title: Predmet C-935/19: Presuda Suda (deveto vijeće) od 15. travnja 2021. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Wojewódzki Sąd Administracyjny we Wrocławiu – Poljska) – Grupa Warzywna Sp. z o.o./Dyrektor Izby Administracji Skarbowej we Wrocławiu (Zahtjev za prethodnu odluku – Zajednički sustav poreza na dodanu vrijednost (PDV) – Direktiva 2006/112/EZ – Članak 273. – Uvećanje iznosa povrata PDV-a u poreznoj prijavi – Pogreška u ocjeni poreznog obveznika u pogledu oporezivosti transakcije – Ispravak porezne prijave nakon nadzora – Sankcija u visini od 20 % uvećanog iznosa povrata PDV-a – Načelo proporcionalnosti)

text:
               7.6.2021

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 217/14

      Presuda Suda (deveto vijeće) od 15. travnja 2021. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Wojewódzki Sąd Administracyjny we Wrocławiu – Poljska) – Grupa Warzywna Sp. z o.o./Dyrektor Izby Administracji Skarbowej we Wrocławiu
      (Predmet C-935/19) (1)

      (Zahtjev za prethodnu odluku - Zajednički sustav poreza na dodanu vrijednost (PDV) - Direktiva 2006/112/EZ - Članak 273. - Uvećanje iznosa povrata PDV-a u poreznoj prijavi - Pogreška u ocjeni poreznog obveznika u pogledu oporezivosti transakcije - Ispravak porezne prijave nakon nadzora - Sankcija u visini od 20 % uvećanog iznosa povrata PDV-a - Načelo proporcionalnosti)
      (2021/C 217/19)
      Jezik postupka: poljski

         Sud koji je uputio zahtjev

      Wojewódzki Sąd Administracyjny we Wrocławiu

         Stranke glavnog postupka

         Tužitelj: Grupa Warzywna Sp. z o.o.

         Tuženik: Dyrektor Izby Administracji Skarbowej we Wrocławiu

         Izreka

      Članak 273. Direktive Vijeća 2006/112/EZ od 28. studenoga 2006. o zajedničkom sustavu poreza na dodanu vrijednost i načelo proporcionalnosti treba tumačiti na način da im se protivi nacionalni propis koji poreznom obvezniku koji je pogrešno ocijenio da transakcija koja je izuzeta od poreza na dodanu vrijednost (PDV) podliježe tom porezu nameće sankciju u visini od 20 % uvećanog iznosa neosnovano traženog povrata PDV-a, s obzirom na to da se ta sankcija primjenjuje kako u situaciji u kojoj je nepravilnost posljedica pogreške u ocjeni koju su počinile stranke transakcije u pogledu oporezivosti potonje – a koju obilježava nepostojanje naznake utaje i gubitka prihoda za Državnu riznicu – tako i u situaciji u kojoj takve posebne okolnosti ne postoje.

         (1)  SL C 191, 8. 6. 2020.


title: Predmet C-53/20: Presuda Suda (četvrto vijeće) od 15. travnja 2021. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Bundesgerichtshof – Njemačka) – Hengstenberg GmbH & Co. KG/Spreewaldverein eV (Zahtjev za prethodnu odluku – Zaštita oznaka zemljopisnog podrijetla i oznaka izvornosti za poljoprivredne i prehrambene proizvode – Uredba (EU) br. 1151/2012 – Članak 49. stavak 3. prvi podstavak i stavak 4. drugi podstavak – Članak 53. stavak 2. prvi podstavak – Izmjena specifikacije proizvoda – Kiseli krastavci iz Spreewalda (Njemačka) „Spreewälder Gurken (IGP)” – Izmjene koje nisu manje izmjene – Postupak povodom prigovora – Ulaganje prigovora na zahtjev za izmjenu – Žalba protiv odluke o prihvaćanju tog zahtjeva – Pojam „legitiman interes”)

text:
               7.6.2021

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 217/15

      Presuda Suda (četvrto vijeće) od 15. travnja 2021. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Bundesgerichtshof – Njemačka) – Hengstenberg GmbH & Co. KG/Spreewaldverein eV
      (Predmet C-53/20) (1)

      (Zahtjev za prethodnu odluku - Zaštita oznaka zemljopisnog podrijetla i oznaka izvornosti za poljoprivredne i prehrambene proizvode - Uredba (EU) br. 1151/2012 - Članak 49. stavak 3. prvi podstavak i stavak 4. drugi podstavak - Članak 53. stavak 2. prvi podstavak - Izmjena specifikacije proizvoda - Kiseli krastavci iz Spreewalda (Njemačka) „Spreewälder Gurken (IGP)” - Izmjene koje nisu manje izmjene - Postupak povodom prigovora - Ulaganje prigovora na zahtjev za izmjenu - Žalba protiv odluke o prihvaćanju tog zahtjeva - Pojam „legitiman interes”)
      (2021/C 217/20)
      Jezik postupka: njemački

         Sud koji je uputio zahtjev

      Bundesgerichtshof

         Stranke glavnog postupka

         Tužitelj: Hengstenberg GmbH & Co. KG

         Tuženik: Spreewaldverein eV

         Izreka

      Članak 49. stavak 3. prvi podstavak i stavak 4. drugi podstavak Uredbe (EU) br. 1151/2012 Europskog parlamenta i Vijeća od 21. studenoga 2012. o sustavima kvalitete za poljoprivredne i prehrambene proizvode, u vezi s njezinim člankom 53. stavkom 2. prvim podstavkom, treba tumačiti na način da, u okviru postupka koji se primjenjuje na zahtjeve za izmjenu, koja nije manja izmjena, specifikacije proizvoda sa zaštićenom oznakom zemljopisnog podrijetla, svaka fizička ili pravna osoba na koju stvarno ili potencijalno ekonomski utječu zatražene izmjene – pri čemu taj utjecaj ipak nije krajnje neizgledan – može dokazati „legitiman interes” koji se zahtijeva za ulaganje prigovora na podneseni zahtjev za izmjenu ili za podnošenje žalbe protiv odluke o prihvaćanju tog zahtjeva, ako rizik ugrožavanja interesa takve osobe nije isključivo neizgledan ili hipotetski, što je na sudu koji je uputio zahtjev da provjeri.

         (1)  SL C 161, 11. 5. 2020.


title: Predmet C-62/20: Presuda Suda (deseto vijeće) od 15. travnja 2021. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Nederlandstalige rechtbank van eerste aanleg Brussel – Belgija) – Vogel Import Export NV/Belgische Staat (Zahtjev za prethodnu odluku – Uredba (EEZ) br. 2658/87 – Carinska unija – Zajednička carinska tarifa – Tarifno razvrstavanje – Kombinirana nomenklatura – Tarifni brojevi – Tarifni brojevi 4407 i 4409 – Blanjane daske od drveta čija su sva četiri ruba cijelom dužinom blago zaobljena)

text:
               7.6.2021

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 217/15

      Presuda Suda (deseto vijeće) od 15. travnja 2021. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Nederlandstalige rechtbank van eerste aanleg Brussel – Belgija) – Vogel Import Export NV/Belgische Staat
      (Predmet C-62/20) (1)

      (Zahtjev za prethodnu odluku - Uredba (EEZ) br. 2658/87 - Carinska unija - Zajednička carinska tarifa - Tarifno razvrstavanje - Kombinirana nomenklatura - Tarifni brojevi - Tarifni brojevi 4407 i 4409 - Blanjane daske od drveta čija su sva četiri ruba cijelom dužinom blago zaobljena)
      (2021/C 217/21)
      Jezik postupka: nizozemski

         Sud koji je uputio zahtjev

      Nederlandstalige rechtbank van eerste aanleg Brussel

         Stranke glavnog postupka

         Tužitelj: Vogel Import Export NV

         Tuženik: Belgische Staat

         Izreka

      Kombiniranu nomenklaturu iz Priloga I. Uredbi Vijeća (EEZ) br. 2658/87 od 23. srpnja 1987. o tarifnoj i statističkoj nomenklaturi i o Zajedničkoj carinskoj tarifi, kako je izmijenjena Provedbenom uredbom Komisije (EU) br. 2016/1821 od 6. listopada 2016., treba tumačiti na način da se blanjane daske od drva čija su sva četiri ruba cijelom dužinom blago zaobljena ne mogu smatrati kontinuirano oblikovanima te bi mogle biti obuhvaćene njezinim tarifnim brojem 4407.

         (1)  SL C 201, 15. 6. 2020.


title: Predmet C-399/20 P: Žalba koju je 22. kolovoza 2020. podnio XH protiv presude Općeg suda (sedmo vijeće) od 25. lipnja 2020. u predmetu T-511/18, XH/Komisija

text:
               7.6.2021

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 217/16

      Žalba koju je 22. kolovoza 2020. podnio XH protiv presude Općeg suda (sedmo vijeće) od 25. lipnja 2020. u predmetu T-511/18, XH/Komisija
      (Predmet C-399/20 P)
      (2021/C 217/22)
      Jezik postupka: engleski

         Stranke

         Žalitelj: XH (zastupnik: E. Auleytner, radca prawny)

         Druga stranka u postupku: Europska komisija
      Rješenjem od 16. ožujka 2021., Sud (sedmo vijeće) odbacio je žalbu kao djelomično očito nedopuštenu i odbio kao djelomično očito neosnovanu te je naložio da XH snosi vlastite troškove.


title: Predmet C-504/20 P: Žalba koju je 28. rujna 2020. podnio Lukáš Wagenknecht protiv rješenja Općeg suda (osmo vijeće) od 17. srpnja 2020. u predmetu T-715/19, Wagenknecht/Europsko vijeće

text:
               7.6.2021

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 217/16

      Žalba koju je 28. rujna 2020. podnio Lukáš Wagenknecht protiv rješenja Općeg suda (osmo vijeće) od 17. srpnja 2020. u predmetu T-715/19, Wagenknecht/Europsko vijeće
      (Predmet C-504/20 P)
      (2021/C 217/23)
      Jezik postupka: engleski

         Stranke

         Žalitelj: Lukáš Wagenknecht (zastupnik: A. Koller, advokátka)

         Druga stranka u postupku: Europsko vijeće
      Rješenjem od 14. travnja 2021., Sud (osmo vijeće) je djelomično odbacio žalbu kao očito nedopuštenu i djelomično odbio kao očito neosnovanu te je naložio Lukášu Wagenknechtu da snosi vlastite troškove.


title: Predmet C-535/20: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 20. listopada 2020. uputio Okržen sad Razgrad (Bugarska) – BNP Paribas Personal Finance S. A., Bulgaria Branch/T. G. M.

text:
               7.6.2021

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 217/17

      Zahtjev za prethodnu odluku koji je 20. listopada 2020. uputio Okržen sad Razgrad (Bugarska) – BNP Paribas Personal Finance S. A., Bulgaria Branch/T. G. M.
      (Predmet C-535/20)
      (2021/C 217/24)
      Jezik postupka: bugarski

         Sud koji je uputio zahtjev

      Okržen sad Razgrad

         Stranke glavnog postupka

         Tužitelj: BNP Paribas Personal Finance S. A., Bulgaria Branch

         Tuženik: T. G. M.
      Rješenjem od 14. travnja 2021., Sud (šesto vijeće) odlučio je:
      Članak 10. stavak 2. i članak 22. stavak 1. Direktive 2008/48/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 23. travnja 2008. o ugovorima o potrošačkim kreditima i stavljanju izvan snage Direktive Vijeća 87/102/EEZ (1) treba tumačiti na način da im se ne protivi nacionalni propis koji zahtijeva da se svi elementi ugovora o potrošačkom kreditu navedu istom vrstom slova, u istom formatu i istoj veličini, koja ne smije biti manja od 12.

         (1)  SL 2008., L 133, str. 66. (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 15., svezak 13., str. 58. i ispravak SL 2014., L 283, str. 66.)


title: Predmet C-622/20 P: Žalba koju je 12. studenoga 2020. podnio Validity Foundation – Mental Disability Advocacy Centre and Center for Independent Living Association protiv rješenja Općeg suda (sedmo vijeće) od 2. rujna 2020. u predmetu T-613/19, ENIL Brussels Office i dr./Komisija

text:
               7.6.2021

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 217/17

      Žalba koju je 12. studenoga 2020. podnio Validity Foundation – Mental Disability Advocacy Centre and Center for Independent Living Association protiv rješenja Općeg suda (sedmo vijeće) od 2. rujna 2020. u predmetu T-613/19, ENIL Brussels Office i dr./Komisija
      (Predmet C-622/20 P)
      (2021/C 217/25)
      Jezik postupka: engleski

         Stranke

         Žalitelji: Validity Foundation – Mental Disability Advocacy Centre and Center for Independent Living Association (zastupnici: B. Van Vooren, advocaat, P. Bogaert, advocaat, L. Gorywoda, adwokat)

         Druge stranke u postupku: Europska komisija i European Network on Independent Living Brussels Office (ENIL Brussels Office)
      Rješenjem od 15. travnja 2021., Sud (deveto vijeće) odbio je žalbu kao očito neosnovanu i naložio žaliteljima da snose vlastite troškove.


title: Predmet C-667/20 P: Žalba koju je 7. prosinca 2020. podnio Laboratorios Ern, S.A. protiv presude Općeg suda (peto vijeće) od 5. listopada 2020. u predmetu T-51/19, Laboratorios Ern/EUIPO – SBS Bilimsel Bio Çözümler (apiheal)

text:
               7.6.2021

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 217/17

      Žalba koju je 7. prosinca 2020. podnio Laboratorios Ern, S.A. protiv presude Općeg suda (peto vijeće) od 5. listopada 2020. u predmetu T-51/19, Laboratorios Ern/EUIPO – SBS Bilimsel Bio Çözümler (apiheal)
      (Predmet C-667/20 P)
      (2021/C 217/26)
      Jezik postupka: španjolski

         Stranke

         Žalitelj: Laboratorios Ern, S.A. (zastupnici: T. González Martínez i R. Guerras Mazón, odvjetnici)

         Druge stranke u postupku: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO) i SBS Bilimsel Bio Çözümler Sanayi Ve Ticaret AŞ
      Rješenjem od 18. ožujka 2021., Sud (vijeće za dopuštanje žalbi) odlučio je ne dopustiti žalbu i naložio je društvu Laboratorios Ern snošenje vlastitih troškova.


title: Predmet C-678/20: Žalba koju je 7. prosinca 2020. podnio Laboratorios Ern, S.A. protiv presude Općeg suda (peto vijeće) od 5. listopada 2020. u predmetu T-53/19, SBS Bilimsel Bio Çözümler Sanayi Ve Ticaret AŞ/EUIPO – Laboratorios Ern (apiheal)

text:
               7.6.2021

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 217/18

      Žalba koju je 7. prosinca 2020. podnio Laboratorios Ern, S.A. protiv presude Općeg suda (peto vijeće) od 5. listopada 2020. u predmetu T-53/19, SBS Bilimsel Bio Çözümler Sanayi Ve Ticaret AŞ/EUIPO – Laboratorios Ern (apiheal)
      (Predmet C-678/20)
      (2021/C 217/27)
      Jezik postupka: španjolski

         Stranke

         Žalitelj: Laboratorios Ern, S.A. (zastupnici: T. González Martínez i R. Guerras Mazón, odvjetnici)

         Druge stranke u postupku: SBS Bilimsel Bio Çözümler Sanayi Ve Ticaret AŞ i Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO)
      Rješenjem od 18. ožujka 2021, Sud (vijeće za dopuštanje žalbi) odlučio je ne dopustiti žalbu i naložio društvu Laboratorios Ern snošenje vlastitih troškova.


title: Predmet C-100/21: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 17. veljače 2021. uputio Landgericht Ravensburg (Njemačka) – QB/Daimler AG

text:
               7.6.2021

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 217/18

      Zahtjev za prethodnu odluku koji je 17. veljače 2021. uputio Landgericht Ravensburg (Njemačka) – QB/Daimler AG
      (Predmet C-100/21)
      (2021/C 217/28)
      Jezik postupka: njemački

         Sud koji je uputio zahtjev

      Landgericht Ravensburg

         Stranke glavnog postupka

         Tužitelj: QB

         Tuženik: Daimler AG

         Prethodna pitanja

                  1.

                  Je li cilj članka 18. stavka 1., članka 26. stavka 1. i članka 46. Direktive 2007/46/EZ (1) i u vezi s člankom 5. stavkom 2. Uredbe (EZ) br. 715/2007 (2) i to da se zaštite interesi pojedinačnih kupaca motornih vozila?
                  U slučaju potvrdnog odgovora:

                  2.

                  Obuhvaća li to i interes pojedinačnog kupca vozila da ne kupi određeno vozilo koje nije u skladu sa zahtjevima prava Unije, a osobito ne vozilo u koje je ugrađen poremećajni uređaj zabranjen na temelju članka 5. stavka 2. Uredbe (EZ) br. 715/2007?
                  U slučaju niječnog odgovora na prvo prethodno pitanje:

                  3.

                  Protivi li se pravu Unije da kupac, koji je nenamjerno kupio vozilo s poremećajnim uređajem zabranjenim na temelju članka 5. stavka 2. Uredbe (EZ) br. 715/2007 koje proizvođač stavlja u uporabu, može iznimno podnijeti građanskopravni zahtjev za naknadu štete na temelju izvanugovorne odgovornosti protiv proizvođača vozila, osobito zahtjev za naknadu kupovne cijene plaćene za vozilo u zamjenu za predaju vozila i prijenos vlasništva nad njime, samo ako je proizvođač vozila postupao namjerno i protivno moralu društva?
                  U slučaju potvrdnog odgovora:

                  4.

                  Zahtijeva li se pravom Unije da kupac vozila može podnijeti građanskopravni zahtjev za naknadu štete na temelju izvanugovorne odgovornosti protiv proizvođača vozila u slučaju svakog skrivljenog postupanja (namjernog ili iz nepažnje) proizvođača vozila u pogledu stavljanja u uporabu vozila u koje je ugrađen poremećajni uređaj zabranjen na temelju članka 5. stavka 2. Uredbe (EZ) br. 715/2007?
                  Neovisno o odgovoru na prvo, drugo, treće i četvrto prethodno pitanje:

                  5.

                  Protivi li se pravu Unije to da na temelju nacionalnog prava kupac vozila treba uzeti u obzir korist od uporabe za stvarnu uporabu vozila u slučaju kad on od proizvođača na ime naknade štete na temelju izvanugovorne odgovornosti zahtijeva naknadu kupovne cijene vozila koje je stavljeno u uporabu s poremećajnim uređajem zabranjenim na temelju članka 5. stavka 2. Uredbe (EZ) br. 715/2007 u zamjenu za predaju vozila i prijenos vlasništva nad njime?
                  U slučaju niječnog odgovora:

                  6.

                  Protivi li se pravu Unije da se ta korist od uporabe odredi na temelju ukupne kupovne cijene a da se pritom ne odbije umanjenje vrijednosti vozila nastalo zbog ugradnje zabranjenog poremećajnog uređaja i/ili nenamjerne kupčeve upotrebe vozila neusklađenog s pravom Unije?
                  Neovisno o odgovoru na prvo, drugo, treće, četvrto i peto prethodno pitanje:

                  7.

                  Je li članak 348.a stavak 3. Zivilprozessordnunga (Zakon o građanskom postupku, u daljnjem tekstu: ZPO), u dijelu u kojem se ta odredba odnosi i na donošenje rješenja kojima se upućuje zahtjev za prethodnu odluku u skladu s člankom 267. drugim stavkom UFEU-a, protivan ovlaštenju nacionalnih sudova za podnošenje zahtjeva u skladu s člankom 267. drugim stavkom UFEU-a te ga stoga ne treba primjenjivati na donošenje rješenja kojima se upućuje zahtjev za prethodnu odluku?

         (1)  Direktiva 2007/46/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 5. rujna 2007. o uspostavi okvira za homologaciju motornih vozila i njihovih prikolica te sustava, sastavnih dijelova i zasebnih tehničkih jedinica namijenjenih za takva vozila (Okvirna direktiva) (SL 2007., L 263, str. 1.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 13., svezak 35., str. 103.)

         (2)  Uredba (EZ) br. 715/2007 Europskog parlamenta i Vijeća od 20. lipnja 2007. o homologaciji tipa motornih vozila u odnosu na emisije iz lakih osobnih i gospodarskih vozila (Euro 5 i Euro 6) i pristupu podacima za popravke i održavanje vozila (SL 2007., L 171, str. 1.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 13., svezak 30., str. 284.)


title: Predmet C-102/21: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 18. veljače 2021. uputio Verwaltungsgericht, Autonome Sektion für die Provinz Bozen (Italija) – KW/Autonome Provinz Bozen

text:
               7.6.2021

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 217/19

      Zahtjev za prethodnu odluku koji je 18. veljače 2021. uputio Verwaltungsgericht, Autonome Sektion für die Provinz Bozen (Italija) – KW/Autonome Provinz Bozen
      (Predmet C-102/21)
      (2021/C 217/29)
      Jezik postupka: njemački

         Sud koji je uputio zahtjev

      Verwaltungsgericht, Autonome Sektion für die Provinz Bozen

         Stranke glavnog postupka

         Tužitelj: KW

         Tuženik: Autonome Provinz Bozen

         Prethodna pitanja

                  1.

                  Je li 31. prosinca 2016. završila potpora odobrena Odlukom Komisije SA.32113 (2010/N) od 25. srpnja 2012. u iznosu od 80 % za izgradnju malih hidroelektrana namijenjenih proizvodnji električne energije za vlastitu potrošnju iz obnovljivih izvora energije u korist koliba i kućica za odmor na visokoalpskom području koje se ne mogu priključiti na električnu mrežu bez velikih financijskih i tehnoloških napora?

                  2.

                  U slučaju potvrdnog odgovora:

                  2.1.

                  Treba li članak 20. Uredbe (EU) 2015/1589 (1) tumačiti na način da je u slučaju zlouporabe potpore Komisija dužna donijeti odluku o povratu prije intervencije državnih tijela?

                  2.2.

                  Je li navedena potpora spojiva s unutarnjim tržištem u smislu članka 107. stavka 3. točke (c) UFEU-a s obzirom na to da je njezin cilj olakšavanje razvoja određenih gospodarskih područja ili ona može narušiti tržišno natjecanje i utjecati na trgovinu među državama članicama?

         (1)  Uredba Vijeća od 13. srpnja 2015. o utvrđivanju detaljnih pravila primjene članka 108. Ugovora o funkcioniranju Europske unije (SL 2015., L 248, str. 9. i ispravak SL 2017., L 186, str. 17.)


title: Predmet C-103/21: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 18. veljače 2021. uputio Verwaltungsgericht, Autonome Sektion für die Provinz Bozen (Italija) – SG/Autonome Provinz Bozen

text:
               7.6.2021

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 217/20

      Zahtjev za prethodnu odluku koji je 18. veljače 2021. uputio Verwaltungsgericht, Autonome Sektion für die Provinz Bozen (Italija) – SG/Autonome Provinz Bozen
      (Predmet C-103/21)
      (2021/C 217/30)
      Jezik postupka: njemački

         Sud koji je uputio zahtjev

      Verwaltungsgericht, Autonome Sektion für die Provinz Bozen

         Stranke glavnog postupka

         Podnositelj zahtjeva: SG

         Tuženik: Autonomna pokrajina Bolzano

         Prethodna pitanja

                  1.

                  Je li 31. prosinca 2016. završila potpora odobrena Odlukom Komisije SA.32113 (2010/N) od 25. srpnja 2012. u iznosu od 80 % za izgradnju malih hidroelektrana namijenjenih proizvodnji električne energije za vlastitu potrošnju iz obnovljivih izvora energije u korist koliba i kućica za odmor na visokoalpskom području, koje se ne mogu priključiti na električnu mrežu bez velikih tehničkih i financijskih napora?

                  2.

                  U slučaju potvrdnog odgovora:

                  2.1

                  Treba li tada dodatno ispitati treba li članak 20. Uredbe (EU) 2015/1589 (1) tumačiti na način da je u slučaju zlouporabe potpore Komisija dužna donijeti odluku o povratu prije intervencije državnih tijela?

                  2.2

                  Treba li ispitati je li navedena potpora spojiva s unutarnjim tržištem u smislu članka 107. stavka 3. točke (c) UFEU-a s obzirom na to da je njezin cilj olakšavanje razvoja određenih gospodarskih područja, ili može li ona narušiti tržišno natjecanje i utjecati na trgovinu među državama članicama?

         (1)  Uredba Vijeća od 13. srpnja 2015. o utvrđivanju detaljnih pravila primjene članka 108. Ugovora o funkcioniranju Europske unije (SL 2015., L 248, str. 9. i ispravak SL 2017., L 186, str. 17.)


title: Predmet C-134/21: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 4. ožujka 2021. uputio tribunal du travail de Liège (Belgija)– EV / Agence fédérale pour l'Accueil des demandeurs d'asile (Fedasil)

text:
               7.6.2021

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 217/20

      Zahtjev za prethodnu odluku koji je 4. ožujka 2021. uputio tribunal du travail de Liège (Belgija)– EV / Agence fédérale pour l'Accueil des demandeurs d'asile (Fedasil)
      (Predmet C-134/21)
      (2021/C 217/31)
      Jezik postupka: francuski

         Sud koji je uputio zahtjev

      Tribunal du travail de Liège

         Stranke glavnog postupka

         Tužitelj: EV

         Tuženik: Agence fédérale pour l'Accueil des demandeurs d'asile (Fedasil)
      Rješenjem od 26. ožujka 2021., Sud (peto vijeće) rješava:
      Članak 27. Uredbe (EU) br. 604/2013 Europskog parlamenta i Vijeća od 26. lipnja 2013. o utvrđivanju kriterija i mehanizama za određivanje države članice odgovorne za razmatranje zahtjeva za međunarodnu zaštitu koji je u jednoj od država članica podnio državljanin treće zemlje ili osoba bez državljanstva treba tumačiti na način da mu se ne protivi to da, u odnosu na podnositelja zahtjeva koji je podnio pravni lijek protiv odluke o transferu u drugu državu članicu u smislu članka 26. stavka 1. te uredbe, država članica donese pripremne mjere za taj transfer, poput dodjele mjesta u posebnom prihvatnom objektu unutar kojeg smještene osobe imaju pravo na pomoć radi pripreme svojeg transfera.


title: Predmet C-154/21: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 9. ožujka 2021. uputio Oberster Gerichtshof (Austrija) – RW/Österreichische Post AG

text:
               7.6.2021

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 217/21

      Zahtjev za prethodnu odluku koji je 9. ožujka 2021. uputio Oberster Gerichtshof (Austrija) – RW/Österreichische Post AG
      (Predmet C-154/21)
      (2021/C 217/32)
      Jezik postupka: njemački

         Sud koji je uputio zahtjev

      Oberster Gerichtshof

         Stranke glavnog postupka

         Tužitelj: RW

         Tuženik: Österreichische Post AG

         Prethodna pitanja

      Treba li članak 15. stavak 1. točku (c) Uredbe (EU) 2016/679 (1) tumačiti na način da je pravo pristupa ograničeno na informaciju o kategorijama primatelja ako konkretni primatelji u slučaju namjeravanih otkrivanja još nisu utvrđeni, ali se pravo pristupa, ako su podaci već otkriveni, nužno mora proširiti i na informaciju o primateljima tih otkrivanja?

         (1)  Uredba (EU) 2016/679 Europskog parlamenta i Vijeća od 27. travnja 2016. o zaštiti pojedinaca u vezi s obradom osobnih podataka i o slobodnom kretanju takvih podataka te o stavljanju izvan snage Direktive 95/46/EZ (Opća uredba o zaštiti podataka) (Tekst značajan za EGP) (SL 2016., L 119, str. 1.)


title: Predmet C-158/21: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 11. ožujka 2021. uputio Tribunal Supremo (Španjolska) – Ministerio Fiscal, Abogacía del Estado i Partido político VOX/Lluís Puig Gordi, Carles Puigdemont Casamajó, Antoni Comín Oliveres, Clara Ponsatí Obiols, Meritxell Serret Aleu, Marta Rovira Vergés i Anna Gabriel Sabaté

text:
               7.6.2021

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 217/21

      Zahtjev za prethodnu odluku koji je 11. ožujka 2021. uputio Tribunal Supremo (Španjolska) – Ministerio Fiscal, Abogacía del Estado i Partido político VOX/Lluís Puig Gordi, Carles Puigdemont Casamajó, Antoni Comín Oliveres, Clara Ponsatí Obiols, Meritxell Serret Aleu, Marta Rovira Vergés i Anna Gabriel Sabaté
      (Predmet C-158/21)
      (2021/C 217/33)
      Jezik postupka: španjolski

         Sud koji je uputio zahtjev

      Tribunal Supremo

         Stranke glavnog postupka

         Tužitelji: Ministerio Fiscal, Abogacía del Estado i Partido político VOX

         Tuženici: Lluís Puig Gordi, Carles Puigdemont Casamajó, Antoni Comín Oliveres, Clara Ponsatí Obiols, Meritxell Serret Aleu, Marta Rovira Vergés i Anna Gabriel Sabaté

         Prethodna pitanja

                  1.

                  Omogućuje li Okvirna odluka 2002/584/PUP (1) da pravosudno tijelo izvršenja odbije predaju tražene osobe posredstvom EUN-a [europski uhidbeni nalog], na temelju razloga za odbijanje koji su predviđeni u njegovu nacionalnom pravu, ali kao takvi nisu predviđeni u Okvirnoj odluci?

                  2.

                  U slučaju potvrdnog odgovora na to pitanje te u svrhu osiguranja održivosti EUN-a i pravilne primjene članka 15. stavka 3. Okvirne odluke 2002/584/PUP:
                  Treba li pravosudno tijelo koje izdaje uhidbeni nalog ispitati i analizirati različita prava država kako bi uzelo u obzir moguće razloge za odbijanje EUN-a koji nisu predviđeni Okvirnom odlukom 2002/584/PUP?

                  3.

                  S obzirom na odgovore na prva dva pitanja, a uzimajući u obzir da je, u skladu s člankom 6. stavkom 1. Okvirne odluke 2002/584/PUP, nadležnost pravosudnog tijela koje izdaje uhidbeni nalog za izdavanje EUN-a utvrđena na temelju prava države izdavateljice uhidbenog naloga:
                  Treba li navedenu odredbu tumačiti na način da pravosudno tijelo izvršenja može dovesti u pitanje nadležnost pravosudnog tijela koje izdaje uhidbeni nalog u konkretnom kaznenom postupku i odbiti predaju jer smatra da ono nije nadležno za njegovo izdavanje?

                  4.

                  U pogledu eventualne mogućnosti da pravosudno tijelo izvršenja nadzire poštovanje temeljnih prava tražene osobe u državi izdavateljici uhidbenog naloga:

                              4.1.

                              Omogućuje li Okvirna odluka 2002/584/PUP da pravosudno tijelo izvršenja odbije predaju tražene osobe jer smatra da postoji opasnost od povrede njezinih temeljnih prava u državi članici izdavateljici uhidbenog naloga, na temelju izvješća Radne skupine koje je sama tražena osoba podnijela nacionalnom tijelu izvršenja?

                              4.2.

                              Za potrebe davanja odgovora na to pitanje, a s obzirom na sudsku praksu Suda, predstavlja li takvo izvješće objektivan, vjerodostojan, precizan i odgovarajuće aktualiziran element kako bi se opravdalo odbijanje predaje tražene osobe na temelju ozbiljne opasnosti od povrede njezinih temeljnih prava?

                              4.3.

                              U slučaju potvrdnog odgovora na to pitanje, koje elemente zahtijeva pravo Unije kako bi država članica mogla zaključiti da u državi članici izdavateljici uhidbenog naloga postoji opasnost od povrede temeljnih prava na koju se poziva tražena osoba i koja opravdava odbijanje EUN-a?

                  5.

                  Jesu li odgovori na pitanja koja prethode uvjetovani okolnošću da je osoba čija se predaja zahtijeva mogla pred sudovima države izdavateljice uhidbenog naloga, čak i u dva stupnja, osporavati nadležnost pravosudnog tijela koje izdaje uhidbeni nalog, pobijati taj nalog i isticati svoja temeljna prava?

                  6.

                  Utječe li na odgovore na ta pitanja činjenica da pravosudno tijelo izvršenja odbija EUN iz razloga koji nisu izričito predviđeni u navedenoj Okvirnoj odluci 2002/584/PUP, konkretno, zbog nenadležnosti pravosudnog tijela koje izdaje uhidbeni nalog i ozbiljne opasnosti od povrede temeljnih prava u državi izdavateljici uhidbenog nalog, a da pritom od pravosudnog tijela koje je izdalo nalog nije zatražilo posebne dopunske informacije kojima se uvjetuje ta odluka?

                  7.

                  Ako iz odgovora na pitanja koja prethode proizlazi da se, u okolnostima slučaja, Okvirnoj odluci 2002/584/PUP protivi odbijanje predaje osobe na temelju navedenih razloga za odbijanje:
                  Protivi li se Okvirnoj odluci 2002/584/PUP to da ovaj sud koji je uputio zahtjev izda novi EUN protiv iste osobe i istoj državi članici?

         (1)  Okvirna odluka Vijeća od 13. lipnja 2002. o Europskom uhidbenom nalogu i postupcima predaje između država članica (SL 2002., L 190, str. 1.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 19., svezak 3., str. 83. i ispravak SL 2013., L 222, str. 14.)


title: Predmet C-161/21: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 10. ožujka 2021. uputio Corte dei conti – Sezione regionale di controllo per la Campania (Italija) – Comune di Camerota

text:
               7.6.2021

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 217/23

      Zahtjev za prethodnu odluku koji je 10. ožujka 2021. uputio Corte dei conti – Sezione regionale di controllo per la Campania (Italija) – Comune di Camerota
      (Predmet C-161/21)
      (2021/C 217/34)
      Jezik postupka: talijanski

         Sud koji je uputio zahtjev

      Corte dei conti – Sezione regionale di controllo per la Campania (Revizorski sud, Regionalni odjel za nadzor za Kampaniju, Italija)

         Stranke glavnog postupka

         Tužitelj: Comune di Camerota (općina Camerota, Italija)

         Prethodna pitanja

                  1.

                  Protivi li se člancima 2. (osobito s obzirom na načelo vladavine prava) i 19. UEU-a, članku 47. Povelje Europske unije o temeljnim pravima, članku 120. stavku 1. i članku 126. stavku 1. UFEU-a, članku 3. stavku 1., članku 6. stavku 1. točki (b) i članku 12. Direktive 2011/85/EU (1), članku 5. Uredbe (EU) br. 473/2013 (2) te načelima prava Unije proporcionalnosti, lojalne suradnje i korisnog učinka, koja proizlaze iz članaka 4. i 5. UEU-a, tumačenje i primjena nacionalnog zakonodavstva za izvanredne situacije, poput onog iz članka 53. stavka 8. Uredbe sa zakonskom snagom br. 104 od 14. kolovoza 2020. koja je, uz izmjene, pretvorena u zakon leggeom br. 126 od 13. listopada 2020., u smislu da se tim zakonodavstvom sprečava, iako privremeno (od 15. kolovoza 2020. do 30. lipnja 2021., te stoga znatno duže od razdoblja trajanja izvanrednog stanja), učinkovit i pravovremen sudski nadzor usklađenosti s fiskalnim pravilima koji je, u skladu s nacionalnim ustavnim i zakonodavnim pravnim okvirom, povjeren neovisnom pravosudnom tijelu specijaliziranom u području računovodstva, kao što je Corte dei conti (Revizorski sud), time što se suspendiraju osobito sudske funkcije nadzora nad lokalnim vlastima koje se nalaze u situaciji strukturne neravnoteže koja može dovesti do propasti tih lokalnih vlasti i koje su započele s postupkom dugotrajne fiskalne konsolidacije, a koje bi trebale – upravo zbog toga razloga, kao i poteškoća koje su posljedice zdravstvene krize – više nego druge vlasti, biti podvrgnute neovisnom, učinkovitom i pravovremenom praćenju kako bi se spriječilo pogoršanje financijske krize i nepovratnost odstupanja od puta fiskalne konsolidacije koja bi dovela do propasti tih vlasti.

                  2.

                  Protivi li se članku 3. stavku 3. UEU-a, članku 3. stavku 1. točki (b), članku 119. stavcima 1. i 2. te članku 120. UFEU-a, člancima 1. i 4. Direktive 2011/7/EU (3) te Protokolu (br. 27) o unutarnjem tržištu i tržišnom natjecanju tumačenje i primjena nacionalnog zakonodavstva za izvanredne situacije, poput onog iz članka 53. stavka 9. Uredbe sa zakonskom snagom br. 104 od 14. kolovoza 2020. koja je, uz izmjene, pretvorena u zakon leggeom br. 126 od 13. listopada 2020., u smislu da se tim zakonodavstvom omogućuje novi slučaj suspenzije, od 15. kolovoza 2020. do 30. lipnja 2021., ovršnih postupaka koje su vjerovnici pokrenuli protiv lokalnih vlasti kojima je odobren plan rebalansa, a koja se obrazlaže isključivo zdravstvenom krizom, i koja postoji uz onu kojom su se lokalne vlasti već koristile na temelju odredbi članka 243.bis stavka 4. u vezi s člankom 243.quater stavkom 5. Jedinstvenog teksta Zakona o sustavu lokalne samouprave (Tuel), a da pritom ta suspenzija ne dovodi do pokretanja kolektivnog postupka u okviru kojeg se nude alternativni načini namirivanja vjerovnika, što ima za posljedicu da ta dodatna i duga suspenzija ovršnih postupaka dovodi do daljnjeg pogoršanja zakašnjenja s plaćanjima javne uprave te, slijedom toga, zaštite tržišnog natjecanja i konkurentnosti poduzetnika vjerovnika.

         (1)  Direktiva Vijeća 2011/85/EU od 8. studenoga 2011. o zahtjevima za proračunske okvire država članica (SL 2011., L 306, str. 41.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 1., svezak 9., str. 122.).

         (2)  Uredba (EU) br. 473/2013 Europskog parlamenta i Vijeća od 21. svibnja 2013. o zajedničkim odredbama za praćenje i procjenu nacrta proračunskih planova i osiguranju smanjenja prekomjernog deficita država članica u europodručju (SL 2013., L 140, str. 11.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 10., svezak 7., str. 274.)

         (3)  Direktiva 2011/7/EU Europskog parlamenta i Vijeća od 16. veljače 2011. o borbi protiv kašnjenja u plaćanju u poslovnim transakcijama (SL 2011., L 48, str. 1.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 17., svezak 2., str. 200.)


title: Predmet C-178/21: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 22. ožujka 2021. uputio Landgericht Ravensburg (Njemačka) – GL i dr./Volkswagen AG i Audi AG

text:
               7.6.2021

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 217/24

      Zahtjev za prethodnu odluku koji je 22. ožujka 2021. uputio Landgericht Ravensburg (Njemačka) – GL i dr./Volkswagen AG i Audi AG
      (Predmet C-178/21)
      (2021/C 217/35)
      Jezik postupka: njemački

         Sud koji je uputio zahtjev

      Landgericht Ravensburg

         Stranke glavnog postupka

         Tužitelji: GL, DV, UK

         Tuženici: Volkswagen AG, Audi AG

         Prethodna pitanja

                  1.

                  Je li cilj članka 18. stavka 1., članka 26. stavka 1. i članka 46. Direktive 2007/46/EZ (1) u vezi s člankom 5. stavkom 2. Uredbe (EZ) br. 715/2007 (2) i to da se zaštite interesi pojedinačnih kupaca motornih vozila?
                  U slučaju potvrdnog odgovora:

                  2.

                  Obuhvaća li to i interes pojedinačnog kupca vozila da ne kupi određeno vozilo koje nije u skladu sa zahtjevima prava Unije, a osobito ne vozilo u koje je ugrađen poremećajni uređaj zabranjen na temelju članka 5. stavka 2. Uredbe (EZ) br. 715/2007?
                  Neovisno o odgovoru na prvo i drugo prethodno pitanje:

                  3.

                  Protivi li se pravu Unije da kupac, koji je nenamjerno kupio vozilo s poremećajnim uređajem zabranjenim na temelju članka 5. stavka 2. Uredbe (EZ) br. 715/2007 koje proizvođač stavlja u uporabu, može iznimno podnijeti građanskopravni zahtjev za naknadu štete na temelju izvanugovorne odgovornosti protiv proizvođača vozila, osobito zahtjev za naknadu kupovne cijene plaćene za vozilo u zamjenu za predaju vozila i prijenos vlasništva nad njime, samo ako je proizvođač vozila postupao namjerno i protivno moralu društva?
                  U slučaju potvrdnog odgovora:

                  4.

                  Zahtijeva li se pravom Unije da kupac vozila može podnijeti građanskopravni zahtjev za naknadu štete na temelju izvanugovorne odgovornosti protiv proizvođača vozila u slučaju svakog skrivljenog postupanja (namjernog ili iz nepažnje) proizvođača vozila u pogledu stavljanja u uporabu vozila u koje je ugrađen poremećajni uređaj zabranjen na temelju članka 5. stavka 2. Uredbe (EZ) br. 715/2007?
                  Neovisno o odgovoru na prvo, drugo, treće i četvrto prethodno pitanje:

                  5.

                  Protivi li se pravu Unije to da na temelju nacionalnog prava kupac vozila treba uzeti u obzir korist od uporabe za stvarnu uporabu vozila u slučaju kad on od proizvođača na ime naknade štete na temelju izvanugovorne odgovornosti zahtijeva naknadu kupovne cijene vozila koje je stavljeno u uporabu s poremećajnim uređajem zabranjenim na temelju članka 5. stavka 2. Uredbe (EZ) br. 715/2007 u zamjenu za predaju vozila i prijenos vlasništva nad njime?
                  U slučaju niječnog odgovora:

                  6.

                  Protivi li se pravu Unije da se ta korist od uporabe odredi na temelju ukupne kupovne cijene a da se pritom ne odbije umanjenje vrijednosti vozila nastalo zbog ugradnje zabranjenog poremećajnog uređaja i/ili nenamjerne kupčeve upotrebe vozila neusklađenog s pravom Unije?
                  Neovisno o odgovoru na prvo, drugo, treće, četvrto, peto i šesto prethodno pitanje:

                  7.

                  Je li članak 348.a stavak 3. točka 2. Zivilprozessordnunga (Zakon o građanskom postupku, u daljnjem tekstu: ZPO), u dijelu u kojem se ta odredba odnosi i na donošenje rješenja kojima se upućuje zahtjev za prethodnu odluku u skladu s člankom 267. drugim stavkom UFEU-a, protivan ovlaštenju nacionalnih sudova za podnošenje zahtjeva u skladu s člankom 267. drugim stavkom UFEU-a te ga stoga ne treba primjenjivati na donošenje rješenja kojima se upućuje zahtjev za prethodnu odluku?

         (1)  Direktiva 2007/46/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 5. rujna 2007. o uspostavi okvira za homologaciju motornih vozila i njihovih prikolica te sustava, sastavnih dijelova i zasebnih tehničkih jedinica namijenjenih za takva vozila (Okvirna direktiva) (SL 2007., L 263, str. 1.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 13., svezak 35. str. 103.)

         (2)  Uredba (EZ) br. 715/2007 Europskog parlamenta i Vijeća od 20. lipnja 2007. o homologaciji tipa motornih vozila u odnosu na emisije iz lakih osobnih i gospodarskih vozila (Euro 5 i Euro 6) i pristupu podacima za popravke i održavanje vozila (SL 2007., L 171, str. 1.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 13. svezak 30. str. 284.)


title: Predmet C-184/21: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 24. ožujka 2021. uputio tribunal de l’entreprise francophone de Bruxelles (Belgija) – Christian Louboutin/ Amazon.com, Inc., Amazon Services LLC

text:
               7.6.2021

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 217/25

      Zahtjev za prethodnu odluku koji je 24. ožujka 2021. uputio tribunal de l’entreprise francophone de Bruxelles (Belgija) – Christian Louboutin/ Amazon.com, Inc., Amazon Services LLC
      (Predmet C-184/21)
      (2021/C 217/36)
      Jezik postupka: francuski

         Sud koji je uputio zahtjev

      Tribunal de l’entreprise francophone de Bruxelles

         Stranke glavnog postupka

         Tužitelj: Christian Louboutin

         Tuženik: Amazon.com, Inc., Amazon Services LLC

         Prethodna pitanja

                  1.

                  Treba li članak 9. stavak 2. Uredbe 2017/1001 Europskog parlamenta i Vijeća od 14. lipnja 2017. o žigu Europske (1) unije tumačiti na način da se uporaba znaka istovjetnog žigu u oglasima prikazanim na internetskoj stranici u načelu može pripisati njezinu operatoru ako uobičajeno obaviješten i razumno pažljiv internetski korisnik ima dojam da je taj operator imao aktivnu ulogu u izradi tih oglasa ili takav korisnik može smatrati da su ti oglasi dio vlastita komercijalnog oglašavanja tog operatora?
                  Utječe li na takav dojam:

                              —

                              okolnost da je taj operator ugledni distributer raznolikih proizvoda, uključujući onih u kategoriji proizvoda koji se oglašavaju u oglasima,

                              —

                              okolnost da je u zaglavlju tako prikazanih oglasa postavljen žig usluge tog operatora, uzimajući u obzir da je taj žig poznat kao žig distributera,

                              —

                              ili okolnost da taj operator u tim oglasima istodobno nudi usluge koje tradicionalno pružaju distributeri proizvoda iz iste kategorije kao što je ona kojoj pripada proizvod koji se oglašava u oglasima?

                  2.

                  Treba li članak 9. stavak 2. Uredbe 2017/1001 o žigu Europske unije tumačiti na način da otprema krajnjem potrošaču proizvoda koji nosi znak istovjetan žigu, u trgovačkom prometu i bez suglasnosti nositelja žiga, predstavlja uporabu koja se može pripisati pošiljatelju samo ako taj pošiljatelj stvarno zna za postavljanje tog znaka na taj proizvod?
                  Rabi li takav pošiljatelj predmetni znak ako je on sam ili gospodarski povezani subjekt obavijestio krajnjeg potrošača da će preuzeti tu otpremu nakon što je on sam ili gospodarski povezani subjekt skladištio proizvod u tu svrhu?
                  Rabi li takav pošiljatelj predmetni znak ako je on sam ili gospodarski povezani subjekt prethodno aktivno pridonio prikazivanju oglasa u trgovačkom prometu za proizvod koji nosi taj znak ili je zaprimio narudžbu krajnjeg potrošača na temelju tih oglasa?

         (1)  SL 2017, L 154, p. 1.


title: Predmet C-198/21 P: Žalba koju su 29. ožujka 2021. podnijeli Giacomo Santini i dr. protiv presude Općeg suda (osmo prošireno vijeće) od 10. veljače 2021., u spojenim predmetima T-345/19, T-346/19, T-364/19 do T-366/19, od T-372/19 do T-375/19, T-385/19, Santini i dr./Parlament

text:
               7.6.2021

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 217/26

      Žalba koju su 29. ožujka 2021. podnijeli Giacomo Santini i dr. protiv presude Općeg suda (osmo prošireno vijeće) od 10. veljače 2021., u spojenim predmetima T-345/19, T-346/19, T-364/19 do T-366/19, od T-372/19 do T-375/19, T-385/19, Santini i dr./Parlament
      (Predmet C-198/21 P)
      (2021/C 217/37)
      Jezik postupka: talijanski

         Stranke

         Žalitelji: Giacomo Santini, Marco Cellai, Domenico Ceravolo, Natalino Gatti, Antonio Mazzone, Luigi Moretti, Gabriele Sboarina, Lina Wuhrer, Patrizia Capraro, Luciana Meneghini (zastupnik: M. Paniz, odvjetnik)

         Druga stranka u postupku: Europski parlament

         Žalbeni zahtjev

                  —

                  Žalitelj od Suda traži da: ukine pobijanu presudu zbog pogrešne primjene općih načela pravne sigurnosti, legitimnih očekivanja i proporcionalnosti, te prava zajamčenih Poveljom s obzirom na neopravdane i neproporcionalne povrede prava vlasništva; jer je pogrešno zaključeno da se pobijane mjere mogu legitimno temeljiti na Prilogu III. Pravilniku PEAM; jer se pogrešno smatralo da su obuhvaćene aktima upravnih radnji koji su delegirani ili se mogu delegirati načelniku odjela; zbog toga što je obrazloženje koje se odnosi na povredu obveze obrazlaganja značajno neprecizno, nepotpuno i pogrešno; posljedično, poništi sve akte, komunikacije i/ili pobijane odluke; naloži Europskom parlamentu snošenje troškova postupka u oba stupnja.

         Žalbeni razlozi i glavni argumenti

      U prilog žalbi žalitelj navodi šest žalbenih razloga.

                  1.

                     Prvi žalbeni razlog: pogreška koja se tiče prava i/ili činjenica jer se smatralo da pobijana mjera utječe samo na iznos mirovine a ne i na pravo na mirovinu te na nastanak iste, pogrešno smatrajući da je pobijana mjera u skladu s općim načelima Unije i Poveljom o temeljnim pravima. Žalitelj se poziva na nezakonitost pobijane presude jer se u njoj miješa pravo na mirovinu s pravom na iznos mirovinskog davanja, a isključuje provedbu relevantnog načela nepromjenjivosti prava na mirovinu; jer je pogrešno propušteno razmotriti činjenicu da mjere koje se odnose na doživotne naknade žalitelja nisu dovele samo do smanjenja odgovarajućeg iznosa nego da se radi o sveobuhvatnoj reformi sustava koja ima retroaktivni i trajni učinak na nastanak prava na doživotne naknade koje su već godinama dodijeljene i stečene te koje su ušle u imovinu zainteresiranih osoba: jer je pogrešno propušteno uzeti u obzir činjenicu da Parlament nije provjerio usklađenost pobijanih akata s pravom Unije, pri čemu pobijana presuda ne sadržava nikakvo obrazloženje o tome pitanju.

                  2.

                     Drugi žalbeni razlog: pogreške koje se tiču prava u pogledu tumačenja članka 75. Provedbenih mjera, članka 28. Statuta zastupnika, Priloga I., II. i III. Pravilniku PEAM. Povreda prava na mirovinu, općih načela i Povelje o temeljnim pravima. Žalitelj se poziva na nezakonitost pobijane presude jer se njome pogrešno tumače referentne norme, smatrajući da je Prilog III. Pravilniku PEAM i dalje valjan i proizvodi učinke, iako je on izričito stavljen izvan snage i iako nijedna izričita odredba ne predviđa njegovo zadržavanje nakon isteka valjanosti; jer je nezakonito zanemarena činjenica da su u ovom slučaju uvjeti za pravo na mirovinu bili izmijenjeni ne poštujući okvir članka 2. Pravilnika III. i uz povredu općih načela Unije i Povelje o temeljnim pravima.

                  3.

                     Treći žalbeni razlog: pogreška koja se tiče prava i/ili činjenica jer se smatralo da je pobijana mjera bila u skladu s općim načelima Unije i Poveljom o temeljnim pravima, legitimnim očekivanjima, načelom proporcionalnosti i jednakosti, pravom na vlasništvo. Žalitelj se poziva na nezakonitost pobijane presude, jer je time što se propustilo ocijeniti konkretne specifičnosti ovog slučaja i pogrešno tumačeći referentne norme, zaključilo da su pobijane mjere bile u skladu s pravom Unije i načelima Povelje o temeljnim pravima; jer se nisu razmotrili elementi uključujući dokumente koji dokazuju da se žalitelje više puta uvjeravalo da će zadržati stečeno pravo i da je ono nepromjenjivo; jer nije uzeto u obzir da pobijane mjere nisu bile obrazložene niti opravdane i da su dovodile do očito neproporcionalnog i potpuno neopravdanog rješenja.

                  4.

                     Četvrti žalbeni razlog: pogreška koja se tiče prava kod tumačenja članaka 74. i 75. Provedbenih mjera i Priloga III. Pravilniku PEAM. Žalitelj se poziva na nezakonitost pobijane presude jer se pogrešno zaključilo da se pobijana mjera mogla valjano temeljiti na Prilogu III. Pravilniku PEAM, iako taj pravilnik više nije bio na snazi jer je u međuvremenu bio stavljen izvan snage.

                  5.

                     Peti žalbeni razlog: pogreška koja se tiče prava kod ocjene postupovnih povreda: nadležnost. Žalitelj se poziva na nezakonitost pobijane presude jer je pogrešno zaključeno da je načelnik odjela „Odjela za plaće i socijalna prava zastupnika” nadležan donijeti provedbene mjere, iako se radi o aktima koji se ne mogu delegirati jer ulaze u izvanrednu upravu za koju je nadležno Predsjedništvo Europskog parlamenta.

                  6.

                     Šesti žalbeni razlog: pogreška koja se tiče prava kod ocjene postupovnih povreda: obrazloženje. Žalitelj se poziva na nezakonitost pobijane presude jer je pogrešno zaključeno da postoji primjereno obrazloženje koje zapravo nedostaje; jer nije uzeto u obzir da je Europski parlament bio pozvan provesti nadzor usklađenosti, izvještavajući o njemu s primjerenim obrazloženjem a takva provjera i obrazloženje nedostaju; jer se poziva na članak 1. stavak 7. Odluke 14/2018 kao element jamstva iako ta odredba više ne postoji, jer ju je ukinuo Zastupnički dom Odlukom br. 2/2020 koja se već nalazi u spisu.


title: Predmet C-202/21 P: Žalba koju je 30. ožujka 2021. podnio ABLV Bank AS, u stečaju, protiv presude Općeg suda (deseto prošireno vijeće) od 20. siječnja 2021. u predmetu T-758/18, ABLV Bank/SRB

text:
               7.6.2021

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 217/27

      Žalba koju je 30. ožujka 2021. podnio ABLV Bank AS, u stečaju, protiv presude Općeg suda (deseto prošireno vijeće) od 20. siječnja 2021. u predmetu T-758/18, ABLV Bank/SRB
      (Predmet C-202/21 P)
      (2021/C 217/38)
      Jezik postupka: engleski

         Stranke

         Žalitelj: ABLV Bank AS, u stečaju (zastupnik: O. Behrends, Rechtsanwalt)

         Druge stranke u postupku: Jedinstveni sanacijski odbor (SRB), Europska komisija

         Zahtjevi

      Žalitelj od Suda zahtijeva da:

                  —

                  ukine pobijanu presudu;

                  —

                  poništi odluku SRB-a od 17. listopada 2018. u odnosu na ABLV Bank AS;

                  —

                  naloži SRB-u snošenje žaliteljevih troškova i troškova ove žalbe;

                  —

                  u mjeri u kojoj Sud ne može odlučivati o meritumu, vrati predmet na ponovno suđenje Općem sudu.

         Žalbeni razlozi i glavni argumenti

      U prilog svojoj žalbi žalitelj ističe trinaest žalbenih razloga.
      Prvi žalbeni razlog, koji se temelji na tome da je Opći sud pogrešno primijenio članak 70. stavak 4. SRMR-a (1).
      Drugi žalbeni razlog, koji se temelji na tome da se pobijana presuda temelji na pogrešnom tumačenju i primjeni članka 12. Delegirane uredbe 2015/63 (2).
      Treći žalbeni razlog, koji se temelji na tome da je Opći sud pogriješio u vezi s relevantnošću članka 7. Delegirane uredbe 2017/2361 (3) za tumačenje članka 12. stavka 2. Delegirane uredbe 2015/63.
      Četvrti žalbeni razlog, koji se temelji na tome da je Opći sud pogriješio u ispravnom tumačenju i primjeni načela stjecanja bez osnove.
      Peti žalbeni razlog, koji se temelji na tome da je Opći sud nije ispitao prigovor nezakonitosti koji je žalitelj iznio u vezi s odredbom primjenjivom u ovom slučaju.
      Šesti žalbeni razlog, koji se temelji na tome da je Opći sud počinio pogrešku koja se tiče prava smatrajući irelevantnim, kao puku praksu, naknadu od strane SRB-a ex ante doprinosa na temelju odluke SRB/ES/SRF/2018/03, koji su, na temelju tih istih odredbi, zakonski dospjeli.
      Sedmi žalbeni razlog, koji se temelji na tome da je Opći sud pogriješio u vezi s tumačenjem i relevantnošću članka 17. Delegirane uredbe 2015/63.
      Osmi žalbeni razlog, koji se temelji na tome da je Opći sud pogriješio u vezi s pravnom relevantnošću i postojanjem neopozivih obveza plaćanja.
      Deveti žalbeni razlog, koji se temelji na tome da je Opći sud počinio pogrešku koja se tiče prava neispitivanjem žaliteljevih zahtjeva u vezi sa zahtjevom za naknadu iznosa doprinosa uplaćenih za 2015. godinu.
      Deseti žalbeni razlog, koji se temelji na tome da je Opći sud počinio pogrešku koja se tiče načela pravne sigurnosti i legitimnih očekivanja.
      Jedanaesti žalbeni razlog, koji se temelji na tome da je Opći sud počinio pogrešku u vezi s primjenom načela proporcionalnosti.
      Dvanaesti žalbeni razlog, koji se temelji na tome da se pobijana presuda temelji na pogrešnoj primjeni načela nemo auditur.
      Trinaesti žalbeni razlog, koji se temelji na tome da se pobijana presuda temelji na pogrešnoj primjeni zahtjeva za obrazlaganjem (članka 296. UFEU-a).

         (1)  Uredba (EU) br. 806/2014 Europskog parlamenta i Vijeća od 15. srpnja 2014. o utvrđivanju jedinstvenih pravila i jedinstvenog postupka za sanaciju kreditnih institucija i određenih investicijskih društava u okviru jedinstvenog sanacijskog mehanizma i jedinstvenog fonda za sanaciju te o izmjeni Uredbe (EU) br. 1093/2010 (SL 2014., L 225, str. 1. i ispravak SL 2015., L 101, str. 62.)

         (2)  Delegirana uredba Komisije (EU) 2015/63 оd 21. listopada 2014. o dopuni Direktive 2014/59/EU Europskog parlamenta i Vijeća u vezi s ex ante doprinosima aranžmanima financiranja sanacije (SL 2015., L 11, str. 44. i ispravak 2017., L 156, str. 38.)

         (3)  Delegirana uredba Komisije (EU) 2017/2361 od 14. rujna 2017. o konačnom sustavu doprinosa za administrativne rashode Jedinstvenog sanacijskog odbora (SL 2017., L 337, str. 6.)


title: Predmet C-212/21 P: Žalba koju je 2. travnja 2021. podnijela Europska investicijska banka protiv presude Općeg suda (drugo prošireno vijeće) od 27. siječnja 2021. u predmetu T-9/19, ClientEarth/EIB

text:
               7.6.2021

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 217/29

      Žalba koju je 2. travnja 2021. podnijela Europska investicijska banka protiv presude Općeg suda (drugo prošireno vijeće) od 27. siječnja 2021. u predmetu T-9/19, ClientEarth/EIB
      (Predmet C-212/21 P)
      (2021/C 217/39)
      Jezik postupka: engleski

         Stranke

         Žalitelj: Europska investicijska banka (EIB) (zastupnici: T. Gilliams, G. Faedo i K. Carr, agenti)

         Druge stranke u postupku: ClientEarth, Europska komisija

         Zahtjevi

      Žalitelj od Suda zahtijeva da:

                  —

                  proglasi žalbu dopuštenom i osnovanom;

                  —

                  u cijelosti ukine pobijanu presudu kako proizlazi iz njezine izreke

                  —

                  ako Sud smatra da stanje postupka to dopušta, odbije tužbu podnesenu u prvom stupnju;

                  —

                  naloži društvu ClientEarth plaćanje troškova obiju strana u vezi sa žalbenim postupkom i prvostupanjskim postupkom.

         Žalbeni razlozi i glavni argumenti

      Žalitelj ističe tri žalbena razloga.
      Prvo, u pobijanoj presudi pogrešno se tvrdi da je EIB-ova obrana u području njegovih financijskih operacija nedopuštena. Opći sud zanemario je odredbe primarnog prava EU-a na kojima se temelji EIB-ova obrana, pogrešno je primijenio obvezu obrazlaganja i iskrivio EIB-ov odgovor na zahtjev društva ClientEarth za unutarnju reviziju prema članku 10. Aarhuške uredbe (1). Slijedom toga, Opći je sud pogrešno protumačio definiciju „upravnog akta” u skladu s člankom 2. stavkom 1. točkom (g) Aarhuške uredbe.
      Drugo, u pobijanoj presudi pogrešno se utvrdilo da je rezolucija koju je Upravno vijeće EIB-a donijelo 12. travnja 2018., kojom se odobrava prijedlog financiranja projekta izgradnje elektrane na biomasu u Curtisu (Španjolska), predstavljala upravni akt koji ima „pravno obvezujuće i vanjske učinke” u smislu članka 2. stavka 1. točke (g) Aarhuške uredbe. Opći sud povrijedio je načelo nadređenosti primarnog prava EU-a nad sekundarnim pravom EU-a i međunarodnim sporazumima, nije poštovao članak 271. točku (c) i članak 263. stavak 4. UFEU-a te je pogrešno primijenio članak 263. UFEU-a.
      Treće, u pobijanoj presudi pogrešno se utvrdilo da je rezolucija koju je donijelo Upravno vijeće EIB-a 12. travnja 2018., upravni akt „donesen u okviru prava zaštite okoliša” u smislu članka 2. stavka 1. točke (g) Aarhuške uredbe. Opći sud pogrešno je protumačio definiciju iz članka 2. stavka 1. točke (f) Aarhuške uredbe, nije odredio točan pravni temelj za predmetnu rezoluciju i nedosljedno je tumačio Aarhušku uredbu u vezi s Aarhuškom konvencijom.

         (1)  Uredba (EZ) br. 1367/2006 Europskog parlamenta i Vijeća od 6. rujna 2006. o primjeni odredaba Aarhuške konvencije o pristupu informacijama, sudjelovanju javnosti u odlučivanju i pristupu pravosuđu u pitanjima okoliša na institucije i tijela Zajednice (SL 2006., L 264, str. 13.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 15., svezak 20., str. 29.)


title: Predmet C-223/21 P: Žalba koju je 6. travnja 2021. podnijela Europska komisija protiv presude Općeg suda (drugo prošireno vijeće) od 27. siječnja 2021. u predmetu T-9/19, ClientEarth/EIB

text:
               7.6.2021

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 217/30

      Žalba koju je 6. travnja 2021. podnijela Europska komisija protiv presude Općeg suda (drugo prošireno vijeće) od 27. siječnja 2021. u predmetu T-9/19, ClientEarth/EIB
      (Predmet C-223/21 P)
      (2021/C 217/40)
      Jezik postupka: engleski

         Stranke

         Žalitelj: Europska komisija (zastupnici: F. Blanc i G. Gattinara, agenti)

         Druge stranke u postupku: ClientEarth, Europska investicijska banka (EIB)

         Zahtjev

      Žalitelj od Suda zahtijeva da:

                  —

                  ukine pobijanu presudu;

                  —

                  naloži društvu ClientEarth snošenje troškova.

         Žalbeni razlozi i glavni argumenti

      Komisija iznosi tri žalbena razloga.
      Pogreške koje se tiču prava prilikom primjene načela usklađenog tumačenja Aarhuške konvencije i tumačenja članaka 2. i 9. Aarhuške konvencije (ovaj se prvi žalbeni razlog odnosi na točke 107. i 125.-126. pobijane presude).
      Pogreška koja se tiče prava prilikom tumačenja članka 2. stavka 1. točke (g) Aarhuške uredbe (1) u pogledu pojma „upravni akt”; ovaj se žalbeni razlog dijeli na tri dijela:

                  —

                  pogreška koja se tiče prava prilikom tumačenja pojma „zakonodavstvo” iz članka 2. stavka 1. točke (f) Aarhuške uredbe (ovaj dio drugog žalbenog razloga odnosi se na točke 121.-124. pobijane presude);

                  —

                  pogreška koja se tiče prava prilikom tumačenja pojma „pojedinačna mjera” iz članka 2. stavka 1. točke (g) Aarhuške uredbe (ovaj se dio drugog žalbenog razloga odnosi na točke 126.-142. pobijane presude);

                  —

                  pogreška koja se tiče prava prilikom tumačenja izraza „koja je pravno obvezujuća i ima vanjske učinke” iz iste odredbe (ovaj se dio drugog žalbenog razloga odnosi na točke 149.-173. pobijane presude).

            Povreda članka 271. točke (c) UFEU-a (ovaj se žalbeni razlog odnosi na točke 89.-92., 150.-152. i 169.-171. pobijane presude).

         (1)  Uredba (EZ) br. 1367/2006 Europskog parlamenta i Vijeća od 6. rujna 2006. o primjeni odredaba Aarhuške konvencije o pristupu informacijama, sudjelovanju javnosti u odlučivanju i pristupu pravosuđu u pitanjima okoliša na institucije i tijela Zajednice (SL 2006., L 264, str. 13.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 15., svezak 20., str. 29.)


title: Predmet C-228/21: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 8. travnja 2021. uputio Corte suprema di cassazione (Italija) – Ministero dell’Interno, Dipartimento per le Libertà civili e l’Immigrazione – Unità di Dublino/CZA

text:
               7.6.2021

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 217/31

      Zahtjev za prethodnu odluku koji je 8. travnja 2021. uputio Corte suprema di cassazione (Italija) – Ministero dell’Interno, Dipartimento per le Libertà civili e l’Immigrazione – Unità di Dublino/CZA
      (Predmet C-228/21)
      (2021/C 217/41)
      Jezik postupka: talijanski

         Sud koji je uputio zahtjev

      Corte suprema di cassazione

         Stranke glavnog postupka

         Tužitelj: Ministero dell’Interno, Dipartimento per le Libertà civili e l'Immigrazione – Unità di Dublino

         Tuženik: CZA

         Prethodna pitanja

                  1.

                  Treba li članak 4. Uredbe (EU) br. 604/2013 (1) tumačiti na način da se u tužbi podnesenoj u skladu s člankom 27. te uredbe protiv odluke o transferu koju je donijela država članica u skladu s mehanizmom iz članka 26. Uredbe i na temelju obveze ponovnog prihvata iz članka 18. stavka 1. točke (b) iste uredbe, može istaknuti samo činjenica da država koja je donijela mjeru transfera nije uručila informativnu brošuru uređenu člankom 4. stavkom 2. Uredbe?

                  2.

                  Treba li članak 27. Uredbe [br. 604/2013] u vezi s uvodnim izjavama 18. i 19. i člankom 4. te uredbe tumačiti na način da u slučaju utvrđenja povrede obveza predviđenih člankom 4., djelotvorni pravni lijek zahtijeva od suda donošenje odluke kojom se poništava odluka o transferu?

                  3.

                  U slučaju niječnog odgovora na drugo pitanje, treba li članak 27. Uredbe [br. 604/2013] u vezi s njezinim uvodnim izjavama 18. i 19. i člankom 4. tumačiti na način da u slučaju utvrđenja povrede obveza predviđenih člankom 4., djelotvorni pravni lijek zahtijeva od suda provjeru relevantnosti takve povrede s obzirom na okolnosti koje je naveo podnositelj pravnog lijeka te omogućuje sudu da potvrdi odluku o transferu uvijek kad ne postoje razlozi za donošenje sadržajno drukčije odluke o transferu?

         (1)  Uredba (EU) br. 604/2013 Europskog parlamenta i Vijeća od 26. lipnja 2013. o utvrđivanju kriterija i mehanizama za određivanje države članice odgovorne za razmatranje zahtjeva za međunarodnu zaštitu koji je u jednoj od država članica podnio državljanin treće zemlje ili osoba bez državljanstva (SL 2013., L 180, str. 31.)


title: Predmet C-229/21: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 9. travnja 2021. uputio Cour d’appel de Bruxelles (Belgija) – Le Port de Bruxelles / Infrabel SA i Région de Bruxelles-Capitale / Infrabel SA

text:
               7.6.2021

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 217/31

      Zahtjev za prethodnu odluku koji je 9. travnja 2021. uputio Cour d’appel de Bruxelles (Belgija) – Le Port de Bruxelles / Infrabel SA i Région de Bruxelles-Capitale / Infrabel SA
      (Predmet C-229/21)
      (2021/C 217/42)
      Jezik postupka: francuski

         Sud koji je uputio zahtjev

      Cour d’appel de Bruxelles

         Stranke glavnog postupka

         Tužitelji: Le Port de Bruxelles, Région de Bruxelles-Capitale

         Tuženik: Infrabel SA

         Druge stranke: Région de Bruxelles-Capitale, Le Port de Bruxelles, Lineas SA

         Prethodno pitanje

      Ako je luka unutarnjih plovnih putova, koja je dio osnovne mreže, već povezana s cestom i sa željezničkom mrežom, nalaže li članak 15. Uredbe (EU) (1) br. 1315/2013 Europskog parlamenta i Vijeća od 11. prosinca 2013. o smjernicama Unije za razvoj transeuropske prometne mreže i stavljanju izvan snage Odluke br. 661/2010/EU, sam po sebi ili u vezi s drugim odredbama te uredbe, obvezu zadržavanja i održavanja tih dviju veza ili obvezu suzdržavanja od ukidanja jedne od tih veza, uključujući i putem neodržavanja?

         (1)  SL 2013., L 348, str. 1.


title: Predmet C-235/21: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 12. travnja 2021. uputilo Vrhovno sodišče Republike Slovenije (Slovenija) – RAIFFEISEN LEASING, trgovina in leasing d. o. o./Republika Slovenija

text:
               7.6.2021

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 217/32

      Zahtjev za prethodnu odluku koji je 12. travnja 2021. uputilo Vrhovno sodišče Republike Slovenije (Slovenija) – RAIFFEISEN LEASING, trgovina in leasing d. o. o./Republika Slovenija
      (Predmet C-235/21)
      (2021/C 217/43)
      Jezik postupka: slovenski

         Sud koji je uputio zahtjev

      Vrhovno sodišče Republike Slovenije

         Stranke

         Tužitelj: RAIFFEISEN LEASING, trgovina in leasing d. o. o.

         Tuženik: Republika Slovenija

         Prethodna pitanja

                  1.

                  Može li se pisani ugovor smatrati računom u smislu članka 203. Direktive o PDV-u (1) samo ako sadržava sve podatke koji su propisani za račune u poglavlju 3. („Ispostavljanje računa”) Direktive o PDV-u?
                  Odnosno, u slučaju niječnog odgovora:

                  2.

                  Koji su podaci ili činjenice na temelju kojih se pisani ugovor u svakom slučaju može smatrati (i) računom kojim se uspostavlja obveza plaćanja PDV-a u skladu s člankom 203. Direktive o PDV-u?
                  Odnosno, konkretnije:

                  3.

                  Može li se pisani ugovor koji su sklopila dva obveznika PDV-a, čiji je predmet isporuka robe ili usluga, smatrati računom u smislu članka 203. Direktive o PDV-u ako iz tog ugovora proizlazi izričita i objektivno prepoznatljiva namjera prodavatelja ili pružatelja usluga, kao ugovorne strane, da izda račun za određenu transakciju, zbog čega kupac može razumno pretpostaviti da na temelju tog računa može odbiti ulazni PDV?

         (1)  Direktiva Vijeća 2006/112/EZ od 28. studenoga 2006. o zajedničkom sustavu poreza na dodanu vrijednost (SL 2006., L 347, str. 1.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 9., svezak 1., str. 120.)


title: Predmet C-239/21 P: Žalba koju je 14. travnja 2021. podnio Petr Fryč protiv rješenja Općeg suda (drugo vijeće) od 11. veljače 2021. u predmetu T-92/20, Fryč/Komisija

text:
               7.6.2021

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 217/33

      Žalba koju je 14. travnja 2021. podnio Petr Fryč protiv rješenja Općeg suda (drugo vijeće) od 11. veljače 2021. u predmetu T-92/20, Fryč/Komisija
      (Predmet C-239/21 P)
      (2021/C 217/44)
      Jezik postupka: češki

         Stranke

         Žalitelj: Petr Fryč (zastupnik: Š. Oharková, odvjetnica)

         Druga stranka u postupku: Europska komisija

         Žalbeni zahtjev

      Žalitelj od Suda zahtijeva da:

                  —

                  odluči da se predmet upućuje Općem sudu na ponovno odlučivanje, i da je Opći sud obavezan razmotriti i argumente sadržane u replici od 2. listopada 2020., jer su u pobijanoj odluci Suda oni jednostavno bili zaboravljeni.

                  —

                  u slučaju da predmet ne uputi Općem sudu na ponovno odlučivanje, presudi da su institucije Europske unije teško povrijedile svoje obveze i žalitelju nanijele štetu, jer:

                              a)

                              je Europska komisija donijela Uredbu br. 800/2008 u obliku kojim, među ostalim, prekoračuje ovlasti sadržane u Ugovorima, ne osigurava poštovanje ustavnih načela koja se odnose na iznimnost i opravdanost intervencije u tržišno natjecanje koja utječe na zajedničko tržište te je protupravno omogućila provedbu državne potpore u okviru programa OPPI, koja je prouzrokovala štetu gospodarskoj djelatnosti žalitelja;

                              b)

                              je Europska komisija odlukom od 3. prosinca 2007. usvojila operativni program suprotan Ugovorima i Povelji o temeljnim pravima, te tu odluku nije objavila;

                              c)

                              Europska komisija nije pravilno postupala prilikom razmatranja pritužbe koju joj je podnio tužitelj zbog protupravnosti OPPI-ja, jer nije ni istražila okolnosti donošenja i provedbe OPPI-ja niti je valjano obrazložila odbijanje žaliteljeve pritužbe;

                              d)

                              je Opći sud Europske unije odbio meritorno odlučivati o tužbi za poništenje Uredbe br. 800/2008, te je tužbu odbacio kao očito neosnovanu, čime je povrijedio svoju obvezu poštovanja načela proporcionalnosti te je prekomjerno formalističkim jednostranim pristupom povrijedio žaliteljevo ustavno pravo na djelotvoran pravni lijek i pošteno suđenje.

                  —

                  presudi da mu Komisija mora na ime štete prouzročene na gore opisani način isplatiti iznos od 4 800 000 eura, u roku od tri dana od pravomoćnosti presude.

                  —

                  presudi da je Komisija obvezna žalitelju isplatiti naknadu troškova postupka, na ruke njegova punomoćnika.

         Žalbeni razlozi i glavni argumenti

      U potporu žalbi žalitelj ističe četiri žalbena razloga:

                  1.

                  Prvi žalbeni razlog odnosi se na učinke sustava državne potpore koji je primijenjen u ovom predmetu, koji uzrokuje neprirodnu i štetnu izmjenu cijele strukture gospodarstva. Na taj način dolazi do poremećaja u funkcioniranju cijeloga tržišta i do povrede gospodarskih prava, kada o uspjehu na tržištu prije svega odlučuje mogućnost korištenja državnih potpora, o kojima se odlučuje politički, a ne na temelju prava.

                  2.

                  Drugi žalbeni razlog odnosi se na nepostojanje nadzora Komisije. Sustav javnih potpora na taj način postaje bianco ček za izvršna tijela, koja mogu priznati bilo koje od navedenih ili kasnije naznačenih područja kao sukladno sa zajedničkim tržištem.

                  3.

                  Treći žalbeni razlog odnosi se na pogrešnu ocjenu početka tijeka zastarnog roka za podnošenje tužbe. Žalitelj je bio uvjeren da u Europskoj uniji funkcionira mehanizam koji jamči da Komisija kontinuirano prati utječe li državna potpora dodijeljena u skladu s člankom 107. UFEU-a (Ugovora o funkcioniranju Europske unije) na zajedničko tržite, kako je određeno u članku 108. stavku 1. UFEU-a. Zbog toga se žalitelj obratio Komisiji za zahtjevom da ispita situaciju s obzirom na javnu potporu dodijeljenu Češkoj Republici u okviru programa OPPI. Komisija je taj zahtjev odbacila, iz čega je žalitelj zaključio da sustav nadzora predviđen u članku 108. UFEU-a ne funkcionira. Žalitelj je tužbu Sudu Europske unije smatrao posljednjom mogućnošću, misleći da je neće morati podnositi. Žalitelj je pokazao nadprosječnu brižnost time što je skrenuo pažnju Komisiji na nepravilnosti do kojih je došlo u okviru podnošenja zahtjeva i ostvarivanja OPPI-ja, i sigurno se ne može reći da je ostao neaktivan tijekom zastarnog roka.

                  4.

                  Četvrti žalbeni razlog odnosi se na postojanje višeg pravnog interesa. Bez obzira na odluku Općeg suda o tome je li žaliteljevo potraživanje zastarjelo ili nije, žalitelj je uvjeren da je – s obzirom na ne samo nacionalni već i sveeuropski utjecaj razmatranog pitanja – nužno da Opći sud odgovori na pitanje tko snosi odgovornost za nedopuštenu politiku u pogledu potpora, to jest snosi li je Europska unija ili također i država članica.


title: Predmet C-242/21 P: Žalba koju je 13. travnja 2021. podnio Évariste Boshab protiv presude Općeg suda (sedmo vijeće) od 3. veljače 2021. u predmetu T-111/19, Evariste Boshab/Vijeće Europske unije

text:
               7.6.2021

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 217/34

      Žalba koju je 13. travnja 2021. podnio Évariste Boshab protiv presude Općeg suda (sedmo vijeće) od 3. veljače 2021. u predmetu T-111/19, Evariste Boshab/Vijeće Europske unije
      (Predmet C-242/21 P)
      (2021/C 217/45)
      Jezik postupka: francuski

         Stranke

         Žalitelj: Évariste Boshab (zastupnici: T. Bontinck, P. De Wolf, T. Payan, A. Guillerme, odvjetnici)

         Druga stranka u postupku: Vijeće Europske unije

         Zahtjevi

      Žalitelj od Suda zahtijeva da:

                  —

                  ukine presudu Općeg suda Europske unije od 3. veljače 2021., dostavljenu 3. veljače 2021., u predmetu Evariste Boshab /Vijeće Europske unije (T-111/19);

                  —

                  prihvati tužbu u meritumu i poništi Odluku Vijeća (ZVSP) 2018/1940 od 10. prosinca 2018. u dijelu u kojem se njome zadržava žalitelja na broju 8. Priloga Odluci 2010/788/ZVSP, kao i Provedbenu uredbu Vijeća (EU) 2018/1931 od 10. prosinca 2018. u dijelu u kojem se njome zadržava žalitelja na broju 8. Priloga I.a Uredbi (EZ) br. 1183/2005 (1);

                  —

                  naloži Vijeću Europske unije snošenje troškova obaju postupaka.

         Žalbeni razlozi i glavni argumenti

      Žalitelj svojom žalbom zahtijeva ukidanje presude Općeg suda Europske unije od 3. veljače 2021., Evariste Boshab/Vijeće Europske unije u predmetu T-111/19, a pritom se poziva na dva žalbena razloga koji se temelje na povredi prava obrane i na očitoj pogrešci u ocjeni.
      Kad je riječ o prvom žalbenom razlogu, žalitelj se poziva na to da je Opći sud povrijedio prava obrane, a osobito žaliteljevo pravo na saslušanje, s obzirom na to da:

                  —

                  je smatrao da zakašnjelo priopćenje Vijeća Europske unije, pri čemu žalitelj nije mogao iznijeti svoja očitovanja prije odluke o obnovi mjera ograničavanja o kojima je riječ, ne čini povredu prava na saslušanje s obzirom na to da ta odluka nije novi element; i

                  —

                  nije izvukao zaključke koji proizlaze iz činjenice da Vijeće, u ovom slučaju, nije provelo nikakve provjere.

            Kad je riječ o drugom žalbenom razlogu, žalitelj ističe da je Opći sud počinio očitu pogrešku u ocjeni s obzirom na to da:

                  —

                  nije uzeo u obzir da su mjere ograničavanja preventivne i po definiciji privremene naravi, te su uvijek valjane samo toliko dugo dok postoje činjenične i pravne okolnosti koje su dovele do njihova donošenja kao i dok postoji potreba njihova održavanja na snazi radi ostvarenja cilja s kojim su povezane;

                  —

                  nije utvrdio da se elementima koje je iznijelo Vijeće nikako ne može dokazati bilo kakvo ponašanje obuhvaćeno kriterijem za uvrštenje na sporne popise odnosno djelâ koja predstavljaju teške povrede ljudskih prava; i

                  —

                  nije sankcionirao činjenicu da Vijeće nije ispitalo elemente koje je žalitelj dostavio u okviru postupka preispitivanja i da, po toj osnovi, nije proveo vlastite provjere.

         (1)  Uredba Vijeća (EZ) br. 1183/2005 od 18. srpnja 2005. o uvođenju određenih posebnih mjera ograničavanja usmjerenih protiv osoba koje krše embargo na oružje u odnosu na Demokratsku Republiku Kongo (SL 2005., L 193, str. 1.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 18., svezak 13., str. 62.).


title: Predmet C-259/21: Tužba podnesena 22. travnja 2021. – Europski parlament/Vijeće Europske unije

text:
               7.6.2021

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 217/35

      Tužba podnesena 22. travnja 2021. – Europski parlament/Vijeće Europske unije
      (Predmet C-259/21)
      (2021/C 217/46)
      Jezik postupka: francuski

         Stranke

         Tužitelj: Europski parlament (zastupnici: I. Liukkonen, I. Terwinghe, agenti)

         Tuženik: Vijeće Europske unije

         Tužbeni zahtjev

                  —

                  poništiti članke 15. do 17., članak 20. i članak 59. stavak 2. Uredbe Vijeća (EU) 2021/92 od 28. siječnja 2021. o utvrđivanju ribolovnih mogućnosti za 2021. za određene riblje stokove i skupine ribljih stokova koje se primjenjuju u vodama Unije te, za ribarska plovila Unije, u određenim vodama izvan Unije (1);

                  —

                  naložiti Vijeću snošenje troškova.

         Tužbeni razlozi i glavni argumenti

      Parlament smatra da se zakonodavnim aktima kojima se uređuje predmetno područje, odnosno člankom 10. stavkom 4. i člankom 15. Uredbe (EU) 2019/1241 (2) te člankom 9. Uredbe (EU) 2019/472 (3) predviđa da se mjere kao što su one na koje se odnosi ova tužba moraju donijeti delegiranim aktima iz članka 290. UFEU-a.
      U prilog svojoj tužbi, Parlament stoga ističe dva tužbena razloga. Prvi se temelji na nepravilnosti i zlouporabi postupka jer su se osporavane mjere trebale uvesti delegiranim aktima iz članka 290. UFEU-a, a ne u okviru postupka iz članka 43. stavka 3. UFEU-a. Drugi se temelji na prekidu lojalne suradnje, što je u suprotnosti s člankom 13. stavkom 2. UEU-a. Time što je donijelo pobijane odredbe u okviru postupka koji je različit od onog koji je predviđen u tu svrhu u aktima čiji je suautor, Vijeće je Parlamentu oduzelo pravo na preispitivanje koje bi on imao da je primijenjen pravilan postupak.

         (1)  SL 2021, L 31, str. 31.

         (2)  Uredba (EU) 2019/1241 Europskog parlamenta i Vijeća od 20. lipnja 2019. o očuvanju ribolovnih resursa i zaštiti morskih ekosustava putem tehničkih mjera, o izmjeni uredbi Vijeća (EZ) br. 2019/2006, (EZ) br. 1224/2009 i uredbi (EU) br. 1380/2013, (EU) 2016/1139, (EU) 2018/973, (EU) 2019/472 i (EU) 2019/1022 Europskog parlamenta i Vijeća te o stavljanju izvan snage uredbi Vijeća (EZ) br. 894/97, (EZ) br. 850/98, (EZ) br. 2549/2000, (EZ) br. 254/2002, (EZ) br. 812/2004 i (EZ) br. 2187/2005 (SL 2019, L 198, str. 105. i ispravak SL 2019., L 231, str. 31.).

         (3)  Uredba (EU) 2019/472 Europskog parlamenta i Vijeća od 19. ožujka 2019. o utvrđivanju višegodišnjeg plana za stokove ulovljene u zapadnim vodama i njima susjednim vodama i za ribarstvo koje iskorištava te stokove, o izmjeni uredaba (EU) 2016/1139 i (EU) 2018/973 i o stavljanju izvan snage uredaba Vijeća (EZ) br. 811/2004, (EZ) br. 2166/2005, (EZ) br. 388/2006, (EZ) br. 509/2007 i (EZ) br. 1300/2008 (SL 2019, L 83, str. 1.).


title: Predmet T-193/18: Presuda Općeg suda od 24. ožujka 2021. – Andreas Stihl/EUIPO – Giro Travel Company (Kombinacija sive i narančaste boje) („Žig Europske unije – Postupak za proglašavanje žiga ništavim – Žig Europske unije koji se sastoji od kombinacije narančaste i sive boje – Apsolutni razlog za odbijanje – Članak 4. i članak 7. stavak 1. točka (a) Uredbe (EZ) br. 40/94 (koji je postao članak 7. stavak 1. točka (a) Uredbe (EU) 2017/1001) – Dovoljno jasan i precizan grafički prikaz – Potreba za sustavnim rasporedom u kojemu su boje uključene na unaprijed određen i jednoobrazan način”)

text:
               7.6.2021

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 217/37

      Presuda Općeg suda od 24. ožujka 2021. – Andreas Stihl/EUIPO – Giro Travel Company (Kombinacija sive i narančaste boje)
      (Predmet T-193/18) (1)

      („Žig Europske unije - Postupak za proglašavanje žiga ništavim - Žig Europske unije koji se sastoji od kombinacije narančaste i sive boje - Apsolutni razlog za odbijanje - Članak 4. i članak 7. stavak 1. točka (a) Uredbe (EZ) br. 40/94 (koji je postao članak 7. stavak 1. točka (a) Uredbe (EU) 2017/1001) - Dovoljno jasan i precizan grafički prikaz - Potreba za sustavnim rasporedom u kojemu su boje uključene na unaprijed određen i jednoobrazan način”)
      (2021/C 217/47)
      Jezik postupka: engleski

         Stranke

         Tužitelj: Andreas Stihl AG & Co. KG (Waiblingen, Njemačka) (zastupnici: S. Völker, M. Pemsel i C. Eulenpesch, odvjetnici)

         Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (zastupnici: A. Folliard-Monguiral i V. Ruzek, agenti)

         Druga stranka u postupku pred žalbenim vijećem EUIPO-a, intervenijent u postupku pred Općim sudom: Giro Travel Company SRL (Roman, Rumunjska) (zastupnik: C. Frisch, odvjetnik)

         Predmet

      Tužba protiv odluke drugog žalbenog vijeća EUIPO-a od 23. siječnja 2018. (predmet R 200/2017-2), koja se odnosi na postupak za proglašavanje žiga ništavim između društava Giro Travel Company i Andreas Stihl.

         Izreka

                  1)

                  Poništava se odluka drugog žalbenog vijeća Ureda Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO) od 23. siječnja 2018. (predmet R 200/2017-2).

                  2)

                  EUIPO će snositi vlastite troškove, kao i troškove društva Andreas Stihl AG & Co. KG.

                  3)

                  Giro Travel Company SRL snosit će vlastite troškove.

         (1)  SL C 166, 14. 5. 2018.


title: Predmet T-282/19: Presuda Općeg suda od 24. ožujka 2021. – Foundation for the Protection of the Traditional Cheese of Cyprus named Halloumi/EUIPO – Filotas Bellas & Yios (Halloumi) („Žig Europske unije – Postupak za proglašenje žiga ništavim – Figurativni žig Europske unije Halloumi χαλλούμι Vermion grill cheese/grill est/grill kase M BELAS PREMIUM GREEK DAIRY SINCE 1927 – Raniji zajednički verbalni žig Europske unije HALLOUMI – Relativni razlog za odbijanje – Zla vjera – Članak 52. stavak 1. točka (b) Uredbe (EZ) br. 207/2009 (koji je postao članak 59. stavak 1. točka (b) Uredbe (EU) 2017/1001) – Članak 53. stavak 1. točka (a) i članak 8. stavak 1. točka (b) te stavak 5. Uredbe br. 207/2009 (koji su postali članak 60. stavak 1. točka (a) i članak 8. stavak 1. točka (b) te stavak 5. Uredbe 2017/1001)”)

text:
               7.6.2021

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 217/38

      Presuda Općeg suda od 24. ožujka 2021. – Foundation for the Protection of the Traditional Cheese of Cyprus named Halloumi/EUIPO – Filotas Bellas & Yios (Halloumi)
      (Predmet T-282/19) (1)

      („Žig Europske unije - Postupak za proglašenje žiga ništavim - Figurativni žig Europske unije Halloumi χαλλούμι Vermion grill cheese/grill est/grill kase M BELAS PREMIUM GREEK DAIRY SINCE 1927 - Raniji zajednički verbalni žig Europske unije HALLOUMI - Relativni razlog za odbijanje - Zla vjera - Članak 52. stavak 1. točka (b) Uredbe (EZ) br. 207/2009 (koji je postao članak 59. stavak 1. točka (b) Uredbe (EU) 2017/1001) - Članak 53. stavak 1. točka (a) i članak 8. stavak 1. točka (b) te stavak 5. Uredbe br. 207/2009 (koji su postali članak 60. stavak 1. točka (a) i članak 8. stavak 1. točka (b) te stavak 5. Uredbe 2017/1001)”)
      (2021/C 217/49)
      Jezik postupka: engleski

         Stranke

         Tužitelj: Foundation for the Protection of the Traditional Cheese of Cyprus named Halloumi (Nikozija, Cipar) (zastupnici: S. Malynicz, QC, S. Baran, barrister i V. Marsland, solicitor)

         Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (zastupnik: D. Gája, agent)

         Druga stranka u postupku pred žalbenim vijećem EUIPO-a: Filotas Bellas & Yios AE (Alexándreia Imathias, Grčka)

         Predmet

      Tužba protiv odluke četvrtog žalbenog vijeća EUIPO-a od 15. veljače 2019. (predmet R 2295/2017-4), koja se odnosi na postupak za proglašenje žiga ništavim između Foundation for the Protection of the Traditional Cheese of Cyprus named Halloumi i društva Filotas Bellas & Yios.

         Izreka

                  1)

                  Tužba se odbija.

                  2)

                  Foundation for the Protection of the Traditional Cheese of Cyprus named Halloumi snosit će vlastite troškove, kao i troškove Ureda Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO).

         (1)  SL C 213, 24. 6. 2019.


title: Predmet T-515/19: Presuda Općeg suda od 24. ožujka 2021. – Lego/EUIPO – Delta Sport Handelskontor (kocke za gradnju iz kompleta igrački za gradnju) („Dizajn Zajednice – Postupak za proglašavanje dizajna ništavim – Registrirani dizajn zajednice koji predstavlja kocke za gradnju iz kompleta igrački za gradnju – Razlog za ništavost – Nepoštovanje uvjeta zaštite – Članak 25. stavak 1. točka (b) Uredbe (EZ) br. 6/2002 – Obilježja izgleda proizvoda koja su isključivo uvjetovana njegovom tehničkom funkcijom – Obilježja izgleda proizvoda koja je nužno reproducirati u istom obliku i dimenzijama kako bi služili za povezivanje s drugim proizvodima – Dizajn čija je namjena omogućiti višestruko sklapanje ili povezivanje međusobno zamjenjivih proizvoda unutar modularnog sustava – Članak 8. stavci 1. do 3. Uredbe br. 6/2002”)

text:
               7.6.2021

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 217/39

      Presuda Općeg suda od 24. ožujka 2021. – Lego/EUIPO – Delta Sport Handelskontor (kocke za gradnju iz kompleta igrački za gradnju)
      (Predmet T-515/19) (1)

      („Dizajn Zajednice - Postupak za proglašavanje dizajna ništavim - Registrirani dizajn zajednice koji predstavlja kocke za gradnju iz kompleta igrački za gradnju - Razlog za ništavost - Nepoštovanje uvjeta zaštite - Članak 25. stavak 1. točka (b) Uredbe (EZ) br. 6/2002 - Obilježja izgleda proizvoda koja su isključivo uvjetovana njegovom tehničkom funkcijom - Obilježja izgleda proizvoda koja je nužno reproducirati u istom obliku i dimenzijama kako bi služili za povezivanje s drugim proizvodima - Dizajn čija je namjena omogućiti višestruko sklapanje ili povezivanje međusobno zamjenjivih proizvoda unutar modularnog sustava - Članak 8. stavci 1. do 3. Uredbe br. 6/2002”)
      (2021/C 217/50)
      Jezik postupka: engleski

         Stranke

         Tužitelj: Lego A/S (Billund, Danska) (zastupnici: V. von Bomhard i J. Fuhrmann, odvjetnici)

         Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (zastupnik: S. Hanne, agent)

         Druga stranka u postupku pred žalbenim vijećem EUIPO-a, intervenijent u postupku pred Općim sudom: Delta Sport Handelskontor GmbH (Hamburg, Njemačka) (zastupnici: C. Klawitter i L.-E. Appel, odvjetnici)

         Predmet

      Tužba protiv odluke trećeg žalbenog vijeća EUIPO-a od 10. travnja 2019. (predmet R 31/2018-3), koja se odnosi na postupak za proglašavanje dizajna ništavim između društava Delta Sport Handelskontor i Lego.

         Izreka

                  1)

                  Poništava se odluka trećeg žalbenog vijeća Ureda Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO) od 10. travnja 2019. (predmet R 31/2018-3).

                  2)

                  U preostalom dijelu tužba se odbija.

                  3)

                  EUIPO i Delta Sport Handelskontor GmbH snosit će vlastite troškove, a svaki od njih snosit će i polovicu troškova društva Lego A/S.

         (1)  SL C 305, 9. 9. 2019.


title: Predmet T-588/19: Presuda Općeg suda od 24. ožujka 2021. – Novomatic/EUIPO – adp Gauselmann (Power Stars) („Žig Europske unije – Postupak opoziva – Figurativni žig Europske unije Power Stars – Djelomično proglašenje opoziva – Djelomično nepostojanje stvarne uporabe – Dokaz stvarne uporabe – Članak 51. stavak 1. točka (a) i stavak 2. Uredbe (EZ) br. 207/2009 (koji je postao članak 58. stavak 1. točka (a) i stavak 2. Uredbe (EU) 2017/1001) – Obveza obrazlaganja – Članak 75. stavak 1. prva rečenica Uredbe br. 207/2009 (koji je postao članak 94. stavak 1. prva rečenica Uredbe 2017/1001) – Pravo na saslušanje – Članak 75. stavak 1. druga rečenica Uredbe br. 207/2009 (koji je postao članak 94. stavak 1. druga rečenica Uredbe 2017/1001)”)

text:
               7.6.2021

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 217/40

      Presuda Općeg suda od 24. ožujka 2021. – Novomatic/EUIPO – adp Gauselmann (Power Stars)
      (Predmet T-588/19) (1)

      („Žig Europske unije - Postupak opoziva - Figurativni žig Europske unije Power Stars - Djelomično proglašenje opoziva - Djelomično nepostojanje stvarne uporabe - Dokaz stvarne uporabe - Članak 51. stavak 1. točka (a) i stavak 2. Uredbe (EZ) br. 207/2009 (koji je postao članak 58. stavak 1. točka (a) i stavak 2. Uredbe (EU) 2017/1001) - Obveza obrazlaganja - Članak 75. stavak 1. prva rečenica Uredbe br. 207/2009 (koji je postao članak 94. stavak 1. prva rečenica Uredbe 2017/1001) - Pravo na saslušanje - Članak 75. stavak 1. druga rečenica Uredbe br. 207/2009 (koji je postao članak 94. stavak 1. druga rečenica Uredbe 2017/1001)”)
      (2021/C 217/51)
      Jezik postupka: njemački

         Stranke

         Tužitelj: Novomatic AG (Gumpoldskirchen, Austrija) (zastupnik: M. Ringer, odvjetnik)

         Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (zastupnici: D. Walicka i S. Hanne, agenti)

         Druga stranka u postupku pred žalbenim vijećem EUIPO-a, intervenijent u postupku pred Općim sudom: adp Gauselmann GmbH (Espelkamp, Njemačka) (zastupnik: K. Mandel, odvjetnica)

         Predmet

      Tužba protiv odluke drugog žalbenog vijeća EUIPO-a od 13. lipnja 2019. (predmet R 2038/2018-2), koja se odnosi na postupak opoziva između društava adp Gauselmann i Novomatic.

         Izreka

                  1.

                  Tužba se odbija.

                  2.

                  Društvu Novomatic AG nalaže se snošenje troškova.

         (1)  SL C 337, 7. 10. 2019.


title: Predmet T-798/19: Presuda Općeg suda od 24. ožujka 2021. – Bennahmias/Parlament („Institucionalno pravo – Pravilnik o isplati troškova i naknada zastupnicima Europskog parlamenta – Naknada za parlamentarnu pomoć – Povrat preplaćenih iznosa – Teret dokazivanja – Obveza obrazlaganja – Pogreška koja se tiče prava – Pogreška koja se tiče činjenica – Proporcionalnost”)

text:
               7.6.2021

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 217/40

      Presuda Općeg suda od 24. ožujka 2021. – Bennahmias/Parlament
      (Predmet T-798/19) (1)

      („Institucionalno pravo - Pravilnik o isplati troškova i naknada zastupnicima Europskog parlamenta - Naknada za parlamentarnu pomoć - Povrat preplaćenih iznosa - Teret dokazivanja - Obveza obrazlaganja - Pogreška koja se tiče prava - Pogreška koja se tiče činjenica - Proporcionalnost”)
      (2021/C 217/52)
      Jezik postupka: francuski

         Stranke

         Tužitelj: Jean-Luc Bennahmias (Marseille, Francuska) (zastupnici: J.-M. Rikkers, J.-L. Teheux, M. Ganilsy i C. De Kuyper, odvjetnici)

         Tuženik: Europski parlament (zastupnici: N. Lorenz i M. Ecker, agenti)

         Predmet

      Zahtjev na temelju članka 263. UFEU-a, kojim se zahtijeva poništenje odluke glavnog tajnika Parlamenta od 16. rujna 2019., koja odnosi na povrat iznosa od 29 806 eura od tužitelja, koji mu je preplaćen na temelju parlamentarne pomoći i pripadajuće obavijesti o terećenju od 19. rujna 2019.

         Izreka

                  1.

                  Tužba se odbija.

                  2.

                  Jean-Luc Bennahmias snosit će, osim vlastitih, i troškove Europskog parlamenta.

         (1)  SL C 45, 10. 2. 2020.


title: Predmet T-799/19: Presuda Općeg suda od 24. ožujka 2021. – Bennahmias/Parlament („Institucionalno pravo – Pravilnik o isplati troškova i naknada zastupnicima Europskog parlamenta – Naknada za parlamentarnu pomoć – Povrat preplaćenih iznosa – Teret dokazivanja – Obveza obrazlaganja – Pogreška koja se tiče prava – Pogreška koja se tiče činjenica – Proporcionalnost”)

text:
               7.6.2021

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 217/41

      Presuda Općeg suda od 24. ožujka 2021. – Bennahmias/Parlament
      (Predmet T-799/19) (1)

      („Institucionalno pravo - Pravilnik o isplati troškova i naknada zastupnicima Europskog parlamenta - Naknada za parlamentarnu pomoć - Povrat preplaćenih iznosa - Teret dokazivanja - Obveza obrazlaganja - Pogreška koja se tiče prava - Pogreška koja se tiče činjenica - Proporcionalnost”)
      (2021/C 217/53)
      Jezik postupka: francuski

         Stranke

         Tužitelj: Jean-Luc Bennahmias (Marseille, Francuska) (zastupnici: J.-M. Rikkers, J.-L. Teheux, M. Ganilsy i C. De Kuyper, odvjetnici)

         Tuženik: Europski parlament (zastupnici: N. Lorenz i M. Ecker, agenti)

         Predmet

      Zahtjev na temelju članka 263. UFEU-a, kojim se zahtijeva poništenje odluke glavnog tajnika Parlamenta od 16. rujna 2019., koja odnosi na povrat iznosa od 15 105 eura od tužitelja, koji mu je preplaćen na temelju parlamentarne pomoći i pripadajuće obavijesti o terećenju od 19. rujna 2019.

         Izreka

                  1.

                  Tužba se odbija.

                  2.

                  Jean-Luc Bennahmias snosit će, osim vlastitih, i troškove Europskog parlamenta.

         (1)  SL C 45, 10. 2. 2020.


title: Predmet T-93/20: Presuda Općeg suda od 24. ožujka 2021. – Albert Darboven Holding/EUIPO (WINDSOR-CASTLE) („Žig Europske unije – Prijava verbalnog žiga Europske unije WINDSOR-CASTLE – Apsolutni razlog za odbijanje – Razlikovni karakter – Članak 7. stavak 1. točka (b) Uredbe (EU) 2017/1001 – Pohvalni karakter”)

text:
               7.6.2021

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 217/41

      Presuda Općeg suda od 24. ožujka 2021. – Albert Darboven Holding/EUIPO (WINDSOR-CASTLE)
      (Predmet T-93/20) (1)

      („Žig Europske unije - Prijava verbalnog žiga Europske unije WINDSOR-CASTLE - Apsolutni razlog za odbijanje - Razlikovni karakter - Članak 7. stavak 1. točka (b) Uredbe (EU) 2017/1001 - Pohvalni karakter”)
      (2021/C 217/54)
      Jezik postupka: njemački

         Stranke

         Tužitelj: Albert Darboven Holding GmbH & Co. KG (Hamburg, Njemačka) (zastupnik: A. Thünken, odvjetnik)

         Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (zastupnici: J. Schäfer, A. Söder i D. Hanf, agenti)

         Predmet

      Tužba protiv odluke prvog žalbenog vijeća EUIPO-a od 19. prosinca 2019. (predmet R 2448/2018-1), koja se odnosi na prijavu za registraciju verbalnog znaka WINDSOR-CASTLE kao žiga Europske unije.

         Izreka

                  1.

                  Poništava se odluka prvog žalbenog vijeća Ureda Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO) od 19. prosinca 2019. (predmet R 2448/2018-1).

                  2.

                  EUIPO će snositi troškove.

         (1)  SL C 114, 6. 4. 2020.


title: Predmet T-168/20: Presuda Općeg suda od 24. ožujka 2021. – Creaton South-East Europe/EUIPO – Henkel (CREATHERM) („Žig Europske unije – Postupak povodom prigovora – Prijava verbalnog žiga Europske unije CREATHERM – Raniji međunarodni verbalni žig CERETHERM – Relativni razlog za odbijanje – Članak 8. stavak 1. točka (b) Uredbe (EU) 2017/1001”)

text:
               7.6.2021

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 217/42

      Presuda Općeg suda od 24. ožujka 2021. – Creaton South-East Europe/EUIPO – Henkel (CREATHERM)
      (Predmet T-168/20) (1)

      („Žig Europske unije - Postupak povodom prigovora - Prijava verbalnog žiga Europske unije CREATHERM - Raniji međunarodni verbalni žig CERETHERM - Relativni razlog za odbijanje - Članak 8. stavak 1. točka (b) Uredbe (EU) 2017/1001”)
      (2021/C 217/55)
      Jezik postupka: engleski

         Stranke

         Tužitelj: Creaton South-East Europe Kft. (Lenti, Mađarska) (zastupnici: J. Muyldermans i P. Maeyaert, odvjetnici)

         Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (zastupnici: E. Markakis i V. Ruzek, agenti)

         Druga stranka u postupku pred žalbenim vijećem EUIPO-a: Henkel AG & Co. KGaA (Düsseldorf, Njemačka)

         Predmet

      Tužba protiv odluke drugog žalbenog vijeća EUIPO-a od 15. siječnja 2020. (predmet R 1090/2019-2), koja se odnosi na postupak povodom prigovora između društava Henkel i Creaton South-East Europe.

         Izreka

                  1.

                  Tužba se odbija.

                  2.

                  Društvu Creaton South-East Europe Kft. nalaže se snošenje troškova.

         (1)  SL C 191, 8. 6. 2020.


title: Predmet T-175/20.: Presuda Općeg suda od 24. ožujka 2021. – Laboratorios Ern/EUIPO – Sanolie (SANOLIE) („Žig Europske unije – Postupak povodom prigovora – Prijava verbalnog žiga Europske unije SANOLIE – Raniji nacionalni verbalni žig SANODIN – Relativni razlog za odbijanje – Vjerojatnost dovođenja u zabludu – Članak 8. stavak 1. točka (b) Uredbe (EZ) br. 207/2009 (koji je postao članak 8. stavak 1. točka (b) Uredbe (EU) 2017/1001”)

text:
               7.6.2021

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 217/43

      Presuda Općeg suda od 24. ožujka 2021. – Laboratorios Ern/EUIPO – Sanolie (SANOLIE)
      (Predmet T-175/20.) (1)

      („Žig Europske unije - Postupak povodom prigovora - Prijava verbalnog žiga Europske unije SANOLIE - Raniji nacionalni verbalni žig SANODIN - Relativni razlog za odbijanje - Vjerojatnost dovođenja u zabludu - Članak 8. stavak 1. točka (b) Uredbe (EZ) br. 207/2009 (koji je postao članak 8. stavak 1. točka (b) Uredbe (EU) 2017/1001”)
      (2021/C 217/56)
      Jezik postupka: španjolski

         Stranke

         Tužitelj: Laboratorios Ern, SA (Barcelona, Španjolska) (zastupnik: R. Guerras Mazón, odvjetnik)

         Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (zastupnik: S. Palmero Cabezas, agent)

         Druga stranka u postupku pred žalbenim vijećem EUIPO-a: Sanolie (Istanbul, Turska)

         Predmet

      Tužba podnesena protiv odluke četvrtog žalbenog vijeća EUIPO-a od 22. siječnja 2020. (predmet R 2405/2018-4), koja se odnosi na postupak povodom prigovora između društava Laboratorios Ern i Sanolie.

         Izreka

                  1.

                  Tužba se odbija.

                  2.

                  Društvu Laboratorios Ern, SA nalaže se snošenje troškova.

         (1)  SL C 175, 25. 5. 2020.