jer ranije navedena uredba o razvrstavanju mijenja carinsku tarifu s obzirom na to da isključuje proizvode iz tarifnog broja KN-a u koji bi se predmetne proizvode trebalo razvrstati na temelju njihovih objektivnih obilježja i svojstava.