title: Predmet T-764/16: Tužba podnesena 3. studenoga 2016. – Paulini protiv ESB-a

text:
               16.1.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 14/42

         Tužba podnesena 3. studenoga 2016. – Paulini protiv ESB-a
   (Predmet T-764/16)
   (2017/C 014/51)
   Jezik postupka: engleski

      Stranke

      Tužitelj: Jörn Paulini (Frankfurt na Majni, Njemačka) (zastupnici: L. Levi i M. Vandenbussche, odvjetnici)

      Tuženik: Europska središnja banka (ESB)

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

               —

               poništi odluku od 15. prosinca 2015, kako je izmijenjena 10. veljače 2016., kojom se tužitelja obavještava o njegovoj nagradi za 2015. u sklopu godišnjeg usklađivanja plaća i bonusa (ASBR);

               —

               odredi tužitelju naknadu za pretrpljenu materijalnu štetu kako je opisano u točkama 99. do 103. tužbe;

               —

               odredi tužitelju naknadu za pretrpljenu nematerijalnu štetu, procijenjenu na 10 000 eura;

               —

               naloži tuženiku snošenje svih troškova.

      Tužbeni razlozi i glavni argumenti

   U prilog osnovanosti tužbe tužitelj ističe tri tužbena razloga.

               1.

               Prvi tužbeni razlog temelji se na nezakonitosti smjernica ASBR-a iz 2015. u dijelu u kojem se njima krši načelo nediskriminacije, članak 51. Uvjeta zaposlenja i članci 12. i 21. Povelje EU-a. Podredno, na nezakonitosti pobijane odluke u dijelu u kojem se njome krše smjernice ASBR-a iz 2015. i u kojem sadržava očitu pogrešku u ocjeni.
               Tužitelj smatra da su smjernice ASBR-a iz 2015. nezakonite u dijelu u kojem stavljaju u nepovoljniji položaj članove osoblja koji su ograničeno raspoloživi za svoje poslovno područje iz razloga koji su objektivno izvan njihove kontrole kao što su bolovanje, nepuno radno vrijeme zbog nesposobnosti ili vrijeme poštede od radne obveze zbog djelatnosti u odboru osoblja (ili kombinacija nečega od navedenog), u usporedbi s kolegama koji su uvijek dostupni za svoje poslovno područje. Pobijana odluka, koja je donesena na osnovi nezakonitih smjernica ASBR-a, stoga je također nezakonita.
               Podredno, ako su smjernice ASBR-a iz 2015. zakonite, tužitelj svejedno smatra da pobijana odluka krši te smjernice zato što su razdoblja njegove odsutnosti korištena kao diskriminatorni element u njegovu slučaju a trebalo ih je, štoviše, uzeti u obzir kao pozitivan stav u ponašanju koji bi na dodjelu nagrade u sklopu ASBR-a trebao utjecati pozitivno. Svi čimbenici koje je trebalo ocijeniti u skladu sa smjernicama ASBR-a iz 2015. trebali su očito dovesti do više nagrade u sklopu ASBR-a.

               2.

               Drugi tužbeni razlog, koji se u pogledu primjene formule za vrijeme poštede od radne obveze radi djelatnosti predstavljanja osoblja, temelji na nezakonitosti pobijane odluke jer se njome nisu neutralizirali izostanci zbog bolovanja pa stoga krši odluku od 18. prosinca 2008., načelo nediskriminacije, članke 12. i 21. Povelje EU-a i članak 51. Uvjeta zaposlenja. Podredno, ako odluka od 18. prosinca 2008. ne omogućava neutralizaciju bolovanja, odluka od 18. prosinca 2008. u tom pogledu je nezakonita.
               Tužitelj smatra da je ESB trebao neutralizirati njegov izostanak zbog bolovanja, koji se vidi u trajanju poštede od radne obveze u siječnju i veljači 2015., prilikom izračuna njegove nagrade u sklopu ASBR za njegove djelatnosti kao člana odbora osoblja koristeći formulu iz odluke od 18. prosinca 2008. o formuli ASBR-a za članove osoblja u vezi s njihovim djelatnostima kao članova odbora osoblja.
               Ako odluka od 18. prosinca 2008. to ne omogućava, tužitelj ovom tužbom podredno osporava zakonitost odluke u tom pogledu, s obzirom na to da su članovi osoblja kojima se pošteda od radne obveze morala preraspodijeliti zbog izostanaka iz zdravstvenih razloga stavljeni u nepovoljniji položaj u usporedbi s njihovim kolegama koji rade puno radno vrijeme, unatoč sličnoj produktivnosti ili obavljenom poslu i da su stavljeni u nepovoljniji položaj zbog njihova sudjelovanja u odboru osoblja.

               3.

               Treći tužbeni razlog, koji se u pogledu prakse zaokruživanja temelji na kršenju odluke ESB-a od 18. prosinca 2008. u dijelu u kojem se odlukom od 18. prosinca 2008., ne omogućava zaokruživanje za članove odbora za osoblje. Podredno, čak i ako odluka od 18. prosinca 2008. omogućava zaokruživanje za članove odbora osoblja, to bi u tom pogledu bilo očito neopravdano i neprikladno.
               U drugom tužbenom razlogu tužitelj je osporavao zakonitost odluke od 18. prosinca 2008. ako bi se tu odluku trebalo tumačiti na način da ne omogućava ESB-u da neutralizira tužiteljevo bolovanje prilikom primjene formule propisane za izračun nagrada u sklopu ASBR-a. U tom tužbenom razlogu tužitelj je osporio zakonitost te odluke samo u tom pogledu. Osim toga, ESB primjenjuje praksu koja se sastoji u zaokruživanju rezultata te formule kako bi je preračunao u stupnjeve, a zatim te zaokružene stupnjeve ponovno preračunava u postotke kako bi odredio povećanje plaće koje član osoblja treba primiti.
               Tužitelj osporava tu praksu koja uopće nema pravnu osnovu u primjenjivim pravilima, a osobito u odluci od 18. prosinca 2008. Podredno, ako bi se utvrdilo da odluka od 18. prosinca 2008. omogućava zaokruživanje nagrada u sklopu ASBR-a za članove odbora osoblja, ta odluka bila bi nezakonita jer bi bila očito neopravdana i neprikladna.


title: Predmet T-255/13: Presuda Općeg suda od 12. studenoga 2015. – Italija protiv Komisije („EFSJP — Komponenta za jamstva — EFSJP i EPFRR — Izdaci isključeni iz financiranja — Paušalni financijski ispravci — Izravna plaćanja — Uvjetovanost — Potpore za preradu agruma — Uvjeti za akreditaciju tijela za plaćanje”)

text:
               11.1.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 7/18

         Presuda Općeg suda od 12. studenoga 2015. – Italija protiv Komisije
   (Predmet T-255/13) (1)

   ((„EFSJP - Komponenta za jamstva - EFSJP i EPFRR - Izdaci isključeni iz financiranja - Paušalni financijski ispravci - Izravna plaćanja - Uvjetovanost - Potpore za preradu agruma - Uvjeti za akreditaciju tijela za plaćanje”))
   (2016/C 007/25)
   Jezik postupka: talijanski

      Stranke

      Tužitelj: Talijanska Republika (zastupnici: G. Palmieri, agent, uz asistenciju B. Tidore i M. Salvatorelli, avvocati dello Stato)

      Tuženik: Europska komisija (zastupnici: D. Bianchi i P. Rossi, agenti)

      Predmet

   Zahtjev za poništenje Provedbene odluke Komisije 2013/123/EU оd 26. veljače 2013. o isključenju iz financiranja Europske unije određenih izdataka nastalih za države članice na temelju Komponente za jamstva Europskog fonda za smjernice i jamstva u poljoprivredi (EFSJP), u okviru Europskog fonda za jamstva u poljoprivredi (EFJP) i Europskog poljoprivrednog fonda za ruralni razvoj (EPFRR) (SL L 67, str. 20.) u dijelu u kojem ona sadrži paušalni financijske ispravke za izdatke koje je izvršila Talijanska Republika.

      Izreka

               1.

               Tužba se odbija.

               2.

               Nalaže se Talijanskoj Republici snošenje vlastitih troškova kao i troškova Europske komisije.

      (1)  SL C 178, 22. 6. 2013.


title: Predmet C-462/15: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 31. kolovoza 2015. uputio Augstākā tiesa (Latvija) – Verners Pudāns

text:
               16.11.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 381/18

         Zahtjev za prethodnu odluku koji je 31. kolovoza 2015. uputio Augstākā tiesa (Latvija) – Verners Pudāns
   (Predmet C-462/15)
   (2015/C 381/21)
   Jezik postupka: latvijski

      Sud koji je uputio zahtjev

   Augstākā tiesa

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelj: Verners Pudāns

      Tuženik: Valsts ieņēmumu dienests

      Prethodno pitanje

   Treba li članak 29. stavak 1. Uredbe Vijeća (EZ) br. 73/2009 (1) od 19. siječnja 2009. o utvrđivanju zajedničkih pravila za programe izravne potpore za poljoprivrednike u okviru zajedničke poljoprivredne politike i utvrđivanju određenih programa potpore za poljoprivrednike, o izmjeni uredaba (EZ) br. 1290/2005, (EZ) br. 247/2006, (EZ) br. 378/2007 i stavljanju izvan snage Uredbe (EZ) br. 1782/2003 tumačiti na način da državi članici u načelu dopušta da plaćanja dodijeljena u skladu s programima potpore navedenima u Prilogu I. toj uredbi oporezuje porezom na dohodak?

      (1)  SL L 30, str. 16. (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 3., svezak 19., str. 199.).


title: Predmet C-568/13: Presuda Suda (peto vijeće) od 18. prosinca 2014. (zahtjev za prethodnu odluku Consiglio di Stato – Italija) – Azienda Ospedaliero-Universitaria di Careggi-Firenze protiv Data Medical Service srl (Zahtjev za prethodnu odluku — Javna nabava usluga — Direktiva 92/50/EEZ — Članak 1. točka (c) i članak 37. — Direktiva 2004/18/EZ — Članak 1. stavak 8. prvi podstavak i članak 55. — Pojmovi ‘pružatelj usluga’ i ‘gospodarski subjekt’ — Javna sveučilišna bolnička ustanova — Ustanova s pravnom osobnošću i poduzetničkom i organizacijskom autonomijom — Pretežno neprofitna djelatnost — Institucionalni cilj pružanja zdravstvenih usluga — Mogućnost ponude istovrsnih usluga na tržištu — Dozvola sudjelovanja u provedbi postupka javne nabave)

text:
               23.2.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 65/14

         Presuda Suda (peto vijeće) od 18. prosinca 2014. (zahtjev za prethodnu odluku Consiglio di Stato – Italija) – Azienda Ospedaliero-Universitaria di Careggi-Firenze protiv Data Medical Service srl
   (Predmet C-568/13) (1)

   ((Zahtjev za prethodnu odluku - Javna nabava usluga - Direktiva 92/50/EEZ - Članak 1. točka (c) i članak 37. - Direktiva 2004/18/EZ - Članak 1. stavak 8. prvi podstavak i članak 55. - Pojmovi ‘pružatelj usluga’ i ‘gospodarski subjekt’ - Javna sveučilišna bolnička ustanova - Ustanova s pravnom osobnošću i poduzetničkom i organizacijskom autonomijom - Pretežno neprofitna djelatnost - Institucionalni cilj pružanja zdravstvenih usluga - Mogućnost ponude istovrsnih usluga na tržištu - Dozvola sudjelovanja u provedbi postupka javne nabave))
   (2015/C 065/19)
   Jezik postupka: talijanski

      Sud koji je uputio zahtjev

   Consiglio di Stato

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelj: Azienda Ospedaliero-Universitaria di Careggi-Firenze

      Tuženik: Data Medical Service srl

      Izreka

               1.

               Je li članak 1. točka (c) Direktive Vijeća 92/50/EEZ od 18. lipnja 1992. o usklađivanju postupaka provedbe javne nabave usluga, protivan nacionalnom zakonodavstvu koje isključuje sudjelovanje javne bolničke ustanove, poput one u glavnom postupku, u postupcima javne nabave, zbog njezinog svojstva javnog gospodarskog tijela, ako je i u mjeri u kojoj je ta ustanova ovlaštena djelovati na tržištu u skladu sa svojim institucionalnim i statutarnim ciljevima.

               2.

               Treba li odredbe Direktive 92/50, a osobito opća načela slobodnog tržišnog natjecanja, nediskriminacije i proporcionalnosti na kojima se temelji ta direktiva, tumačiti na način da nisu protivne nacionalnom zakonodavstvu koje omogućuje javnoj bolničkoj ustanovi, poput one u glavnom postupku, koja sudjeluje u postupku javne nabave, da podnese ponudu kojoj ne može parirati nijedan konkurent, zbog njezinog financiranja iz javnih sredstava. Međutim, u okviru ispitivanja izuzetno niske ponude na temelju članka 37. te direktive, javni naručitelj može uzeti u obzir postojanje financiranja iz javnih sredstava takve ustanove s obzirom na mogućnost odbijanja te ponude.

      (1)  SL C 52, 22.2.2014.


title: Predmet C-53/16 P: Žalba koju je 29. siječnja 2016. podnio Carsten René Beul protiv rješenja Općeg suda (deveto vijeće) od 23. studenoga 2015. u predmetu T-640/14, Beul protiv Parlamenta i Vijeća

text:
               30.5.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 191/4

         Žalba koju je 29. siječnja 2016. podnio Carsten René Beul protiv rješenja Općeg suda (deveto vijeće) od 23. studenoga 2015. u predmetu T-640/14, Beul protiv Parlamenta i Vijeća
   (Predmet C-53/16 P)
   (2016/C 191/07)
   Jezik postupka: njemački

      Stranke

      Žalitelj: Carsten René Beul (zastupnici: H.-M. Pott i T. Eckhold, odvjetnici)

      Druge stranke u postupku: Europski parlament, Vijeće Europske unije

      Žalbeni zahtjev

   Žalitelj od Suda zahtijeva da:

               —

               poništi rješenje Općeg suda Europske unije od 23. studenoga 2015.;

               —

               poništi pobijanu Uredbu (EU) br. 537/2014, podredno vrati predmet Općem sudu Europske unije na ponovno odlučivanje;

               —

               naloži tuženiku snošenje troškova postupka.

      Žalbeni razlozi i glavni argumenti

   Tužbom pred Općim sudom tužitelj je zahtijevao poništenje Uredbe (EU) br. 537/2014 (1) Europskog parlamenta i Vijeća od 16. travnja 2014. o posebnim zahtjevima u vezi zakonske revizije subjekata od javnog interesa i stavljanju izvan snage Odluke Komisije 2005/909/EZ.
   Tužitelj je ovlašteni revizor u Njemačkoj (osim toga i ovlašteni revizor prema pravu Velikog Vojvodstva Luksemburg i Talijanske Republike). Ovlašten je za zakonsku reviziju subjekata od javnog interesa. Kao revizor, on za svoju sveukupnu djelatnost podliježe nadzoru Revizorske komore, društva javnoga prava članovi kojega su revizori i koji biraju njegova tijela.
   Pobijanom uredbom (u daljnjem tekstu: uredba) propisano je da za reviziju subjekata od javnog interesa zakonske revizore nadzire neovisno tijelo, to jest, tijelo neovisno i o uputama države. U tom tijelu aktivni revizor ni u kojem slučaju ne može raditi kao revizor, a bivši revizor tek nakon proteka duljeg vremenskog razdoblja od obavljanja svoje djelatnosti.
   Tužitelj smatra da mu novo uređenje nanosi štetu. Ističe da uredba povređuje pravo Unije.
   Opći sud Europske unije odbacio je njegovu tužbu kao nedopuštenu. Smatra da tužitelj nema aktivnu procesnu legitimaciju za podnošenje tužbe protiv uredbe. Opći sud to obrazlaže time da se uredba ne odnosi na njega osobno jer ulazi u krug osoba koje apstraktno podliježu normi i ne može ostvariti nikakva pojedinačna prava.
   Nasuprot tomu, tužitelj ističe da se norma na njega odnosi izravno i osobno. Smatra da je krug adresata otvoren, osobito i zbog toga što između donošenja uredbe i njezina stupanja na snagu protječe određeno razdoblje u kojemu bi u krug pripadnika zanimanja mogao stupiti neodređeni broj osoba.
   Tužitelj protiv toga iznosi da se uredba na njega odnosi ne samo izravno, nego i osobno. Opći sud je to zanemario. Osobito smatra da je krug pripadnika zanimanja u svako doba određen primjenom nadzora koji proizlazi iz prava Unije. Postojanje pravne zaštite ne može ovisiti o razdoblju između donošenja i stupanja na snagu.
   Osim toga, tužitelj smatra da pretpostavljanjem nepostojanja osobnog utjecaja nastaje pravna praznina. S obzirom na Povelju o temeljnim pravima koja štiti i slobodu izbora zanimanja i Europsku konvenciju za zaštitu ljudskih prava, ona mora biti otklonjena. To ulazi u odgovornost i nadzor sudova Europske unije jer su oni stvorili okolnosti koje su dovele do nastanka pravne praznine.

      (1)  SL L 158, str. 77.


title: Predmet T-10/16 R: Rješenje predsjednika Općeg suda od 6. travnja 2016. – GABO:mi protiv Komisije („Privremena pravna zaštita — Subvencije — Šesti i sedmi okvirni program Europske zajednice za istraživanja, tehnološki razvoj i demonstracijske aktivnosti (2002. – 2006. i 2007. – 2013.) — Dopisi kojima se zahtijeva povrat dijela dodijeljenih subvencija — Obavijest o terećenju — Zahtjev za suspenziju primjene — Dopuštenost — Nepostojanje hitnosti”)

text:
               30.5.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 191/33

         Rješenje predsjednika Općeg suda od 6. travnja 2016. – GABO:mi protiv Komisije
   (Predmet T-10/16 R)
   ((„Privremena pravna zaštita - Subvencije - Šesti i sedmi okvirni program Europske zajednice za istraživanja, tehnološki razvoj i demonstracijske aktivnosti (2002. – 2006. i 2007. – 2013.) - Dopisi kojima se zahtijeva povrat dijela dodijeljenih subvencija - Obavijest o terećenju - Zahtjev za suspenziju primjene - Dopuštenost - Nepostojanje hitnosti”))
   (2016/C 191/44)
   Jezik postupka: engleski

      Stranke

      Tužitelj: GABO:mi Gesellschaft für Ablauforganisation:milliarium mbH & Co. KG (München, Njemačka) (zastupnici: M. Ahlhaus i C. Mayer, odvjetnici)

      Tuženik: Europska komisija (zastupnici: S. Delaude, S. Lejeune i M. Sickierzyńska, agenti)

      Predmet

   Zahtjev za suspenziju primjene, s jedne strane, dva dopisa Komisije od 2. prosinca 2015. kojima obavještava tužitelja da traži povrat jednog dijela subvencija koje su mu dodijeljene u okviru šestog i sedmog okvirnog programa Europske zajednice za istraživanja, tehnološki razvoj i demonstracijske aktivnosti (2002. – 2006. i 2007. – 2013.) i, s druge strane, Komisijine obavijesti o terećenju kojom mu se nalaže plaćanje iznosa od 1 770 417,29 eura najkasnije do 15. siječnja 2016.

      Izreka

               1.

               Odbija se zahtjev za privremenu pravnu zaštitu.

               2.

               Ukida se rješenje od 18. siječnja 2016. doneseno u predmetu T–10/16 R.

               3.

               O troškovima će se odlučiti naknadno.


title: Predmet T-253/16: Tužba podnesena 17. svibnja 2016. – Cleversafe protiv EUIPO-a (Storage Beyond Scale)

text:
               8.8.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 287/23

         Tužba podnesena 17. svibnja 2016. – Cleversafe protiv EUIPO-a (Storage Beyond Scale)
   (Predmet T-253/16)
   (2016/C 287/29)
   Jezik na kojem je tužba podnesena: engleski

      Stranke

      Tužitelj: Cleversafe, Inc. (Chicago, Illinois, Sjedinjene Američke Države) (zastupnik: A. Lingenfelser, odvjetnik)

      Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO)

      Podaci o postupku pred EUIPO-om

      Predmetni sporni žig: verbalni žig EU-a „Storage Beyond Scale” – prijava za registraciju br. 13 975 446

      Pobijana odluka: odluka četvrtog žalbenog vijeća EUIPO-a od 14. ožujka 2016. u predmetu R 2240/2015-4

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

               —

               poništi pobijanu odluku.

      Tužbeni razlog

               —

               Riječi od kojih je žig sastavljen nisu ograničene na pohvalno značenje kako je naveo ispitivač.


title: Predmet T-239/14: Rješenje Općeg suda od 26. kolovoza 2015. – Monard protiv Komisije

text:
               16.11.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 381/58

         Rješenje Općeg suda od 26. kolovoza 2015. – Monard protiv Komisije
   (Predmet T-239/14) (1)

   (2015/C 381/72)
   Jezik postupka: engleski
   Predsjednik četvrtog vijeća odredio je brisanje predmeta.

      (1)  SL C 212, 7. 7. 2014.


title: Predmet T-855/16 R: Rješenje predsjednika Općeg suda od 10. ožujka 2017. – Fertisac protiv ECHA-e („Privremena pravna zaštita — REACH — Naknada za registraciju tvar — Smanjenje odobreno mikropoduzećima, malim i srednjim poduzećima — Odluka kojom se određuje upravna pristojba i dodatna naknada — Zahtjev za suspenziju primjene — Nepostojanje hitnosti”)

text:
               8.5.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 144/47

         Rješenje predsjednika Općeg suda od 10. ožujka 2017. – Fertisac protiv ECHA-e
   (Predmet T-855/16 R)
   ((„Privremena pravna zaštita - REACH - Naknada za registraciju tvar - Smanjenje odobreno mikropoduzećima, malim i srednjim poduzećima - Odluka kojom se određuje upravna pristojba i dodatna naknada - Zahtjev za suspenziju primjene - Nepostojanje hitnosti”))
   (2017/C 144/65)
   Jezik postupka: španjolski

      Stranke

      Tužitelj: Fertisac, SL (Atarfe, Španjolska) (zastupnik: J. Gomez Rodriguez, odvjetnik)

      Tuženik: Europska agencija za kemikalije (ECHA) (zastupnici: E. Maurage, J.-P. Trnka i M. Heikkilä, agenti, uz asistenciju C. Molyneuxa, odvjetnika)

      Predmet

   Zahtjev na temelju članaka 278. i 279. UFEU-a za suspenziju primjene odluke SME (2016) 5150, od 15. studenoga 2016., kojom je utvrđeno da tužitelj nema pravo na smanjenje naknade koje se primjenjuje na srednja poduzeća, i računa izdanih na temelju navedene odluke, odnosno računa ECHA-e br. 10060160 i br. 10060161, od 15. studenoga 2016.

      Izreka

               1.

               Odbija se zahtjev za privremenu pravnu zaštitu.

               2.

               O troškovima će se odlučiti naknadno.


title: Predmet T-900/16: Tužba podnesena 21. prosinca 2016. – Casual Dreams protiv EUIPO-a – López Fernández (Dayaday)

text:
               27.3.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 95/12

         Tužba podnesena 21. prosinca 2016. – Casual Dreams protiv EUIPO-a – López Fernández (Dayaday)
   (Predmet T-900/16)
   (2017/C 095/21)
   Jezik na kojem je tužba podnesena: španjolski

      Stranke

      Tužitelj: Casual Dreams, SLU (Manresa, Španjolska) (zastupnik: A. Tarí Lázaro, odvjetnica)

      Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO)

      Druga stranka pred žalbenim vijećem: Miguel Ángel López Fernández (Fuensalida, Španjolska)

      Podaci o postupku pred EUIPO-om

      Podnositelj prijave: druga stranka pred žalbenim vijećem

      Predmetni sporni žig: figurativni žig Europske unije s verbalnim elementom „Dayaday” – prijava za registraciju br. 13 243 563

      Postupak pred EUIPO-om: postupak povodom prigovora

      Pobijana odluka: odluka drugog žalbenog vijeća EUIPO-a od 6. listopada 2016. u predmetu R 375/2016-2

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

               —

               poništi odluku drugog žalbenog vijeća donesenu 6. listopada 2016. u predmetu R 375/2016-2, kojom je djelomično odbijena žalba protiv odluke Odjela za poništaje EUIPO-a br. B 2 469 545 od 17. prosinca 2015.;

               —

               odbije intervenijentovu prijavu za registraciju žiga Europske unije br. 13 243 563 za sve proizvode iz razreda 9. i dio proizvoda iz razreda 16. i 24. za koje je drugo žalbeno vijeće odbilo žalbu;

               —

               podredno, djelomično poništi pobijanu odluku na temelju članka 8. stavka 5. Uredbe o žigu Europske unije jer je u njoj potvrđeno odbijanje prigovora i žalbe za proizvode iz razreda 9., 16. i 24. i vrati spis žalbenom vijeću da ga ponovno ispita u cijelosti u pogledu relativnog razloga za odbijanje sadržanog u navedenom članku;

               —

               naloži EUIPO-u snošenje troškova, uključujući onih koje je tužitelj imao u postupku pred žalbenim vijećem EUIPO-a.

      Tužbeni razlog

               —

               Povreda članka 8. stavka 1. točke (b) i članka 8. stavka 5. Uredbe br. 207/2009.


title: Predmet C-601/15 PPU: Presuda Suda (veliko vijeće) od 15. veljače 2016. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Raad van State – Nizozemska) – J. N. protiv Staatssecretaris van Veiligheid en Justitie (Zahtjev za prethodnu odluku — Hitni prethodni postupak — Standardi za prihvat podnositelja zahtjeva za međunarodnu zaštitu — Direktiva 2008/115/EZ — Zakonit boravak — Direktiva 2013/32/EU — Članak 9. — Pravo na ostanak u državi članici — Direktiva 2013/33/EU — Članak 8. stavak 3. prvi podstavak točka (e) — Zadržavanje — Zaštita nacionalne sigurnosti ili javnog poretka — Valjanost — Povelja Europske unije o temeljnim pravima — Članci 6. i 52. — Ograničenje — Proporcionalnost)

text:
               25.4.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 145/13

         Presuda Suda (veliko vijeće) od 15. veljače 2016. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Raad van State – Nizozemska) – J. N. protiv Staatssecretaris van Veiligheid en Justitie
   (Predmet C-601/15 PPU) (1)

   ((Zahtjev za prethodnu odluku - Hitni prethodni postupak - Standardi za prihvat podnositelja zahtjeva za međunarodnu zaštitu - Direktiva 2008/115/EZ - Zakonit boravak - Direktiva 2013/32/EU - Članak 9. - Pravo na ostanak u državi članici - Direktiva 2013/33/EU - Članak 8. stavak 3. prvi podstavak točka (e) - Zadržavanje - Zaštita nacionalne sigurnosti ili javnog poretka - Valjanost - Povelja Europske unije o temeljnim pravima - Članci 6. i 52. - Ograničenje - Proporcionalnost))
   (2016/C 145/15)
   Jezik postupka: nizozemski

      Sud koji je uputio zahtjev

   Raad van State

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelj: J. N.

      Tuženik: Staatssecretaris van Veiligheid en Justitie

      Izreka

   Ispitivanjem članka 8. stavka 3. prvog podstavka točke (e) Direktive 2013/33/EU Europskog parlamenta i Vijeća od 26. lipnja 2013. o utvrđivanju standarda za prihvat podnositelja zahtjeva za međunarodnu zaštitu nije utvrđen nijedan element koji bi utjecao na valjanost te odredbe s obzirom na članak 6. i članak 52. stavke 1. i 3. Povelje Europske unije o temeljnim pravima.

      (1)  SL C 38, 1. 2. 2016.


title: Predmet F-131/11: Rješenje Službeničkog suda (treće vijeće) od 4. svibnja 2016. – Dun protiv Komisije (Javna služba — Privremeno osoblje — Mirovine — Članak 11. stavak 2. Priloga VIII. Pravilniku o osoblju — Mirovinska prava stečena prije stupanja u službu Unije na temelju nacionalnog mirovinskog sustava — Prijenos u mirovinski sustav Unije — Prijedlog za uračunavanje razdoblja osiguranja koji je dalo tijelo ovlašteno za sklapanje ugovora, a koji zainteresirana strana nije odmah prihvatila — Novi prijedlog za uračunavanje utemeljen na novim općim provedbenim odredbama — Pojam akta kojim se nanosi šteta — Očita nedopuštenost — Članak 81. Poslovnika)

text:
               20.6.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 222/39

         Rješenje Službeničkog suda (treće vijeće) od 4. svibnja 2016. – Dun protiv Komisije
   (Predmet F-131/11) (1)

   ((Javna služba - Privremeno osoblje - Mirovine - Članak 11. stavak 2. Priloga VIII. Pravilniku o osoblju - Mirovinska prava stečena prije stupanja u službu Unije na temelju nacionalnog mirovinskog sustava - Prijenos u mirovinski sustav Unije - Prijedlog za uračunavanje razdoblja osiguranja koji je dalo tijelo ovlašteno za sklapanje ugovora, a koji zainteresirana strana nije odmah prihvatila - Novi prijedlog za uračunavanje utemeljen na novim općim provedbenim odredbama - Pojam akta kojim se nanosi šteta - Očita nedopuštenost - Članak 81. Poslovnika))
   (2016/C 222/50)
   Jezik postupka: francuski

      Stranke

      Tužitelj: Peter Dun (Bruxelles, Belgija) (zastupnici: D. de Abreu Caldas, A. Coolen, J.-N. Louis, E. Marchal i S. Orlandi, odvjetnici, a zatim D. de Abreu Caldas, J.-N. Louis i S. Orlandi, odvjetnici, i konačno J.-N. Louis, odvjetnik)

      Tuženik: Europska komisija (zastupnici: D. Martin i J. Baquero Cruz, agenti, zatim J. Currall i G. Gattinara, agenti, a zatim G. Gattinara, agent, i konačno G. Gattinara i F. Simonetti, agenti)

      Predmet

   Zahtjev za poništenje odluke o prijenosu mirovinskih prava stečenih prije stupanja u službu u Komisiji na temelju ponovno izračunanog prijedloga Ureda za upravljanje individualnim materijalnim pravima i njihovu isplatu (PMO).

      Izreka rješenja

               1.

               Tužba se odbacuje kao očito nedopuštena.

               2.

               Peter Dun snosi vlastite troškove te mu se nalaže snošenje troškova Europske komisije.

      (1)  SL C 65, 3. 3. 2012., str. 23.


title: Predmet C-481/15: Tužba podnesena 10. rujna 2015. – Europska komisija protiv Savezne Republike Njemačke

text:
               9.11.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 371/16

         Tužba podnesena 10. rujna 2015. – Europska komisija protiv Savezne Republike Njemačke
   (Predmet C-481/15)
   (2015/C 371/19)
   Jezik postupka: njemački

      Stranke

      Tužitelj: Europska komisija (zastupnici: W. Mölls, F. Wilman, agenti)

      Tuženik: Savezna Republika Njemačka

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelj zahtijeva da Sud:

               —

               utvrdi da Savezna Republika Njemačka nije ispunila svoje obveze na temelju članka 11. Uredbe (EZ) br. 300/2008 (1) kao i točke 4.1., točke 4.2., točke 7.5. i točke 14. Priloga II. toj uredbi time što nije osigurala redovit nadzor određenih osnovnih standarda zaštite zračnog prometa u potrebnoj mjeri i učestalosti kao i dovoljan broj auditora za provedbu mjera za kontrolu kvalitete,

               —

               naloži Saveznoj Republici Njemačkoj snošenje troškova.

      Tužbeni razlozi i glavni argumenti

   U prilog osnovanosti svoje tužbe tužitelj navodi sljedeće:
   Članak 11. Uredbe (EZ) br. 300/2008 kao i točka 4.1., točka 4.2., točka 7.5. i točka 14. Priloga II. toj uredbi obvezuju svaku državu članicu da osigura redovit nadzor određenih osnovnih standarda zaštite zračnog prometa u potrebnoj mjeri i učestalosti kao i dovoljan broj auditora za provedbu mjera za kontrolu kvalitete.
   Njemačka nije ispunila tu obvezu.

      (1)  Uredba (EZ) br. 300/2008 Europskog parlamenta i Vijeća od 11. ožujka 2008. o zajedničkim pravilima u području zaštite civilnog zračnog prometa i stavljanju izvan snage Uredbe (EZ) br. 2320/2002 (SL L 97, str. 72.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 7. svezak 13. str. 109. kako je izmijenjena Uredbom Komisije (EU) br. 18/2010 od 8. siječnja 2010. (SL L 7, str. 3.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 7. svezak 10., str. 214.)


title: Predmet T-30/10: Presuda Općeg suda od 14. svibnja 2014. – Reagens protiv Komisije ( „Tržišno natjecanje — Zabranjeni sporazumi — Europsko tržište toplinskih stabilizatora kositra — Odluka kojom se utvrđuje povreda članka 81. UEZ-a i članka 53. Sporazuma o EGP-u — Utvrđivanje cijena, podjela tržišta i razmjena osjetljivih poslovnih informacija — Trajanje povrede — Novčane kazne — Smjernice o metodi za utvrđivanje kazni iz 2006. — Osnovni iznos — Olakotne okolnosti — Sposobnost plaćanja — Jednako postupanje — Proporcionalnost — Neograničena nadležnost — Prikladnost iznosa novčane kazne” )

text:
               30.6.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 202/17

         Presuda Općeg suda od 14. svibnja 2014. – Reagens protiv Komisije
   (Predmet T-30/10) (1)

   ((„Tržišno natjecanje - Zabranjeni sporazumi - Europsko tržište toplinskih stabilizatora kositra - Odluka kojom se utvrđuje povreda članka 81. UEZ-a i članka 53. Sporazuma o EGP-u - Utvrđivanje cijena, podjela tržišta i razmjena osjetljivih poslovnih informacija - Trajanje povrede - Novčane kazne - Smjernice o metodi za utvrđivanje kazni iz 2006. - Osnovni iznos - Olakotne okolnosti - Sposobnost plaćanja - Jednako postupanje - Proporcionalnost - Neograničena nadležnost - Prikladnost iznosa novčane kazne”))
   2014/C 202/21
   Jezik postupka: engleski

      Stranke

      Tužitelj: Reagens SpA (San Giorgio di Piano, Italija) (zastupnici: B. O’Connor, solicitor, L. Toffoletti, E. De Giorgi i D. Gullo, odvjetnici)

      Tuženik: Europska komisija (zastupnici: J. Bourke, F. Ronkes Agerbeek i P. Van Nuffel, agenti)

      Predmet

   Zahtjev za poništenje Odluke Komisije C (2009) 8682 final od 11. studenoga 2009. koja se odnosi na postupak primjene članka 81. [UEZ-a] i članka 53. Sporazuma o EGP-u (predmet COMP/38589 – Toplinski stabilizatori) ili, podredno, zahtjev za smanjenje iznosa novčane kazne izrečene tužitelju.

      Izreka

               1.

               Tužba se odbija.

               2.

               Reagens SpA nalaže se snošenje troškova.

      (1)  SL C 80, 27.3.2010.


title: Predmet C-172/13: Tužba podnesena 5. travnja 2013. — Europska komisija protiv Ujedinjene Kraljevine Velike Britanije i Sjeverne Irske

text:
               20.7.2013

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 207/2

         Tužba podnesena 5. travnja 2013. — Europska komisija protiv Ujedinjene Kraljevine Velike Britanije i Sjeverne Irske
   (Predmet C-172/13)
   (2013/C 207/04)

   Predmetni postupak pokrenut je prije 1. srpnja 2013., datuma pristupanja Republike Hrvatske Europskoj uniji.


title: Predmet T-649/14: Rješenje Općeg suda od 10. srpnja 2017. – NTS Energie- und Transportsysteme protiv EUIPO-a – Schütz (X-Windwerk) „Žig Europske unije — Imenovanje novog zastupnika — Nepostupanje tužitelja — Obustava postupka”

text:
               28.8.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 283/47

         Rješenje Općeg suda od 10. srpnja 2017. – NTS Energie- und Transportsysteme protiv EUIPO-a – Schütz (X-Windwerk)
   (Predmet T-649/14) (1)

   („Žig Europske unije - Imenovanje novog zastupnika - Nepostupanje tužitelja - Obustava postupka”)
   (2017/C 283/73)
   Jezik postupka: njemački

      Stranke

      Tužitelj: NTS Energie- und Transportsysteme GmbH (Berlin, Njemačka) (zastupnici: S. Mach i W. Plewinski, odvjetnici)

      Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (zastupnik: M. Fischer, agent)

      Druga stranka u postupku pred žalbenim vijećem EUIPO-a, intervenijent u postupku pred Općim sudom: Schütz GmbH & Co. KGaA (Selters, Njemačka) (zastupnici: D. Oerter i E. Tuchscherer, odvjetnici)

      Predmet

   Tužba protiv odluke prvog žalbenog vijeća EUIPO-a od 23. svibnja 2014. (predmet R 978/2013-1) koja se odnosi na postupak povodom prigovora između društava Schütz i NTS Energie- und Transportsysteme.

      Izreka

               1.

               Postupak povodom tužbe se obustavlja.

               2.

               Nalaže se društvu NTS Energie- und Transportsysteme GmbH snošenje vlastitih troškova kao i troškova Ureda Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO) i troškova društva Schütz GmbH & Co. KGaA.

      (1)  SL C 395, 10. 11. 2014.


title: Predmet C-616/15: Tužba podnesena 20. studenoga 2015. – Europska komisija protiv Savezne Republike Njemačke

text:
               14.3.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 98/17

         Tužba podnesena 20. studenoga 2015. – Europska komisija protiv Savezne Republike Njemačke
   (Predmet C-616/15)
   (2016/C 098/22)
   Jezik postupka: njemački

      Stranke

      Tužitelj: Europska komisija (zastupnici: M. Owsiany-Hornung i B.-R. Killmann, punomoćnici)

      Tuženik: Savezna Republika Njemačka

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelj od Suda zahtijeva da:

               1.

               utvrdi da je Savezna Republika Njemačka povrijedila obveze koje ima na temelju članka 132. stavka 1. točke (f) Direktive o porezu na dodanu vrijednost (1), jer je izuzeće od plaćanja poreza na isporuke usluga od strane nezavisnih grupa osoba koje obavljaju aktivnost koja je izuzeta od poreza ili u pogledu koje oni nisu porezni obveznici, kako bi svojim članovima izravno omogućila obavljanje te aktivnosti, kada takve grupe od svojih članova potražuju samo točnu nadoknadu njihovog udjela u zajedničkim troškovima, ograničila na grupe čiji članovi imaju ograničen broj zanimanja;

               2.

               naloži Saveznoj Republici Njemačkoj snošenje troškova.

      Tužbeni razlozi i glavni argumenti

   U prilog svojoj tužbi tužitelj ističe slijedeće tužbene razloge:
   Njemačka je izuzeće od poreza na dodanu vrijednost za usluge, koje pružaju nezavisne grupe osoba koje obavljaju aktivnost koja je izuzeta od poreza ili pogledu koje oni nisu porezni obveznici, kako bi svojim članovima izravno omogućila obavljanje te aktivnosti ograničila na točno određene skupine poslova. Izuzeće se prema njemačkim propisima o porezu na dodanu vrijednost odnosi samo na grupe čiji su pripadnici liječnici ili medicinsko osoblje, te na bolnice i zdravstvene ustanove.
   Navedeno nije u skladu s člankom 132. stavkom 1. točkom (f) Direktive Vijeća 2006/112/EZ od 28. studenog 2006. o zajedničkom sustavu poreza na dodanu vrijednost. Ni tekst ni cilj, a niti povijest nastanka članka 132. stavka 1. točke (f) Direktive 2006/112/EZ ne opravdavaju takvo ograničavanje izuzeća od poreza na dodanu vrijednost na određene skupine poslova. Izuzeće se mora primjenjivati na sve vrste zanimanja, ako obavljaju aktivnost koja je izuzeta od poreza.
   Ograničenja iz njemačkih propisa o porezu na dodanu vrijednost ne mogu se opravdati mogućim narušavanjem tržišnog natjecanja. Postojanje ili izostanak narušavanja tržišnog natjecanja kod primjene izuzeća od poreza može se ocijeniti isključivo na temelju okolnosti pojedinačnog slučaja. Nije moguće na apstraktan način donijeti odluku o postojanju narušavanja tržišnog natjecanja za usluge koje je isporučila određena skupina zanimanja i s time izravno povezanim uslugama jedne skupine.

      (1)  Direktiva Vijeća 2006/112/EZ od 28. studenoga 2006. o zajedničkom sustavu poreza na dodanu vrijednost (SL L 347, str. 1.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 9., svezak 1., str. 120.)


title: Predmet C-222/13: Presuda Suda (treće vijeće) od 9. listopada 2014. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Teleklagenævnet – Danska) – TDC A/S protiv Erhvervsstyrelsen (Zahtjev za prethodnu odluku — Elektroničke komunikacijske mreže i usluge — Direktiva 2002/22/EZ — Članak 32 — Dodatne obvezne usluge — Mehanizam naknade troškova povezanih s pružanjem tih usluga — Pojam, sud’ u smislu članka 267. UFEU-a — Nenadležnost Suda)

text:
               8.12.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 439/4

         Presuda Suda (treće vijeće) od 9. listopada 2014. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Teleklagenævnet – Danska) – TDC A/S protiv Erhvervsstyrelsen
   (Predmet C-222/13) (1)

   ((Zahtjev za prethodnu odluku - Elektroničke komunikacijske mreže i usluge - Direktiva 2002/22/EZ - Članak 32 - Dodatne obvezne usluge - Mehanizam naknade troškova povezanih s pružanjem tih usluga - Pojam, sud’ u smislu članka 267. UFEU-a - Nenadležnost Suda))
   (2014/C 439/05)
   Jezik postupka: danski

      Sud koji je uputio zahtjev

   Teleklagenævnet

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelj: TDC A/S

      Tuženik: Erhvervsstyrelsen

      Izreka

   Sud Europske unije nije nadležan za odgovaranje na pitanja postavljena od strane Teleklagenævneta (Danska) odlukom od 22. travnja 2013.

      (1)  SL C 207, 20.7.2013.


               9.3.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 73/21

         Postupak koji je 7. prosinca 2016. pokrenuo DB Schenker protiv Nadzornog tijela EFTA-e
   (Predmet E-7/12 COSTS)
   (2017/C 73/11)
   Schenker North AB, Schenker Privpak AB i Schenker Privpak AS (pod zajedničkim imenom „DB Schenker”), koje zastupa odvjetnik Jon Midthjell iz odvjetničkog društva Midthjell AS, Grev Wedels plass 5, NO-0151 Oslo, Norveška, pokrenuli su 7. prosinca 2016. pred Sudom EFTA-e postupak protiv Nadzornog tijela EFTA-e.
   Tužitelj od Suda traži da donese sljedeće rješenje:

               1.

               Ukupan iznos preostalih troškova koje je Nadzorno tijelo EFTA-e dužno platiti poslovnim subjektima Schenker North AB, Schenker Privpak AB i Schenker Privpak AS utvrđuje se na 125 657 EUR.

               2.

               Na taj se iznos obračunavaju zatezne kamate od datuma dostave ovog naloga strankama do datuma stvarne uplate. Kamatna stopa koja će se primijeniti izračunava se na temelju stope koju Europska središnja banka primjenjuje u svojim najvažnijim operacijama refinanciranja na prvi kalendarski dan u mjesecu u kojem ističe rok, uvećane za tri i pol postotna boda.

         Pravna pozadina i činjenična osnova te navedeni razlozi:

               —

               Tužitelji pod zajedničkim imenom „DB Schenker” posluju na kopnu, na moru i željeznicom u Norveškoj, Švedskoj i Danskoj. DB Schenker bio je tužitelj u predmetu E-7/12 protiv Nadzornog tijela EFTA-e pred Sudom EFTA-e.

               —

               Člankom 70. stavkom 1. Poslovnika Suda EFTA-e propisuje se sljedeće:

                  „Ako postoji spor oko povrata troškova, Sud na zahtjev predmetne stranke i nakon saslušanja suprotne strane donosi rješenje.”

               —

               U presudi u predmetu E-7/12 Sud EFTA-e naložio je Nadzornom tijelu EFTA-e plaćanje troškova povezanih s propuštanjem djelovanja i polovice troškova tužiteljâ povezanih s tužbom zbog izvanugovorne odgovornosti.


title: Predmet C-139/15 P: Presuda Suda (deseto vijeće) od 21. rujna 2016. – Europska komisija protiv Kraljevine Španjolske (Žalba — Kohezijski fond — Smanjenje financijske potpore — Postupak donošenja odluke Europske komisije — Postojanje roka — Nepridržavanje određenog roka — Posljedice)

text:
               14.11.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 419/16

         Presuda Suda (deseto vijeće) od 21. rujna 2016. – Europska komisija protiv Kraljevine Španjolske
   (Predmet C-139/15 P) (1)

   ((Žalba - Kohezijski fond - Smanjenje financijske potpore - Postupak donošenja odluke Europske komisije - Postojanje roka - Nepridržavanje određenog roka - Posljedice))
   (2016/C 419/20)
   Jezik postupka: španjolski

      Stranke

      Žalitelj: Europska komisija (zastupnici: S. Pardo Quintillán i D. Recchia, agenti)

      Druga stranka u postupku: Kraljevina Španjolska (zastupnik: A. Rubio González, agent)

      Intervenijent u potporu Kraljevini Španjolskoj: Kraljevina Nizozemska (zastupnici: B. Koopman i M. Bulterman, agenti)

      Izreka

               1.

               Žalba se odbija.

               2.

               Europskoj komisiji nalaže se snošenje troškova.

               3.

               Kraljevina Nizozemska snosit će vlastite troškove.

      (1)  SL C 155, 11. 5. 2015.


title: Predmet C-449/15: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 20. kolovoza 2015. uputio Consiglio di Stato (Italija) – Regione autonoma della Sardegna protiv Comune di Portoscuso

text:
               16.11.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 381/16

         Zahtjev za prethodnu odluku koji je 20. kolovoza 2015. uputio Consiglio di Stato (Italija) – Regione autonoma della Sardegna protiv Comune di Portoscuso
   (Predmet C-449/15)
   (2015/C 381/19)
   Jezik postupka: talijanski

      Sud koji je uputio zahtjev

   Consiglio di Stato

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelj: Regione autonoma della Sardegna

      Tuženik: Comune di Portoscuso

      Prethodno pitanje

   Protive li se načela slobode poslovnog nastana, nediskriminacije i zaštite tržišnog natjecanja iz članaka 49., 56. i 106. UFEU-a, te pravilo o razumnosti koje je u njima sadržano, nacionalnom propisu kojim je, uslijed uzastopnih zakonodavnih intervencija, određeno ponovno produljenje vremenskog ograničenja trajanja koncesija na pomorskom, jezerskom i riječnom dobru od gospodarskog značaja, koje je zakonom utvrđeno u trajanju od najmanje jedanaest godina, i na taj način očuvano isključivo pravo istog koncesionara na iskorištavanje dobra u gospodarske svrhe, bez obzira na protek vremenskog ograničenja valjanosti koje je predviđeno koncesijom koja mu je prethodno izdana, što posljedično isključuje zainteresirane gospodarske subjekte od dodjele dobra na temelju postupaka javne nabave?


title: Predmet C-369/14: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 31. srpnja 2014. uputio Landgericht Köln (Njemačka) – Sommer Antriebs- und Funktechnik GmbH protiv Rademacher Geräte-Elektronik GmbH & Co. KG

text:
               8.12.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 439/15

         Zahtjev za prethodnu odluku koji je 31. srpnja 2014. uputio Landgericht Köln (Njemačka) – Sommer Antriebs- und Funktechnik GmbH protiv Rademacher Geräte-Elektronik GmbH & Co. KG
   (Predmet C-369/14)
   (2014/C 439/22)
   Jezik postupka: njemački

      Sud koji je uputio zahtjev

   Landgericht Köln

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelj: Sommer Antriebs- und Funktechnik GmbH

      Tuženik: Rademacher Geräte-Elektronik GmbH & Co. KG

      Prethodna pitanja

               1.

               Treba li članak 2. stavak 1., članak 3. točku (a) te Prilog I.A i Prilog I.B Direktivi 2002/96/EZ (1) Europskog parlamenta i Vijeća od 27. siječnja 2003. o otpadnoj električnoj i elektroničkoj opremi i/ili članak 2. stavak 1. točku (a), članak 3. stavak 1. točku (a) te Prilog I. i Prilog II. Direktivi 2012/19/EU (2) Europskog parlamenta i Vijeća od 4. srpnja 2012. o otpadnoj električnoj i elektroničkoj opremi tumačiti tako da motori (garažnih) vrata koji se pokreću na električni napon od oko 220 V do 240 V, a koji su namijenjeni tomu da zajedno s (garažnim) vratima budu ugrađeni u opremu zgrade, ulaze u pojam električne i elektroničke opreme, a osobito pojam električnih i elektroničkih alata?

               2.

               U slučaju potvrdnog odgovora na prvo pitanje:
               Treba li Prilog I.A točku 6. i Prilog I.B točku 6. Direktivi 2002/96/EZ i/ili članak 3. stavak 1. točku (b), Prilog I. točku 6., Prilog II. točku 6. Direktivi 2012/19/EU tumačiti tako da motore (garažnih vrata) u skladu s prvim pitanjem treba smatrati dijelom velikih nepokretnih industrijskih alata u smislu tih propisa?

               3.

               U slučaju potvrdnog odgovora na prvo i negativnog odgovora na drugo pitanje:
               Treba li članak 2. stavak 1. Direktive 2002/96/EZ i/ili članak 2. stavak 3. točku (b) Direktive 2012/19/EU tumačiti tako da motore (garažnih vrata) u skladu s prvim pitanjem treba smatrati dijelom druge vrste uređaja koji ne ulazi u područje primjene dotične direktive?

      (1)  Direktiva 2002/96/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 27. siječnja 2003. o otpadnoj električnoj i elektroničkoj opremi – Zajednička izjava Europskog parlamenta, Vijeća i Komisije o članku 9. (SL L 37, str. 24.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 15., svezak 13., str. 25.).

      (2)  SL L 197, str. 38.


title: Predmet C-263/14: Tužba podnesena 28. svibnja 2014. – Europski parlament protiv Vijeća Europske unije

text:
               21.7.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 235/11

         Tužba podnesena 28. svibnja 2014. – Europski parlament protiv Vijeća Europske unije
   (Predmet C-263/14)
   2014/C 235/16
   Jezik postupka: engleski

      Stranke

      Tužitelj: Europski parlament (zastupnici: R. Passos, A. Caiola, M. Allik, agenti)

      Tuženik: Vijeće Europske unije

      Tužbeni zahtjev

               —

               da se poništi Odluku Vijeća 2014/198/ZVSP od 10. ožujka 2014. o potpisivanju i sklapanju Sporazuma između Europske unije i Republike Tanzanije o uvjetima za premještaj osoba osumnjičenih za piratstvo i s tim povezanim zaplijenjenih sredstava od pomorskih snaga pod vodstvom Europske unije u Ujedinjenu Republiku Tanzaniju (1),

               —

               da se naloži da učinci Odluke Vijeća 2014/198/CFSP od 10. ožujka 2014. ostanu na snazi dok se je ne zamijeni,

               —

               da se naloži Vijeću Europske unije snošenje troškova.

      Tužbeni razlozi i glavni argumenti

   Europski parlament smatra da je Odluka Vijeća 2014/198/ZVSP od 10. ožujka 2014. o potpisivanju i sklapanju Sporazuma između Europske unije i Republike Tanzanije o uvjetima za premještaj osoba osumnjičenih za piratstvo i s tim povezanim zaplijenjenih sredstava od pomorskih snaga pod vodstvom Europske unije u Ujedinjenu Republiku Tanzaniju ništava jer se ne odnosi isključivo na zajedničku vanjsku i sigurnosnu politiku kako to izričito propisuje članak 218. stavak 6. podstavak 2. UFEU.
   Europski parlament smatra da se Sporazum između Europske Unije i Republike Tanzanije također odnosi na pravosudnu suradnju u kaznenim stvarima i policijsku suradnju tako obuhvaćajući područja gdje se primjenjuje redovni zakonodavni postupak.
   Prema tome, ovaj Sporazum je trebao biti zaključen na temelju materijalnih pravnih osnova članaka 37. UEU-a i 82. i 87. UFEU-a nakon dobivanja suglasnosti Europskog parlamenta prema članku 218. stavku 6. točki (a) UFEU-a.
   Iz ovog razloga Vijeće je povrijedilo Ugovore tako što nije izabralo ispravnu pravnu osnovu za zaključenje Sporazuma.
   Nadalje, Europski parlament smatra da je Vijeće povrijedilo članak 218. stavak 10. UFEU jer nije u potpunosti i odmah izvijestilo o svim fazama pregovora i zaključenja Sporazuma.
   Ukoliko Sud Europske unije poništi spornu Odluku, Europski parlament u svakom slučaju predlaže da Sud iskoristi svoje diskrecijsko pravo da održi na snazi učinke sporne Odluke u skladu s člankom 264. stavkom 2. UFEU do trenutka njene zamjene.

      (1)  SL L 108, str. 1


title: Predmet C-37/16: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 22. siječnja 2016. uputio Naczelny Sąd Administracyjny (Poljska) – Minister Finansów protiv Stowarzyszeniu Artystów Wykonawców Utworów Muzycznych i Słowno-Muzycznych SAWP z siedzibą w Warszawie (SAWP)

text:
               25.4.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 145/17

         Zahtjev za prethodnu odluku koji je 22. siječnja 2016. uputio Naczelny Sąd Administracyjny (Poljska) – Minister Finansów protiv Stowarzyszeniu Artystów Wykonawców Utworów Muzycznych i Słowno-Muzycznych SAWP z siedzibą w Warszawie (SAWP)
   (Predmet C-37/16)
   (2016/C 145/22)
   Jezik postupka: poljski

      Sud koji je uputio zahtjev

   Naczelny Sąd Administracyjny

      Stranke glavnog postupka

      Podnositelj žalbe u kasacijskom postupku: Minister Finansów

      Druga stranka u kasacijskom postupku: Stowarzyszenie Artystów Wykonawców Utworów Muzycznych i Słowno-Muzycznych SAWP z siedzibą w Warszawie (SAWP)

      Prethodna pitanja

               1.

               Isporučuju li autori, izvođači i drugi nositelji prava, u smislu članka 24. stavka 1. i članka 25. točke (a) Direktive Vijeća 2006/112/EZ od 28. studenoga 2006. o zajedničkom sustavu poreza na dodanu vrijednost (1), usluge proizvođačima i uvoznicima snimača zvuka i sličnih uređaja i praznih medija, od kojih organizacije za kolektivno ostvarivanje prava ubiru naknadu za prodaju tih uređaja i medija za račun tih autora, izvođača i drugih nositelja prava, ali u svoje ime?

               2.

               Ako je odgovor na prvo pitanje potvrdan, nastupaju li organizacije za kolektivno ostvarivanje prava, kada ubiru naknadu za prodaju uređaja i medija od proizvođača i uvoznika, kao porezni obveznici u smislu članka 28. Direktive Vijeća 2006/112/EZ od 28. studenoga 2006. o zajedničkom sustavu poreza na dodanu vrijednost, koji moraju te transakcije evidentirati na računu koje izdaju odnosnim proizvođačima i uvoznicima snimača zvuka i drugih sličnih uređaja te praznih medija, u skladu s člankom 220. stavkom 1. točkom 1. te direktive, a na kojem je iskazan PDV koji se duguje za ubiranje naknada, i moraju li autori, izvođači i drugi nositelji prava, kad im se podijele ubrane naknade, evidentirati te naknade s računom na kojem je iskazan PDV, a koji je izdan organizaciji za kolektivno ostvarivanje prava koja je ubrala naknade?

      (1)  SL L 347, str. 1.; SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 9., svezak 1., str. 120.


title: Predmet C-371/15: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 13. srpnja 2015. uputio Tribunal Supremo (Španjolska) – Cepsa Quimica, S.A. protiv Administración del Estado

text:
               21.9.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 311/39

         Zahtjev za prethodnu odluku koji je 13. srpnja 2015. uputio Tribunal Supremo (Španjolska) – Cepsa Quimica, S.A. protiv Administración del Estado
   (Predmet C-371/15)
   (2015/C 311/43)
   Jezik postupka: španjolski

      Sud koji je uputio zahtjev

   Tribunal Supremo

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelj: Cepsa Quimica, S.A.

      Druga stranka u postupku: Administración del Estado

      Prethodna pitanja

               1.

               Je li Odluka 2013/448/EU (1) protivna članku 296. Ugovora o funkcioniranju Europske unije i članku 41. Povelje Europske unije o temeljnim pravima (2), u dijelu u kojem je faktor korekcije utvrđen pomoću mehanizma koji, povređujući obvezu obrazlaganja, ne dopušta dotičnim operaterima postrojenjâ da se upoznaju s podacima, izračunima i mjerilima koji su uzeti u obzir prilikom utvrđivanja tog faktora?

               2.

               S obzirom na način na koji definira i utvrđuje gornju granicu industrijskih emisija i međusektorski faktor korekcije predviđene u članku 10.a stavku 5. Direktive 2003/87/EZ (3) i članku 15. Odluke 2011/278/EU (4), povređuje li se Odlukom 2013/448/EU članak 10.a stavak 1. i članak 23. stavak 3. navedene direktive iz 2003. zbog toga što nije donesena u skladu s regulatornim postupkom uz nadzor uređenog Odlukom 1999/468/EZ (5)?

               3.

               Uzimajući u obzir da Odluka 2013/448/EU i/ili članak 15. Odluke 2011/278/EU stvaraju nesrazmjer između:

                           —

                           osnove za izračunavanje uređene člankom 10.a stavkom 5. točkama (a) i (b) [Direktive 2003/87/EZ] […], time što u te osnove nisu uključene emisije koje proizlaze iz proizvodnje struje povezane s izgaranjem otpadnih plinova i kogeneracijom topline koja se događa u postrojenjima navedenim u Prilogu I. navedenoj direktivi, i

                           —

                           mjerila uspostavljenih člankom 10.a stavcima 1. i 4. navedene direktive za besplatnu dodjelu emisijskih jedinica, koje uključuju tu vrstu emisija:

                                       a)

                                       povređuju li se Odlukom 2013/448/EU i/ili člankom 15. Odluke 2011/278/EU članak 10.a stavak 5. u vezi s člankom 3. točkom (u) i člankom 10.a stavkom 1. trećim podstavkom in fine Direktive 2003/87/EZ u dijelu u kojem se smatra da emisije proizvedene izgaranjem otpadnih plinova ili generacijom topline u postrojenjima za proizvodnju električne energije navedenima u Prilogu I. spomenutoj direktivi predstavljaju u svakom slučaju emisije „proizvođača električne energije” za potrebe utvrđivanja gornje granice industrijskih emisija i da ih stoga treba isključiti iz tog izračuna?

                                       b)

                                       čak i u slučaju niječnog odgovora na prethodno pitanje, povređuju li se Odlukom 2013/448/EU i/ili člankom 15. Odluke 2011/278/EU članak 10.a stavak 5. Direktive 2003/87/EZ i/ili ciljevi te direktive u dijelu u kojem se njima iz osnove za izračunavanje gornje granice industrijskih emisija koje uređuje navedena odredba isključuju emisije koje proizlaze iz proizvodnje električne energije iz otpadnih plinova i kogeneracije topline, proizvedenih u postrojenjima navedenima u Prilogu I. navedenoj direktivi, a za koje se ipak mogu dodijeliti besplatne emisijske jedinice u skladu s člankom 10.a stavcima 1. do 4. iste direktive?

               4.

               Jesu li Odluka Komisije 2013/448/EU i, ako je primjenjiva, Odluka 2011/78/EU kojom se prethodna provodi, protivne članku 10.a stavku 12. Direktive, zbog toga što proširuju međusektorski faktor korekcije na sektore definirane u Odluci Komisije 2010/2/EU (6) (sada Odluka Komisije 2014/746/EU) (7) kao sektore izložene značajnom riziku od istjecanja ugljika, uz posljedično smanjenje dodijeljenih besplatnih emisijskih jedinica?

               5.

               Povređuje li se Odlukom [2013/448/EU] članak 10.a stavak 5. Direktive 2003/87/EZ u dijelu u kojem Europska komisija, za potrebe utvrđivanja verificiranih emisija ostvarenih u razdoblju od 2005.-2007. na koje se odnose točke (a) i (b) navedenog stavka,

                           a)

                           nije uzela u obzir emisije koje nisu zabilježene u neovisnom dnevniku transakcija Zajednice, čak i ako je bila riječ o emisijama koje nije bilo obvezno zabilježiti u promatranom razdoblju;

                           b)

                           je izvela zaključke, koliko je to bilo moguće, o relevantnim iznosima emisija iz verificiranih emisija iz godina nakon 2008., primjenjujući faktor od 1,74 % u obrnutom smjeru;

                           c)

                           je isključila sve emisije proizašle iz postrojenja zatvorenih prije 30. lipnja 2011.?

      (1)  Odluka Komisije 2013/448/EU od 5. rujna 2013. o nacionalnim provedbenim mjerama za prijelaznu besplatnu dodjelu emisijskih jedinica stakleničkih plinova u skladu s člankom 11. stavkom 3. Direktive 2003/87/EZ Europskog parlamenta i Vijeća (SL L 240, str. 27.)

      (2)  SL 2000, C364, str. 1.

      (3)  Direktiva 2003/87/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 13. listopada 2003. o uspostavi sustava trgovanja emisijskim jedinicama stakleničkih plinova unutar Zajednice i o izmjeni Direktive Vijeća 96/61/EZ (SL L 275, str. 32.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 15., svezak 9., str. 28.)

      (4)  Odluka Komisije 2011/278/EU od 27. travnja 2011. o utvrđivanju prijelaznih propisa na razini Unije za usklađenu besplatnu dodjelu emisijskih jedinica na temelju članka 10.a Direktive 2003/87/EZ Europskog parlamenta i Vijeća (SL L 130, str. 1.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 15., svezak 29., str. 257.)

      (5)  Odluka Vijeća 1999/468/EZ od 28. lipnja 1999. o utvrđivanju postupaka za izvršavanje provedbenih ovlasti dodijeljenih Komisiji (SL L 184, str. 23.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 1., svezak 17., str. 36.)

      (6)  Odluka Komisije 2010/2/EU od 24. prosinca 2009. o utvrđivanju, u skladu s Direktivom 2003/87/EZ Europskog parlamenta i Vijeća, popisa sektora i podsektora koji se smatraju izloženima značajnom riziku od istjecanja ugljika (SL 2010., L 1, str. 10.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 15., svezak 29., str. 236.)

      (7)  SL L 308, str. 114.


title: Predmet C-494/14: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 6. studenog 2014. uputio tribunal de première instance de Bruxelles (Belgija) – Europska unija, koja djeluje putem Europske komisije, protiv Axa Belgium SA

text:
               2.2.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 34/8

         Zahtjev za prethodnu odluku koji je 6. studenog 2014. uputio tribunal de première instance de Bruxelles (Belgija) – Europska unija, koja djeluje putem Europske komisije, protiv Axa Belgium SA
   (Predmet C-494/14)
   (2015/C 034/07)
   Jezik postupka: francuski

      Sud koji je uputio zahtjev

   Tribunal de première instance de Bruxelles

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelji: Europska unija, koja djeluje putem Europske komisije

      Tuženik: Axa Belgium SA

      Prethodna pitanja

               1.

               Treba li pojam „treće strane” iz članka 85.a stavka 1. Pravilnika o osoblju EU-a tumačiti autonomno u pravu Unije ili on upućuje na značenje koje taj pojam ima u nacionalnom pravu?

               2.

               U slučaju da treba imati autonomni doseg, treba li ga tumačiti tako da se odnosi na svaku osobu koja je izazvala smrt, ozljedu ili bolest ili samo na osobu koja se smatra odgovornom zbog greške koju je počinila?

               3.

               U slučaju da pojam „treća strana” upućuje na nacionalno pravo, nameće li pravo Unije nacionalnom sucu da usvoji regresnu tužbu koju je podnijela Europska unija kada je jedan od članova njezina osoblja bio žrtva prometne nezgode u kojoj je sudjelovalo vozilo čija odgovornost nije utvrđena, u mjeri u kojoj članak 29.a zakona o obveznom osiguranju od odgovornosti za upotrebu motornih vozila od 21. studenoga 1989. predviđa automatsku naknadu slabim sudionicima od strane osiguravatelja koji pokrivaju odgovornost vlasnika, vozača ili posjednika motornih vozila koji su sudjelovali u nesreći, bez potrebe utvrđivanja odgovornosti potonjih?

               4.

               Podrazumijeva li sadržaj ili sustav odredbi Pravilnika o osoblju EU-a da troškovi Europske unije u skladu s člancima 73. i 78. tog Pravilnika trebaju definitivno ostati na njen teret?


title: Spojeni predmeti C-359/11 i C-400/11: Presuda Suda (četvrto vijeće) od 23. listopada 2014. (zahtjevi za prethodnu odluku koje je uputio Bundesgerichtshof -Njemačka) – Alexandra Schulz protiv Technische Werke Schussental GmbH und Co.KG i Josef Egbringhoff protiv Stadtwerke Ahaus GmbH (Zahtjev za prethodnu odluku — Direktive 2003/54/EZ i 2003/55/EZ — Zaštita potrošača — Unutarnje tržište električne energije i prirodnog plina — Nacionalni propis kojim se određuje sadržaj ugovorâ sklopljenih s potrošačima obuhvaćenima obvezom univerzalne opskrbe — Jednostrana izmjena cijene usluge od strane pružatelja usluge — Pravodobno obavještavanje, prije stupanja na snagu te izmjene, o njezinim razlozima, uvjetima i opsegu)

text:
               8.12.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 439/2

         Presuda Suda (četvrto vijeće) od 23. listopada 2014. (zahtjevi za prethodnu odluku koje je uputio Bundesgerichtshof -Njemačka) – Alexandra Schulz protiv Technische Werke Schussental GmbH und Co.KG i Josef Egbringhoff protiv Stadtwerke Ahaus GmbH
   (Spojeni predmeti C-359/11 i C-400/11) (1)

   ((Zahtjev za prethodnu odluku - Direktive 2003/54/EZ i 2003/55/EZ - Zaštita potrošača - Unutarnje tržište električne energije i prirodnog plina - Nacionalni propis kojim se određuje sadržaj ugovorâ sklopljenih s potrošačima obuhvaćenima obvezom univerzalne opskrbe - Jednostrana izmjena cijene usluge od strane pružatelja usluge - Pravodobno obavještavanje, prije stupanja na snagu te izmjene, o njezinim razlozima, uvjetima i opsegu))
   (2014/C 439/02)
   Jezik postupka: njemački

      Sud koji je uputio zahtjev

   Bundesgerichtshof

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelji: Alexandra Schulz i Josef Egbringhoff

      Tuženici: Technische Werke Schussental GmbH und Co.KG i Stadtwerke Ahaus GmbH

      Izreka

   Članak 3. stavak 5. Direktive 2003/54/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 26. lipnja 2003. o zajedničkim pravilima za unutarnje tržište električne energije i stavljanju izvan snage Direktive 96/92/EZ u vezi s njezinim Prilogom A, te članak 3. stavak 3. Direktive 2003/55/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 26. lipnja 2003. o zajedničkim pravilima za unutarnje tržište prirodnog plina i stavljanju izvan snage Direktive 98/30/EZ u vezi s njezinim Prilogom A treba tumačiti u smislu da su im protivni nacionalni propisi poput onih o kojima je riječ u glavnim postupcima, kojima se određuje sadržaj ugovorâ o opskrbi električnom energijom i plinom sklopljenima s potrošačima obuhvaćenima obvezom univerzalne opskrbe i predviđa mogućnost izmjene tarife za tu opskrbu, ali se ne osigurava da kupci prije stupanja na snagu te izmjene budu pravodobno obaviješteni o njezinim razlozima, uvjetima i opsegu.

      (1)  SL C 311, 22.10.2011.


title: Predmet C-685/13: Rješenje predsjednika Suda od 11. studenoga 2014. (zahtjev za prethodnu odluku Tribunal de première instance de Liège – Belgija) – Belgacom SA protiv Commune de Fléron

text:
               19.1.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 16/23

      Rješenje predsjednika Suda od 11. studenoga 2014. (zahtjev za prethodnu odluku Tribunal de première instance de Liège – Belgija) – Belgacom SA protiv Commune de Fléron
      (Predmet C-685/13) (1)

      (2015/C 016/34)
      Jezik postupka: francuski
      Predsjednik Suda odredio je brisanje predmeta.

         (1)  SL C 61, 1.3.2014.


               9.3.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 73/23

         Postupak koji je društvo Konkurrenten.no AS pokrenulo protiv Nadzornog tijela EFTA-e 11. siječnja 2017.
   (Predmet E-1/17)
   (2017/C 73/13)
   Društvo Konkurrenten.no AS, koje zastupa odvjetnik Jon Midthjell, Advokatfirmaet Midthjell AS, Grev Wedels plass 5, N-0151 Oslo, Norveška, pokrenulo je 11. siječnja 2017. postupak protiv Nadzornog tijela EFTA-e pred Sudom EFTA-e.
   Tužitelj od Suda EFTA-e zahtijeva:

               1.

               da poništi Odluku Nadzornog tijela EFTA-e br. 179/15/COL od 7. svibnja 2015. te

               2.

               naloži tuženiku i svim strankama koje su se uključile u postupak da plate troškove.

         Pravna pozadina i činjenična osnova te navedeni razlozi:

               —

               tužitelj, Konkurrenten.no AS, operater je u privatnom vlasništvu na tržištu ekspresnih autobusa između središnjih i južnih regija Norveške.

               —

               Konkurrenten je 23. ožujka 2011. podnio protiv Norveške kombiniranu pritužbu povezanu s državnim potporama i javnom nabavom, na temelju čega je Nadzorno tijelo EFTA-e pokrenulo dvije zasebne istrage: istragu o pitanjima povezanima s javnom nabavom (predmeti Nadzornog tijela EFTA-e br. 69548 i 69656) i istragu o pitanjima povezanima s državnim potporama (predmeti Nadzornog tijela EFTA-e br. 69694 i 73321).

               —

               U pogledu dijela pritužbe koji se odnosi na javnu nabavu Nadzorno tijelo EFTA-e donijelo je 27. lipnja 2012. obrazloženo mišljenje protiv Norveške.

               —

               U pogledu dijela pritužbe koji se odnosi na državne potpore donesena je osporavana odluka br. 179/15/COL od 7. svibnja 2015.

               —

               U skladu s člankom 5. osporavane odluke norveška tijela dopisom od 7. srpnja 2015. obavijestila su Nadzorno tijelo EFTA-e da je nezakonita potpora dodijeljena društvu Nettbuss, tužiteljevu konkurentu, ukupno iznosila 99 453 890 NOK.

               —

               Rok iz članka 4. osporavane odluke do kojega je Norveška morala osigurati povrat sredstava nezakonite potpore istekao je 7. rujna 2015., a da povrat nije izvršen.

               —

               Nettbuss je odbio izvršiti zatraženi povrat te su zbog sukoba oko povrata norveška nadležna tijela dopisom od 6. listopada 2015. zatražila od Nadzornog tijela EFTA-e pojašnjenje osporavane odluke. U svojem odgovoru od 26. listopada 2015. Nadzorno tijelo EFTA-e objasnilo je da se ne slaže s tumačenjem norveških tijela i stalo na stranu Nettbussa.

               —

               U naknadnom dopisu Nadzornom tijelu EFTA-e od 12. studenoga 2015. norveška tijela navela su da će se, kao rezultat tumačenja osporavane odluke od strane Nadzornog tijela EFTA-e, traženi iznos povrata trebati znatno smanjiti.

               —

               Okrug Aust-Agder i Nettbuss 8. rujna 2016. sklopili su sporazum o namiri u skladu s kojim Nettbuss pristaje vratiti 5 000 000 NOK.

               —

               Tužitelj se ne slaže s tumačenjem Nadzornog tijela EFTA-e i navodi da na temelju osporavane odluke ostaje netaknuta praktički sva državna potpora koju je Nettbuss primio od okruga Aust-Agder tijekom desetogodišnjeg razdoblja (2004. – 2014.).


title: Predmet T-559/13: Tužba podnesena 25. listopada 2013. — Giovanni Cosmetics protiv OHIM-a — Vasconcelos & Gonçalves (GIOVANNI GALLI)

text:
               25.1.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 24/23

         Tužba podnesena 25. listopada 2013. — Giovanni Cosmetics protiv OHIM-a — Vasconcelos & Gonçalves (GIOVANNI GALLI)
   (Predmet T-559/13)
   2014/C 24/41
   Jezik na kojem je tužba podnesena: engleski

      Stranke

      Tužitelj: Giovanni Cosmetics, Inc. (Rancho Dominguez, Sjedinjene Države) (zastupnici: J. van den Berg i M. Meddens-Bakker, odvjetnici)

      Tuženik: Ured za usklađivanje na unutarnjem tržištu (žigovi i dizajni)

      Druga stranka u postupku pred žalbenim vijećem: Vasconcelos & Gonçalves, SA (Lisabon, Portugal)

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

               —

               ukine odluku drugog žalbenog vijeća Ureda za usklađivanje na unutarnjem tržištu (žigovi i dizajni) od 13. kolovoza 2013. donesenu u predmetu R 1189/2012-2;

               —

               naloži odbijanje prijave žiga Zajednice br. 9 232 471;

               —

               naloži tuženiku snošenje troškova postupka.

      Tužbeni razlozi i glavni argumenti

      Podnositelj prijave žiga Zajednice: druga stranka u postupku pred žalbenim vijećem

      Predmetni žig Zajednice: figurativni žig koji sadrži verbalni element GIOVANNI GALLI za proizvode i usluge u razredima 3, 14 i 18 — prijava žiga Zajednice br. 9 232 471

      Nositelj žiga ili znaka navedenog u postupku prigovora: tužitelj

      Navedeni žig ili znak: registracija žiga Zajednice br. 2 404 283 za verbalni žig GIOVANNI za proizvode u razredu 3

      Odluka odjela za prigovore: prigovor je u cijelosti odbačen

      Odluka žalbenog vijeća: žalba je odbijena

      Tužbeni razlozi: povreda članka 8. stavka 1. točke (b) Uredbe (EZ) br. 207/2009.


title: Predmet F-19/13: Rješenje Službeničkog suda od 29. kolovoza 2016. – Boyd protiv Komisije

text:
               10.10.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 371/35

         Rješenje Službeničkog suda od 29. kolovoza 2016. – Boyd protiv Komisije
   (Predmet F-19/13) (1)

   (2016/C 371/42)
   Jezik postupka: francuski
   Predsjednik trećeg vijeća odredio je brisanje predmeta.

      (1)  SL C 123, 27. 4. 2013., str. 30


title: Predmet F-14/12 RENV: Rješenje Službeničkog suda (prvo vijeće) od 30. rujna 2015. – Schönberger protiv Revizorskog suda (Javna služba — Dužnosnici — Vraćanje predmeta na ponovno suđenje Službeničkom sudu nakon ukidanja — Promaknuće — Postupak promaknuća za 2011. — Odbijanje promaknuća — Tužba koja je djelomično očito nedopuštena i djelomično očito neosnovana)

text:
               9.11.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 371/46

         Rješenje Službeničkog suda (prvo vijeće) od 30. rujna 2015. – Schönberger protiv Revizorskog suda
   (Predmet F-14/12 RENV)
   ((Javna služba - Dužnosnici - Vraćanje predmeta na ponovno suđenje Službeničkom sudu nakon ukidanja - Promaknuće - Postupak promaknuća za 2011. - Odbijanje promaknuća - Tužba koja je djelomično očito nedopuštena i djelomično očito neosnovana))
   (2015/C 371/47)
   Jezik postupka: njemački

      Stranke

      Tužitelj: Peter Schönberger (Luxembourg, Luksemburg) (zastupnik: O. Mader, odvjetnik)

      Tuženik: Revizorski sud Europske unije (zastupnici: B. Schäfer i Í. Ní Riagáin Düro, agenti)

      Predmet

   Zahtjev za poništenje tuženikove odluke da se tužitelja ne promakne u razred AD 13 u okviru postupka promaknuća za 2011.

      Izreka rješenja

               1.

               Tužba se odbacuje kao dijelom očito nedopuštena i odbija kao dijelom očito neosnovana.

               2.

               P. Schönberger u predmetima F-14/12 i F-14/12 RENV snosi vlastite troškove kao i troškove Revizorskog suda Europske unije.

               3.

               Revizorski sud Europske unije u predmetu T-26/14 P snosi vlastite troškove kao i troškove P. Schönbergera.


title: Predmet C-559/13: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 30. listopada 2013. uputio Bundesfinanzhof (Njemačka) — Finanzamt Dortmund-Unna protiv Josefa Grünewalda

text:
               15.2.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 45/17

         Zahtjev za prethodnu odluku koji je 30. listopada 2013. uputio Bundesfinanzhof (Njemačka) — Finanzamt Dortmund-Unna protiv Josefa Grünewalda
   (Predmet C-559/13)
   2014/C 45/31
   Jezik postupka: njemački

      Sud koji je uputio zahtjev

   Bundesfinanzhof

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelj: Finanzamt Dortmund-Unna

      Tuženik: Josef Grünewald

      Prethodno pitanje

   Je li članku 63. Ugovora o funkcioniranju Europske unije protivan propis države članice prema kojem se privatne uplate uzdržavanja nerezidentnih stranih poreznih obveznika koje su povezane s prijenosom tuzemne imovine koja donosi prihod tijekom tzv. očekivanog nasljeđivanja ne mogu odbiti od poreza dok se odgovarajuće uplate kod neograničene porezne obveze mogu odbiti, ali odbitak rezultira odgovarajućom poreznom obvezom (neograničeno porezno obveznog) primatelja uplate?


title: Predmet F-91/13: Presuda Službeničkog suda (treće vijeće) od 1. listopada 2014. – DF protiv Komisije (Javna služba — Primici od rada — Naknada za život u inozemstvu — Putni troškovi — Upućivanje tužitelja u zemlju čiji je on državljanin — Uvjet propisan člankom 4. stavkom 1. točkom (b) Priloga VII. Pravilnika o osoblju)

text:
               10.11.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 395/63

      Presuda Službeničkog suda (treće vijeće) od 1. listopada 2014. – DF protiv Komisije
      (Predmet F-91/13) (1)

      ((Javna služba - Primici od rada - Naknada za život u inozemstvu - Putni troškovi - Upućivanje tužitelja u zemlju čiji je on državljanin - Uvjet propisan člankom 4. stavkom 1. točkom (b) Priloga VII. Pravilnika o osoblju))
      (2014/C 395/76)
      Jezik postupka: engleski

         Stranke

         Tužitelj: DF (zastupnici: L. Levi i A. Blot, odvjetnici)

         Tuženik: Europska komisija (zastupnici: J. Currall i V. Joris, agenti, a zatim J. Currall, agent)

         Predmet

      Zahtjev za poništenje odluke Komisije kojom je od tužitelja zatražen povrat naknade za život u inozemstvu i putnih troškova koje je primio za vrijeme trajanja upućivanja u Njemačku, od 1. rujna 2009. do 31. kolovoza 2012., i zahtjev za povrat već plaćenih iznosa kao i naknada štete.

         Izreka presude

                  1.

                  Nalaže se Europskoj komisiji DF-u platiti iznos od 1 500 eura radi naknade neimovinske štete koju je pretrpio.

                  2.

                  U preostalom dijelu tužba se odbija.

                  3.

                  Europskoj komisiji nalaže se snošenje vlastitih troškova i jedne četvrtine troškova DF-a.

                  4.

                  DF snosi tri četvrtine vlastitih troškova.

         (1)  SL C 367, 14.12.2013., str. 40.


title: Predmet F-57/14: Presuda Službeničkog suda (drugo vijeće) od 21. listopada 2015. – AQ protiv Komisije (Javna služba — Dužnosnici — Uredba br. 45/2001 — Obrada osobnih podataka pribavljenih u privatne svrhe — Upravna istraga — Stegovni postupak — Prava obrane — Obveza obrazlaganja — Stegovna mjera — Proporcionalnost)

text:
               30.11.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 398/78

         Presuda Službeničkog suda (drugo vijeće) od 21. listopada 2015. – AQ protiv Komisije
   (Predmet F-57/14) (1)

   ((Javna služba - Dužnosnici - Uredba br. 45/2001 - Obrada osobnih podataka pribavljenih u privatne svrhe - Upravna istraga - Stegovni postupak - Prava obrane - Obveza obrazlaganja - Stegovna mjera - Proporcionalnost))
   (2015/C 398/92)
   Jezik postupka: francuski

      Stranke

      Tužitelj: AQ (zastupnici: L. Massaux, odvjetnik, zatim H. Mignard, odvjetnik)

      Tuženik: Europska komisija (zastupnici: J. Currall i C. Ehrbar, agenti)

      Predmet

   Zahtjev za poništenje odluke o izricanju stegovne mjere ukora tužitelju nakon provedene stegovne istrage i zahtjev za dodjeljivanje naknade štete.

      Izreka presude

               1.

               Tužba se odbija.

               2.

               AQ snosi vlastite troškove te mu se nalaže i snošenje troškova Europske komisije.

      (1)  SL C 421, 24. 11. 2014., str. 60.


title: Predmet T-216/17: Tužba podnesena 7. travnja 2017. – Mabrouk protiv Vijeća

text:
               19.6.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 195/34

         Tužba podnesena 7. travnja 2017. – Mabrouk protiv Vijeća
   (Predmet T-216/17)
   (2017/C 195/47)
   Jezik postupka: engleski

      Stranke

      Tužitelj: Mohamed Marouen Ben Ali Ben Mohamed Mabrouk (Tunis, Tunis) (zastupnici: J-R. Farthouat, N. Boulay, odvjetnici, i S. Crosby, Solicitor)

      Tuženik: Vijeće Europske unije

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

               —

               poništi Odluku Vijeća (ZVSP) 2017/153 od 27. siječnja 2017. o izmjeni Odluke 2011/72/ZVSP o mjerama ograničavanja protiv određenih osoba i subjekata s obzirom na stanje u Tunisu (SL 2017., L 23, str. 19,) u dijelu u kojem se ona primjenjuje na tužitelja; i

               —

               tuženiku naloži snošenje troškova.

      Tužbeni razlozi i glavni argumenti

   U prilog osnovanosti tužbe tužitelj ističe četiri tužbena razloga.

               1.

               Prvi tužbeni razlog, koji se temelji na tome da se zamrzavanjem tužiteljeve imovine povrjeđuje pravilo razumnog roka sadržano u članku 6. EKLJP-a i članku 47. Povelje Europske unije o temeljnim pravima.

               2.

               Drugi tužbeni razlog, koji se temelji na tome da je osnova za zamrzavanje nedostatna:

                           —

                           Suprotno dokazima koje je podnio tužitelj, Vijeće smatra da je tužitelj imovinu stekao na nezakonit način, ali u tom pogledu ne iznosi obrazloženje.

                           —

                           Tvrdeći da je tužiteljeva imovina stečena na nezakonit način Vijeće je počinilo pogrešku u činjeničnoj ocjeni, ako je uopće provelo bilo kakvu ocjenu;

                           —

                           Zamrzavanje je nesvrhovito jer je namijenjeno tome da Tunisu pomogne vratiti imovinu koja je stečena na protupravan način. Međutim, tužitelj ni jedan dio imovine nije stekao na protupravan način.

               3.

               Treći tužbeni razlog, koji se temelji na tome da se zamrzavanjem tužiteljeve imovine nakon pada predsjednika Ben Alia, povrjeđuje njegovo pravo na rad.

               4.

               Četvrti tužbeni razlog, koji se temelji na tome da je zamrzavanje u svakom slučaju neproporcionalno i da se njime povrjeđuje tužiteljevo pravo vlasništva.


title: Predmet F-5/15: Rješenje Službeničkog suda (treće vijeće) od 25. ožujka 2015. – Necci protiv Komisije (Javna služba — Dužnosnici — Mirovine — Prijenos mirovinskih prava stečenih u nacionalnom mirovinskom sustavu — Prijedlog za uračunavanje razdoblja osiguranja — Nepravodobna žalba — Nepoštovanje predsudskog postupka — Očita nedopuštenost)

text:
               26.5.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 171/36

         Rješenje Službeničkog suda (treće vijeće) od 25. ožujka 2015. – Necci protiv Komisije
   (Predmet F-5/15) (1)

   ((Javna služba - Dužnosnici - Mirovine - Prijenos mirovinskih prava stečenih u nacionalnom mirovinskom sustavu - Prijedlog za uračunavanje razdoblja osiguranja - Nepravodobna žalba - Nepoštovanje predsudskog postupka - Očita nedopuštenost))
   (2015/C 171/44)
   Jezik postupka: francuski

      Stranke

      Tužitelj: Claudio Necci (Auderghem, Belgija) (zastupnici: S. Orlandi i T. Martin, odvjetnici)

      Tuženik: Europska komisija (zastupnici: J. Currall i G. Gattinara, agenti)

      Predmet

   Zahtjev za proglašenje nezakonitim članka 9. Općih provedbenih odredbi (OPO) članka 11. stavka 2. Priloga VIII. Pravilniku i za poništenje odluke o prijenosu tužiteljevih mirovinskih prava u mirovinski sustav Unije, kojom su primijenjene nove OPO koje se odnose na članke 11. i 12. Priloga VIII. Pravilniku o osoblju.

      Izreka rješenja

               1.

               Tužba se odbacuje kao očito nedopuštena.

               2.

               C. Necci snosit će vlastite troškove.

      (1)  SL C 96, 23. 3. 2015., str. 26.


title: Predmet F-47/15: Presuda Službeničkog suda (treće vijeće) od 25. siječnja 2016. – Darchy protiv Komisije (Javna služba — Dužnosnici — Obiteljske naknade — Naknada za uzdržavano dijete — Dijete tužiteljičine supruge — Plaćanje s retroaktivnim učinkom)

text:
               14.3.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 98/62

         Presuda Službeničkog suda (treće vijeće) od 25. siječnja 2016. – Darchy protiv Komisije
   (Predmet F-47/15) (1)

   ((Javna služba - Dužnosnici - Obiteljske naknade - Naknada za uzdržavano dijete - Dijete tužiteljičine supruge - Plaćanje s retroaktivnim učinkom))
   (2016/C 098/80)
   Jezik postupka: francuski

      Stranke

      Tužitelj: Marie-Pierre Darchy (Bruxelles, Belgija) (zastupnik: É. Boigelot, odvjetnik)

      Tuženik: Europska komisija (zastupnici: T. S. Bohr i A.-C. Simon, agenti)

      Predmet

   Zahtjev za poništenje odluke o odbijanju zahtjeva za retroaktivno priznanje naknade za uzdržavanu djecu, koja se odnosi na dva djeteta tužiteljičine supruge koja kod nje borave svaki drugi tjedan, počevši od datuma sklapanja braka, kao i zahtjev za naknadu štete.

      Izreka presude

               1.

               Tužba se odbija.

               2.

               M.-P. Darchy snosi vlastite troškove te joj se nalaže snošenje troškova Europske komisije.

      (1)  SL C 190, 8. 6. 2015., str. 35


title: Predmet C-103/14: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 4. ožujka 2014. uputio Vilniaus apygardos administracinis teismas (Litva) – Bronius Jakutis i Kretingalės kooperatinė ŽŪB protiv Nacionalinė mokėjimo agentūra prie Žemės ūkio ministerijos and Lietuvos valstybė

text:
               12.5.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 142/26

         Zahtjev za prethodnu odluku koji je 4. ožujka 2014. uputio Vilniaus apygardos administracinis teismas (Litva) – Bronius Jakutis i Kretingalės kooperatinė ŽŪB protiv Nacionalinė mokėjimo agentūra prie Žemės ūkio ministerijos and Lietuvos valstybė
   (Predmet C-103/14)
   2014/C 142/34
   Jezik postupka: litavski

      Sud koji je uputio zahtjev

   Vilniaus apygardos administracinis teismas

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelj: Bronius Jakutis, Kretingalės kooperatinė ŽŪB

      Tuženik: Nacionalinė mokėjimo agentūra prie Žemės ūkio ministerijos, Lietuvos valstybė

      Druge stranke u postupku: Lietuvos Respublikos Vyriausybė, Lietuvos Respublikos žemės ūkio ministerija

      Prethodna pitanja

               1.

               U pogledu ocjene, na temelju članka 10. stavka 1. Uredbe br. 73/2009, (1) u vezi s člankom 7. i 121., razine izravnih plaćanja u starim i novim državama članicama Europske unije:

                           a.

                           Treba li se članak 7. stavak 1. Uredbe br. 73/2009, u vezi s člankom 10. stavkom 1. i člankom 121. tumačiti u smislu da je u 2012. razina izravnih plaćanja starih država članica koja prelazi 5 000 EUR 90%?

                           b.

                           U slučaju potvrdnog odgovora na prvo pitanje, znači li to da u 2012. razina izravnih plaćanja u novim i starim državama članicama nije bila izjednačena, u skladu sa sadržajem i ciljevima članka 10. stavka 1. i članka 121. Uredbe br. 73/2009?

                           c.

                           Jesu li kraj članka 10. stavka 1. Uredbe br. 73/2009 („… uzimajući u obzir sva sniženja primijenjena na temelju članka 7. stavka 1.”) i radni dokument Komisije DS/2011/14/REV 2, u kojem je za svrhe usporedbe utvrđena drugačija osnova za izravna plaćanja – u novim državama članicama Europske unije razina izravnih plaćanja ocjenjuje se bez primjene modulacije (90% u skladu s člankom 121.), dok je u starim državama članicama modulacija primijenjena (100% minus 10% u skladu s člankom 7. stavkom 1.) – protivni Ugovoru o pristupanju i načelima prava Europske unije, među ostalim načelima zaštite legitimnih očekivanja, dobre uprave, poštenog tržišnog natjecanja i zabrane diskriminacije, kao i ciljevima zajedničke poljoprivredne politike, koji su utvrđeni u članku 39. UFEU-a?

               2.

               U pogledu sukladnosti članka 10. stavka 1. i kraja posljednjeg podstavka članka 132. stavka 2. Uredbe br. 73/2009, i mjera prava Europske unije, donesenih na njihovom temelju, s Ugovorom o pristupanju i načelima Europske unije:

                           a.

                           Jesu li kraj članka 10. stavka 1. Uredbe br. 73/2009 („…uzimajući u obzir sva sniženja primijenjena na temelju članka 7. stavka 1.”) i kraj zadnjeg podstavka članka 132. stavka 2. („… uzimajući u obzir, i to od 2012., primjenu članka 7. u vezi s člankom 10.”), kao i na tom temelju doneseni radni dokument Komisije DS/2011/14/REV 2 i Provedbena odluka Komisije C(2012) 4391 final, protivni Ugovoru o pristupanju koji ne propisuje modulaciju izravnih plaćanja i smanjenje dodatnih nacionalnih izravnih plaćanja u novim državama članicama i/ili godinu u kojoj je predviđeno izjednačavanje izravnih plaćanja u novim i starim državama članicama?

                           b.

                           Jesu li članak 10. stavak 1. i zadnji podstavak članka 132. stavka 2. Uredbe br. 73/2009, kao i radni dokument Komisije DS/2011/14/REV 2 i Provedbena odluka Komisije C(2012) 4391 final, u mjeri u kojoj se, u skladu sa svojim sadržajem i ciljevima, modulacija izravnih plaćanja i smanjenje dodatnih nacionalnih izravnih plaćanja primjenjuju u 2012. u novim državama članicama Europske unije, koje primaju znatno nižu potporu nego stare države članice, protivni načelima prava Europske unije, među ostalim načelima zaštite legitimnih očekivanja, poštenog tržišnog natjecanja i zabrane diskriminacije i ciljevima zajedničke poljoprivredne politike, koji su utvrđeni u članku 39. UFEU-a, osobito cilju povećanja poljoprivredne produktivnosti?

                           c.

                           Povrjeđuje li izmjena zadnjeg podstavka članka 132. stavka 2. Uredbe br. 73/2009 („uzimajući u obzir, i to od 2012., primjenu članka 7. u vezi s člankom 10.”), izvršena u okviru postupka ispravka (SL 2010 L 43, str. 7.) (izmjena kojom je učinjena izmjena koja nije tehničke naravi, a sadržaj odredbe je bitno izmijenjen s obzirom na to da je određeno da se izjednačavanje izravnih plaćanja u novim i starim državama članicama predviđa u 2012.), načela prava Europske unije, među ostalim načela zaštite legitimnih očekivanja, pravne sigurnosti, dobre uprave i zabrane diskriminacije?

                           d.

                           Ima li riječ „dydis” [„razina”] korištena u članku 1.c istaknuta u točki 27. (b) Poglavlja 6..A („Poljoprivreda”) Priloga II. Ugovoru o pristupanju isto značenje kao riječ „lygis” [„razina”] u posljednjem podstavku članka 132. stavka 2. Uredbe br. 73/2009?

               3.

               Jesu li Provedbena odluka Komisije i radni dokument Komisije DS/2011/14/REV 2, koji nisu objavljeni u Službenom listu Europske unije i ne sadrže odgovarajuće obrazloženje (doneseni su temeljeći se isključivo na pretpostavci da je u 2012. razina izravnih plaćanja u novim i starim državama članicama izjednačena), protivni Ugovoru o pristupanju i povređuju li načela prava Europske unije, među ostalim načelo pravne sigurnosti, zaštite legitimnih očekivanja i dobre uprave? Ako je tako, treba li poništiti članak 1. stavak 4. Provedbene odluke Komisije kao protivan Uredbi br. 73/2009 i Ugovoru o pristupanju?

      (1)  Uredba Vijeća (EZ) br. 73/2009 od 19. siječnja 2009. o utvrđivanju zajedničkih pravila za programe izravne potpore za poljoprivrednike u okviru zajedničke poljoprivredne politike i utvrđivanju određenih programa potpore za poljoprivrednike, o izmjeni uredaba (EZ) br. 1290/2005, (EZ) br. 247/2006, (EZ) br. 378/2007 i stavljanju izvan snage Uredbe (EZ) br. 1782/2003 (SL 2009 L 30, str. 16.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 3., svezak 19., str. 199.).


title: Predmet T-203/17: Tužba podnesena 3. travnja 2017. – GY protiv Komisije

text:
               19.6.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 195/32

         Tužba podnesena 3. travnja 2017. – GY protiv Komisije
   (Predmet T-203/17)
   (2017/C 195/45)
   Jezik postupka: francuski

      Stranke

      Tužitelj: GY (zastupnici: S. Orlandi i T. Martin, odvjetnici)

      Tuženik: Europska komisija

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:
   utvrdi i presudi,

               —

               poništava se odluka povjerenstva za odabir EPSO/AD/293/14 od 23. prosinca 2016. da se tužitelja ne primi u centar za provjeru kandidata;

               —

               nalaže se Europskoj komisiji plaćanje ex aequo et bono procijenjenog iznosa od 5 000 eura na osnovu pretrpljene neimovinske štete;

               —

               nalaže se Europskoj komisiji, u svakom slučaju, snošenje troškova.

      Tužbeni razlozi i glavni argumenti

   U prilog osnovanosti tužbe tužitelj ističe tri tužbena razloga.

               1.

               Prvi tužbeni razlog, koji se temelji na povredi obveze obrazlaganja povjerenstva jer tužitelju nije otkrilo kriterije ocjenjivanja koji su usvojeni radi izvršenja presude od 20. srpnja 2016., GY/Komisija, F-123/15, EU:F:2016:160.

               2.

               Drugi tužbeni razlog, koji se temelji na povredi obavijesti o natječaju povjerenstva iz razloga što je arbitrarno ograničilo svoju ocjenu tužiteljeva profesionalnog iskustva temeljeći se, u trima pitanjima, samo na trajanju toga iskustva.

               3.

               Treći tužbeni razlog, koji se temelji na višestrukim očitim pogreškama u ocjeni koje je počinilo povjerenstvo za odabir, a koje su dovele do nezakonitosti odluke da se tužitelju dodijeli samo 17 od 56 bodova (s obzirom na to da je prag bio 22 boda).


title: Predmet C-386/16: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 12. srpnja 2016. uputio Lietuvos vyriausiasis administracinis teismas (Litva) – UAB ‘Toridas’ protiv Valstybinė mokesčių inspekcija prie Lietuvos Respublikos finansų ministerijos and Kauno apskrities valstybinė mokesčių inspekcija

text:
               19.9.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 343/34

         Zahtjev za prethodnu odluku koji je 12. srpnja 2016. uputio Lietuvos vyriausiasis administracinis teismas (Litva) – UAB ‘Toridas’ protiv Valstybinė mokesčių inspekcija prie Lietuvos Respublikos finansų ministerijos and Kauno apskrities valstybinė mokesčių inspekcija

   (Predmet C-386/16)
   (2016/C 343/47)
   Jezik postupka: litavski

      Sud koji je uputio zahtjev

   Lietuvos vyriausiasis administracinis teismas

      Stranke glavnog postupka

      Žalitelj: UAB „Toridas”

      Druge stranke u postupku: Valstybinė mokesčių inspekcija prie Lietuvos Respublikos finansų ministerijos, Kauno apskrities valstybinė mokesčių inspekcija

      Prethodna pitanja

               1.

               Treba li članak 138. stavak 1., 140. točku (a) i/ili članak 141. Direktive Vijeća 2006/112/EZ (1) od 28. studenoga 2006. o zajedničkom sustavu poreza na dodanu vrijednost tumačiti među ostalim, u vezi s njezinim člancima 33. i 40., na način da je u okolnostima poput onih u ovom slučaju (u glavnom postupku), isporuka robe koju je izvršio porezni obveznik sa sjedištem u prvoj državi članici oslobođena od poreza ako, prije nego što započne isporuka, stjecatelj (porezni obveznik identificiran u svrhu PDV-a u drugoj državi članici) izrazi namjeru da tu robu, prije nego ju prenese iz prve države članice, odmah proda poreznom obvezniku sa sjedištem u trećoj državi članici, za kojeg je ta roba prevezena (poslana) u tu treću državu članicu?

               2.

               Utječe li na odgovor na prvo pitanje činjenica da je dio robe prerađen prema nalogu poreznog obveznika (identificiranog u svrhu PDV-a) sa sjedištem u drugoj državi članici, prije nego što je prevezena u treću državu članicu?

      (1)  SL 2006 L 347, str. 1.


title: Predmet C-402/13: Presuda Suda (prvo vijeće) od 5. studenoga 2014. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Anotato Dikastirio Kyprou – Cipar) – Cypra Ltd protiv Kypriaki Dimokratia (Zahtjev za prethodnu odluku – Poljoprivreda – Zdravlje životinja – Uredba (EZ) br. 854/2004 – Proizvodi životinjskog podrijetla namijenjeni prehrani ljudi – Službene kontrole – Određivanje službenog veterinara – Klanje životinja)

text:
               19.1.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 16/5

      Presuda Suda (prvo vijeće) od 5. studenoga 2014. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Anotato Dikastirio Kyprou – Cipar) – Cypra Ltd protiv Kypriaki Dimokratia
      (Predmet C-402/13) (1)

      (Zahtjev za prethodnu odluku - Poljoprivreda - Zdravlje životinja - Uredba (EZ) br. 854/2004 - Proizvodi životinjskog podrijetla namijenjeni prehrani ljudi - Službene kontrole - Određivanje službenog veterinara - Klanje životinja)
      (2015/C 016/06)
      Jezik postupka: grčki

         Sud koji je uputio zahtjev

      Anotato Dikastirio Kyprou

         Stranke glavnog postupka

         Tužitelj: Cypra Ltd

         Tuženik: Kypriaki Dimokratia

         Izreka

      Odredbe Uredbe (EZ) br. 854/2004 Europskog parlamenta i Vijeća od 29. travnja 2004. o utvrđivanju posebnih pravila organizacije službenih kontrola proizvoda životinjskog podrijetla namijenjenih prehrani ljudi, kako je izmijenjena Uredbom Vijeća (EZ) br. 1791/2006 od 20. studenoga 2006., treba tumačiti tako da se u načelu ne protive tomu da nadležno tijelo odredi trenutak u kojem treba provesti klanje životinja, u svrhu imenovanja službenog veterinara za potrebe kontrole klanja, i da odbije poslati tog veterinara u dane i sate koje odredi klaonica, osim ako je objektivno nužno da se klanje provede u te dane, što treba provjeriti sud koji je uputio zahtjev za prethodnu odluku.

         (1)  SL C 274, 21.9.2013.


title: Predmet C-81/15: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 20. veljače 2015. uputio Symvoulio tis Epikrateias (Grčka) – Kapnoviomichania Karelia AE protiv Ypourgos Oikonomikon

text:
               27.4.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 138/42

         Zahtjev za prethodnu odluku koji je 20. veljače 2015. uputio Symvoulio tis Epikrateias (Grčka) – Kapnoviomichania Karelia AE protiv Ypourgos Oikonomikon
   (Predmet C-81/15)
   (2015/C 138/56)
   Jezik postupka: grčki

      Sud koji je uputio zahtjev

   Symvoulio tis Epikrateias

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelj: Kapnoviomichania Karelia AE

      Tuženik: Ypourgos Oikonomikon

      Prethodno pitanje

   Treba li Direktivu 92/12/EEZ (1), tumačenu u svjetlu općih načela prava Europske unije, a posebno načela učinkovitosti prava Unije, pravne sigurnosti i proporcionalnosti, tumačiti na način da se ona protivi primjeni na situaciju kao što je u predmetnom slučaju iz zakonske odredbe članka 108. Carinskog zakonika, sukladno kojoj se ovlašteni držatelj trošarinskog skladišta proizvoda, koji su se kretali po režimu odloženog plaćanja trošarina od njihovog poreznog skladištenja i koji su protupravno izašli iz tog režima zbog kažnjivog djela krijumčarenja, može proglasiti solidarno odgovornim za plaćanje upravnih novčanih kazni zbog krijumčarenja, neovisno o činjenici je li u trenutku počinjenja kažnjivog djela posjedovao proizvode u građanskopravnom smislu kao i neovisno o činjenici jesu li počinitelji kažnjivih djela uključeni u to kretanje s ovlaštenim držateljem trošarinskog skladišta bili u posebnom ugovornom odnosu iz kojeg bi proizlazilo da su djelovali u svojstvu njegovih zastupnika?

      (1)  Direktiva Vijeća 92/12/EEZ od 25. veljače 1992. o općim aranžmanima za proizvode koji podliježu trošarinama, te o posjedovanju, kretanju i praćenju takvih proizvoda (SL L 76, 23.3.1992., str. 1.)


title: Predmet T-609/13: Tužba podnesena 22. studenog 2013. — BlackRock protiv OHIM-a (SO WHAT DO I DO WITH MY MONEY)

text:
               25.1.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 24/33

         Tužba podnesena 22. studenog 2013. — BlackRock protiv OHIM-a (SO WHAT DO I DO WITH MY MONEY)
   (Predmet T-609/13)
   2014/C 24/61
   Jezik na kojem je tužba podnesena: engleski

      Stranke

      Tužitelj: BlackRock, Inc. (New York, Sjedinjene Države) (zastupnici: S. Malynicz, Barrister, K. Gilbert and M. Blair, Solicitors)

      Tuženik: Ured za usklađivanje na unutarnjem tržištu (žigovi i dizajni)

      Zahtjevi

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

               —

               poništi odluku četvrtog žalbenog vijeća Ureda za usklađivanje na unutarnjem tržištu (žigovi i dizajni) od 11. rujna 2013. donesenu u predmetu R 572/2013-4;

               —

               naloži tuženiku snošenje troškova postupka.

      Tužbeni razlozi i glavni argumenti

      Predmetni žig Zajednice: verbalni žig „SO WHAT DO I DO WITH MY MONEY” za usluge u razredima 35. i 36. — prijava žiga Zajednice broj 11 144 748

      Odluka ispitivača: zahtjev za registraciju žiga Zajednice odbijen je u cijelosti

      Odluka žalbenog vijeća: žalba je odbijena

      Tužbeni razlozi: Povreda članka 7. stavka 1. točke (b) Uredbe Vijeća (EZ) br. 207/2009