title: Predmet C-350/11: Presuda Suda (prvo vijeće) od 4. srpnja 2013. (zahtjev za prethodnu odluku Rechtbank van eerste aanleg te Antwerpen — Belgija) — Argenta Spaarbank NV protiv Belgische Staat (Porezno zakonodavstvo — Porez na dobit trgovačkih društava — Odbitak za rizični kapital — Nominalne kamate — Smanjenje odbitnog iznosa za trgovačka društva koja imaju poslovnu jedinicu u inozemstvu koja ostvaruje prihod koji je oslobođen od poreza na temelju ugovora o izbjegavanju dvostrukog oporezivanja)

text:
               24.8.2013

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 245/3

         Presuda Suda (prvo vijeće) od 4. srpnja 2013. (zahtjev za prethodnu odluku Rechtbank van eerste aanleg te Antwerpen — Belgija) — Argenta Spaarbank NV protiv Belgische Staat
   (Predmet C-350/11) (1)

   (Porezno zakonodavstvo - Porez na dobit trgovačkih društava - Odbitak za rizični kapital - Nominalne kamate - Smanjenje odbitnog iznosa za trgovačka društva koja imaju poslovnu jedinicu u inozemstvu koja ostvaruje prihod koji je oslobođen od poreza na temelju ugovora o izbjegavanju dvostrukog oporezivanja)
   2013/C 245/04
   Jezik postupka: nizozemski

      Sud koji je postavio prethodno pitanje

   Rechtbank van eerste aanleg te Antwerpen

      Stranke u glavnom postupku

      Tužitelj: Argenta Spaarbank NV

      Tuženik: Belgische Staat

      Predmet

   Zahtjev za prethodnu odluku — Rechtbank van eerste aanleg te Antwerpen — Tumačenje članka 49. UFEU-a — Porezno zakonodavstvo — Porez na dobit trgovačkih društava — Odbitak za rizični kapital („nominalne kamate“) — Smanjenje odbitnog iznosa za trgovačka društva koja imaju poslovnu jedinicu u inozemstvu koja ostvaruje prihod koji je oslobođen od poreza na temelju ugovora o izbjegavanju dvostrukog oporezivanja

      Izreka

   Članak 49. UFEU-a treba tumačiti u smislu da mu je protivan nacionalni propis na temelju kojeg se, za izračun odbitka društva koje u cijelosti podliježe oporezivanju u jednoj državi članici, neto vrijednost aktive stalne poslovne jedinice koja se nalazi u drugoj državi članici ne uzima u obzir ukoliko dobit te stalne poslovne jedinice nije oporeziva u prvoj državi članici na temelju ugovora o izbjegavanju dvostrukog oporezivanja, dok se aktiva stalne poslovne jedinice koja se nalazi na području te prve države članice uzima u obzir u tu svrhu.

      (1)  SL C 282 od 24.9.2011.


title: Spojeni predmeti C-132/14 do C-136/14: Presuda Suda (veliko vijeće) od 15. prosinca 2015. – Europski parlament protiv vijeća Europske unije (Tužba za poništenje — Uredba (EU) br. 1385/2013 — Direktiva 2013/62/EU — Direktiva 2013/64/EU — Pravna osnova — Članak 349. UFEU-a — Najudaljenije regije Europske unije — Izmjena statusa Mayottea u odnosu na Europsku uniju)

text:
               22.2.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 68/4

         Presuda Suda (veliko vijeće) od 15. prosinca 2015. – Europski parlament protiv vijeća Europske unije
   (Spojeni predmeti C-132/14 do C-136/14) (1)

   ((Tužba za poništenje - Uredba (EU) br. 1385/2013 - Direktiva 2013/62/EU - Direktiva 2013/64/EU - Pravna osnova - Članak 349. UFEU-a - Najudaljenije regije Europske unije - Izmjena statusa Mayottea u odnosu na Europsku uniju))
   (2016/C 068/05)
   Jezik postupka: francuski

      Stranke

      Tužitelji: Europski parlament (zastupnici: I. Liukkonen, L. Visaggio i J. Rodrigues, agenti), Europska komisija (zastupnici: R. Lyal, W. Mölls, D. Bianchi i D. Martin, agenti)

      Tuženik: Vijeće europske unije (zastupnici: A. Westerhof Löfflerová, E. Karlsson, F. Florindo Gijón i J. Czuczai, agenti)

      Intervenijenti u potporu tuženiku: Kraljevina Španjolska (zastupnik: M. Sampol Pucurull, agent), Francuska Republika (zastupnici: G. de Bergues, F. Fize, D. Colas i N. Rouam, agenti), Portugalska Republika (zastupnici: L. Inez Fernandes, B. Andrade Corre, M. Duarte i S. Marques, agenti)

      Izreka

               1.

               Tužbe u predmetima C-132/14 do C-136/14 se odbijaju.

               2.

               Europskom parlamentu nalaže se snošenje troškova Vijeća Europske unije u predmetima C-132/14 i C-136/14.

               3.

               Europskoj komisiji nalaže se snošenje troškova Vijeća u predmetima C-133/14 do C-135/14.

               4.

               Kraljevina Španjolska, Francuska Republika i Portugalska Republika snosit će vlastite troškove.

      (1)  SL C 175, 10. 6. 2014.


title: Predmet C-431/11: Presuda Suda (prvo vijeće) od 26. rujna 2013. — Ujedinjena Kraljevina Velike Britanije i Sjeverne Irske protiv Vijeća Europske unije (Koordinacija sustava socijalne sigurnosti — Sporazum o EGP-u — Prijedlog izmjene — Odluka Vijeća — Odabir pravne osnove — Članak 48. UFEU-a — Članak 79. stavak 2. točka (b) UFEU-a)

text:
               23.11.2013

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 344/10

         Presuda Suda (prvo vijeće) od 26. rujna 2013. — Ujedinjena Kraljevina Velike Britanije i Sjeverne Irske protiv Vijeća Europske unije
   (Predmet C-431/11) (1)

   (Koordinacija sustava socijalne sigurnosti - Sporazum o EGP-u - Prijedlog izmjene - Odluka Vijeća - Odabir pravne osnove - Članak 48. UFEU-a - Članak 79. stavak 2. točka (b) UFEU-a)
   2013/C 344/15
   Jezik postupka: engleski

      Stranke

      Tužitelj: Ujedinjena Kraljevina Velike Britanije i Sjeverne Irske (zastupnici: C. Murrell, agent uz asistenciju A. Dashwood, QC)

      Tuženik: Vijeće Europske unije (zastupnici: M. Veiga te A. De Elera i G. Marhic, agenti)

      Intervenijent koji podupire tužitelja: Irska (zastupnici: E. Creedon, agent, uz asistenciju N. Travers, BL)

      Intervenijent koji podupire tuženika: Europska komisija (zastupnici: V. Kreuschitz i S. Pardo Quintillán, agenti)

      Predmet

   Poništenje Odluke Vijeća br. 2011/407/EU od 6. lipnja 2011. o stajalištu koje Europska unija treba usvojiti u Zajedničkom odboru EGP-a u vezi s izmjenom Priloga VI. (Socijalna sigurnost) i Protokola 37. uz Sporazum o EGP-u (SL L 182, str. 12.) — Odabir pravne osnove (članak 48. UFEU-a ili članak 79. UFEU-a)

      Izreka

               1.

               Tužba se odbija.

               2.

               Ujedinjenoj Kraljevini Velike Britanije i Sjeverne Irske nalaže se snošenje troškova.

               3.

               Irska i Europska komisija snose vlastite troškove.

      (1)  SL C 311. 22.10.2011.


title: Predmet C-192/16: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 6. travnja 2016. uputio Upper Tribunal (Tax and Chancery Chamber) (Ujedinjena Kraljevina) – Peter Fisher, Stephen Fisher, Anne Fisher protiv Commissioners for Her Majesty's Revenue & Customs

text:
               6.6.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 200/13

         Zahtjev za prethodnu odluku koji je 6. travnja 2016. uputio Upper Tribunal (Tax and Chancery Chamber) (Ujedinjena Kraljevina) – Peter Fisher, Stephen Fisher, Anne Fisher protiv Commissioners for Her Majesty's Revenue & Customs
   (Predmet C-192/16)
   (2016/C 200/19)
   Jezik postupka: engleski

      Sud koji je uputio zahtjev

   Upper Tribunal (Tax and Chancery Chamber)

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelji: Peter Fisher, Stephen Fisher, Anne Fisher

      Tuženik: Commissioners for Her Majesty's Revenue & Customs

      Zainteresirana stranka: Her Majesty’s Government of Gibraltar

      Prethodna pitanja

               1.

               Za potrebe članka 49. UFEU-a (sloboda poslovnog nastana) i s obzirom na ustavni odnos između Gibraltara i Ujedinjene Kraljevine:

                           1.

                           Treba li Gibraltar i UK smatrati kao da su dijelom jedne države članice (a) za potrebe prava EU-a, i ako je tako, ima li to za posljedicu da se članak 49. UFEU-a ne primjenjuje između UK-a i Gibraltara, osim u mjeri u kojoj se može primijeniti na unutarnju mjeru, ili podredno (b) za potrebe samog članka 49. UFEU-a, tako da se članak ne primjenjuje, osim u mjeri u kojoj se može primijeniti na unutarnju mjeru? Podredno,

                           2.

                           S obzirom na članak 355. stavak 3. UFEU-a, ima li Gibraltar ustavni položaj zasebnog područja UK-a unutar EU-a tako da se (a) ostvarenje prava poslovnog nastana između Gibraltara i UK treba smatrati trgovinom unutar EU-a za potrebe članka 49. UFEU-a ili (b) se člankom 49. UFEU-a zabranjuju ograničenja ostvarenja prava poslovnog nastana za državljane UK-a u Gibraltaru (kao zasebnom subjektu)? Podredno,

                           3.

                           Treba li Gibraltar smatrati trećom zemljom ili područjem s učinkom da se pravo EU-a primjenjuje samo na transakcije između njih u okolnostima u kojim se pravo EU-a primjenjuje između države članice i države nečlanice? Podredno,

                           4.

                           Treba li s ustavnim odnosom između Gibraltara i UK-a postupati na neki drugi način za potrebe članka 49. UFEU-a?

               2.

               Kako se, ako uopće, odgovor na ova pitanja razlikuje prilikom razmatranja u kontekstu članka 63. UFEU-a (i, slijedom navedenog, slobode kretanja kapitala) umjesto članka 49. UFEU-a?


title: Predmet T-230/13: Rješenje Općeg suda od 2. listopada 2014. – HTC Sweden protiv OHIM-a – Vermop Salmon (TWISTER) (Žig Zajednice — Postupak za proglašavanje žiga ništavim — Povlačenje zahtjeva za proglašavanje ništavosti — Obustava postupka)

text:
               1.12.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 431/22

         Rješenje Općeg suda od 2. listopada 2014. – HTC Sweden protiv OHIM-a – Vermop Salmon (TWISTER)
   (Predmet T-230/13) (1)

   ((Žig Zajednice - Postupak za proglašavanje žiga ništavim - Povlačenje zahtjeva za proglašavanje ništavosti - Obustava postupka))
   (2014/C 431/37)
   Jezik postupka: engleski

      Stranke

      Tužitelj: HTC Sweden AB (Söderköping, Švedska) (zastupnici: G. Hasselblatt i D. Kipping, odvjetnici)

      Tuženik: Ured za usklađivanje na unutarnjem tržištu (žigovi i dizajni) (zastupnik: D. Walicka, agent)

      Druga stranka u postupku pred žalbenim vijećem OHIM-a, intervenijent u postupku pred Općim sudom: Vermop Salmon GmbH (Gilching, Njemačka) (zastupnici: M. Ring i W. von der Osten-Sacken, odvjetnici)

      Predmet

   Tužba podnesena protiv odluke prvog žalbenog vijeća OHIM-a od 31. siječnja 2013. (spojeni predmeti R 1873/2011-1 i R 1881/2011-1) koja se odnosi na postupak proglašavanja ništavosti između Vermop Salmon GmbH i HTC Sweden AB.

      Izreka

               1.

               Obustavlja se postupak povodom tužbe.

               2.

               Tužitelju i intervenijentu nalaže se snošenje vlastitih troškova te se svakom od njih nalaže snošenje polovice ukupnih troškova tuženika.

      (1)  SL C 178, 22.6.2013.


title: Predmet T-116/11: Presuda Općeg suda od 11. prosinca 2013. — EMA protiv Komisije ( „Arbitražna klauzula — Šesti okvirni program za istraživanja, tehnološki razvoj i demonstracijske aktivnosti koji doprinosi stvaranju europskog istraživačkog prostora (2002/2006) — Ugovori Dicoems i Cocoon — Neusklađenost dijela prijavljenih troškova s odredbama ugovora — Raskid ugovorâ — Povrat dijela isplaćenih iznosa — Naknada štete — Protuzahtjev — Izvanugovorna odgovornost — Stjecanje bez osnove — Tužba za poništenje — Akt koji se ne može pobijati — Akt koji postoji jedino u okviru ugovora i ne može se izdvojiti — Opomena dužniku — Nedopuštenost” )

text:
               1.2.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 31/8

         Presuda Općeg suda od 11. prosinca 2013. — EMA protiv Komisije
   (Predmet T-116/11) (1)

   (Arbitražna klauzula - Šesti okvirni program za istraživanja, tehnološki razvoj i demonstracijske aktivnosti koji doprinosi stvaranju europskog istraživačkog prostora (2002/2006) - Ugovori Dicoems i Cocoon - Neusklađenost dijela prijavljenih troškova s odredbama ugovora - Raskid ugovorâ - Povrat dijela isplaćenih iznosa - Naknada štete - Protuzahtjev - Izvanugovorna odgovornost - Stjecanje bez osnove - Tužba za poništenje - Akt koji se ne može pobijati - Akt koji postoji jedino u okviru ugovora i ne može se izdvojiti - Opomena dužniku - Nedopuštenost)
   2014/C 31/12
   Jezik postupka: talijanski

      Stranke

      Tužitelj: Europska agencija za lijekove (EMA) (Bruxelles, Belgija) (zastupnici: A. Franchi i L. Picciano, odvjetnici)

      Tuženik: Europska komisija (zastupnici: S. Delaude i F. Moro, agenti, uz asistenciju D. Gulla, odvjetnika)

      Predmet

   S jedne strane, glavni zahtjev koji ima za cilj, kao prvo, povrat troškova nastalih radi izvršenja ugovora br. 507126 u vezi s projektom Cocoon i ugovora br. 507760 u vezi s projektom Dicoems, sklopljenih 7. odnosno 19. prosinca 2003. između Komisije i tužitelja; kao drugo, utvrđenje nezakonitosti odluke Komisije o raskidu navedenih ugovora; kao treće, poništenje odgovarajuće opomene dužniku te kao četvrto, isplatu naknade za pretrpljenu štetu kao i, s druge strane, podredni zahtjev utemeljen na izvanugovornoj odgovornosti Komisije.

      Izreka

               1.

               Prihvaća se tužba Europske agencije za lijekove (EMA) u dijelu u kojem traži povrat izravnih troškova osoblja u vezi s ugovorima Cocoon i Dicoems u iznosu od 17 231,28 eura, kao i neizravnih troškova koji proizlaze iz primjene navedenih ugovora.

               2.

               U preostalom dijelu tužba EMA-e se odbija.

               3.

               Odbija se protuzahtjev Europske komisije.

               4.

               Svaka stranka snosit će vlastite troškove, uključujući one povezane s postupkom privremene pravne zaštite u predmetu T-116/11 R.

      (1)  SL C 120, 16.4.2011.


title: Predmet C-384/14: Rješenje Suda (deseto vijeće) od 28. travnja 2016. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Juzgado de Primera Instancia n° 44 de Barcelona - Španjolska) – Alta Realitat SL protiv Erlock Film ApS, Ulrich Thomsen Zahtjev za prethodnu odluku — Pravosudna suradnja u građanskim i trgovačkim stvarima — Dostava sudskih i izvansudskih pismena — Uredba (EZ) br. 1393/2007 — Članak 8. — Nepostojanje prijevoda pismena — Odbijanje primitka pismena — Znanje jezika adresata pismena — Nadzor suda pred kojim se vodi postupak u državi članici pošiljateljici

text:
               4.7.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 243/14

         Rješenje Suda (deseto vijeće) od 28. travnja 2016. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Juzgado de Primera Instancia no 44 de Barcelona - Španjolska) – Alta Realitat SL protiv Erlock Film ApS, Ulrich Thomsen
   (Predmet C-384/14) (1)

   (Zahtjev za prethodnu odluku - Pravosudna suradnja u građanskim i trgovačkim stvarima - Dostava sudskih i izvansudskih pismena - Uredba (EZ) br. 1393/2007 - Članak 8. - Nepostojanje prijevoda pismena - Odbijanje primitka pismena - Znanje jezika adresata pismena - Nadzor suda pred kojim se vodi postupak u državi članici pošiljateljici)
   (2016/C 243/14)
   Jezik postupka: španjolski

      Sud koji je uputio zahtjev

   Juzgado de Primera Instancia no 44 de Barcelona

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelj: Alta Realitat SL

      Tuženik: Erlock Film ApS, Ulrich Thomsen

      Izreka

   Uredbu (EZ) br. 1393/2007 Europskog parlamenta i Vijeća od 13. studenoga 2007. o dostavi, u državama članicama, sudskih i izvansudskih pismena u građanskim ili trgovačkim stvarima („dostava pismena”), i o stavljanju izvan snage Uredbe Vijeća (EZ) br. 1348/2000 valja tumačiti na način da prilikom dostave pismena njegovu adresatu koji ima prebivalište na području druge države članice, ako pismeno nije sastavljeno bilo na jeziku koji dotična osoba razumije bilo na službenim jezicima države članice primateljice ili, ako u toj državi članici postoji više službenih jezika, na službenom jeziku ili jednom od službenih jezika mjesta u kojem se obavlja dostava ili se u njegovu prilogu ne nalazi prijevod na tom jeziku:

               —

               sud pred kojim se vodi postupak u državi članici pošiljateljici mora osigurati da je taj adresat putem standardnog obrasca iz Priloga II. toj uredbi pravilno obaviješten o svojem pravu na odbijanje primitka tog pismena;

               —

               ako ta formalnost nije ispunjena, zadaća je tog suda da ispravi postupak u skladu s odredbama navedene uredbe;

               —

               nije zadaća suda pred kojim se vodi postupak da adresata spriječi da se koristi svojim pravom na odbijanje primitka pismena;

               —

               tek nakon što je adresat učinkovito iskoristio svoje pravo na odbijanje primitka pismena, sud pred kojim se vodi postupak može provjeriti osnovanost tog odbijanja; u tu svrhu taj sud mora voditi računa o svim relevantnim elementima spisa kako bi utvrdio razumije li dotična osoba jezik na kojem je sastavljeno pismeno ili ne, i

               —

               kad navedeni sud utvrdi da adresatovo odbijanje pismena nije bilo opravdano, on u načelu može primijeniti posljedice koje njegovo nacionalno pravo u tom slučaju predviđa, pod uvjetom da je očuvan koristan učinak Uredbe br. 1393/2007.

      (1)  SL C 338, 3. 11. 2014.


title: Predmet C-183/17 P: Žalba koju je 11. travnja 2017. podnio International Management Group protiv presude Općeg suda (peto vijeće) od 2. veljače 2017. u predmetu T-29/15, International Management Group protiv Europske komisije

text:
               10.7.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 221/7

         Žalba koju je 11. travnja 2017. podnio International Management Group protiv presude Općeg suda (peto vijeće) od 2. veljače 2017. u predmetu T-29/15, International Management Group protiv Europske komisije
   (Predmet C-183/17 P)
   (2017/C 221/09)
   Jezik postupka: engleski

      Stranke

      Žalitelj: International Management Group (zastupnik: L. Levi, odvjetnik)

      Druga stranka u postupku: Europska komisija

      Zahtjevi

   Žalitelj od Suda zahtijeva da:

               —

               ukine ožalbenu presudu;

               —

               slijedom navedenog,

                           —

                           poništi izmijenjeni prilog Provedbenoj odluci Komisije od 7. studenoga 2013. o godišnjem programu djelovanja za 2013. u korist Mijanmara/Burme koji će se financirati iz općeg proračuna Europske unije (1) usvojenog 16. prosinca 2014; i

                           —

                           naloži Europskoj komisiji snošenje troškova.

               —

               naloži Europskoj komisiji plaćanje svih troškova nastalih povodom žalbe i u prvostupanjskom postupku.

      Žalbeni razlozi i glavni argumenti

   U prilog osnovanosti žalbe, žalitelj ističe četiri žalbena razloga:

               1)

               Povreda obveze obrazlaganja – Povreda obveze obrazlaganja koju ima Opći sud – Iskrivljavanje činjenica iz spisa

               2)

               Povreda Financijske uredbe iz 2002. (2) i Financijske uredbe iz 2012. (3) – Povreda Uredbe Komisije (4) i Delegirane uredbe Komisije (5) – Povreda obveze obrazlaganja koju ima Opći sud – Iskrivljavanje činjenica iz spisa

               3)

               Povreda načela dobrog financijskog upravljanja – Povreda obveze obrazlaganja – Povreda obveze obrazlaganja koju ima Opći sud – Povreda Financijske uredbe iz 2012. (članak 61. stavak 1. i članak 60. stavak 2.)

               4)

               Povreda načela dobre uprave – Povreda prava na saslušanje

         Žalitelj također pobija odluku o odbijanju njegova zahtjeva za davanje izvještaja OLAF-a na uvid.

      (1)  C(2013) 7682 final

      (2)  Uredba Vijeća (EZ, Euratom) br. 1605/2002 od 25. lipnja 2002. o Financijskoj uredbi koja se primjenjuje na opći proračun Europskih zajednica (SL 2002., L 248., str. 1.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglevlje 1., svezak 2., str. 145.).

      (3)  Uredba (EU, Euratom) br. 966/2012 Europskog parlamenta i Vijeća od 25. listopada 2012. o financijskim pravilima koja se primjenjuju na opći proračun Unije i o stavljanju izvan snage Uredbe Vijeća (EZ, Euratom) br. 1605/2002 (SL 2012., L 298, str. 1.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 1. svezak 7., str. 248.).

      (4)  Uredba Komisije (EZ, Euratom) br. 2342/2002 od 23. prosinca 2002. o utvrđivanju detaljnih pravila za provedbu Uredbe Vijeća (EZ, Euratom) br. 1605/2002 o Financijskoj uredbi koja se primjenjuje na opći proračun Europskih zajednica (SL 2002., L 357, str. 1.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 1., svezak 3., str. 7.).

      (5)  Delegirana uredba Komisije (EU) br. 1268/2012 od 29. listopada 2012. o pravilima za primjenu Uredbe (EU, Euratom) br. 966/2012 Europskog parlamenta i Vijeća o financijskim pravilima koja se primjenjuju na opći proračun Unije (SL 2012., L 362, str. 1).


title: Predmet T-621/13: Tužba podnesena 22. studenoga 2013. — Pell Amar Cosmetics protiv OHIM-a — Alva Management (Pell amar dr. Ionescu — Calinesti)

text:
               1.2.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 31/14

         Tužba podnesena 22. studenoga 2013. — Pell Amar Cosmetics protiv OHIM-a — Alva Management (Pell amar dr. Ionescu — Calinesti)
   (Predmet T-621/13)
   2014/C 31/25
   Jezik na kojem je tužba podnesena: rumunjski

      Stranke

      Tužitelj: Pell Amar Cosmetics SRL (Băile, Rumunjska) (zastupnik: E. Grecu, odvjetnik)

      Tuženik: Ured za usklađivanje na unutarnjem tržištu (žigovi i dizajni)

      Druga stranka u postupku pred žalbenim vijećem: Alva Management GmbH (Icking, Njemačka)

      Zahtjevi

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

               —

               poništi odluku četvrtog žalbenog vijeća Ureda za usklađivanje na unutarnjem tržištu, postupak R 388/2013-4; i

               —

               naloži tuženiku i drugoj stranci u postupku pred žalbenim vijećem snošenje troškova.

      Tužbeni razlozi i glavni argumenti

      Podnositelj prijave žiga Zajednice: tužitelj

      Predmetni žig Zajednice: figurativni žig bijele i crne boje koji sadrži verbalni element „Pell amar dr. Ionescu — Calinesti” — prijava za registraciju žiga Zajednice br. 10 109 981

      Nositelj žiga ili znaka navedenog u postupku prigovora: druga stranka u postupku pred žalbenim vijećem

      Žig ili znak naveden u prigovoru: registrirani žig Zajednice br. 6 645 071, njemački žig registriran pod br. 1 161 287 kao i međunarodni verbalni žig „PERLAMAR” registriran pod br. 588 232 i br. 657 169

      Odluka odjela za prigovore: djelomično prihvaćanje prigovora

      Odluka žalbenog vijeća: odbijanje žalbe

      Tužbeni razlozi: pogrešna primjena članka 8. stavka 1. točke b) Uredbe Vijeća br. 207/2009 budući ne postoji vjerojatnost zabune između predmetnog žiga Zajednice i onog na kojeg se odnosi prigovor.


title: Predmet T-891/16: Tužba podnesena 12. prosinca 2016. – Scandlines Danmark i Scandlines Deutschland protiv Komisije

text:
               27.2.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 63/32

         Tužba podnesena 12. prosinca 2016. – Scandlines Danmark i Scandlines Deutschland protiv Komisije
   (Predmet T-891/16)
   (2017/C 063/43)
   Jezik postupka: engleski

      Stranke

      Tužitelj: Scandlines Danmark ApS (Kopenhagen, Danska), Scandlines Deutschland GmbH (Hamburg, Njemačka) (zastupnik: L. Sandberg-Mørch, odvjetnik)

      Tuženik: Europska komisija

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelji od Općeg suda zahtijevaju da:

               —

               proglasi da je tuženik nezakonito propustio djelovati u skladu s člankom 265. Ugovora o funkcioniranju Europske unije jer nije odredio svoje stajalište o pritužbi tužiteljâ od 5. lipnja 2014., u vezi s državnom potporom odobrenom za financiranje projekta Fehmarn Belt Fixed Link;

               —

               naloži Komisiji snošenje svih troškova, uključujući troškove nastale tužiteljima u postupku čak i ako, slijedom podnošenja tužbe, Komisija poduzme radnje zbog kojih Opći sud smatra da ne treba donositi odluku ili ako Opći sud odbaci tužbu kao nedopuštenu.

      Tužbeni razlozi i glavni argumenti

   U prilog osnovanosti tužbe tužitelji ističu sedam tužbenih razloga.

               1.

               Prvi tužbeni razlog, koji se temelji na tome da je Komisija propustila djelovati u smislu članka 265. UFEU-a u vezi s odobrenjem državne potpore u obliku moguće prekomjerne naknade u okviru nekomercijalnih željezničkih pristojbi koje treba platiti danski nacionalni željeznički operator DSB dotičnoj trećoj osobi za upotrebu Fixed Link (faza gradnje).

               2.

               Drugi tužbeni razlog, koji se temelji na tome da je Komisija propustila djelovati u smislu članka 265. UFEU-a u vezi s odobrenjem državne potpore u obliku besplatnog davanja državnog vlasništva na upotrebu dotičnoj trećoj osobi radi gradnje Fixed Link (faza gradnje).

               3.

               Treći tužbeni razlog, koji se temelji na tome da je Komisija propustila djelovati u smislu članka 265. UFEU-a u vezi s odobrenjem državne potpore u obliku državnih jamstava dotičnim trećim osobama jer to nije odobreno odlukom o odobrenju plana (faza plana).

               4.

               Četvrti tužbeni razlog, koji se temelji na tome da je Komisija propustila djelovati u smislu članka 265. UFEU-a u vezi s odobrenjem državne potpore u obliku dokapitalizacija dotičnim trećim osobama time što je prekoračila iznose odobrene u odluci o odobrenju plana (faza plana).

               5.

               Peti tužbeni razlog, koji se temelji na tome da je Komisija propustila djelovati u smislu članka 265. UFEU-a u vezi s odobrenjem državne potpore u obliku državnih zajmova dotičnim trećim osobama jer je odlukom o odobrenju plana odobreno samo davanje državnih jamstava (faza plana).

               6.

               Šesti tužbeni razlog, koji se temelji na tome da je Komisija propustila djelovati u smislu članka 265. UFEU-a u vezi s odobrenjem državne potpore u obliku državnih zajmova dotičnim trećim osobama time što je prekoračila proračun odobren u odluci o odobrenju plana (faza plana).

               7.

               Sedmi tužbeni razlog, koji se temelji na tome da je Komisija propustila djelovati u smislu članka 265. UFEU-a u vezi s odobrenjem državne potpore u obliku poreznih olakšica dotičnim trećim osobama koje nisu bile odobrene u odluci o odobrenju plana (faza plana).


title: Predmet C-275/12: Presuda Suda (treće vijeće) od 24. listopada 2013. (zahtjev za prethodnu odluku Verwaltungsgericht Hannover — Njemačka) — Samantha Elrick protiv Bezirksregierung Köln (Građanstvo Unije — Članci 20. i 21. UFEU-a — Pravo slobodnog kretanja i boravka — Državljanin države članice — Studij u drugoj državi članici — Financijska pomoć za obrazovanje — Uvjeti — Obrazovanje u trajanju od dvije ili više godina — Stjecanje stručne kvalifikacije)

text:
               14.12.2013

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 367/16

         Presuda Suda (treće vijeće) od 24. listopada 2013. (zahtjev za prethodnu odluku Verwaltungsgericht Hannover — Njemačka) — Samantha Elrick protiv Bezirksregierung Köln
   (Predmet C-275/12) (1)

   (Građanstvo Unije - Članci 20. i 21. UFEU-a - Pravo slobodnog kretanja i boravka - Državljanin države članice - Studij u drugoj državi članici - Financijska pomoć za obrazovanje - Uvjeti - Obrazovanje u trajanju od dvije ili više godina - Stjecanje stručne kvalifikacije)
   2013/C 367/26
   Jezik postupka: njemački

      Sud koji je uputio zahtjev

   Verwaltungsgericht Hannover

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelj: Samantha Elrick

      Tuženik: Bezirksregierung Köln

      Predmet

   Zahtjev za prethodnu odluku — Verwaltungsgericht Hannover — Tumačenje članaka 20. i 21. UFEU-a — Financijska pomoć za obrazovanje („BAföG”) — Pravni propis države članice koji takvu financijsku pomoć dodjeljuje za određeno obrazovanje koje traje jednu godinu i odvija se na državnom području, ali uskraćuje dodjelu takve pomoći za istovjetno obrazovanje koje se odvija u drugoj državi članici

      Izreka

   Članke 20. i 21. UFEU-a treba tumačiti u smislu da se oni protive pravnom propisu države članice poput onoga o kojem je riječ u glavnom postupku, a koji državljanki s prebivalištem u toj državi članici uvjetuje dodjelu financijske pomoći za obrazovanje u drugoj državi članici stjecanjem stručne kvalifikacije istovjetne onoj koju izdaje srednja strukovna škola u državi članici koja ta davanja isplaćuje nakon programa koji traje najmanje dvije godine, dok bi joj, s obzirom na okolnosti u kojima se nalazi, financijska pomoć bila dodijeljena da je bila odabrala obrazovni program u potonjoj državi istovjetan onome koji je željela pohađati u drugoj državi članici, i u trajanju kraćem od dvije godine.

      (1)  SL C 250, od 18.8.2012.


title: Predmet F-92/13: Rješenje Službeničkog suda od 4. svibnja 2016. – Corman protiv Komisije

text:
               20.6.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 222/47

         Rješenje Službeničkog suda od 4. svibnja 2016. – Corman protiv Komisije
   (Predmet F-92/13) (1)

   (2016/C 222/67)
   Jezik postupka: francuski
   Predsjednik drugog vijeća odredio je brisanje predmeta.

      (1)  SL C 336, 16. 11. 2013., str. 32


title: Predmet C-321/13: Tužba podnesena 11. lipnja 2013. — Europska komisija protiv Kraljevine Belgije

text:
               3.8.2013

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 226/4

         Tužba podnesena 11. lipnja 2013. — Europska komisija protiv Kraljevine Belgije
   (Predmet C-321/13)
   (2013/C 226/15)

   Predmetni postupak pokrenut je prije 1. srpnja 2013., datuma pristupanja Republike Hrvatske Europskoj uniji


title: Predmet T-247/14: Presuda Općeg suda od 4. veljače 2016. – Meica protiv OHIM-a – Salumificio Fratelli Beretta (STICK MiniMINI Beretta) („Žig Zajednice — Postupak povodom prigovora — Prijava figurativnog žiga Zajednice STICK MiniMINI Beretta — Raniji verbalni žig Zajednice MINI WINI — Relativni razlog za odbijanje — Nepostojanje vjerojatnosti dovođenja u zabludu — Članak 8. stavak 1. točka (b) Uredbe (EZ) br. 207/2009 — Članak 8. stavak 3. Uredbe (EZ) br. 216/96”)

text:
               21.3.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 106/32

         Presuda Općeg suda od 4. veljače 2016. – Meica protiv OHIM-a – Salumificio Fratelli Beretta (STICK MiniMINI Beretta)
   (Predmet T-247/14) (1)

   ((„Žig Zajednice - Postupak povodom prigovora - Prijava figurativnog žiga Zajednice STICK MiniMINI Beretta - Raniji verbalni žig Zajednice MINI WINI - Relativni razlog za odbijanje - Nepostojanje vjerojatnosti dovođenja u zabludu - Članak 8. stavak 1. točka (b) Uredbe (EZ) br. 207/2009 - Članak 8. stavak 3. Uredbe (EZ) br. 216/96”))
   (2016/C 106/35)
   Jezik postupka: engleski

      Stranke

      Tužitelj: Meica Ammerländische Fleischwarenfabrik Fritz Meinen GmbH & Co. KG (Edewecht, Njemačka) (zastupnik: S. Labesius, odvjetnik)

      Tuženik: Ured za usklađivanje na unutarnjem tržištu (žigovi i dizajni) (zastupnik: A. Poch, agent)

      Druga stranka u postupku pred žalbenim vijećem OHIM-a, intervenijent u postupku pred Općim sudom: Salumificio Fratelli Beretta SpA (Barzanò, Italija) (zastupnici: G. Ghisletti, F. Braga i P. Pozzi, odvjetnici)

      Predmet

   Tužba podnesena protiv odluke četvrtog žalbenog vijeća OHIM-a od 14. veljače 2014. (predmet R 1159/2013-4), koja se odnosi na postupak povodom prigovora između društava Meica Ammerländische Fleischwarenfabrik Fritz Meinen GmbH & Co. KG i Salumificio Fratelli Beretta SpA.

      Izreka

               1.

               Odluka četvrtog žalbenog vijeća Ureda za usklađivanje na unutarnjem tržištu (žigovi i dizajni) (OHIM) od 14. veljače 2014. (predmet R 1159/2013-4) poništava se u dijelu u kojem su odbačeni zahtjevi društva Meica Ammerländische Fleischwarenfabrik Fritz Meinen GmbH & Co. KG za izmjenu odluke Odjela za prigovore o uslugama iz razreda 43.

               2.

               U preostalom dijelu tužba se odbija.

               3.

               Meica Ammerländische Fleischwarenfabrik Fritz Meinen GmbH & Co. KG, Ured za usklađivanje na unutarnjem tržištu (žigovi i dizajni) (OHIM) i Salumificio Fratelli Beretta SpA snosit će vlastite troškove.

      (1)  SL C 235, 21. 7. 2014.


title: Predmet T-594/14: Rješenje Općeg suda od 15. rujna 2015. – Makhlouf protiv Vijeća

text:
               16.11.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 381/59

         Rješenje Općeg suda od 15. rujna 2015. – Makhlouf protiv Vijeća
   (Predmet T-594/14) (1)

   (2015/C 381/76)
   Jezik postupka: francuski
   Predsjednik sedmog vijeća odredio je brisanje predmeta.

      (1)  SL C 361, 13. 10. 2014.


title: Predmet T-304/16: Tužba podnesena 15. lipnja 2016. – bet365 Group protiv EUIPO-a – Hansen (BET365)

text:
               16.8.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 296/25

         Tužba podnesena 15. lipnja 2016. – bet365 Group protiv EUIPO-a – Hansen (BET365)
   (Predmet T-304/16)
   (2016/C 296/34)
   Jezik na kojem je tužba podnesena: engleski

      Stranke

      Tužitelj: bet365 Group Limited (Stoke-on-Trent, Ujedinjena Kraljevina) (zastupnik: S. Malynicz, QC (Queen's Counsel), R. Black i J. Bickle, solicitors)

      Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO)

      Druga stranka pred žalbenim vijećem: Robert Hansen (München, Njemačka)

      Podaci o postupku pred EUIPO-om

      Nositelj spornog žiga: tužitelj

      Predmetni sporni žig: verbalni žig EU-a „BET365”

      Postupak pred EUIPO-om: postupak proglašavanja žiga ništavim

      Pobijana odluka: odluka petog žalbenog vijeća EUIPO-a od 21. ožujka 2016. u predmetu R 3243/2014-5

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

               —

               poništi pobijanu odluku;

               —

               naloži EUIPO-u i drugoj stranci snošenje vlastitih troškova i troškova tužitelja.

      Tužbeni razlog

               —

               povreda članka 7. stavka 3. Uredbe br. 207/2009.


title: Predmet T-339/14: Tužba podnesena 15. svibnja 2014. – Kurčenko protiv Vijeća

text:
               4.8.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 253/36

         Tužba podnesena 15. svibnja 2014. – Kurčenko protiv Vijeća
   (Predmet T-339/14)
   2014/C 253/51
   Jezik postupka: engleski

      Stranke

      Tužitelj: Serhij Vitalijovič Kurčenko (Čuguiv, Ukrajina) (zastupnik: B. Kennelly i J. Pobjoy, barristers, M. Drury i A. Swan, solicitors)

      Tuženik: Vijeće Europske unije

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

               —

               poništi Odluku Vijeća 2014/119/ZVSP od 5. ožujka 2014. o mjerama ograničavanja usmjerenima protiv određenih osoba, subjekata i tijela s obzirom na stanje u Ukrajini (OJ L 66, str. 26.) i Uredbu Vijeća (EU) br. 208/2014 od 5. ožujka 2014. (SL L 66, str. 1.) o mjerama ograničavanja usmjerenima protiv određenih osoba, subjekata i tijela s obzirom na stanje u Ukrajini, u dijelu u kojem se odnose na tužitelja;

               —

               tuženiku naloži snošenje troškova tužitelja.

      Tužbeni razlozi i glavni argumenti

   U prilog osnovanosti tužbe tužitelj ističe sedam tužbenih razloga.

               1.

               Prvi tužbeni razlog prema kojem je Vijeće propustilo navesti odgovarajuću pravnu osnovu. Članak 29. UEU-a nije bio odgovarajuća pravna osnova za Odluku jer se u prijavi protiv tužitelja on ne navodi kao osoba koja je narušila vladavinu prava ili ljudska prava u Ukrajini (u smislu članka 21. stavka 2. i članka 23. UEU-a). Budući da je Odluka bila nevaljana, Vijeće se nije moglo osloniti na članak 215. stavak 2. UFEU-a kako bi donijelo Uredbu. U vrijeme kada su usvojene mjere ograničavanja, protiv tužitelja nije postojala nikakva optužba niti zahtjev na bilo kojem području prema kojem bi njegove aktivnosti narušavale vladavinu prava ili bi kršile ljudska prava u Ukrajini.

               2.

               Drugi tužbeni razlog prema kojem Vijeće nije zadovoljilo kriterij za stavljanje na popis u skladu s kojim za osobu mora biti „utvrđeno da je odgovorna” za zloupotrebu ukrajinskih državnih sredstava ili za kršenja ljudskih prava u Ukrajini ili da je povezana s bilo kojom osobom za koju je to utvrđeno. Jedini razlog koji se navodi kao temelj za stavljanje tužitelja na popis jest da se govori da se protiv tužitelja vodi „istraga” u Ukrajini zbog sudjelovanja u kaznenim djelima u vezi s pronevjerom ukrajinskih državnih sredstava i nezakonitim prijenosom tih sredstava izvan Ukrajine. Slijedom toga, (u skladu sa stajalištem Općeg suda u predmetu C-256/11 Ezz) čak nije riječ o navodu da je tužitelj osoba odgovorna za zloupotrebu ukrajinskih državnih sredstava ili za kršenja ljudskih prava u Ukrajini ili da je povezan s bilo kojom osobom za koju je to na odgovarajući način utvrđeno.

               3.

               Treći tužbeni razlog prema kojem je Vijeće povrijedilo tužiteljevo pravo na obranu i pravo na učinkovitu sudsku zaštitu. Tužitelj ni u jednom stadiju postupka nije dobio pobliže informacije o „istrazi” za koju se tvrdi da opravdava to što je stavljen na popis, a kamoli „ozbiljne i vjerodostojne” ili „konkretne” dokaze u tom smislu. Unatoč zahtjevima, Vijeće nije dostavilo te informacije.

               4.

               Četvrti tužbeni razlog prema kojem je Vijeće propustilo dati tužitelju dovoljno obrazloženje zašto je stavljen na popis. Navedeni razlozi nisu dovoljno detaljni i konkretni. Ništa se pobliže ne navodi o kakvom je tužiteljevom ponašanju riječ kojim je navodno „sudjelovao” u „kaznenim djelima” ili kako je takvo navodno „sudjelovanje u kaznenim djelima” na bilo koji način povezano s „pronevjerom ukrajinskih državnih sredstava” ili „nezakonitim prijenosom tih sredstava izvan Ukrajine”. Ništa se pobliže ne navodi o „istrazi”, tijelu koje navodno vodi tu istragu, naravi istrage ili datumu kada je navodno pokrenuta.

               5.

               Peti tužbeni razlog prema kojem je Vijeće teško povrijedilo tužiteljeva temeljna prava na vlasništvo i ugled. Mjere ograničavanje nisu „propisane zakonom”; usvojene su bez odgovarajućih zaštitnih mehanizama na temelju kojih bi tužitelj mogao učinkovito voditi svoj slučaj pred Vijećem; nisu ograničene na konkretnu imovinu za koju se tvrdi da je dio zloupotrijebljenih državnih sredstava niti im je postavljena gornja granica do iznosa sredstava za koje se tvrdi da su zloupotrijebljena.

               6.

               Šesti tužbeni razlog prema kojem se Vijeće oslonilo na činjenice koje su u biti netočne. Protivno isključivom razlogu zbog kojeg je tužitelj stavljen na popis, nema nikakvih dostupnih informacija niti dokaza o tome da se protiv tužitelja doista vodi „istraga” u Ukrajini i to u smislu kako je navedeno u Odluci i Uredbi.

               7.

               Sedmi tužbeni razlog prema kojem je Vijeće propustilo osigurati relevantnost i valjanost dokaza navedenih kao razlog za stavljanje tužitelja na popis: Vijeće nije razmotrilo činjenicu je li trenutni Glavni državni odvjetnik Ukrajine prema Ustavu Ukrajine bio ovlašten pokrenuti bilo kakvu istragu protiv tužitelja i nije uzelo u obzir činjenicu da se protiv tužitelja u biti nije vodila navodna „istraga”.


title: Predmet C-652/15: Presuda Suda (prvo vijeće) od 29. ožujka 2017. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Verwaltungsgericht Darmstadt – Njemačka) – Furkan Tekdemir, kojeg po zakonu zastupaju Derya Tekdemir i Nedim Tekdemir protiv Kreis Bergstraße (Zahtjev za prethodnu odluku — Sporazum o pridruživanju između Europske unije i Turske — Odluka br. 1/80 — Članak 13. — Klauzula o mirovanju (standstill) — Pravo na boravak za članove obitelji turskog radnika koji sudjeluje u uređenom tržištu rada države članice — Moguće postojanje važnog razloga u općem interesu koji opravdava nova ograničenja — Učinkovito upravljanje migracijskim tokovima — Obveza državljana trećih zemalja mlađih od 16 godina da imaju dozvolu boravka — Proporcionalnost)

text:
               22.5.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 161/3

         Presuda Suda (prvo vijeće) od 29. ožujka 2017. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Verwaltungsgericht Darmstadt – Njemačka) – Furkan Tekdemir, kojeg po zakonu zastupaju Derya Tekdemir i Nedim Tekdemir protiv Kreis Bergstraße
   (Predmet C-652/15) (1)

   ((Zahtjev za prethodnu odluku - Sporazum o pridruživanju između Europske unije i Turske - Odluka br. 1/80 - Članak 13. - Klauzula o mirovanju (standstill) - Pravo na boravak za članove obitelji turskog radnika koji sudjeluje u uređenom tržištu rada države članice - Moguće postojanje važnog razloga u općem interesu koji opravdava nova ograničenja - Učinkovito upravljanje migracijskim tokovima - Obveza državljana trećih zemalja mlađih od 16 godina da imaju dozvolu boravka - Proporcionalnost))
   (2017/C 161/03)
   Jezik postupka: njemački

      Sud koji je uputio zahtjev

   Verwaltungsgericht Darmstadt

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelj: Furkan Tekdemir, kojeg po zakonu zastupaju Derya Tekdemir i Nedim Tekdemir

      Tuženik: Kreis Bergstraße

      Izreka

   Članak 13. Odluke br. 1/80 Vijeća za pridruživanje od 19. rujna 1980. o razvoju pridruživanja, priložene Sporazumu o pridruživanju između Europske ekonomske zajednice i Turske koji su 12. rujna 1963. u Ankari potpisali, s jedne strane, Republika Turska i, s druge strane, države članice EEZ-a i Zajednica te koji je u ime potonje sklopljen, odobren i potvrđen Odlukom Vijeća 64/732/EEZ od 23. prosinca 1963. treba tumačiti na način da cilj učinkovitog upravljanja migracijskim tokovima može činiti važan razlog u općem interesu koji može opravdati nacionalnu mjeru, uvedenu nakon stupanja na snagu te odluke u dotičnoj državi članici, koja državljanima trećih zemalja mlađima od 16 godina nameće obvezu da imaju dozvolu boravka za ulazak i boravak u toj državi članici.
   Takva mjera ipak nije proporcionalna s obzirom na cilj koji se želi postići ako načini njezine provedbe u pogledu djece državljana trećih zemalja koja su rođena u dotičnoj državi članici i čiji je jedan od roditelja turski radnik koji zakonito boravi u toj državi članici, poput tužitelja u glavnom postupku, prekoračuju ono što je nužno za ostvarenje tog cilja.

      (1)  SL C 118, 4. 4. 2016.


title: Predmet C-396/15 P: Žalba koju je 21. srpnja 2015. podnio Shoe Branding Europe BVBA protiv presude Općeg suda (sedmo vijeće) od 21. svibnja 2015. u predmetu T-145/14, adidas AG protiv Ureda za usklađivanje na unutarnjem tržištu (žigovi i dizajni)

text:
               4.4.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 118/2

         Žalba koju je 21. srpnja 2015. podnio Shoe Branding Europe BVBA protiv presude Općeg suda (sedmo vijeće) od 21. svibnja 2015. u predmetu T-145/14, adidas AG protiv Ureda za usklađivanje na unutarnjem tržištu (žigovi i dizajni)
   (Predmet C-396/15 P)
   (2016/C 118/02)
   Jezik postupka: engleski

      Stranke

      Žalitelj: Shoe Branding Europe BVBA (zastupnik: J. Løje, advokaat)

      Druge stranke u postupku: Ured za usklađivanje na unutarnjem tržištu (žigovi i dizajni) i adidas AG (zastupnik: I. Fowler, solicitor)
   Žalba je rješenjem Suda (šesto vijeće) od 17. veljače 2016. proglašena nedopuštenom.


title: Predmet T-161/16: Tužba podnesena 18. travnja 2016. – Puma protiv EUIPO-a – CMS (CMS Italy)

text:
               20.6.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 222/23

         Tužba podnesena 18. travnja 2016. – Puma protiv EUIPO-a – CMS (CMS Italy)
   (Predmet T-161/16)
   (2016/C 222/29)
   Jezik na kojem je tužba podnesena: engleski

      Stranke

      Tužitelj: Puma SE (Herzogenaurach, Njemačka) (zastupnik: P. González-Bueno Catalán de Ocón, odvjetnik)

      Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO)

      Druga stranka pred žalbenim vijećem: Costruzione Macchine Speciali Srl (CMS) (Alonte, Italija)

      Podaci o postupku pred EUIPO-om

      Podnositelj prijave spornog žiga: druga stranka pred žalbenim vijećem

      Predmetni sporni žig: međunarodna registracija u kojoj je naznačena Europska unija u odnosu na figurativni žig s verbalnim elementima „CMS ITALY” – međunarodna registracija u kojoj je naznačena Europska unija br. 1 150 538

      Postupak pred EUIPO-om: postupak povodom prigovora

      Pobijana odluka: odluka drugog žalbenog vijeća EUIPO-a od 29. siječnja 2016. u predmetu R 229/2015-2

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

               —

               poništi pobijanu odluku zato što nije primijenjen članak 8. stavak 5. Uredbe o žigu EU-a;

               —

               naloži EUIPO-u i društvu Costruzione Macchine Speciali Srl (CMS) snošenje troškova.

      Tužbeni razlozi

               —

               Povreda članka 8. stavka 5., članka 76. stavka 1. i članka 76. stavka 2. Uredbe br. 207/2009;

               —

               povreda pravila 19. stavka 2. Uredbe br. 2868/95;

               —

               povreda načela pravne sigurnosti i dobre uprave.


title: Predmet T-723/16: Tužba podnesena 12. listopada 2016. – Mapei protiv EUIPO-a – Steenfabrieken Vandersanden (RE-CONzerø)

text:
               12.12.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 462/32

         Tužba podnesena 12. listopada 2016. – Mapei protiv EUIPO-a – Steenfabrieken Vandersanden (RE-CONzerø)
   (Predmet T-723/16)
   (2016/C 462/41)
   Jezik na kojem je tužba podnesena: talijanski

      Stranke

      Tužitelj: Mapei SpA (Milano, Italija) (zastupnik: F. Caricato, odvjetnik)

      Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO)

      Druga stranka pred žalbenim vijećem: Steenfabrieken Vandersanden NV (Bilzen, Belgija)

      Podaci o postupku pred EUIPO-om

      Podnositelj prijave spornog žiga: tužitelj

      Predmetni sporni žig: figurativni žig Europske unije s verbalnim elementom „RE-CONzerø” – prijava za registraciju br. 13 031 661.

      Postupak pred EUIPO-om: postupak povodom prigovora

      Pobijana odluka: odluka prvog žalbenog vijeća EUIPO-a od 21. srpnja 2016. u predmetu R 2374/2015-1

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

               —

               poništi pobijanu odluku i slijedom toga registrira žig br. 130311661 za sve zatražene proizvode, osim za one za koje je već registriran ili podredno, vrati predmet EUIPO-u da preinači svoju odluku o registraciji žiga u skladu sa zahtjevima Općeg suda;

               —

               naloži EUIPO-u snošenje troškova.

      Tužbeni razlog

               —

               povreda članka 8. Uredbe br. 207/2009.


title: Predmet C-42/15: Presuda Suda (treće vijeće) od 9. studenoga 2016. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Okresný súd Dunajská Streda – Slovačka) – Home Credit Slovakia a. s. protiv Kláre Bíróove (Zahtjev za prethodnu odluku — Direktiva 2008/48/EZ — Zaštita potrošača — Potrošački krediti — Članak 1., članak 3. točka (m), članak 10. stavci 1. i 2., članak 22. stavak 1. i članak 23. — Tumačenje izraza „na papiru” i „na nekom drugom trajnom mediju” — Ugovor koji upućuje na drugi dokument — Uvjet „pisanog oblika” u smislu nacionalnog prava — Navođenje traženih informacija upućivanjem na objektivne pokazatelje — Elementi koje je potrebno navesti u ugovoru o kreditu s fiksnim trajanjem — Posljedice nepostojanja obveznih informacija — Proporcionalnost)

text:
               9.1.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 6/11

         Presuda Suda (treće vijeće) od 9. studenoga 2016. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Okresný súd Dunajská Streda – Slovačka) – Home Credit Slovakia a. s. protiv Kláre Bíróove
   (Predmet C-42/15) (1)

   ((Zahtjev za prethodnu odluku - Direktiva 2008/48/EZ - Zaštita potrošača - Potrošački krediti - Članak 1., članak 3. točka (m), članak 10. stavci 1. i 2., članak 22. stavak 1. i članak 23. - Tumačenje izraza „na papiru” i „na nekom drugom trajnom mediju” - Ugovor koji upućuje na drugi dokument - Uvjet „pisanog oblika” u smislu nacionalnog prava - Navođenje traženih informacija upućivanjem na objektivne pokazatelje - Elementi koje je potrebno navesti u ugovoru o kreditu s fiksnim trajanjem - Posljedice nepostojanja obveznih informacija - Proporcionalnost))
   (2017/C 006/12)
   Jezik postupka: slovački

      Sud koji je uputio zahtjev

   Okresný súd Dunajská Streda

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelj: Home Credit Slovakia a. s.

      Tuženik: Klára Bíróová

      Izreka

               1.

               Članak 10. stavke 1. i 2. Direktive 2008/48 Europskog parlamenta i Vijeća od 23. travnja 2008. o ugovorima o potrošačkim kreditima i stavljanju izvan snage Direktive Vijeća 87/102/EEZ u vezi s člankom 3. točkom (m) te direktive treba tumačiti na način da:

                           —

                           ugovor o kreditu ne mora nužno biti sastavljen u jednom dokumentu, ali svi elementi iz članka 10. stavka 2. navedene direktive moraju biti sastavljeni na papiru ili na nekom drugom trajnom mediju;

                           —

                           mu se ne protivi to da država članica u svojem nacionalnom propisu propisuje, s jedne strane, da ugovor o kreditu koji potpada pod područje primjene Direktive 2008/48 i koji je sastavljen na papiru stranke moraju potpisati i, s druge strane, da se taj uvjet potpisa primjenjuje na sve elemente tog ugovora iz članka 10. stavka 2. te direktive.

               2.

               Članak 10. stavak 2. točku (h) Direktive 2008/48 treba tumačiti na način da nije nužno da se u ugovoru o kreditu navodi svako dospijeće uplate koju potrošač treba izvršiti upućivanjem na točan datum, ako uvjeti ugovora potrošaču omogućuju da bez poteškoća i sa sigurnošću utvrdi datume tih uplata.

               3.

               Članak 10. stavak 2. točke (h) i (i) Direktive 2008/48 treba tumačiti na način da se u ugovoru o kreditu s fiksnim trajanjem, koji propisuje amortizaciju glavnice uzastopnim uplatama, ne treba točno odrediti, u obliku amortizacijske tablice, koji dio svake uplate će se odnositi na povrat glavnice. Tim odredbama, u vezi s člankom 22. stavkom 1. te direktive protivi se to da država članica propisuje takvu obvezu u svojem nacionalnom propisu.

               4.

               Članak 23. Direktive 2008/48 treba tumačiti na način da mu se ne protivi to da država članica u svojem nacionalnom propisu propisuje da se, u slučaju da ugovor o kreditu ne definira sve elemente koji se zahtijevaju u članku 10. stavku 2. te direktive, za taj ugovor smatra da je izuzet od kamata i troškova, ako je riječ o elementu čije nepostojanje može dovesti u pitanje mogućnost za potrošača da ocijeni doseg svoje obveze.

      (1)  SL C 155, 11. 5. 2015.


title: Predmet T-10/15 P: Rješenje Općeg suda od 21. rujna 2015. – De Nicola protiv EIB-a („Žalba — Javna služba — Osoblje EIB-a — Uznemiravanje — Postupak istrage — Izvješće istražnog odbora — Pogrešna definicija uznemiravanja — Odluka predsjednika EIB-a o neusvajanju pritužbe”)

text:
               16.11.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 381/40

         Rješenje Općeg suda od 21. rujna 2015. – De Nicola protiv EIB-a
   (Predmet T-10/15 P) (1)

   ((„Žalba - Javna služba - Osoblje EIB-a - Uznemiravanje - Postupak istrage - Izvješće istražnog odbora - Pogrešna definicija uznemiravanja - Odluka predsjednika EIB-a o neusvajanju pritužbe”))
   (2015/C 381/48)
   Jezik postupka: talijanski

      Stranke

      Žalitelj: Carlo De Nicola (Strassen, Luksemburg) (zastupnik: L. Isola, odvjetnik)

      Druga stranka u postupku: Europska investicijska banka (EIB) (zastupnici: G. Nuvoli i E. Raimond, agenti, uz asistenciju A. Dal Ferra, odvjetnika)

      Predmet

   Žalba protiv presude Službeničkog suda Europske unije (prvo vijeće) od 11. studenoga 2014. De Nicola/BEI (F-52/11, Zb. SS, EU:F:2014:243) radi djelomičnog poništenja te odluke.

      Izreka

               1.

               Žalba se odbija.

               2.

               C. De Nicola snosit će vlastite troškove kao i troškove Europske investicijske banke (EIB) u okviru ovog postupka.

      (1)  SL C 73, 2. 3. 2015.


title: Predmet C-288/16: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 23. svibnja 2016. uputio Augstākā tiesa (Latvija) – IK „L.Č.” protiv Valsts ieņēmumu dienests

text:
               18.7.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 260/35

         Zahtjev za prethodnu odluku koji je 23. svibnja 2016. uputio Augstākā tiesa (Latvija) – IK „L.Č.” protiv Valsts ieņēmumu dienests
   (Predmet C-288/16)
   (2016/C 260/42)
   Jezik postupka: latvijski

      Sud koji je uputio zahtjev

   Augstākā tiesa

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelj: IK „L.Č.”

      Druga stranka u postupku: Valsts ieņēmumu dienests

      Prethodna pitanja

               1.

               Treba li članak 146. stavak 1. točku (e) Direktive Vijeća 2006/112/EZ (1) od 28. studenoga 2006. o zajedničkom sustavu poreza na dodanu vrijednost tumačiti na način da se izuzeće primjenjuje samo ako postoji izravna pravna povezanost ili dvostrano obvezujući ugovorni odnos između pružatelja usluga i primatelja ili pošiljatelja robe?

               2.

               Koje kriterije mora ispuniti izravna povezanost navedena u prethodnoj odredbi kako bi se moglo smatrati da je usluga povezana s uvozom ili izvozom robe izuzeta od oporezivanja?

      (1)  SL 2006, L 347, str. 1. (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 9., svezak 1., str. 120.)


title: Predmet C-619/13 P: Žalba koju je 28. studenoga 2013. podnio Mamoli Robinetteria SpA protiv presude Općeg suda (četvrto vijeće) donesene 16. rujna 2013. u predmetu T-376/10, Mamoli Robinetteria protiv Komisije

text:
               15.2.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 45/20

         Žalba koju je 28. studenoga 2013. podnio Mamoli Robinetteria SpA protiv presude Općeg suda (četvrto vijeće) donesene 16. rujna 2013. u predmetu T-376/10, Mamoli Robinetteria protiv Komisije
   (Predmet C-619/13 P)
   2014/C 45/36
   Jezik postupka: talijanski

      Stranke

      Žalitelj: Mamoli Robinetteria SpA (zastupnici: F. Capelli i M. Valcada, odvjetnici)

      Druga stranka u postupku: Europska komisija

      Zahtjevi

               —

               Prihvatiti predmetnu žalbu i, preinačujući presudu od 16. rujna 2013. koju je Opći sud donio u predmetu T-376/10, Mamoli SpA protiv Komisije,

                           —

                           poništiti članak 1. odluke Europske komisije C(2010) 4185 final od 23. lipnja 2010. koja se odnosi na postupak primjene članka 101. Ugovora o funkcioniranju Europske unije i članka 53. Sporazuma o Europskom gospodarskom prostoru, koja je donesena u predmetu COMP/39.092 — kupaonska oprema, u dijelu u kojem utvrđuje da je Mamoli Robinetteria SpA povrijedio članak 101. UFEU-a i, posljedično, članak 2. iste odluke u dijelu u kojem se Mamoli Robinetteria SpA nalaže plaćanje novčane kazne u visini 10 % ukupnog prometa ostvarenog u 2009. godini, koja je zatim umanjena na iznos od 1 041 531 eura, s obzirom na specifičnu situaciju Mamolia;

               —

               o meritumu, podredno:

                           —

                           poništiti izmjenjujući članak 2. odluke Europske komisije C(2010) 4185 final od 23. lipnja 2010. koja se odnosi na postupak primjene članka 101. Ugovora o funkcioniranju Europske unije i članka 53. Sporazuma o Europskom gospodarskom prostoru, koja je donesena u predmetu COMP/39.092 — kupaonska oprema, na način da se iznos novčane kazne ponovno izračuna i da se novčana kazna umanji na iznos od 0,3% prometa Mamoli Robinetteria koji se odnosi na 2003. godinu ili, u svakom slučaju, na manji iznos od onog iz izrečene sankcije, i to na onaj kojeg će Sud Europske unije ocijeni svrhovitim.

      Žalbeni razlozi i glavni argumenti

   U prilog žalbi žalitelj ističe sedam žalbenih razloga.

               1.

               Prvi žalbeni razlog. Povreda postupovnih načela koji uređuju sastavljanje tužbenih razloga.
               Žalitelj smatra da je Opći sud počinio bitnu povredu pomiješavši tužbene razloge i argumente koji su istaknuti u prilog samih tužbenih razloga. Takva je povreda dovela do nedopuštenosti dijela razloga koje je istaknuo žalitelj.

               2.

               Drugi žalbeni razlog. Povreda pravâ obrane.
               Žalitelj smatra da su druge stranke postupka bile ovlaštene, prije donošenja odluke, iznositi argumente u svoju obranu u odnosu na okolnosti o kojima Mamoli nije bio obaviješten. Opći sud nije pravilno procijenio taj aspekt.

               3.

               Treći žalbeni razlog. Povreda načela zakonitosti prilikom donošenja Obavijesti o programu oslobađanja odnosno smanjenja kazni, u smislu povreda zajedničke primjene članaka 101. do 105. UFEU-a, kao i članka 23. Uredbe Vijeća br. 1/2003 (1).
               Cijeli je postupak pokrenut i temelji se na Obavijestima Komisije kojima je uspostavljen tzv. Program oslobađanja odnosno smanjenja kazni. Žalitelj smatra da Komisija, bez nekog propisa europskog zakonodavca, nema nikakvu ovlast dodijeliti poduzećima djelomični ili potpuni imunitet i na takvoj obavijesti temeljiti postupak koji se odnosi na tržišno natjecanje i okončava se izricanjem velikih kazni. Opći sud nije dao primjerene odgovore na žaliteljeve primjedbe i propustio je u većoj mjeri raspraviti različita istaknuta pravna pitanja.

               4.

               Četvrti žalbeni razlog. Povreda članka 101. UFEU-a i članka 2. Uredbe br. 1/2003.
               Žalitelj smatra da je Komisija počinila bitne povrede tijekom istrage. Komisija nije uzela u obzir posebnosti talijanskog tržišta (npr. strukturu, obilježja, ulogu veletrgovaca) i poistovjetila je situaciju koja je prisutna na talijanskom tržištu onoj prisutnoj na njemačkom tržištu. Takva je povreda utjecala na zaključke Komisije u odnosu na postojanje kartela na talijanskom tržištu u pogledu utvrđivanja cijena. Također, Komisija se, zbog navedenih povreda, nije oslobodila tereta dokazivanja koji leži na njoj. Značaj uloge Ideal Standarda na talijanskom tržištu uopće nije razmatran. Opći je sud potpuno zanemario primjedbe i argumente žalitelja.

               5.

               Peti žalbeni razlog. Povreda načela razmjernosti, jednakog postupanja i individualizacije kazne prilikom izricanja novčane kazne žalitelju Mamoliju i prilikom utvrđivanja njenog iznosa.
               Izrekavši žalitelju najvišu kaznu, Komisija je povrijedila navedena načela. Komisija nije pravilno ocijenila stvarno ponašanje žalitelja, s obzirom na to da je o težini povrede odlučila bez da je u obzir uzela ponašanje Mamolija i stvarni utjecaj njegova ponašanja u okviru predmetne povrede. Komisija je također počinila povredu tako što Mamoliju nije priznala niti jednu olakotnu okolnost. Iako je Opći sud prihvatio neke prigovore Mamolija u vezi s povredama koje je Komisija počinila prilikom utvrđivanja novčane kazne, ipak je nije odlučio umanjiti.

               6.

               Šesti žalbeni razlog. Povreda članka 23. Uredbe br. 1/2003 u vezi s točkom 35. Smjernica o metodi za utvrđivanje kazne koje se propisuju u skladu s člankom 23. stavkom 2. točkom (a) Uredbe br. 1/2003 (2006/C210/02).
               Žalitelj smatra da je Komisija, iako je utvrdila da se Mamoli nalazi u stvarno teškoj ekonomskoj situaciji koja utječe na platežnu sposobnost poduzeća, donijela odluku koja nije prikladna za postizanje cilja navedenog u preambuli. Opći sud nije ocijenio argumente koje je iznio Mamoli.

               7.

               Sedmi žalbeni razlog. Povreda postupovnih pravila.
               Opći je sud nezakonito odbio Mamolijeve zahtjeve za izvođenje dokaza.

      (1)  Uredba Vijeća (EZ) br. 1/2003 od 16. prosinca 2002. o provedbi pravila o tržišnom natjecanju koja su propisana člancima 81. i 82. Ugovora o EZ-u (SL L 1, str. 1.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 8., svezak 1., str. 165.)


title: Predmet T-167/15: Tužba podnesena 2. travnja 2015. – Bundesverband Souvenir – Geschenke – Ehrenpreise protiv OHIM-a – Freistaat Bayern (NEUSCHWANSTEIN)

text:
               1.6.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 178/23

         Tužba podnesena 2. travnja 2015. – Bundesverband Souvenir – Geschenke – Ehrenpreise protiv OHIM-a – Freistaat Bayern (NEUSCHWANSTEIN)
   (Predmet T-167/15)
   (2015/C 178/23)
   Jezik na kojem je tužba podnesena: njemački

      Stranke

      Tužitelj: Bundesverband Souvenir – Geschenke – Ehrenpreise e.V. (Veitsbronn, Njemačka) (zastupnik: B. Bittner, odvjetnik)

      Tuženik: Ured za usklađivanje na unutarnjem tržištu (žigovi i dizajni) (OHIM)

      Druga stranka pred žalbenim vijećem: Freistaat Bayern (München, Njemačka)

      Podaci o postupku pred OHIM-om

      Nositelj spornog žiga: druga stranka pred žalbenim vijećem

      Sporni žig u pitanju: verbalni žig Zajednice „NEUSCHWANSTEIN”

      Postupak pred OHIM-om: postupak proglašavanja žiga ništavim

      Pobijana odluka: odluka petog žalbenog vijeća OHIM-a od 22. siječnja 2015. u predmetu R 28/2014-5

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

               —

               poništi pobijanu odluku;

               —

               proglasi ništavim znak „NEUSCHWANSTEIN” – žig Zajednice br. 10 144 392;

               —

               naloži OHIM-u snošenje troškova.

      Tužbeni razlozi

               —

               povreda članka 7. stavka 1. točke (b) Uredbe br. 207/2009;

               —

               povreda članka 7. stavka 1. točke (c) Uredbe br. 207/2009;

               —

               povreda članka 52. stavka 1. točke (b) Uredbe br. 207/2009.


title: Predmet C-124/16: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 29. veljače 2016. uputio Amtsgericht München (Njemačka) – kazneni postupak protiv Ianosa Trance

text:
               18.7.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 260/15

         Zahtjev za prethodnu odluku koji je 29. veljače 2016. uputio Amtsgericht München (Njemačka) – kazneni postupak protiv Ianosa Trance
   (Predmet C-124/16)
   (2016/C 260/20)
   Jezik postupka: njemački

      Sud koji je uputio zahtjev

   Amtsgericht München

      Stranke glavnog postupka

   Ianos Tranca

      Druga stranka: Staatsanwaltschaft München I

      Prethodna pitanja

               1.

               Protivi li se članku 2. i članku 6. stavcima 1. i 3. Direktive 2012/13/EU (1) Europskog parlamenta i Vijeća od 22. svibnja 2012. propis države članice prema kojem optuženik u okviru kaznenog postupka, koji u toj državi članici nema prebivalište, mora imenovati opunomoćenika za primanje pismena za dostavu kaznenog naloga izdanog protiv njega, iako optuženik zbog toga nema na raspolaganju cijeli rok za prigovor protiv kaznenog naloga, ali nema ni adresu na koju se kazneni nalog dokazano može dostaviti, a imenovanje opunomoćenika za primanje pismena za dostavu s adresom omogućuje mu obavještavanje opunomoćenika za primanje pismena za dostavu kamo mu se može poslati kazneni nalog s dostavnicom?

               2.

               Protivi li se članku 2. stavku 1. i članku 6. stavcima 1. i 3. Direktive 2012/13/EU Europskog parlamenta i Vijeća od 22. svibnja 2012. propis države članice prema kojem optuženik u okviru kaznenog postupka, koji u toj državi članici nema prebivalište, mora imenovati opunomoćenika za primanje pismena za dostavu kaznenog naloga izdanog protiv njega i dostava opunomoćeniku za primanje pismena za dostavu automatski je dovoljna za izračun roka dopuštenosti prigovora ako optuženik u slučaju propuštanja tako izračunanog roka može tražiti povrat u prijašnje stanje, pri čemu je kao opravdanje dovoljno da mu je kazneni nalog proslijeđen i da je nakon tog prosljeđivanja podnio prigovor u za to propisanom roku; ako, dakle, povratom u prijašnje stanje on može retroaktivno iskoristiti puni rok za prigovor, iako zakon u pravilu predviđa ovršnost kaznenog naloga u slučaju nepoštovanja roka?

      (1)  Direktiva 2012/13/EU Europskog parlamenta i Vijeća od 22. svibnja 2012. o pravu na informiranje u kaznenom postupku (SL L 142, str. 1.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 19., svezak 15., str. 48.)


title: Predmet T-156/14: Tužba podnesena 7. ožujka 2014. – Volkswagen protiv OHIM-a (StartUp)

text:
               5.5.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 135/58

         Tužba podnesena 7. ožujka 2014. – Volkswagen protiv OHIM-a (StartUp)
   (Predmet T-156/14)
   2014/C 135/76
   Jezik na kojem je tužba podnesena: njemački

      Stranke

      Tužitelj: Volkswagen AG (Wolfsburg, Njemačka) (zastupnik: U. Sander, odvjetnik)

      Tuženik: Ured za usklađivanje na unutarnjem tržištu (žigovi i dizajni)

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

               —

               poništi odluku četvrtog žalbenog vijeća Ureda za usklađivanje na unutarnjem tržištu (žigovi i dizajni) od 7. siječnja 2014. u predmetu R 1335/2013-4;

               —

               naloži tuženiku snošenje troškova postupka.

      Tužbeni razlozi i glavni argumenti

      Predmetni žig Zajednice: verbalni žig „StartUp” za proizvode i usluge iz razreda 12, 28, 35 i 37 – prijava žiga Zajednice br. 11 792 009

      Odluka ispitivača: odbijanje prijave

      Odluka žalbenog vijeća: odbijanje žalbe

      Tužbeni razlozi:

               —

               povreda članka 7. stavka 1. točke (c) Uredbe br. 207/2009

               —

               povreda članka 7. stavka 1. točke (b) Uredbe br. 207/2009


title: Predmet T-533/14 P: Žalba koju je 16. srpnja 2014. podnijela Desislava Kolarova protiv rješenja Službeničkog suda od 30. travnja 2014. u predmetu F-88/13, Kolarova protiv REA-e

text:
               6.10.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 351/13

         Žalba koju je 16. srpnja 2014. podnijela Desislava Kolarova protiv rješenja Službeničkog suda od 30. travnja 2014. u predmetu F-88/13, Kolarova protiv REA-e
   (Predmet T-533/14 P)
   2014/C 351/14
   Jezik postupka: francuski

      Stranke

      Žalitelj: Desislava Kolarova (Bruxelles, Belgija) (zastupnik: F. Frabetti, odvjetnik)

      Druga stranka u postupku: Izvršna agencija za istraživanje (REA)

      Žalbeni zahtjev

   Žalitelj od Općeg suda zahtijeva da:

               —

               ukine rješenje Službeničkog suda od 30. travnja 2014. u predmetu F-88/13 Desislava Kolarova protiv Izvršne agencije za istraživanje kojim je poništena odluka PMO.1, dostavljena 28. studenoga 2012., kojom je odbijen zahtjev žalitelja od 20. srpnja 2012. u vezi s izjednačavanjem njezine majke Anne Borisove PETROVE s uzdržavanim djetetom na temelju članka 2. stavka 4. Priloga VII. Statuta za razdoblje od 1. studenoga 2012. do 31. listopada 2013.;

               —

               proglasi dopuštenom žalbu od 17. rujna 2013. i usvoji zahtjeve žalitelja iz prvostupanjskog postupka;

               —

               posljedično, vrati predmet Službeničkom sudu;

               —

               odluči o troškovima i naloži REA-i i/ili Komisiji njihovo snošenje.

      Žalbeni razlozi i glavni argumenti

   U prilog osnovanosti žalbe žalitelj ističe tri žalbena razloga.

               1.

               Prvi žalbeni razlog odnosi se na povredu prava i ograničenje prava na obranu žalitelja budući da je Službenički sud (u daljnjem tekstu: TFP) pogrešno smatrao da su mu dokumenti koje su podnijele stranke omogućili donošenje odluke pa je posljedično pogrešno smatrao da nije potrebno otvoriti usmeni postupak.

               2.

               Drugi žalbeni razlog odnosi se na pogrešku koja se tiče prava budući da je TFP pogrešno smatrao da argument žalitelja, prema kojem sporazum kao što je sporazum o usluzi „ne ukida odgovornost nalogodavca”, očito ne uzima u obzir tekst članka 2. stavka 2. i članka 91a Statuta.

               3.

               Treći žalbeni razlog odnosi se na povredu prava žalitelja na učinkovit pristup sudu.


title: Predmet F-119/12: Presuda Službeničkog suda (treće vijeće) od 25. lipnja 2014. – Sumberaz Sotte-Wedemeijer protiv Europola (Javna služba — Osoblje Europola — Konvencija o osnivanju Europola — Pravilnik o osoblju Europola — Odluka 2009/371/PUP — Primjena Uvjeta zaposlenja koji se primjenjuju na ostale službenike Europskih zajednica na službenike Europola — Neproduljenje ugovora privremenog službenika na određeno vrijeme — Odbijanje dodjele ugovora privremenog službenika na neodređeno vrijeme)

text:
               4.8.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 253/67

         Presuda Službeničkog suda (treće vijeće) od 25. lipnja 2014. – Sumberaz Sotte-Wedemeijer protiv Europola
   (Predmet F-119/12) (1)

   ((Javna služba - Osoblje Europola - Konvencija o osnivanju Europola - Pravilnik o osoblju Europola - Odluka 2009/371/PUP - Primjena Uvjeta zaposlenja koji se primjenjuju na ostale službenike Europskih zajednica na službenike Europola - Neproduljenje ugovora privremenog službenika na određeno vrijeme - Odbijanje dodjele ugovora privremenog službenika na neodređeno vrijeme))
   2014/C 253/94
   Jezik postupka: francuski

      Stranke

      Tužiteljica: Stephanie Sumberaz Sotte-Wedemeijer (Voorburg, Nizozemska) (zastupnik: J.-J. Ghosez, odvjetnik)

      Tuženik: Europski policijski ured (zastupnici: prvotno D. Neumann i D. El Khoury, agenti, zatim J. Arnould, D. Neumann i D. El Khoury, agenti)

      Predmet

   Zahtjev za poništenje odluke Europola o neproduljenju ugovora tužiteljice na neodređeno vrijeme i zahtjev da se Europolu naloži plaćanje razlike između plaće koju bi ona mogla nastaviti primati u Europolu i svih drugih naknada koje je stvarno primila

      Izreka presude

               1.

               Tužba se odbija.

               2.

               S. Sumberaz Sotte-Wedemeijer snosi svoje troškove te joj se nalaže snošenje troškova Europskog policijskog ureda.

      (1)  SL C 379, 8.12.2012., str. 36.


title: Predmet T-590/15: Rješenje Općeg suda od 24 lipnja 2016. – Onix Asigurări protiv EIOPA-e („Tužba zbog propusta, tužba za poništenje tužba za naknadu štete — Zahtjev za pokretanje istrage zbog navodnog kršenja prava Unije — Odluka predsjednika EIOPA-e o nepokretanju istrage — Odluka žalbenog vijeća o odbacivanju žalbe kao nedopuštene — Rokovi za pobijanje — Akt koji se ne može pobijati — Nepoštovanje formalnih zahtjeva — Tužba koja je djelomično očito nedopuštena, a djelomično očito potpuno pravno neosnovana”)

text:
               22.8.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 305/36

         Rješenje Općeg suda od 24 lipnja 2016. – Onix Asigurări protiv EIOPA-e
   (Predmet T-590/15) (1)

   ((„Tužba zbog propusta, tužba za poništenje tužba za naknadu štete - Zahtjev za pokretanje istrage zbog navodnog kršenja prava Unije - Odluka predsjednika EIOPA-e o nepokretanju istrage - Odluka žalbenog vijeća o odbacivanju žalbe kao nedopuštene - Rokovi za pobijanje - Akt koji se ne može pobijati - Nepoštovanje formalnih zahtjeva - Tužba koja je djelomično očito nedopuštena, a djelomično očito potpuno pravno neosnovana”))
   (2016/C 305/50)
   Jezik postupka: rumunjski

      Stranke

      Tužitelj: Onix Asigurări SA (Bukurešt, Rumunjska) (zastupnik: M. Vladu, odvjetnik)

      Tuženik: Europsko nadzorno tijelo za osiguranje i strukovno mirovinsko osiguranje (zastupnici: C. Coucke i S. Dispiter, agenti, uz asistenciju H.-G. Kammana, odvjetnika)

      Predmet

   S jedne strane, zahtjev koji se temelji na članku 265. UFEU-a i kojim se traži utvrđenje da je EIOPA nezakonito propustila donijeti odluku protiv pogrešne primjene odredaba članka 40. stavka 6. Direktive Vijeća 92/49/EEZ od 18. lipnja 1992. o usklađivanju zakona i drugih propisa koji se odnose na izravno osiguranje osim životnog osiguranja te kojom se izmjenjuje Direktiva 73/239/EEZ i Direktiva 88/357/EEZ (Treća direktiva o neživotnom osiguranju) (SL 1992., L 228, str. 1.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 6., svezak 9., str. 30.), od strane Istituto per la Vigilanza sulle Assicurazioni (IVASS, talijansko tijelo za nadzor sektora osiguranja), i, podredno, zahtjev koji se temelji na članku 263. UFEU-a i kojim se traži poništenje odluke predsjednika EIOPA-e EIOPA-14-267 od 6. lipnja 2014. o pokretanju istrage na temelju članka 17. Uredbe (EU) br. 1094/2010 Europskog parlamenta i Vijeća od 24. studenoga 2010. o osnivanju Europskog nadzornog tijela (Europsko nadzorno tijelo za osiguranje i strukovno mirovinsko osiguranje), o izmjeni Odluke br. 716/2009/EZ i o stavljanju izvan snage Odluke Komisije 2009/79/EZ (SL 2010., L 331, str. 48.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 10., svezak 5., str. 147.), i odluke žalbenog vijeća BOA 2015 001 od 3. kolovoza 2015. o odbacivanju kao nedopuštene žalbe koju je podnijelo društvo Onix Asigurări na temelju članka 60. Uredbe br. 1094/2010, i, s druge strane, zahtjev koji se temelji na članku 268. UFEU-a i kojim se traži naknada štete koju je tužitelj navodno pretrpio zbog gorenavedenog propusta i zbog donošenja tih odluka.

      Izreka

               1.

               Tužba se odbija.

               2.

               Društvo Onix Asigurări SA će, osim vlastitih, snositi i troškove Europskog nadzornog tijela za osiguranje i strukovno mirovinsko osiguranje (EIOPA).

      (1)  SL C 414, 14. 12. 2015.


title: Predmet F-59/09 RENV: Presuda Službeničkog suda (prvo vijeće) od 18. studenoga 2014. – De Nicola protiv EIB-a (Javna služba – Vraćanje predmeta Službeničkom sudu nakon ukidanja – Osoblje EIB-a – Godišnja procjena – Unutarnji pravilnik – Žalbeni postupak – Pravo na saslušanje – Povreda žalbenog odbora – Nezakonitost odluke žalbenog odbora – Uznemiravanje – Obustava postupka u vezi s odštetnim zahtjevom)

text:
               19.1.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 16/48

      Presuda Službeničkog suda (prvo vijeće) od 18. studenoga 2014. – De Nicola protiv EIB-a
      (Predmet F-59/09 RENV) (1)

      (Javna služba - Vraćanje predmeta Službeničkom sudu nakon ukidanja - Osoblje EIB-a - Godišnja procjena - Unutarnji pravilnik - Žalbeni postupak - Pravo na saslušanje - Povreda žalbenog odbora - Nezakonitost odluke žalbenog odbora - Uznemiravanje - Obustava postupka u vezi s odštetnim zahtjevom)
      (2015/C 016/71)
      Jezik postupka: talijanski

         Stranke

         Tužitelj: Carlo De Nicola (Strassen, Luksemburg) (zastupnik: L. Isola)

         Tuženik: Europska investicijska banka (EIB) (zastupnici: T. Gilliams i G. Nuvoli, u svojstvu agenata, uz asistenciju A. Dal Ferra, odvjetnik)

         Predmet

      S jedne strane, poništenje odluka o promaknuću od 29. travnja 2008. koje ne sadrže tužiteljevo ime, kao i procjena tužitelja za 2007. godinu. S druge strane, odluka žalbenog odbora da nastavi s odlučivanjem unatoč postojanju zahtjeva za izuzeće. Naposljetku, utvrđenje činjenice da je tužitelj žrtva uznemiravanja kao i nalog tuženiku da prestane s radnjama uznemiravanja i naknadi neimovinsku i imovinsku štetu.

         Izreka presude

                  1.

                  Odluka žalbenog odbora Europske investicijske banke od 14. studenoga 2009. poništava se.

                  2.

                  Obustavlja se postupak povodom zahtjeva za naknadu navodne štete zbog uznemiravanja.

                  3.

                  U preostalom dijelu tužba se odbija.

                  4.

                  Europska investicijska banka snosi vlastite troškove i nalaže joj se snošenje troškova C. De Nicole u predmetima F-59/09, T-264/11 P i F-59/09 RENV.

         (1)  SL C 205, 29.8.2009., str. 49.


title: Predmet T-256/14: Tužba podnesena 23. travnja 2014. – Giuntoli protiv OHIM-a – Société des produits Nestlé (CREMERIA TOSCANA)

text:
               4.8.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 253/32

         Tužba podnesena 23. travnja 2014. – Giuntoli protiv OHIM-a – Société des produits Nestlé (CREMERIA TOSCANA)
   (Predmet T-256/14)
   2014/C 253/46
   Jezik na kojem je tužba podnesena: engleski

      Stranke

      Tužitelj: Andrea Giuntoli (Barcelona, Španjolska) (zastupnik: A. Canela Giménez, odvjetnik)

      Tuženik: Ured za usklađivanje na unutarnjem tržištu (žigovi i dizajni)

      Druga stranka u postupku pred žalbenim vijećem: Société des produits Nestlé SA (Vevey, Švicarska)

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

               —

               poništi odluku drugog žalbenog vijeća Ureda za usklađivanje na unutarnjem tržištu (žigovi i dizajni) od 12. veljače 2014. donesenu u predmetu R 886/2013-2;

               —

               naloži OHIM-u i onima koji se usprotive ovom zahtjevu snošenje troškova.

      Tužbeni razlozi i glavni argumenti

      Podnositelj prijave žiga Zajednice: tužitelj

      Predmetni žig Zajednice: figurativni žig koji sadrži verbalne elemente „CREMERIA TOSCANA” za proizvode i usluge iz razreda 30, 35 i 43 – prijava žiga Zajednice br. 9 5 49  346

      Nositelj žiga ili znaka navedenog u postupku povodom prigovora: Société des produits Nestlé SA

      Navedeni žig ili znak: međunarodna registracija figurativnog žiga koji sadrži verbalni element „la Cremeria”

      Odluka Odjela za prigovore: prigovor je djelomično usvojen

      Odluka žalbenog vijeća: osporavana odluka je poništena, prigovor je usvojen i djelomično je odbijena prijava žiga Zajednice.

      Tužbeni razlozi: povreda članka 8. stavka 1. točke (b) Uredbe br. 207/2009


title: Predmet T-618/15: Tužba podnesena 31. srpnja 2015. – Voigt protiv Parlamenta

text:
               21.3.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 106/35

         Tužba podnesena 31. srpnja 2015. – Voigt protiv Parlamenta
   (Predmet T-618/15)
   (2016/C 106/41)
   Jezik postupka: njemački

      Stranke

      Tužitelj: Udo Voigt (Bruxelles, Belgija) (zastupnik: P. Richter, odvjetnik)

      Tuženik: Europski parlament

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

               —

               poništi odluku predsjednika Europskog parlamenta o uskraćivanju uporabe prostorija Europskog parlamenta za tužiteljevu konferenciju za tisak koja je bila predviđena za 16. lipnja 2015.;

               —

               poništi zabranu pristupa koju je izdao predsjednik Europskog parlamenta ruskim sudionicima konferencije za tisak od 16. lipnja 2015.;

               —

               naloži tuženiku snošenje troškova postupka.

      Tužbeni razlozi i glavni argumenti

   U prilog svojoj tužbi tužitelj ističe dva tužbena razloga.

               1.

               Prvi tužbeni razlog: Povreda Ugovorâ

                           —

                           Tužitelj tvrdi da se uskraćivanjem uporabe prostorija kao i zabranom pristupa ruskim sudionicima povrjeđuju Ugovori, kao i odredbe koje se primjenjuju radi njihove provedbe.

                           —

                           Tužitelj tvrdi da sukladno Pravilima predsjedništva Europskog parlamenta o sastancima političkih grupacija od 4. srpnja 2005. ima pravo da mu se tražene prostorije stave na raspolaganje. Nisu postojali posebni razlozi za odbijanje s obzirom na to da prostorije nisu bile zauzete u relevantno vrijeme te navedena konferencija za tisak nije predstavljala opasnost za sigurnost i nije mogla negativno utjecati na rad Parlamenta. Time je tužitelj spriječen u pružanju informacija o svojem radu u svojstvu parlamentarnog zastupnika.

                           —

                           Zabranom pristupa prostorijama gostima iz Rusije povrijeđena je zabrana diskriminacije na temelju etničkog podrijetla i državljanstva (članak 21. stavak 1. Povelje Europske unije o temeljnim pravima).

               2.

               Drugi tužbeni razlog: Zlouporaba ovlasti

                           —

                           Tužitelj tvrdi da su postupci predsjednika Europskog parlamenta očito arbitrarni te dijametralno suprotni zabrani diskriminacije iz primarnog prava.


title: Predmet F-61/14: Tužba podnesena 7. srpnja 2014. – ZZ protiv Komisije

text:
               24.11.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 421/61

         Tužba podnesena 7. srpnja 2014. – ZZ protiv Komisije
   (Predmet F-61/14)
   2014/C 421/88
   Jezik postupka: francuski

      Stranke

      Tužitelj: ZZ (zastupnik: A. Salerno, odvjetnik)

      Tuženik: Europska komisija

      Predmet i opis spora

   Poništenje odluke da se tužitelja ne promakne u razred AD13 u okviru postupka promaknuća za 2013.

      Tužbeni zahtjev

               —

               poništiti odluku da se tužitelja ne promakne u razred AD13 u okviru postupka promaknuća za 2013.;

               —

               naložiti Komisiji snošenje svih troškova.


title: Predmet T-501/15: Presuda Općeg suda od 29. ožujka 2017. – Nizozemska protiv Komisije („EFJP i EPFRR — Troškovi isključeni iz financiranja — Integrirani administrativni i kontrolni sustav — Smanjenja i isključenja u slučaju nepridržavanja pravila o višestrukoj sukladnosti — Neznatno nepoštovanje — Članak 24. stavak 2. Uredbe (EZ) br. 73/2009 — Članak 71. stavak 3. Uredbe (EZ) br. 1122/2009 — Teret dokazivanja — Tumačenje Priloga II. Uredbi(EZ) br. 73/2009”)

text:
               15.5.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 151/32

         Presuda Općeg suda od 29. ožujka 2017. – Nizozemska protiv Komisije
   (Predmet T-501/15) (1)

   ((„EFJP i EPFRR - Troškovi isključeni iz financiranja - Integrirani administrativni i kontrolni sustav - Smanjenja i isključenja u slučaju nepridržavanja pravila o višestrukoj sukladnosti - Neznatno nepoštovanje - Članak 24. stavak 2. Uredbe (EZ) br. 73/2009 - Članak 71. stavak 3. Uredbe (EZ) br. 1122/2009 - Teret dokazivanja - Tumačenje Priloga II. Uredbi(EZ) br. 73/2009”))
   (2017/C 151/40)
   Jezik postupka: nizozemski

      Stranke

      Tužitelj: Kraljevina Nizozemska (zastupnici: M. Bulterman, B. Koopman i H. Stergiou, agenti)

      Tuženik: Europska komisija (zastupnici: H. Kranenborg i D. Triantafyllou, agenti)

      Intervenijent u potporu tužitelju: Ujedinjena Kraljevina Velike Britanije i Sjeverne Irske (zastupnici: u početku C. Brodie, zatim J. Kraehling, te naposljetku J. Kraehling i G. Brown, agenti)

      Predmet

   Zahtjev na temelju članka 263. UFEU-a radi poništenja Provedbene odluke Komisije (EU) 2015/1119 od 22. lipnja 2015. o isključenju iz financiranja Europske unije određenih izdataka nastalih za države članice u okviru Europskog fonda za jamstva u poljoprivredi (EFJP) i Europskog poljoprivrednog fonda za ruralni razvoj (EPFRR) (SL L 182, str. 39.), u dijelu u kojem se ona odnosi na troškove koji su nastali za Kraljevinu Nizozemsku.

      Izreka

               1.

               Tužba se odbija.

               2.

               Kraljevina Nizozemska snosit će vlastite troškove kao i troškove Europske komisije.

               3.

               Ujedinjena Kraljevina Velike Britanije i Sjeverne Irske snosit će vlastite troškove.

      (1)  SL C 346, 19. 10. 2015.


title: Predmet C-507/13: Rješenje predsjednika Suda od 9. prosinca 2014. – Ujedinjena Kraljevina Velike Britanije i Sjeverne Irske protiv Europskog parlamenta, Vijeća Europske unije, intervenijent: Europska komisija

text:
               4.5.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 146/31

         Rješenje predsjednika Suda od 9. prosinca 2014. – Ujedinjena Kraljevina Velike Britanije i Sjeverne Irske protiv Europskog parlamenta, Vijeća Europske unije, intervenijent: Europska komisija
   (Predmet C-507/13) (1)

   (2015/C 146/38)
   Jezik postupka: engleski
   Predsjednik Suda odredio je brisanje predmeta.

      (1)  SL C 359, 7.12.2013.


title: Predmet T-493/10: Presuda Općeg suda od 6. rujna 2013. — Persia International Bank protiv Vijeća ( „Zajednička vanjska i sigurnosna politika — Mjere ograničavanja prema Iranu s ciljem sprečavanja širenja nuklearnog oružja — Zamrzavanje financijskih sredstava — Obveza obrazlaganja — Pravo na obranu — Pravo na djelotvornu sudsku zaštitu — Pogreška pri ocjeni” )

text:
               19.10.2013

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 304/10

         Presuda Općeg suda od 6. rujna 2013. — Persia International Bank protiv Vijeća
   (Predmet T-493/10) (1)

   (Zajednička vanjska i sigurnosna politika - Mjere ograničavanja prema Iranu s ciljem sprečavanja širenja nuklearnog oružja - Zamrzavanje financijskih sredstava - Obveza obrazlaganja - Pravo na obranu - Pravo na djelotvornu sudsku zaštitu - Pogreška pri ocjeni)
   2013/C 304/19
   Jezik postupka: engleski

      Stranke

      Tužitelj: Persia International Bank plc (London, Ujedinjena Kraljevina) (zastupnici: S. Gadhia, S. Ashley, solicitors, D. Anderson, QC, i R. Blakeley, barrister, zatim S. Ashley, S. Jeffrey, A. Irvine, solicitors, D. Wyatt, QC, i R. Blakeley)

      Tuženik: Vijeće Europske unije (zastupnici: M. Bishop i A. Vitro, agenti)

      Intervenijent koji podupire tuženika: Europska komisija (zastupnici: S. Boelaert i M. Konstantinidis, agenti)

      Predmet

   S jedne strane, zahtjev za poništenje Odluke Vijeća 2010/413/ZVSP od 26. srpnja 2010. o mjerama ograničavanja protiv Irana i stavljanju izvan snage Zajedničkog stajališta 2007/140/ZVSP (SL L 195, str. 39.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom, poglavlje 18., svezak 3., str. 220.), Provedbene uredbe Vijeća (EU) br. 668/2010 od 26. srpnja 2010. o provedbi članka 7. stavka 2. Uredbe (EZ) br. 423/2007 o mjerama ograničavanja protiv Irana (SL L 195, str. 25.), Odluke Vijeća 2010/644/ZVSP od 25. listopada 2010. o izmjeni Odluke 2010/413 (SL L 281, str. 81.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom, poglavlje 18., svezak 3., str. 255.), Uredbe Vijeća (EU) br. 961/2010 od 25. listopada 2010. o mjerama ograničavanja protiv Irana i stavljanju izvan snage Uredbe (EZ) br. 423/2007 (SL L 281, str. 1), Odluke Vijeća 2011/783/ZVSP od 1. prosinca 2011. o izmjeni Odluke 2010/413 (SL L 319, str. 71.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom, poglavlje 18., svezak 11., str. 104.), Provedbene uredbe Vijeća (EU) br. 1245/2011 od 1. prosinca 2011. o provedbi Uredbe br. 961/2010 (SL L 319, str. 11.) i Uredbe Vijeća (EU) br. 267/2012 od 23. ožujka 2012. o mjerama ograničavanja protiv Irana i stavljanju izvan snage Uredbe br. 961/2010 (SL L 88, str. 1.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom, poglavlje 18., svezak 4., str. 194.) u dijelu u kojem se ti akti odnose na tužitelja, i s druge strane, zahtjev da se proglasi neprimjenjivim članak 7. stavak 2. točka (d) Uredbe Vijeća (EZ) br. 423/2007 od 19. travnja 2007. o mjerama ograničavanja protiv Irana (SL L 103, str. 1.), članka 16. stavka 2. točke (a) Uredbe br. 961/2010 i članka 23. stavka 2. Uredbe br. 267/2012 na tužitelja.

      Izreka

               1.

               U dijelu u kojem se odnose na Persia International Bank plc poništavaju se:

                           —

                           točka 4. Tablice B Priloga II. Odluci Vijeća 2010/413/ZVSP od 26. srpnja 2010. o mjerama ograničavanja protiv Irana i stavljanju izvan snage Zajedničkog stajališta 2007/140/ZVSP;

                           —

                           točka 2. Tablice B Priloga Provedbenoj uredbi Vijeća (EU) br. 668/2010 od 26. srpnja 2010. o provedbi članka 7. stavka 2. Uredbe (EZ) br. 423/2007 o mjerama ograničavanja protiv Irana;

                           —

                           točka 4. Tablice B pod naslovom I Priloga Odluci Vijeća 2010/644/ZVSP od 25. listopada 2010. o izmjeni Odluke 2010/413;

                           —

                           točka 4. Tablice B Priloga VIII. Uredbi Vijeća (EU) br. 961/2010 od 25. listopada 2010. o mjerama ograničavanja protiv Irana i stavljanju izvan snage Uredbe br. 423/2007;

                           —

                           Odluka Vijeća 2011/783/ZVSP od 1. prosinca 2011. o izmjeni Odluke 2010/413;

                           —

                           Provedbena uredba Vijeća (EU) br. 1245/2011 od 1. prosinca 2011. o provedbi Uredbe br. 961/2010;

                           —

                           točka 4. Tablice B, pod naslovom I Priloga IX. Uredbi Vijeća (EU) br. 267/2012 od 23. ožujka 2012. o mjerama ograničavanja protiv Irana i stavljanju izvan snage Uredbe br. 961/2010.

               2.

               Učinci Odluke 2010/413, kako je izmijenjena Odlukom 2010/644 i Odlukom 2011/783 zadržavaju se u odnosu na Persia International Bank do početka učinka poništenja Uredbe br. 267/2012.

               3.

               U preostalom dijelu tužba se odbija.

               4.

               Vijeće Europske unije snosit će, osim svojih troškova, i troškove Persia International Bank.

               5.

               Europska komisija snosit će svoje troškove.

      (1)  SL C 328, 4.12.2010.


title: Predmet C-19/13: Presuda Suda (peto vijeće) od 11. rujna 2014. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Consiglio di Stato, Italija) – Ministero dell'Interno protiv Fastweb SpA (Zahtjev za prethodnu odluku — Ugovori o javnoj nabavi — Direktiva 89/665/EEZ — Članak 2.d stavak 4. — Tumačenje i ocjena valjanosti — Postupci kontrole sklapanja ugovora o javnoj nabavi — Nevaženje ugovora — Isključenje)

text:
               17.11.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 409/6

         Presuda Suda (peto vijeće) od 11. rujna 2014. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Consiglio di Stato, Italija) – Ministero dell'Interno protiv Fastweb SpA
   (Predmet C-19/13) (1)

   ((Zahtjev za prethodnu odluku - Ugovori o javnoj nabavi - Direktiva 89/665/EEZ - Članak 2.d stavak 4. - Tumačenje i ocjena valjanosti - Postupci kontrole sklapanja ugovora o javnoj nabavi - Nevaženje ugovora - Isključenje))
   2014/C 409/08
   Jezik postupka: talijanski

      Sud koji je uputio zahtjev

   Consiglio di Stato

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelj: Ministero dell'Interno

      Tuženik: Fastweb SpA

      uz sudjelovanje: Telecom Italia SpA

      Izreka

               1.

               Članak 2.d stavak 4. Direktive Vijeća 89/665/EEZ od 21. prosinca 1989. o usklađivanju zakona i drugih propisa u odnosu na primjenu postupaka kontrole na sklapanje ugovora o javnoj nabavi robe i javnim radovima, kako je izmijenjena Direktivom 2007/66/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 11. prosinca 2007., treba tumačiti na način da, u slučaju kad je ugovor o javnoj nabavi sklopljen bez prethodne objave obavijesti o nabavi u Službenom listu Europske unije, a da to nije dopušteno na temelju Direktive Europskog parlamenta i Vijeća 2004/18/EZ od 31. ožujka 2004. o koordinaciji postupaka za dodjelu ugovora o javnim radovima, ugovora o javnoj nabavi robe te ugovora o javnim uslugama, ta odredba isključuje da se nabava proglasi nevažećom ako su stvarno ispunjeni uvjeti navedeni u toj odredbi, što mora provjeriti sud koji je postavio zahtjev za prethodnu odluku.

               2.

               Pri razmatranju drugog pitanja nisu nađeni elementi koji bi bili takve naravi da utječu na valjanost članka 2.d stavka 4. Direktive 89/665, kako je izmijenjena Direktivom 2007/66.

      (1)  SL C 86, 23.3.2013.


title: Predmet T-543/08: Presuda Općeg suda od 11. srpnja 2014. – RWE i RWE Dea protiv Komisije ( „Tržišno natjecanje — Zabranjeni sporazumi — Tržište parafinskog voska — Tržište prešanog parafina — Odluka koja utvrđuje povredu članka 81. UEZ-a — Određivanje cijena i podjela tržištâ — Odgovornost društva majke za povrede pravila tržišnog natjecanja njezinog društva kćeri i zajedničkog pothvata u kojem drži djelomičan udjel — Odlučujući utjecaj društva majke — Pretpostavka u slučaju držanja 100-postotnog udjela — Pravno sljedništvo — Proporcionalnost — Jednako postupanje — Smjernice o metodi za utvrđivanje kazni iz 2006. — Neograničena nadležnost” )

text:
               1.9.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 292/25

         Presuda Općeg suda od 11. srpnja 2014. – RWE i RWE Dea protiv Komisije
   (Predmet T-543/08) (1)

   ((„Tržišno natjecanje - Zabranjeni sporazumi - Tržište parafinskog voska - Tržište prešanog parafina - Odluka koja utvrđuje povredu članka 81. UEZ-a - Određivanje cijena i podjela tržištâ - Odgovornost društva majke za povrede pravila tržišnog natjecanja njezinog društva kćeri i zajedničkog pothvata u kojem drži djelomičan udjel - Odlučujući utjecaj društva majke - Pretpostavka u slučaju držanja 100-postotnog udjela - Pravno sljedništvo - Proporcionalnost - Jednako postupanje - Smjernice o metodi za utvrđivanje kazni iz 2006. - Neograničena nadležnost”))
   2014/C 292/30
   Jezik postupka: njemački

      Stranke

      Tužitelji: RWE AG (Essen, Njemačka); i RWE Dea AG (Hamburg, Njemačka) (zastupnici: C. Stadler, M. Röhrig i S. Budde, odvjetnici)

      Tuženik: Europska komisija (zastupnici: A. Antoniadis i R. Sauer, agenti)

      Predmet

   Zahtjev za poništenje članaka 1. i 2. Odluke Komisije C (2008) 5476 final od 1. listopada 2008. o postupku primjene članka 81. (UEZ-a) i članka 53. Sporazuma o EGP-u (predmet COMP/39.181 – Vosak za svijeće), u dijelu u kojem se odnosi na tužitelje i podredno, zahtjev za smanjenje iznosa novčane kazne koja im je izrečena

      Izreka

               1.

               Članak 1. Odluke Komisije C (2008) 5476 final od 1. listopada 2008. o postupku primjene članka 81. (UEZ-a) i članka 53. Sporazuma o EGP-u (predmet COMP/39.181 – Vosak za svijeće) poništava se u dijelu u kojem je Europska komisija u njemu utvrdila da su društva RWE AG i RWE Dea AG sudjelovala u povredi nakon 2. siječnja 2002.

               2.

               Iznos novčane kazne izrečene društvima RWE i RWE Dea određuje se na 3 5 8 88  562 eura.

               3.

               U preostalom dijelu tužba se odbija.

               4.

               Komisija će snositi petinu vlastitih troškova i petinu troškova društava RWE i RWE Dea. Društva RWE i RWE Dea snosit će četiri petine vlastitih troškova i četiri petine Komisijinih troškova.

      (1)  SL C 55, 7.3.2009.


title: Predmet C-95/16: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 17. veljače 2016. uputio Amtsgericht Hannover (Njemačka) – Angelika Eckert protiv Société Air France SA

text:
               27.6.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 232/2

         Zahtjev za prethodnu odluku koji je 17. veljače 2016. uputio Amtsgericht Hannover (Njemačka) – Angelika Eckert protiv Société Air France SA
   (Predmet C-95/16)
   (2016/C 232/02)
   Jezik postupka: njemački

      Sud koji je uputio zahtjev

   Amtsgericht Hannover

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelj: Angelika Eckert

      Tuženik: Société Air France SA
   Predmet je rješenjem Suda od 19. travnja 2016. brisan iz sudskog upisnika.


title: Predmet T-323/14: Presuda Općeg suda od 17. rujna 2015. – Bankia protiv OHIM-a – Banco ActivoBank (Portugal) (Bankia) („Žig Zajednice — Postupak povodom prigovora — Prijava figurativnog žiga Zajednice Bankia — Raniji nacionalni verbalni žig BANKY — Relativni razlog za odbijanje — Vjerojatnost dovođenja u zabludu — Članak 8., stavak 1., točka (b), Uredbe (EZ) br. 207/2009”)

text:
               3.11.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 363/38

         Presuda Općeg suda od 17. rujna 2015. – Bankia protiv OHIM-a – Banco ActivoBank (Portugal) (Bankia)
   (Predmet T-323/14) (1)

   ((„Žig Zajednice - Postupak povodom prigovora - Prijava figurativnog žiga Zajednice Bankia - Raniji nacionalni verbalni žig BANKY - Relativni razlog za odbijanje - Vjerojatnost dovođenja u zabludu - Članak 8., stavak 1., točka (b), Uredbe (EZ) br. 207/2009”))
   (2015/C 363/46)
   Jezik postupka: engleski

      Stranke

      Tužitelj: Bankia, SA (Valencija, Španjolska) (zastupnik: F. De Barba, odvjetnik)

      Tuženik: Ured za usklađivanje na unutarnjem tržištu (žigovi i dizajni) (zastupnik: G. Schneider, agent)

      Druga stranka u postupku pred žalbenim vijećem OHIM-a, intervenijent u postupku pred Općim sudom: Banco ActivoBank (Portugal), SA (Lisbonne, Portugal)

      Predmet

   Tužba protiv odluke drugog žalbenog vijeća OHIM-a od 14. veljače 2014. (spojeni predmeti R 649/2013-2 i R 744/2013-2), u odnosu na postupak povodom prigovora između društava Banco ActivoBank (Portugal), SA i Bankia, SA.

      Izreka

               1.

               Poništava se odluka drugog žalbenog vijeća Ureda za usklađivanje na unutarnjem tržištu (žigovi i dizajni) (OHIM-a) od 14. veljače 2014. (spojeni predmeti R 649/2013-2 i R 744/2013-2) u dijelu u kojem se njome prihvaća tužba društva Banco ActivoBank (Portugal), SA, u pogledu „usluga vezanih za nekretnine” koje su obuhvaćene prijavom žiga Zajednice i koje pripadaju razredu 36.

               2.

               U preostalom se dijelu tužba odbija.

               3.

               Bankia, SA i OHIM svaki snose vlastite troškove.

      (1)  SL C 261, 11. 8. 2014.