title: Predmet C-46/19 P: Presuda Suda (drugo vijeće) od 22. travnja 2021. – Vijeće Europske unije/Kurdistan Workers' Party (PKK), Europska komisija, Ujedinjena Kraljevina Velike Britanije i Sjeverne Irske („Žalba – Zajednička vanjska i sigurnosna politika – Borba protiv terorizma – Mjere ograničavanja protiv određenih osoba i subjekata – Zamrzavanje financijskih sredstava – Zajedničko stajalište 2001/931/ZVSP – Članak 1. stavci 3., 4. i 6. – Uredba (EZ) br. 2580/2001 – Članak 2. stavak 3. – Zadržavanje organizacije na popisu osoba, skupina i subjekata uključenih u teroristička djela – Uvjeti – Odluka nadležnog tijela – Daljnje postojanje rizika od uključenosti u terorističke aktivnosti – Činjenična osnova odluka o zamrzavanju financijskih sredstava – Odluka o preispitivanju nacionalne odluke na kojoj se temelji prvotno uvrštenje – Obveza obrazlaganja”)

text:
               14.6.2021

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 228/3

      Presuda Suda (drugo vijeće) od 22. travnja 2021. – Vijeće Europske unije/Kurdistan Workers' Party (PKK), Europska komisija, Ujedinjena Kraljevina Velike Britanije i Sjeverne Irske
      (Predmet C-46/19 P) (1)

      („Žalba - Zajednička vanjska i sigurnosna politika - Borba protiv terorizma - Mjere ograničavanja protiv određenih osoba i subjekata - Zamrzavanje financijskih sredstava - Zajedničko stajalište 2001/931/ZVSP - Članak 1. stavci 3., 4. i 6. - Uredba (EZ) br. 2580/2001 - Članak 2. stavak 3. - Zadržavanje organizacije na popisu osoba, skupina i subjekata uključenih u teroristička djela - Uvjeti - Odluka nadležnog tijela - Daljnje postojanje rizika od uključenosti u terorističke aktivnosti - Činjenična osnova odluka o zamrzavanju financijskih sredstava - Odluka o preispitivanju nacionalne odluke na kojoj se temelji prvotno uvrštenje - Obveza obrazlaganja”)
      (2021/C 228/03)
      Jezik postupka: engleski

         Stranke

         Žalitelj: Vijeće Europske unije (zastupnici: B. Driessen i S. Van Overmeire, agenti)

         Druge stranke u postupku: Kurdistan Workers' Party (PKK) (zastupnici: A. M. van Eik i T. M. D. Buruma, advocaten), Europska komisija (zastupnici: R. Tricot, T. Ramopoulos i J. Norris, agenti), Ujedinjena Kraljevina Velike Britanije i Sjeverne Irske (zastupnici: u početku S. Brandon, agent, uz asistenciju P. Nevill, barrister, a zatim F. Shibli i S. McCrory, agenti, uz asistenciju P. Nevill, barrister)

         Intervenijenti u potporu tuženicima: Francuska Republika (zastupnici: A.-L. Desjonquères, B. Fodda i J.-L. Carré, agenti), Kraljevina Nizozemska, (zastupnici: M. K. Bulterman i J. Langer, agenti)

         Izreka

                  1.

                  Točke 1. do 11., 13. i 14. izreke presude Općeg suda Europske unije od 15. studenoga 2018., PKK/Vijeće (T-316/14, EU:T:2018:788), se ukidaju.

                  2.

                  Predmet se vraća Općem sudu Europske unije na ponovno odlučivanje.

                  3.

                  O troškovima će se odlučiti naknadno.

         (1)  SL C 103, 18. 3. 2019.


title: Predmet C-485/19: Presuda Suda (prvo vijeće) od 22. travnja 2021. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Krajský súd v Prešove – Slovačka) – LH/Profi Credit Slovakia s.r.o. („Zahtjev za prethodnu odluku – Zaštita potrošača – Direktiva 2008/48/EZ – Ugovori o potrošačkim kreditima – Direktiva 93/13/EEZ – Nepoštene odredbe – Plaćanje izvršeno na temelju nezakonite odredbe – Neopravdano stjecanje zajmodavca – Zastara prava na povrat – Načela prava Unije – Načelo djelotvornosti – Članak 10. stavak. 2. Direktive 2008/48 – Informacije koje treba uključiti u ugovor o kreditu – Ukidanje određenih nacionalnih zahtjeva na temelju sudske prakse Suda – Tumačenje ranije verzije nacionalnog propisa u skladu s tom sudskom praksom – Vremenski učinci”)

text:
               14.6.2021

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 228/3

      Presuda Suda (prvo vijeće) od 22. travnja 2021. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Krajský súd v Prešove – Slovačka) – LH/Profi Credit Slovakia s.r.o.
      (Predmet C-485/19) (1)

      („Zahtjev za prethodnu odluku - Zaštita potrošača - Direktiva 2008/48/EZ - Ugovori o potrošačkim kreditima - Direktiva 93/13/EEZ - Nepoštene odredbe - Plaćanje izvršeno na temelju nezakonite odredbe - Neopravdano stjecanje zajmodavca - Zastara prava na povrat - Načela prava Unije - Načelo djelotvornosti - Članak 10. stavak. 2. Direktive 2008/48 - Informacije koje treba uključiti u ugovor o kreditu - Ukidanje određenih nacionalnih zahtjeva na temelju sudske prakse Suda - Tumačenje ranije verzije nacionalnog propisa u skladu s tom sudskom praksom - Vremenski učinci”)
      (2021/C 228/04)
      Jezik postupka: slovački

         Sud koji je uputio zahtjev

      Krajský súd v Prešove

         Stranke glavnog postupka

         Tužitelj: LH

         Tuženik: Profi Credit Slovakia s.r.o.

         Izreka

                  1.

                  Načelo djelotvornosti treba tumačiti na način da mu se protivi nacionalni propis kojim se propisuje da se na tužbu koju podnosi potrošač radi povrata neopravdano plaćenih iznosa na temelju nepoštenih odredaba u smislu Direktive Vijeća 93/13/EZ od 5. travnja 1993. o nepoštenim uvjetima u potrošačkim ugovorima ili odredaba protivnih zahtjevima iz Direktive 2008/48/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 23. travnja 2008. o ugovorima o potrošačkim kreditima i stavljanju izvan snage Direktive Vijeća 87/102/EEZ primjenjuje rok zastare od tri godine koji počinje teći od dana kada je došlo do stjecanja bez osnove.

                  2.

                  Članak 10. stavak 2. i članak 22. stavak 1. Direktive 2008/48, kako su protumačeni u presudi od 9. studenoga 2016., Home Credit Slovakia (C-42/15, EU:C:2016:842), primjenjuju se na ugovor o kreditu koji je sklopljen prije objave te presude i prije izmjene nacionalnog propisa izvršene radi usklađivanja s tumačenjem iz navedene presude.

         (1)  SL C 305, 9. 9. 2019.


title: Predmet C-537/19: Presuda Suda (peto vijeće) od 22. travnja 2021. – Europska komisija/Republika Austrija („Povreda obveze države članice – Direktiva 2004/18/EZ – Ugovor o javnim radovima – Ugovor između javnog tijela i privatnog poduzeća čiji je predmet zakup još neizgrađene zgrade – Članak 1. – Izvršenje posla koji odgovara zahtjevima koje je naveo zakupnik – Članak 16. – Isključenost”)

text:
               14.6.2021

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 228/4

      Presuda Suda (peto vijeće) od 22. travnja 2021. – Europska komisija/Republika Austrija
      (Predmet C-537/19) (1)

      („Povreda obveze države članice - Direktiva 2004/18/EZ - Ugovor o javnim radovima - Ugovor između javnog tijela i privatnog poduzeća čiji je predmet zakup još neizgrađene zgrade - Članak 1. - Izvršenje posla koji odgovara zahtjevima koje je naveo zakupnik - Članak 16. - Isključenost”)
      (2021/C 228/05)
      Jezik postupka: njemački

         Stranke

         Tužitelj: Europska komisija (zastupnici: L. Haasbeek, M. Noll-Ehlers i P. Ondrůšek, agenti)

         Tuženik: Republika Austrija (zastupnici: u početku M. Fruhmann, a zatim J. Schmoll, agenti)

         Izreka

                  1.

                  Tužba se odbija.

                  2.

                  Europskoj komisiji nalaže se snošenje troškova.

         (1)  SL C 295, 2. 9. 2019.


title: Predmet C-703/19: Presuda Suda (prvo vijeće) od 22. travnja 2021. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Naczelny Sąd Administracyjny – Poljska) – J.K./Dyrektor Izby Administracji Skarbowej w Katowicach („Zahtjev za prethodnu odluku – Oporezivanje – Zajednički sustav poreza na dodanu vrijednost (PDV) – Direktiva 2006/112/EZ – Članak 98. stavak 2. – Mogućnost država članica da primijene jednu ili dvije snižene stope PDV-a na određene isporuke robe ili usluga – Kvalifikacija komercijalne aktivnosti kao „pružanje usluga” – Točka 12.a Priloga III. – Provedbena uredba (EU) br. 282/2011 – Članak 6. – Pojam „usluge restorana i cateringa” – Jela spremna za izravnu konzumaciju na licu mjesta u prodavateljevim prostorima ili u prostorima za konzumaciju hrane (food court) – Jela spremna za izravnu konzumaciju „za van””)

text:
               14.6.2021

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 228/5

      Presuda Suda (prvo vijeće) od 22. travnja 2021. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Naczelny Sąd Administracyjny – Poljska) – J.K./Dyrektor Izby Administracji Skarbowej w Katowicach
      (Predmet C-703/19) (1)

      („Zahtjev za prethodnu odluku - Oporezivanje - Zajednički sustav poreza na dodanu vrijednost (PDV) - Direktiva 2006/112/EZ - Članak 98. stavak 2. - Mogućnost država članica da primijene jednu ili dvije snižene stope PDV-a na određene isporuke robe ili usluga - Kvalifikacija komercijalne aktivnosti kao „pružanje usluga” - Točka 12.a Priloga III. - Provedbena uredba (EU) br. 282/2011 - Članak 6. - Pojam „usluge restorana i cateringa” - Jela spremna za izravnu konzumaciju na licu mjesta u prodavateljevim prostorima ili u prostorima za konzumaciju hrane (food court) - Jela spremna za izravnu konzumaciju „za van””)
      (2021/C 228/06)
      Jezik postupka: poljski

         Sud koji je uputio zahtjev

      Naczelny Sąd Administracyjny

         Stranke glavnog postupka

         Tužitelj: J.K.

         Tuženik: Dyrektor Izby Administracji Skarbowej w Katowicach

         uz sudjelovanje: Rzecznik Małych i Średnich Przedsiębiorców

         Izreka

      Članak 98. stavak 2. Direktive Vijeća 2006/112/EZ od 28. studenoga 2006. o zajedničkom sustavu poreza na dodanu vrijednost, kako je izmijenjena Direktivom 2009/47/EZ Vijeća od 5. svibnja 2009. o izmjeni Direktive 2006/112/EZ o sniženim stopama poreza na dodanu vrijednost, u vezi s točkom 12.a Priloga III. toj direktivi i člankom 6. Provedbene uredbe (EU) br. 282/2011 od 15. ožujka 2011. o utvrđivanju provedbenih mjera za Direktivu 2006/112, treba tumačiti na način da pojam „usluge restorana i cateringa” obuhvaća isporuku hrane i pića popraćenu dostatnim popratnim uslugama, namijenjenima omogućavanju njihove izravne konzumacije od strane konačnog konzumenta, a što je na sudu koji je uputio zahtjev da provjeri. Kada konačni konzument odluči da se neće koristiti materijalnim i ljudskim resursima koje mu je porezni obveznik stavio na raspolaganje za konzumaciju isporučene hrane, valja smatrati da isporuka te hrane nije popraćena nikakvim popratnim uslugama.

         (1)  SL C 27, 27. 1. 2020.


title: Predmet C-826/19: Presuda Suda (četvrto vijeće) od 22. travnja 2021. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Landesgericht Korneuburg – Austrija) – WZ/Austrian Airlines AG („Zahtjev za prethodnu odluku – Zračni prijevoz – Odšteta i pomoć putnicima u slučaju uskraćenog ukrcaja i otkazivanja ili dužeg kašnjenja leta – Uredba (EZ) br. 261/2004 – Članak 6. – Zakašnjeli let – Članak 8. stavak 3. – Preusmjeravanje leta u drugu zračnu luku koja opslužuje isto mjesto, grad ili regiju – Pojam „otkazivanje” – Izvanredne okolnosti – Odšteta putnicima u zračnom prijevozu u slučaju otkazivanja ili dužeg kašnjenja leta u dolasku – Obveza snošenja troškova transfera između stvarne zračne luke dolaska i zračne luke za koju je izvršena rezervacija”)

text:
               14.6.2021

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 228/5

      Presuda Suda (četvrto vijeće) od 22. travnja 2021. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Landesgericht Korneuburg – Austrija) – WZ/Austrian Airlines AG
      (Predmet C-826/19) (1)

      („Zahtjev za prethodnu odluku - Zračni prijevoz - Odšteta i pomoć putnicima u slučaju uskraćenog ukrcaja i otkazivanja ili dužeg kašnjenja leta - Uredba (EZ) br. 261/2004 - Članak 6. - Zakašnjeli let - Članak 8. stavak 3. - Preusmjeravanje leta u drugu zračnu luku koja opslužuje isto mjesto, grad ili regiju - Pojam „otkazivanje” - Izvanredne okolnosti - Odšteta putnicima u zračnom prijevozu u slučaju otkazivanja ili dužeg kašnjenja leta u dolasku - Obveza snošenja troškova transfera između stvarne zračne luke dolaska i zračne luke za koju je izvršena rezervacija”)
      (2021/C 228/07)
      Jezik postupka:njemački

         Sud koji je uputio zahtjev

      Landesgericht Korneuburg

         Stranke glavnog postupka

         Tužitelj: WZ

         Tuženik: Austrian Airlines AG

         Izreka

                  1.

                  Članak 8. stavak 3. Uredbe (EZ) br. 261/2004 Europskog parlamenta i Vijeća od 11. veljače 2004. o utvrđivanju općih pravila odštete i pomoći putnicima u slučaju uskraćenog ukrcaja i otkazivanja ili dužeg kašnjenja leta te o stavljanju izvan snage Uredbe (EEZ) br. 295/91 treba tumačiti na način da, u slučaju kada je let preusmjeren u zračnu luku koja opslužuje isto mjesto kao i zračna luka za koju je izvršena rezervacija, snošenje troškova transfera putnikâ između dviju zračnih luka, predviđeno tom odredbom, nije uvjetovano time da se prva zračna luka nalazi na području istog mjesta, grada ili regije kao i druga zračna luka.

                  2.

                  Članak 5. stavak 1. točku (c), članak 7. stavak 1. i članak 8. stavak 3. Uredbe br. 261/2004 treba tumačiti na način da zbog preusmjerenog leta koji završava u zračnoj luci različitoj od zračne luke za koju je izvršena rezervacija, ali koja opslužuje isto mjesto, grad ili regiju, za putnika ne može nastati pravo na odštetu s osnove otkazivanja leta. Međutim, putnik leta preusmjerenog u zamjensku zračnu luku koja opslužuje isto mjesto, grad ili regiju kao i zračna luka za koju je izvršena rezervacija u načelu ima pravo na odštetu na temelju te uredbe kada na svoje konačno odredište dođe tri ili više sati nakon vremena dolaska koje je izvorno predvidio stvarni zračni prijevoznik.

                  3.

                  Članke 5. i 7. te članak 8. stavak 3. Uredbe br. 261/2004 treba tumačiti na način da, kako bi se odredila duljina kašnjenja u dolasku koje je pretrpio putnik preusmjerenog leta koji je završio u zračnoj luci različitoj od one za koju je izvršena rezervacija, ali koja opslužuje isto mjesto, grad ili regiju, kao referentno vrijeme treba uzeti ono u koje je putnik, nakon transfera, stvarno stigao u zračnu luku za koju je izvršena rezervacija ili, prema potrebi, u drugo obližnje odredište dogovoreno sa stvarnim zračnim prijevoznikom.

                  4.

                  Članak 5. stavak 3. Uredbe br. 261/2004 treba tumačiti na način da se stvarni zračni prijevoznik, kako bi se oslobodio svoje obveze isplate odštete putnicima u slučaju dužeg kašnjenja leta u dolasku, može pozvati na „izvanrednu okolnost” koja nije utjecala na navedeni zakašnjeli let, nego na prethodni let koji je on izveo istim zrakoplovom tijekom pretpredzadnje rotacije tog zrakoplova, pod uvjetom da postoji izravna uzročna veza između nastanka te okolnosti i dužeg kašnjenja kasnijeg leta u dolasku, ocjena čega je na sudu koji je uputio zahtjev, uzimajući osobito u obzir način na koji predmetni stvarni zračni prijevoznik izvodi let zrakoplovom.

                  5.

                  Članak 8. stavak 3. Uredbe br. 261/2004 treba tumačiti na način da je stvarni zračni prijevoznik, u slučaju kada preusmjereni let završava u zračnoj luci različitoj od one za koju je izvršena rezervacija, ali koja opslužuje isto mjesto, grad ili regiju, dužan na vlastitu inicijativu putniku ponuditi snošenje troškova transfera do zračne luke za koju je izvršena rezervacija odnosno, prema potrebi, do drugog obližnjeg odredišta u dogovoru s navedenim putnikom.

                  6.

                  Članak 8. stavak 3. Uredbe br. 261/2004 treba tumačiti na način da zbog povrede obveze stvarnog zračnog prijevoznika da snosi troškove transfera putnika između zračne luke dolaska i zračne luke za koju je izvršena rezervacija odnosno drugog obližnjeg odredišta u dogovoru s putnikom, za putnika ne nastaje pravo na paušalnu odštetu iz članka 7. stavka 1. te uredbe. Međutim, putnik zbog povrede te obveze ima pravo na povrat iznosa troškova koji su mu nastali te koji su, s obzirom na okolnosti svakog pojedinačnog slučaja, nužni, prikladni i razumni kako bi se nadoknadio taj prijevoznikov propust.

         (1)  SL C 77, 9. 3. 2020.


title: Predmet C-896/19: Presuda Suda (veliko vijeće) od 20. travnja 2021. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Prim’Awla tal-Qorti Ċivili – Ġurisdizzjoni Kostituzzjonali – Malta) – Repubblika/Il-Prim Ministru („Zahtjev za prethodnu odluku – Članak 2. UEU-a – Vrijednosti Europske unije – Vladavina prava – Članak 49. UEU-a – Pristupanje Uniji – Neopadanje razine zaštite vrijednosti Unije – Djelotvorna sudska zaštita – Članak 19. UEU-a – Članak 47. Povelje Europske unije o temeljnim pravima – Područje primjene – Neovisnost sudaca države članice – Postupak imenovanja – Ovlast predsjednika vlade – Sudjelovanje Odbora za imenovanje sudaca”)

text:
               14.6.2021

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 228/7

      Presuda Suda (veliko vijeće) od 20. travnja 2021. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Prim’Awla tal-Qorti Ċivili – Ġurisdizzjoni Kostituzzjonali – Malta) – Repubblika/Il-Prim Ministru
      (Predmet C-896/19) (1)

      („Zahtjev za prethodnu odluku - Članak 2. UEU-a - Vrijednosti Europske unije - Vladavina prava - Članak 49. UEU-a - Pristupanje Uniji - Neopadanje razine zaštite vrijednosti Unije - Djelotvorna sudska zaštita - Članak 19. UEU-a - Članak 47. Povelje Europske unije o temeljnim pravima - Područje primjene - Neovisnost sudaca države članice - Postupak imenovanja - Ovlast predsjednika vlade - Sudjelovanje Odbora za imenovanje sudaca”)
      (2021/C 228/08)
      Jezik postupka: malteški

         Sud koji je uputio zahtjev

      Prim’Awla tal-Qorti Ċivili – Ġurisdizzjoni Kostituzzjonali

         Stranke glavnog postupka

         Tužitelj: Repubblika

         Tuženik: Il-Prim Ministru

         uz sudjelovanje: WY

         Izreka

                  1.

                  Članak 19. stavak 1. drugi podstavak UEU-a treba tumačiti na način da se može primijeniti u predmetu u kojem nacionalni sud odlučuje o tužbi predviđenoj nacionalnim pravom kojom se traži da taj sud odluči o usklađenosti s pravom Unije nacionalnih odredaba kojima je uređen postupak imenovanja sudaca države članice kojoj taj sud pripada. Za potrebe tumačenja te odredbe mora se na odgovarajući način uzeti u obzir članak 47. Povelje Europske unije o temeljnim pravima.

                  2.

                  Članak 19. stavak 1. drugi podstavak UEU-a treba tumačiti na način da mu se ne protive nacionalne odredbe koje predsjedniku vlade dotične države članice dodjeljuju odlučujuću ovlast u postupku imenovanja sudaca, pri čemu se u tom postupku predviđa intervencija neovisnog tijela zaduženog osobito za procjenu kandidata za mjesto suca i za pružanje mišljenja tom predsjedniku vlade.

         (1)  SL C 77, 9. 3. 2020.


title: Predmet C-73/20: Presuda Suda (prvo vijeće) od 22. travnja 2021. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Bundesgerichtshof – Njemačka) – ZM u svojstvu stečajnog upravitelja društva Oeltrans Befrachtungsgesellschaft mbH/E. A. Frerichs („Zahtjev za prethodnu odluku – Uredba (EZ) br. 1346/2000 – Stečajni postupci – Članak 4. – Pravo mjerodavno za stečajni postupak – Pravo države članice na području koje je postupak otvoren – Članak 13. – Radnje štetne za sve vjerovnike – Iznimka – Pretpostavke – Radnja za koju je mjerodavno pravo države članice različite od države u kojoj je postupak otvoren – Radnja koja se ne može pobijati na temelju tog prava – Uredba (EZ) br. 593/2008 – Pravo koje se primjenjuje na ugovorne obveze – Članak 12. stavak 1. točka (b) – Opseg mjerodavnog prava – Izvršenje njime predviđenih obveza – Plaćanje koje se izvršava u svrhu ispunjenja ugovora uređenog pravom države članice različite od države u kojoj je otvoren stečajni postupak – Izvršenje treće strane – Tužba radi povrata tog plaćanja u okviru stečajnog postupka – Pravo mjerodavno za navedeno plaćanje”)

text:
               14.6.2021

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 228/8

      Presuda Suda (prvo vijeće) od 22. travnja 2021. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Bundesgerichtshof – Njemačka) – ZM u svojstvu stečajnog upravitelja društva Oeltrans Befrachtungsgesellschaft mbH/E. A. Frerichs
      (Predmet C-73/20) (1)

      („Zahtjev za prethodnu odluku - Uredba (EZ) br. 1346/2000 - Stečajni postupci - Članak 4. - Pravo mjerodavno za stečajni postupak - Pravo države članice na području koje je postupak otvoren - Članak 13. - Radnje štetne za sve vjerovnike - Iznimka - Pretpostavke - Radnja za koju je mjerodavno pravo države članice različite od države u kojoj je postupak otvoren - Radnja koja se ne može pobijati na temelju tog prava - Uredba (EZ) br. 593/2008 - Pravo koje se primjenjuje na ugovorne obveze - Članak 12. stavak 1. točka (b) - Opseg mjerodavnog prava - Izvršenje njime predviđenih obveza - Plaćanje koje se izvršava u svrhu ispunjenja ugovora uređenog pravom države članice različite od države u kojoj je otvoren stečajni postupak - Izvršenje treće strane - Tužba radi povrata tog plaćanja u okviru stečajnog postupka - Pravo mjerodavno za navedeno plaćanje”)
      (2021/C 228/09)
      Jezik postupka: njemački

         Sud koji je uputio zahtjev

      Bundesgerichtshof

         Stranke glavnog postupka

         Tužitelj: ZM u svojstvu stečajnog upravitelja društva Oeltrans Befrachtungsgesellschaft mbH

         Tuženik: E. A. Frerichs

         Izreka

      Članak 13. Uredbe Vijeća (EZ) br. 1346/2000 od 29. svibnja 2000. o stečajnom postupku i članak 12. stavak 1. točku (b) Uredbe (EZ) br. 593/2008 Europskog parlamenta i Vijeća od 17. lipnja 2008. o pravu koje se primjenjuje na ugovorne obveze (Rim I) treba tumačiti na način da pravo mjerodavno za ugovor na temelju potonje uredbe također uređuje plaćanje koje treća strana izvršava u svrhu ispunjenja ugovorne obveze plaćanja jedne od ugovornih strana kad se, u okviru stečajnog postupka, to plaćanje osporava kao radnja štetna za sve vjerovnike.

         (1)  SL C 191, 8. 6. 2020.


title: Predmet C-75/20: Presuda Suda (osmo vijeće) od 22. travnja 2021. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Lietuvos vyriausiasis administracinis teismas – Litva) – „Lifosa” UAB/Muitinės departamentas prie Lietuvos Respublikos finansų ministerijos („Zahtjev za prethodnu odluku – Carinska unija – Carinski zakonik Zajednice – Uredba (EEZ) br. 2913/92 – Članak 29. stavak 1. – Članak 32. stavak 1. točka (e) podtočka i. – Carinski zakonik Unije – Uredba (EU) br. 952/2013 – Članak 70. stavak 1. – Članak 71. stavak 1. točka (e) podtočka i. – Određivanje carinske vrijednosti – Transakcijska vrijednost – Prilagodba – Cijena koja uključuje isporuku na granici”)

text:
               14.6.2021

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 228/8

      Presuda Suda (osmo vijeće) od 22. travnja 2021. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Lietuvos vyriausiasis administracinis teismas – Litva) – „Lifosa” UAB/Muitinės departamentas prie Lietuvos Respublikos finansų ministerijos
      (Predmet C-75/20) (1)

      („Zahtjev za prethodnu odluku - Carinska unija - Carinski zakonik Zajednice - Uredba (EEZ) br. 2913/92 - Članak 29. stavak 1. - Članak 32. stavak 1. točka (e) podtočka i. - Carinski zakonik Unije - Uredba (EU) br. 952/2013 - Članak 70. stavak 1. - Članak 71. stavak 1. točka (e) podtočka i. - Određivanje carinske vrijednosti - Transakcijska vrijednost - Prilagodba - Cijena koja uključuje isporuku na granici”)
      (2021/C 228/10)
      Jezik postupka: litavski

         Sud koji je uputio zahtjev

      Lietuvos vyriausiasis administracinis teismas

         Stranke glavnog postupka

         Tužitelj:„Lifosa” UAB

         Tuženik: Muitinės departamentas prie Lietuvos Respublikos finansų ministerijos

         uz sudjelovanje: Kauno teritorinė muitinė, „Transchema” UAB

         Izreka

      Članak 29. stavak 1. i članak 32. stavak 1. točku (e) podtočku i. Uredbe Vijeća (EEZ) br. 2913/92 od 12. listopada 1992. o Carinskom zakoniku Zajednice te članak 70. stavak 1. i članak 71. stavak 1. točku (e) podtočku i. Uredbe (EU) br. 952/2013 Europskog parlamenta i Vijeća od 9. listopada 2013. o Carinskom zakoniku Unije treba tumačiti na način da u svrhu određivanja carinske vrijednosti uvezene robe njezinoj transakcijskoj vrijednosti nije potrebno dodati troškove koje je stvarno snosio proizvođač radi prijevoza te robe do mjesta na kojem je ona unesena u carinsko područje Europske unije ako u skladu s dogovorenim uvjetima isporuke obvezu snošenja tih troškova ima proizvođač, i to čak i kad navedeni troškovi premašuju cijenu koju je stvarno platio uvoznik, ako ta cijena odgovara stvarnoj vrijednosti navedene robe, što je na sudu koji je uputio zahtjev da provjeri.

         (1)  SL C 137, 27. 4. 2020.


title: Predmet C-13/19: Rješenje Suda (sedmo vijeće) od 3. ožujka 2021. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputila Audiencia Provincial de Zaragoza – Španjolska) – Ibercaja Banco, SA/TJ, UK („Zahtjev za prethodnu odluku – Članak 53. stavak 2. i članak 99. Poslovnika Suda – Zaštita potrošača – Direktiva 93/13/EEZ – Ugovor o hipotekarnom kreditu – Nepošteni uvjeti – Klauzula o ograničenju promjenjivosti kamatne stope (tzv. odredba „o najnižoj kamatnoj stopi”) – Ugovor o obnovi – Odricanje od podnošenja tužbi protiv ugovornih odredbi – Neobvezatnost – Direktiva 2005/29/EZ – Nepoštena poslovna praksa poslovnih subjekata prema potrošačima – Članak 6. stavak 1. i članak 7. stavak 1.”)

text:
               14.6.2021

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 228/9

      Rješenje Suda (sedmo vijeće) od 3. ožujka 2021. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputila Audiencia Provincial de Zaragoza – Španjolska) – Ibercaja Banco, SA/TJ, UK
      (Predmet C-13/19) (1)

      („Zahtjev za prethodnu odluku - Članak 53. stavak 2. i članak 99. Poslovnika Suda - Zaštita potrošača - Direktiva 93/13/EEZ - Ugovor o hipotekarnom kreditu - Nepošteni uvjeti - Klauzula o ograničenju promjenjivosti kamatne stope (tzv. odredba „o najnižoj kamatnoj stopi”) - Ugovor o obnovi - Odricanje od podnošenja tužbi protiv ugovornih odredbi - Neobvezatnost - Direktiva 2005/29/EZ - Nepoštena poslovna praksa poslovnih subjekata prema potrošačima - Članak 6. stavak 1. i članak 7. stavak 1.”)
      (2021/C 228/11)
      Jezik postupka: španjolski

         Sud koji je uputio zahtjev

      Audiencia Provincial de Zaragoza

         Stranke glavnog postupka

         Tužitelj: Ibercaja Banco, SA

         Tuženici: TJ, UK

         Izreka

                  1.

                  Članak 6. stavak 1. Direktive Vijeća 93/13/EEZ od 5. travnja 1993. o nepoštenim uvjetima u potrošačkim ugovorima treba tumačiti na način da mu se ne protivi to da odredba ugovora sklopljenog između prodavatelja robe ili pružatelja usluge i potrošača, čija bi se nepoštenost mogla utvrditi u sudskom postupku, može biti predmet ugovora o obnovi sklopljenog između tog prodavatelja robe ili pružatelja usluge i tog potrošača, kojim se potrošač odriče učinaka do kojih bi dovelo proglašenje nepoštenosti te odredbe, pod uvjetom da to odricanje proizlazi iz potrošačeva slobodnog i informiranog pristanka, što je na nacionalnom sudu da provjeri. Nasuprot tomu, ugovorna odredba kojom se taj potrošač odriče sudskih tužbi u budućim sporovima, koje se temelje na pravima koje ima na temelju Direktive 93/13, ne obvezuje navedenog potrošača.

                  2.

                  Članak 3. Direktive 93/13 treba tumačiti na način da se za odredbu ugovora o hipotekarnom kreditu, sklopljenog između prodavatelja robe ili pružatelja usluge i potrošača, kojom se nastoji izmijeniti potencijalno nepoštena odredba ranijeg ugovora sklopljenog između njih ili kojom se predviđa da se taj potrošač odriče svih tužbi protiv tog prodavatelja robe ili pružatelja usluge, može smatrati da nije bila predmet pojedinačnih pregovora ako taj potrošač nije mogao utjecati na sadržaj nove odredbe, što treba provjeriti sud koji je uputio zahtjev.

                  3.

                  Članke 3. do 5. Direktive 93/13 treba tumačiti na način da zahtjev transparentnosti koji na temelju tih odredbi obvezuje prodavatelja robe ili pružatelja usluge podrazumijeva da, prilikom sklapanja ugovora o obnovi kojim se, s jedne strane, nastoji izmijeniti potencijalno nepoštena odredba ranijeg ugovora i kojim se, s druge strane, predviđa da se potrošač odriče svih tužbi protiv prodavatelja robe ili pružatelja usluge, taj potrošač mora biti u mogućnosti razumjeti sve odlučujuće pravne i gospodarske posljedice koje za njega proizlaze iz sklapanja tog ugovora o obnovi.

                  4.

                  Deseto i trinaesto pitanje koje je postavila Audiencia Provincial de Zaragoza (Provincijski sud u Zaragozi, Španjolska) očito su nedopušteni.

         (1)  SL C 148, 29. 4. 2019.


title: Predmet C-841/19: Rješenje Suda (osmo vijeće) od 3. ožujka 2021. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Juzgado de lo Social n° 41 de Madrid – Španjolska) – JL/Fondo de Garantía Salarial (Fogasa) („Zahtjev za prethodnu odluku – Članak 99. Poslovnika Suda – Direktiva 2006/54/EZ – Članak 2. stavak 1. i članak 4. – Jednakost plaća muškaraca i žena – Okvirni sporazum o radu s nepunim radnim vremenom – Članak 4. – Radnici koji rade u nepunom radnom vremenu, pretežito žene – Državna institucija koja dotičnim radnicima jamči plaćanje potraživanja koja im nesolventni poslodavci nisu platili – Gornja granica za plaćanje tih potraživanja – Iznos smanjene gornje granice za radnike koji rade u nepunom radnom vremenu ovisno o odnosu između njihova radnog vremena i radnog vremena radnika koji rade u punom radnom vremenu – Načelo pro rata temporis”)

text:
               14.6.2021

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 228/10

      Rješenje Suda (osmo vijeće) od 3. ožujka 2021. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Juzgado de lo Social no 41 de Madrid – Španjolska) – JL/Fondo de Garantía Salarial (Fogasa)
      (Predmet C-841/19) (1)

      („Zahtjev za prethodnu odluku - Članak 99. Poslovnika Suda - Direktiva 2006/54/EZ - Članak 2. stavak 1. i članak 4. - Jednakost plaća muškaraca i žena - Okvirni sporazum o radu s nepunim radnim vremenom - Članak 4. - Radnici koji rade u nepunom radnom vremenu, pretežito žene - Državna institucija koja dotičnim radnicima jamči plaćanje potraživanja koja im nesolventni poslodavci nisu platili - Gornja granica za plaćanje tih potraživanja - Iznos smanjene gornje granice za radnike koji rade u nepunom radnom vremenu ovisno o odnosu između njihova radnog vremena i radnog vremena radnika koji rade u punom radnom vremenu - Načelo pro rata temporis”)
      (2021/C 228/12)
      Jezik postupka: španjolski

         Sud koji je uputio zahtjev

      Juzgado de lo Social no 41 de Madrid

         Stranke glavnog postupka

         Tužitelj: JL

         Tuženik: Fondo de Garantía Salarial (Fogasa)

         Izreka

      Članak 2. stavak 1. i članak 4. Direktive 2006/54/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 5. srpnja 2006. o provedbi načela jednakih mogućnosti i jednakog postupanja prema muškarcima i ženama u pitanjima zapošljavanja i rada treba tumačiti na način da im se ne protivi nacionalni propis kojim se, kad je riječ o plaćanju odgovorne državne institucije neisplaćenih plaća i naknada štete radnicima zbog nesolventnosti njihova poslodavca, predviđa gornju granicu za to plaćanje u pogledu radnika koji rade u punom radnom vremenu koja je, kada je riječ o radnicima koji rade u nepunom radnom vremenu, smanjena proporcionalno radnom vremenu koje su potonji odradili u odnosu na radno vrijeme koje su odradili radnici koji rade u punom radnom vremenu.

         (1)  SL C 45, 10. 2. 2020.


title: Predmet C-507/20: Rješenje Suda (šesto vijeće) od 3. ožujka 2021. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Pécsi Törvényszék – Mađarska) – FGSZ Földgázszállító Zrt./Nemzeti Adó- és Vámhivatal Fellebbviteli Igazgatósága („Zahtjev za prethodnu odluku – Zajednički sustav poreza na dodanu vrijednost (PDV) – Direktiva 2006/112/EZ – Članak 90. – Smanjenje oporezivog iznosa – Potpuno ili djelomično neplaćanje cijene – Tražbina koja je postala konačno nenaplativa – Zastarni rok za zahtijevanje naknadnog smanjenja oporezivog iznosa PDV-a – Dan od kojega rok počinje teći”)

text:
               14.6.2021

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 228/11

      Rješenje Suda (šesto vijeće) od 3. ožujka 2021. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Pécsi Törvényszék – Mađarska) – FGSZ Földgázszállító Zrt./Nemzeti Adó- és Vámhivatal Fellebbviteli Igazgatósága
      (Predmet C-507/20) (1)

      („Zahtjev za prethodnu odluku - Zajednički sustav poreza na dodanu vrijednost (PDV) - Direktiva 2006/112/EZ - Članak 90. - Smanjenje oporezivog iznosa - Potpuno ili djelomično neplaćanje cijene - Tražbina koja je postala konačno nenaplativa - Zastarni rok za zahtijevanje naknadnog smanjenja oporezivog iznosa PDV-a - Dan od kojega rok počinje teći”)
      (2021/C 228/13)
      Jezik postupka: mađarski

         Sud koji je uputio zahtjev

      Pécsi Törvényszék

         Stranke glavnog postupka

         Tužitelj: FGSZ Földgázszállító Zrt.

         Tuženik: Nemzeti Adó- és Vámhivatal Fellebbviteli Igazgatósága

         Izreka

      Članak 90. Direktive Vijeća 2006/112/EZ od 28. studenoga 2006. o zajedničkom sustavu poreza na dodanu vrijednost, u vezi s načelima porezne neutralnosti i djelotvornosti, treba tumačiti na način da, kada država članica odredi zastarni rok po čijem isteku porezni obveznik, koji ima tražbinu koja je postala konačno nenaplativa, više ne može ostvariti svoje pravo na smanjenje porezne osnovice, taj rok treba početi teći od dana kada je tražbina postala konačno nenaplativa, a ne od prvotno predviđenog datuma ispunjenja obveze plaćanja.

         (1)  SL C 28, 25. 1. 2021.


title: Predmet C-523/20: Rješenje Suda (deseto vijeće) od 3. ožujka 2021. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Győri Törvényszék – Mađarska) – Koppány 2007 Kft./Vas Megyei Kormányhivatal („Zahtjev za prethodnu odluku – Članak 99. Poslovnika Suda – Socijalna sigurnost – Uredba (EU) br. 1231/2010 – Primjenjivo zakonodavstvo – Potvrda A 1 – Članak 1. – Proširenje primjene potvrde A1 na državljane trećih zemalja koji zakonito borave na području države članice – Zakonito boravište – Pojam”)

text:
               14.6.2021

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 228/11

      Rješenje Suda (deseto vijeće) od 3. ožujka 2021. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Győri Törvényszék – Mađarska) – Koppány 2007 Kft./Vas Megyei Kormányhivatal
      (Predmet C-523/20) (1)

      („Zahtjev za prethodnu odluku - Članak 99. Poslovnika Suda - Socijalna sigurnost - Uredba (EU) br. 1231/2010 - Primjenjivo zakonodavstvo - Potvrda A 1 - Članak 1. - Proširenje primjene potvrde A1 na državljane trećih zemalja koji zakonito borave na području države članice - Zakonito boravište - Pojam”)
      (2021/C 228/14)
      Jezik postupka: mađarski

         Sud koji je uputio zahtjev

      Győri Törvényszék

         Stranke glavnog postupka

         Tužitelj: Koppány 2007 Kft.

         Tuženik: Vas Megyei Kormányhivatal

         Izreka

      Članak 1. Uredbe (EU) br. 1231/2010 Europskog parlamenta i Vijeća od 24. studenoga 2010. o proširenju primjene Uredbe (EZ) br. 883/2004 i Uredbe (EZ) br. 987/2009 na državljane trećih zemalja koji tim uredbama još nisu obuhvaćeni isključivo na temelju svog državljanstva, treba tumačiti na način da se državljani trećih zemalja koji privremeno borave u državi članici na temelju boravišne dozvole, raspolažu prijavom smještaja koju je odobrilo tijelo nadležno za strane državljane i rade u različitim državama članicama za poslodavca sa sjedištem u toj državi članici, mogu pozivati na pravila koordinacije iz Uredbe (EZ) br. 883/2004 Europskog parlamenta i Vijeća od 29. travnja 2004. o koordinaciji sustava socijalne sigurnosti, kako je izmijenjena Uredbom (EU) br. 465/2012 Europskog parlamenta i Vijeća od 22. svibnja 2012. i Uredbe (EZ) br. 987/2009 Europskog parlamenta i Vijeća od 16. rujna 2009. o utvrđivanju postupka provedbe Uredbe (EZ) br. 883/2004, u svrhu određivanja zakonodavstva u području socijalne sigurnosti kojem oni podliježu ako zakonito borave i rade na području država članica.

         (1)  SL C 28, 25. 1. 2021.


title: Predmet C-592/20: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 11. studenoga 2020. uputio Landgericht Düsseldorf (Njemačka) – NT, RV, BS, ER/British Airways plc

text:
               14.6.2021

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 228/12

      Zahtjev za prethodnu odluku koji je 11. studenoga 2020. uputio Landgericht Düsseldorf (Njemačka) – NT, RV, BS, ER/British Airways plc
      (Predmet C-592/20)
      (2021/C 228/15)
      Jezik postupka: njemački

         Sud koji je uputio zahtjev

      Landgericht Düsseldorf

         Stranke glavnog postupka

         Tužitelji: NT, RV, BS, ER

         Tuženik: British Airways plc
      Sud (deveto vijeće) je rješenjem od 22. travnja 2021. presudio da članak 2. točku (b) i članak 7. stavak 1. Uredbe (EZ) br. 261/2004 Europskog parlamenta i Vijeća od 11. veljače 2004. o utvrđivanju općih pravila odštete i pomoći putnicima u slučaju uskraćenog ukrcaja i otkazivanja ili dužeg kašnjenja leta u polasku te o stavljanju izvan snage Uredbe (EEZ) br. 295/91 (1) treba tumačiti na način da u okviru povezanog leta koji se sastoji od dvaju dijelova leta za koje je izvršena jedinstvena rezervacija, putnik koji je pretrpio kašnjenje na konačno odredište od tri ili više sati zbog otkazivanja drugog dijela leta, koji je trebao izvesti zračni prijevoznik različit od onog s kojim je taj putnik sklopio ugovor o prijevozu, može podnijeti tužbu za naknadu štete na temelju članka 7. stavka 1. te uredbe protiv tog zračnog prijevoznika i od njega tražiti isplatu odštete predviđene tom odredbom, određene s obzirom na ukupnu udaljenost tog povezanog leta, između mjesta polaska prvog dijela leta i mjesta dolaska drugog dijela leta.

         (1)  SL 2004., L 46, str. 1. (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 7., svezak 26., str. 21. i ispravak SL 2019., L 119, str. 202.)


title: Predmet C-681/20 P: Žalba koju je 16. prosinca 2020. podnio smart things solutions GmbH. protiv presude Općeg suda (drugo vijeće) od 15. listopada 2020. u predmetu T-48/19, smart things solutions/EUIPO – Samsung Electronics (smart:)things)

text:
               14.6.2021

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 228/12

      Žalba koju je 16. prosinca 2020. podnio smart things solutions GmbH. protiv presude Općeg suda (drugo vijeće) od 15. listopada 2020. u predmetu T-48/19, smart things solutions/EUIPO – Samsung Electronics (smart:)things)
      (Predmet C-681/20 P)
      (2021/C 228/16)
      Jezik postupka: engleski

         Stranke

         Žalitelj: smart things solutions GmbH (zastupnik: R. Dissmann, Rechtsanwalt)

         Druge stranke u postupku: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO), Samsung Electronics GmbH
      Rješenjem od 24. ožujka 2021., Sud (vijeće za dopuštanje žalbi) odlučio je da žalba nije dopuštena i da društvo smart things solutions GmbH treba snositi vlastite troškove.


title: Predmet C-41/21 P: Žalba koju je 26. siječnja 2021. podnio Allergan Holdings France protiv presude Općeg suda (treće vijeće) od 18. studenoga 2020. u predmetu T-664/19, Allergan Holdings France/EUIPO – Dermavita (JUVEDERM ULTRA)

text:
               14.6.2021

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 228/13

      Žalba koju je 26. siječnja 2021. podnio Allergan Holdings France protiv presude Općeg suda (treće vijeće) od 18. studenoga 2020. u predmetu T-664/19, Allergan Holdings France/EUIPO – Dermavita (JUVEDERM ULTRA)
      (Predmet C-41/21 P)
      (2021/C 228/17)
      Jezik postupka: engleski

         Stranke

         Žalitelj: Allergan Holdings France (zastupnici: T. de Haan, avocat, i J. Day, solicitor)

         Druge stranke u postupku: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO), Dermavita Co. Ltd
      Sud (vijeće za dopuštanje žalbi) je rješenjem od 29. travnja 2021. utvrdio da se žalba ne dopušta i da će društvo Allergan Holdings France snositi vlastite troškove.


title: Predmet C-50/21: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 29. siječnja 2021. uputio Tribunal Superior de Justicia de Cataluña (Španjolska) – Prestige and Limousine, S.L./Área Metropolitana de Barcelona

text:
               14.6.2021

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 228/13

      Zahtjev za prethodnu odluku koji je 29. siječnja 2021. uputio Tribunal Superior de Justicia de Cataluña (Španjolska) – Prestige and Limousine, S.L./Área Metropolitana de Barcelona
      (Predmet C-50/21)
      (2021/C 228/18)
      Jezik postupka: španjolski

         Sud koji je uputio zahtjev

      Tribunal Superior de Justicia de Cataluña

         Stranke glavnog postupka

         Tužitelj: Prestige and Limousine, S.L.

         Tuženik: Área Metropolitana de Barcelona

         Prethodna pitanja

                  1.

                  Protive li se članku 49. i članku 107. stavku 1. UFEU-a dva nacionalna propisa, zakonodavni i regulatorni, kojima se odobrenja za VPN-e (1) bez opravdanog razloga ograničavaju na omjer od jednog odobrenja na svakih trideset dozvola za taksi ili manje?

                  2.

                  Protivi li se članku 49. i članku 107. stavku 1. UFEU-a nacionali propis kojim se bez opravdanog razloga uspostavljaju drugo odobrenje i dodatni kriteriji za VPN-e koji namjeravaju pružati usluge u gradu?

         (1)  Privatni najam vozila uz vozača


title: Predmet C-54/21: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 29. siječnja 2021. uputio Krajową Izbę Odwoławczą (Poljska) – Konsorcjum: ANTEA POLSKA S.A., „Pectore-Eco” sp. z o.o., Instytut Ochrony Środowiska – Państwowy Instytut Badawczy/Państwowe Gospodarstwo Wodne Wody Polskie

text:
               14.6.2021

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 228/14

      Zahtjev za prethodnu odluku koji je 29. siječnja 2021. uputio Krajową Izbę Odwoławczą (Poljska) – Konsorcjum: ANTEA POLSKA S.A., „Pectore-Eco” sp. z o.o., Instytut Ochrony Środowiska – Państwowy Instytut Badawczy/Państwowe Gospodarstwo Wodne Wody Polskie
      (Predmet C-54/21)
      (2021/C 228/19)
      Jezik postupka: poljski

         Sud koji je uputio zahtjev

      Krajowa Izba Odwoławcza

         Stranke glavnog postupka

         Tužitelj: Konsorcjum: ANTEA POLSKA S.A., „Pectore-Eco” sp. z o.o., Instytut Ochrony Środowiska – Państwowy Instytut Badawczy

         Tuženik: Państwowe Gospodarstwo Wodne Wody Polskie

         Prethodna pitanja

                  1.

                  Može li se na temelju načela jednakog i nediskriminirajućeg postupanja prema gospodarskim subjektima te načela transparentnosti utvrđenih u članku 18. stavku 1. Direktive 2014/24/EU (1) Europskog parlamenta i Vijeća od 26. veljače 2014. o javnoj nabavi i o stavljanju izvan snage Direktive 2004/18/EZ (u daljnjem tekstu: Direktiva 2014/24/EU) članak 21. stavak 1. Direktive 2014/24/EU i članak 2. točka 1. Direktive (EU) 2016/943 Europskog parlamenta i Vijeća od 8. lipnja 2016. o zaštiti neotkrivenih znanja i iskustva te poslovnih informacija (poslovne tajne) od nezakonitog pribavljanja, korištenja i otkrivanja (2) (u daljnjem tekstu: Direktiva 2016/943), osobito u njima sadržani izrazi „u svojoj ukupnosti ili u točnoj strukturi i sklopu svojih sastavnih dijelova [nisu] općenito poznate ili lako dostupne” i „imaju komercijalnu vrijednost zbog toga što su tajne” te navod da „javni naručitelj ne otkriva informacije koje su gospodarski subjekti označili kao povjerljive”, tumačiti na način da gospodarski subjekt kao poslovnu tajnu može ograničiti bilo koju informaciju zato što je ne želi otkriti gospodarskom subjektu koji se s njim natječe?

                  2.

                  Može li se na temelju načela jednakog i nediskriminirajućeg postupanja prema gospodarskim subjektima te načela transparentnosti utvrđenih u članku 18. stavku 1. Direktive 2014/24/EU članak 21. stavak 1. Direktive 2014/24/EU i članak 2. točka 1. Direktive 2016/943 tumačiti na način da gospodarski subjekti koji se natječu za dodjelu ugovora o javnoj nabavi mogu u cijelosti ili djelomično ograničiti dokumente navedene u člancima 59. i 60. Direktive 2014/24/EU i u Prilogu XII. Direktivi 2014/24/EU kao poslovnu tajnu, osobito u pogledu navođenja potrebnog iskustva, referenci, popisa osoba koje se predlažu za izvršenje ugovora i njihovih stručnih kvalifikacija, naziva i sposobnosti subjekata, na čije se sposobnosti pozivaju, ili podugovaratelja, ako se ti dokumenti zahtijevaju u svrhu dokazivanja ispunjavanja uvjeta za sudjelovanje u postupku ili za procjenjivanje prema kriterijima ocjene ponuda ili utvrđivanje usklađenosti ponude s drugim zahtjevima javnog naručitelja navedenim u dokumentaciji za nadmetanje (obavijesti o nadmetanju, specifikacijama ključnih uvjeta nabave)?

                  3.

                  Može li se na temelju načela jednakog i nediskriminirajućeg postupanja prema gospodarskim subjektima te načela transparentnosti utvrđenih u članku 18. stavku 1. Direktive 2014/24/EU u vezi s člankom 58. stavkom 1., člankom 63. stavkom 1. i člankom 67. stavkom 2. točkom (b) Direktive 2014/24/EU dopustiti da javni naručitelj istodobno prihvati izjavu gospodarskog subjekta o tome da raspolaže kadrovskim resursima, subjektima na čije se resurse želi osloniti ili podugovarateljima, koje zahtijeva javni naručitelj ili koji se navode samostalno, što, u skladu s odredbama mora dokazati javnom naručitelju, te izjavu da već samo otkrivanje podataka koji se odnose na te osobe ili subjekte (prezimena, naziva, iskustva, kvalifikacija) gospodarskim subjektima koji se s njim natječu može dovesti do toga da ih ti gospodarski subjekti „potkupe”, zbog čega je te informacije potrebno obuhvatiti poslovnom tajnom? S obzirom na navedeno, može li se takva nestalna veza između gospodarskog subjekta i tih osoba i subjekata smatrati dokazom raspolaganja tim resursima, a osobito mogu li se gospodarskom subjektu na temelju toga dodijeliti dodatni bodovi u okviru kriterija ocjene ponuda?

                  4.

                  Može li se na temelju načela jednakog i nediskriminirajućeg postupanja prema gospodarskim subjektima te načela transparentnosti utvrđenih u članku 18. stavku 1. Direktive 2014/24/EU članak 21. stavak 1. Direktive 2014/24/EU i članak 2. točka 1. Direktive 2016/943 tumačiti na način da gospodarski subjekti koji se natječu za dodjelu ugovora o javnoj nabavi mogu kao poslovnu tajnu ograničiti dokumente koji se zahtijevaju u svrhu ispitivanja usklađenosti ponude sa zahtjevima naručitelja navedenima u specifikacijama ključnih uvjeta nabave (uključujući u opisu predmeta ugovora) ili u svrhu procjenjivanja ponude u okviru kriterija ocjene ponuda, osobito ako se ti dokumenti odnose na ispunjenje zahtjeva javnog naručitelja navedenih u specifikacijama ključnih uvjeta nabave, u zakonskim odredbama ili u drugim dokumentima koji su dostupni cjelokupnoj ili zainteresiranoj javnosti, osobito ako se to procjenjivanje ne provodi u skladu s objektivno usporedivim shemama te matematički ili fizički mjerljivim i usporedivim pokazateljima, nego u skladu s pojedinačnom ocjenom javnog naručitelja? Slijedom toga, može li se članak 21. stavak 1. Direktive 2014/24/EU i članak 2. točka 1. Direktive 2016/943 tumačiti na način da se poslovnom tajnom određenog gospodarskog subjekta može smatrati izjava o izvršenju određenog predmeta ugovora, koju je on podnio u okviru podnošenja ponude, u skladu s navodima javnog naručitelja sadržanima u specifikacijama ključnih uvjeta nabave, koje javni naručitelj nadzire i ocjenjuje u pogledu usklađenosti s tim zahtjevima, čak i ako je na gospodarskom subjektu da izabere metode kojima se želi postići učinak koji zahtijeva javni naručitelj (predmet ugovora)?

                  5.

                  Može li se na temelju načela jednakog i nediskriminirajućeg postupanja prema gospodarskim subjektima te načela transparentnosti utvrđenih u članku 18. stavku 1. Direktive 2014/24/EU u vezi s člankom 67. stavkom 4. Direktive 2014/24/EU u kojem se navodi da kriteriji za odabir ponude ne smiju dati neograničenu slobodu izbora javnom naručitelju, da moraju osigurati mogućnost učinkovitog nadmetanja i omogućiti učinkovitu provjeru informacija koje su pružili ponuditelji da bi se procijenilo u kojoj mjeri ponude udovoljavaju kriterijima za odabir ponuda, dopustiti da javni naručitelj uspostavi dotični kriterij ocjene ponuda, osobito kriterij ocjenjivanja u skladu s pojedinačnom ocjenom javnog naručitelja, unatoč tomu što je već u trenutku uspostave tog kriterija poznato da će gospodarski subjekti dio ponude koja se odnosi na taj kriterij obuhvatiti poslovnom tajnom, čemu se javni naručitelj ne protivi, zbog čega konkurentski gospodarski subjekti, uslijed nemogućnosti provjere ponuda svojih konkurenata i njihove usporedbe s vlastitim ponudama, mogu steći dojam da javni naručitelj potpuno proizvoljno ispituje i ocjenjuje ponude?

                  6.

                  Mogu li se načela jednakog postupanja i nediskriminirajućeg postupanja prema gospodarskim subjektima te načelo transparentnosti utvrđena u članku 18. stavku 1. Direktive 2014/24/EU u vezi s člankom 67. stavkom 4. Direktive 2014/24/EU u kojem se navodi da kriteriji za odabir ponude ne smiju dati neograničenu slobodu izbora javnom naručitelju, da moraju osigurati mogućnost učinkovitog nadmetanja i omogućiti učinkovitu provjeru informacija koje su pružili ponuditelji da bi se procijenilo u kojoj mjeri ponude udovoljavaju kriterijima za odabir ponuda, tumačiti na način da ona javnom naručitelju dopuštaju uspostavu kriterija ocjene ponuda kao što su to u ovom predmetu kriteriji „koncept izrade plana” i „opis načina izvršenja ugovora”?

                  7.

                  Treba li članak 1. stavke 1. i 3. Direktive 2007/66/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 11. prosinca 2007. o izmjeni direktiva Vijeća 89/665/EEZ i 92/13/EEZ u vezi s poboljšanjem učinkovitosti postupaka pravne zaštite koji se odnose na sklapanje ugovora o javnoj nabavi (3) (u daljnjem tekstu: Direktiva o pravnoj zaštiti), kojim se državama članicama nalaže da gospodarskim subjektima osiguraju da odluke koje donose javni naručitelji mogu biti učinkovito preispitane te da su postupci pravne zaštite dostupni osobi koja ima interes za dobivanje određenog ugovora i koja je pretrpjela ili bi mogla pretrpjeti štetu zbog navodnog kršenja, tumačiti na način da utvrđenje tijela koje odlučuje o tome da dokumenti koje su gospodarski subjekti ograničili u određenom postupku nisu poslovna tajna, što ima za posljedicu da javni naručitelj naloži njihovo otkrivanje i ustupanje konkurentskim gospodarskim subjektima – ako takva posljedica ne proizlazi izravno iz zakonskih odredbi – dovodi do toga da tijelo koje odlučuje u postupku mora donijeti odluku sa sadržajem koji tom gospodarskom subjektu omogućuje ponovno podnošenje zahtjeva za pravnu zaštitu – u mjeri u kojoj to proizlazi iz sadržaja tih dokumenata, s kojim prethodno nije bio upoznat i zbog čega nije mogao iskoristiti pravo na djelotvornu pravnu zaštitu – u odnosu na radnju protiv koje ne bi bilo moguće podnijeti žalbu s obzirom na istek roka do njezina podnošenja, primjerice poništenjem radnje ispitivanja i ocjene ponuda na koje se odnose predmetni dokumenti ograničeni kao poslovna tajna?

         (1)  SL U. 2014, L 94, str. 65.

         (2)  SL U. 2016, L 157, str. 1.

         (3)  SL U. 2007, L 335, str. 31. (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 6., svezak 9., str. 198.)


title: Predmet C-63/21 P: Žalba koju je 2. veljače 2021. podnijela Laure Camerin protiv rješenja Općeg suda (sedmo vijeće) od 24. studenoga 2020. u predmetu T-367/19, Camerin/Komisija

text:
               14.6.2021

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 228/16

      Žalba koju je 2. veljače 2021. podnijela Laure Camerin protiv rješenja Općeg suda (sedmo vijeće) od 24. studenoga 2020. u predmetu T-367/19, Camerin/Komisija
      (Predmet C-63/21 P)
      (2021/C 228/20)
      Jezik postupka: francuski

         Stranke

         Žaliteljica: Laure Camerin (zastupnik: M. Casado García-Hirschfeld, odvjetnica)

         Druga stranka u postupku: Europska komisija

         Žalbeni zahtjev

                  —

                  ukinuti rješenje Općeg suda od 24. studenoga 2020. u predmetu T-367/19;

                  —

                  naložiti Komisiji snošenje svih troškova, uključujući troškova postupka pred Općim sudom.

         Žalbeni razlozi i glavni argumenti

      Žalbom se traži ukidanje pobijanog rješenja u dijelu u kojem je Opći sud proglasio da se postupak obustavlja i da je tužba, kojom se tražilo djelomično poništenje PMO-ove odluke od 17. travnja 2019. i naknada neimovinske štete pretrpljene zbog nepravilnosti koje je PMO počinio a koje žaliteljici onemogućuju dostojan život, nedopuštena.
      Svojom žalbom žaliteljica osobito osporava točke 50. do 52. i 54. pobijanog rješenja, točke 57. do 62., 67., kao i točke 73. do 74.
      U prilog svojoj žalbi, žaliteljica ističe jedan žalbeni razlog, koji se temelji na iskrivljavanju činjenica i očitim pogreškama u ocjeni koje su dovele do pravno netočnog obrazloženja.


title: Predmet C-90/21 P: Žalba koju su 12. veljače 2021. podnijeli Vincent Thunus, Jaime Barragán, Marc D’hooge, Alexandra Felten, Christophe Nègre, Patrick Vanhoudt protiv presude Općeg suda (prvo vijeće) od 2. prosinca 2020. u predmetu T-247/19, Thunus i dr./EIB

text:
               14.6.2021

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 228/16

      Žalba koju su 12. veljače 2021. podnijeli Vincent Thunus, Jaime Barragán, Marc D’hooge, Alexandra Felten, Christophe Nègre, Patrick Vanhoudt protiv presude Općeg suda (prvo vijeće) od 2. prosinca 2020. u predmetu T-247/19, Thunus i dr./EIB
      (Predmet C-90/21 P)
      (2021/C 228/21)
      Jezik postupka: francuski

         Stranke

         Žalitelji: Vincent Thunus, Jaime Barragán, Marc D’hooge, Alexandra Felten, Christophe Nègre, Patrick Vanhoudt (zastupnik: L. Levi, odvjetnica)

         Druga stranka u postupku: Europska investicijska banka

         Žalbeni zahtjev

                  —

                  ukinuti presudu Općeg suda od 2. prosinca 2020. u predmetu T-247/19;

                  —

                  posljedično, presuditi u korist tužbenog zahtjeva tužiteljâ iz prvostupanjskog postupka i stoga:

                              —

                              poništiti odluku sadržanu u platnim listama tužiteljâ za veljaču 2018., odluku kojom se godišnja prilagodba osnovne plaće ograničava na 0,7 % za 2018. godinu i, prema tome, poništiti slične odluke sadržane u kasnijim platnim listama;

                              —

                              naložiti tuženiku da, na ime naknade imovinske štete, isplati (i) iznos plaće koji odgovara primjeni godišnje prilagodbe za 2018. godinu odnosno povećanje od 1,4 % za razdoblje od 1. siječnja 2018. do 31. prosinca 2018.; (ii) iznos plaće koji odgovara posljedicama primjene godišnje prilagodbe od 0,7 % za 2018. godinu na iznose plaća koje će se isplaćivati od siječnja 2018.; (iii) zatezne kamate na iznose dugovanih plaća do potpune isplate dugovanih iznosa pri čemu se primjenjiva stopa zateznih kamata izračunava po stopi koju određuje Europska središnja banka za glavne operacije refinanciranja, koja se primjenjivala tijekom predmetnog razdoblja, uvećanoj za tri postotna boda;

                  —

                  naložiti tuženiku snošenje svih troškova.

         Žalbeni razlozi i glavni argumenti

                  1.

                  Povreda prava na savjetovanje s odborom osoblja – Iskrivljavanje spisa

                  2.

                  Povreda obveze obrazlaganja – Iskrivljavanje spisa – Povreda obveze obrazlaganja suda

                  3.

                  Povreda obveze dužne pažnje i načela proporcionalnosti


title: Predmet C-91/21 P: Žalba koju su 12. veljače 2021. podnijeli Vincent Thunus, Jaime Barragán, Marc D’hooge, Alexandra Felten, Christophe Nègre, Patrick Vanhoudt protiv presude Općeg suda (prvo vijeće) od 2. prosinca 2020. u predmetu T-318/19, Thunus i dr./EIB

text:
               14.6.2021

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 228/17

      Žalba koju su 12. veljače 2021. podnijeli Vincent Thunus, Jaime Barragán, Marc D’hooge, Alexandra Felten, Christophe Nègre, Patrick Vanhoudt protiv presude Općeg suda (prvo vijeće) od 2. prosinca 2020. u predmetu T-318/19, Thunus i dr./EIB
      (Predmet C-91/21 P)
      (2021/C 228/22)
      Jezik postupka: francuski

         Stranke

         Žalitelji: Vincent Thunus, Jaime Barragán, Marc D’hooge, Alexandra Felten, Christophe Nègre, Patrick Vanhoudt (zastupnik: L. Levi, odvjetnica)

         Druga stranka u postupku: Europska investicijska banka

         Žalbeni zahtjev

                  —

                  ukinuti presudu Općeg suda od 2. prosinca 2020. u predmetu T-318/19;

                  —

                  posljedično, presuditi u korist tužbenog zahtjeva tužiteljâ iz prvostupanjskog postupka i stoga:

                              —

                              proglasiti ovu žalbu dopuštenom i osnovanom, uključujući prigovor nezakonitosti koji ona sadržava;

                              —

                              posljedično:

                  —

                  poništiti odluku sadržanu u platnim listama tužiteljâ za veljaču 2019., odluku kojom se godišnja prilagodba osnovne plaće ograničava na 0,8 % za 2019. godinu i, prema tome, poništiti slične odluke sadržane u kasnijim platnim listama;

                  —

                  prema tome, naložiti tuženiku da, na ime naknade imovinske štete, isplati (i) iznos plaće koji odgovara primjeni godišnje prilagodbe za 2019. godinu odnosno povećanje od 1,2 % za razdoblje od 1. siječnja 2019. do 31. prosinca 2019.; (ii) iznos plaće koji odgovara posljedicama primjene godišnje prilagodbe od 0,8 % za 2019. godinu na iznose plaća koje će se isplaćivati od siječnja 2019.; (iii) zatezne kamate na iznose dugovanih plaća do potpune isplate dugovanih iznosa pri čemu se primjenjiva stopa zateznih kamata izračunava po stopi koju određuje Europska središnja banka za glavne operacije refinanciranja, koja se primjenjivala tijekom predmetnog razdoblja, uvećanoj za tri postotna boda;

                  —

                  naložiti tuženiku snošenje svih troškova.

         Žalbeni razlozi i glavni argumenti

                  1.

                  Povreda pravila o nadležnosti autora akta – Povreda članka 18. Poslovnika – Iskrivljavanje spisa – Povreda obveze obrazlaganja suda

                  2.

                  Povreda prava na savjetovanje s odborom osoblja – Iskrivljavanje spisa

                  3.

                  Povreda obveze obrazlaganja – Iskrivljavanje spisa – Povreda obveze obrazlaganja suda

                  4.

                  Povreda obveze dužne pažnje i načela proporcionalnosti


title: Predmet C-111/21: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 25. veljače 2021. uputio Oberster Gerichtshof (Austrija) – BT/Laudamotion GmbH

text:
               14.6.2021

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 228/18

      Zahtjev za prethodnu odluku koji je 25. veljače 2021. uputio Oberster Gerichtshof (Austrija) – BT/Laudamotion GmbH
      (Predmet C-111/21)
      (2021/C 228/23)
      Jezik postupka: njemački

         Sud koji je uputio zahtjev

      Oberster Gerichtshof

         Stranke glavnog postupka

         Tužitelj: BT

         Tuženik: Laudamotion GmbH

         Prethodna pitanja

                  1.

                  Predstavlja li psihička smetnja putnika prouzročena nesrećom, koja se može izjednačiti s bolešću, „tjelesnu povredu” u smislu članka 17. stavka 1. Konvencije o ujednačavanju određenih pravila u međunarodnom zračnom prijevozu zaključene u Montrealu 28. svibnja 1999., koju je Europska zajednica potpisala 9. prosinca 1999., a u njezino ime odobrilo Vijeće svojom Odlukom 2001/539/EZ (1) od 5. travnja 2001.?

                  2.

                  U slučaju niječnog odgovora na prvo pitanje:
                  Protivi li se članku 29. navedene konvencije pravo na naknadu štete koje postoji na temelju primjenjivog nacionalnog prava?

         (1)  Odluka Vijeća 2001/539/EZ od 5. travnja 2001. o zaključku Europske zajednice o Konvenciji za izjednačavanje nekih pravila u međunarodnom zračnom prijevozu (Montrealska konvencija) (SL 2001., L 194, str. 38.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 7., svezak 21., str. 5.)


title: Predmet C-146/21: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 3. ožujka 2021. uputila Curtea de Apel Bucureşti (Rumunjska) – Direcţia Generală Regională a Finanţelor Publice Bucureşti – Administraţia Sector 1 a Finanţelor Publice/VB, Direcţia Generalā Regionalā a Finanţelor Publice Bucureşti -Serviciul Soluţionare Contestaţii 1

text:
               14.6.2021

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 228/19

      Zahtjev za prethodnu odluku koji je 3. ožujka 2021. uputila Curtea de Apel Bucureşti (Rumunjska) – Direcţia Generală Regională a Finanţelor Publice Bucureşti – Administraţia Sector 1 a Finanţelor Publice/VB, Direcţia Generalā Regionalā a Finanţelor Publice Bucureşti -Serviciul Soluţionare Contestaţii 1
      (Predmet C-146/21)
      (2021/C 228/24)
      Jezik postupka: rumunjski

         Sud koji je uputio zahtjev

      Curtea de Apel Bucureşti

         Stranke glavnog postupka

         Žalitelj: Direcţia Generală Regională a Finanţelor Publice Bucureşti – Administraţia Sector 1 a Finanţelor Publice

         Druge stranke u žalbenom postupku: VB, Direcţia Generalā Regionalā a Finanţelor Publice Bucureşti – Serviciul Soluţionare Contestaţii 1

         Prethodno pitanje

      Protivi li se Direktivi 2006/112/EZ (1) i načelu neutralnosti, u okolnostima poput onih o kojima je riječ u glavnom postupku, nacionalno zakonodavstvo ili porezna praksa u skladu s kojom se na subjekt, u pogledu kojeg je proveden nadzor i koji je registriran u svrhu PDV-a nakon tog nadzora, ne primjenjuje mehanizam prijenosa porezne obveze (mjere za pojednostavljenje), predviđen u obvezujućem obliku za prodaju neposječenog građevnog drva, zbog toga što subjekt u pogledu kojeg je proveden nadzor nije zatražio registraciju u svrhu PDV-a i ona mu nije odobrena prije izvršenja transakcije ili na datum premašivanja gornje granice?

         (1)  Direktiva Vijeća 2006/112/EZ od 28. studenoga 2006. o zajedničkom sustavu poreza na dodanu vrijednost (SL 2006., L 347, str. 1.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 9., svezak 1., str. 120. i ispravci SL 2018., L 329, str. 53. i SL 2019., L 289, str. 59.)


title: Predmet C-159/21: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 11. ožujka 2021. uputio Fővárosi Törvényszék (Mađarska) – GM/Országos Idegenrendészeti Főigazgatóság i dr.

text:
               14.6.2021

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 228/19

      Zahtjev za prethodnu odluku koji je 11. ožujka 2021. uputio Fővárosi Törvényszék (Mađarska) – GM/Országos Idegenrendészeti Főigazgatóság i dr.
      (Predmet C-159/21)
      (2021/C 228/25)
      Jezik postupka: mađarski

         Sud koji je uputio zahtjev

      Fővárosi Törvényszék

         Stranke glavnog postupka

         Tužitelj: GM

         Tuženik: Országos Idegenrendészeti Főigazgatóság, Alkotmányvédelmi Hivatal, Terrorelhárítási Központ

         Prethodna pitanja

                  1.

                  Treba li članak 11. stavak 2., članak 12. stavak 1. točku (d), članak 12. stavak 2., članak 23. stavak 1. točku (b) i članak 45. stavke 1. i 3., 4. i 5. Direktive o postupcima azila (1), u vezi s člankom 47. Povelje Europske unije o temeljnim pravima (u daljnjem tekstu: Povelja), tumačiti na način da se njima zahtijeva da, u slučaju iznimke navedene u članku 23. stavku 1. te direktive koja se odnosi na razlog nacionalne sigurnosti, tijelo države članice koje je donijelo odluku u području međunarodne zaštite kojom se odbija ili oduzima status na temelju razloga nacionalne sigurnosti i specijalizirano tijelo koje je utvrdilo povjerljivu prirodu trebaju osigurati da podnositelju zahtjeva, izbjeglici ili strancu pod supsidijarnom zaštitom, ili njegovu pravnom zastupniku, u svakom slučaju bude zajamčeno pravo na pristup barem biti povjerljivih ili klasificiranih informacija ili podataka na kojima se navedena odluka temelji te na korištenje tih informacija ili podataka u postupku povezanom s odlukom, u slučaju da nadležno tijelo tvrdi da je navedena obavijest protivna razlogu nacionalne sigurnosti?

                  2.

                  U slučaju potvrdnog odgovora, što se točno podrazumijeva pod „biti” povjerljivih razloga na kojima se temelji takva odluka, u okviru primjene članka 23. stavka 1. točke (b) Direktive o postupcima azila, u vezi s člancima 41. i 47. Povelje?

                  3.

                  Treba li članak 14. stavak 4. točku (a) i članak 17. stavak 1. točku (d) Direktive o standardima za kvalifikaciju, članak 45. stavak 1. točku (a) i članak 45. stavke 3. do 4. Direktive o postupcima azila (2) te njezinu uvodnu izjavu 49. tumačiti na način da im se protive nacionalni propisi u skladu s kojima se oduzimanje statusa ili isključenje iz statusa izbjeglice ili stranca pod supsidijarnom zaštitom provodi na temelju neobrazložene odluke koja se isključivo temelji na automatskom upućivanju na obvezujuće i obvezno mišljenje specijaliziranog tijela, koje je također neobrazloženo, i kojom se utvrđuje da postoji prijetnja za nacionalnu sigurnost?

                  4.

                  Treba li uvodne izjave 20. i 34., članak 4., članak 10. stavak 2. i članak 10. stavak 3. točku (d) Direktive o postupcima azila, članak 14. [stavak] 4. točku (a) i članak 17. [stavak] 1. točku (d) Direktive o standardima za kvalifikaciju tumačiti na način da im se protive nacionalni propisi u skladu s kojima navedeno specijalizirano tijelo provodi ispitivanje razloga za isključenje i donosi odluku o meritumu u postupku koji nije u skladu s materijalnim i postupovnim odredbama Direktive o postupcima azila i Direktive o standardima za kvalifikaciju?

                  5.

                  Treba li članak 17. stavak 1. točku (b) Direktive o standardima za kvalifikaciju tumačiti na način da mu se protivi isključenje na temelju okolnosti ili kaznenog djela za koje se znalo prije donošenja presude ili konačne odluke o priznavanju statusa izbjeglice, ali nije predstavljalo osnovu razloga za isključenje ni u pogledu priznavanja statusa izbjeglice ni u pogledu supsidijarne zaštite?

         (1)  Direktiva 2013/32/EU Europskog parlamenta i Vijeća od 26. lipnja 2013. o zajedničkim postupcima za priznavanje i oduzimanje međunarodne zaštite (SL 2013, L 180, str. 60) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 19., svezak 12., str. 249.)

         (2)  Direktiva 2011/95/EU Europskog parlamenta i Vijeća od 13. prosinca 2011. o standardima za kvalifikaciju državljana trećih zemalja ili osoba bez državljanstva za ostvarivanje međunarodne zaštite, za jedinstveni statusa izbjeglica ili osoba koje ispunjavaju uvjete za supsidijarnu zaštitu te sadržaj odobrene zaštite (SL 2011, L 337, str. 9) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 19, svezak 13., str. 248.)


title: Predmet C-168/21: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 16. ožujka 2021. uputio Cour de cassation (Francuska) – Procureur général près la cour d’appel d’Angers/KL

text:
               14.6.2021

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 228/20

      Zahtjev za prethodnu odluku koji je 16. ožujka 2021. uputio Cour de cassation (Francuska) – Procureur général près la cour d’appel d’Angers/KL
      (Predmet C-168/21)
      (2021/C 228/26)
      Jezik postupka: francuski

         Sud koji je uputio zahtjev

      Cour de cassation

         Stranke glavnog postupka

         Tužitelj: Procureur général près la cour d’appel d’Angers

         Tuženik: KL

         Prethodna pitanja

                  1.

                  Treba li članak 2. stavak 4. i članak 4. stavak 1. Okvirne odluke 2002/584 (1) tumačiti na način da je uvjet dvostruke kažnjivosti ispunjen u situaciji kao što je ona u glavnom postupku, u kojoj je zatražena predaja zbog radnji koje se u državi u kojoj je izdan uhidbeni nalog kvalificiraju kao uništavanje i pljačka, a sastoje se od djela uništavanja i pljačke koja mogu ugroziti javni red ako u državi izvršenja postoje kažnjiva djela krađe s oštećenjima, uništavanja i oštećenja koja ne zahtijevaju taj element narušavanja javnog reda?

                  2.

                  U slučaju da na prvo pitanje treba odgovoriti potvrdno, treba li članak 2. stavak 4. i članak 4. stavak 1. Okvirne odluke 2002/584 tumačiti na način da sud države izvršenja može odbiti izvršiti europski uhidbeni nalog izdan radi izvršenja kazne ako utvrdi da su pravosudna tijela države u kojoj je izdan uhidbeni nalog dotičnu osobu osudila na tu kaznu zbog počinjenja jedinstvenog kaznenog djela koje obuhvaća različita postupanja i da samo dio tih postupanja predstavlja kazneno djelo u državi izvršenja? Treba li prema tome razlikovati jesu li pravosudna tijela države izdavateljice smatrala ta različita postupanja djeljivima ili ne?

                  3.

                  Nalaže li članak 49. stavak 3. Povelje o temeljnim pravima pravosudnom tijelu države članice izvršenja da odbije izvršiti europski uhidbeni nalog ako je, s jedne strane, izdan u svrhu izvršenja jedinstvene kazne zbog jedinstvenog kaznenog djela i ako se, s druge strane, s obzirom na to da određena djela zbog kojih je izrečena ta kazna ne predstavljaju kazneno djelo u pravu države članice izvršenja, predaja može odobriti samo za dio tih djela?

         (1)  Okvirna odluka Vijeća 2002/584/PUP od 13. lipnja 2002. o Europskom uhidbenom nalogu i postupcima predaje između država članica (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 19., svezak 3., str. 83. i ispravak SL 2013., L 222, str. 14.)


title: Predmet C-172/21: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 19. ožujka 2021. uputio Landgericht Köln (Njemačka) – EF/Deutsche Lufthansa AG

text:
               14.6.2021

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 228/21

      Zahtjev za prethodnu odluku koji je 19. ožujka 2021. uputio Landgericht Köln (Njemačka) – EF/Deutsche Lufthansa AG
      (Predmet C-172/21)
      (2021/C 228/27)
      Jezik postupka: njemački

         Sud koji je uputio zahtjev

      Landgericht Köln

         Stranke glavnog postupka

         Tužiteljica: EF

         Tuženik: Deutsche Lufthansa AG

         Prethodna pitanja

                  1.

                  Je li u slučaju povoljnije tarife za poslovne korisnike u odnosu na redovnu tarifu (u ovom predmetu 152,00 eura umjesto 169,00 eura), koja se temelji na okvirnom ugovoru između zračnog prijevoznika i drugog poduzeća i po kojoj rezervacije mogu izvršiti samo zaposlenici dotičnog poduzeća u svrhu poslovnih putovanja, riječ o umanjenoj tarifi u smislu članka 3. stavka 3. prve rečenice Uredbe (EZ) br. 261/2004 (1) koja nije izravno ili neizravno dostupna javnosti?

                  2.

                  U slučaju potvrdnog odgovora na prvo pitanje: nije li u slučaju takve tarife namijenjene poslovnim korisnicima isto tako riječ o programu „frequent flyer” ili nekom drugom komercijalnom programu zračnog prijevoznika ili tour operatora u smislu članka 3. stavka 3. druge rečenice Uredbe (EZ) br. 261/2004?

         (1)  Uredba (EZ) br. 261/2004 Europskog parlamenta i Vijeća od 11. veljače 2004. o utvrđivanju općih pravila odštete i pomoći putnicima u slučaju uskraćenog ukrcaja i otkazivanja ili dužeg kašnjenja leta u polasku te o stavljanju izvan snage Uredbe (EEZ) br. 295/91 Tekst značajan za EGP SL, 2004., L 46, str. 1.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 7., svezak 26., str. 21. i ispravak SL 2019., L 119, str. 202.)


title: Predmet C-183/21: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 23. ožujka 2021. uputio Landgericht Saarbrücken (Njemačka) – Maxxus Group GmbH & Co. KG/Globus Holding Gm 202103296bH & Co. KG

text:
               14.6.2021

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 228/21

      Zahtjev za prethodnu odluku koji je 23. ožujka 2021. uputio Landgericht Saarbrücken (Njemačka) – Maxxus Group GmbH & Co. KG/Globus Holding Gm 202103296bH & Co. KG
      (Predmet C-183/21)
      (2021/C 228/28)
      Jezik postupka: njemački

         Sud koji je uputio zahtjev

      Landgericht Saarbrücken

         Stranke glavnog postupka

         Tužitelj: Maxxus Group GmbH & Co. KG

         Tuženik: Globus Holding GmbH & Co. KG

         Prethodna pitanja

      Treba li pravo Unije, posebice s obzirom na Direktive o žigovima, to jest Direktivu 2008/95/EZ (1), osobito u članku 12., odnosno Direktivu (EU) 2015/2436 (2), osobito u člancima 16., 17., 19., tumačiti na način da se korisnim učinkom tih pravnih pravila isključuje tumačenje nacionalnog postupovnog prava

                  1.

                  kojim se tužitelju u okviru građanskog postupka za brisanje nacionalnog registriranog žiga zbog njegova opoziva nameće teret iznošenja činjenica, različit od tereta dokazivanja, i

                  2.

                  kojim se u okviru tog tereta iznošenja činjenica tužitelju nalaže da:

                              (a)

                              u takvom postupku, u mjeri u kojoj mu je to moguće, podrobno potkrijepi tuženikovu neuporabu žiga te da

                              (b)

                              u tu svrhu provede vlastito istraživanje tržišta koje je primjereno s obzirom na zahtjev za brisanje i individualni karakter predmetnog žiga?

         (1)  Direktiva 2008/95/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 22. listopada 2008. o usklađivanju zakonodavstava država članica o žigovima (SL 2008., L 299, str. 25.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 17., svezak 2., str. 149.).

         (2)  Direktiva (EU) 2015/2436 Europskog parlamenta i Vijeća od 16. prosinca 2015. o usklađivanju zakonodavstava država članica o žigovima (SL 2015., L 336, str. 1.).


title: Predmet C-187/21: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 25. ožujka 2021. uputio Kúria (Mađarska) – FAWKES Kft./Nemzeti Adó- és Vámhivatal Fellebbviteli Igazgatósága

text:
               14.6.2021

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 228/22

      Zahtjev za prethodnu odluku koji je 25. ožujka 2021. uputio Kúria (Mađarska) – FAWKES Kft./Nemzeti Adó- és Vámhivatal Fellebbviteli Igazgatósága
      (Predmet C-187/21)
      (2021/C 228/29)
      Jezik postupka: mađarski

         Sud koji je uputio zahtjev

      Kúria

         Stranke glavnog postupka

         Žalitelj: FAWKES Kft.

         Druga stranka u postupku: Nemzeti Adó- és Vámhivatal Fellebbviteli Igazgatósága

         Prethodna pitanja

                  1.

                  Treba li članak 30. stavak 2. točke (a) i (b) Uredbe Vijeća (EEZ) br. 2913/92 o Carinskom zakoniku Zajednice (1) tumačiti na način da se samo vrijednost navedena u bazi podataka koja je uspostavljena na temelju carinjenja koja provode carinska tijela države članice može i mora uzeti u obzir kao carinska vrijednost?

                  2.

                  U slučaju niječnog odgovora na prvo pitanje, treba li se za utvrđivanje carinske vrijednosti u skladu s člankom 30. stavkom 2. točkama (a) i (b) obratiti carinskim tijelima druge države članice kako bi se utvrdila carinska vrijednost slične robe navedene u njihovim bazama podataka i/ili je potrebno izvršiti uvid u bazu podataka Zajednice i prikupiti carinske vrijednosti koje se u njoj nalaze?

                  3.

                  Može li se članak 30. stavak 2. točke (a) i (b) Uredbe br. 2913/92 tumačiti na način da se za utvrđivanje carinske vrijednosti ne mogu uzeti u obzir transakcijske vrijednosti koje se odnose na transakcije koje je izvršio sam podnositelj zahtjeva za carinjenje, čak ni ako te vrijednosti nisu osporavale ni nacionalna carinska tijela, ni nacionalna carinska tijela drugih država članica?

                  4.

                  Treba li uvjet koji se odnosi na „isto ili približno isto vremensko razdoblje” iz članka 30. stavka 2. točaka (a) i (b) Uredbe br. 2913/92 tumačiti na način da se može ograničiti na razdoblje od +/- 45 dana prije i poslije carinjenja?

         (1)  SL 1992., L 302, str. 1. (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 2., svezak 2., str. 116.)


title: Predmet C-188/21: aza prethodnu odluku koji je 25. ožujka 2021. uputila Kúria (Mađarska) – Megatherm-Csillaghegy Kft./Nemzeti Adó- és Vámhivatal Fellebbviteli Igazgatósága

text:
               14.6.2021

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 228/23

      aza prethodnu odluku koji je 25. ožujka 2021. uputila Kúria (Mađarska) – Megatherm-Csillaghegy Kft./Nemzeti Adó- és Vámhivatal Fellebbviteli Igazgatósága
      (Predmet C-188/21)
      (2021/C 228/30)
      Jezik postupka: mađarski

         Sud koji je uputio zahtjev

      Kúria

         Stranke glavnog postupka

         Tužitelj: Megatherm-Csillaghegy Kft.

         Tuženik: Nemzeti Adó- és Vámhivatal Fellebbviteli Igazgatósága

         Prethodna pitanja

                  1.

                  Treba li načelo neutralnosti poreza na dodanu vrijednost, kao i [uvodnu izjavu 30.] i članke 63., 167., 168., 178. do 180., 182. i 273. Direktive o PDV-u (1), tumačiti na način da im se protivi zadnja rečenica članka 137. stavka 3. az általános forgalmi adóról szóló 2007. évi CXXVII. törvényja (Zakon CXXVII iz 2007. o porezu na dodanu vrijednost), u verziji koja je bila na snazi od 1. siječnja 2015. do 31. prosinca 2017., u skladu s kojom „i onda kada porezna uprava poništi porezni identifikacijski broj poreznog obveznika a da ga nije suspendirala, taj porezni obveznik gubi pravo na odbitak poreza na dan kad odluka kojom se poništava navedeni broj postane pravomoćna”, i njegov članak 137., u verziji koja je bila na snazi od 1. siječnja 2018. do 26. studenoga 2020., u skladu s kojim „ako državna porezna i carinska uprava poništi porezni identifikacijski broj poreznog obveznika, on gubi pravo na odbitak poreza na dan kad odluka kojom se poništava navedeni broj postane konačna”?

                  2.

                  Treba li članak 273. Direktive o PDV-u tumačiti na način da gubitak prava na odbitak poreza, kao obvezujuća pravna posljedica, (neproporcionalno) prekoračuje ono što je nužno za ostvarivanje ciljeva naplate poreza i borbe protiv utaje poreza?

         (1)  Direktiva Vijeća 2006/112/EZ od 28. studenoga 2006. o zajedničkom sustavu poreza na dodanu vrijednost (SL 2006., L 347, str. 1.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 9., svezak 1., str. 120. i ispravci SL 2018., L 329, str. 53. i SL 2019., L 289, str. 59.)


title: Predmet C-189/21: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 26. ožujka 2021. uputio College van Beroep voor het bedrijfsleven – R. en R./Minister van Landbouw, Natuur en Voedselkwaliteit

text:
               14.6.2021

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 228/23

      Zahtjev za prethodnu odluku koji je 26. ožujka 2021. uputio College van Beroep voor het bedrijfsleven – R. en R./Minister van Landbouw, Natuur en Voedselkwaliteit
      (Predmet C-189/21)
      (2021/C 228/31)
      Jezik postupka: nizozemski

         Sud koji je uputio zahtjev

      College van Beroep voor het bedrijfsleven

         Stranke glavnog postupka

         Tužitelji: R. en R.

         Tuženici: Minister van Landbouw, Natuur en Voedselkwaliteit

         Prethodno pitanje

      Treba li propisani zahtjev o upravljanju (PZU) 10 iz Priloga II. Uredbi (EU) br. 1306/2013 (1) Europskog parlamenta i Vijeća od 17. prosinca 2013. o financiranju, upravljanju i nadzoru zajedničke poljoprivredne politike i o stavljanju izvan snage uredaba Vijeća (EEZ) br. 352/78, (EZ) br. 165/94, (EZ) br. 2799/98, (EZ) br. 814/2000, (EZ) br. 1290/2005 i (EZ) 485/2008, u kojem se upućuje na članak 55. prvu i drugu rečenicu Uredbe (EZ) br. 1107/2009 (2) Europskog parlamenta i Vijeća od 21. listopada 2009. o stavljanju na tržište sredstava za zaštitu bilja i stavljanju izvan snage direktiva Vijeća 79/117/EEZ i 91/414/EEZ, tumačiti na način da se taj propisani zahtjev odnosi i na slučaj u kojem je upotrijebljeno sredstvo za zaštitu bilja koje nije odobreno u dotičnoj državi članici u skladu s potonjom uredbom?

         (1)  SL 2013, L 347, str. 549.

         (2)  SL 2009, L 309, str. 1. (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 3., svezak 61., str. 52.)


title: Predmet C-194/21: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 29. ožujka 2021. uputio de Hoge Raad der Nederlanden (Nizozemska) – Staatssecretaris van Financiën/X

text:
               14.6.2021

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 228/24

      Zahtjev za prethodnu odluku koji je 29. ožujka 2021. uputio de Hoge Raad der Nederlanden (Nizozemska) – Staatssecretaris van Financiën/X
      (Predmet C-194/21)
      (2021/C 228/32)
      Jezik postupka: nizozemski

         Sud koji je uputio zahtjev

      Hoge Raad der Nederlanden

         Stranke glavnog postupka

         Žalitelj u kasacijskom postupku: Staatssecretaris van Financiën

         Druga stranka u kasacijskom postupku: X

         Prethodna pitanja

                  1.

                  Treba li članak 184. i članak 185. Direktive o PDV-u iz 2006. (1) tumačiti na način da porezni obveznik koji prilikom kupnje neke robe ili primanja usluge nije odbio pretporez (početni odbitak) unutar važećeg nacionalnog prekluzivnog roka u skladu s predviđenom oporezovanom uporabom, ima pravo zatražiti taj odbitak u okviru ispravka, prilikom naknadne prve uporabe te robe ili usluge, ako stvarna uporaba u trenutku tog ispravka odgovara predviđenoj uporabi?

                  2.

                  Je li za odgovor na prvo pitanje važno to da izostanak početnog odbitka nije povezan s utajom ili zlouporabom prava te da se nije dokazala šteta za državni proračun?

         (1)  Direktiva Vijeća 2006/112/EZ od 28. studenoga 2006. o zajedničkom sustavu poreza na dodanu vrijednost (SL 2006., L 347, str. 1.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 9. svezak 1. str. 120.)


title: Predmet C-195/21: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 26. ožujka 2021. uputio Rayonen sad Lukovit (Bugarska) – LB/Smetna palata na Republika Bulgaria

text:
               14.6.2021

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 228/24

      Zahtjev za prethodnu odluku koji je 26. ožujka 2021. uputio Rayonen sad Lukovit (Bugarska) – LB/Smetna palata na Republika Bulgaria
      (Predmet C-195/21)
      (2021/C 228/33)
      Jezik postupka: bugarski

         Sud koji je uputio zahtjev

      Rayonen sad Lukovit

         Stranke glavnog postupka

         Tužitelj: LB

         Tuženik: Smetna palata na Republika Bulgaria

         Prethodna pitanja

                  1.

                  Treba li članak 58. stavak 4. Direktive 2014/24/EU (1) tumačiti na način da zahtjevi u pogledu kriterija za odabir koji se odnose na stručnu sposobnost osoblja gospodarskih subjekata u vezi sa specijaliziranim ugovorom u građevinskom sektoru mogu biti stroži od minimalnih zahtjeva glede obrazovanja i stručne kvalifikacije koji se zahtijevaju posebnim nacionalnim zakonom (članak 163.a stavak 4. ZUT-a), a da se njima a priori ne ograničava tržišno natjecanje te, konkretnije, zahtijeva li se propisanim uvjetom „proporcionalnosti” zahtjeva postavljenih u pogledu sudjelovanja u vezi s predmetom ugovora (a) od nacionalnog suda da ocijeni proporcionalnost s obzirom na prikupljene dokaze i konkretne parametre ugovora, čak i ako se nacionalnim zakonom određuje veći broj stručnjaka koji su u načelu kvalificirani za djelatnosti u okviru ugovora, ili (b) se njime omogućuje da se sudski nadzor ograniči samo na ispitivanje jesu li uvjeti za sudjelovanje prestrogi u odnosu na one koji su u načelu predviđeni posebnim nacionalnim zakonom?

                  2.

                  Treba li odredbe glave II. Uredbe br. 2988/95 (2), naslovljene „Upravne mjere i kazne”, tumačiti na način da ista povreda Zakona za obštestvenite porački (Zakon o javnoj nabavi), kojim se prenosi Direktiva 2014/24/EU (uključujući povredu u vezi s utvrđivanjem kriterija za odabir, za koju je žalitelj kažnjen), može imati različite pravne posljedice ovisno o tome je li povreda počinjena bez krivnje ili namjerno ili je prouzročena nepažnjom?

                  3.

                  S obzirom na cilj članka 8. stavka 3. Uredbe br. 2988/95 te uvodnih izjava 43. i 122. Uredbe br. 1303/13 (3), dopušta li se načelima pravne sigurnosti i djelotvornosti da različita nacionalna tijela koja su dužna štititi financijske interese Europske unije različito ocijene iste činjenice u postupku javne nabave, odnosno, konkretnije, da upravljačko tijelo operativnog programa ne utvrdi povredu u vezi s određivanjem kriterija za odabir, dok Revizorski sud prilikom naknadnog nadzora zaključi, a da ne postoje posebne ili nove okolnosti, da se tim kriterijima ograničava tržišno natjecanje i na temelju toga naručitelju izrekne upravnu kaznu?

                  4.

                  Je li u suprotnosti s načelom proporcionalnosti nacionalna odredba, poput one iz članka 247. stavka 1. Zakona o javnoj nabavi, kojom se propisuje da se javnog naručitelja koji formalno prekrši zabranu iz članka 2. stavka 2. tog zakona kažnjava novčanom kaznom u iznosu od 2 % vrijednosti ugovora, uključujući PDV, ali ne većem od 10 000 leva, a da se pritom ne moraju utvrditi težina povrede i njezini stvarni ili mogući učinci na interese Unije?

         (1)  Direktiva 2014/24/EU Europskog parlamenta i Vijeća od 26. veljače 2014. o javnoj nabavi i o stavljanju izvan snage Direktive 2004/18/EZ (SL 2014., L 94, str. 65.)

         (2)  Uredba (EZ, Euratom) br. 2988/95 od 18. prosinca 1995. o zaštiti financijskih interesa Europskih zajednica (SL 1995., L 312, str. 1.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 1., svezak 7., str. 5.)

         (3)  Uredba (EU) br. 1303/2013 Europskog parlamenta i Vijeća od 17. prosinca 2013. o utvrđivanju zajedničkih odredbi o Europskom fondu za regionalni razvoj, Europskom socijalnom fondu, Kohezijskom fondu, Europskom poljoprivrednom fondu za ruralni razvoj i Europskom fondu za pomorstvo i ribarstvo i o utvrđivanju općih odredbi o Europskom fondu za regionalni razvoj, Europskom socijalnom fondu, Kohezijskom fondu i Europskom fondu za pomorstvo i ribarstvo te o stavljanju izvan snage Uredbe Vijeća (EZ) br. 1083/2006 (SL 2013., L 347, str. 320.)


title: Predmet C-203/21: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 31. ožujka 2021. uputio Okrazhen sad Burgas (Bugarska) – kazneni postupak protiv „DELTA STROY 2003” EOOD

text:
               14.6.2021

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 228/25

      Zahtjev za prethodnu odluku koji je 31. ožujka 2021. uputio Okrazhen sad Burgas (Bugarska) – kazneni postupak protiv „DELTA STROY 2003” EOOD
      (Predmet C-203/21)
      (2021/C 228/34)
      Jezik postupka: bugarski

         Sud koji je uputio zahtjev

      Okrazhen sad Burgas

         Stranke glavnog postupka

      „DELTA STROY 2003” EOOD

         Prethodna pitanja

                  1.

                  Treba li članke 4. i 5. Okvirne odluke 2005/212/PUP te članak 49. Povelje Europske unije o temeljnim pravima tumačiti na način da im se ne protivi propis države članice na temelju kojeg nacionalni sud u slučaju kao što je onaj iz glavnog postupka može izreći kaznu protiv pravne osobe zbog određenog kaznenog djela čije počinjenje još nije utvrđeno jer je to počinjenje predmet paralelnog kaznenog postupka koji nije pravomoćno okončan?

                  2.

                  Treba li članke 4. i 5. Okvirne odluke 2005/212/PUP te članak 49. Povelje Europske unije o temeljnim pravima tumačiti na način da im se ne protivi propis države članice na temelju kojeg nacionalni sud u slučaju kao što je onaj iz glavnog postupka može izreći kaznu protiv pravne osobe na način da visinu te kazne utvrdi u visini iznosa imovinske koristi koja bi se ostvarila određenim kaznenim djelom čije počinjenje još nije utvrđeno jer je to počinjenje predmet paralelnog kaznenog postupka koji nije pravomoćno okončan?


title: Predmet C-246/21 P: Žalba koju je 19. travnja 2021. podnio Europski parlament protiv presude Općeg suda (četvrto prošireno vijeće) od 3. veljače 2021. u predmetu T-17/19, Europski parlament/Giulia Moi

text:
               14.6.2021

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 228/26

      Žalba koju je 19. travnja 2021. podnio Europski parlament protiv presude Općeg suda (četvrto prošireno vijeće) od 3. veljače 2021. u predmetu T-17/19, Europski parlament/Giulia Moi
      (Predmet C-246/21 P)
      (2021/C 228/35)
      Jezik postupka: talijanski

         Stranke

         Žalitelj: Europski parlament (zastupnici: S. Seyr, M. Windisch, T. Lazian, agenti)

         Druga stranka u postupku: Giulia Moi

         Zahtjevi

      Žalitelj od Suda zahtijeva da:

                  —

                  ukine pobijanu presudu;

                  —

                  konačno odluči o sporu pred Općim sudom na način da prihvati zahtjeve Europskog parlamenta iz prvostupanjskog postupka;

                  —

                  naloži tužitelju iz prvostupanjskog postupka snošenje troškova i prvostupanjskog i žalbenog postupka.

         Žalbeni razlozi i glavni argumenti

                  —

                  Prvi žalbeni razlog, koji se temelji na tome da je Opći sud prekoračio svoje ovlasti i odlučio ultra petita jer je u predmet spora uključio odluku predsjednika Europskog parlamenta kojom se utvrđuje postojanje uznemiravanja te je tu odluku poništio (točke 34., 37., 38. i 76. pobijane presude);

                  —

                  Drugi žalbeni razlog, koji se temelji na tome da je Opći sud povrijedio prava obrane Parlamenta (točke 35. i 36. pobijane presude);

                  —

                  Treći žalbeni razlog, koji se temelji na tome da je Opći sud povrijedio članak 263. stavak 6. UFEU-a jer je zanemario tamo navedeni rok za podnošenje tužbe za poništenje i u predmet spora uključio odluku predsjednika Europskog parlamenta kojom se utvrđuje postojanje uznemiravanja, koja je u međuvremenu postala pravomoćna (točke 76. i 77. pobijane presude);

                  —

                  Četvrti žalbeni razlog, koji se temelji na tome da je Opći sud povrijedio članak 232. UFEU-a kada nije uzeo u obzir ovlast Parlamenta da slobodno organizira svoj način rada, kao što je to predviđeno unutarnjim pravilima o postupku u vezi s uznemiravanjem za slučajeve koji se odnose na zastupnike i Poslovnikom Parlamenta, osobito člancima 166. i 167., primjenjivima u vrijeme nastanka činjenica, o izricanju sankcija (točke 12., 13., 63., 66., 129. i 132. pobijane presude).


title: Predmet C-469/19: Rješenje predsjednika drugog vijeća Suda od 4. ožujka 2021. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Bundesgerichtshof – Njemačka) – Postupak koji je pokrenuo All in One Star Ltd

text:
               14.6.2021

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 228/27

      Rješenje predsjednika drugog vijeća Suda od 4. ožujka 2021. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Bundesgerichtshof – Njemačka) – Postupak koji je pokrenuo All in One Star Ltd
      (Predmet C-469/19) (1)

      (2021/C 228/36)
      Jezik postupka: njemački
      Predsjednik drugog vijeća odredio je brisanje predmeta.

         (1)  SL C 328, 30. 9. 2019.


title: Predmet C-606/20: Rješenje predsjednika Suda od 26. veljače 2021. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Landgericht Düsseldorf – Njemačka) – EZ/Iberia Lineas Aereas de Espana, Sociedad Unipersonal

text:
               14.6.2021

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 228/27

      Rješenje predsjednika Suda od 26. veljače 2021. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Landgericht Düsseldorf – Njemačka) – EZ/Iberia Lineas Aereas de Espana, Sociedad Unipersonal
      (Predmet C-606/20) (1)

      (2021/C 228/37)
      Jezik postupka: njemački
      Predsjednik Suda odredio je brisanje predmeta.

         (1)  SL C 62, 22. 2. 2021.


title: Predmet T-504/19: Presuda Općeg suda od 14. travnja 2021. – Crédit lyonnais/ESB („Ekonomska i monetarna politika – Bonitetni nadzor kreditnih institucija – Članak 4. stavak 1. točka (d) i stavak 3. Uredbe (EU) br. 1024/2013 – Izračun omjera financijske poluge – ESB-ovo djelomično odbijanje da odobri isključivanje izloženosti koje ispunjavanju određene uvjete – Članak 429. stavak 14. Uredbe (EU) br. 575/2013 – Izostanak ispitivanja svih relevantnih elemenata konkretnog slučaja – Pravomoćnost – Članak 266. UFEU-a”)

text:
               14.6.2021

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 228/28

      Presuda Općeg suda od 14. travnja 2021. – Crédit lyonnais/ESB
      (Predmet T-504/19) (1)

      („Ekonomska i monetarna politika - Bonitetni nadzor kreditnih institucija - Članak 4. stavak 1. točka (d) i stavak 3. Uredbe (EU) br. 1024/2013 - Izračun omjera financijske poluge - ESB-ovo djelomično odbijanje da odobri isključivanje izloženosti koje ispunjavanju određene uvjete - Članak 429. stavak 14. Uredbe (EU) br. 575/2013 - Izostanak ispitivanja svih relevantnih elemenata konkretnog slučaja - Pravomoćnost - Članak 266. UFEU-a”)
      (2021/C 228/38)
      Jezik postupka: francuski

         Stranke

         Tužitelj: Crédit lyonnais (Lyon, Francuska) (zastupnici: A. Champsaur i A. Delors, odvjetnice)

         Tuženik: Europska središnja banka, (zastupnici: J. Poscia, R. Ugena i F. Bonnard, agenti, uz asistenciju H.-G. Kamanna, odvjetnik)

         Predmet

      Zahtjev na temelju članka 263. UFEU-a za poništenje Odluke ESB-a ECB-SSM-2019-FRCAG-39 od 3. svibnja 2019., donesene primjenom članka 4. stavka 1. točke (d) i članka 10. Uredbe Vijeća (EU) br. 1024/2013 od 15. listopada 2013. o dodjeli određenih zadaća ESB-u u vezi s politikama bonitetnog nadzora kreditnih institucija (SL 2013., L 287, str. 63.) i članka 429. stavka 14. Uredbe (EU) br. 575/2013 Europskog parlamenta i Vijeća od 26. lipnja 2013. o bonitetnim zahtjevima za kreditne institucije i investicijska društva i o izmjeni Uredbe (EU) br. 648/2012 (SL 2013., L 176, str. 1.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 6., svezak 13., str. 3. i ispravak SL 2017., L 20, str. 2.), u dijelu u kojem je ESB tužitelju odbio odobriti da iz izračuna svojeg omjera financijske poluge isključi određene izloženosti.

         Izreka

                  1.

                  Odluka Europske središnje banke (ESB) ECB-SSM-2019-FRCAG-39 od 3. svibnja 2019. poništava se u dijelu u kojem je njome društvu Crédit lyonnais uskraćeno da iz izračuna svojeg omjera financijske poluge isključi 34 % svojih izloženosti prema Caisse des dépôts et consignations.

                  2.

                  ESB-u se nalaže snošenje troškova.

         (1)  SL C 312, 16. 9. 2019.


title: Predmet T-415/19: Rješenje Općeg suda od 9. travnja 2021. – Laroni/Parlament („Institucionalno pravo – Jedinstveni statut europskih zastupnika – Europski zastupnici izabrani u talijanskim izbornim jedinicama – Odluka br. 14/2018 u području mirovina koju je donio Ufficio di Presidenza della Camera dei deputati (Ured predsjedništva Zastupničkog doma, Italija) – Izmjena iznosa mirovina talijanskih nacionalnih zastupnika – Posljedična izmjena iznosa mirovina određenih bivših europskih zastupnika izabranih u Italiji koju je proveo Europski parlament – Tužiteljeva smrt – Nenastavljanje postupka od strane pravnih sljednika – Obustava postupka”)

text:
               14.6.2021

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 228/29

      Rješenje Općeg suda od 9. travnja 2021. – Laroni/Parlament
      (Predmet T-415/19) (1)

      („Institucionalno pravo - Jedinstveni statut europskih zastupnika - Europski zastupnici izabrani u talijanskim izbornim jedinicama - Odluka br. 14/2018 u području mirovina koju je donio Ufficio di Presidenza della Camera dei deputati (Ured predsjedništva Zastupničkog doma, Italija) - Izmjena iznosa mirovina talijanskih nacionalnih zastupnika - Posljedična izmjena iznosa mirovina određenih bivših europskih zastupnika izabranih u Italiji koju je proveo Europski parlament - Tužiteljeva smrt - Nenastavljanje postupka od strane pravnih sljednika - Obustava postupka”)
      (2021/C 228/39)
      Jezik postupka: talijanski

         Stranke

         Tužitelj: Nereo Laroni (Venecija, Italija) (zastpnik: M. Merola, odvjetnik)

         Tuženik: Europski parlament (zastupnici: S. Seyr i S. Alves, agenti)

         Predmet

      Zahtjev koji se temelji na članku 263. UFEU-a, kojim se traži poništenje napomene od 11. travnja 2019. koju je sastavio Parlament, a koja se odnosi na prilagodbu iznosa mirovine na koju tužitelj ima pravo nakon stupanja na snagu Odluke br. 14/2018 Ufficija di Presidenza della Camera dei deputati 1. siječnja 2019.

         Izreka

                  1.

                  Obustavlja se postupak po ovoj tužbi.

                  2.

                  Svaka stranka snosit će vlastite troškove.

         (1)  SL C 295, 2. 9. 2019.