title: predmet C-230/18: Presuda Suda (šesto vijeće) od 8. svibnja 2019. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Landesverwaltungsgericht Tirol — Austrija) — PI protiv Landespolizeidirektion Tirol (Zahtjev za prethodnu odluku — Članak 49. UFEU-a — Članak 15. stavak 2. i članak 16. Povelje Europske unije o temeljnim pravima — Sloboda poslovnog nastana i pružanja usluga — Ograničenje — Odluka o trenutačnom zatvaranju poslovnih prostora — Nepostojanje obrazloženja — Važni razlozi u općem interesu — Prevencija počinjenja kaznenih djela u odnosu na osobe koje se bave prostitucijom — Zaštita javnog zdravlja — Proporcionalnost ograničenja slobode poslovnog nastana — Članak 47. i 48. Povelje o temeljnim pravima — Učinkovitost sudskog nadzora — Prava obrane — Opće načelo prava na dobru upravu)

text:
               8.7.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 230/15

      Presuda Suda (šesto vijeće) od 8. svibnja 2019. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Landesverwaltungsgericht Tirol — Austrija) — PI protiv Landespolizeidirektion Tirol
      (predmet C-230/18) (1)

      (Zahtjev za prethodnu odluku - Članak 49. UFEU-a - Članak 15. stavak 2. i članak 16. Povelje Europske unije o temeljnim pravima - Sloboda poslovnog nastana i pružanja usluga - Ograničenje - Odluka o trenutačnom zatvaranju poslovnih prostora - Nepostojanje obrazloženja - Važni razlozi u općem interesu - Prevencija počinjenja kaznenih djela u odnosu na osobe koje se bave prostitucijom - Zaštita javnog zdravlja - Proporcionalnost ograničenja slobode poslovnog nastana - Članak 47. i 48. Povelje o temeljnim pravima - Učinkovitost sudskog nadzora - Prava obrane - Opće načelo prava na dobru upravu)
      (2019/C 230/17)
      Jezik postupka: njemački

         Sud koji je uputio zahtjev

      Landesverwaltungsgericht Tirol

         Stranke glavnog postupka

         Tužitelj: PI

         Tuženik: Landespolizeidirektion Tirol

         Izreka

      Članak 49. UFEU-a, članak 15. stavak 2., članke 16., 47. i 52. Povelje temeljnih prava Europske unije, kao i opće načelo prava na dobru upravu, treba tumačiti na način da im se, u okolnostima poput onih u sporu u glavnom postupku, protivi nacionalni propis kojim je predviđeno da upravno tijelo može odlučiti zatvoriti s trenutačnim učinkom poslovni prostor jer sumnja da se u tom prostoru obavlja prostitucija bez odobrenja koje se zahtijeva nacionalnim propisom, jer potonji ne zahtijeva da, s jedne strane, takva odluka bude obrazložena, de facto i de jure, u pisanom obliku i priopćena svojem adresatu i, s druge strane, nalaže da zahtjev navedenog adresata za poništenje te odluke bude opravdan.

         (1)  SL C 249, 16. 7. 2018.


title: predmet C-253/18: Presuda Suda (deseto vijeće) od 8. svibnja 2019. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Oberlandesgericht Düsseldorf — Njemačka) — Stadt Euskirchen protiv Rhenus Veniro GmbH & Co. KG (Zahtjev za prethodnu odluku — Promet — Usluge javnog željezničkog i cestovnog prijevoza putnika — Uredba (EZ) br. 1370/2007 — Članak 5. stavci 1. i 2. — Izravno sklapanje — Ugovori o uslugama javnog prijevoza putnika autobusom ili tramvajem — Pretpostavke — Direktiva 2014/24/EU — Članak 12. — Direktiva 2014/25/EU — Članak 28.)

text:
               8.7.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 230/16

      Presuda Suda (deseto vijeće) od 8. svibnja 2019. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Oberlandesgericht Düsseldorf — Njemačka) — Stadt Euskirchen protiv Rhenus Veniro GmbH & Co. KG
      (predmet C-253/18) (1)

      (Zahtjev za prethodnu odluku - Promet - Usluge javnog željezničkog i cestovnog prijevoza putnika - Uredba (EZ) br. 1370/2007 - Članak 5. stavci 1. i 2. - Izravno sklapanje - Ugovori o uslugama javnog prijevoza putnika autobusom ili tramvajem - Pretpostavke - Direktiva 2014/24/EU - Članak 12. - Direktiva 2014/25/EU - Članak 28.)
      (2019/C 230/19)
      Jezik postupka: njemački

         Sud koji je uputio zahtjev

      Oberlandesgericht Düsseldorf

         Stranke glavnog postupka

         Tužitelj: Stadt Euskirchen

         Tuženik: Rhenus Veniro GmbH & Co. KG

         Uz sudjelovanje: SVE Stadtverkehr Euskirchen GmbH, RVK Regionalverkehr Köln GmbH

         Izreka

      Članak 5. stavak 2. Uredbe (EZ) br. 1370/2007 od 23. listopada 2007. o uslugama javnog željezničkog i cestovnog prijevoza putnika i stavljanju izvan snage uredaba Vijeća (EEZ) br. 1191/69 i (EEZ) br. 1107/70 valja tumačiti na način da se ne primjenjuje na izravnu dodjelu ugovora o javnim uslugama prijevoza autobusom koji nemaju oblik ugovora o koncesiji u smislu Direktive Vijeća 2014/23/EU Europskog parlamenta i Vijeća od 26. veljače 2014. o dodjeli ugovora o koncesiji.

         (1)  SL C 249, 16. 7. 2018.


title: predmet C-486/18: Presuda Suda (prvo vijeće) od 8. svibnja 2019. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Cour de cassation — Francuska) — RE protiv Praxair MRC SAS (Zahtjev za prethodnu odluku — Socijalna politika — Direktiva 96/34/EZ — Okvirni sporazum o roditeljskom dopustu — Klauzula 2. točka 6. — Radnik koji je bio zaposlen na neodređeno vrijeme i u punom radnom vremenu a koji se nalazi na roditeljskom dopustu s nepunim radnim vremenom — Otkaz — Otpremnina i doplatak za dopust radi prekvalifikacije — Načini obračuna — Članak 157. UFEU-a — Jednakost plaća žena i muškaraca — Roditeljski dopust s nepunim radnim vremenom koji uglavnom koriste žene — Neizravna diskriminacija — Objektivno opravdani čimbenici koji nisu povezani ni s kakvom diskriminacijom na temelju spola — Nepostojanje)

text:
               8.7.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 230/18

      Presuda Suda (prvo vijeće) od 8. svibnja 2019. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Cour de cassation — Francuska) — RE protiv Praxair MRC SAS
      (predmet C-486/18) (1)

      (Zahtjev za prethodnu odluku - Socijalna politika - Direktiva 96/34/EZ - Okvirni sporazum o roditeljskom dopustu - Klauzula 2. točka 6. - Radnik koji je bio zaposlen na neodređeno vrijeme i u punom radnom vremenu a koji se nalazi na roditeljskom dopustu s nepunim radnim vremenom - Otkaz - Otpremnina i doplatak za dopust radi prekvalifikacije - Načini obračuna - Članak 157. UFEU-a - Jednakost plaća žena i muškaraca - Roditeljski dopust s nepunim radnim vremenom koji uglavnom koriste žene - Neizravna diskriminacija - Objektivno opravdani čimbenici koji nisu povezani ni s kakvom diskriminacijom na temelju spola - Nepostojanje)
      (2019/C 230/21)
      Jezik postupka: francuski

         Sud koji je uputio zahtjev

      Cour de cassation

         Stranke glavnog postupka

         Tužitelj: RE

         Tuženik: Praxair MRC SAS

         Izreka

                  1.

                  Klauzulu 2. točku 6. Okvirnog sporazuma o roditeljskom dopustu sklopljenog 14. prosinca 1995., koji se nalazi u Prilogu Direktivi Vijeća 96/34/EZ od 3. lipnja 1996. o Okvirnom sporazumu o roditeljskom dopustu koji su sklopili UNICE, CEEP i ETUC, kako je izmijenjena Direktivom Vijeća 97/75/EZ od 15. prosinca 1997., treba tumačiti na način da joj se protivi to da se, kad se radniku koji je bio zaposlen na neodređeno vrijeme i u punom radnom vremenu dâ otkaz u trenutku kad koristi roditeljski dopust s nepunim radnim vremenom, otpremnina i doplatak za dopust radi prekvalifikacije koje treba isplatiti tom radniku barem djelomično određuju na temelju smanjene plaće koju radnik prima u trenutku otkaza.

                  2.

                  Članak 157. UFEU-a treba tumačiti na način da mu se protivi propis poput onog u glavnom postupku kojim se predviđa da se, kad se radniku koji je bio zaposlen na neodređeno vrijeme i u punom radnom vremenu dâ otkaz u trenutku kad koristi roditeljski dopust s nepunim radnim vremenom, tom radniku isplaćuju otpremnina i doplatak za dopust radi prekvalifikacije koji se barem djelomično određuju na temelju smanjene plaće koju radnik prima u trenutku otkaza, u situaciji u kojoj znatno veći broj žena nego muškaraca odlučuje koristiti roditeljski dopust s nepunim radnim vremenom i kad se različito postupanje koje iz toga proizlazi ne može objasniti objektivno opravdanim čimbenicima koji nisu povezani ni s kakvom diskriminacijom na temelju spola.

         (1)  SL C 352, 1. 10. 2018.


title: predmet C-780/18 P: Žalba koju je 10. prosinca 2018. podnio Cuervo y Sobrinos 1882, S. L. protiv presude Općeg suda (osmo vijeće) od 10. listopada 2018. u predmetu T- 374/17, Cuervo y Sobrinos 1882 protiv EUIPO-a — A. Salgado Nespereira

text:
               8.7.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 230/19

      Žalba koju je 10. prosinca 2018. podnio Cuervo y Sobrinos 1882, S. L. protiv presude Općeg suda (osmo vijeće) od 10. listopada 2018. u predmetu T- 374/17, Cuervo y Sobrinos 1882 protiv EUIPO-a — A. Salgado Nespereira
      (predmet C-780/18 P)
      (2019/C 230/22)
      Jezik postupka: španjolski

         Stranke

         Žalitelj: Cuervo y Sobrinos 1882, S. L. (zastupnici: S. Ferrandis González i K. Gibas, odvjetnici)

         Druge stranke u žalbenom postupku: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO) i A. Salgado Nespereira, S. A.
      Rješenjem od 22. svibnja 2019. Sud (osmo vijeće) žalbu je odbacio kao djelomično nedopuštenu i odbio kao djelomično neosnovanu te je odlučio da društvo Cuervo y Sobrinos 1882, S. L. snosi vlastite troškove.


title: predmet C-264/19: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 29. ožujka 2019. uputio Bundesgerichtshof (Njemačka) — Constantin Film Verleih GmbH protiv YouTube LLC, Google Inc.

text:
               8.7.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 230/19

      Zahtjev za prethodnu odluku koji je 29. ožujka 2019. uputio Bundesgerichtshof (Njemačka) — Constantin Film Verleih GmbH protiv YouTube LLC, Google Inc.
      (predmet C-264/19)
      (2019/C 230/23)
      Jezik postupka: njemački

         Sud koji je uputio zahtjev

      Bundesgerichtshof

         Stranke glavnog postupka

         Tužitelj: Constantin Film Verleih GmbH

         Tuženici: YouTube LLC, Google Inc.

         Prethodna pitanja

                  1.

                  Obuhvaćaju li adrese proizvođača, izrađivača, distributera, dobavljača i drugih prethodnih posjednika robe ili usluga kao i trgovaca na veliko i malo navedene u članku 8. stavku 2. točki (a) Direktive 2004/48/EZ (1), koje su prema potrebi obuhvaćene pojmom podataka iz članka 8. stavka 1. Direktive 2004/48/EZ:

                              (a)

                              adrese e-pošte korisnika usluga i/ili

                              (b)

                              telefonske brojeve korisnika usluga i/ili

                              (c)

                              IP adrese kojima su se korisnici usluga koristili za prenošenje datoteka koje povrjeđuju pravo, zajedno s točnim vremenom tog prenošenja?

                  2.

                  U slučaju potvrdnog odgovora na točku (c) prvog pitanja:
                  Obuhvaćaju li podaci koji se moraju pružiti prema članku 8. stavku 2. točki (a) Direktive 2004/48/EZ također i IP adresu korisnika kojom se korisnik neposredno prije prenošenja datoteka koje povrjeđuju pravo koristio radi pristupa svojem korisničkom računu za Google i YouTube, zajedno s točnim vremenom pristupa, neovisno o tome jesu li prilikom tog posljednjeg pristupa počinjene povrede prava?

         (1)  Uredba 2004/48/EZ Europskog Parlamenta i Vijeća od 29. travnja 2004. o provedbi prava intelektualnog vlasništva (SL 2004., L 157, str. 45.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 17., svezak 2., str. 74.)


title: predmet C-266/19: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 29. ožujka 2019. uputio Bundesgerichtshof (Njemačka) — EIS GmbH protiv TO

text:
               8.7.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 230/20

      Zahtjev za prethodnu odluku koji je 29. ožujka 2019. uputio Bundesgerichtshof (Njemačka) — EIS GmbH protiv TO
      (predmet C-266/19)
      (2019/C 230/24)
      Jezik postupka: njemački

         Sud koji je uputio zahtjev

      Bundesgerichtshof

         Stranke glavnog postupka

         Tužitelj: EIS GmbH

         Tuženik: TO

         Prethodna pitanja

                  1.

                  Je li neki telefonski broj u smislu uputa za popunjavanje uzorka uputa o odustajanju sukladno dijelu A Priloga I. Direktivi 2011/83/EU (1)„dostupan” ako poduzetnik telefonski broj navede u impresumu ili ga jasno i razumljivo prikaže na početnoj stranici svoje internetske stranice?

                  2.

                  Je li neki telefonski broj u smislu uputa za popunjavanje uzorka uputa o odustajanju sukladno dijelu A Priloga I. Direktivi 2011/83/EU „dostupan” ako poduzetnik telefonski priključak koristi u službene svrhe, ali ga ne koristi za zaključivanje ugovora na daljinu te ga stoga ne stavlja na raspolaganje radi otkazivanja ugovora na daljinu u obliku prihvata izjave o odustajanjuT

         (1)  Direktiva 2011/83/EU Europskog parlamenta i Vijeća od 25. listopada 2011. o pravima potrošača, SL 2011., L 304, str. 64. (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 15., svezak 8., str. 260.)


title: predmet C-279/19: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 3. travnja 2019. uputio Court of Appeal (Ujedinjena Kraljevina) — Commissioners for Her Majesty's Revenue and Customs protiv WR

text:
               8.7.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 230/21

      Zahtjev za prethodnu odluku koji je 3. travnja 2019. uputio Court of Appeal (Ujedinjena Kraljevina) — Commissioners for Her Majesty's Revenue and Customs protiv WR
      (predmet C-279/19)
      (2019/C 230/25)
      Jezik postupka: engleski

         Sud koji je uputio zahtjev

      Court of Appeal (Ujedinjena Kraljevina)

         Stranke glavnog postupka

         Žalitelj: Commissioners for Her Majesty's Revenue and Customs

         Druga stranka u postupku: WR

         Prethodna pitanja

                  1.

                  Je li osoba koja ima u fizičkom posjedu trošarinsku robu u trenutku nastanka obveze obračuna trošarine na tu robu u državi članici B obveznik plaćanja te trošarine na temelju članka 33. stavka 3. Direktive 2008/118/EZ (1) u okolnostima u kojima ta osoba

                              a)

                              nije imala pravni ili imovinski interes na trošarinskoj robi;

                              b)

                              prevozila je trošarinsku robu uz naknadu te u ime drugih između države članice A i države članice B; i

                              c)

                              znala je da ima u posjedu trošarinsku robu, ali nije znala i nije imala razloga sumnjati da je nastala obveza obračuna trošarine na tu robu u državi članici B, u tom trenutku ili prije nastanka te obveze?

                  2.

                  Razlikuje li se odgovor na prvo pitanje ako ta osoba nije znala da je roba koju ima u posjedu trošarinska roba?

         (1)  Direktiva Vijeća 2008/118/EZ od 16. prosinca 2008. o općim aranžmanima za trošarine i o stavljanju izvan snage Direktive 92/12/EEZ (SL 2009., L 9, str. 12.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 9., svezak 2., str. 174.)


title: predmet C-343/19: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 30. travnja 2019. uputio Landesgericht Klagenfurt (Austrija) — Verein für Konsumenteninformation protiv Volkswagen AG

text:
               8.7.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 230/22

      Zahtjev za prethodnu odluku koji je 30. travnja 2019. uputio Landesgericht Klagenfurt (Austrija) — Verein für Konsumenteninformation protiv Volkswagen AG
      (predmet C-343/19)
      (2019/C 230/27)
      Jezik postupka: njemački

         Sud koji je uputio zahtjev

      Landesgericht Klagenfurt

         Stranke glavnog postupka

         Tužitelj: Verein für Konsumenteninformation

         Tuženik: Volkswagen AG

         Prethodna pitanja

      Treba li članak 7. točku 2. Uredbe (EZ) br. 1215/2012 od 12. prosinca 2012. Europskog parlamenta i Vijeća o [sudskoj] nadležnosti, priznavanju i izvršenju sudskih odluka u građanskim i trgovačkim stvarima (1) tumačiti na način da se, u situaciji poput one u glavnom postupku, „mjestom u kojem je nastala štetna radnja [nastao štetan događaj]” treba smatrati mjesto u državi članici u kojem je šteta nastala ako se ta šteta sastoji isključivo od financijskog gubitka koji je izravna posljedica delikta koji se dogodio u drugoj državi članici?

         (1)  SL 2012., L 351, str. 1. (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 19., svezak 11., str. 289.)


title: predmet C-354/19: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 3. svibnja 2019. uputio Svea Hovrätt, Patent- och marknadsöverdomstolen (Švedska) — Novartis AG protiv Patent-och registreringsverket

text:
               8.7.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 230/23

      Zahtjev za prethodnu odluku koji je 3. svibnja 2019. uputio Svea Hovrätt, Patent- och marknadsöverdomstolen (Švedska) — Novartis AG protiv Patent-och registreringsverket
      (predmet C-354/19)
      (2019/C 230/28)
      Jezik postupka: švedski

         Sud koji je uputio zahtjev

      Svea Hovrätt, Patent- och marknadsöverdomstolen

         Stranke glavnog postupka

         Žalitelj: Novartis AG

         Druga stranka u postupku: Patent-och registreringsverket

         Prethodna pitanja

      Uzimajući u obzir temeljnu svrhu svjedodžbe o dodatnoj zaštiti za lijekove, naime poticanje farmaceutskih istraživanja u Europskoj uniji, protivi li se članku 3. točki (c) Uredbe br. 469/2009 (1), s obzirom na članak 3. stavak 2. Uredbe br. 1610/96, to da podnositelju zahtjeva kojem je prethodno bila dodijeljena svjedodžba o dodatnoj zaštiti za proizvod koji je sâm zaštićen važećim temeljnim patentnom, bude dodijeljena svjedodžba o dodatnoj zaštiti za novu primjenu proizvoda poput one u glavnom postupku u kojem nova primjena čini novu terapijsku indikaciju posebno zaštićenu novim temeljnim patentom?

         (1)  Uredba (EZ) br. 469/2009 Europskog parlamenta i Vijeća od 6. svibnja 2009. o svjedodžbi o dodatnoj zaštiti za lijekove (SL 2009., L 152, str. 1.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 13., svezak 64., str. 166.)


title: predmet C-390/19 P: Žalba koju je 17. svibnja 2019. podnijela Talijanska Republika protiv presude Općeg suda (četvrto vijeće) od 12. ožujka 2019. u predmetu T-135/15, Italija protiv Komisije

text:
               8.7.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 230/24

      Žalba koju je 17. svibnja 2019. podnijela Talijanska Republika protiv presude Općeg suda (četvrto vijeće) od 12. ožujka 2019. u predmetu T-135/15, Italija protiv Komisije
      (predmet C-390/19 P)
      (2019/C 230/29)
      Jezik postupka: talijanski

         Stranke

         Žalitelj: Talijanska Republika (zastupnici: G. Palmieri, agent, C. Colelli, avvocato dello Stato)

         Druge stranke u postupku: Europska komisija, Francuska Republika, Mađarska

         Žalbeni zahtjev

      Žalitelj od Suda zahtijeva da:

                  —

                  ukine, u dijelu koji je predmet ove žalbe, presudu Općeg suda Europske unije od 12. ožujka 2019., predmet T-135/15, Talijanska Republika protiv Europske komisije, dostavljenu 13. ožujka 2019., kojom je odbijen zahtjev koji je Talijanska Republika podnijela na temelju članka 263. Ugovora o funkcioniranju Europske unije protiv Provedbene odluke Komisije (EU) 2015/103 оd 16. siječnja 2015. o isključenju iz financiranja Europske unije određenih izdataka nastalih za države članice u okviru Europskog fonda za jamstva u poljoprivredi (EFJP) i Europskog poljoprivrednog fonda za ruralni razvoj (EPFRR) (priopćeno pod brojem dokumenta C(2015) 53) (1).

                  —

                  naložiti Komisiji snošenje troškova.

         Žalbeni razlozi i glavni argumenti

                  1.

                  POVREDA UREDABA BR. 320/2006 i 968/2006. POVREDA PRESUDE SUDA OD 14. STUDENOGA 2013., SPOJENI PREDMETI C-187/12 DO C-189/12, SFIR I DR.
                  Prvim žalbenim razlogom presuda se pobija u dijelu u kojem je pogrešno određen trenutak u kojem se trebalo provjeriti treba li se za silose koje imaju tvornice šećera koje su adresati potpora, smatrati da su „proizvodno postrojenje” i da ih je stoga legitimno imati, ako se podnesu zahtjevi za potpore radi potpunog rastavljanja postrojenja.

                  2.

                  DRUGI ŽALBENI RAZLOG: POVREDA KOMISIJINIH SMJERNICA UTVRĐENIH U DOKUMENTU BR. VI/5330/97
                  Drugim žalbenim razlogom presuda se pobija u dijelu u kojem je Opći sud Komisijinu odluku da ne primijeni „granični slučaj” smatrao legitimnom, iako je utvrdio da su u ovom slučaju ispunjena oba uvjeta predviđena u Prilogu 2. Smjernicama, koja su nužna za primjenu jednog od „graničnih slučajeva” koje je zakonodavac Unije smatrao relevantnima za isključenje ili smanjenje financijskog ispravka.

         (1)  SL 2015., L 16, str. 33.


title: predmet T-604/15: Presuda Općeg suda od 22. svibnja 2019. — Ertico — ITS Europe protiv Komisije („Sedmi okvirni program za istraživanje i tehnološki razvoj i demonstracijske aktivnosti — Preporuka 2003/361/EZ — Odluka ocjenjivačkog odbora Komisije o kvalifikaciji mikro, malim ili srednjim poduzećem — Zahtjev za preispitivanje na temelju točaka 1.2.6 i 1.2.7 priloga Odluci 2012/838/EU, Euratom — Nepostojanje upravnog postupka u smislu članka 22. Uredbe (EZ) br. 58/2003 — Prava obrane — Načelo dobre uprave — Pravna sigurnost — Legitimna očekivanja — Pravomoćnost — Kriteriji za definiranje mikro, malim ili srednjim poduzećem u politikama Unije — Pojam ‚poduzeća’ — Pojam ‚gospodarske aktivnosti — Kriterij neovisnosti — Obveza obrazlaganja”)

text:
               8.7.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 230/25

      Presuda Općeg suda od 22. svibnja 2019. — Ertico — ITS Europe protiv Komisije
      (predmet T-604/15) (1)

      („Sedmi okvirni program za istraživanje i tehnološki razvoj i demonstracijske aktivnosti - Preporuka 2003/361/EZ - Odluka ocjenjivačkog odbora Komisije o kvalifikaciji mikro, malim ili srednjim poduzećem - Zahtjev za preispitivanje na temelju točaka 1.2.6 i 1.2.7 priloga Odluci 2012/838/EU, Euratom - Nepostojanje upravnog postupka u smislu članka 22. Uredbe (EZ) br. 58/2003 - Prava obrane - Načelo dobre uprave - Pravna sigurnost - Legitimna očekivanja - Pravomoćnost - Kriteriji za definiranje mikro, malim ili srednjim poduzećem u politikama Unije — Pojam ‚poduzeća’ - Pojam ‚gospodarske aktivnosti - Kriterij neovisnosti - Obveza obrazlaganja”)
      (2019/C 230/30)
      Jezik postupka: engleski

         Stranke

         Tužitelj: European Road Transport Telematics Implementation Coordination Organisation — Intelligent Transport Systems & Services Europe (Ertico — ITS Europe) (Bruxelles, Belgija) (zastupnici: M. Wellinger i K. T’Syen, odvjetnici)

         Tuženik: Europska komisija (zastupnici: u početku R. Lyal i M. Clausen, zatim R. Lyal i A. Kyratsou, agenti)

         Predmet

      Zahtjev na temelju članka 263. UFEU-a za poništenje odluke od 18. kolovoza 2015. ocjenjivačkog odbora predviđenog točkom 1.2.7 priloga Odluci 2012/838/EU, Euratom Komisije od 18. prosinca 2012. o usvajanju pravila s ciljem osiguranja dosljedne provjere postojanja i pravnog statusa sudionika, kao i njihovih poslovnih i financijskih sposobnosti, u neizravnim aktivnostima koje dobivaju potporu u obliku bespovratnih sredstava na temelju Sedmog okvirnog programa Europske zajednice za istraživanja, tehnološki razvoj i demonstracijske aktivnosti i na temelju Sedmog okvirnog programa Europske zajednice za atomsku energiju za aktivnosti u području nuklearnih istraživanja i osposobljavanja (SL 2012, L 359, str. 45.), u dijelu u kojem je njome odlučeno da se tužitelja ne može kvalificirati mikro, malim ili srednjim poduzećem u smislu Preporuke Komisije 2003/361/EZ od 6. svibnja 2003. o definiciji mikro, malih i srednjih poduzeća (SL 2003, L 124, str. 36.).

         Izreka

                  1.

                     Tužba se odbija.

                  2.

                     European Road Transport Telematics Implementation Coordination Organisation — Intelligent Transport Systems & Services Europe (Ertico — ITS Europe) će snositi polovicu vlastitih troškova.

                  3.

                     Europska komisija će, osim vlastitih troškova, snositi i polovicu troškova Ertico — ITS Europe.

         (1)  SL C 414, 14. 12. 2015.


title: predmet T-197/16: Presuda Općeg suda od 22. svibnja 2019. — Andrea Incontri protiv EUIPO-a — Higicol (ANDREA INCONTRI) („Žig Europske unije — Postupak povodom prigovora — Prijava verbalnog žiga Europske unije ANDREA INCONTRI — Raniji verbalni žig Europske unije ANDREIA — Relativni razlog za odbijanje — Članak 8. stavak 1. točka (b) Uredbe (EZ) br. 207/2009 (koji je postao članak 8. stavak 1. točka (b) Uredbe (EU) 2017/1001) — Razlikovni karakter imena i prezimena — Ovlast preinačavanja”)

text:
               8.7.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 230/26

      Presuda Općeg suda od 22. svibnja 2019. — Andrea Incontri protiv EUIPO-a — Higicol (ANDREA INCONTRI)
      (predmet T-197/16) (1)

      („Žig Europske unije - Postupak povodom prigovora - Prijava verbalnog žiga Europske unije ANDREA INCONTRI - Raniji verbalni žig Europske unije ANDREIA - Relativni razlog za odbijanje - Članak 8. stavak 1. točka (b) Uredbe (EZ) br. 207/2009 (koji je postao članak 8. stavak 1. točka (b) Uredbe (EU) 2017/1001) - Razlikovni karakter imena i prezimena - Ovlast preinačavanja”)
      (2019/C 230/31)
      Jezik postupka: engleski

         Stranke

         Tužitelj: Andrea Incontri Srl (Milano, Italija) (zastupnici: A. Perani i J. Graffer, odvjetnici)

         Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (zastupnik: D. Gája, agent)

         Druga stranka u postupku pred žalbenim vijećem EUIPO-a, intervenijent u postupku pred Općim sudom: Higicol, SA (Baguim do monte, Portugal) (zastupnici: Á. Pinho i J. M. Pimenta, odvjetnici)

         Predmet

      Tužba podnesena protiv odluke četvrtog žalbenog vijeća EUIPO-a od 25. veljače 2016. (predmet R 146/2015-4), koja se odnosi na postupak povodom prigovora između Higicola i Andrea Incontrija.

         Izreka

                  1.

                     Poništava se odluka četvrtog žalbenog vijeća Ureda Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO) od 25. veljače 2016. (predmet R 146/2015-4).

                  2.

                     EUIPO će, osim vlastitih, snositi i polovicu troškova društva Andrea Incontri Srl, uključujući i nužne troškove koje je potonje imalo u postupku pred žalbenim vijećem EUIPO-a.

                  3.

                     Higicol, SA će, osim vlastitih, snositi i polovicu troškova društva Andrea Incontri, uključujući i nužne troškove koje je potonje imalo u postupku pred žalbenim vijećem EUIPO-a.

         (1)  SL C 243, 4. 7. 2016.


title: predmet C-744/18 P: Žalba koju je 29. studenoga 2018. podnio Volkswagen AG protiv presude Općeg suda (osmo vijeće) od 19. rujna 2018. u predmetu T-623/16, Volkswagen AG protiv EUIPO-a

text:
               15.7.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 238/3

      Žalba koju je 29. studenoga 2018. podnio Volkswagen AG protiv presude Općeg suda (osmo vijeće) od 19. rujna 2018. u predmetu T-623/16, Volkswagen AG protiv EUIPO-a
      (predmet C-744/18 P)
      (2019/C 238/03)
      Jezik postupka: njemački

         Stranke

         Žalitelj: Volkswagen AG (zastupnici: F. Thiering i L. Steidle, odvjetnici)

         Druga stranka u postupku: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO)
      Rješenjem od 21. svibnja 2019. Sud Europske unije (sedmo vijeće) odbacio je žalbu kao djelomično očito nedopuštenu i odbio kao djelomično očito neosnovanu te je odlučio da žalitelj snosi vlastite troškove.


title: predmet C-653/17 P: Presuda Suda (peto vijeće) od 15. svibnja 2019. — VM Vermögens-Management GmbH protiv Ureda Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO), DAT Vermögensmanagement GmbH (Žalba — Žig Europske unije — Uredba (EZ) br. 207/2009 — Uredba (EU) 2015/2424 — Postupak za proglašenje žiga ništavim — Verbalni žig Vermögensmanufaktur — Proglašenje žiga ništavim — Pravo na pošteno suđenje — Ispitivanje činjeničnog stanja po službenoj dužnosti — Retroaktivnost — Nadležnost Općeg suda — Obrazloženje presuda)

text:
               29.7.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 255/5

      Presuda Suda (peto vijeće) od 15. svibnja 2019. — VM Vermögens-Management GmbH protiv Ureda Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO), DAT Vermögensmanagement GmbH
      (predmet C-653/17 P) (1)

      (Žalba - Žig Europske unije - Uredba (EZ) br. 207/2009 - Uredba (EU) 2015/2424 - Postupak za proglašenje žiga ništavim - Verbalni žig Vermögensmanufaktur - Proglašenje žiga ništavim - Pravo na pošteno suđenje - Ispitivanje činjeničnog stanja po službenoj dužnosti - Retroaktivnost - Nadležnost Općeg suda - Obrazloženje presuda)
      (2019/C 255/06)
      Jezik postupka: njemački

         Stranke

         Žalitelj: VM Vermögens-Management GmbH (zastupnici: T. Dolde i P. Homann, Rechtsanwälte)

         Druge stranke u postupku: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO) (zastupnik: S. Hanne, agent), DAT Vermögensmanagement GmbH

         Izreka

                  1.

                  Žalba se odbija.

                  2.

                  VM Vermögens-Management GmbH snosi, osim vlastitih troškova, i troškove Ureda Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO).

         (1)  SL C 94, 12. 3. 2018.


title: predmet C-204/18 P: Presuda Suda (deveto vijeće) od 16. svibnja 2019. — Asociación de la pesca y acuicultura del entorno de Doñana y del Bajo Guadalquívir (Pebagua) protiv Europske komisije (Žalba — Okoliš — Sprječavanje i upravljanje unošenja i širenja invazivnih stranih vrsta — Uredba (EU) br. 1143/2014 — Provedbena uredba (EU) 2016/1141 — Donošenje popisa invazivnih stranih vrsta koje izazivaju zabrinutost u Uniji — Uvrštenje vrste Procambarus clarkii)

text:
               29.7.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 255/12

      Presuda Suda (deveto vijeće) od 16. svibnja 2019. — Asociación de la pesca y acuicultura del entorno de Doñana y del Bajo Guadalquívir (Pebagua) protiv Europske komisije
      (predmet C-204/18 P) (1)

      (Žalba - Okoliš - Sprječavanje i upravljanje unošenja i širenja invazivnih stranih vrsta - Uredba (EU) br. 1143/2014 - Provedbena uredba (EU) 2016/1141 - Donošenje popisa invazivnih stranih vrsta koje izazivaju zabrinutost u Uniji - Uvrštenje vrste Procambarus clarkii)
      (2019/C 255/15)
      Jezik postupka: španjolski

         Stranke

         Žalitelj: Asociación de la pesca y acuicultura del entorno de Doñana y del Bajo Guadalquívir (Pebagua) (zastupnik: A. Uceda Sosa, odvjetnik)

         Druga stranka u postupku: Europska komisija (zastupnici: P. Němečková i C. Hermes, agenti)

         Izreka

                  1)

                  Žalba se odbija.

                  2)

                  Asociación de la pesca y acuicultura del entorno de Doñana y del Bajo Guadalquivir (Pebagua) nalaže se snošenje troškova.

         (1)  SL C 268, 30. 7. 2018.


title: predmet T-376/19: Tužba podnesena 24. lipnja 2019. — El Corte Inglés protiv EUIPO-a — Big Bang (LTC latiendaencasa.es BIG BANG DAY)

text:
               5.8.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 263/72

      Tužba podnesena 24. lipnja 2019. — El Corte Inglés protiv EUIPO-a — Big Bang (LTC latiendaencasa.es BIG BANG DAY)
      (predmet T-376/19)
      (2019/C 263/77)
      Jezik na kojem je tužba podnesena: španjolski

         Stranke

         Tužitelj: El Corte Inglés, SA (Madrid, Španjolska) (zastupnik: J.L. Rivas Zurdo, odvjetnik)

         Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO)

         Druga stranka u postupku pred žalbenim vijećem: Big Bang, trgovina in storitve, d.o.o. (Ljubljana, Slovenija)

         Podaci o postupku pred EUIPO-om

         Podnositelj prijave spornog žiga: tužitelj u postupku pred Općim sudom

         Predmetni sporni žig: prijava figurativnog žiga Europske unije LTC latiendaencasa.es BIG BANG DAY — Prijava za registraciju br. 15 879 323

         Postupak pred EUIPO-om: postupak povodom prigovora

         Pobijana odluka: odluka petog žalbenog vijeća EUIPO-a od 5. travnja 2019. u predmetu R 1684/2018-5

         Tužbeni zahtjev

      Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

                  —

                  prihvati ovu tužbu za poništenje i na temelju nje poništi pobijanu odluku kojom je odbijena tužiteljeva tužba i potvrđena odluka Odjela za prigovore (prigovor B 2 840 414) kojom je odbijena registracija žiga Europske unije br. 15 879 323 samo za proizvode i usluge iz razreda za koje je podnesen prigovor (7., 9., 11., 16., 35. i 42.), osim sljedećih proizvoda iz razreda 7. za koje je registracija također dopuštena: „spojne i prijenosne komponentne strojeva (osim za kopnena vozila); poljoprivredne sprave osim ručnih sprava; inkubatori za jaja; prodajni automati” i

                  —

                  naloži snošenje troškova stranci ili strankama koje se protive ovoj tužbi.

         Tužbeni razlog

      Povreda članka 8. stavka 1. točke (b) Uredbe (EU) br. 2017/1001 Europskog parlamenta i Vijeća.


title: predmet C-391/18: Rješenje predsjednika devetog vijeća Suda od 8. travnja 2019. — Europska komisija protiv Republike Hrvatske

text:
               19.8.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 280/33

      Rješenje predsjednika devetog vijeća Suda od 8. travnja 2019. — Europska komisija protiv Republike Hrvatske
      (predmet C-391/18) (1)

      (2019/C 280/46)
      Jezik postupka: hrvatski
      Predsjednik devetog vijeća odredio je brisanje predmeta.

         (1)  SL C 268, 30. 7. 2018.


title: predmet C-294/19: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 10. travnja 2019. uputila Curtea de Apel Constanța (Rumunjska) — Agenția de Plăți și Intervenție pentru Agricultură — Centrul Județean Tulcea protiv SC Piscicola Tulcea SA

text:
               26.8.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 288/13

      Zahtjev za prethodnu odluku koji je 10. travnja 2019. uputila Curtea de Apel Constanța (Rumunjska) — Agenția de Plăți și Intervenție pentru Agricultură — Centrul Județean Tulcea protiv SC Piscicola Tulcea SA
      (predmet C-294/19)
      (2019/C 288/16)
      Jezik postupka: rumunjski

         Sud koji je uputio zahtjev

      Curtea de Apel Constanța

         Stranke glavnog postupka

         Žalitelj (tuženik u prvostupanjskom postupku): Agenția de Plăți și Intervenție pentru Agricultură — Centrul Județean Tulcea

         Druga stranka u žalbenom postupku (tužitelj u prvostupanjskom postupku): SC Piscicola Tulcea SA

         Prethodno pitanje

      Treba li odredbe članka 2. [i] članka 34. stavka 2. Uredbe Vijeća (EZ) br. 73/2009 od 19. siječnja 2009. o utvrđivanju zajedničkih pravila za programe izravne potpore za poljoprivrednike u okviru zajedničke poljoprivredne politike i utvrđivanju određenih programa potpore za poljoprivrednike, o izmjeni uredaba (EZ) br. 1290/2005, (EZ) br. 247/2006, (EZ) br. 378/2007 i stavljanju izvan snage Uredbe (EZ) br. 1782/2003 (1), te odredbe članka 2. Uredbe Komisije (EZ) br. 1120/2009 od 29. listopada 2009. o utvrđivanju detaljnih pravila za provedbu programa jedinstvenih plaćanja predviđenog u glavi III. Uredbe Vijeća (EZ) br. 73/2009 o utvrđivanju zajedničkih pravila za programe izravne potpore za poljoprivrednike u okviru zajedničke poljoprivredne politike i utvrđivanju određenih programa potpore za poljoprivrednike (2), tumačiti na način da im se protivi nacionalni propis koji, u okolnostima kao u glavnom postupku, isključuje plaćanja poljoprivrednicima zato što ribogojilišta koja se koriste kao obradiva zemljišta nisu „poljoprivredna površina” u smislu članka 2. Uredbe br. 1120/2009 jer se ne smatraj[u] prihvatljivim zemljištem u smislu članka 34. stavka 2. Uredbe (EZ) br. 73/2009?

         (1)  SL 2009., L 30, str. 16. (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 3., svezak 19., str. 199.)

         (2)  SL 2009., L 316, str. 1. (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 3., svezak 20., str. 167.)


title: predmet T-466/16: Presuda Općeg suda od 26. lipnja 2019. — NRW. Bank protiv SRB-a („Tužba za poništenje — Ekonomska i monetarna unija — Bankovna unija — Jedinstveni sanacijski mehanizam za kreditne institucije i određena investicijska društva (SRM) — Jedinstveni fond za sanaciju (SRF) — Utvrđivanje ex ante doprinosa za 2016. — Rok za podnošenje tužbe — Nepravodobnost — Članak 76. Poslovnika Općeg suda — Nedopuštenost”)

text:
               26.8.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 288/44

      Presuda Općeg suda od 26. lipnja 2019. — NRW. Bank protiv SRB-a
      (predmet T-466/16) (1)

      („Tužba za poništenje - Ekonomska i monetarna unija - Bankovna unija - Jedinstveni sanacijski mehanizam za kreditne institucije i određena investicijska društva (SRM) - Jedinstveni fond za sanaciju (SRF) - Utvrđivanje ex ante doprinosa za 2016. - Rok za podnošenje tužbe - Nepravodobnost - Članak 76. Poslovnika Općeg suda - Nedopuštenost”)
      (2019/C 288/56)
      Jezik postupka: njemački

         Stranke

         Tužitelj: NRW. Bank (Düsseldorf, Njemačka) (zastupnici: A. Behrens, J. Kraayvanger i J. Seitz, a zatim J. Seitz i D. Flore, odvjetnici)

         Tuženik: Jedinstveni sanacijski odbor (zastupnici: B. Meyring, S. Schelo, T. Klupsch i S. Ianc, odvjetnici)

         Intervenijenti u potporu tuženiku: Vijeće Europske unije (zastupnici: K. Michoel i J. Bauerschmidt, agenti), Europska komisija (zastupnici: A. Steiblytė i K.-Ph. Wojcik, agenti)

         Predmet

      Zahtjev na temelju članka 263. UFEU-a za poništenje, s jedne strane, odluke SRB-a koja je donesena na njegovoj izvršnoj sjednici od 15. travnja 2016. o ex ante doprinosima Jedinstvenom fondu za sanaciju za 2016. (SRB/ES/SRF/2016/06) i, s druge strane, odluke SRB-a koja je donesena na njegovoj izvršnoj sjednici od 20. svibnja 2016. o prilagodbi ex ante doprinosa Jedinstvenom fondu za sanaciju za 2016., i dopuni odluke SRB-a koja je donesena na njegovoj izvršnoj sjednici od 15. travnja 2016. o ex ante doprinosima Jedinstvenom fondu za sanaciju za 2016. (SRB/ES/SRF/2016/13) u dijelu u kojem se odnose na tužitelja.

         Izreka

                  1.

                     Tužba se odbacuje kao nedopuštena.

                  2.

                     NRW. Bank snosit će vlastite troškove kao i one Jedinstvenog sanacijskog odbora (SRB).

                  3.

                     Vijeće Europske unije i Europska komisija snosit će vlastite troškove.

         (1)  SL C 371, 10.10.2016.


title: predmet C-377/17: Presuda Suda (četvrto vijeće) od 4. srpnja 2019. — Europska komisija protiv Savezne Republike Njemačke (Povreda obveze države članice — Usluge na unutarnjem tržištu — Direktiva 2006/123/EZ — Članak 15. — Članak 49. UFEU-a — Sloboda poslovnog nastana — Naknade arhitekata i inženjera za usluge planiranja — Najniže i najviše tarife)

text:
               9.9.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 305/2

      Presuda Suda (četvrto vijeće) od 4. srpnja 2019. — Europska komisija protiv Savezne Republike Njemačke
      (predmet C-377/17) (1)

      (Povreda obveze države članice - Usluge na unutarnjem tržištu - Direktiva 2006/123/EZ - Članak 15. - Članak 49. UFEU-a - Sloboda poslovnog nastana - Naknade arhitekata i inženjera za usluge planiranja - Najniže i najviše tarife)
      (2019/C 305/02)
      Jezik postupka: njemački

         Stranke

         Tužitelj: Europska komisija (zastupnici: W. Mölls, L. Malferrari i H. Tserepa-Lacombe, agenti)

         Tuženik: Savezna Republika Njemačka (zastupnici: T. Henze i D. Klebs, agenti)

         Intervenijent u potporu tuženiku: Mađarska (zastupnici: M.Z. Fehér, G. Koós i M. M. Tátrai, agenti)

         Izreka

                  1.

                  Zadržavanjem fiksnih tarifa arhitekata i inženjera za usluge planiranja, Savezna Republika Njemačka povrijedila je svoje obveze iz članka 15. stavka 1., članka 15. stavka 2. točke (g) i članka 15. stavka 3. Direktive 2006/123/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 12. prosinca 2006. o uslugama na unutarnjem tržištu.

                  2.

                  Saveznoj Republici Njemačkoj nalaže se snošenje vlastitih troškova i troškova koje zahtijeva Europska komisija.

                  3.

                  Mađarska će snositi vlastite troškove.

         (1)  SL C 269, 14.8.2017.


title: predmet C-622/17: Presuda Suda (drugo vijeće) od 4. srpnja 2019. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Vilniaus apygardos administracinis teismas — Litva) — Baltic Media Alliance Ltd. protiv Lietuvos radijo ir televizijos komisija (Zahtjev za prethodnu odluku — Slobodno pružanje usluga — Direktiva 2010/13/EU — Audiovizualne medijske usluge — Televizijsko emitiranje — Članak 3. stavci 1. i 2. — Sloboda prijema i ponovnog prijenosa — Poticanje na mržnju na temelju nacionalnosti — Mjere koje je poduzela država članica primateljica — Privremena obveza pružateljâ medijskih usluga i drugih osoba koje pružaju uslugu internetske distribucije kanala ili televizijskih emisija da na državnom području te države članice emitiraju odnosno ponovno prenose televizijski kanal samo u okviru televizijskih paketa kanala za koje se plaća dodatna naknada)

text:
               9.9.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 305/5

      Presuda Suda (drugo vijeće) od 4. srpnja 2019. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Vilniaus apygardos administracinis teismas — Litva) — Baltic Media Alliance Ltd. protiv Lietuvos radijo ir televizijos komisija
      (predmet C-622/17) (1)

      (Zahtjev za prethodnu odluku - Slobodno pružanje usluga - Direktiva 2010/13/EU - Audiovizualne medijske usluge - Televizijsko emitiranje - Članak 3. stavci 1. i 2. - Sloboda prijema i ponovnog prijenosa - Poticanje na mržnju na temelju nacionalnosti - Mjere koje je poduzela država članica primateljica - Privremena obveza pružateljâ medijskih usluga i drugih osoba koje pružaju uslugu internetske distribucije kanala ili televizijskih emisija da na državnom području te države članice emitiraju odnosno ponovno prenose televizijski kanal samo u okviru televizijskih paketa kanala za koje se plaća dodatna naknada)
      (2019/C 305/05)
      Jezik postupka: litavski

         Sud koji je uputio zahtjev

      Vilniaus apygardos administracinis teismas

         Stranke glavnog postupka

         Tužitelj: Baltic Media Alliance Ltd.

         Tuženik: Lietuvos radijo ir televizijos komisija

         Izreka

      Članak 3. stavke 1. i 2. Direktive 2010/13/EU Europskog parlamenta i Vijeća od 10. ožujka 2010. o koordinaciji određenih odredaba utvrđenih zakonima i drugim propisima u državama članicama o pružanju audiovizualnih medijskih usluga (Direktiva o audiovizualnim medijskim uslugama) treba tumačiti na način da mjera javnog poretka koju je donijela država članica — kojom se pružateljima medijskih usluga čije su emisije usmjerene prema državnom području te države članice i drugim osobama koje potrošačima navedene države članice pružaju uslugu internetske distribucije kanala ili televizijskih emisija nalaže da tijekom dvanaest mjeseci na državnom području te iste države članice televizijski kanal koji dolazi iz druge države članice distribuiraju odnosno ponovno prenose samo u okviru televizijskih paketa kanala za koje se plaća dodatna naknada, a kojom se, međutim, ne sprječava ponovni prijenos kao takav na državnom području te prve države članice televizijskih emisija tog kanala — nije obuhvaćena tom odredbom.

         (1)  SL C 52, 12.2.2018.


title: predmet C-624/17: Presuda Suda (drugo vijeće) od 4. srpnja 2019. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Gerechtshof Den Haag — Nizozemska) — kazneni postupak protiv Tronex BV (Zahtjev za prethodnu odluku — Okoliš — Otpad — Pošiljke — Uredba (EZ) br. 1013/2006 — Članak 2. točka 1. — Direktiva 2008/98/EZ — Članak 3. točka 1. — Pojmovi „pošiljke otpada” i „otpad” — Zaliha robe koja je izvorno bila namijenjena maloprodaji, a koju su potrošači vratili ili je postala višak u prodavateljevoj ponudi)

text:
               9.9.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 305/5

      Presuda Suda (drugo vijeće) od 4. srpnja 2019. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Gerechtshof Den Haag — Nizozemska) — kazneni postupak protiv Tronex BV
      (predmet C-624/17) (1)

      (Zahtjev za prethodnu odluku - Okoliš - Otpad - Pošiljke - Uredba (EZ) br. 1013/2006 - Članak 2. točka 1. - Direktiva 2008/98/EZ - Članak 3. točka 1. - Pojmovi „pošiljke otpada” i „otpad” - Zaliha robe koja je izvorno bila namijenjena maloprodaji, a koju su potrošači vratili ili je postala višak u prodavateljevoj ponudi)
      (2019/C 305/06)
      Jezik postupka: nizozemski

         Sud koji je uputio zahtjev

      Gerechtshof Den Haag

         Stranka glavnog kaznenog postupka

      Tronex BV

         Izreka

      Pošiljku u treću zemlju zalihe električnih i elektroničkih uređaja, poput onih o kojima je riječ u glavnom postupku, koji su izvorno bili namijenjeni maloprodaji, ali ih je potrošač vratio ili ih je, zbog raznih razloga, trgovac vratio svojem dobavljaču, treba smatrati „pošiljkom otpada” u smislu članka 1. stavka 1. Uredbe (EZ) br. 1013/2006 Europskog parlamenta i Vijeća od 14. lipnja 2006. o pošiljkama otpada u vezi s njezinim člankom 2. točkom 1. i člankom 3. točkom 1. Direktive 2008/98/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 19. studenoga 2008. o otpadu i stavljanju izvan snage određenih direktiva, kada ta zaliha sadržava uređaje čije ispravno funkcioniranje nije prethodno utvrđeno ili koji nisu pravilno zaštićeni od oštećenja tijekom transporta. Nasuprot tomu, takva roba koja je u prodavateljevoj ponudi postala višak, a nalazi se u neotvorenom izvornom pakiranju, bez suprotnih indicija, ne smije se smatrati otpadom.

         (1)  SL C 32, 29.1.2018.


title: predmet C-644/17: Presuda Suda (četvrto vijeće) od 3. srpnja 2019. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Hoge Raad der Nederlanden — Nizozemska) — postupak protiv Eurobolta BV (Zahtjev za prethodnu odluku — Članak 267. UFEU-a — Pravo na djelotvoran pravni lijek — Opseg nacionalnog sudskog nadzora akta Europske unije — Uredba (EZ) br. 1225/2009 — Članak 15. stavak 2. — Dostava svih relevantnih podataka državama članicama najkasnije deset radnih dana prije sastanka Savjetodavnog odbora — Pojam „relevantni podaci” — Bitna postupovna odredba — Provedbena uredba (EU) br. 723/2011 — Proširenje antidampinške pristojbe uvedene na uvoz određenih željeznih ili čeličnih elemenata za pričvršćivanje podrijetlom iz Kine na uvoz poslan iz Malezije — Valjanost)

text:
               9.9.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 305/6

      Presuda Suda (četvrto vijeće) od 3. srpnja 2019. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Hoge Raad der Nederlanden — Nizozemska) — postupak protiv Eurobolta BV
      (predmet C-644/17) (1)

      (Zahtjev za prethodnu odluku - Članak 267. UFEU-a - Pravo na djelotvoran pravni lijek - Opseg nacionalnog sudskog nadzora akta Europske unije - Uredba (EZ) br. 1225/2009 - Članak 15. stavak 2. - Dostava svih relevantnih podataka državama članicama najkasnije deset radnih dana prije sastanka Savjetodavnog odbora - Pojam „relevantni podaci” - Bitna postupovna odredba - Provedbena uredba (EU) br. 723/2011 - Proširenje antidampinške pristojbe uvedene na uvoz određenih željeznih ili čeličnih elemenata za pričvršćivanje podrijetlom iz Kine na uvoz poslan iz Malezije - Valjanost)
      (2019/C 305/07)
      Jezik postupka: nizozemski

         Sud koji je uputio zahtjev

      Hoge Raad der Nederlanden

         Stranke glavnog postupka

      Eurobolt BV

         Uz sudjelovanje: Staatssecretaris van Financiën

         Izreka

                  1.

                  Članak 267. UFEU-a treba tumačiti na način da se radi osporavanja valjanosti akta sekundarnog prava Unije osoba može pred nacionalnim sudom pozivati na prigovore koji se mogu isticati u okviru tužbe za poništenje na temelju članka 263. UFEU-a, uključujući prigovore koji se temelje na nepoštovanju uvjeta za donošenje takvog akta.

                  2.

                  Članak 267. UFEU-a u vezi s člankom 4. stavkom 3. UEU-a treba tumačiti na način da nacionalni sud ima pravo prije obraćanja Sudu od institucija Europske unije koje su sudjelovale u izradi akta sekundarnog prava Unije valjanost kojega se pred njime osporava zatražiti precizne informacije i elemente koje smatra neophodnima radi uklanjanja svake svoje sumnje o valjanosti dotičnog akta Unije i izbjegavanja obraćanja Sudu s prethodnim pitanjem o ocjeni valjanosti tog akta.

                  3.

                  Provedbena uredba Vijeća (EU) br. 723/2011 od 18. srpnja 2011. o proširenju konačne antidampinške pristojbe uvedene Uredbom (EZ) br. 91/2009 o uvozu određenih željeznih ili čeličnih elemenata za pričvršćivanje podrijetlom iz Narodne Republike Kine na uvoz određenih željeznih ili čeličnih elemenata za pričvršćivanje poslanih iz Malezije, bez obzira na to imaju li deklarirano podrijetlo iz Malezije ili ne, nevaljana je jer je donesena u suprotnosti s člankom 15. stavkom 2. Uredbe Vijeća (EZ) br. 1225/2009 od 30. studenoga 2009. o zaštiti od dampinškog uvoza iz zemalja koje nisu članice Europske zajednice.

         (1)  SL C 52, 12.2.2018.


title: predmet C-649/17: Presuda Suda (prvo vijeće) od 10. srpnja 2019. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Bundesgerichtshof — Njemačka) — Bundesverband der Verbraucherzentralen und Verbraucherverbände — Verbraucherzentrale Bundesverband e.V. protiv Amazon EU Sàrl (Zahtjev za prethodnu odluku — Zaštita potrošača — Direktiva 2011/83/EU — Članak 6. stavak 1. točka (c) — Obveza informiranja kod ugovora na daljinu i ugovora sklopljenih izvan poslovnih prostorija — Obveza za trgovca da navede svoj broj telefona i telefaksa „kad su dostupni” — Doseg)

text:
               9.9.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 305/7

      Presuda Suda (prvo vijeće) od 10. srpnja 2019. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Bundesgerichtshof — Njemačka) — Bundesverband der Verbraucherzentralen und Verbraucherverbände — Verbraucherzentrale Bundesverband e.V. protiv Amazon EU Sàrl
      (predmet C-649/17) (1)

      (Zahtjev za prethodnu odluku - Zaštita potrošača - Direktiva 2011/83/EU - Članak 6. stavak 1. točka (c) - Obveza informiranja kod ugovora na daljinu i ugovora sklopljenih izvan poslovnih prostorija - Obveza za trgovca da navede svoj broj telefona i telefaksa „kad su dostupni” - Doseg)
      (2019/C 305/08)
      Jezik postupka: njemački

         Sud koji je uputio zahtjev

      Bundesgerichtshof

         Stranke glavnog postupka

         Tužitelj: Bundesverband der Verbraucherzentralen und Verbraucherverbände — Verbraucherzentrale Bundesverband e.V.

         Tuženik: Amazon EU Sàrl

         Izreka

      Članak 6. stavak 1. točku (c) Direktive 2011/83/EU Europskog parlamenta i Vijeća od 25. listopada 2011. o pravima potrošača, izmjeni Direktive Vijeća 93/13/EEZ i Direktive 1999/44/EZ Europskog parlamenta i Vijeća te o stavljanju izvan snage Direktive Vijeća 85/577/EEZ i Direktive 97/7/EZ Europskog parlamenta i Vijeća treba tumačiti na način da mu se, s jedne strane, protivi nacionalni propis poput onoga o kojem je riječ u glavnom postupku, koji trgovcu nalaže da u svim okolnostima stavi na raspolaganje svoj telefonski broj prije nego što s potrošačem sklopi ugovor na daljinu ili ugovor sklopljen izvan poslovnih prostorija iz članka 2. točaka 7. i 8. te direktive. S druge strane, navedena odredba ne podrazumijeva trgovčevu obvezu da uspostavi telefonsku liniju, telefaks ili novu adresu elektroničke pošte kako bi potrošačima omogućio da stupe u vezu s njim, nego nalaže da trgovac mora dati taj telefonski broj, broj telefaksa ili svoju adresu elektroničke pošte samo ako već raspolaže tim sredstvima komuniciranja s potrošačima.
      Članak 6. stavak 1. točku (c) Direktive 2011/83 treba tumačiti na način da, iako ta odredba trgovcu nalaže obvezu da potrošaču stavi na raspolaganje komunikacijsko sredstvo koje može ispuniti kriterije izravne i učinkovite komunikacije, tom se članku ne protivi to da navedeni trgovac stavi na raspolaganje komunikacijska sredstva različita od onih navedenih u toj odredbi kako bi ispunio te kriterije.

         (1)  SL C 112, 26.3.2018.


title: predmet C-668/17 P: Presuda Suda (četvrto vijeće) od 3. srpnja 2019. — Viridis Pharmaceutical Ltd. protiv Ureda Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO), Hecht-Pharma GmbH (Žalba — Žig Europske unije — Postupak opoziva — Verbalni žig Boswelan — Stvarna uporaba — Nepostojanje — Uporaba žiga u okviru kliničkog ispitivanja prije podnošenja zahtjeva za izdavanje odobrenja za stavljanje lijeka na tržište — Opravdan razlog za neuporabu — Pojam)

text:
               9.9.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 305/8

      Presuda Suda (četvrto vijeće) od 3. srpnja 2019. — Viridis Pharmaceutical Ltd. protiv Ureda Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO), Hecht-Pharma GmbH
      (predmet C-668/17 P) (1)

      (Žalba - Žig Europske unije - Postupak opoziva - Verbalni žig Boswelan - Stvarna uporaba - Nepostojanje - Uporaba žiga u okviru kliničkog ispitivanja prije podnošenja zahtjeva za izdavanje odobrenja za stavljanje lijeka na tržište - Opravdan razlog za neuporabu - Pojam)
      (2019/C 305/09)
      Jezik postupka: njemački

         Stranke

         Žalitelj: Viridis Pharmaceutical Ltd. (zastupnici: C. Spintig, S. Pietzcker i M. Prasse, odvjetnici)

         Druge stranke u postupku: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO) (zastupnik: S. Hanne, agent), Hecht-Pharma GmbH (zastupnici: J. Sachs i C. Sachs, odvjetnici)

         Izreka

                  1.

                  Žalba se odbija.

                  2.

                  Društvu Viridis Pharmaceutical Ltd nalaže se snošenje, osim vlastitih, troškova Ureda Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO) i troškova društva Hecht-Pharma.

         (1)  SL C 83, 5.3.2018.


title: predmet C-697/17: Presuda Suda (peto vijeće) od 11. srpnja 2019. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Consiglio di Stato — Italija) — Telecom Italia SpA protiv Ministero dello Sviluppo Economico, Infrastrutture e telecomunicazioni per l'Italia SpA (Infratel Italia SpA) (Zahtjev za prethodnu odluku — Provedba postupka javne nabave robe i radova — Direktiva 2014/24/EU — Članak 28. stavak 2. — Ograničeni postupak — Gospodarski subjekti pozvani na podnošenje ponude — Nužnost osiguravanja pravne i materijalne istovjetnosti između prethodno odabranog natjecatelja i natjecatelja koji podnosi ponudu — Načelo jednakog postupanja prema ponuditeljima)

text:
               9.9.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 305/9

      Presuda Suda (peto vijeće) od 11. srpnja 2019. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Consiglio di Stato — Italija) — Telecom Italia SpA protiv Ministero dello Sviluppo Economico, Infrastrutture e telecomunicazioni per l'Italia SpA (Infratel Italia SpA)
      (predmet C-697/17) (1)

      (Zahtjev za prethodnu odluku - Provedba postupka javne nabave robe i radova - Direktiva 2014/24/EU - Članak 28. stavak 2. - Ograničeni postupak - Gospodarski subjekti pozvani na podnošenje ponude - Nužnost osiguravanja pravne i materijalne istovjetnosti između prethodno odabranog natjecatelja i natjecatelja koji podnosi ponudu - Načelo jednakog postupanja prema ponuditeljima)
      (2019/C 305/10)
      Jezik postupka: talijanski

         Sud koji je uputio zahtjev

      Consiglio di Stato

         Stranke glavnog postupka

         Tužitelj: Telecom Italia SpA

         Tuženici: Ministero dello Sviluppo Economico, Infrastrutture e telecomunicazioni per l'Italia SpA (Infratel Italia SpA)

         Uz sudjelovanje: OpEn Fiber SpA

         Izreka

      Prvu rečenicu članka 28. stavka 2. Direktive 2014/24/EU Europskog parlamenta i Vijeća od 26. veljače 2014. o javnoj nabavi i o stavljanju izvan snage Direktive 2004/18/EZ treba tumačiti na način da joj se — s obzirom na zahtjev pravne i materijalne istovjetnosti između prethodno odabranih gospodarskih subjekata i onih koji podnose ponude — ne protivi to da u okviru ograničenog postupka dodjele ugovora o javnoj nabavi ponudu podnese prethodno odabrani natjecatelj koji se obvezao preuzeti drugog takvog natjecatelja na temelju sporazuma o spajanju koji je sklopljen u razdoblju između prethodnog odabira i podnošenja ponuda i proveden nakon što su ponude podnesene.

         (1)  SL C 112, 26.3.2018.


title: predmet C-716/17: Presuda Suda (četvrto vijeće) od 11. srpnja 2019. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Østre Landsret — Danska) — postupak koji je pokrenuo A (Zahtjev za prethodnu odluku — Slobodno kretanje radnika — Ograničenja — Pokretanje postupka otpusta dugova — Uvjet boravišta — Dopuštenost — Članak 45. UFEU a — Izravan učinak)

text:
               9.9.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 305/9

      Presuda Suda (četvrto vijeće) od 11. srpnja 2019. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Østre Landsret — Danska) — postupak koji je pokrenuo A
      (predmet C-716/17) (1)

      (Zahtjev za prethodnu odluku - Slobodno kretanje radnika - Ograničenja - Pokretanje postupka otpusta dugova - Uvjet boravišta - Dopuštenost - Članak 45. UFEU a - Izravan učinak)
      (2019/C 305/11)
      Jezik postupka: danski

         Sud koji je uputio zahtjev

      Østre Landsret

         Stranka glavnog postupka

      A

         Izreka

                  1.

                  Članak 45. UFEU-a treba tumačiti na način da mu se protivi pravilo o sudskoj nadležnosti predviđeno propisom države članice, poput onoga o kojem je riječ u glavnom postupku, kojim se odobravanje mjere otpusta dugova uvjetuje dužnikovim domicilom ili boravištem u toj državi članici.

                  2.

                  Članak 45. UFEU-a treba tumačiti na način da se njime od nacionalnog suda zahtijeva da izuzme iz primjene uvjet boravišta predviđen nacionalnim pravilom o sudskoj nadležnosti, poput onoga o kojem je riječ u glavnom postupku, neovisno o tome hoće li postupak otpusta dugova, koji je također predviđen tim propisom, eventualno utjecati na tražbine koje imaju pojedinci na temelju navedenog propisa.

         (1)  SL C 83, 5.3.2018.


title: predmet C-722/17: Presuda Suda (prvo vijeće) od 10. srpnja 2019. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Bezirksgericht Villach — Austrija) — Norbert Reitbauer i dr. protiv Enrica Casamassime (Zahtjev za prethodnu odluku — Područje slobode, sigurnosti i pravde — Uredba (EU) br. 1215/2012 — Sudska nadležnost u građanskim i trgovačkim stvarima — Isključive nadležnosti — Članak 24. točke 1. i 5. — Postupci čiji su predmet stvarna prava na nekretninama i izvršenje sudskih odluka — Postupak prodaje nekretnine na sudskoj dražbi — Tužba radi podnošenja prigovora na diobu utrška od sudske dražbe)

text:
               9.9.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 305/10

      Presuda Suda (prvo vijeće) od 10. srpnja 2019. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Bezirksgericht Villach — Austrija) — Norbert Reitbauer i dr. protiv Enrica Casamassime
      (predmet C-722/17) (1)

      (Zahtjev za prethodnu odluku - Područje slobode, sigurnosti i pravde - Uredba (EU) br. 1215/2012 - Sudska nadležnost u građanskim i trgovačkim stvarima - Isključive nadležnosti - Članak 24. točke 1. i 5. - Postupci čiji su predmet stvarna prava na nekretninama i izvršenje sudskih odluka - Postupak prodaje nekretnine na sudskoj dražbi - Tužba radi podnošenja prigovora na diobu utrška od sudske dražbe)
      (2019/C 305/12)
      Jezik postupka: njemački

         Sud koji je uputio zahtjev

      Bezirksgericht Villach

         Stranke glavnog postupka

         Tužitelji: Norbert Reitbauer, Dolinschek GmbH, B.T.S. Trendfloor Raumausstattungs-GmbH, Elektrounternehmen K. Maschke GmbH, Klaus Egger, Architekt DI Klaus Egger Ziviltechniker GmbH

         Tuženik: Enrico Casamassima

         Izreka

      Članak 24. točke 1. i 5. Uredbe (EU) br. 1215/2012 Europskog parlamenta i Vijeća o nadležnosti, priznavanju i izvršenju sudskih odluka u građanskim i trgovačkim stvarima od 12. prosinca 2012. treba tumačiti na način da donošenje odluke o vjerovnikovoj tužbi radi podnošenja prigovora na diobu utrška od sudske prodaje nekretnine, kojom se tvrdi, s jedne strane, da je konkurentska tražbina prestala prijebojem te, s druge strane, da je založno pravo kojim se osigurava ispunjenje te tražbine pravno nevaljano, nije u isključivoj nadležnosti sudova država članica u kojima se nekretnina nalazi ili sudova mjesta prisilnog izvršenja.

         (1)  SL C 268, 30.7.2018.


title: predmet C-19/18 P: Presuda Suda (prvo vijeće) od 10. srpnja 2019. — VG, pravni sljednik MS-a protiv Europske komisije (Žalba — Tužba za naknadu štete protiv Komisije — Komisijina odluka o prekidu suradnje s mrežom Team Europe — Naknada štete — Prigovor nedopuštenosti koji je istaknula Komisija — Spor ugovorne ili izvanugovorne prirode)

text:
               9.9.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 305/11

      Presuda Suda (prvo vijeće) od 10. srpnja 2019. — VG, pravni sljednik MS-a protiv Europske komisije
      (predmet C-19/18 P) (1)

      (Žalba - Tužba za naknadu štete protiv Komisije - Komisijina odluka o prekidu suradnje s mrežom Team Europe - Naknada štete - Prigovor nedopuštenosti koji je istaknula Komisija - Spor ugovorne ili izvanugovorne prirode)
      (2019/C 305/13)
      Jezik postupka: francuski

         Stranke

         Žalitelj: VG, pravni sljednik MS-a (zastupnik: L. Levi, odvjetnica)

         Druga stranka u postupku: Europska komisija (zastupnici: I. Martínez del Peral, C. Ehrbar i B. Mongin, agenti)

         Izreka

                  1.

                  Žalba se odbija.

                  2.

                  VG-u se nalaže snošenje troškova.

         (1)  SL C 83, 5.3.2018.


title: predmet C-26/18: Presuda Suda (prvo vijeće) od 10. srpnja 2019. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Hessisches Finanzgericht — Njemačka) — Federal Express Corporation Deutsche Niederlassung protiv Hauptzollamt Frankfurt am Main (Zahtjev za prethodnu odluku — Carinska unija — Uredba (EEZ) br. 2913/92 — Članci 202. i 203. — Uvozne carine — Nastanak carinskog duga zbog povreda carinskih propisa — Oporezivanje — Porez na dodanu vrijednost (PDV) — Direktiva 2006/112/EZ — Članak 2. stavak 1. točka (d) i članak 30. — PDV na uvoz — Oporezivi događaj — Pojam „uvoza” robe — Zahtjev ulaska robe u gospodarske tokove Europske unije — Prijevoz te robe u državu članicu različitu od one u kojoj je nastao carinski dug)

text:
               9.9.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 305/12

      Presuda Suda (prvo vijeće) od 10. srpnja 2019. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Hessisches Finanzgericht — Njemačka) — Federal Express Corporation Deutsche Niederlassung protiv Hauptzollamt Frankfurt am Main
      (predmet C-26/18) (1)

      (Zahtjev za prethodnu odluku - Carinska unija - Uredba (EEZ) br. 2913/92 - Članci 202. i 203. - Uvozne carine - Nastanak carinskog duga zbog povreda carinskih propisa - Oporezivanje - Porez na dodanu vrijednost (PDV) - Direktiva 2006/112/EZ - Članak 2. stavak 1. točka (d) i članak 30. - PDV na uvoz - Oporezivi događaj - Pojam „uvoza” robe - Zahtjev ulaska robe u gospodarske tokove Europske unije - Prijevoz te robe u državu članicu različitu od one u kojoj je nastao carinski dug)
      (2019/C 305/14)
      Jezik postupka: njemački

         Sud koji je uputio zahtjev

      Hessisches Finanzgericht

         Stranke glavnog postupka

         Tužitelj: Federal Express Corporation Deutsche Niederlassung

         Tuženik: Hauptzollamt Frankfurt am Main

         Izreka

      Članak 2. stavak 1. točku (d) i članak 30. Direktive Vijeća 2006/112/EZ od 28. studenoga 2006. o zajedničkom sustavu poreza na dodanu vrijednost treba tumačiti na način da, kada je roba unesena na područje Europske unije, nije dovoljno da su u odnosu na tu robu počinjene povrede carinskih propisa u određenoj državi članici koje su dovele do nastanka uvoznog carinskog duga u toj državi da bi se smatralo da je ta roba ušla u gospodarske tokove Unije u toj državi članici, kada je utvrđeno da je ta ista roba prevezena u drugu državu članicu, njezino konačno odredište, gdje je potrošena, pa obveza poreza na dodanu vrijednost na uvoz te robe stoga nastaje tek u toj drugoj državi članici.

         (1)  SL C 152, 30.4.2018.


title: predmet C-39/18 P: Presuda Suda (treće vijeće) od 10. srpnja 2019. — Europska komisija protiv NEX International Limited, prije Icap plc, Icap Management Services Ltd, Icap New Zealand Ltd (Žalba — Tržišno natjecanje — Zabranjeni sporazumi — Sektor kamatnih izvedenica denominiranih u japanskim jenima — Odluka kojom se utvrđuje povreda članka 101. UFEU-a i članka 53. Sporazuma o EGP-u — Odgovornost poduzetnika zbog njegove uloge pomagača u provedbi zabranjenog sporazuma — Izračun novčane kazne — Obveza obrazlaganja)

text:
               9.9.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 305/12

      Presuda Suda (treće vijeće) od 10. srpnja 2019. — Europska komisija protiv NEX International Limited, prije Icap plc, Icap Management Services Ltd, Icap New Zealand Ltd
      (predmet C-39/18 P) (1)

      (Žalba - Tržišno natjecanje - Zabranjeni sporazumi - Sektor kamatnih izvedenica denominiranih u japanskim jenima - Odluka kojom se utvrđuje povreda članka 101. UFEU-a i članka 53. Sporazuma o EGP-u - Odgovornost poduzetnika zbog njegove uloge pomagača u provedbi zabranjenog sporazuma - Izračun novčane kazne - Obveza obrazlaganja)
      (2019/C 305/15)
      Jezik postupka: engleski

         Stranke

         Žalitelj: Europska komisija (zastupnici: B. Mongin, M. Farley, T. Christoforou i V. Bottka, agenti)

         Druge stranke u postupku: NEX International Limited, prije Icap plc, Icap Management Services Ltd, Icap New Zealand Lt (zastupnici: C. Riis-Madsen, advokat i S. Frank, odvjetnik)

         Izreka

                  1.

                  Žalba se odbija.

                  2.

                  Europskoj komisiji nalaže se snošenje troškova.

         (1)  SL C 142, 23.4.2018.


title: predmet C-89/18: Presuda Suda (prvo vijeće) od 10. lipnja 2019. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Østre Landsret — Danska) — A protiv Udlændinge- og Integrationsministeriet (Zahtjev za prethodnu odluku — Sporazum o pridruživanju EEZ — Turska — Odluka br. 1/80 — Članak 13. — Klauzula standstill — Spajanje obitelji bračnih drugova — Novo ograničenje — Važan razlog u općem interesu — Uspješna integracija — Učinkovito upravljanje migracijskim tokovima — Proporcionalnost)

text:
               9.9.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 305/13

      Presuda Suda (prvo vijeće) od 10. lipnja 2019. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Østre Landsret — Danska) — A protiv Udlændinge- og Integrationsministeriet
      (predmet C-89/18) (1)

      (Zahtjev za prethodnu odluku - Sporazum o pridruživanju EEZ - Turska - Odluka br. 1/80 - Članak 13. - Klauzula standstill - Spajanje obitelji bračnih drugova - Novo ograničenje - Važan razlog u općem interesu - Uspješna integracija - Učinkovito upravljanje migracijskim tokovima - Proporcionalnost)
      (2019/C 305/16)
      Jezik postupka: danski

         Sud koji je uputio zahtjev

      Østre Landsret

         Stranke glavnog postupka

      Tužitelj: A

         Tuženik: Udlændinge- og Integrationsministeriet

         Izreka

      Članak 13. Odluke br. 1/80 od 19. rujna 1980. o razvoju pridruživanja, koju je donijelo Vijeće za pridruživanje osnovano Sporazumom o pridruživanju između Europske ekonomske zajednice i Turske, koji su 12. rujna 1963. u Ankari potpisali, s jedne strane, Republika Turska i, s druge strane, države članice EEZ-a i Zajednica te koji je u ime potonje sklopljen, odobren i potvrđen Odlukom Vijeća 64/732/EEZ od 23. prosinca 1963., treba tumačiti na način da nacionalna mjera koja spajanje obitelji turskog radnika koji zakonito boravi u dotičnoj državi članici i njegova bračnog druga uvjetuje time da njihova povezanost s tom državom članicom bude snažnija od one s trećom državom predstavlja „novo ograničenje” u smislu te odredbe. Takvo ograničenje nije opravdano.

         (1)  SL C 142, 23.4.2018.


title: predmet C-99/18 P: Presuda Suda (deseto vijeće) od 4. srpnja 2019. — FTI Touristik GmbH protiv Ureda Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO), Haralda Prantnera i Daniela Gierscha (Žalba — Žig Europske unije — Uredba (EZ) br. 207/2009 — Postupak povodom prigovora — Članak 8. stavak 1. točka (b) — Prijava za registraciju figurativnog žiga koji sadržava verbalni element „Fl” — Prigovor nositelja figurativnog žiga koji sadržava verbalni element „fly.de” — Odbijanje — Sličnost znakova — Navođenje standardnim tipografskim znakovima u Glasniku žigova Europske unije — Vjerojatnost dovođenja u zabludu)

text:
               9.9.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 305/15

      Presuda Suda (deseto vijeće) od 4. srpnja 2019. — FTI Touristik GmbH protiv Ureda Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO), Haralda Prantnera i Daniela Gierscha
      (predmet C-99/18 P) (1)

      (Žalba - Žig Europske unije - Uredba (EZ) br. 207/2009 - Postupak povodom prigovora - Članak 8. stavak 1. točka (b) - Prijava za registraciju figurativnog žiga koji sadržava verbalni element „Fl” - Prigovor nositelja figurativnog žiga koji sadržava verbalni element „fly.de” - Odbijanje - Sličnost znakova - Navođenje standardnim tipografskim znakovima u Glasniku žigova Europske unije - Vjerojatnost dovođenja u zabludu)
      (2019/C 305/18)
      Jezik postupka: njemački

         Stranke

         Žalitelj: FTI Touristik GmbH (zastupnik: A. Parr, odvjetnica)

         Druge stranke u postupku: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO) (zastupnici: D. Walicka i D. Botis, agenti), Harald Prantner, Daniel Giersch (zastupnik: S. Eble, odvjetnik)

         Izreka

                  1.

                  Žalba se odbija.

                  2.

                  Društvu FTI Touristik GmbH nalaže se da uz vlastite snosi i troškove Ureda Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO).

                  3.

                  Harald Prantner i Daniel Giersch snose vlastite troškove.

         (1)  SL C 182, 28.5.2018.


title: predmet C-163/18: Presuda Suda (treće vijeće) od 10. srpnja 2019. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Rechtbank Noord-Nederland — Nizozemska) — osoba HQ, osoba IP, zastupana po zakonskom zastupniku osobi HQ, osoba JO protiv Aegean Airlines SA (Zahtjev za prethodnu odluku — Zračni prijevoz — Uredba (EZ) br. 261/2004 — Opća pravila odštete i pomoći putnicima u slučaju uskraćenog ukrcaja i otkazivanja ili dužeg kašnjenja leta u polasku — Otkazivanje leta — Pomoć — Pravo na nadoknadu iznosa vrijednosti zrakoplovne karte od zračnog prijevoznika — Članak 8. stavak 2. — Paket aranžman — Direktiva 90/314/EEZ — Stečaj organizatora putovanja)

text:
               9.9.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 305/15

      Presuda Suda (treće vijeće) od 10. srpnja 2019. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Rechtbank Noord-Nederland — Nizozemska) — osoba HQ, osoba IP, zastupana po zakonskom zastupniku osobi HQ, osoba JO protiv Aegean Airlines SA
      (predmet C-163/18) (1)

      (Zahtjev za prethodnu odluku - Zračni prijevoz - Uredba (EZ) br. 261/2004 - Opća pravila odštete i pomoći putnicima u slučaju uskraćenog ukrcaja i otkazivanja ili dužeg kašnjenja leta u polasku - Otkazivanje leta - Pomoć - Pravo na nadoknadu iznosa vrijednosti zrakoplovne karte od zračnog prijevoznika - Članak 8. stavak 2. - Paket aranžman - Direktiva 90/314/EEZ - Stečaj organizatora putovanja)
      (2019/C 305/19)
      Jezik postupka: nizozemski

         Sud koji je uputio zahtjev

      Rechtbank Noord-Nederland

         Stranke glavnog postupka

         Tužitelji: osoba HQ, osoba IP, zastupana po zakonskom zastupniku osobi HQ, osoba JO

         Tuženik: Aegean Airlines SA

         Izreka

      Članak 8. stavak 2. Uredbe (EZ) br. 261/2004 Europskog parlamenta i Vijeća od 11. veljače 2004. o utvrđivanju općih pravila odštete i pomoći putnicima u slučaju uskraćenog ukrcaja i otkazivanja ili dužeg kašnjenja leta u polasku te o stavljanju izvan snage Uredbe (EEZ) br. 295/91 treba tumačiti na način da putnik — koji na temelju Direktive Vijeća 90/314/EEZ od 13. lipnja 1990. o putovanjima, odmorima i kružnim putovanjima u paket aranžmanima ima pravo tražiti nadoknadu iznosa vrijednosti zrakoplovne karte od organizatora putovanja — posljedično više ne može, na temelju navedene uredbe, tražiti nadoknadu iznosa vrijednosti te karte od zračnog prijevoznika, čak i ako organizator putovanja nije u financijskoj mogućnosti nadoknaditi iznos vrijednosti karte i ako nije poduzeo nijednu mjeru kojom bi jamčio tu nadoknadu.

         (1)  SL C 182, 28.5.2018.


title: spojeni predmeti C-180/18, C-286/18 i C-287/18: Presuda Suda (deseto vijeće) od 11. srpnja 2019. (zahtjevi za prethodnu odluku koje je uputio Consiglio di Stato — Italija) — Agrenergy Srl (C-180/18 i C-286/18), Fusignano Due Srl (C-287/18) protiv Ministero dello Sviluppo Economico (Zahtjev za prethodnu odluku — Okoliš — Direktiva 2009/28/EZ — Članak 3. stavak 3. točka (a) — Promicanje uporabe energije iz obnovljivih izvora — Proizvodnja električne energije u fotonaponskim solarnim postrojenjima — Izmjena programa potpore — Načela pravne sigurnosti i zaštite legitimnih očekivanja)

text:
               9.9.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 305/16

      Presuda Suda (deseto vijeće) od 11. srpnja 2019. (zahtjevi za prethodnu odluku koje je uputio Consiglio di Stato — Italija) — Agrenergy Srl (C-180/18 i C-286/18), Fusignano Due Srl (C-287/18) protiv Ministero dello Sviluppo Economico
      (spojeni predmeti C-180/18, C-286/18 i C-287/18) (1)

      (Zahtjev za prethodnu odluku - Okoliš - Direktiva 2009/28/EZ - Članak 3. stavak 3. točka (a) - Promicanje uporabe energije iz obnovljivih izvora - Proizvodnja električne energije u fotonaponskim solarnim postrojenjima - Izmjena programa potpore - Načela pravne sigurnosti i zaštite legitimnih očekivanja)
      (2019/C 305/20)
      Jezik postupka: talijanski

         Sud koji je uputio zahtjev

      Consiglio di Stato

         Stranke glavnog postupka

         Tužitelji: Agrenergy Srl (C-180/18 i C-286/18), Fusignano Due Srl (C-287/18)

         Tuženik: Ministero dello Sviluppo Economico

         Izreka

      Ne dovodeći u pitanje provjere koje sud koji je uputio zahtjev treba provesti uzimajući u obzir sve relevantne elemente, članak 3. stavak 3. točku (a) Direktive 2009/28/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 23. travnja 2009. o promicanju uporabe energije iz obnovljivih izvora te o izmjeni i kasnijem stavljanju izvan snage direktiva 2001/77/EZ i 2003/30/EZ, s obzirom na načela pravne sigurnosti i zaštite legitimnih očekivanja, treba tumačiti na način da mu se ne protivi nacionalno zakonodavstvo poput onoga u glavnom postupku koje dopušta državi članici da predvidi smanjenje ili i ukidanje prethodno utvrđenih poticajnih tarifa za energiju proizvedenu u fotonaponskim solarnim postrojenjima.

         (1)  JO C 249, 16.7.2018

         JO C 249, 16.7.2018


title: predmet C-210/18: Presuda Suda (osmo vijeće) od 10. srpnja 2019. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Schienen-Control Kommission — Austrija) — WESTbahn Management GmbH protiv ÖBB-Infrastruktur AG (Zahtjev za prethodnu odluku — Promet — Jedinstveni Europski željeznički prostor — Direktiva 2012/34/EU — Članak 3. — Pojam „željeznička infrastruktura” — Prilog II. — Minimalni pristupni paket — Uključivanje korištenja peronima)

text:
               9.9.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 305/17

      Presuda Suda (osmo vijeće) od 10. srpnja 2019. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Schienen-Control Kommission — Austrija) — WESTbahn Management GmbH protiv ÖBB-Infrastruktur AG
      (predmet C-210/18) (1)

      (Zahtjev za prethodnu odluku - Promet - Jedinstveni Europski željeznički prostor - Direktiva 2012/34/EU - Članak 3. - Pojam „željeznička infrastruktura” - Prilog II. - Minimalni pristupni paket - Uključivanje korištenja peronima)
      (2019/C 305/21)
      Jezik postupka: njemački

         Sud koji je uputio zahtjev

      Schienen-Control Kommission

         Stranke glavnog postupka

         Tužitelj: WESTbahn Management GmbH

         Tuženik: ÖBB-Infrastruktur AG

         Izreka

      Prilog II. Direktivi 2012/34/EU Europskog parlamenta i Vijeća od 21. studenoga 2012. o uspostavi jedinstvenog Europskog željezničkog prostora treba tumačiti na način da su „peroni” iz Priloga I. toj direktivi element željezničke infrastrukture čije je korištenje obuhvaćeno minimalnim pristupnim paketom u skladu s točkom 1. podtočkom (c) navedenog Priloga II.

         (1)  SL C 231, 2.7.2018.


title: predmet C-242/18: Presuda Suda (prvo vijeće) od 3. srpnja 2019. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Varhoven administrativen sad — Bugarska) — „UniCredit Leasing” EAD protiv Direktor na Direkcija „Obžalvane i danačno-osiguritelna praktika” — Sofija pri Centralno upravlenie na Nacionalnata agencija za prihodite (NAP) (Zahtjev za prethodnu odluku — Zajednički sustav poreza na dodanu vrijednost (PDV) — Oporezivi iznos — Smanjenje — Načelo porezne neutralnosti — Ugovor o financijskom leasingu raskinut zbog neplaćanja dospjelih obroka — Rješenje o ponovnom razrezu poreza — Područje primjene — Oporezive transakcije — Isporuka robe uz naknadu — Plaćanje „naknade” zbog raskida do isteka ugovora — Nadležnost Suda)

text:
               9.9.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 305/18

      Presuda Suda (prvo vijeće) od 3. srpnja 2019. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Varhoven administrativen sad — Bugarska) — „UniCredit Leasing” EAD protiv Direktor na Direkcija „Obžalvane i danačno-osiguritelna praktika” — Sofija pri Centralno upravlenie na Nacionalnata agencija za prihodite (NAP)
      (predmet C-242/18) (1)

      (Zahtjev za prethodnu odluku - Zajednički sustav poreza na dodanu vrijednost (PDV) - Oporezivi iznos - Smanjenje - Načelo porezne neutralnosti - Ugovor o financijskom leasingu raskinut zbog neplaćanja dospjelih obroka - Rješenje o ponovnom razrezu poreza - Područje primjene - Oporezive transakcije - Isporuka robe uz naknadu - Plaćanje „naknade” zbog raskida do isteka ugovora - Nadležnost Suda)
      (2019/C 305/22)
      Jezik postupka: bugarski

         Sud koji je uputio zahtjev

      Varhoven administrativen sad

         Stranke glavnog postupka

         Tužitelj:„UniCredit Leasing” EAD

         Tuženik: Direktor na Direkcija „Obžalvane i danačno-osiguritelna praktika” — Sofija pri Centralno upravlenie na Nacionalnata agencija za prihodite (NAP)

         Izreka

                  1.

                  Članak 90. stavak 1. Direktive Vijeća 2006/112/EZ od 28. studenoga 2006. o zajedničkom sustavu poreza na dodanu vrijednost treba tumačiti na način da se njime u slučaju raskida ugovora o financijskom leasingu omogućuje smanjenje osnovice poreza na dodanu vrijednost paušalno utvrđene rješenjem o ponovnom razrezu poreza za sve dugovane naknade za leasing za čitavo vrijeme trajanja ugovora, iako je to rješenje postalo konačno i stoga čini „konačan upravni akt” kojim se utvrđuje porezno dugovanje u skladu s nacionalnim pravom.

                  2.

                  Članak 90. Direktive 2006/112 treba tumačiti na način da, u situaciji poput one o kojoj je riječ u glavnom postupku, neplaćanje jednog dijela dugovanih naknada za leasing iz ugovora o financijskom leasingu za razdoblje od prestanka plaćanja do raskida ugovora bez retroaktivnog učinka, s jedne strane, i neplaćanje naknade štete zbog prijevremenog raskida ugovora koja odgovara iznosu svih neplaćenih naknada za leasing do isteka tog ugovora, s druge strane, čine slučaj neplaćanja koji može biti obuhvaćen odstupanjem od obveze smanjenja osnovice poreza na dodanu vrijednost iz stavka 2. tog članka, osim ako porezni obveznik ne dokaže razumnu vjerojatnost da dugovanje neće biti plaćeno, što je na sudu koji je uputio zahtjev da provjeri.

         (1)  SL C 211, 18.6.2018.


title: predmet C-249/18: Presuda Suda (osmo vijeće) od 10. srpnja 2019. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Hoge Raad der Nederlanden — Nizozemska) — Staatssecretaris van Financiën protiv CEVA Freight Holland BV (Zahtjev za prethodnu odluku — Carinski zakonik — Carinska deklaracija — Pogrešna naznaka tarifnog podbroja kombinirane nomenklature — Rješenje o naknadnoj naplati carinskog duga — Članak 78. tog zakonika — Preispitivanje deklaracije — Izmjena transakcijske vrijednosti — Članak 221. navedenog zakonika — Rok zastare za naplatu iznosa carinskog duga — Prekid)

text:
               9.9.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 305/19

      Presuda Suda (osmo vijeće) od 10. srpnja 2019. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Hoge Raad der Nederlanden — Nizozemska) — Staatssecretaris van Financiën protiv CEVA Freight Holland BV
      (predmet C-249/18) (1)

      (Zahtjev za prethodnu odluku - Carinski zakonik - Carinska deklaracija - Pogrešna naznaka tarifnog podbroja kombinirane nomenklature - Rješenje o naknadnoj naplati carinskog duga - Članak 78. tog zakonika - Preispitivanje deklaracije - Izmjena transakcijske vrijednosti - Članak 221. navedenog zakonika - Rok zastare za naplatu iznosa carinskog duga - Prekid)
      (2019/C 305/23)
      Jezik postupka: nizozemski

         Sud koji je uputio zahtjev

      Hoge Raad der Nederlanden

         Stranke glavnog postupka

         Tužitelj: Staatssecretaris van Financiën

         Tuženik: CEVA Freight Holland BV

         Izreka

                  1.

                  Članak 78. Uredbe Vijeća (EEZ) br. 2913/92 od 12. listopada 1992. o Carinskom zakoniku Zajednice, kako je izmijenjena Uredbom (EZ) br. 2700/2000 Europskog parlamenta i Vijeća od 16. studenoga 2000. treba tumačiti na način da, ako deklarant ima mogućnost izbora cijene robe prodane za izvoz na područje Europske unije koja se može koristiti kao temelj za utvrđivanje njezine carinske vrijednosti i ako iz naknadne provjere proizlazi da carinska deklaracija koju je on podnio sadržava pogrešku u carinskoj klasifikaciji predmetne robe koja dovodi do primjene više carine, on može na temelju tog članka 78. zatražiti preispitivanje te deklaracije u svrhu izmjene prvotno navedene cijene za nižu transakcijsku cijenu radi smanjenja svojeg carinskog duga.

                  2.

                  Članak 221. stavke 1. i 3. Uredbe br. 2913/92, kako je izmijenjena Uredbom br. 2700/2000, treba tumačiti na način da je na državama članicama da utvrde, poštujući načela djelotvornosti i ekvivalentnosti, dan na koji se obavijest dužniku o iznosu dugovanih carina mora provesti kako bi se prekinuo rok zastare od tri godine, nakon čijeg se isteka carinski dug smatra ugašenim.

         (1)  SL C 276, 6.8.2018.


title: predmet C-304/18: Presuda Suda (sedmo vijeće) od 11. srpnja 2019. — Europska komisija protiv Talijanske Republike (Povreda obveze države članice — Vlastita sredstva — Carine — Utvrđenje carinskog duga — Iskazivanje na posebnom računu — Obveza stavljanja na raspolaganje Europskoj uniji — Prekasno pokretanje postupka povrata — Zatezne kamate)

text:
               9.9.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 305/20

      Presuda Suda (sedmo vijeće) od 11. srpnja 2019. — Europska komisija protiv Talijanske Republike
      (predmet C-304/18) (1)

      (Povreda obveze države članice - Vlastita sredstva - Carine - Utvrđenje carinskog duga - Iskazivanje na posebnom računu - Obveza stavljanja na raspolaganje Europskoj uniji - Prekasno pokretanje postupka povrata - Zatezne kamate)
      (2019/C 305/25)
      Jezik postupka: talijanski

         Stranke

         Tužitelj: Europska komisija (zastupnici: u početku Z. Malůšková, M. Owsiany-Hornung i F. Tomat, a zatim Z. Malůšková i F. Tomat, agenti)

         Tuženik: Talijanska Republika (zastupnici: G. Palmieri, agent, uz asistenciju G. Albenzio, avvocato dello Stato)

         Izreka

                  1.

                  Time što je odbila staviti na raspolaganje tradicionalna vlastita sredstva u iznosu od 2 120 309,50 eura, navedena u Obavijesti o otpisu IT(07)08-917, Talijanska Republika povrijedila je obveze koje ima na temelju članka 8. Odluke Vijeća 94/728/EZ Euratom od 31. listopada 1994. o sustavu vlastitih sredstava Europskih zajednica, članka 8. Odluke Vijeća 2000/597/EZ Euratom od 29. rujna 2000. o sustavu vlastitih sredstava Europskih zajednica, članka 8. Odluke Vijeća 2007/436/EZ Euratom od 7. lipnja 2007. o sustavu vlastitih sredstava Europskih zajednica i članka 8. Odluke Vijeća 2014/335/EU Euratom od 26. svibnja 2014. o sustavu vlastitih sredstava Europske unije, kao i članaka 10., 11. i 17. Uredbe Vijeća (EEZ, Euratom) br. 1552/89 od 29. svibnja 1989. o provedbi Odluke 88/376/EEZ Euratom o sustavu vlastitih sredstava Europskih zajednica, članaka 10., 11. i 17. Uredbe Vijeća (EZ, Euratom) br. 1150/2000 od 22. svibnja 2000. o provedbi Odluke 94/728, i članaka 10., 12. i 13. Uredbe Vijeća (EU, Euratom) br. 609/2014 od 26. svibnja 2014., o metodama i postupku za stavljanje na raspolaganje tradicionalnih vlastitih sredstava i vlastitih sredstava koja se temelje na PDV-u i BND-u te o mjerama za zadovoljavanje potreba za gotovinom.

                  2.

                  Tužba se u preostalom dijelu odbija.

                  3.

                  Talijanskoj Republici nalaže se snošenje četiri petine troškova Europske komisije i snošenje vlastitih troškova.

                  4.

                  Europska komisija snosi jednu petinu svojih troškova.

         (1)  SL C 221, 26.6.2018.


title: predmet C-316/18: Presuda Suda (osmo vijeće) od 3. srpnja 2019. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Court of Appeal (England & Wales) (Civil Division) — Ujedinjena Kraljevina) — Commissioners for Her Majesty's Revenue and Customs protiv The Chancellor, Masters and Scholars of the University of Cambridge (Zahtjev za prethodnu odluku — Porez na dodanu vrijednost (PDV) — Odbitak pretporeza — Troškovi upravljanja fondom dotacija kojim se ostvaruju investicije s ciljem pokrivanja troškova svih izlaznih transakcija poreznog obveznika — Opći troškovi)

text:
               9.9.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 305/21

      Presuda Suda (osmo vijeće) od 3. srpnja 2019. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Court of Appeal (England & Wales) (Civil Division) — Ujedinjena Kraljevina) — Commissioners for Her Majesty's Revenue and Customs protiv The Chancellor, Masters and Scholars of the University of Cambridge
      (predmet C-316/18) (1)

      (Zahtjev za prethodnu odluku - Porez na dodanu vrijednost (PDV) - Odbitak pretporeza - Troškovi upravljanja fondom dotacija kojim se ostvaruju investicije s ciljem pokrivanja troškova svih izlaznih transakcija poreznog obveznika - Opći troškovi)
      (2019/C 305/26)
      Jezik postupka: engleski

         Sud koji je uputio zahtjev

      Court of Appeal (England & Wales) (Civil Division)

         Stranke glavnog postupka

         Tužitelj: Commissioners for Her Majesty's Revenue and Customs

         Tuženik: The Chancellor, Masters and Scholars of the University of Cambridge

         Izreka

      Članak 168. točku (a) Direktive Vijeća 2006/112/EZ od 28. studenoga 2006. o zajedničkom sustavu poreza na dodanu vrijednost treba tumačiti na način da porezni obveznik koji obavlja i aktivnosti podvrgnute PDV-u i aktivnosti izuzete od tog poreza, koji donacije i dotacije koje primi ulaže u jedan fond te koji prihode od tog fonda koristi za pokrivanje troškova svih svojih aktivnosti nije na ime općih troškova ovlašten odbiti ulazni PDV koji se odnosi na troškove povezane s tim ulaganjem.

         (1)  SL C 249, 16.7.2018.


title: predmet C-345/18 P: Presuda Suda (osmo vijeće) od 10. srpnja 2019. — Caviro Distillerie Srl, Distillerie Bonollo SpA, Distillerie Mazzari SpA, Industria Chimica Valenzana (ICV) SpA protiv Europske komisije (Žalba — Trgovinska politika — Damping — Provedbena odluka (EU) 2016/176 — Uvoz vinske kiseline podrijetlom iz Kine koju proizvodi društvo Hangzhou Bioking Biochemical Engineering Co. Ltd — Uredba (EZ) br. 1225/2009 — Članak 3. stavci 2., 3. i 5. — Nepostojanje materijalne štete — Očita pogreška u ocjeni — Utvrđivanje štete — Ocjena svih relevantnih gospodarskih čimbenika i pokazatelja koji utječu na stanje industrije Europske unije — Tržišni udio)

text:
               9.9.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 305/22

      Presuda Suda (osmo vijeće) od 10. srpnja 2019. — Caviro Distillerie Srl, Distillerie Bonollo SpA, Distillerie Mazzari SpA, Industria Chimica Valenzana (ICV) SpA protiv Europske komisije
      (predmet C-345/18 P) (1)

      (Žalba - Trgovinska politika - Damping - Provedbena odluka (EU) 2016/176 - Uvoz vinske kiseline podrijetlom iz Kine koju proizvodi društvo Hangzhou Bioking Biochemical Engineering Co. Ltd - Uredba (EZ) br. 1225/2009 - Članak 3. stavci 2., 3. i 5. - Nepostojanje materijalne štete - Očita pogreška u ocjeni - Utvrđivanje štete - Ocjena svih relevantnih gospodarskih čimbenika i pokazatelja koji utječu na stanje industrije Europske unije - Tržišni udio)
      (2019/C 305/27)
      Jezik postupka: engleski

         Stranke

         Žalitelji: Caviro Distillerie Srl, Distillerie Bonollo SpA, Distillerie Mazzari SpA, Industria Chimica Valenzana (ICV) SpA (zastupnik: R. MacLean, Solicitor)

         Druga stranka u postupku: Europska komisija (zastupnici: J.-F. Brakeland i A. Demeneix, agenti)

         Izreka

                  1.

                  Žalba se odbija.

                  2.

                  Društvima Caviro Distillerie Srl, Distillerie Bonollo SpA, Distillerie Mazzari SpA i Industria Chimica Valenzana (ICV) SpA nalaže se snošenje troškova.

         (1)  SL C 259, 23.7.2018.


title: predmet C-387/18: Presuda Suda (peto vijeće) od 3. srpnja 2019. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Wojewódzki Sąd Administracyjny w Warszawie — Poljska) — Delfarma Sp. z o.o. protiv Prezes Urzędu Rejestracji Produktów Leczniczych, Wyrobów Medycznych i Produktów Biobójczych (Zahtjev za prethodnu odluku — Članci 34. i 36. UFEU-a — Slobodno kretanje robe — Mjera s istovrsnim učinkom kao količinsko ograničenje — Zaštita zdravlja i života ljudi — Paralelni uvoz lijekova — Referentni lijekovi i generički lijekovi — Uvjet prema kojem i uvezeni lijek i onaj koji je bio predmet odobrenja za stavljanje u promet u državičlanici uvoza moraju oba biti ili referentni lijekovi ili generički lijekovi)

text:
               9.9.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 305/23

      Presuda Suda (peto vijeće) od 3. srpnja 2019. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Wojewódzki Sąd Administracyjny w Warszawie — Poljska) — Delfarma Sp. z o.o. protiv Prezes Urzędu Rejestracji Produktów Leczniczych, Wyrobów Medycznych i Produktów Biobójczych
      (predmet C-387/18) (1)

      (Zahtjev za prethodnu odluku - Članci 34. i 36. UFEU-a - Slobodno kretanje robe - Mjera s istovrsnim učinkom kao količinsko ograničenje - Zaštita zdravlja i života ljudi - Paralelni uvoz lijekova - Referentni lijekovi i generički lijekovi - Uvjet prema kojem i uvezeni lijek i onaj koji je bio predmet odobrenja za stavljanje u promet u državičlanici uvoza moraju oba biti ili referentni lijekovi ili generički lijekovi)
      (2019/C 305/28)
      Jezik postupka: poljski

         Sud koji je uputio zahtjev

      Wojewódzki Sąd Administracyjny w Warszawie

         Stranke glavnog postupka

         Tužitelj: Delfarma Sp. z o.o.

         Tuženik: Prezes Urzędu Rejestracji Produktów Leczniczych, Wyrobów Medycznych i Produktów Biobójczych

         Izreka

      Članke 34. i 36. UFEU-a treba tumačiti na način da im se protivi propis države članice poput onog o kojem je riječ u glavnom postupku, koji za izdavanje odobrenja za paralelni uvoz lijeka zahtijeva da i taj lijek i onaj koji je bio predmet odobrenja za stavljanje u promet u državi članici uvoza moraju oba biti ili referentni lijekovi ili generički lijekovi i koji, stoga, zabranjuje izdavanje odobrenja za paralelni uvoz lijeka kada je taj lijek generički lijek, a lijek koji je već odobren u toj državi članici je referentni lijek.

         (1)  SL C 294, 20.8.2018.


title: predmet C-410/18: Presuda Suda (prvo vijeće) od 10. srpnja 2019. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Tribunal administratif — Luksemburg) — Nicolas Aubriet protiv Ministre de l'Enseignement supérieur et de la Recherche (Zahtjev za prethodnu odluku — Slobodno kretanje osoba — Jednako postupanje — Socijalne povlastice — Uredba (UE) br. 492/2011 — Članak 7. stavak 2. — Novčana pomoć za visokoškolsko obrazovanje — Studenti koji nisu rezidenti — Uvjet trajanja rada njihovih roditelja na državnom području — Minimalno trajanje od pet godina — Referentno razdoblje od sedam godina — Način izračuna referentnog razdoblja — Datum podnošenja zahtjeva za novčanu pomoć — Neizravna diskriminacija — Opravdanje — Proporcionalnost)

text:
               9.9.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 305/23

      Presuda Suda (prvo vijeće) od 10. srpnja 2019. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Tribunal administratif — Luksemburg) — Nicolas Aubriet protiv Ministre de l'Enseignement supérieur et de la Recherche
      (predmet C-410/18) (1)

      (Zahtjev za prethodnu odluku - Slobodno kretanje osoba - Jednako postupanje - Socijalne povlastice - Uredba (UE) br. 492/2011 - Članak 7. stavak 2. - Novčana pomoć za visokoškolsko obrazovanje - Studenti koji nisu rezidenti - Uvjet trajanja rada njihovih roditelja na državnom području - Minimalno trajanje od pet godina - Referentno razdoblje od sedam godina - Način izračuna referentnog razdoblja - Datum podnošenja zahtjeva za novčanu pomoć - Neizravna diskriminacija - Opravdanje - Proporcionalnost)
      (2019/C 305/29)
      Jezik postupka: francuski

         Sud koji je uputio zahtjev

      Tribunal administratif

         Stranke glavnog postupka

         Tužitelj: Nicolas Aubriet

         Tuženik: Ministre de l'Enseignement supérieur et de la Recherche

         Izreka

      Članak 45. UFEU-a i članak 7. stavak 2. Uredbe br. 492/2011 Europskog parlamenta i Vijeća od 5. travnja 2011. o slobodi kretanja radnika u Uniji treba tumačiti na način da im se protivi zakonodavstvo države članice, poput onog o kojemu je riječ u glavnom postupku, kojim se dodjeljivanje novčane pomoći za visokoškolsko obrazovanje studentima koji u toj državi nemaju boravište uvjetuje time da je na datum podnošenja zahtjeva za novčanu pomoć jedan od studentovih roditelja bio zaposlen ili je obavljao djelatnost u toj državi članici u trajanju od najmanje pet godina u referentnom razdoblju od sedam godina, računajući retroaktivno od datuma podnošenja navedenog zahtjeva za novčanu pomoć, s obzirom na to da se njime ne omogućuje da se na dovoljno širok način shvati postojanje eventualne zadovoljavajuće povezanosti s tržištem rada te države članice.

         (1)  SL C 301, 27.8.2018.


title: predmet C-416/18 P: Presuda Suda (sedmo vijeće) od 11. srpnja 2019. — Mikola Janovič Azarov protiv Vijeća Europske unije (Žalba — Mjere ograničavanja poduzete s obzirom na stanje u Ukrajini — Zamrzavanje financijskih sredstava i gospodarskih izvora — Popis osoba, subjekata i tijela na koje se primjenjuju mjere zamrzavanja financijskih sredstava i gospodarskih izvora — Zadržavanje tužiteljeva imena — Odluka tijela treće države — Obveza Vijeća da provjeri da su prilikom donošenja te odluke poštovana prava obrane i pravo na djelotvornu sudsku zaštitu)

text:
               9.9.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 305/24

      Presuda Suda (sedmo vijeće) od 11. srpnja 2019. — Mikola Janovič Azarov protiv Vijeća Europske unije
      (predmet C-416/18 P) (1)

      (Žalba - Mjere ograničavanja poduzete s obzirom na stanje u Ukrajini - Zamrzavanje financijskih sredstava i gospodarskih izvora - Popis osoba, subjekata i tijela na koje se primjenjuju mjere zamrzavanja financijskih sredstava i gospodarskih izvora - Zadržavanje tužiteljeva imena - Odluka tijela treće države - Obveza Vijeća da provjeri da su prilikom donošenja te odluke poštovana prava obrane i pravo na djelotvornu sudsku zaštitu)
      (2019/C 305/30)
      Jezik postupka: njemački

         Stranke

         Žalitelj: Mikola Janovič Azarov (zastupnici: A. Egger i G. Lansky, Rechtsanwälte)

         Druga stranka u postupku: Vijeće Europske unije (zastupnici: J.-P. Hix i J. Bauerschmidt, agenti)

         Izreka

                  1.

                  Ukida se presuda Općeg suda Europske unije od 26. travnja 2018., Azarov/Vijeće (T-190/16, neobjavljena, EU:T:2018:232).

                  2.

                  Poništavaju se Odluka Vijeća (ZVSP) 2016/318 od 4. ožujka 2016. o izmjeni Odluke 2014/119/ZVSP o mjerama ograničavanja usmjerenima protiv određenih osoba, subjekata i tijela s obzirom na stanje u Ukrajini i Provedbena Uredba Vijeća (EU) 2016/311 od 4. ožujka 2016. o provedbi Uredbe (EU) br. 208/2014 o mjerama ograničavanja usmjerenima protiv određenih osoba, subjekata i tijela s obzirom na stanje u Ukrajini, u dijelu u kojem se odnose na Mikolu Janoviča Azarova.

                  3.

                  Vijeću Europske unije nalaže se snošenje troškova nastalih na ime prvostupanjskog i žalbenog postupka.

         (1)  SL C 301, 27.8.2018.