title: Predmet T-507/18: Tužba podnesena 24. kolovoza 2018. – Francuska protiv Komisije

text:
               29.10.2018

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 392/32

      Tužba podnesena 24. kolovoza 2018. – Francuska protiv Komisije
      (Predmet T-507/18)
      (2018/C 392/40)
      Jezik postupka: francuski

         Stranke

         Tužitelj: Francuska Republika (zastupnici: F. Alabrune, D. Colas, A.-L. Desjonquères, S. Horrenberger i A. Alidière, agenti)

         Tuženik: Europska komisija

         Tužbeni zahtjev

      Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

                  —

                  djelomično poništi Provedbenu odluku Komisije (EU) 2018/873 od 13. lipnja 2018. o isključenju iz financiranja Europske unije određenih izdataka nastalih za države članice u okviru Europskog fonda za jamstva u poljoprivredi (EFJP) i Europskog poljoprivrednog fonda za ruralni razvoj (EPFRR) u dijelu u kojem ona primjenjuje paušalni ispravak od 5 % koji odgovara iznosu od 1 945 435,39 eura, u odnosu na „Ostale izravne potpore – POSEI”, zbog „Pogrešne računovodstvene evidencije za određene pošiljke banana”, za financijska razdoblja 2013., 2014., 2015. i 2016.;

                  —

                  naloži Europskoj komisiji snošenje troškova.

         Tužbeni razlozi i glavni argumenti

      U prilog tužbi, tužitelj se poziva na jedan tužbeni razlog koji se temelji na pogrešci koja se tiče prava koju je Komisija počinila u okviru postupka potvrde o sukladnosti u vezi s potporom uzgoju banana, time što je pogrešno protumačila pojam „prodaja” zelenih banana koje su prihvatljive za dodjelu potpore iz Programa za rješavanje problema koji se posebno odnose na udaljenost i otočni položaj (POSEI) koji se primjenjuje na Gvadalupu i na Martinik.
      Naime, kao prvo, tužitelj smatra da je Komisija taj pojam protumačila na način koji je protivan području primjene Provedbene uredbe Komisije (EU) br. 1333/2011 od 19. prosinca 2011. o utvrđivanju tržišnih standarda za banane, pravila za provjeru usklađenosti s tim tržišnim standardima i zahtjeva u pogledu obavješćivanja u sektoru banana (SL 2011., L 336, str. 23.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 3., svezak 57., str. 262.)
      Kao drugo, tužitelj ističe da Komisijino tumačenje navedenog pojma proizlazi iz pogrešne primjene članka 76. Uredbe (EU) br. 1308/2013 Europskog parlamenta i Vijeća od 17. prosinca 2013. o uspostavljanju zajedničke organizacije tržišta poljoprivrednih proizvoda i stavljanju izvan snage uredbi Vijeća (EEZ) br. 922/72, (EEZ) br. 234/79, (EZ) br. 1037/2001 i (EZ) br. 1234/2007 (SL 2013., L 347, str. 671.).


title: Predmet T-798/14: Presuda Općeg suda od 13. rujna 2018. – DenizBank protiv Vijeća („Zajednička vanjska i sigurnosna politika — Mjere ograničavanja s obzirom na djelovanja Rusije kojima se destabilizira stanje u Ukrajini — Uvrštavanje imena subjekta koji ima vlasništvo nad tužiteljem na popis subjekata na koje se primjenjuju mjere ograničavanja — Obveza obrazlaganja — Prava obrane — Pravo na djelotvornu sudsku zaštitu — Sporazum o pridruživanju između EU-a i Turske — Temeljna prava — Proporcionalnost”)

text:
               29.10.2018

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 392/19

      Presuda Općeg suda od 13. rujna 2018. – DenizBank protiv Vijeća
      (Predmet T-798/14) (1)

      ((„Zajednička vanjska i sigurnosna politika - Mjere ograničavanja s obzirom na djelovanja Rusije kojima se destabilizira stanje u Ukrajini - Uvrštavanje imena subjekta koji ima vlasništvo nad tužiteljem na popis subjekata na koje se primjenjuju mjere ograničavanja - Obveza obrazlaganja - Prava obrane - Pravo na djelotvornu sudsku zaštitu - Sporazum o pridruživanju između EU-a i Turske - Temeljna prava - Proporcionalnost”))
      (2018/C 392/22)
      Jezik postupka: engleski

         Stranke

         Tužitelj: DenizBank A.Ş. (Istanbul, Turska) (zastupnici: O. Jones, D. Heaton, barristers, R. Mattick, S. Utku, solicitors, i M. Lester, QC)

         Tuženik: Vijeće Europske unije (zastupnici: initialement S. Boelaert i A. de Elera-San Miguel Hurtado, puis S. Boelaert i P. Mahnič Bruni, agenti)

         Intervenijent u potporu tuženiku: Europska komisija (zastupnici: D. Gauci, L. Havas i F. Ronkes Agerbeek, agenti)

         Predmet

      Zahtjev na temelju članka 263. UFEU-a kojim se traži poništenje, kao prvo, Odluke Vijeća 2014/512/ZVSP od 31. srpnja 2014. o mjerama ograničavanja s obzirom na djelovanja Rusije kojima se destabilizira stanje u Ukrajini (SL 2014., L 229, str. 13.), kako je izmijenjena Odlukom Vijeća 2014/659/ZVSP od 8. rujna 2014. (SL 2014., L 271, str. 54.), Odlukom Vijeća 2014/872/ZVSP od 4. prosinca 2014. (SL 2014., L 349, str. 58.), Odlukom Vijeća (ZVSP) 2015/2431 od 21. prosinca 2015. (SL 2015., L 334, str. 22.), Odlukom Vijeća (ZVSP) 2016/1071 od 1. srpnja 2016. (SL 2016., L 178, str. 21.) i Odlukom Vijeća (ZVSP) 2016/2315 od 19. prosinca 2016. (SL 2016., L 345, str. 65.), i, kao drugo, Uredbe Vijeća (EU) br. 833/2014 od 31. srpnja 2014. o mjerama ograničavanja s obzirom na djelovanja Rusije kojima se destabilizira stanje u Ukrajini (SL 2014., L 229, str. 1.), kako je izmijenjena Uredbom Vijeća (EU) br. 960/2014 od 8. rujna 2014. (SL 2014., L 271, str. 3.) i Uredbom Vijeća br. 1290/2014 od 4. prosinca 2014. (SL 2014., L 349, str. 20.), u dijelu u kojem se ti akti odnose na tužitelja.

         Izreka

                  1.

                  Tužba se odbija.

                  2.

                  Društvu DenizBank A. Ș. nalaže se snošenje vlastitih troškova i troškova Vijeća Europske unije.

                  3.

                  Europska komisija snosit će svoje troškove.

         (1)  SL C 89, 16. 3. 2015.


title: Predmet T-825/17: Presuda Općeg suda od 27. rujna 2018. – Carbon System Verwaltungs protiv EUIPO-a (LIGHTBOUNCE) („Žig Europske unije — Prijava verbalnog žiga Europske unije LIGHTBOUNCE — Apsolutni razlog za odbijanje — Opisni karakter — Nepostojanje razlikovnog karaktera — Članak 7. stavak 1. točke (b) i (c) Uredbe (EZ) br. 207/2009 (koji je postao članak 7. stavak 1. točka (b) i (c) Uredbe (EU) 2017/1001)”)

text:
               26.11.2018

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 427/64

      Presuda Općeg suda od 27. rujna 2018. – Carbon System Verwaltungs protiv EUIPO-a (LIGHTBOUNCE)
      (Predmet T-825/17) (1)

      („Žig Europske unije - Prijava verbalnog žiga Europske unije LIGHTBOUNCE - Apsolutni razlog za odbijanje - Opisni karakter - Nepostojanje razlikovnog karaktera - Članak 7. stavak 1. točke (b) i (c) Uredbe (EZ) br. 207/2009 (koji je postao članak 7. stavak 1. točka (b) i (c) Uredbe (EU) 2017/1001)”)
      (2018/C 427/85)
      Jezik postupka: njemački

         Stranke

         Tužitelj: Carbon System Verwaltungs GmbH (Marktheidenfeld, Njemačka) (zastupnici: M. Gilch i L. Petri, odvjetnici)

         Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO) (zastupnici: S. Hanne i D. Walicka, agenti)

         Predmet

      Tužba protiv odluke prvog žalbenog vijeća EUIPO-a od 11. listopada 2017. (predmet R 2301/2016-1) koja se odnosi na prijavu registracije verbalnog znaka LIGHTBOUNCE kao žiga Europske unije.

         Izreka

                  1.

                  Tužba se odbija.

                  2.

                  Društvu Carbon System Verwaltungs GmbH nalaže se snošenje troškova.

         (1)  SL C 52, 12. 2. 2018.


title: Predmet T-550/18: Tužba podnesena 19. rujna 2018. – Harrington Padrón protiv Vijeća

text:
               26.11.2018

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 427/86

      Tužba podnesena 19. rujna 2018. – Harrington Padrón protiv Vijeća
      (Predmet T-550/18)
      (2018/C 427/113)
      Jezik postupka: engleski

         Stranke

         Tužiteljica: Katherine Nayarith Harrington Padrón (Caracas, Venezuela) (zastupnici: F. Di Gianni i L. Giuliano, odvjetnici)

         Tuženik: Vijeće Europske unije

         Tužbeni zahtjev

      Tužiteljica od Općeg suda zahtijeva da:

                  —

                  poništi Odluku Vijeća (ZVSP) 2018/901 od 25. lipnja 2018. o izmjeni Odluke Vijeća (ZVSP) 2017/2074 o mjerama ograničavanja s obzirom na stanje u Venezueli (1) i Provedbenu uredbu Vijeća (EU) 2018/899 od 25. lipnja 2018. o provedbi Uredbe (EU) 2017/2063 o mjerama ograničavanja s obzirom na stanje u Venezueli (2), u dijelu u kojem se njihove odredbe odnose na tužiteljicu; i

                  —

                  naloži Vijeću snošenje troškova postupka.

         Tužbeni razlozi i glavni argumenti

      U prilog osnovanosti tužbe tužiteljica ističe dva tužbena razloga.

                  1.

                  Prvi tužbeni razlog, koji se temelji na tome da pobijani akti sadržavaju očitu pogrešku u ocjeni, te da nisu potkrijepljeni preciznim i dosljednim dokazima.

                              —

                              U tom pogledu, tužiteljica tvrdi da je Vijeće počinilo očito pogrešku u ocjeni što se tiče tužiteljičinih funkcija i uloga, te nije podnijelo precizne i dosljedne dokaze u prilog svojim tvrdnjama. Tužiteljica nadalje ističe da Vijeće nije temeljito ocijenilo dokaze odnosno da je u najmanju ruku takva ocjena bila očito pogrešna.

                  2.

                  Drugi tužbeni razlog, koji se temelji na tome da su mjere ograničavanja koje su određene pobijanim aktima neopravdano i neproporcionalno ograničenje tužiteljičina temeljna prava na vlasništvo.

         (1)  Odluka Vijeća (ZVSP) 2018/901 od 25. lipnja 2018. o izmjeni Odluke Vijeća (ZVSP) 2017/2074 o mjerama ograničavanja s obzirom na stanje u Venezueli (SL 2018., L 160 I, 25. 6. 2018., str. 12.)

         (2)  Provedbena uredba Vijeća (EU) 2018/899 od 25. lipnja 2018. o provedbi Uredbe (EU) 2017/2063 o mjerama ograničavanja s obzirom na stanje u Venezueli (SL 2018., L 160 I, 25. 6. 2018., str. 5.)


title: Predmet T-682/16: Presuda Općeg suda od 26. rujna 2018. – Francuska protiv Komisije („EFJP — Potpore povezane s površinom — Postupak suspenzije mjesečnih plaćanja državi članici — Članak 41. stavak 2. točka (b) Uredbe (EU) br. 1306/2013 — Ključni elementi nacionalnih sustava kontrole — Utvrđeni nedostatci — Akcijski plan s jasnim pokazateljima napretka koji će se utvrditi uz savjetovanje s Komisijom — Proporcionalnost”)

text:
               26.11.2018

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 427/45

      Presuda Općeg suda od 26. rujna 2018. – Francuska protiv Komisije
      (Predmet T-682/16) (1)

      („EFJP - Potpore povezane s površinom - Postupak suspenzije mjesečnih plaćanja državi članici - Članak 41. stavak 2. točka (b) Uredbe (EU) br. 1306/2013 - Ključni elementi nacionalnih sustava kontrole - Utvrđeni nedostatci - Akcijski plan s jasnim pokazateljima napretka koji će se utvrditi uz savjetovanje s Komisijom - Proporcionalnost”)
      (2018/C 427/57)
      Jezik postupka: francuski

         Stranke

         Tužitelj: Francuska Republika (zastupnici: F. Alabrune, D. Colas, D. Segoin, A.-L. Desjonquères i S. Horrenberger, agenti)

         Tuženik: Europska komisija (zastupnici: X. Lewis i D. Triantafyllou, agenti)

         Intervenijent u potporu tužitelju: Portugalska Republika (zastupnici: L. Inez Fernandes, M. Figueiredo, P. Estêvão i J. Saraiva de Almeida, agenti)

         Predmet

      Zahtjev na temelju članka 263. UFEU-a za poništenje provedbene odluke Komisije C(2016) 4287 final od 12. srpnja 2016. kojom se suspendiraju mjesečna plaćanja Francuskoj Republici iz Europskog fonda za jamstva u poljoprivredi (EFJP).

         Izreka

                  1.

                  Tužba se odbija.

                  2.

                  Francuska Republika će, osim vlastitih, snositi i troškove Europske komisije.

                  3.

                  Portugalska Republika snosit će vlastite troškove.

         (1)  SL C 441 od 28. 11. 2016.


title: Predmet T-551/18: Tužba podnesena 19. rujna 2018. – Oblitas Ruzza protiv Vijeća

text:
               26.11.2018

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 427/86

      Tužba podnesena 19. rujna 2018. – Oblitas Ruzza protiv Vijeća
      (Predmet T-551/18)
      (2018/C 427/114)
      Jezik postupka: engleski

         Stranke

         Tužiteljica: Sandra Oblitas Ruzza (Caracas, Venezuela) (zastupnici: F. Di Gianni i L. Giuliano, odvjetnici)

         Tuženik: Vijeće Europske unije

         Tužbeni zahtjev

      Tužiteljica od Općeg suda zahtijeva da:

                  —

                  poništi Odluku Vijeća (ZVSP) 2018/901 od 25. lipnja 2018. o izmjeni Odluke Vijeća (ZVSP) 2017/2074 o mjerama ograničavanja s obzirom na stanje u Venezueli (1) i Provedbenu uredbu Vijeća (EU) 2018/899 od 25. lipnja 2018. o provedbi Uredbe (EU) 2017/2063 o mjerama ograničavanja s obzirom na stanje u Venezueli (2), u dijelu u kojem se njihove odredbe odnose na tužiteljicu;

                  —

                  naloži Vijeću snošenje troškova postupka.

         Tužbeni razlozi i glavni argumenti

      U prilog osnovanosti tužbe tužiteljica ističe dva tužbena razloga.

                  1.

                  Prvi tužbeni razlog, koji se temelji na tome da pobijani akti sadržavaju očitu pogrešku u ocjeni, te da nisu potkrijepljeni preciznim i dosljednim dokazima.

                              —

                              U tom pogledu, tužiteljica tvrdi da je Vijeće počinilo očito pogrešku u ocjeni što se tiče tužiteljičinih funkcija i uloga, te nije podnijelo precizne i dosljedne dokaze u prilog svojim tvrdnjama. Tužiteljica nadalje ističe da Vijeće nije temeljito ocijenilo dokaze odnosno da je u najmanju ruku takva ocjena bila očito pogrešna.

                  2.

                  Drugi tužbeni razlog, koji se temelji na tome da su mjere ograničavanja koje su određene pobijanim aktima neopravdano i neproporcionalno ograničenje tužiteljičina temeljna prava na vlasništvo.

         (1)  Odluka Vijeća (ZVSP) 2018/901 od 25. lipnja 2018. o izmjeni Odluke Vijeća (ZVSP) 2017/2074 o mjerama ograničavanja s obzirom na stanje u Venezueli (SL 2018., L 160 I, 25. 6. 2018., str. 12.)

         (2)  Provedbena uredba Vijeća (EU) 2018/899 od 25. lipnja 2018. o provedbi Uredbe (EU) 2017/2063 o mjerama ograničavanja s obzirom na stanje u Venezueli (SL 2018., L 160 I, 25. 6.2018., str. 5.)


title: Predmet C-590/18 P: Žalba koju je 20. rujna 2018. podnio Fujikura Ltd protiv presude Općeg suda (deveto vijeće) od 12. srpnja 2018. u predmetu T-451/14: Fujikura protiv Komisije

text:
               26.11.2018

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 427/21

      Žalba koju je 20. rujna 2018. podnio Fujikura Ltd protiv presude Općeg suda (deveto vijeće) od 12. srpnja 2018. u predmetu T-451/14: Fujikura protiv Komisije
      (Predmet C-590/18 P)
      (2018/C 427/29)
      Jezik postupka: engleski

         Stranke

         Žalitelj: Fujikura Ltd (zastupnik: L. Gyselen, odvjetnik)

         Druge stranke u postupku: Europska komisija, Viscas Corp.

         Zahtjevi

      Žalitelj od Suda zahtijeva da:

                  —

                  ukine presudu Općeg suda u dijelu u kojem je prihvaćen tužbeni razlog kojim se ističe povreda načela proporcionalnosti i jednakog postupanja u vezi s kaznom koja je izrečena žalitelju;

                  —

                  konačno odlučiti o sporu u skladu s člankom 61. prvim stavkom drugom rečenicom svojeg Statuta tako da:

                              —

                              poništi članak 2(o) Odluke Komisije (1) od 2. travnja 2014. kojim se društvu Fujikura Ltd izriče kazna u iznosu od 8 152 000 eura.; i

                              —

                              smanji iznos kazne za 44 % na 4 565 120 eura;

                  —

                  naloži Komisiji snošenje troškova postupka.

         Žalbeni razlozi i glavni argumenti

      Opći je sud počinio pogrešku koja se tiče prava kada je potvrdio Komisijinu odluku da primjeni točku 18. svojih Smjernica iz 2006. (2) na način kao da je cijela povreda obuhvatila samo kartel na „svjetskoj razini” i da nije imala „dio unutar EGP-a” koji bi uključivao samo europske dobavljače.
      Komisija je zbog toga utvrdila teorijske vrijednosti prihoda od prodaje za sudionike kartela na način da je znatno podcijenjena uloga europskih dobavljača i precijenjena uloga azijskih dobavljača, uključujući društvo Fujikura, u toj povredi.

         (1)  Odluka Komisije od 2. travnja 2014. u vezi s postupkom na temelju članka 101. Ugovora o funkcioniranju Europske unije i članka 53. Sporazuma o EGP-u (Predmet AT.39610 – Energetski kabeli) (priopćeno pod brojem dokumenta C(2014) 2139 završna verzija) (SL 2014., C 319, str. 10.)

         (2)  Smjernice o metodi za utvrđivanje kazni koje se propisuju u skladu s člankom 23. stavkom 2. točkom (a) Uredbe br. 1/2003 (SL 2006., C 210, str. 2.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 8., svezak 4., str. 58.)


title: Predmet T-589/16: Rješenje Općeg suda od 27. rujna 2018. – HS protiv EIB-a („Javna služba — Osoblje EIB-a — Prijenos mirovinskih prava — Preneseni iznos — Izvanugovorna odgovornost — Predsudski postupak — Postupak mirenja pred EIB-om — Razuman rok — Očita nedopuštenost”)

text:
               26.11.2018

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 427/66

      Rješenje Općeg suda od 27. rujna 2018. – HS protiv EIB-a
      (Predmet T-589/16)
      („Javna služba - Osoblje EIB-a - Prijenos mirovinskih prava - Preneseni iznos - Izvanugovorna odgovornost - Predsudski postupak - Postupak mirenja pred EIB-om - Razuman rok - Očita nedopuštenost”)
      (2018/C 427/87)
      Jezik postupka: engleski

         Stranke

         Tužitelj: HS (zastupnici: u početku A. Senes i L. Payot, zatim A. Senes, odvjetnici)

         Tuženik: Europska investicijska banka (zastupnici: u početku T. Gilliams, G. Nuvoli, P. Kijver i G. Faedo, zatim T. Gilliams, P. Kijver i G. Faedo, agenti, uz asistenciju B. Wägenbaura, odvjetnika)

         Predmet

      Zahtjev na temelju članka 270. UFEU-a kojim se traži naknada štete koju je tužitelj navodno pretrpio zato što je EIB počinio pogreške u okviru prijenosa njegovih mirovinskih prava iz nacionalnog mirovinskog sustava u EIB-ov mirovinski sustav.

         Izreka

                  1.

                  Tužba se odbija.

                  2.

                  HS-u se nalaže snošenje troškova.


title: Predmet C-326/18 P: Žalba koju je 17. svibnja 2018. podnio Safe Skies LLC protiv presude Općeg suda (treće vijeće) od 3. ožujka 2018. u predmetu T-60/17: Safe Skies protiv EUIPO-a

text:
               26.11.2018

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 427/2

      Žalba koju je 17. svibnja 2018. podnio Safe Skies LLC protiv presude Općeg suda (treće vijeće) od 3. ožujka 2018. u predmetu T-60/17: Safe Skies protiv EUIPO-a
      (Predmet C-326/18 P)
      (2018/C 427/03)
      Jezik postupka: engleski

         Stranke

         Žalitelj: Safe Skies LLC (zastupnik: V. Schwepler, Rechtsanwältin)

         Druga stranka u postupku: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo
      Sud (sedmo vijeće) je rješenjem od 4. listopada 2018. žalbu proglasio nedopuštenom.


title: Predmet T-552/18: Tužba podnesena 19. rujna 2018. – Moreno Reyes protiv Vijeća

text:
               26.11.2018

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 427/87

      Tužba podnesena 19. rujna 2018. – Moreno Reyes protiv Vijeća
      (Predmet T-552/18)
      (2018/C 427/115)
      Jezik postupka: engleski

         Stranke

         Tužitelj: Xavier Antonio Moreno Reyes (Caracas, Venezuela) (zastupnici: F. Di Gianni i L. Giuliano, odvjetnici)

         Tuženik: Vijeće Europske unije

         Tužbeni zahtjev

      Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

                  —

                  poništi Odluku Vijeća (ZVSP) 2018/901 od 25. lipnja 2018. o izmjeni Odluke Vijeća (ZVSP) 2017/2074 o mjerama ograničavanja s obzirom na stanje u Venezueli (1) i Provedbenu uredbu Vijeća (EU) 2018/899 od 25. lipnja 2018. o provedbi Uredbe (EU) 2017/2063 o mjerama ograničavanja s obzirom na stanje u Venezueli (2), u dijelu u kojem se njihove odredbe odnose na tužitelja; i

                  —

                  naloži Vijeću snošenje troškova postupka.

         Tužbeni razlozi i glavni argumenti

      U prilog osnovanosti tužbe tužitelj ističe dva tužbena razloga.

                  1.

                  Prvi tužbeni razlog, koji se temelji na tome da pobijani akti sadržavaju očitu pogrešku u ocjeni, te da nisu potkrijepljeni preciznim i dosljednim dokazima.

                              —

                              U tom pogledu, tužitelj tvrdi da je Vijeće počinilo očito pogrešku u ocjeni što se tiče tužiteljevih funkcija i uloga, te nije podnijelo precizne i dosljedne dokaze u prilog svojim tvrdnjama. Tužitelj nadalje ističe da Vijeće nije temeljito ocijenilo dokaze odnosno da je u najmanju ruku takva ocjena bila očito pogrešna.

                  2.

                  Drugi tužbeni razlog, koji se temelji na tome da su mjere ograničavanja koje su određene pobijanim aktima neopravdano i neproporcionalno ograničenje tužiteljeva temeljna prava na vlasništvo.

         (1)  Odluka Vijeća (ZVSP) 2018/901 od 25. lipnja 2018. o izmjeni Odluke Vijeća (ZVSP) 2017/2074 o mjerama ograničavanja s obzirom na stanje u Venezueli (SL 2018., L 160 I, 25. 6. 2018., str. 12.)

         (2)  Provedbena uredba Vijeća (EU) 2018/899 od 25. lipnja 2018. o provedbi Uredbe (EU) 2017/2063 o mjerama ograničavanja s obzirom na stanje u Venezueli (SL 2018., L 160 I, 25. 6.2018., str. 5.)


title: Predmet C-594/18 P: Žalba koju je 21. rujna 2018. podnijela Republika Austrija protiv presude Općeg suda (peto vijeće) od 12. srpnja 2018. u predmetu T-356/15, Republika Austrija protiv Europske komisije

text:
               26.11.2018

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 427/22

      Žalba koju je 21. rujna 2018. podnijela Republika Austrija protiv presude Općeg suda (peto vijeće) od 12. srpnja 2018. u predmetu T-356/15, Republika Austrija protiv Europske komisije
      (Predmet C-594/18 P)
      (2018/C 427/30)
      Jezik postupka: njemački

         Stranke

         Žalitelj: Republika Austrija (zastupnik: Dr. G. Hesse, agent)

         Druge stranke u postupku: Europska komisija, Veliko Vojvodstvo Luksemburg, Češka Republika, Francuska Republika, Mađarska, Republika Poljska, Rumunjska, Slovačka Republika, Ujedinjena Kraljevina Velike Britanije i Sjeverne Irske

         Zahtjevi

      Žalitelj od Suda zahtijeva da

                  1.

                  ukine u cijelosti presudu Općeg suda od 12. srpnja 2018. u predmetu T-356/15, Republika Austrija protiv Europske komisije;

                  2.

                  prihvati u cijelosti prvostupanjsku tužbu za poništenje Odluke (EU) 2015/658 Europske komisije od 8. listopada 2014. o mjeri potpore SA.34947 (2013/C) (ex 2013/N) koju Ujedinjena Kraljevina planira provesti za potporu jedinici C nuklearne elektrane Hinkley Point (1);

                  3.

                  naloži Europskoj komisiji snošenje troškova.

         Žalbeni razlozi i glavni argumenti

      Žalitelj ističe sveukupno pet žalbenih razloga.

         Prvi žalbeni razlog: nepostojanje cilja od zajedničkog interesa Unije

      Pobijana presuda čini se nezakonita s obzirom na to da, suprotno utvrđenju Općeg suda, izgradnja nove nuklearne elektrane nije cilj od zajedničkog interesa Unije: posljedično, nije trebalo odbiti četvrti tužbeni razlog u vezi s petim dijelom devetog tužbenog razloga, kojima se isticalo da promicanje nuklearne energije ne odgovara zajedničkom interesu u skladu s člankom 107. stavkom 3. točkom (c) UFEU-a.

         Drugi žalbeni razlog: pogrešna primjena članka 107. stavka 3. točke (c) UFEU-a

      Mjere potpore su pogrešno ocijenjene spojivima s člankom 107. stavkom 3. točkom (c) UFEU-a. U pobijanoj presudi pogrešno je definirana relevantna gospodarska djelatnost u smislu 107. stavka 3. točke (c) UFEU-a te se pogrešno propustilo ispitati nefunkcioniranje tržišta. Stoga nije trebalo odbiti prvi tužbeni razlog te prvi i drugi dio devetog tužbenog razloga, koji se odnose ograničavanje tržišta i nefunkcioniranje tržišta.

         Treći žalbeni razlog: nedovoljno ispitivanje proporcionalnosti

      Pobijana presuda Općeg suda pogrešno potvrđuje nedovoljno ispitivanje proporcionalnosti od strane Europske komisije. Navodi Europske komisije o proporcionalnosti potpore nisu ni točni niti su razumljivi, tako da je odluka zahvaćena ništavošću: s obzirom na to, nije trebalo odbiti šesti tužbeni razlog, drugi prigovor trećeg dijela devetog tužbenog razloga i šesti dio devetog tužbenog razloga, kojima se u bitnome ističe nedovoljan nadzor proporcionalnosti.

         Četvrti žalbeni razlog: nezakonitost operativne potpore

      Opći sud zanemario je to da su mjere predviđene u korist Hinkley Point C nezakonite operativne potpore. Posljedično nije trebalo odbiti treći tužbeni razlog te prvi prigovor trećeg dijela devetog tužbenog razloga, kojima se isticalo da je mjere Ujedinjene Kraljevine trebalo smatrati nezakonitim operativnim potporama.

         Peti žalbeni razlog: nedovoljna definicija elemenata potpore i povreda „Obavijesti o jamstvima”

      Naposljetku, Opći sud je, s jedne strane, nedovoljno definirao elemente potpore i, s druge strane, propustio uzeti u obzir povredu „Obavijesti o jamstvima”. U tom kontekstu, nije trebalo odbiti peti tužbeni razlog, osmi tužbeni razlog i četvrti dio devetog tužbenog razloga, koji se odnose na nedovoljno određivanje elemenata potpore te na povredu Obavijesti o jamstvima.

         (1)  SL 2015., L 109, str. 44.


title: Predmet T-884/16: Presuda Općeg suda od 9. listopada 2018. – Multiconnect protiv Komisije („Tužba za poništenje — Tržišno natjecanje — Koncentracije — Maloprodajno tržište usluga mobilnih telekomunikacija i veleprodajno tržište pristupa i započinjanja poziva u Njemačkoj — Preuzimanje E-Plusa od strane Telefónice Deutschland — Odluka o ocjenjivanju koncentracije spojivom s unutarnjim tržištem i funkcioniranjem Sporazuma o EGP-u — Provedba dijela Konačnih obveza za subjekte koji nisu OPM-i — Akti koji se ne mogu pobijati — Nedopuštenost”)

text:
               26.11.2018

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 427/46

      Presuda Općeg suda od 9. listopada 2018. – Multiconnect protiv Komisije
      (Predmet T-884/16) (1)

      („Tužba za poništenje - Tržišno natjecanje - Koncentracije - Maloprodajno tržište usluga mobilnih telekomunikacija i veleprodajno tržište pristupa i započinjanja poziva u Njemačkoj - Preuzimanje E-Plusa od strane Telefónice Deutschland - Odluka o ocjenjivanju koncentracije spojivom s unutarnjim tržištem i funkcioniranjem Sporazuma o EGP-u - Provedba dijela Konačnih obveza za subjekte koji nisu OPM-i - Akti koji se ne mogu pobijati - Nedopuštenost”)
      (2018/C 427/58)
      Jezik postupka: njemački

         Stranke

         Tužitelj: Multiconnect GmbH (München, Njemačka) (zastupnici: J.-M. Schultze, S. Pautke i C. Ehlenz, odvjetnici)

         Tuženik: Europska komisija (zastupnici: N. Khan, M. Farley i C. Vollrath, agenti)

         Predmet

      Zahtjev na temelju članka 263. UFEU-a za, među ostalim, poništenje navodnih Komisijinih odluka sadržanih u elektroničkoj pošti od 11. i 29. listopada 2016. koje se odnose na provedbu korektivnih mjera za subjekte koji nisu OPM-i, predviđenima u Konačnim obvezama koje su postale obvezujuće sukladno odluci Komisije C (2014) 4443 final od 2. srpnja 2014. kojom se koncentracija ocjenjuje spojivom s unutarnjim tržištem i funkcioniranjem Sporazuma o EGP-u pod uvjetom poštovanja određenih obveza (predmet M.7018 – Telefónica Deutschland/E-Plus).

         Izreka

                  1.

                  Tužba se odbija.

                  2.

                  Obustavlja se postupak po zahtjevima za intervencijom koje su podnijela društva Telefónica Deutschland Holding AG i Drillisch AG.

                  3.

                  Društvu Multiconnect GmbH se nalaže snošenje vlastitih troškova kao i troškova Europske komisije.

                  4.

                  Društvo Telefónica Deutschland Holding će snositi vlastite troškove vezane uz zahtjev za intervencijom.

                  5.

                  Društvo Drillisch će snositi vlastite troškove vezane uz zahtjev za intervencijom.

         (1)  SL C 38, 6. 2. 2017.


title: Predmet T-192/17: Rješenje Općeg suda od 20. rujna 2018. – RZ protiv EGSO-a i Odbora regija („Javna služba — Dužnosnici — [povjerljivo] — Tužba za poništenje i naknadu štete — Nepostojanje akta koji negativno utječe — Nedopuštenost”)

text:
               26.11.2018

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 427/66

      Rješenje Općeg suda od 20. rujna 2018. – RZ protiv EGSO-a i Odbora regija
      (Predmet T-192/17) (1)

      („Javna služba - Dužnosnici - [povjerljivo] (2) - Tužba za poništenje i naknadu štete - Nepostojanje akta koji negativno utječe - Nedopuštenost”)
      (2018/C 427/88)
      Jezik postupka: francuski

         Stranke

         Tužitelj: RZ (zastupnik: M.-A. Lucas, odvjetnik)

         Tuženici: Europski gospodarski i socijalni odbor (zastupnici: M. Pascua Mateo, K. Gambino i L. Camarena Januzec, agenti, uz asistenciju M. Troncosa Ferrera i F.-M. Hislairea, odvjetnici), Odbor regija (zastupnici: S. Bachotet, M. Antonini i M. Esparrago Arzadun, agenti, uz asistenciju B. Wägenbaura, odvjetnik)

         Predmet

      Zahtjev na temelju članka 270. UFEU-a za, u bitnome, s jedne strane, poništenje odluke od 11. svibnja 2016. kojom je glavni tajnik Odbora regija [povjerljivo], zajednička služba između Odbora regija i Europskog gospodarskog i socijalnog odbora (EGSO), [povjerljivo] i s druge strane, za ishođenje naknade štete koju je tužitelj navodno pretrpio zbog tih odluka.

         Izreka

                  1.

                  Tužba se odbija.

                  2.

                  RZ se nalaže snošenje troškova.

         (1)  SL C 178, 6. 6. 2017.

         (2)  Povjerljivi podaci su izostavljeni.


title: Predmet C-596/18 P: Žalba koju je 21. rujna 2018. podnio LS Cable & System Ltd protiv presude Općeg suda (osmo vijeće) od 12. srpnja 2018. u predmetu T-439/14: LS Cable & System protiv Komisije

text:
               26.11.2018

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 427/23

      Žalba koju je 21. rujna 2018. podnio LS Cable & System Ltd protiv presude Općeg suda (osmo vijeće) od 12. srpnja 2018. u predmetu T-439/14: LS Cable & System protiv Komisije
      (Predmet C-596/18 P)
      (2018/C 427/31)
      Jezik postupka: engleski

         Stranke

         Žalitelj: LS Cable & System Ltd (zastupnici: S. Spinks, S. Kinsella, Solicitors)

         Druga stranka u postupku: Europska komisija

         Zahtjevi

      Žalitelj od Suda zahtjeva da:

                  —

                  ukine pobijanu presudu;

                  —

                  sam konačno odluči u sporu, u skladu s člankom 61. Statuta Suda, i po toj osnovi, poništi Odluku (1) u dijelu u kojem se ona odnosi na žalitelja, i u izvršavanju svoje neograničene nadležnosti, snizi kaznu izrečenu žalitelju;

                  —

                  ako Sud sam ne odluči u ovom predmetu, odredi da će se o troškovima postupka odluka donijeti naknadno, i u skladu sa svojom odlukom predmet vrati Općem sudu na ponovno suđenje;

                  —

                  naloži Komisiji snošenje troškova postupka pred Općim sudom i Sudom, u skladu s člankom 184. Poslovnika.

         Žalbeni razlozi i glavni argumenti

                  1.

                  U pobijanoj presudi počinjena je očita pogreška koja se tiče prava jer je očito iskrivljeno jasno značenje dokaza u vezi s žaliteljevim ponudama za EGP projekte.

                  2.

                  U pobijanoj presudi počinjena je pogreška koja se tiče prava jer se zaključilo da se žalitelj pridržavao sporazuma o „nacionalnom području”, što proizlazi iz toga što je njegov zastupnik sudjelovao na sastanku i da se, stoga, na njega primjenjuje sudska praksa o javnom distanciranju.

                  3.

                  U pobijanoj presudi počinjena je pogreška koja se tiče prava jer se zaključilo da je žalitelj mogao oboriti presumpciju pridržavanja sporazuma o „nacionalnom području” koja proizlazi iz toga što je njegov zastupnik sudjelovao na sastanku samo tako da se „javno distancira” na sastanku.

         (1)  Odluka Komisije C(2014) 2139 final od 2. travnja 2014. u vezi s postupkom na temelju članka 101. Ugovora o funkcioniranju Europske unije i članka 53. Sporazuma o EGP-u.


title: Predmet T-885/16: Presuda Općeg suda od 9. listopada 2018. – Mass Response Service protiv Komisije („Tužba za poništenje — Tržišno natjecanje — Koncentracije — Maloprodajno tržište usluga mobilnih telekomunikacija i veleprodajno tržište pristupa i započinjanja poziva u Njemačkoj — Stjecanje E-Plusa od strane Telefónice Deutschland — Odluka o ocjenjivanju koncentracije spojivom s unutarnjim tržištem i funkcioniranjem Sporazuma o EGP-u — Provedba dijela Konačnih obveza za subjekte koji nisu OPM-i — Akti koji se ne mogu pobijati — Nedopuštenost”)

text:
               26.11.2018

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 427/47

      Presuda Općeg suda od 9. listopada 2018. – Mass Response Service protiv Komisije
      (Predmet T-885/16) (1)

      („Tužba za poništenje - Tržišno natjecanje - Koncentracije - Maloprodajno tržište usluga mobilnih telekomunikacija i veleprodajno tržište pristupa i započinjanja poziva u Njemačkoj - Stjecanje E-Plusa od strane Telefónice Deutschland - Odluka o ocjenjivanju koncentracije spojivom s unutarnjim tržištem i funkcioniranjem Sporazuma o EGP-u - Provedba dijela Konačnih obveza za subjekte koji nisu OPM-i - Akti koji se ne mogu pobijati - Nedopuštenost”)
      (2018/C 427/59)
      Jezik postupka: njemački

         Stranke

         Tužitelj: Mass Response Service GmbH (Beč, Austrija) (zastupnici: J.-M. Schultze, S. Pautke i C. Ehlenz, odvjetnici)

         Tuženik: Europska komisija (zastupnici: N. Khan, M. Farley i C. Vollrath, agenti)

         Predmet

      Zahtjev na temelju članka 263. UFEU-a za poništenje navodnih Komisijinih odluka sadržanih u elektroničkoj pošti od 24. i 29. listopada 2016. o provedbi korektivnih mjera za subjekte koji nisu OPM-i koje su predviđene u Konačnim obvezama te su postale obvezujuće sukladno odluci Komisije C (2014) 4443 final od 2. srpnja 2014. kojom se koncentracija ocjenjuje spojivom s unutarnjim tržištem i funkcioniranjem Sporazuma o EGP-u pod uvjetom poštovanja određenih obveza (predmet M.7018 – Telefónica Deutschland/E-Plus).

         Izreka

                  1.

                  Tužba se odbija.

                  2.

                  Obustavlja se postupak povodom zahtjeva za intervenciju koje su podnijela društva Telefónica Deutschland Holding AG i Drillisch AG.

                  3.

                  Nalaže se društvu Mass Response Service GmbH snošenje vlastitih troškova i troškova Europske komisije.

                  4.

                  Društvo Telefónica Deutschland Holding snosit ĆE vlastite troškove vezane uz zahtjev za intervenciju.

                  5.

                  Društvo Drillisch će snositi vlastite troškove vezane uz zahtjev za intervencijom.

         (1)  SL C 38, 6. 2. 2017.


title: Predmet T-242/17: Rješenje Općeg suda od 19. rujna 2018. – SC protiv Eulex Kosovo („Tužba za poništenje i naknadu štete — Arbitražna klauzula — Zajednička vanjska i sigurnosna politika — Osoblje Unijinih međunarodnih misija — Uzastopni ugovori o radu na određeno vrijeme — Interni natječaj — Nepristranost izbornog povjerenstva — Neobnavljanje ugovora o radu na određeno vrijeme — Djelomična preinaka tužbe — Ugovorna odgovornost — Izvanugovorna odgovornost — Imovinska i neimovinska šteta — Djelomično očito nedopuštena i djelomično očito pravno neosnovana tužba”)

text:
               26.11.2018

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 427/67

      Rješenje Općeg suda od 19. rujna 2018. – SC protiv Eulex Kosovo
      (Predmet T-242/17) (1)

      („Tužba za poništenje i naknadu štete - Arbitražna klauzula - Zajednička vanjska i sigurnosna politika - Osoblje Unijinih međunarodnih misija - Uzastopni ugovori o radu na određeno vrijeme - Interni natječaj - Nepristranost izbornog povjerenstva - Neobnavljanje ugovora o radu na određeno vrijeme - Djelomična preinaka tužbe - Ugovorna odgovornost - Izvanugovorna odgovornost - Imovinska i neimovinska šteta - Djelomično očito nedopuštena i djelomično očito pravno neosnovana tužba”)
      (2018/C 427/89)
      Jezik postupka: engleski

         Stranke

         Tužitelj: SC (zastupnici: L. Moro i A. Kunst, odvjetnici)

         Tuženik: Eulex Kosovo (zastupnik: E. Raoult, odvjetnik)

         Predmet

      Zahtjev na temelju članka 263. UFEU-a za poništenje odluke kojom se odbija njezina prijava na interni natječaj koji je Eulex Kosovo organizirao 2016. za mjesto državnog odvjetnika (natječaj EK30077) i odluke te misije o neproduljenju ugovora o radu na određeno vrijeme tužiteljice, na drugom mjestu, zahtjev na temelju članka 268. UFEU-a za naknadu imovinske i neimovinske štete koju je tužiteljica navodno pretrpjela zbog povrede izvanugovornih obveza misije Eulex Kosovo i, na trećem mjestu, zahtjev koji se temelji na članku 272. UFEU-a za naknadu štete od misije Eulex Kosovo zbog povrede njezinih ugovornih obveza.

         Izreka

                  1.

                  Tužba se odbija.

                  2.

                  Osobi SC nalaže se snošenje troškova.

         (1)  SL C 231, 17. 7. 2017.


title: Predmet C-597/18 P: Žalba koju je 21. rujna 2018. podnijelo Vijeće Europske unije protiv presude Općeg suda (četvrto prošireno vijeće) od 13. srpnja 2018. u predmetu T-680/13: Dr. K. Chrysostomides & Co. LLC i dr. protiv Vijeća Europske unije i dr.

text:
               26.11.2018

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 427/24

      Žalba koju je 21. rujna 2018. podnijelo Vijeće Europske unije protiv presude Općeg suda (četvrto prošireno vijeće) od 13. srpnja 2018. u predmetu T-680/13: Dr. K. Chrysostomides & Co. LLC i dr. protiv Vijeća Europske unije i dr.
      (Predmet C-597/18 P)
      (2018/C 427/32)
      Jezik postupka: engleski

         Stranke

         Žalitelj: Vijeće Europske unije (zastupnici: A. de Gregorio Merino, E. Chatziioakeimidou, I. Gurov, agenti)

         Druge stranke u postupku: Dr. K. Chrysostomides & Co. LLC i dr., Europska komisija, Europska središnja banka, Euroskupina, koju zastupa Vijeće Europske unije, Europska unija, koju zastupa Europska komisija

         Zahtjevi

      Žalitelj od Suda zahtijeva da:

                  —

                  ukine dijelove pobijanih presuda u kojima Opći sud odbija prigovor nedopuštenosti koji je istaknulo Vijeće u vezi s Euroskupinom;

                  —

                  i naloži drugim strankama u postupku snošenje troškova žalbe.

         Žalbeni razlozi i glavni argumenti

      Žalbom Vijeća traži se ukidanje dijelova pobijane presude u kojima Opći sud odbija prigovor nedopuštenosti koji je istaknulo Vijeće u vezi s Euroskupinom i temelji se na sljedećim razlozima:

                  —

                  Opći je sud počinio pogrešku koja se tiče prava kada je presudio da je Eurospkupina „tijelo Unije koje je formalno uspostavljeno Ugovorima”;

                  —

                  Opći je sud počinio pogrešku koja se tiče prava kada je odbio prigovor nedopuštenosti Vijeća, a da nije naveo nikakve „ovlasti” koje su Euroskupini dodijeljene Ugovorima;

                  —

                  Opći je sud počinio pogrešku koja se tiče prava kada je presudio da bi prihvaćanje prigovora nedopuštenosti, koji je istaknulo Vijeće, dovelo do „osnivanja, unutar pravnog poretka same Europske unije, subjekata na temelju čijih akata i postupanja ne bi mogla nastati odgovornost Europske unije”.


title: Predmet T-257/17: Rješenje Općeg suda od 12. rujna 2018. – RE protiv Komisije („Tužba za poništenje i naknadu štete — Pristup dokumentima — Uredba (EZ) br. 1049/2001 — Prešutno uskraćivanje pristupa — Obustava postupka — Izričito uskraćivanje pristupa — Prilagodba tužbenog zahtjeva — Članak 86. stavak 4. točke (a) i (b) Poslovnika — Članak 76. točka (d) Poslovnika — Nedopuštenost”)

text:
               26.11.2018

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 427/68

      Rješenje Općeg suda od 12. rujna 2018. – RE protiv Komisije
      (Predmet T-257/17) (1)

      („Tužba za poništenje i naknadu štete - Pristup dokumentima - Uredba (EZ) br. 1049/2001 - Prešutno uskraćivanje pristupa - Obustava postupka - Izričito uskraćivanje pristupa - Prilagodba tužbenog zahtjeva - Članak 86. stavak 4. točke (a) i (b) Poslovnika - Članak 76. točka (d) Poslovnika - Nedopuštenost”)
      (2018/C 427/90)
      Jezik postupka: engleski

         Stranke

         Tužitelj: RE (zastupnik: S. Pappas, odvjetnik)

         Tuženik: Europska komisija (zastupnici: A. Buchet i C. Ehrbar, agenti)

         Predmet

      S jedne strane, zahtjev na temelju članka 263. UFEU-a kojim se traži poništenje prešutne odluke Europske komisije o odbijanju tužiteljeva ponovnog zahtjeva od 20. siječnja 2017. za pristup dokumentima, kao i Odluke C(2017) 3718 final glavnog tajnika Komisije od 24. svibnja 2017. u dijelu u kojem se njome odbija pristup napomeni koja se odnosi na tužiteljevo zaposlenje i, s druge strane, zahtjev na temelju članka 268. UFEU-a kojim se traži naknada štete koju je tužitelj navodno pretrpio zbog odbijanja pristupa tim dokumentima, kao i zbog zakašnjenja prilikom razmatranja zahtjeva za pristup navedenim dokumentima.

         Izreka

                  1.

                  Obustavlja se postupak povodom zahtjeva za poništenje prešutne odluke Europske komisije o odbijanju RE-ovog ponovnog zahtjeva za pristup dokumentima od 20. siječnja 2017.

                  2.

                  Tužba se u preostalom dijelu odbija.

                  3.

                  Svaka će stranka snositi vlastite troškove.

         (1)  SL C 221, 10. 7. 2017.


title: Predmet T-421/17: Rješenje Općeg suda od 20. rujna 2018. – Leino-Sandberg protiv Parlamenta („Pristup dokumentima — Dokument u vezi s odlukom kojom se trećoj osobi odbija potpuni pristup trijalozima koji se odnose na prijedlog Uredbe Europskog parlamenta i Vijeća o Europolu i o stavljanju izvan snage odluka 2009/371/PUP i 2005/681/PUP — Odbijanje pristupa — Članak 4. stavak 2. druga alineja Uredbe (EZ) br. 1049/2001 — Izuzeće koje se odnosi na zaštitu sudskih postupaka — Otkrivanje nakon podnošenja tužbe — Gubitak pravnog interesa — Obustava postupka”)

text:
               26.11.2018

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 427/68

      Rješenje Općeg suda od 20. rujna 2018. – Leino-Sandberg protiv Parlamenta
      (Predmet T-421/17) (1)

      („Pristup dokumentima - Dokument u vezi s odlukom kojom se trećoj osobi odbija potpuni pristup trijalozima koji se odnose na prijedlog Uredbe Europskog parlamenta i Vijeća o Europolu i o stavljanju izvan snage odluka 2009/371/PUP i 2005/681/PUP - Odbijanje pristupa - Članak 4. stavak 2. druga alineja Uredbe (EZ) br. 1049/2001 - Izuzeće koje se odnosi na zaštitu sudskih postupaka - Otkrivanje nakon podnošenja tužbe - Gubitak pravnog interesa - Obustava postupka”)
      (2018/C 427/91)
      Jezik postupka: engleski

         Stranke

         Tužitelj: Päivi Leino-Sandberg (Helsinki, Finska) (zastupnici: O. Brouwer i S. Schubert, odvjetnici)

         Tuženik: Europski parlament (zastupnici: C. Burgos, S. Alves i I. Anagnostopoulou, agenti)

         Predmet

      Zahtjev na temelju članka 263. UFEU-a kojim se traži poništenje Odluke Europskog parlamenta A(2016) 15112 od 3. travnja 2017., kojom je tužitelju odbijen pristup Odluci Parlamenta A(2015) 4931 od 8. srpnja 2015., upućenoj Emiliju De Capitaniju.

         Izreka

                  1.

                  Obustavlja se postupak povodom tužbe Päivi Leino-Sandberg.

                  2.

                  Obustavlja se postupak povodom zahtjevâ za intervenciju Republike Finske i Kraljevine Švedske.

                  3.

                  Svaka će stranka snositi vlastite troškove, uključujući troškove nastale povodom zahtjevâ za intervenciju.

                  4.

                  Republika Finska i Kraljevina Švedska snosit će vlastite troškove. Proslijedit će im se preslika ovog rješenja.

         (1)  SL C 293, 4. 9. 2017.


title: Predmet T-914/16: Presuda Općeg suda od 4. listopada 2018. – Proof IT protiv EIGE-a („Javna nabava usluga — Postupak javne nabave — Zahtjev za usluge podijeljene u dvije grupe — Usluge savjetovanja u vezi s upravljanjem — Održavanje i ažuriranje statističkih alata i izvora — Odbijanje ponuditeljeve ponude — Kriteriji dodjele — Transparentnost — Jednako postupanje — Očita pogreška u ocjeni — Izvanugovorna odgovornost”)

text:
               26.11.2018

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 427/48

      Presuda Općeg suda od 4. listopada 2018. – Proof IT protiv EIGE-a
      (Predmet T-914/16) (1)

      („Javna nabava usluga - Postupak javne nabave - Zahtjev za usluge podijeljene u dvije grupe - Usluge savjetovanja u vezi s upravljanjem - Održavanje i ažuriranje statističkih alata i izvora - Odbijanje ponuditeljeve ponude - Kriteriji dodjele - Transparentnost - Jednako postupanje - Očita pogreška u ocjeni - Izvanugovorna odgovornost”)
      (2018/C 427/60)
      Jezik postupka: engleski

         Stranke

         Tužitelj: Proof IT SIA (Riga, Latvija) (zastupnici: J. Jerņeva, i D. Pāvila, odvjetnici)

         Tuženik: Europski institut za ravnopravnost spolova (EIGE) (zastupnici: J. Stuyck, V. Ost i M. Vanderstraeten, odvjetnici)

         Predmet

      S jedne strane, zahtjev na temelju članka 263. UFEU-a za poništenje odluke EIGE-a, dostavljene tužitelju dopisom pod oznakom EIGE/VL/mpD/2016/594 od 14. listopada 2016., kojom se odbija ponuda potonjeg u okviru postupka javne nabave EIGE/2016/OPER/01, pod naslovom „Održavanje i ažuriranje EIGE-ovih alata iizvora koji se odnose na rodnu statistiku”, i dodjeljuje okvirni ugovor drugom ponuditelju i, s druge strane, zahtjev na temelju članka 268. UFEU-a za naknadu štete koju je tužitelj navodno pretrpio zbog gubitka prilike ili gubitka ugovora o javnoj nabavi samog po sebi.

         Izreka

                  1.

                  Tužba se odbija.

                  2.

                  Društvu Proof IT SIA nalaže se snošenje troškova.

         (1)  SL C 78, 13. 3. 2017.


title: Spojeni predmeti T-495/17 i T-496/17: Rješenje Općeg suda od 13. rujna 2018. – Gratis iç ve Dis Ticaret protiv EUIPO-a (gratis) („Žig Europske unije — Prijave figurativnih žigova Europske unije gratis — Apsolutni razlog za odbijanje — Nepostojanje razlikovnog karaktera — Članak 7. stavak 1. točka (b) i članak 7. stavak 2. Uredbe (EZ) br. 207/2009 (koji je postao članak 7. stavak 1. točka (b) i članak 7. stavak 2. Uredbe (EU) 2017/1001) — Očito pravno neosnovana tužba”)

text:
               26.11.2018

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 427/69

      Rješenje Općeg suda od 13. rujna 2018. – Gratis iç ve Dis Ticaret protiv EUIPO-a (gratis)
      (Spojeni predmeti T-495/17 i T-496/17) (1)

      („Žig Europske unije - Prijave figurativnih žigova Europske unije gratis - Apsolutni razlog za odbijanje - Nepostojanje razlikovnog karaktera - Članak 7. stavak 1. točka (b) i članak 7. stavak 2. Uredbe (EZ) br. 207/2009 (koji je postao članak 7. stavak 1. točka (b) i članak 7. stavak 2. Uredbe (EU) 2017/1001) - Očito pravno neosnovana tužba”)
      (2018/C 427/92)
      Jezik postupka: nizozemski

         Stranke

         Tužitelj: Gratis iç ve Dis Ticaret AȘ (Istanbul, Turska), kojemu je dopušteno stupanje u postupak na mjesto Sedes Holding AȘ (zastupnici: K. Ongena i C. Du Jardin, odvjetnici)

         Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (zastupnici: M. Vuijst i A. Folliard-Monguiral, agenti)

         Predmet

      Tužbe podnesene protiv odluka drugog žalbenog vijeća EUIPO-a od 30. svibnja 2017. (predmeti R 506/2017-2 i R 507/2017-2) o prijavama za registraciju figurativnih znakova gratis kao žigova Europske unije.

         Izreka

                  1.

                  Tužbe se odbijaju.

                  2.

                  Društvu Gratis iç ve Dis Ticaret AȘ nalaže se snošenje troškova.

         (1)  SL C 318, 25. 9. 2017.


title: Predmet C-432/18: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 2. srpnja 2018. uputio Bundesgerichtshof (Njemačka) – Consorzio Tutela Aceto Balsamico di Modena protiv BALEMA GmbH

text:
               26.11.2018

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 427/3

      Zahtjev za prethodnu odluku koji je 2. srpnja 2018. uputio Bundesgerichtshof (Njemačka) – Consorzio Tutela Aceto Balsamico di Modena protiv BALEMA GmbH
      (Predmet C-432/18)
      (2018/C 427/05)
      Jezik postupka: njemački

         Sud koji je uputio zahtjev

      Bundesgerichtshof

         Stranke glavnog postupka

         Tužitelj: Consorzio Tutela Aceto Balsamico di Modena

         Tuženik: BALEMA GmbH

         Prethodno pitanje

      Obuhvaća li zaštita cjelokupnog naziva „Aceto Balsamico di Modena” upotrebu pojedinačnih pojmova koji se ne odnose na zemljopisne oznake iz složenog naziva („Aceto”, „Balsamico”, „Aceto Balsamico”)? (1)

         (1)  Tumačenje članka 1. Uredbe Komisije (EZ) br. 583/2009 od 3. srpnja 2009. o upisu naziva u Registar zaštićenih oznaka izvornosti i zaštićenih oznaka zemljopisnog podrijetla (SL 2009., L 175, str. 7.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 3., svezak 7., str. 282.)


title: Predmet C-473/18: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 20. srpnja 2018. uputio Finanzgericht Baden-Württemberg (Njemačka) – GP protiv Bundesagentur für Arbeit, Familienkasse Baden-Württemberg West

text:
               26.11.2018

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 427/5

      Zahtjev za prethodnu odluku koji je 20. srpnja 2018. uputio Finanzgericht Baden-Württemberg (Njemačka) – GP protiv Bundesagentur für Arbeit, Familienkasse Baden-Württemberg West
      (Predmet C-473/18)
      (2018/C 427/09)
      Jezik postupka: njemački

         Sud koji je uputio zahtjev

      Finanzgericht Baden-Württemberg

         Stranke glavnog postupka

         Tužitelj: GP

         Tuženik: Bundesagentur für Arbeit, Familienkasse Baden-Württemberg West

         Prethodna pitanja

                  1.

                  Koju odredbu Odluke br. H3 od 15. listopada 2009. (1) treba primijeniti u okolnostima poput onih u glavnom postupku prilikom preračunavanja valute obiteljskih davanja koja se odnose na djecu u obliku dječjeg doplatka odnosno naknada za djecu?

                  2.

                  Kako konkretno treba tumačiti odredbu koju u skladu s tim treba primijeniti prilikom određivanja iznosa diferencijalnog dodatka za dječji doplatak koji ovisi o tečaju?

                              (a)

                              Ako treba primijeniti točku 2. Odluke br. H3: koji je dan u smislu te odredbe dan „na koji je ustanova izvršila odgovarajuću operaciju”?

                              (b)

                              Ako treba primijeniti točku 3. podtočku (b) (po potrebi u vezi s točkom 4.) Odluke br. H3: koji mjesec je u smislu te odredbe mjesec „u kojem se odredba treba primijeniti”?

                              (c)

                              Ako treba primijeniti točku 5. Odluke br. H3: je li derogatorna klauzula koja omogućava primjenu nacionalnog prava usklađena s ovlaštenjem normiranim u članku 90. Uredbe (EZ) br. 987/2009 (2)? Ako je odgovor da: zahtijeva li formulacija „drukčije uređeno” u nacionalnom pravu uređenje formalnim zakonom ili je dovoljan naputak nacionalnog upravnog tijela?

                  3.

                  Postoje li posebnosti kada njemački Fond za obiteljska davanja preračunava valutu švicarskih naknada za djecu?

                              (a)

                              Je li prilikom primjene Odluke br. H3 u odnosu na Švicarsku važno da se njemačkim nacionalnim pravom u članku 65. stavku 1. prvoj rečenici točki 2. Einkommensteuergesetza (Zakon o porezu na dohodak) propisuje isključenje davanja?

                              (b)

                              Je li za preračunavanje valute u skladu s Odlukom H3 važno kada je švicarska ustanova odobrila ili isplatila obiteljska davanja?

                              (c)

                              Je li za preračunavanje valute u skladu s Odlukom H3 važno kada je njemačka ustanova odbila ili odobrila diferencijalni dodatak za dječji doplatak?

         (1)  Odluka br. H3 od 15. listopada 2009. o datumu koji se uzima u obzir za određivanje tečaja preračunavanja u skladu s člankom 90. Uredbe br. 987/2009 Europskog parlamenta i Vijeća, SL 2010., C 106, str. 56. (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 11., svezak 89., str. 438.)

         (2)  Uredba (EZ) br. 987/2009 Europskog parlamenta i Vijeća od 16. rujna 2009. o utvrđivanju postupka provedbe Uredbe (EZ) br. 883/2004 o koordinaciji sustava socijalne sigurnosti, SL 2009., L 284, str. 1. (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 5., svezak 2., str. 171.)


title: Predmet T-713/17: Rješenje Općeg suda od 28. rujna 2018. – Motex protiv Komisije („Tužba za poništenje — Državne potpore — Potpora koju je Mađarska dodijelila društvima koja su zaposlila osobe s invaliditetom — Postupak prethodnog ispitivanja — Navodne Komisijine odluke kojima se mjera potpore proglašava spojivom s unutarnjim tržištem — Pojam zainteresirana osoba — Nepostojanje osobnog utjecaja — Nedopuštenost”)

text:
               26.11.2018

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 427/73

      Rješenje Općeg suda od 28. rujna 2018. – Motex protiv Komisije
      (Predmet T-713/17) (1)

      („Tužba za poništenje - Državne potpore - Potpora koju je Mađarska dodijelila društvima koja su zaposlila osobe s invaliditetom - Postupak prethodnog ispitivanja - Navodne Komisijine odluke kojima se mjera potpore proglašava spojivom s unutarnjim tržištem - Pojam zainteresirana osoba - Nepostojanje osobnog utjecaja - Nedopuštenost”)
      (2018/C 427/98)
      Jezik postupka: mađarski

         Stranke

         Tužitelj: Motex Ipari és Szolgáltató Rehabilitációs Kft. (Motex Kft.) (Esztergom-Kertváros, Mađarska) (zastupnik: L. Szabó, odvjetnik)

         Tuženik: Europska komisija (zastupnici: V. Bottka i C. Georgieva-Kecsmar, agenti)

         Predmet

      Zahtjev na temelju članka 263. UFEU-a za poništenje odluka koje je Komisija navodno donijela u vezi s pritužbama SA.29432 – CP 290/2009 – Mađarska – Potpora za zapošljavanje osoba s invaliditetom koja je navodno nezakonita zbog diskriminatornog karaktera propisa i SA.45498 (FC/2016) – Pritužba društva OPS Újpest-lift Kft. u vezi s državnom potporom isplaćenom društvima koja su zaposlila osobe s invaliditetom između 2006. i 2012.

         Izreka

                  1.

                  Tužba se odbija.

                  2.

                  Društvu Motex Ipari és Szolgáltató Rehabilitációs Kft. (Motex Kft.) nalaže se snošenje troškova.

         (1)  SL C 437, 18. 12. 2017.


title: Predmet T-583/18: Tužba podnesena 26. rujna 2018. – Gesamtverband Verkehrsgewerbe Niedersachsen protiv Komisije

text:
               26.11.2018

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 427/95

      Tužba podnesena 26. rujna 2018. – Gesamtverband Verkehrsgewerbe Niedersachsen protiv Komisije
      (Predmet T-583/18)
      (2018/C 427/125)
      Jezik postupka: njemački

         Stranke

         Tužitelj: Gesamtverband Verkehrsgewerbe Niedersachsen e.V. (Hannover, Njemačka) (zastupnik: C. Antweiler, odvjetnik)

         Tuženik: Europska komisija

         Tužbeni zahtjev

      Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:
      poništi Odluku Komisije od 12. srpnja 2018– C(2018) 4385 final o tužiteljevoj pritužbi u vezi potpore podnesenoj 28. rujna 2016. – SA.46538 (2017/NN).

         Tužbeni razlozi i glavni argumenti

      Tužitelj predmetnom tužbom zahtijeva poništenje Odluke Komisije C(2018) 4385 final od 12. srpnja 2018. o njegovoj pritužbi u vezi potpore protiv članka 7.a Niedersächsischen Nahverkehrsgesetza (Zakon o lokalnom prijevozu savezne zemlje Donje Saske, u daljnjem tekstu: NNVG) (predmet SA. 46538 [2017/NN]) (SL 2018., C 292, str. 1.).
      U prilog tužbi ističu se sljedeći tužbeni razlozi.

                  1.

                  Neobavještavanje o programu potpora (povreda članka 108. stavka 3. UFEU-a)
                  U okviru prvog tužbenog razloga navodi se da je kod odredbe članka 7.a NNVG-a riječ o novom programu potpora o kojem je morala biti obaviještena Komisija u skladu s člankom 108. stavkom 3. UFEU-a.

                  2.

                  Neobavještavanje o općem pravilu (povreda članka 3. stavka 3. Uredbe (EZ) br. 1370/2007 Europskog parlamenta i Vijeća (1))
                  U okviru drugog tužbenog razloga navodi se da je kod odredbe članka 7.a NNVG-a riječ o samostalnom programu o financijskoj naknadi za obveze obavljanja javnih usluga, kojima se određuju maksimalne tarife za učenike, studente, vježbenike i osobe smanjene pokretljivosti, i koji sukladno volji savezne zemlje Donje Saske treba isključiti iz područja primjene Uredbe br. 1370/2007. Posljedica toga je da je članak 7.a NNVG-a trebalo priopćiti Komisiji u skladu s člankom 3. stavkom 3. drugom rečenicom navedene uredbe.

         (1)  Uredba (EZ) br. 1370/2007 Europskog parlamenta i Vijeća od 23. listopada 2007. o uslugama javnog željezničkog i cestovnog prijevoza putnika i stavljanju izvan snage uredaba Vijeća (EEZ) br. 1191/69 i (EEZ) br. 1107/70 (SL 2007., L 315, str. 1.; SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 7., svezak 13., str.96.)


title: Predmet T-617/18: Tužba podnesena 12. listopada 2018. – ZH protiv ECHA-e

text:
               3.12.2018

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 436/63

      Tužba podnesena 12. listopada 2018. – ZH protiv ECHA-e
      (Predmet T-617/18)
      (2018/C 436/87)
      Jezik postupka: engleski

         Stranke

         Tužitelj: ZH (zastupnici: L. Levi i N. Flandin, odvjetnici)

         Tuženik: Europska agencija za kemikalije (ECHA)

         Tužbeni zahtjev

      Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

                  —

                  poništi izvješće o ocjeni tužitelja za 2016.;

                  —

                  također poništi, prema potrebi, odluku ECHA-e od 2. srpnja 2018., koja je tužitelju dostavljena 3. srpnja 2018., o odbijanju tužiteljeve žalbe protiv izvješća o ocjeni za 2016.;

                  —

                  naloži naknadu neimovinske štete koju je pretrpio tužitelj;

                  —

                  naloži tuženiku snošenje svih troškova.

         Tužbeni razlozi i glavni argumenti

      U prilog osnovanosti tužbe tužitelj ističe četiri tužbena razloga.

                  1.

                  Prvi tužbeni razlog, koji se temelji na povredi članka 2.2 odluke ECHA-e od 18. lipnja 2015. kojom se utvrđuju opće provedbene odredbe za članak 15. stavak 2. Uvjeta zaposlenja ostalih službenika Europske unije (CEOS) i provodi prvi stavak članka 44. Pravilnika o osoblju Europske unije.

                  2.

                  Drugi tužbeni razlog, koji se temelji na povredi postupovnog okvira za sastavljanje izvješća o ocjeni kako je utvrđen u odluci ECHA-e, a osobito člankom 7., kao i na povredi članka 43. Pravilnika o osoblju, koji se analogijom primjenjuje na privremeno osoblje na temelju članka 15. CEOS-a.

                  3.

                  Treći tužbeni razlog, koji se temelji na očitoj pogrešci u ocjeni ocjenjivača, u vezi s negativnom kritikom tužitelja.

                  4.

                  Četvrti tužbeni razlog, koji se temelji na povredi obveze obrazlaganja.


title: Predmet C-548/17: Presuda Suda (šesto vijeće) od 29. studenoga 2018. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Bundesfinanzhof – Njemačka) – Finanzamt Goslar protiv baumgarten sports & more GmbH (Zahtjev za prethodnu odluku — Oporezivanje — Porez na dodanu vrijednost (PDV) — Oporezivanje agenata profesionalnih nogometnih igrača — Povremeno plaćanje koje podliježe uvjetu — Oporezivi događaj, obveza obračuna i naplata poreza)

text:
               28.1.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 35/7

      Presuda Suda (šesto vijeće) od 29. studenoga 2018. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Bundesfinanzhof – Njemačka) – Finanzamt Goslar protiv baumgarten sports & more GmbH
      (Predmet C-548/17) (1)

      ((Zahtjev za prethodnu odluku - Oporezivanje - Porez na dodanu vrijednost (PDV) - Oporezivanje agenata profesionalnih nogometnih igrača - Povremeno plaćanje koje podliježe uvjetu - Oporezivi događaj, obveza obračuna i naplata poreza))
      (2019/C 35/09)
      Jezik postupka: njemački

         Sud koji je uputio zahtjev

      Bundesfinanzhof

         Stranke glavnog postupka

         Podnositelj revizije: Finanzamt Goslar

         Druga stranka u postupku: baumgarten sports & more GmbH

         Izreka

      Članak 63. Direktive 2006/112/EZ od 28. studenoga 2006. o zajedničkom sustavu poreza na dodanu vrijednost, u vezi s člankom 64. stavkom 1. te direktive, treba tumačiti na način da mu se protivi to što se smatra da oporezivi događaj i obveza obračuna poreza vezanog uz isporuku agentovih usluga transfera profesionalnog nogometnog igrača kao što je ona o kojoj je riječ u glavnom postupku, koja je predmet povremenih i uvjetnih isplata tijekom više godina koje slijede nakon transfera, nastupaju na datum potonjeg.

         (1)  SL C 437, 18. 12. 2017.


title: Predmet C-654/18: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 18. listopada 2018. uputio Verwaltungsgericht Stuttgart (Njemačka) – Interseroh Dienstleistungsgesellschaft mbH protiv SAA Sonderabfallagentur Baden-Württemberg GmbH

text:
               28.1.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 35/8

      Zahtjev za prethodnu odluku koji je 18. listopada 2018. uputio Verwaltungsgericht Stuttgart (Njemačka) – Interseroh Dienstleistungsgesellschaft mbH protiv SAA Sonderabfallagentur Baden-Württemberg GmbH
      (Predmet C-654/18)
      (2019/C 35/10)
      Jezik postupka: njemački

         Sud koji je uputio zahtjev

      Verwaltungsgericht Stuttgart

         Stranke glavnog postupka

         Tužitelj: Interseroh Dienstleistungsgesellschaft mbH

         Tuženik: SAA Sonderabfallagentur Baden-Württemberg GmbH

         Prethodna pitanja

                  1.

                  Treba li članak 3. stavak 2. Uredbe (EZ) br. 1013/2006 (1),
                  prema kojem pošiljke sljedećih vrsta otpada namijenjenog oporabi podliježu zahtjevima o dostavi općih podataka utvrđenih u članku 18., ako količina otpada koji se otprema prelazi 20 kg:

                              (a)

                              otpad iz Priloga III. ili III.B;

                              (b)

                              mješavine, koje nisu klasificirane u jednu zasebnu stavku u Prilogu III., dvaju ili više vrsta otpada iz Priloga III., pod uvjetom da sastav tih mješavina ne umanjuje mogućnost njihove oporabe na način koji nije štetan za okoliš i pod uvjetom da su te mješavine navedene u Prilogu III.A, sukladno članku 58.,

                        tumačiti na način da su mješavine otpada papira, kartona i papirnatih proizvoda, čiji je sastav takav da su dijelovi otpada, uzeti u obzir zasebno, obuhvaćeni prvim trima alinejama stavke B3020 Priloga IX. Baselskoj konvenciji te dodatno sadržavaju do 10 % udjela onečišćenja, obuhvaćene baselskom oznakom B3020 te time podliježu općim zahtjevima o dostavi informacija utvrđenih u članku 18., a ne obvezi podnošenja obavijesti u skladu s člankom 4.?
                  Ako je odgovor na prvo pitanje negativan:

                  2.

                  Treba li članak 3. stavak 2. Uredbe (EZ) br. 1013/2006,
                  prema kojem pošiljke sljedećih vrsta otpada namijenjenog oporabi podliježu zahtjevima o dostavi općih podataka utvrđenih u članku 18., ako količina otpada koji se otprema prelazi 20 kg:

                              (a)

                              otpad iz Priloga III. ili III.B;

                              (b)

                              mješavine, koje nisu klasificirane u jednu zasebnu stavku u Prilogu III., dvaju ili više vrsta otpada iz Priloga III., pod uvjetom da sastav tih mješavina ne umanjuje mogućnost njihove oporabe na način koji nije štetan za okoliš i pod uvjetom da su te mješavine navedene u Prilogu III.A, sukladno članku 58.,

                        tumačiti na način da se mješavine otpada papira, kartona i papirnatih proizvoda, čiji je sastav takav da su dijelovi otpada, uzeti u obzir zasebno, obuhvaćeni prvim trima alinejama stavke B3020 Priloga IX. Baselskoj konvenciji te dodatno sadržavaju do 10 % udjela onečišćenja, ne pripisuju t. 3. podtočki (g) Priloga III.A te time ne podliježu općim zahtjevima o dostavi informacija utvrđenih u članku 18., nego obvezi podnošenja obavijesti u skladu s člankom 4.?

         (1)  Uredba (EZ) br. 1013/2006 Europskog parlamenta i Vijeća od 14. lipnja 2006. o pošiljkama otpada (SL 2006., L 190, str. 1.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 15., svezak 16., str. 86.)


title: Predmet T-692/18: Tužba podnesena 23. studenoga 2018. – Montanari protiv ESVD-a

text:
               28.1.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 35/27

      Tužba podnesena 23. studenoga 2018. – Montanari protiv ESVD-a
      (Predmet T-692/18)
      (2019/C 35/33)
      Jezik postupka: francuski

         Stranke

         Tužitelj: Marco Montanari (Reggio Emilia, Italija) (zastupnici: A. Champetier i S. Rodrigues, odvjetnici)

         Tuženik: Europska služba za vanjsko djelovanje

         Tužbeni zahtjevi

      Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

                  —

                  proglasi ovu tužbu dopuštenom i osnovanom;

                  —

                  poništi pobijanu odluku kojom se tužitelju u potpunosti ili djelomično odbija pristup navedenom dokumentu;

                  —

                  naloži tuženiku snošenje svih troškova postupka.

         Tužbeni razlozi i glavni argumenti

      Tužba je podnesena protiv Odluke Europske službe za vanjsko djelovanje od 24. listopada 2018. kojom se tužitelju odbija pristup izvještaju od 29. srpnja 2017. sastavljenom po završetku misije posredovanja pod vodstvom šefa odjela „Potpore misijama”.
      U prilog osnovanosti tužbe tužitelj ističe tri tužbena razloga.

                  1.

                  Prvi tužbeni razlog koji se temelji na povredi Uredbe 1049/2001, članka 15. stavka 3. UFEU-a i članka 42. Povelje Europske unije o temeljnim pravima. Osobito, tužitelj ističe da je javni pristup dokumentima institucija pravno načelo i da je mogućnost odbijanja iznimka. Međutim, izuzeća propisana u članku 4. Uredbe 1049/2001 na koja se pozvala Europska služba za vanjsko djelovanje ne mogu opravdati odbijanje pristupa dokumentima s obrazloženjem da uvjeti utvrđeni u navedenom članku nisu ispunjeni.

                  2.

                  Drugi tužbeni razlog koji se temelji na povredi članaka 296. UFEU-a i 41. Povelje Europske unije o temeljnim pravima jer pobijane odluke sadržavaju nedostatkom ili su nedostatno obrazložene.

                  3.

                  Treći tužbeni razlog koji se temelji na povredi načela proporcionalnosti.


title: Predmet C-659/18: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 22. listopada 2018. uputio Juzgado de Instrucción de Badalona (Španjolska) – kazneni postupak protiv VW-a

text:
               28.1.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 35/9

      Zahtjev za prethodnu odluku koji je 22. listopada 2018. uputio Juzgado de Instrucción de Badalona (Španjolska) – kazneni postupak protiv VW-a
      (Predmet C-659/18)
      (2019/C 35/11)
      Jezik postupka: španjolski

         Sud koji je uputio zahtjev

      Juzgado de Instrucción de Badalona

         Stranka glavnog postupka

      VW

         Prethodno pitanje

      Treba li članak 47. Povelje Europske unije o temeljnim pravima i posebno članak 3. stavak 2. Direktive 2013/48/EU (1) tumačiti na način da se ostvarivanje prava na pristup odvjetniku može opravdano odgoditi ako se osumnjičenik ili optuženik ne pojavi pred sudom nakon njegova prvog poziva i ako je izdan nacionalni, europski ili međunarodni uhidbeni nalog, i to na način da se uskrati pristup odvjetniku i njegovo pojavljivanje pred sudom tijekom postupka sve dok se taj uhidbeni nalog ne izvrši i dok policijske snage ne dovedu osumnjičenika pred sud?

         (1)  Direktiva 2013/48/EU Europskog parlamenta i Vijeća od 22. listopada 2013. o pravu na pristup odvjetniku u kaznenom postupku i u postupku na temelju europskog uhidbenog naloga te o pravu na obavješćivanje treće strane u slučaju oduzimanja slobode i na komunikaciju s trećim osobama i konzularnim tijelima (SL 2013., L 294, str. 1.)


title: Predmet C-727/18: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 22. studenoga 2018. uputio Cour de cassation (Francuska) – HX protiv Procureur général près la cour d’appel de Paris, Ville de Paris

text:
               28.1.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 35/13

      Zahtjev za prethodnu odluku koji je 22. studenoga 2018. uputio Cour de cassation (Francuska) – HX protiv Procureur général près la cour d’appel de Paris, Ville de Paris
      (Predmet C-727/18)
      (2019/C 35/17)
      Jezik postupka: francuski

         Sud koji je uputio zahtjev

      Cour de cassation

         Stranke glavnog postupka

         Tužitelj: HX

         Tuženici: Procureur général près la cour d’appel de Paris, Ville de Paris

         Prethodna pitanja

                  1.

                  Primjenjuje li se Direktiva 2006/123/EZ od 12. prosinca 2006. (1), imajući u vidu definiciju njezina predmeta i područja primjene iz članaka 1. i 2., na ponavljani i kratkoročni najam uz naknadu, čak i u neprofesionalne svrhe, namještenog prostora za stambenu namjenu koji nije glavno boravište najmodavca tranzitnom klijentu koji ondje nema prebivalište, osobito uzimajući u obzir pojmove pružatelja i usluga?

                  2.

                  U slučaju potvrdnog odgovora na prvo pitanje, predstavlja li nacionalni propis poput onog iz članka L. 631-7 Zakonika o gradnji i stanovanju, sustav ovlašćivanja gore navedene djelatnosti u smislu članaka 9. do 13. Direktive 2006/123 od 12. prosinca 2006. ili samo zahtjev koji podliježe odredbama članaka 14. i 15.?
                  U slučaju da se primjenjuju članci 9. do 13. Direktive 2006/123/EZ od 12. prosinca 2006.:

                  3.

                  Treba li članak 9. točku (b) te direktive tumačiti na način da je cilj suzbijanja nestašice stambenih objekata namijenjenih iznajmljivanju važan razlog od općeg interesa kojim se može opravdati nacionalna mjera kojom se na određenim zemljopisnim područjima podvrgava ovlaštenju ponavljani kratkoročni najam namještenog prostora namijenjenog stanovanju tranzitnim klijentima koji ondje nemaju prebivalište?

                  4.

                  Ako je odgovor potvrdan, je li takva mjera proporcionalna postavljenom cilju?

                  5.

                  Protivi li se članku 10. stavku 2. točkama (d) i (e) Direktive nacionalna mjera kojom se podvrgava ovlaštenju „ponavljani”„kratkoročni najam” namještenog prostora namijenjenog stanovanju „tranzitnim klijentima koji ondje nemaju prebivalište”?

                  6.

                  Protivi li se članku 10. stavku 2. točkama (d) do (g) Direktive sustav ovlašćivanja kojim se predviđa da se uvjeti za izdavanje ovlaštenja utvrđuju odlukom općinskog vijeća s obzirom na ciljeve socijalne raznolikosti, osobito ovisno o obilježjima tržištâ stambenih prostora i potrebe da se ne pogoršava nestašica stambenih objekata?

         (1)  Direktiva 2006/123/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 12. prosinca 2006. o uslugama na unutarnjem tržištu (SL L 376, str. 36.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 13., svezak 47., str. 160.)


title: Predmet C-681/18: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 31. listopada 2018. uputio Tribunale ordinario di Brescia (Italija) – JH protiv KG-a

text:
               28.1.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 35/9

      Zahtjev za prethodnu odluku koji je 31. listopada 2018. uputio Tribunale ordinario di Brescia (Italija) – JH protiv KG-a
      (Predmet C-681/18)
      (2019/C 35/12)
      Jezik postupka: talijanski

         Sud koji je uputio zahtjev

      Tribunale ordinario di Brescia

         Stranke glavnog postupka

         Tužitelj: JH

         Tuženik: KG

         Prethodna pitanja

      Treba li članak 5. stavak 5. Direktive br. 2008/104/EZ (1) tumačiti na način da mu se protivi primjena Zakonodavne uredbe 276/2003, kako je izmijenjena Uredbom sa zakonskom snagom 34/2014, koja: (a) ne predviđa ograničenja za uzastopna ustupanja istoga radnika istom poduzeću korisniku; (b) zakonitost korištenja ustupanjem za privremeno obavljanje poslova ne uvjetuje obvezom navođenja tehničkih, proizvodnih, organizacijskih razloga ili razloga vezanih uz potrebu zamjene privremeno nenazočnog radnika za korištenje samim ustupanjem; (c) ne predviđa zahtjev privremenosti vlastite potrebe proizvodnje poduzeća korisnika kao uvjet zakonitosti korištenja takvim oblikom ugovora o radu?

         (1)  Direktiva 2008/104/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 19. studenoga 2008. o radu preko poduzeća za privremeno zapošljavanje (SL 2008., L 327, str. 9.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 5., svezak 4., str. 280.)


title: Predmet C-600/16 P: Presuda Suda (četvrto vijeće) od 29. studenoga 2018. – National Iranian Tanker Company protiv Vijeća Europske unije (Žalba — Zajednička vanjska i sigurnosna politika — Mjere ograničavanja protiv Islamske Republike Irana — Zamrzavanje financijskih sredstava i gospodarskih izvora — Poništavanje uvrštenja od strane Općeg suda — Ponovno uvrštenje — Dokazi koji se odnose na datum prije datuma prvog uvrštenja — Činjenice poznate prije prvog uvrštenja — Pravomoćnost — Doseg — Pravna sigurnost — Zaštita legitimnih očekivanja — Djelotvorna sudska zaštita — Razlog za uvrštenje koji se odnosi na logističku potporu iranskoj vladi — Doseg — Aktivnost prijevoza sirove nafte)

text:
               28.1.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 35/2

      Presuda Suda (četvrto vijeće) od 29. studenoga 2018. – National Iranian Tanker Company protiv Vijeća Europske unije
      (Predmet C-600/16 P) (1)

      ((Žalba - Zajednička vanjska i sigurnosna politika - Mjere ograničavanja protiv Islamske Republike Irana - Zamrzavanje financijskih sredstava i gospodarskih izvora - Poništavanje uvrštenja od strane Općeg suda - Ponovno uvrštenje - Dokazi koji se odnose na datum prije datuma prvog uvrštenja - Činjenice poznate prije prvog uvrštenja - Pravomoćnost - Doseg - Pravna sigurnost - Zaštita legitimnih očekivanja - Djelotvorna sudska zaštita - Razlog za uvrštenje koji se odnosi na logističku potporu iranskoj vladi - Doseg - Aktivnost prijevoza sirove nafte))
      (2019/C 35/02)
      Jezik postupka: engleski

         Stranke

         Žalitelj: National Iranian Tanker Company (zastupnici: T. de la Mare, QC, M. Lester, QC, M. J. Pobjoy, barrister i R. Chandrasekera, S. Ashley i C. Murphy, solicitors)

         Druga stranka u postupku: Vijeće Europske unije (zastupnici: A. Vitro i M. Bishop, agenti)

         Izreka

                  1.

                  Žalba se odbija.

                  2.

                  National Iranian Tanker Company nalaže se da, osim vlastitih troškova, snosi i troškove Vijeća Europske unije.

         (1)  SL C 30, 30. 1. 2017.


title: Predmet T-296/17: Presuda Općeg suda od 22. studenoga 2018. – Buck-Chemie protiv EUIPO-a – Henkel (Osvježivač WC školjke) („Dizajn Zajednice — Postupak za proglašavanje dizajna ništavim — Registrirani dizajn Zajednice koji prikazuje osvježivač WC školjke — Razlog ništavosti — Individualni karakter — Članak 25. Uredbe (EZ) br. 6/2002”)

text:
               28.1.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 35/21

      Presuda Općeg suda od 22. studenoga 2018. – Buck-Chemie protiv EUIPO-a – Henkel (Osvježivač WC školjke)
      (Predmet T-296/17) (1)

      ((„Dizajn Zajednice - Postupak za proglašavanje dizajna ništavim - Registrirani dizajn Zajednice koji prikazuje osvježivač WC školjke - Razlog ništavosti - Individualni karakter - Članak 25. Uredbe (EZ) br. 6/2002”))
      (2019/C 35/25)
      Jezik postupka: njemački

         Stranke

         Tužitelj: Buck-Chemie GmbH (Herrenberg, Njemačka) (zastupnici: C. Schultze, J. Ossing, R.-D. Härer, C. Weber, H. Ranzinger, C. Brockmann i C. Gehweiler, odvjetnici)

         Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (zastupnik: S. Hanne, agent)

         Druga stranka u postupku pred žalbenim vijećem EUIPO-a, intervenijent u postupku pred Općim sudom: Henkel AG & Co. KGaA (Düsseldorf, Njemačka) (zastupnik: J. Schmidt, odvjetnik)

         Predmet

      Tužba protiv odluke trećeg žalbenog vijeća EUIPO-a od 8. ožujka 2017. (predmet R 2113/2015-3), koja se odnosi na postupak za proglašavanje dizajna ništavim između društava Buck-Chemie i Henkel.

         Izreka

                  1.

                  Tužba se odbija.

                  2.

                  Društvu Buck-Chemie GmbH nalaže se snošenje, osim vlastitih, troškova Ureda Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO) i društva Henkel AG & Co. KGaA, uključujući nužne troškove koji su nastali pred žalbenim vijećem EUIPO-a.

         (1)  SL C 239, 24. 7. 2017.


title: Predmet C-686/18: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 5. studenoga 2018. uputio Consiglio di Stato (Italija) – OC i dr. protiv Banca d’Italia i dr.

text:
               28.1.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 35/10

      Zahtjev za prethodnu odluku koji je 5. studenoga 2018. uputio Consiglio di Stato (Italija) – OC i dr. protiv Banca d’Italia i dr.
      (Predmet C-686/18)
      (2019/C 35/13)
      Jezik postupka: talijanski

         Sud koji je uputio zahtjev

      Consiglio di Stato

         Stranke glavnog postupka

         Tužitelji: OC i dr., Adusbef, Federconsumatori, PB i dr., QA i dr.

         Tuženici: Banca d’Italia, Presidenza del Consiglio dei Ministri, Ministero dell’economia e delle finanze

         Prethodna pitanja

                  1.

                  Protivi li se članku 29. Uredbe (EU) br. 575/2013 [o bonitetnim zahtjevima za kreditne institucije i investicijska društva] (1), članku 10. Delegirane uredbe br. 241/2014 (2), člancima 16. i 17. Povelje Europske unije o temeljnim pravima, u vezi s člankom 6. stavkom 4. Uredbe Vijeća (EU) br. 1024/2013 od 15. listopada 2013. (3), nacionalna odredba poput one uvedene člankom 1. d.l. n. 3/2015, convertito con modificazioni dalla legge n. 3/2015 (Uredbe sa zakonskom snagom br. 3/2015, izmijenjene Zakonom br. 33/2015) (a trenutno i čl. 1. st. 15. d.lgs n. 72/2015 (Zakonodavne uredbe br. 72/2015), koji je zamijenio čl. 28. st. 2b. [Zakon o bankama], koji materijalno preuzima tekst članka 1. stavka 1. točke a) Uredbe sa zakonskom snagom br. 3/2015, kako je izmijenjena, s izmjenama koje ovdje nisu relevantne), koja nameće prag imovine preko kojeg je pučka banka obvezna preoblikovati se u dioničko društvo, određujući tu granicu na 8 milijardi eura. Protivi li se osim toga navedenim ujednačenim europskim parametrima nacionalna odredba koja u slučaju preoblikovanja pučke banke u dioničko društvo, dopušta subjektu da odgodi ili ograniči, i na neodređeno vrijeme, otkup dionica dioničara koji se povlači;

                  2.

                  Protivi li se člancima 3. i 63. i sljedećima UFEU-a u području tržišnog natjecanja na unutarnjem tržištu i slobodnog kretanja kapitala, nacionalna odredba poput one uvedene člankom 1. Uredbe sa zakonskom snagom br. 3/2015, izmijenjene Zakonom br. 33/2015, koja ograničava obavljanja bankarske kooperativne djelatnosti do određenog iznosa imovine, obvezujući dotičnu banku da se preoblikuje u dioničko društvo u slučaju prekoračenja navedenog ograničenja;

                  3.

                  Protivi li se člancima 107. i sljedećima UFEU-a u području državnih potpora, nacionalna odredba poput one uvedene člankom 1. Uredbe sa zakonskom snagom br. 3/2015, izmijenjene Zakonom br. 33/2015 (a trenutno i člankom 1. stavkom 15. Zakonodavne uredbe br. 72/2015, koji je zamijenio čl. 28., točku 2b., [konsolidirani Zakon o bankama], koji materijalno preuzima tekst članka 1. stavka 1. točke a) Uredbe sa zakonskom snagom br. 3/2015, kako je izmijenjena, s izmjenama koje ovdje nisu relevantne, koja nalaže preoblikovanje pučke banke u dioničko društvo u slučaju prekoračenja određenog praga imovine (utvrđenog na 8 milijardi eura) predviđajući ograničenja otkupa kvote dioničara u slučaju povlačenja, kako bi se izbjegla eventualna likvidacija preoblikovane banke;

                  4.

                  Protivi li se odredbama članka. 29. Uredbe br. 575/2013 i članka 10. Delegirane uredbe Komisije EU br. 241/2014, nacionalna odredba poput one predviđene u članku 1. Uredbe sa zakonskom snagom br. 3/2015, izmijenjene Zakonom br. 33/2015, kako ju je tumačio Ustavni sud presudom br. 99/2018, koja dopušta pučkoj banci da odgodi otkup na neodređeno vrijeme i da potpuno ili djelomično ograniči njegov iznos;

                  5.

                  U slučaju da Sud prilikom tumačenja ocijeni da je tumačenje koje su iznijele protustranke spojivo s europskim pravom, traži se da Sud ocijeni zakonitost, prema europskom pravu, članka 10. Delegirane uredbe Komisije EU br. 241/2014, s obzirom na članke 16. i 17. Povelje Europske unije o temeljnim pravima (prema kojem: „Svatko ima pravo na vlasništvo nad svojom na zakonit način stečenom imovinom, koristiti je, njome raspolagati i ostaviti je u nasljedstvo. Vlasništvo nikome ne može biti oduzeto, osim u javnom interesu u slučajevima i pod uvjetima koje propisuje zakon, ako se pravodobno isplati pravična naknada za gubitak vlasništva. Uživanje prava vlasništva može biti uređeno zakonom u mjeri u kojoj je to potrebno radi općeg interesa”), dopunjenog, također s obzirom na čl. 52. st. 3. te Povelje (prema kojemu: „U onoj mjeri u kojoj ova Povelja sadrži prava koja odgovaraju pravima zajamčenima Konvencijom za zaštitu ljudskih prava i temeljnih sloboda, značenje i opseg primjene tih prava jednaki su onima iz spomenute Konvencije. Ova odredba ne sprječava pravo Unije da pruži širu zaštitu.”) i sudskom praksom ESLJP-a o članku 1. prvog dodatnog protokola EKLJP-u.

         (1)  Uredba (EU) br. 575/2013 Europskog parlamenta i Vijeća od 26. lipnja 2013. o bonitetnim zahtjevima za kreditne institucije i investicijska društva i o izmjeni Uredbe (EU) br. 648/2012 (SL L 2013, L 176, str. 1.)(SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 6., svezak 13., str. 3.)

         (2)  Delegirana uredbe Komisije (EU) br. 241/2014 od 7. siječnja 2014., o dopuni Uredbe (EU) br. 575/2013 Europskog parlamenta i Vijeća u pogledu regulatornih tehničkih standarda za kapitalne zahtjeve za institucije (SL 2014, L 74, str. 8.)

         (3)  Uredba Vijeća (EU) br. 1024/2013 od 15. listopada 2013. o dodjeli određenih zadaća Europskoj središnjoj banci u vezi s politikama bonitetnog nadzora kreditnih institucija (SL 2013, L 287, str. 63.)


title: Predmet C-248/17 P: Presuda Suda (četvrto vijeće) od 29. studenoga 2018. – Bank Tejarat protiv Vijeća Europske unije (Žalba — Zajednička vanjska i sigurnosna politika — Mjere ograničavanja protiv Islamske Republike Irana — Zamrzavanje financijskih sredstava i gospodarskih izvora — Poništavanje uvrštenja od strane Općeg suda — Ponovno uvrštenje — Razlog za uvrštenje koji se odnosi na financijsku potporu iranskoj vladi i na sudjelovanje u stjecanju zabranjenih dobara i tehnologije — Doseg — Financiranje projekata u sektoru nafte i plina — Dokazi koji se odnose na datum prije datuma prvog uvrštenja — Činjenice poznate prije prvog uvrštenja — Članak 266. UFEU-a — Pravomoćnost — Doseg — Djelotvorna sudska zaštita)

text:
               28.1.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 35/3

      Presuda Suda (četvrto vijeće) od 29. studenoga 2018. – Bank Tejarat protiv Vijeća Europske unije
      (Predmet C-248/17 P) (1)

      ((Žalba - Zajednička vanjska i sigurnosna politika - Mjere ograničavanja protiv Islamske Republike Irana - Zamrzavanje financijskih sredstava i gospodarskih izvora - Poništavanje uvrštenja od strane Općeg suda - Ponovno uvrštenje - Razlog za uvrštenje koji se odnosi na financijsku potporu iranskoj vladi i na sudjelovanje u stjecanju zabranjenih dobara i tehnologije - Doseg - Financiranje projekata u sektoru nafte i plina - Dokazi koji se odnose na datum prije datuma prvog uvrštenja - Činjenice poznate prije prvog uvrštenja - Članak 266. UFEU-a - Pravomoćnost - Doseg - Djelotvorna sudska zaštita))
      (2019/C 35/03)
      Jezik postupka: engleski

         Stranke

         Žalitelj: Bank Tejarat (zastupnici: S. Zaiwalla, P. Reddy i A. Meskarian, Solicitors, M. Brindle, QC, T. Otty, QC, R. Blakeley, Barrister)

         Druga stranka u postupku: Vijeće Europske unije (zastupnici: J. Kneale i M. Bishop, agenti)

         Izreka

                  1.

                  Žalba se odbija.

                  2.

                  Banku Tejarat nalaže se da uz svoje troškove snosi i troškove Vijeća Europske unije.

         (1)  SL C 249, 31. 7. 2017.


title: Predmet T-693/18: Tužba podnesena 27. studenoga 2018. – ZY protiv Komisije

text:
               28.1.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 35/28

      Tužba podnesena 27. studenoga 2018. – ZY protiv Komisije
      (Predmet T-693/18)
      (2019/C 35/34)
      Jezik postupka: njemački

         Stranke

         Tužitelj: ZY (zastupnici: N. Voß i D. Fouquet, odvjetnici)

         Tuženik: Europska komisija

         Tužbeni zahtjev

      Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

                  —

                  Odluku Komisije SA.34045 (2013/C) (ex 2012/NN) od 28. svibnja 2018. u vezi s C(2018) 3166 za 2012. i 2013. u potpunosti poništi;

                  —

                  podredno, poništi Odluku Komisije SA.34045 (2013/C) (ex 2012/NN) od 28. svibnja 2018. u vezi s C(2018) 3166 u dijelu u kojem se njome za 2012. i 2013. određuje za osnovne potrošače s najmanje 7 000 sati korištenja godišnje povrat od više od 20 %, za osnovne potrošače s najmanje 7 500 sati korištenja godišnje povrat od više od 15 % i za osnovne potrošače s najmanje 8 000 sati korištenja godišnje povrat od više od 10 % objavljene naknade za mrežu;

                  —

                  tuženiku naloži snošenje troškova postupka, uključujući odvjetničke i putne troškove.

         Tužbeni razlozi i glavni argumenti

      Tužba se temelji na sljedećim tužbenim razlozima.

                  1.

                  Pogrešna pretpostavka o državnoj potpori u smislu članka 107. stavka 1. UFEU-a
                  U okviru prvog tužbenog razloga prigovara se da je tuženik prilikom svojeg ispitivanja spornog oslobođenja od naknade za mrežu pravno pogrešno pretpostavio postojanje uporabe državnih sredstava.
                  Usto, prilikom ispitivanja zahtjeva „selektivnosti” referentni sustav bio je pogrešno i nepotpuno određen.

                  2.

                  Povreda zahtjeva jednakog postupanja
                  U okviru drugog tužbenog razloga ističe se da su odlukom tuženika određene samo obveze naknadnog plaćanja za osnovne potrošače, koji su u 2012. i 2013. bili u potpunosti oslobođeni od naknada za mrežu. Time je s tim osnovnim potrošačima postupano različito i neopravdano su stavljeni u nepovoljniji položaj u odnosu na osnovne potrošače koji su za isto razdoblje iskoristili pravo na paušalna smanjenja naknade za mrežu i za koje nije bila određena obveza naknadnog plaćanja.

                  3.

                  Povreda načela zaštite legitimnih očekivanja
                  U okviru trećeg tužbenog razloga ističe se da je tužitelj na temelju pojedinačnih okolnosti mogao očekivati da će smjeti zadržati posebne naknade za mrežu koje su mu odobrene.


title: Predmet T-339/17: Presuda Općeg suda od 21. studenoga 2018. – Shenzhen Jiayz Photo Industrial protiv EUIPO-a – Seven (SEVENOAK) („Žig Europske unije — Postupak povodom prigovora — Prijava figurativnog žiga Europske unije SEVENOAK — Raniji međunarodni figurativni žig 7seven — Relativni razlog za odbijanje — Vjerojatnost dovođenja u zabludu — Članak 8. stavak 1. točka (b) Uredbe (EZ) br. 207/2009 (koji je postao članak 8. stavak 1. točka (b) Uredbe (EU) 2017/1001)”)

text:
               28.1.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 35/21

      Presuda Općeg suda od 21. studenoga 2018. – Shenzhen Jiayz Photo Industrial protiv EUIPO-a – Seven (SEVENOAK)
      (Predmet T-339/17) (1)

      ((„Žig Europske unije - Postupak povodom prigovora - Prijava figurativnog žiga Europske unije SEVENOAK - Raniji međunarodni figurativni žig 7seven - Relativni razlog za odbijanje - Vjerojatnost dovođenja u zabludu - Članak 8. stavak 1. točka (b) Uredbe (EZ) br. 207/2009 (koji je postao članak 8. stavak 1. točka (b) Uredbe (EU) 2017/1001)”))
      (2019/C 35/26)
      Jezik postupka: engleski

         Stranke

         Tužitelj: Shenzhen Jiayz Photo Industrial Ltd (Shenzhen, Kina) (zastupnik: M. de Arpe Tejero, odvjetnik)

         Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (zastupnik: A. Lukošiūtė, agent)

         Druga stranka u postupku pred žalbenim vijećem EUIPO-a, intervenijent u postupku pred Općim sudom: Seven SpA (Leinì, Italija) (zastupnik: L. Trevisan, odvjetnik)

         Predmet

      Tužba protiv odluke prvog žalbenog vijeća EUIPO-a od 23. ožujka 2017. (predmet R 1326/2016-1), koja se odnosi na postupak povodom prigovora između društava Seven i Shenzhen Jiayz Photo Industrial.

         Izreka

                  1.

                  Poništava se odluka prvog žalbenog vijeća Europskog ureda za intelektualno vlasništvo (EUIPO) od 23. ožujka 2017. (predmet R 1326/2016-1).

                  2.

                  Tužba se u preostalom dijelu odbija.

                  3.

                  EUIPO će snositi, osim vlastitih, osam desetina troškova društva Shenzhen Jiayz Photo Industrial Ltd.

                  4.

                  Društvo Seven SpA će snositi, osim vlastitih, desetinu troškova društva Shenzhen Jiayz Photo Industrial.

                  5.

                  Društvo Shenzhen Jiayz Photo Industrial će snositi desetinu vlastitih troškova.

         (1)  SL C 239, 24. 7. 2017.


title: Predmet C-737/18 P: Žalba koju je 27. studenoga 2018. podnijela Portugalska Republika protiv presude Općeg suda (četvrto vijeće) od 26. rujna 2018. u predmetu T-463/16, Portugal protiv Komisije

text:
               28.1.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 35/14

      Žalba koju je 27. studenoga 2018. podnijela Portugalska Republika protiv presude Općeg suda (četvrto vijeće) od 26. rujna 2018. u predmetu T-463/16, Portugal protiv Komisije
      (Predmet C-737/18 P)
      (2019/C 35/18)
      Jezik postupka: portugalski

         Stranke

         Žalitelj: Portugalska Republika (zastupnici: L. Inez Fernandes, P. Barros da Costa, P. Estêvão i J. Saraiva de Almeida, agenti)

         Druga stranka u postupku: Europska komisija

         Žalbeni zahtjev

      Žalitelj od Suda zahtijeva da:

                  —

                  ukine pobijanu presudu jer je njome Opći sud odbio tužbu za poništenje Odluke Europske komisije (EZ) C(2016) 3753 (1) od 20. lipnja 2016.;

                  —

                  poništi Odluku Europske komisije (EZ) C(2016) 3753 od 20. lipnja 2016. s obzirom na to da može proglasiti osnovanim zahtjev Portugalske Republike;

                  —

                  naloži Komisiji snošenje troškova postupka.

         Žalbeni razlozi i glavni argumenti

      Portugalska Republika zahtijeva ukidanje pobijane presude i, posljedično, poništenje osporavane odluke zbog:

                  1.

                     Povrede koja se tiče prava i povrede načela pravne sigurnosti – Kršenje članka 24. Uredbe (EZ) br. 73/2009 (2), članka 54. stavka 1. točke (c) i članka 71. stavka 1. Uredbe (EZ) br. 1122/2009 (3) te očita proturječnost s točkama 43. i 44. pobijane presude – proizišla iz povrede koja se tiče prava – s obzirom na to da je Opći sud, proglašavanjem neosnovanosti Komisijina drugog razloga, implicirao učinkovitost portugalskog sustava kontrole višestruke sukladnosti čime je – neponištavanjem pobijane odluke unatoč odbijanju razloga – počinio očitu pogrešku koja se tiče prava, proturječio samom sebi i povrijedio načelo pravne sigurnosti.

                  2.

                     Povrede koja se tiče prava, proturječnosti i povrede načela proporcionalnosti jer je u točki 41. pobijane presude prihvaćeno nedvojbeno razlikovanje između prihvatljivosti i sustava višestruke sukladnosti dok je, proturječno tomu, u njezinim točkama 46. i 47. utvrđeno da je nužan ispravak ukupnog iznosa potpore isplaćene poljoprivrednicima. U tom je pogledu u točki 43. pobijane presude pogrešno zaključeno da se rizik za Fond ne može ograničiti na kontrolni uzorak te je neosnovano potvrđen financijski ispravak što ga je Komisija primijenila na cjelokupni trošak, što nije ni prikladno ni nužno za ostvarenje zadanog cilja te je stoga neproporcionalno. Tim zaključkom Opći sud povrijedio je članak 5. UEU-a, članak 31. stavak 2. Uredbe br. 1290/2005 (4) i članak 50. stavak 1. Uredbe br. 1122/2009, iz kojih proizlazi da se stopa ispravka primjenjuje isključivo na dio troškova izložen riziku, odnosno na 1 % tih troškova. Na taj je način u pobijanoj presudi počinjena očita pogreška koja se tiče prava, obrazloženje je nedosljedno te su povrijeđena opća načela i pravila ustanovljena u prvom i šestom stavku točke 2. Komisijinog radnog dokumenta AGRI-2005-64043, koji su nepravilno primijenjeni, a povrijeđeni su i Komisijin radni dokument DS/2010/29 REV te načelo proporcionalnosti.

         (1)  Provedbena odluka Komisije (EU) 2016/1059 od 20. lipnja 2016. o isključenju iz financiranja Europske unije određenih izdataka nastalih za države članice u okviru Europskog fonda za jamstva u poljoprivredi (EFJP) i Europskog poljoprivrednog fonda za ruralni razvoj (EPFRR) [priopćeno pod brojem dokumenta C(2016) 3753] (SL 2016., L 173, str. 59.)

         (2)  Uredba Vijeća (EZ) br. 73/2009 od 19. siječnja 2009. o utvrđivanju zajedničkih pravila za programe izravne potpore za poljoprivrednike u okviru zajedničke poljoprivredne politike i utvrđivanju određenih programa potpore za poljoprivrednike, o izmjeni uredaba (EZ) br. 1290/2005, (EZ) br. 247/2006, (EZ) br. 378/2007 i stavljanju izvan snage Uredbe (EZ) br. 1782/2003 (SL 2009., L 30, str. 16.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 3., svezak 19., str. 199.)

         (3)  Uredba Komisije (EZ) br. 1122/2009 od 30. studenoga 2009. o utvrđivanju detaljnih pravila za provedbu Uredbe Vijeća (EZ) br. 73/2009 u pogledu višestruke sukladnosti, modulacije i integriranog administrativnog i kontrolnog sustava, u okviru programa izravne potpore za poljoprivrednike predviđenih u navedenoj Uredbi, kao i za provedbu Uredbe Vijeća (EZ) br. 1234/2007 u pogledu višestruke sukladnosti u okviru programa potpore predviđenog za sektor vina (SL 2009., L 316, str. 65.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 3., svezak 20., str. 231.)

         (4)  Uredba Vijeća (EZ) br. 1290/2005 od 21. lipnja 2005. o financiranju zajedničke poljoprivredne politike (SL 2005., L 209, str. 1.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 14., svezak 1., str. 44.)


title: Predmet T-424/17: Presuda Općeg suda od 22. studenoga 2018. – Fruit of the Loom protiv EUIPO-a – Takko (FRUIT) („Žig Europske unije — Postupak opoziva — Verbalni žig Europske unije FRUIT — Stvarna uporaba žiga — Članak 15. stavak 1. točka (a) Uredbe (EZ) br. 207/2009 (koji je postao članak 18. stavak 1. točka (a) Uredbe (EU) 2017/1001) — Pravomoćnost — Članak 65. stavak 6. Uredbe br. 207/2009 (koji je postao članak 72. stavak 6. Uredbe 2017/1001)”)

text:
               28.1.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 35/22

      Presuda Općeg suda od 22. studenoga 2018. – Fruit of the Loom protiv EUIPO-a – Takko (FRUIT)
      (Predmet T-424/17) (1)

      ((„Žig Europske unije - Postupak opoziva - Verbalni žig Europske unije FRUIT - Stvarna uporaba žiga - Članak 15. stavak 1. točka (a) Uredbe (EZ) br. 207/2009 (koji je postao članak 18. stavak 1. točka (a) Uredbe (EU) 2017/1001) - Pravomoćnost - Članak 65. stavak 6. Uredbe br. 207/2009 (koji je postao članak 72. stavak 6. Uredbe 2017/1001)”))
      (2019/C 35/27)
      Jezik postupka: engleski

         Stranke

         Tužitelj: Fruit of the Loom, Inc. (Bowling Green, Kentucky, Sjedinjene Američke Države) (zastupnici: S. Malynicz, QC, i V. Marsland, solicitor)

         Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (zastupnici: D. Gája i D. Walicka, agenti)

         Druga stranka u postupku pred žalbenim vijećem EUIPO-a: Takko Holding GmbH (Telgte, Njemačka)

         Predmet

      Tužba protiv odluke četvrtog žalbenog vijeća EUIPO-a od 25. travnja 2017. (predmet R 2119/2016-4), koja se odnosi na postupak opoziva između društava Takko Holding i Fruit of the Loom.

         Izreka

                  1.

                  Tužba se odbija.

                  2.

                  Društvu Fruit of the Loom, Inc. nalaže se snošenje troškova.

         (1)  SL C 318, 25. 9. 2017.