title: Predmet T-86/17: Tužba podnesena 10. veljače 2017. – Le Pen protiv Parlamenta

text:
               3.4.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 104/61

         Tužba podnesena 10. veljače 2017. – Le Pen protiv Parlamenta
   (Predmet T-86/17)
   (2017/C 104/85)
   Jezik postupka: francuski

      Stranke

      Tužitelj: Marine Le Pen (Saint-Cloud, Francuska) (zastupnici: M. Ceccaldi i J.-P. Le Moigne, odvjetnici)

      Tuženik: Europski parlament

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

               —

               poništi Odluku Glavnog tajnika Europskog parlamenta od 5. prosinca 2016. koja je donesena na temelju Odluke 2009/C 159/01 Predsjedništva Europskog parlamenta od 19. svibnja i 9. srpnja 2008.„o provedbenim mjerama Statuta zastupnika Europskog parlamenta”, kako je izmijenjena, kojom je utvrđen tužiteljičin dug u iznosu od 298 497,87 eura na ime nepravilno uplaćenih iznosa u okviru parlamentarne pomoći i obrazložen zahtjev za njihov povrat te je naloženo odgovornom dužnosniku da, u suradnji s računovodstvenim službenikom institucije, pokrene postupak njihova povrata na temelju članka 68. provedbenih mjera Statuta zastupnika Europskog parlamenta i članaka 66., 78., 79. i 80. Financijske uredbe (FU);

               —

               poništi obavijest o terećenju br. 2016-1560 od 6. prosinca 2016., kojom se tužiteljica obavještava o dugu od 298 497,87 eura na njeno ime koji je utvrđen nakon odluke Predsjedništva od 5. prosinca 2016., zahtjev za povrat pogrešno uplaćenih iznosa na temelju parlamentarne pomoći na temelju članka 68. mjera provedbe Statuta i članaka 66., 78., 79. i 80. FU-a;

               —

               naloži Europskom parlamentu snošenje troškova postupka u cijelosti;

               —

               naloži Europskom parlamentu da M. Le Pen na ime naknade troškova čiju je naknadu moguće tražiti plati iznos od 50 000 eura.

      Tužbeni razlozi i glavni argumenti

   U prilog osnovanosti tužbe tužiteljica ističe dvanaest tužbenih razloga.

               1.

               Prvi tužbeni razlog, koji se temelji na nenadležnosti donositelja akta. Tužiteljica smatra da je za donošenje Odluke Glavnog tajnika Europskog parlamenta od 5. prosinca 2016. (u daljnjem tekstu: pobijana odluka) nadležno Predsjedništvo Europskog parlamenta i da potpisnik odluke ne nije opravdao delegaciju nadležnosti.

               2.

               Drugi tužbeni razlog, koji se temelji na nepostojanju obrazloženja u pobijanoj odluci iako to zahtjeva članak 41. Povelje Europske unije o temeljnim pravima.

               3.

               Treći tužbeni razlog, koji se temelji na bitnoj povredi postupka jer se pobijana odluka odnosi na izvješće o istrazi Europskog ureda za borbu protiv prijevara (OLAF) koja je okončana 26. srpnja 2016., a koje nije dostavljeno tužiteljici. Tužiteljica tako nije bila saslušana i nije mogla djelotvorno iznijeti svoju obranu jer joj je Glavni tajnik odbio dostaviti isprave na kojima se temelji pobijana odluka.

               4.

               Četvrti tužbeni razlog, koji se temelji na okolnosti da Glavni tajnik Europskog parlamenta nije osobno proučio spis. Tužiteljica smatra da je potonji samo preuzeo izviješće OLAF-a a da nikad nije osobno ispitao njezin slučaj.

               5.

               Peti tužbeni razlog, koji se temelji na nepostojanju činjenica u prilog pobijane odluke i s njom povezane obavijesti o terećenju (u daljnjem tekstu: pobijani akti) jer su utvrđene činjenice netočne.

               6.

               Šesti tužbeni razlog, koji se temelji na prebacivanju tereta dokazivanja. S tim u vezi, tužiteljica smatra da nije na njoj bilo da dostavi dokaz o radu svoje parlamentarne asistentice, nego da je, upravo suprotno, na nadležnim tijelima bilo da dokažu suprotno.

               7.

               Sedmi tužbeni razlog, koji se temelji na povredi načela proporcionalnosti jer iznos čiji se povrat traži od tužiteljice nije detaljno obrazložen niti sadržava obrazloženje u pogledu metode izračuna i pretpostavlja da parlamentarna asistentica nije nikad radila za tužiteljicu.

               8.

               Osmi tužbeni razlog, koji se temelji na zlouporabi ovlasti jer su pobijani akti usvojeni s ciljem da se tužiteljici, zastupnici u Europskom parlamentu, uskrate sredstva za obnašanje njezina mandata.

               9.

               Deveti tužbeni razlog, koji se temelji na zlouporabi postupka. Tužiteljica smatra da je Glavni tajnik, kako bi izbjegao obvezu da joj pošalje OLAF-ovo izvješće kojim je raspolagao, zahtjev za dostavu tog izvješća nezakonito poslao OLAF-u koji ga nikad nije dostavio.

               10.

               Deseti tužbeni razlog, koji se temelji na diskriminatornom postupanju i postojanju fumus persecutionis jer se slučaj u okviru kojeg se odvija predmetni spor odnosi isključivo na tužiteljicu i njezinu političku stranku.

               11.

               Jedanaesti tužbeni razlog, koji se temelji na narušavanju neovisnosti zastupnice i posljedice nepostojanja imperativnog mandata. Cilj pobijanih akata nedvojbeno je povreda slobode izvršavanja tužiteljičina parlamentarnog mandata uskraćujući joj financijska sredstva koja su nužna za obavljanje njezine zadaće. Parlamentarna zastupnica ne može, osim toga, primati upute od Glavnog tajnika o načinu na koji mora izvršavati svoj mandat pod prijetnjom financijskih sankcija.

               12.

               Dvanaesti tužbeni razlog, koji se temelji na nepostojanju nezavisnosti OLAF-a jer ta agencija ne pruža nikakva jamstva nepristranosti i poštenja te je ovisna o Europskoj komisiji.


title: Predmet F-71/13: Tužba podnesena 15. srpnja 2013. — ZZ protiv EEA-e

text:
               21.9.2013

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 274/24

         Tužba podnesena 15. srpnja 2013. — ZZ protiv EEA-e
   (Predmet F-71/13)
   2013/C 274/53
   Jezik postupka: francuski

      Stranke

      Tužitelj: ZZ (zastupnici: S. Orlandi, J.-N. Louis, D. Abreu Caldas, odvjetnici)

      Tuženik: Europska agencija za okoliš (EEA)

      Predmet i opis spora

   Poništenje odluke kojom se odbija zahtjev tužitelja za pokretanje postupka unutarnjeg nadzora radi utvrđivanja ili razjašnjavanja postoji li uznemiravanje na radnom mjestu.

      Tužbeni zahtjev

               —

               Poništiti odluku tijela ovlaštenog za zaključivanje ugovora (AHCC) od 20. rujna 2012. kojom se odbija njegov zahtjev za pokretanje postupka unutarnjeg nadzora radi utvrđivanja ili preciziranja postoji li uznemiravanje na radnom mjestu;

               —

               naložiti EEA-i snošenje troškova.


title: Predmet C-429/14: Presuda Suda (treće vijeće) od 17. veljače 2016. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Lietuvos Aukščiausiasis Teismas – Litva) – Air Baltic Corporation AS protiv Lietuvos Respublikos specialiųjų tyrimų tarnyba (Zahtjev za prethodnu odluku — Zračni prijevoz — Montrealska konvencija — Članci 19., 22. i 29. — Odgovornost zračnog prijevoznika u slučaju kašnjenja u međunarodnom prijevozu putnika — Ugovor o prijevozu koji je sklopio putnikov poslodavac — Šteta uzrokovana kašnjenjem — Šteta koju je pretrpio poslodavac)

text:
               25.4.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 145/9

         Presuda Suda (treće vijeće) od 17. veljače 2016. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Lietuvos Aukščiausiasis Teismas – Litva) – Air Baltic Corporation AS protiv Lietuvos Respublikos specialiųjų tyrimų tarnyba
   (Predmet C-429/14) (1)

   ((Zahtjev za prethodnu odluku - Zračni prijevoz - Montrealska konvencija - Članci 19., 22. i 29. - Odgovornost zračnog prijevoznika u slučaju kašnjenja u međunarodnom prijevozu putnika - Ugovor o prijevozu koji je sklopio putnikov poslodavac - Šteta uzrokovana kašnjenjem - Šteta koju je pretrpio poslodavac))
   (2016/C 145/09)
   Jezik postupka: litavski

      Sud koji je uputio zahtjev

   Lietuvos Aukščiausiasis Teismas

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelj: Air Baltic Corporation AS

      Tuženik: Lietuvos Respublikos specialiųjų tyrimų tarnyba

      Izreka

   Konvenciju o ujednačavanju određenih pravila za međunarodni zračni prijevoz, zaključenu u Montrealu 28. svibnja 1999. i odobrenu u ime Europske zajednice Odlukom Vijeća 2001/539/EZ od 5. travnja 2001., posebno njezine članke 19., 22. i 29., treba tumačiti na način da zračni prijevoznik koji je sklopio ugovor o međunarodnom prijevozu s poslodavcem osoba koje se prevoze kao putnici, kao što je onaj iz glavnog postupka, odgovora tom poslodavcu za štetu uzrokovanu kašnjenjem letova koje su obavljali njegovi zaposlenici na temelju tog ugovora te koja je dovela do dodatnih troškova za tog poslodavca

      (1)  SL C 421, 24. 11. 2014.


title: Predmet C-666/13: Presuda Suda (osmo vijeće) od 20. studenoga 2014. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Finanzgericht Düsseldorf – Njemačka) – Rohm Semiconductor GmbH protiv Hauptzollamt Krefeld (Zahtjev za prethodnu odluku — Carinska unija — Tarifno razvrstavanje — Zajednička carinska tarifa — Kombinirana nomenklatura — Tarifni brojevi 8541 i 8543 — Moduli za prijenos i prijem podataka na kratkoj udaljenosti — Tarifni podbrojevi 8543 89 95 i 8543 90 80 — Pojam ‘dijelovi strojeva i električnih aparata’)

text:
               26.1.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 26/7

         Presuda Suda (osmo vijeće) od 20. studenoga 2014. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Finanzgericht Düsseldorf – Njemačka) – Rohm Semiconductor GmbH protiv Hauptzollamt Krefeld
   (Predmet C-666/13) (1)

   ((Zahtjev za prethodnu odluku - Carinska unija - Tarifno razvrstavanje - Zajednička carinska tarifa - Kombinirana nomenklatura - Tarifni brojevi 8541 i 8543 - Moduli za prijenos i prijem podataka na kratkoj udaljenosti - Tarifni podbrojevi 8543 89 95 i 8543 90 80 - Pojam ‘dijelovi strojeva i električnih aparata’))
   (2015/C 026/09)
   Jezik postupka: njemački

      Sud koji je uputio zahtjev

   Finanzgericht Düsseldorf

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelj: Rohm Semiconductor GmbH

      Tuženik: Hauptzollamt Krefeld

      Izreka

               1.

               Kombinirana nomenklatura koja je sadržana u Prilogu I. Uredbi Vijeća (EEZ) br. 2658/87 od 23. srpnja 1987. o tarifnoj i statističkoj nomenklaturi i o Zajedničkoj carinskoj tarifi, kako je izmijenjena Uredbom Komisije (EZ) br. 1832/2002 od 1. kolovoza 2002. treba se tumačiti na način da se moduli, od kojih je svaki pojedinačno sastavljen od spoja jedne svjetleće diode, jedne fotoosjetljive diode i više drugih poluvodičkih elemenata i koji se mogu koristiti kao odašiljači/prijemnici putem infracrvenih zraka kada dobivaju napajanje od aparata u koje su ugrađeni, razvrstavaju u tarifni broj 8543 te nomenklature.

               2.

               Kombiniranu nomenklaturu koja je sadržana u Prilogu I. Uredbi br. 2658/87, kako je izmijenjena Uredbom br. 1832/2002, treba tumačiti na način da moduli, poput onih o kojima se raspravlja u glavnom postupku, koji su ugrađeni u aparate za čiji mehanički ili električni rad nisu neophodni, ne predstavljaju dijelove u smislu podbroja 8543 90 80 te nomenklature, već se razvrstavaju u podbroj 8543 89 95 te nomenklature koji se odnosi na strojeve i druge električne aparate s posebnom funkcijom, a koji nisu navedeni ni uključeni drugdje u poglavlju 85. te nomenklature.

      (1)  SL C 85, 22.3.2014.


title: Predmet T-636/15: Tužba podnesena 13. studenoga 2015. – Infratel Italia i dr. protiv Komisije

text:
               18.1.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 16/49

         Tužba podnesena 13. studenoga 2015. – Infratel Italia i dr. protiv Komisije
   (Predmet T-636/15)
   (2016/C 016/59)
   Jezik postupka: talijanski

      Stranke

      Tužitelji: Infrastrutture e telecomunicazioni per l’Italia SpA (Infratel Italia SpA) (Roma, Italija), Ericsson telecomunicazioni SpA (Roma, Italija), Italdata SpA (Avellino, Italija), Linea Com Srl (Cremona, Italija) (zastupnici: G. M. Roberti, I. Perego, M. S. Serpone i M. Serpone, odvjetnici)

      Tuženik: Europska komisija

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelji od Općeg suda zahtijevaju da:

               —

               poništi odluku u cijelosti ili djelomično;

               —

               naloži Komisiji snošenje troškova.

      Tužbeni razlozi i glavni argumenti

   Ovom tužbom se zahtjeva poništenje odluke sadržane u dopisu Europske komisije (Ref. Ares[2015]3551496) od 28. kolovoza 2015, Termination of grant agreement 621078 project VIRGO.
   U potporu svojoj tužbi tužitelji ističu četiri tužbena razloga.

               1.

               Prvi tužbeni razlog temelji se na povredi prava na obranu, načela dobre uprave, članaka 41. i 48. Povelje, članka 135. Uredbe (EU, Euratom) br. 966/2012 Europskog parlamenta i Vijeća od 25. listopada 2012. o financijskim pravilima koja se primjenjuju na opći proračun Unije i o stavljanju izvan snage Uredbe Vijeća (EZ, Euratom) br. 1605/2012 (SL L 208, str. 1.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 1., svezak 7., str. 248.), članka 208. Delegirane uredbe Komisije (EU) br. 1268/2012 od 29. listopada 2012. o pravilima za primjenu Uredbe (EU, Euratom) br. 966/2012 Europskog parlamenta i Vijeća o financijskim pravilima koja se primjenjuju na opći proračun Unije (SL L 362, str. 1.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 1., svezak 9., str. 183.) i na povredi obveze obrazlaganja.

                           —

                           Komisija nije saslušala tužitelje prije donošenja odluke kojom je ukinula odluku o dodjeli bespovratnih sredstava i naložila vraćanje iznosa koji su primljeni na temelju predfinanciranja. Komisija je povrijedila tužiteljevo pravo na obranu kao i članak 135. Uredbe br. 1268/2012 te članke 41. i 48. Povelje. Nadalje, Komisija je utemeljila odluku samo na ocjenama vanjskih stručnjaka, upućujući na takve ocjene, a ne iznijevši pritom u odluci vlastito obrazloženje. Komisija je stoga povrijedila načelo dobre uprave i obvezu davanja primjerenog obrazloženja.

               2.

               Drugi tužbeni razlog temelji se na pogreškama u ocjeni, povredi obveze obrazlaganja, načela zabrane diskriminacije, članka 135. Uredbe br. 966/2012 i članka 208. Uredbe br. 1268/2012.

                           —

                           Ocjenjivanja Komisije i njezinih vanjskih stručnjaka, na kojima se temelji odluka, rezultat su pogrešnih ocjena činjenica i prava te nisu potkrijepljene dosljednim i prikladnim obrazloženjem. Komisija je također prekršila članak 135. stavke 3. i 4. Uredbe br. 966/2012.

               3.

               Treći tužbeni razlog temelji se na pogreškama u ocjeni i povredi načelâ proporcionalnosti i dobre uprave, obveze obrazlaganja, članka 135. Uredbe br. 966/2012 i članka 208. Uredbe br. 1268/2012 kao i Guide to Financial Issues relating to ICT PSP Grant Agreement.

                           —

                           Komisija nije pravilno ocijenila različit značaj pojedine naručene robe unutar projekta i time je prekršila obveze dobre uprave kao i pravila koja se na to odnose i koja su predviđena u Guide to Financial Issues relating to ICT PSP Grant Agreement. Komisija nije s tim u vezi dala ni posebno i primjereno obrazloženje.

               4.

               Četvrti tužbeni razlog temelji se na povredi članka 135. Uredbe br. 966/2012 i članka 208. Uredbe br. 1268/2012, načela proporcionalnosti kao i obvezi obrazlaganja.

                           —

                           Komisija je izdala nalog o povratu čitavog iznosa koji je bio predmet predfinanciranja, a pritom nije pravilno uzela u obzir važnost projekta u odnosu na politike Unije i višekratnu iskoristivost posla kojeg je obavio konzorcij. Komisija je time prekršila članak 135. Uredbe br. 966/2012 i članak 208. Uredbe br. 1268/2012 te načelo proporcionalnosti.


title: Predmet T-65/17: Tužba podnesena 1. veljače 2017. – Westbrae Natural protiv EUIPO-a – Kaufland Warenhandel (COCONUT DREAM)

text:
               20.3.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 86/32

         Tužba podnesena 1. veljače 2017. – Westbrae Natural protiv EUIPO-a – Kaufland Warenhandel (COCONUT DREAM)
   (Predmet T-65/17)
   (2017/C 086/42)
   Jezik na kojem je tužba podnesena: engleski

      Stranke

      Tužitelj: Westbrae Natural, Inc. (Delaware, Sjedinjene Američke Države) (zastupnik: D. McFarland, Barrister)

      Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO)

      Druga stranka pred žalbenim vijećem: Kaufland Warenhandel GmbH & Co. KG (Neckarsulm, Njemačka)

      Podaci o postupku pred EUIPO-om

      Podnositelj prijave: tužitelj

      Predmetni sporni žig: verbalni žig Unije „COCONUT DREAM” – prijava za registraciju br. 13 599 501

      Postupak pred EUIPO-om: postupak povodom prigovora

      Pobijana odluka: odluka drugog žalbenog vijeća EUIPO-a od 2. studenoga 2016. u predmetu R 182/2016-2

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

               —

               poništi pobijanu odluku;

               —

               naloži snošenje troškova u korist tužitelja.

      Tužbeni razlog

               —

               povreda članka 8. stavka 1. točke (b) Uredbe br. 207/2009.


title: Predmet T-610/17: Tužba podnesena 6. rujna 2017. – ICL-IP Terneuzen i ICL Europe Coöperatief protiv Komisije

text:
               23.10.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 357/30

         Tužba podnesena 6. rujna 2017. – ICL-IP Terneuzen i ICL Europe Coöperatief protiv Komisije
   (Predmet T-610/17)
   (2017/C 357/39)
   Jezik postupka: engleski

      Stranke

      Tužitelji: ICL-IP Terneuzen, BV (Terneuzen, Nizozemska) i ICL Europe Coöperatief UA (Amsterdam, Nizozemska) (zastupnici: R. Cana i E. Mullier, odvjetnici)

      Tuženik: Europska komisija

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelji od Općeg suda zahtijevaju da:

               —

               proglasi tužbu dopuštenom i osnovanom;

               —

               poništi Uredbu Komisije (EU) 2017/999 od 13. lipnja 2017. o izmjeni Priloga XIV. Uredbi (EZ) br. 1907/2006 Europskog parlamenta i Vijeća o registraciji, evaluaciji, autorizaciji i ograničavanju kemikalija (REACH) (SL 2017, L 150, str. 7.) u dijelu u kojem je n-propil-bromid (nPB) uvršten u Prilog XIV. Uredbi REACH;

               —

               naloži tuženiku snošenje troškova ovog postupka; i

               —

               donese bilo koju daljnju mjeru koja bi bila potrebna na temelju pravičnosti.

      Tužbeni razlozi i glavni argumenti

   U prilog osnovanosti tužbe tužitelj ističe šest tužbenih razloga.

               1.

               Prvi tužbeni razlog, koji se temelji na tomu da je Europska komisija počinila očitu pogrešku u ocijeni jer nije uzela u obzir sve relevantne činjenice i jer je povrijedila načelo dobre uprave.

                           —

                           Tužitelji tvrde da je Europska komisija počinila očitu pogrešku u ocijeni jer nije pažljivo i nepristrano razmotrila sve relevantne informacije koje su joj dostavili tužitelji iz kojih se vidi da tvar nije ispunila kriterije da bi se smatralo da se na nju treba primijeniti prioritetno uvrštavanje i da ju se treba uvrstiti u Prilog XIV. Uredbi REACH. Prema mišljenju tužiteljâ, da je Europska komisija uzela te informacije u obzir, broj bodova koje je dobila tvar bio bi niži ili sličan broju bodova za druge tvari za koje nije određeno prioritetno uvrštavanje u tom istom krugu, i ne bi ju se spornom uredbom uvrstilo u prilog XIV. Uredbi REACH.

               2.

               Drugi tužbeni razlog, koji se temelji na tomu da se spornom uredbom povrjeđuje članak 55. Uredbe REACH i postupa suprotno cilju Uredbe REACH u vezi s kompetitivnošću i također utječe na pravo na trgovanje.

                           —

                           Tužitelji tvrde da je sporna uredba protivna ciljevima kompetitivnosti iz Uredbe REACH i osobito njezinoj Glavi VII. o autorizaciji, pri čemu se utječe na kompetitivni položaj tužiteljâ i ograničava njihova prava na trgovanje na način da se za tvar određuje prioritetno uvrštavanje unatoč informacijama iz kojih se vidi da ona ne ispunjava uvjete za to uvrštavanje kao ni za uvrštavanje u Prilog XIV.

               3.

               Treći tužbeni razlog, koji se temelji na tomu da je Europska komisija povrijedila prava obrane tužiteljâ i povrijedila svoju obvezu obrazlaganja

                           —

                           Tužitelji tvrde da je Europska komisija povrijedila njihova prava obrane i povrijedila svoju obvezu obrazlaganja jer nije navela razloge zbog kojih je ta tvar „uvrštena u grupu” tvari s trichioroethylenom, unatoč tomu što je Europska Agencija za kemikalije (u Vodiču za prioritetno uvrštavanje) izrijekom priznala da se, kada se uzimaju u obzir faktori poput „uvrštavanja u grupu”, koji se službeno ne nalaze među kriterijima iz članka 58. stavka 3., mora izrijekom navesti razloge za prioritetno uvrštavanje i postupati u skladu s ulogom i svrhom preporučenih koraka u postupku autorizacije.

               4.

               Četvrti tužbeni razlog, koji se temelji na tome da se spornom uredbom povrjeđuju legitimna očekivanja tužiteljâ.

                           —

                           Tužitelji tvrde da se donošenjem sporne uredbe povrjeđuju njihova legitimna očekivanja jer ona nije u skladu s Vodičem za prioritetno uvrštavanje. Tužitelji osobito tvrde da je određivanje prioritetnog uvrštavanja i uvrštavanje nPB-a u Prilog XIV. povrijedilo njihova legitimna očekivanja u vezi s time da će se kriterij obujma i razmatranja u vezi s uvrštavanjem u grupu primijeniti onako kako su propisani u Vodiču za prioritetno uvrštavanje i Općem vodiču.

               5.

               Peti tužbeni razlog, koji se temelji na tome da se spornom uredbom povrjeđuje načelo razmjernosti.

                           —

                           Tužitelji tvrde da je Europska komisija trebala zaključit da je primjereno odgoditi uključivanje nPB u Prilog XIV. pobijanoj Uredbi, i da bi to bilo manje štetno jer tužitelji ne bi već sada snosili posljedice uvrštavanja u Prilog XIV. već samo od trenutka kada bi nPB bio pravilno uvršten u Prilog XIV. u vezi sa stvarnim postojanjem visokog relativnog prioriteta za uvrštavanje.

               6.

               Šesti tužbeni razlog, kojim se tvrdi da se spornom uredbom povrjeđuje načelo jednakosti u postupanju i načelo nediskriminacije.

                           —

                           Tužitelji tvrde da se spornom uredbom povrjeđuje načelo jednakog postupanja jer se s tom stvari — jer je se uključilo u Prilog XIV. Uredbi REACH — postupa različito u odnosu na druge tvari, uključujući žuti olovni antimon. U skladu s prijavama, obje tvari bile su u usporedivim situacijama: za obje se smatralo da u istom redu prioritetnog uvrštavanja, obje su dobile (ili su trebale dobiti) ukupan broj bodova za prioritetno uvrštavanje u iznosu 17, i u oba slučaja ocjena njihovog prioritetnog uvrštavanja podrazumijevala je razmatranja u vezi s uvrštavanjem u grupu. Međutim, u skladu s navodima tužitelja, ECHA i Europska komisija su s njima postupale na različit način, s obzirom na to da je tvar preporučena za uvrštavanje i naposljetku uvrštena u Prilog XIV., a žuti olovni antimon nije ni preporučen za uvrštavanje ni uvršten u Prilog XIV.


title: Predmet T-9/15: Tužba podnesena 9. siječnja 2015. – Ball Europe protiv OHIM-a (Crown Hellas Can)

text:
               16.3.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 89/32

         Tužba podnesena 9. siječnja 2015. – Ball Europe protiv OHIM-a (Crown Hellas Can)
   (Predmet T-9/15)
   (2015/C 089/39)
   Jezik na kojem je tužba podnesena: njemački

      Stranke

      Tužitelj: Ball Europe GmbH (Zürich, Švicarska) (zastupnik: A. Renck, odvjetnik)

      Tuženik: Ured za usklađivanje na unutarnjem tržištu (žigovi i dizajni) (OHIM)

      Druga stranka pred žalbenim vijećem: Crown Hellas Can SA (Atena, Grčka)

      Podaci o postupku pred OHIM-om

      Nositelj spornog žiga ili dizajna: tužitelj

      Sporni dizajn u pitanju: dizajn Zajednice br. 230 990-0006

      Pobijana odluka: odluka trećeg žalbenog vijeća OHIM-a od 8. rujna 2014. u predmetu R 1408/2012-3

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

               —

               poništi pobijanu odluku;

               —

               naloži tuženiku snošenje troškova postupka, uključujući troškove tužitelja i – u slučaju formalne intervencije –drugoj stranci pred žalbenim vijećem.

      Tužbeni razlozi

               —

               povreda članka 25. stavka 1. točke (b) u vezi s člankom 6. Uredbe br. 6/2002;

               —

               povreda članka 62. Uredbe br. 6/2002.


title: Predmet T-249/14: Presuda Općeg suda od 25. studenoga 2015. – Masafi protiv OHIM-a – Hd1 (masafi) („Žig Zajednice — Postupak povodom prigovora — Prijava figurativnog žiga Zajednice masafi — Raniji nacionalni verbalni žig masafi — Relativni razlog za odbijanje — Vjerojatnost dovođenja u zabludu — Članak 8. stavak 1. točka (b) Uredbe (EZ) br. 207/2009”)

text:
               18.1.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 16/32

         Presuda Općeg suda od 25. studenoga 2015. – Masafi protiv OHIM-a – Hd1 (masafi)
   (Predmet T-249/14) (1)

   ((„Žig Zajednice - Postupak povodom prigovora - Prijava figurativnog žiga Zajednice masafi - Raniji nacionalni verbalni žig masafi - Relativni razlog za odbijanje - Vjerojatnost dovođenja u zabludu - Članak 8. stavak 1. točka (b) Uredbe (EZ) br. 207/2009”))
   (2016/C 016/39)
   Jezik postupka: engleski

      Stranke

      Tužitelj: Masafi Co. LLC (Dubai, Ujedinjeni Arapski Emirati) (zastupnik: G. Hinarejos Mulliez, odvjetnik)

      Tuženik: Ured za usklađivanje na unutarnjem tržištu (žigovi i dizajni) (zastupnik: G. Schneider, agent)

      Druga stranka u postupku pred žalbenim vijećem OHIM-a: Hd1 Ltd (Huddersfield, Ujedinjena Kraljevina)

      Predmet

   Tužba protiv odluke četvrtog žalbenog vijeća OHIM-a od 17. veljače 2014. (predmet R 1131/2013-4) koja se odnosi na postupak povodom prigovora između društava Hd1 Limited i Masafi Co. LLC.

      Izreka

               1.

               Tužba se odbija.

               2.

               Nalaže se društvu Masafi Co. LLC snošenje vlastitih troškova, kao i troškova Ureda za usklađivanje na unutarnjem tržištu (žigovi i dizajni) (OHIM).

      (1)  SL C 235, 21. 7. 2014.


title: Predmet T-329/13: Tužba podnesena 4. lipnja 2013. — Chatzithoma i Chatzithoma protiv Komisije i Europske središnje banke

text:
               31.8.2013

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 252/22

         Tužba podnesena 4. lipnja 2013. — Chatzithoma i Chatzithoma protiv Komisije i Europske središnje banke
   (Predmet T-329/13)
   2013/C 252/56

   Predmetni postupak pokrenut je prije 1. srpnja 2013., datuma pristupanja Republike Hrvatske Europskoj uniji


title: Predmet C-41/14: Presuda Suda (četvrto vijeće) od 26. veljače 2015. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Cour de cassation, Francuska) – Christie’s France SNC protiv Syndicat national des antiquaires (Zahtjev za prethodnu odluku — Direktiva 2001/84/EZ — Članak 1. — Intelektualno vlasništvo — Prodaja na dražbi izvornika umjetničkih djela — Pravo slijeđenja u korist autora izvornika umjetničkog djela — Dužnik naknade po osnovi prava slijeđenja — Kupac ili prodavatelj — Sporazumno odstupanje)

text:
               27.4.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 138/19

         Presuda Suda (četvrto vijeće) od 26. veljače 2015. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Cour de cassation, Francuska) – Christie’s France SNC protiv Syndicat national des antiquaires
   (Predmet C-41/14) (1)

   ((Zahtjev za prethodnu odluku - Direktiva 2001/84/EZ - Članak 1. - Intelektualno vlasništvo - Prodaja na dražbi izvornika umjetničkih djela - Pravo slijeđenja u korist autora izvornika umjetničkog djela - Dužnik naknade po osnovi prava slijeđenja - Kupac ili prodavatelj - Sporazumno odstupanje))
   (2015/C 138/24)
   Jezik postupka: francuski

      Sud koji je uputio zahtjev

   Cour de cassation

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelj: Christie’s France SNC

      Tuženik: Syndicat national des antiquaires

      Izreka

   Članak 1. stavak 4. Direktive 2001/84/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 27. rujna 2001. o pravu slijeđenja u korist autora izvornika umjetničkog djela treba tumačiti na način da se on ne protivi tomu da se obveznik plaćanja po osnovi prava slijeđenja, koji je kao takav određen nacionalnim propisom, bilo da je to prodavatelj ili osoba koja se profesionalno bavi trgovinom umjetninama uključena u transakciju, može s bilo kojom drugom osobom, uključujući i kupca, sporazumjeti da potonja u cijelosti ili djelomično konačno snosi trošak po osnovi prava slijeđenja, ako takva pogodba ničim ne utječe na obveze i odgovornost obveznika plaćanja prema autoru.

      (1)  SL C 102, 7.4.2014.


title: Predmet F-105/14: Rješenje Službeničkog suda (treće vijeće) od 22. travnja 2015. – ED protiv ENISA-e (Javna služba — Član privremenog osoblja — Postupak odabira — Odluka o odbijanju prijave, u fazi prethodnog odabira, nakon što ju je ispitao odbor za odabir — Nepodnošenje pritužbe protiv odluke o odbijanju prijave u zakonskom roku — Zahtjev za informacijama — Odgovor tijela nadležnog za sklapanje ugovora o radu bez preispitivanja odluke o odbijanju prijave — Pritužba podnijeta protiv tog odgovora — Nepoštovanje predsudskog postupka — Očita nedopuštenost — Članak 81. Poslovnika)

text:
               8.6.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 190/32

         Rješenje Službeničkog suda (treće vijeće) od 22. travnja 2015. – ED protiv ENISA-e
   (Predmet F-105/14) (1)

   ((Javna služba - Član privremenog osoblja - Postupak odabira - Odluka o odbijanju prijave, u fazi prethodnog odabira, nakon što ju je ispitao odbor za odabir - Nepodnošenje pritužbe protiv odluke o odbijanju prijave u zakonskom roku - Zahtjev za informacijama - Odgovor tijela nadležnog za sklapanje ugovora o radu bez preispitivanja odluke o odbijanju prijave - Pritužba podnijeta protiv tog odgovora - Nepoštovanje predsudskog postupka - Očita nedopuštenost - Članak 81. Poslovnika))
   (2015/C 190/37)
   Jezik postupka: engleski

      Stranke

      Tužitelj: ED (zastupnik: S. A. Pappas, odvjetnik)

      Tuženik: Europska agencija za mrežnu i informacijsku sigurnost (zastupnici: A. Ryan, agent, D. Waelbroeck i A. Duron, odvjetnici)

      Predmet

   Zahtjev za poništenje odluke o neprihvaćanju prijave tužitelja za radno mjesto pravnika („legal officer”) kako slijedi iz obavijesti o slobodnom radnom mjestu ENISA-TA-AD-2013-05.

      Izreka rješenja

               1.

               Tužba se odbacuje kao očito nedopuštena.

               2.

               ED snosit će vlastite troškove kao i troškove Europske agencije za mrežnu i informacijsku sigurnost.

      (1)  SL C 7, 12.1.2015., str. 53.


title: Predmet C-666/15: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 14. prosinca 2015. uputio Rechtbank Noord-Holland (Nizozemska) – X, GoPro Coöperatief UA protiv Inspecteur van de Belastingdienst Douane, kantoor Rotterdam Rijnmond

text:
               21.3.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 106/10

         Zahtjev za prethodnu odluku koji je 14. prosinca 2015. uputio Rechtbank Noord-Holland (Nizozemska) – X, GoPro Coöperatief UA protiv Inspecteur van de Belastingdienst Douane, kantoor Rotterdam Rijnmond
   (Predmet C-666/15)
   (2016/C 106/13)
   Jezik postupka: nizozemski

      Sud koji je uputio zahtjev

   Rechtbank Noord-Holland

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelji: X, GoPro Coöperatief UA

      Tuženik: Inspecteur van de Belastingdienst Douane, kantoor Rotterdam Rijnmond

      Prethodna pitanja

               1.

               Treba li Komisijine napomene s objašnjenjima uz tarifni podbroj 8525 80 30 i tarifne podbrojeve 8525 80 91 i 8525 80 99 Kombinirane nomenklature (KN) tumačiti na način da se radi o „snimanju najmanje 30 minuta pojedinačne videosekvence” također i kada se pomoću „video record” načina snimaju videosekvence dulje od 30 minuta, iako se te videosekvence spremaju u posebne datoteke s trajanjem kraćim od 30 minuta te korisnik mora prilikom pregleda svaku datoteku koja je kraća od 30 minuta posebno otvarati, iako postoji mogućnost da se videosekvence sadržane u tim datotekama na osobnom računalu uz pomoć programske podrške koju isporučuje GoPro spoje jedna iza druge te tako pohrane na računalu kao jedna videosnimka u jednoj datoteci?

               2.

               Protivi li se uvrštavanju video kamera koje mogu pohraniti signale iz vanjskih izvora pod tarfini podbroj 8525 80 99 KN-a činjenica da se ti signali putem vanjskog televizora ili monitora ne mogu reproducirati s obzirom na to da te video kamere, kao što je npr. GoPro Hero 3 Silver Edition na vanjskom ekranu ili monitoru mogu reproducirati samo datoteke snimljene pomoću svojih vlastitih leća?


title: Predmet C-584/13: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 19. studenog 2013. uputio Cour de cassation (Francuska) — Directeur général des finances publiques, Mapfre warranty SpA protiv Mapfre asistencia compania internacional de seguros y reaseguros, Directeur général des finances publiques

text:
               1.2.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 31/4

         Zahtjev za prethodnu odluku koji je 19. studenog 2013. uputio Cour de cassation (Francuska) — Directeur général des finances publiques, Mapfre warranty SpA protiv Mapfre asistencia compania internacional de seguros y reaseguros, Directeur général des finances publiques
   (Predmet C-584/13)
   2014/C 31/05
   Jezik postupka: francuski

      Sud koji je uputio zahtjev

   Cour de cassation (Francuska)

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelji: Directeur général des finances publiques, Mapfre warranty SpA

      Tuženici: Mapfre asistencia compania internacional de seguros y reaseguros, Directeur général des finances publiques

      Prethodno pitanje

   Treba li članak 2. i članak 13. slovo B točku (a) Šeste direktive 77/388/EEZ (1) Vijeća od 17. svibnja 1977. tumačiti na način da aktivnost gospodarskog subjekta neovisnog od preprodavača rabljenih automobila koja se sastoji u tome da, po uplati paušalnog iznosa, osigura mehanički kvar koji bi mogao nastati na određenim dijelovima rabljenog automobila ulazi u kategoriju transakcija iz područja osiguranja koje su oslobođene od plaćanja poreza na dodanu vrijednost ili je, naprotiv, riječ o pružanju usluga?

      (1)  Šesta Direktiva Vijeća 77/388/EEZ od 17. svibnja 1977. o usklađivanju zakona država članica koji se odnose na poreze na promet — zajednički sustav poreza na dodanu vrijednost: jedinstvena osnovica za razrezivanje (SL L 145, str. 1.)


title: Predmet C-694/15: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 21. prosinca 2015. uputio Consiglio di Stato (Italija) – Vigilanza Privata Turris Srl protiv Questore di Napoli

text:
               21.3.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 106/23

         Zahtjev za prethodnu odluku koji je 21. prosinca 2015. uputio Consiglio di Stato (Italija) – Vigilanza Privata Turris Srl protiv Questore di Napoli
   (Predmet C-694/15)
   (2016/C 106/24)
   Jezik postupka: talijanski

      Sud koji je uputio zahtjev

   Consiglio di Stato

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelj: Vigilanza Privata Turris Srl

      Tuženik: Questore di Napoli

      Prethodna pitanja

               1.

               Može li se presuda Suda Europske unije Komisija/Italija, C-465/2005, EU:C:2007:781 kojom je Sud utvrdio da je talijanska država povrijedila načela iz članaka 43. i 49. UEZ-a (sloboda poslovnog nastana i pružanja usluga) predvidjevši da:

                           (a)

                           je obavljanje privatne zaštitarske djelatnosti moguće samo uz prethodno polaganje prisege vjernosti Talijanskoj Republici;

                           (b)

                           pružatelji usluga sa sjedištem u drugoj državi članici mogu obavljati privatnu zaštitarsku djelatnost samo uz dozvolu koju izdaje Prefetto (upravitelj pokrajine) s ograničenom teritorijalnom valjanošću, pri čemu se ne uzimaju u obzir obveze koje ti pružatelji već imaju u državi članici porijekla;

                           (c)

                           ta dozvola ima ograničenu teritorijalnu valjanost te se prilikom njezina izdavanja uzimaju u obzir brojnost i veličina privatnih zaštitarskih poduzetnika koji već djeluju na području o kojem je riječ;

                           (d)

                           privatni zaštitarski poduzetnici moraju imati operativno sjedište u svim pokrajinama u kojima obavljaju svoju djelatnost;

                           (e)

                           osoblje navedenih poduzetnika mora imati pojedinačnu dozvolu za obavljanje privatne zaštitarske djelatnosti, pri čemu se nadzor i provjere već izvršene u državi članici porijekla ne uzimaju u obzir;

                           (g)

                           privatni zaštitarski poduzetnici moraju imati minimalan i/ili maksimalan broj zaposlenih kako bi dobili dozvolu;

                           (h)

                           poduzetnici o kojima je riječ moraju položiti jamstvo pri Cassa depositi e prestiti (depozitna banka);

                           (i)

                           cijene usluga privatne zaštitarske djelatnosti utvrđuje Prefetto unutar unaprijed određenog stupnja oscilacije[,]
                           tumačiti na način da, sama po sebi, isključuje ovlast Pokrajinskog tijela za javnu sigurnost (Questore) da utvrđuje pravila u vezi usluga poput onih o kojima je riječ, sukladno kojima je za pružanje određenih usluga obvezno zaposliti minimalan broj zaštitara (i to dvoje);

               2.

               Iako je riječ o novom pitanju, može li se ono smatrati dovoljno sličnim da dovede do istog rješenja, s obzirom na navedene članke 43. i 49. UEZ-a?


title: Predmet C-208/14: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 25. travnja 2014. uputio Audiencia Provincial Navarra (Španjolska) – Antonia Valdivia Reche protiv Banco de Valencia S.A.

text:
               14.7.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 223/6

         Zahtjev za prethodnu odluku koji je 25. travnja 2014. uputio Audiencia Provincial Navarra (Španjolska) – Antonia Valdivia Reche protiv Banco de Valencia S.A.
   (Predmet C-208/14)
   2014/C 223/08
   Jezik postupka: španjolski

      Sud koji je uputio zahtjev

   Audiencia Provincial Navarra

      Stranke glavnog postupka

      Žalitelj: Antonia Valdivia Reche

      Druga stranka u postupku: Banco de Valencia S.A.

      Prethodno pitanje

   Kada je ugovorna odredba kojom je utvrđena stopa zatezne kamate u visini od 29 % ocijenjena nepoštenom, obvezuje li članak 6. Direktive 93/13/EEZ (1) nacionalni sud da proglasi neprimjenjivost te stope bez mogućnosti njezine izmjene iako je to izričito zatražio jedan od tuženih potrošača?

      (1)  Direktiva Vijeća 93/13/EEZ od 5. travnja 1993. o nepoštenim uvjetima u potrošačkim ugovorima (SL L 95, str. 29.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 15., svezak 12., str. 24.)


title: Predmet C-125/17: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 10. ožujka 2017. uputila Commissione tributaria provinciale di Roma (Italija) – Luigi Bisignani protiv Agenzia delle Entrate – Direzione Provinciale 1 di Roma

text:
               3.7.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 213/17

         Zahtjev za prethodnu odluku koji je 10. ožujka 2017. uputila Commissione tributaria provinciale di Roma (Italija) – Luigi Bisignani protiv Agenzia delle Entrate – Direzione Provinciale 1 di Roma
   (Predmet C-125/17)
   (2017/C 213/21)
   Jezik postupka: talijanski

      Sud koji je uputio zahtjev

   Commissione tributaria provinciale di Roma

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelj: Luigi Bisignani

      Tuženik: Agenzia delle Entrate – Direzione Provinciale 1 di Roma

      Prethodna pitanja

   Protivi li se članku 64. Ugovora o funkcioniranju Europske unije (UFEU), u vezi s prethodnim člankom 63. i daljnjim člankom 65. kao i na Direktivu Vijeća 2011/16/EU od 15. veljače 2011. (1) – u dijelu gdje je dopušteno nacionalnim zakonodavstvima da zadrže ograničenja kretanja kapitala, na snazi 31. prosinca 1993., koji potječu iz trećih zemalja ili su u njih upućeni, kako bi se spriječili mogući gubici prihoda država članica i da prikupe dokaze o nepravilnosti ili nezakonitosti transakcija za koje se smatra da su protivne poreznom zakonodavstvu ili predstavljaju zlouporabu istog, te, na temelju načela supsidijarnosti i proporcionalnosti iz članka 5. Ugovora o Europskoj uniji, dopuštaju razlikovanje između poreznih obveznika koji se ne nalaze u toj situaciji glede mjesta njihova boravišta ili mjesta ulaganja njihovog kapitala – nacionalni propis kojim je, u smislu članka 9. stavka 1. točki (c) i (d) Zakona br. 97 od 6. kolovoza 2013. (Europski zakon iz 2013.), barem prema tumačenju kojeg su obje stranke predložile, navodno definitivno stavljen izvan snage (a ne samo preformuliran) činjenični opis poreznog kaznenog djela koje je predviđeno i kažnjivo člancima 4. i 5. Uredbe sa zakonskom snagom br. 167 od 28. lipnja 1990., koja je s izmjenama pretvorena u Zakon br. 227 od 4. kolovoza 1990., i pritom se ne razlikuju, u okviru različitih situacija kretanja kapitala između država članica Europske unije, situacije s državama ili teritorijima s povlaštenim poreznim režimom?

      (1)  Direktiva Vijeća 2011/16/EU od 15. veljače 2011. o administrativnoj suradnji u području oporezivanja i stavljanju izvan snage Direktive 77/799/EEZ (SL 2011., L 64., str. 1.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 9., svezak 1., str. 363.)


title: Predmet C-92/14: Rješenje Suda (šesto vijeće) od 3. srpnja 2014. (zahtjev za prethodnu odluku Judecătoria Câmpulung – Rumunjska) – Liliana Tudoran, Florin Iulian Tudoran, Ilie Tudoran protiv SC Suport Colect SRL (Zahtjev za prethodnu odluku — Direktive 93/13/EEZ i 2008/48/EZ — Primjena ratione temporis i ratione materiae — Činjenice koje su prethodile ulasku Rumunjske u Europsku uniju — Povelja Europske unije o temeljnim pravima — Primjena prava Unije — Izostanak — Očita nenadležnost — Članci 49. i 56. UFEU-a — Očita nedopuštenost)

text:
               15.9.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 315/33

         Rješenje Suda (šesto vijeće) od 3. srpnja 2014. (zahtjev za prethodnu odluku Judecătoria Câmpulung – Rumunjska) – Liliana Tudoran, Florin Iulian Tudoran, Ilie Tudoran protiv SC Suport Colect SRL
   (Predmet C-92/14) (1)

   ((Zahtjev za prethodnu odluku - Direktive 93/13/EEZ i 2008/48/EZ - Primjena ratione temporis i ratione materiae - Činjenice koje su prethodile ulasku Rumunjske u Europsku uniju - Povelja Europske unije o temeljnim pravima - Primjena prava Unije - Izostanak - Očita nenadležnost - Članci 49. i 56. UFEU-a - Očita nedopuštenost))
   2014/C 315/53
   Jezik postupka: rumunjski

      Sud koji je uputio zahtjev

   Judecătoria Câmpulung

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelji: Liliana Tudoran, Florin Iulian Tudoran, Ilie Tudoran

      Tuženik: SC Suport Colect SRL

      Izreka

   Direktiva Vijeća 93/13/EEZ od 5. travnja 1993. o nepoštenim uvjetima u potrošačkim ugovorima i Direktiva 2008/48/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 23. travnja 2008. o ugovorima o potrošačkim kreditima i stavljanju izvan snage Direktive Vijeća 87/102/EEZ nisu primjenjive na glavni postupak.
   Osim toga, s jedne strane, Sud Europske unije je očito nenadležan za odgovor na treće prethodno pitanje koje je uputio Judecătoria Câmpulung (Rumunjska) odlukom od 25. veljače 2014.; s druge strane, peto prethodno pitanje koje je uputio taj isti sud je očito nedopušteno.

      (1)  SL C 142, 12.5.2014.


title: Predmet C-50/15 P: Žalba koju je 6. veljače 2015. podnio Kurt Hesse protiv presude Općeg suda (prvo vijeće) od 27. studenoga 2014. u predmetu T-173/11, Kurt Hesse i Lutter & Partner GmbH protiv Ureda za usklađivanje na unutarnjem tržištu (žigovi i dizajni)

text:
               27.4.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 138/33

         Žalba koju je 6. veljače 2015. podnio Kurt Hesse protiv presude Općeg suda (prvo vijeće) od 27. studenoga 2014. u predmetu T-173/11, Kurt Hesse i Lutter & Partner GmbH protiv Ureda za usklađivanje na unutarnjem tržištu (žigovi i dizajni)
   (Predmet C-50/15 P)
   (2015/C 138/45)
   Jezik postupka: njemački

      Stranke

      Žalitelj: Kurt Hesse (zastupnik: M. Krogmann, odvjetnik)

      Druge stranke u postupku: Ured za usklađivanje na unutarnjem tržištu (žigovi i dizajni), Lutter & Partner GmbH, Dr. Ing. h. c. F. Porsche AG

      Žalbeni zahtjev

   Žalitelj od Suda zahtijeva da:

               —

               ukine presudu Općeg suda Europske unije od 27. studenoga 2014. (predmet T-173/11),

               —

               poništi odluku četvrtog žalbenog vijeća od 11. siječnja 2011. (predmet R0306/2010-4) i odbije prigovor protiv prijave žiga Zajednice br. 5723 432 od 16. veljače 2007.
               podredno,

               —

               vrati predmet Općem sudu na ponovno suđenje.

         Nadalje žalitelj od Suda zahtijeva da:

               —

               tuženiku naloži snošenje troškova postupka.

      Žalbeni razlozi i glavni argumenti

   Žalitelj svoju žalbu temelji na sljedećim žalbenim razlozima:

               1.

               Pogrešno neuzimanje u obzir čimbenika za sličnost proizvoda prema članku 8. stavku 1. točki (b) Uredbe o žigu Zajednice (UŽZ) (1)

               Žalitelj kritizira shvaćanje Općeg suda da je žalbeno vijeće pravilno zauzelo stajalište prema kojem su „mobilni navigacijski uređaji, osobito satelitski povezani mobilni navigacijski uređaji”, s jedne strane, i proizvodi obuhvaćeni žigovima na koje se odnosi prigovor, s druge strane, slični. Opći sud pri ocjeni sličnosti nije uzeo u obzir bitne čimbenike, poput vrste dotičnih proizvoda, njihove proizvodnje, stavljanja na tržište, distribucijskih kanala i prodajnih mjesta. Da se potpuno uzelo u obzir i odvagnulo sve relevantne čimbenike, došlo bi se do zaključka da proizvodi nisu slični.

               2.

               Iskrivljavanje činjenica i pravno pogrešna primjena zaštite ugleda prema članku 8. stavku 5. UŽZ-a
               Opći sud je pravno pogrešno i nekritično prihvatio shvaćanje žalbenog vijeća da je žig „Carrera” ugledan u znatnom dijelu javnosti. Žalbeno vijeće temeljilo je svoje shvaćanje osobito na pojedinim točkama ispitivanja prometa. Žalbeno vijeće i Opći sud nepravilno su označili bitne rezultate ispitivanja kao irelevantne, a daljnje bitne rezultate su potpuno zanemarili. Stoga se odluka Općeg suda temelji na bitnom iskrivljavanju činjenica i dokaza.

               3.

               Pravno pogrešno utvrđenje prijenosa imidža (image transfer) prema članku 8. stavku 5. UŽZ-a
               Opći sud je nepravilno propustio kritizirati shvaćanje žalbenog vijeća prema kojem postoji opasnost prijenosa imidža u korist žaliteljevog prijavljenog žiga „Carrera”. Žalbeno vijeće je pretpostavilo da se svi proizvodi obuhvaćeni prijavljenim žigom mogu „ugraditi u motorna vozila i u njima upotrebljavati”. Iz toga proizlazi „društvena navika” na temelju koje se upotreba prijavljenih proizvoda, s jedne strane, „podudara” s uporabom motornih vozila, s druge strane. U stvari, sama činjenica da se prijavljeni proizvodi mogu ugraditi u motorna vozila i u njima upotrebljavati uopće nisu dokaz „društvene navike” i ne mogu dovesti do prijenosa imidža. U tom dijelu su žalbeno vijeće i Opći sud propustili razgovijetno obrazložiti svoju odluku.

      (1)  Uredba Vijeća (EZ) br. 207/2009 od 26. veljače 2009. o žigu Zajednice (SL L 78, str. 1.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 17., svezak 1., str. 226.)


title: Spojeni predmeti C-231/11 P do C-233/11 P: Presuda Suda (četvrto vijeće) od 10. travnja 2014. – Europska komisija protiv Siemens AG Österreich, VA Tech Transmission & Distribution GmbH & Co. KEG, Siemens Transmission & Distribution Ltd, Siemens Transmission & Distribution SA, Nuova Magrini Galileo SpA (Žalba — Tržišno natjecanje — Zabranjeni sporazum — Tržište projekata koji se odnose na plinom izolirane sklopne uređaje — Solidarna odgovornost za plaćanje novčane kazne — Pojam poduzetnika — Načela osobne odgovornosti i individualizacije kazni i sankcija — Ovlast pune nadležnosti Općeg suda — Načelo „ne ultra petita”  — Načela proporcionalnosti i jednakog postupanja)

text:
               10.6.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 175/2

         Presuda Suda (četvrto vijeće) od 10. travnja 2014. – Europska komisija protiv Siemens AG Österreich, VA Tech Transmission & Distribution GmbH & Co. KEG, Siemens Transmission & Distribution Ltd, Siemens Transmission & Distribution SA, Nuova Magrini Galileo SpA
   (Spojeni predmeti C-231/11 P do C-233/11 P) (1)

   ((Žalba - Tržišno natjecanje - Zabranjeni sporazum - Tržište projekata koji se odnose na plinom izolirane sklopne uređaje - Solidarna odgovornost za plaćanje novčane kazne - Pojam poduzetnika - Načela osobne odgovornosti i individualizacije kazni i sankcija - Ovlast pune nadležnosti Općeg suda - Načelo „ne ultra petita” - Načela proporcionalnosti i jednakog postupanja))
   2014/C 175/02
   Jezik postupka: njemački

      Stranke

      Žalitelji: Europska komisija (zastupnici: A. Antoniadis, R. Sauer i N. von Lingen, agenti) (C-231/11 P), Siemens Transmission & Distribution Ltd (C-232/11 P), Siemens Transmission & Distribution SA, Nuova Magrini Galileo SpA (C-233/11 P) (zastupnici: H. Wollmann i F. Urlesberger, Rechtsanwälte)

      Druge stranke u postupku: Siemens AG Österreich, VA Tech Transmission & Distribution GmbH & Co. KEG, Siemens Transmission & Distribution Ltd, Siemens Transmission & Distribution SA, Nuova Magrini Galileo SpA (zastupnici: H. Wollmann i F. Urlesberger, Rechtsanwälte), Europska komisija (zastupnici: A. Antoniadis, R. Sauer i N. von Lingen, agenti)

      Predmet

   Žalbe protiv presude Općeg suda (drugo vijeće) od 3. ožujka 2011., Siemens Österreich i dr. protiv Komisije (spojeni predmeti T-122/07 do T-124/07) – povodom, zahtjeva za djelomično poništenje Odluke Komisije C(2006) 6762 final od 24. siječnja 2007. o postupku primjene članka 81. UEZ-a i članka 53. Sporazuma o EGP-u (predmet COMP/F/38.899 – Plinom izolirani sklopni uređaji), kao i podredno, zahtjev za smanjenje novčane kazne izrečene žaliteljima

      Izreka

               1.

               Ukida se točka 2. izreke presude Općeg suda Europske unije od 3. ožujka 2011., Siemens Österreich i dr./Komisija (T-122/07 do T-124/07), u dijelu u kojem se njome poništavaju članak 2. točke (j) i (k) Odluke Komisije C(2006) 6762 final od 24. siječnja 2007. o postupku primjene članka [81. UEZ-a] i članka 53. Sporazuma o EGP-u (predmet COMP/F/38.899 – Plinom izolirani sklopni uređaji).

               2.

               Ukida se točka 3., prva alineja presude Općeg suda od 3. ožujka 2011., Siemens Österreich i dr./Komisija (T-122/07 do T-124/07).

               3.

               Ukida se točka 3., druga do četvrte alineje presude Općeg suda od 3. ožujka 2011., Siemens Österreich i dr./Komisija (T-122/07 do T-124/07), u dijelu u kojem implicitno određuje udjele tužitelja u prvostupanjskom postupku u novčanim kaznama koje su im solidarno izrečene.

               4.

               U preostalom dijelu žalbe se odbijaju.

               5.

               Društvima Siemens AG Österreich, VA Tech Transmission & Distribution GmbH & Co. KEG, Siemens Transmission & Distribution Ltd, Siemens Transmission & Distribution SA i Nuova Magrini Galileo SpA nalaže se snošenje troškova koji se odnose na žalbu u predmetu C-231/11 P.

               6.

               Društvu Siemens Transmission & Distribution Ltd nalaže se snošenje troškova koji se odnose na žalbu u predmetu C-232/11 P.

               7.

               Europskoj komisiji nalaže se snošenje troškova koji se odnose na žalbu u predmetu C-233/11 P.

               8.

               U preostalom dijelu raspodjela troškova prvostupanjskog postupka, kako je određena u točkama 5. do 7. presude Općeg suda od 3. ožujka 2011., Siemens Österreich i dr./Komisija (T 122/07 do T-124/07), ostaje neizmijenjena.

      (1)  SL C 204, 9.7.2011.


title: Predmet F-38/13: Rješenje Službeničkog suda od 29. travnja 2016. – Zajdel-Syryczyńska protiv Komisije

text:
               20.6.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 222/46

         Rješenje Službeničkog suda od 29. travnja 2016. – Zajdel-Syryczyńska protiv Komisije
   (Predmet F-38/13) (1)

   (2016/C 222/62)
   Jezik postupka: francuski
   Predsjednik prvog vijeća odredio je brisanje predmeta.

      (1)  SL C 207, 20. 7. 2013., str. 59


title: Predmet C-324/14: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 7. srpnja 2014. uputio Krajowa Izba Odwoławcza (Poljska) – PARTNER Apelski Dariusz protiv Zarząd Oczyszczania Miasta

text:
               29.9.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 339/2

         Zahtjev za prethodnu odluku koji je 7. srpnja 2014. uputio Krajowa Izba Odwoławcza (Poljska) – PARTNER Apelski Dariusz protiv Zarząd Oczyszczania Miasta
   (Predmet C-324/14)
   2014/C 339/03
   Jezik postupka: poljski

      Sud koji je uputio zahtjev

   Krajowa Izba Odwoławcza

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelj: PARTNER Apelski Dariusz

      Tuženik: Zarząd Oczyszczania Miasta

      Prethodna pitanja

               1.

               Treba li odredbe članka 48. stavka 3. u vezi s člankom 2. Direktive Europskog parlamenta i Vijeća 2004/18/EZ od 31. ožujka 2004. o usklađivanju postupaka za sklapanje ugovora o javnim radovima, ugovora o javnoj nabavi robe te ugovora o javnim uslugama (1) (u daljnjem tekstu: Direktiva 2004/18/EZ) tumačiti na način da se pod izrazom „po potrebi” – koji se odnosi na situaciju u kojoj se gospodarski subjekt može osloniti na sposobnost drugih subjekata – misli na svaku situaciju u kojoj gospodarski subjekt nema sposobnost koju zahtijeva javni naručitelj i namjerava se osloniti na odgovarajuće sposobnosti drugih subjekata? Predstavlja li napomena da se gospodarski subjekt može samo „po potrebi” osloniti na sposobnosti drugih subjekata ograničenje kojem je cilj da se subjekt može samo iznimno osloniti na te sposobnosti, a ne pravilo koje daje izbor gospodarskom subjektu u postupku odabira ponude?

               2.

               Treba li odredbe članka 48. stavka 3. u vezi s člankom 2. Direktive 2004/18/EZ tumačiti na način da činjenica da se gospodarski subjekt oslonio na sposobnosti drugih subjekata koje se tiču znanja i iskustva „bez obzira na pravnu prirodu njihova međusobna odnosa” i da „ima[…] na raspolaganju resurse” tih subjekata, podrazumijeva da, prilikom izvršenja ugovora, gospodarski subjekt nije obvezan održavati odnose s tim subjektima ili s njima može održavati neformalne i nedefinirane odnose, u smislu da navedeni gospodarski subjekt može sam izvršiti ugovor (bez sudjelovanja drugog subjekta) ili da to sudjelovanje bude u formi „savjeta”, „konzultacija”, „usavršavanja” itd.? Ili članak 48. stavak 3. treba tumačiti na način da je drugi subjekt na čije se sposobnosti gospodarski subjekt oslanja obvezan stvarno i osobno izvršiti ugovor u mjeri u o kojoj su njegove sposobnosti prijavljene?

               3.

               Treba li odredbe članka 48. stavka 3. u vezi s člankom 2. Direktive 2004/18/EZ tumačiti na način da se gospodarski subjekt, koji raspolaže vlastitim iskustvom, ali u manjoj mjeri pa ga onda ne želi naznačiti javnom naručitelju (primjerice jer je nedovoljno za stavljanje ponude za sve dijelove ugovora), može također osloniti na sposobnosti drugih subjekata kako bi poboljšao svoj položaj u postupku?

               4.

               Treba li odredbe članka 48. stavka 3. u vezi s člankom 2. Direktive 2004/18/EZ tumačiti na način da javni naručitelj može (ili čak mora) u pozivu na nadmetanje ili u specifikaciji navesti pravila prema kojima se gospodarski subjekt može oslanjati na sposobnosti drugih subjekata, poput načina sudjelovanja drugog subjekta u izvršenju ugovora ili udruživanja sposobnosti gospodarskog subjekta i drugog subjekta ili pak mora li drugi subjekt biti solidarno odgovaran s gospodarskim subjektom za izvršenje sukladno ugovoru u mjeri u kojoj se gospodarski subjekt oslonio na sposobnosti tog drugog subjekta?

               5.

               Na temelju načela jednakog postupanja i nediskriminacije gospodarskih subjekata navedenih u članku 2. Direktive 2004/18/EZ, može li se osloniti na sposobnosti drugog subjekta, u skladu s člankom 48. stavkom 3., na način da se pridodaju sposobnosti dvaju ili više subjekata koji ne posjeduju sposobnosti što se tiče znanja i iskustva koje zahtijeva javni naručitelj?

               6.

               Posljedično, na temelju načela jednakog postupanja i nediskriminacije gospodarskih subjekata navedenih u članku 2. Direktive 2004/18/EZ, treba li članak 44. i članak 48. stavak 3. Direktive 2004/18/EZ tumačiti na način da uvjeti sudjelovanja u postupku, koje postavlja javni naručitelj, mogu biti ispunjeni samo formalno, u svrhu sudjelovanja u postupku, i to neovisno o stvarnim sposobnostima gospodarskog subjekta?

               7.

               Na temelju načela jednakog postupanja i nediskriminacije gospodarskih subjekata navedenih u članku 2. Direktive 2004/18/EZ, ako javni naručitelj dozvoli stavljanje ponuda za dijelove ugovora, može li gospodarski subjekt nakon stavljanja ponude, primjerice dopunom ili pojašnjenjem dokumenata, prijaviti na koje dijelove ugovora se odnose resursi koje je naveo kako bi dokazao da ispunjava uvjet sudjelovanja u postupku?

               8.

               Dopuštaju li načela jednakog postupanja i nediskriminacije gospodarskih subjekata navedena u članku 2. Direktive 2004/18/EZ te načelo transparentnosti poništenje provedene dražbe i ponavljanje elektroničke dražbe ako je ona sadržavala bitnu nepravilnost, primjerice ako na dražbu nisu bili pozvani svi gospodarski subjekti koji su stavili dopuštenu ponudu?

               9.

               Dopuštaju li načela jednakog postupanja i nediskriminacije gospodarskih subjekata navedena u članku 2. Direktive 2004/18/EZ te načelo transparentnosti dodjelu ugovora gospodarskom subjektu čija je ponuda bila izabrana na kraju takve dražbe bez njezinog ponavljanja, s obzirom na to da se ne može utvrditi bi li sudjelovanje neuključenog gospodarskog subjekta izmijenilo njezin rezultat?

               10.

               Može li se sadržaj odredaba i preambule Direktive 2014/24/EU Europskog parlamenta i Vijeća od 26. veljače 2014. o javnoj nabavi i o stavljanju izvan snage Direktive 2004/18/EZ koristiti kao vodič za tumačenje odredaba Direktive 2004/18/EZ, iako rok za njezinu implementaciju još nije istekao, u mjeri u kojoj pojašnjava određene pristupe i namjere zakonodavca Unije i u kojoj nije protivna odredbama Direktive 2004/18/EZ?

      (1)  (SL L 134, str. 114.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 6., svezak 1., str. 156.)


title: Predmet C-336/14: Presuda Suda (prvo vijeće) od 4. veljače 2016. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Amtsgericht Sonthofen – Njemačka) – kazneni postupak protiv Sebat Ince (Sloboda pružanja usluga — Članak 56. UFEU-a — Igre na sreću — Javni monopol u području klađenja na sportska natjecanja — Prethodno upravno odobrenje — Isključenje privatnih subjekata — Prikupljanje oklada za račun subjekta sa sjedištem u drugoj državi članici — Kaznenopravne sankcije — Nacionalna odredba protivna pravu Unije — Isključenje — Prelazak na sustav koji predviđa dodjelu ograničenog broja koncesija privatnim subjektima — Načela transparentnosti i nepristranosti — Direktiva 98/34/EZ — Članak 8. — Tehnički propisi — Pravila koja se odnose na usluge — Obveza obavješćivanja)

text:
               21.3.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 106/5

         Presuda Suda (prvo vijeće) od 4. veljače 2016. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Amtsgericht Sonthofen – Njemačka) – kazneni postupak protiv Sebat Ince
   (Predmet C-336/14) (1)

   ((Sloboda pružanja usluga - Članak 56. UFEU-a - Igre na sreću - Javni monopol u području klađenja na sportska natjecanja - Prethodno upravno odobrenje - Isključenje privatnih subjekata - Prikupljanje oklada za račun subjekta sa sjedištem u drugoj državi članici - Kaznenopravne sankcije - Nacionalna odredba protivna pravu Unije - Isključenje - Prelazak na sustav koji predviđa dodjelu ograničenog broja koncesija privatnim subjektima - Načela transparentnosti i nepristranosti - Direktiva 98/34/EZ - Članak 8. - Tehnički propisi - Pravila koja se odnose na usluge - Obveza obavješćivanja))
   (2016/C 106/05)
   Jezik postupka: njemački

      Sud koji je uputio zahtjev

   Amtsgericht Sonthofen

      Stranka glavnog kaznenog postupka

   Sebat Ince

      Izreka

               1.

               Članak 56. UFEU-a treba tumačiti na način da se protivi tomu da tijela kaznenog progona države članice kažnjavaju posredovanje u sportskom klađenju koje bez dozvole obavlja privatni subjekt za račun drugog privatnog subjekta koji nema dozvolu za organiziranje sportskog klađenja u toj državi članici, ali ima u drugoj državi članici, ako je obveza posjedovanja dozvole za organiziranje i posredovanje u sportskom klađenju dio uređenja sustava javnog monopola koji su nacionalni sudovi ocijenili protivnim pravu Unije. Članak 56. UFEU-a protivi se takvoj kazni čak i kad privatni subjekt može u teoriji ishoditi dozvolu za organiziranje ili posredovanje u sportskom klađenju ako poznavanje postupka dodjele takve dozvole nije zajamčeno i sustav javnog monopola nad sportskim klađenjem za koji su nacionalni sudovi utvrdili da je protivan pravu Unije i dalje postoji, unatoč usvajanju takvog postupka.

               2.

               Članak 8. stavak 1. Direktive 98/34/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 22. lipnja 1998. o utvrđivanju postupka pružanja informacija u području tehničkih standarda i propisa te pravila o uslugama informacijskog društva, kako je izmijenjena Direktivom 98/48/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 20. srpnja 1998., treba tumačiti na način da nacrt regionalnog zakonodavstva koji u cijeloj odnosnoj regiji održava na snazi odredbe zakonodavstva zajedničke različitim regijama jedne države članice koje su prestale važiti podliježe obvezi obavješćivanja predviđenoj člankom 8. stavkom 1. istog propisa, ako taj nacrt sadržava tehničke propise u smislu članka 1. te direktive, uz posljedicu da povreda te obveze dovodi do toga da se ta tehnička pravila ne mogu primijeniti protiv pojedinca u okviru kaznenog postupka. Takvu obvezu ne dovodi u pitanje okolnost da je navedeno zajedničko zakonodavstvo prethodno bilo dostavljeno Komisiji u stanju nacrta sukladno članku 8. stavku 1. spomenute direktive i da je izričito predviđalo mogućnost produljenja, koja, međutim, nije iskorištena.

               3.

               Članak 56. UFEU-a treba tumačiti na način da se protivi tomu da država članica kažnjava posredovanje bez dozvole u sportskom klađenju na svojem državnom području za račun gospodarskog subjekta koji je nositelj dozvole za organiziranje sportskog klađenja u drugoj državi članici:

                           —

                           kada je izdavanje dozvole za organiziranje sportskog klađenja uvjetovano time da navedeni subjekt dobije koncesiju u skladu s postupkom dodjele koncesija poput onoga o kojem je riječ u glavnom postupku, ako sud koji je uputio zahtjev utvrdi da taj postupak ne poštuje načela jednakog postupanja i nediskriminacije na temelju državljanstva kao ni obvezu transparentnosti koja iz toga proizlazi, i

                           —

                           ako se, unatoč stupanju na snagu nacionalne odredbe koja omogućuje dodjelu koncesija privatnim subjektima, primjena odredbi kojima se uvodi sustav javnog monopola na organiziranje i posredovanje u sportskom klađenju koje su nacionalni sudovi ocijenili protivnim pravu Unije nastavila u praksi.

      (1)  SL C 339, 29. 9. 2014.


title: Predmet F-49/12: Rješenje Službeničkog suda (drugo vijeće) od 2. prosinca 2013. — Pachtitis protiv Komisije (Javna služba — Otvoreni natječaj EPSO/AD/77/06 — Pristup dokumentima — Zahtjev za pristup odgovorima na pristupnim testovima — Poništenje rezultata testova — Nepostojanje pravnog interesa — Obustava postupka)

text:
               8.3.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 71/35

      Rješenje Službeničkog suda (drugo vijeće) od 2. prosinca 2013. — Pachtitis protiv Komisije
      (Predmet F-49/12)
      (Javna služba - Otvoreni natječaj EPSO/AD/77/06 - Pristup dokumentima - Zahtjev za pristup odgovorima na pristupnim testovima - Poništenje rezultata testova - Nepostojanje pravnog interesa - Obustava postupka)
      (2014/C 71/68)
      Jezik postupka: grčki

         Stranke

         Tužitelj: Dimitrios Pachtitis (Atena, Grčka) (zastupnici: P. Giatagantzidis i K. Kyriazi, zatim P. Giatagantzidis i A. Féréti, odvjetnici)

         Tuženik: Europska komisija (zastupnici: J. Currall i I. Chatzigiannis, zatim J. Currall i D. Triantafyllou, agenti)

         Intervenijenti: Helenska Republika (zastupnici: E.-M. Mamouna i M. K. Boskovits, agenti)
      Kraljevina Švedska (zastupnici: A. Falk i S. Johannesson, agenti)
      Europski nadzornik za zaštitu podataka (ENZP) (zastupnik: H. Hijmans, agent)

         Izreka rješenja

                  1.

                  Postupak se obustavlja.

                  2.

                  D. Pachtitis i Europska komisija snose vlastite troškove.

                  3.

                  Helenska Republika, Kraljevina Švedska i Europski nadzornik za zaštitu podataka, intervenijenti, snose vlastite troškove.


title: Predmet T-288/15: Tužba podnesena 29. svibnja 2015. – Ezz i drugi protiv Vijeća

text:
               21.12.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 429/27

         Tužba podnesena 29. svibnja 2015. – Ezz i drugi protiv Vijeća
   (Predmet T-288/15)
   (2015/C 429/35)
   Jezik postupka: engleski

      Stranke

      Tužitelji: Ahmed Abdelaziz Ezz (Giza, Egipat), Abla Mohammed Fawzi Ali Ahmed Salama (Kairo, Egipat), Khadiga Ahmed Ahmed Kamel Yassin (Giza, Egipat), Shahinaz Abdel Azizabdel Wahab Al Naggar (Giza, Egipat) (zastupnik: J. Lewis, QC, B. Kennelly i J. Pobjoy, barristers, J. Binns, solicitor, J. Bellis i S. Rowe, odvjetnici)

      Tuženik: Vijeće Europske unije

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelji od Općeg suda zahtijevaju da:

               —

               poništi Odluku Vijeća (ZVSP) 2015/486 od 20. ožujka 2015. o izmjeni Odluke 2011/172/ZVSP o mjerama ograničavanja protiv određenih osoba, subjekata i tijela s obzirom na stanje u Egiptu (SL 2015 L 77, str. 16.), u dijelu u kojem se odnosi na tužitelje; i

               —

               naloži tuženiku snošenje troškova.

      Tužbeni razlozi i glavni argumenti

   U prilog osnovanosti tužbe tužitelji ističu pet tužbenih razloga.

               1.

               Prvi tužbeni razlog, kojim tvrde da je Vijeće propustilo navesti odgovarajuću pravnu osnovu za osporavanu odluku. Tužitelji ističu da članak 29. UEU-a nije odgovarajuća pravna osnova za osporavanu odluku.

               2.

               Drugi tužbeni razlog, kojim tvrde da je Vijeće povrijedilo prava tužitelja iz članka 6., u vezi s člancima 2. i 3. UEU-a, i članaka 47. i 48. Povelje Europske unije o temeljnim pravima, utvrdivši da su sudski postupci u Egiptu provedeni u skladu s temeljnim ljudskim pravima.

               3.

               Treći tužbeni razlog, kojim tvrde da Vijeće nije ispunilo kriterij za uvrštavanje tužitelja navedenih u članku 1. Odluke Vijeća 2011/172/ZVSP od 21. ožujka 2011. o mjerama ograničavanja protiv određenih osoba, subjekata i tijela s obzirom na stanje u Egiptu (SL 2011 L 76, str. 63.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 18., svezak 8., str. 260.) (kako je izmijenjena) i članku 2. Uredbe Vijeća (EU) br. 270/2011 od 21. ožujka 2011. o mjerama ograničavanja usmjerenima protiv određenih osoba, subjekata i tijela s obzirom na stanje u Egiptu (SL 2011 L 76, str. 4.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 18., svezak 6., str. 204.) (kako je izmijenjena). Tužitelji tvrde de nije „utvrđeno da su odgovorni” za nezakonito prisvajanje državnih sredstava Egipta ili kršenje ljudskih prava u Egiptu, niti da su povezani s osobama za koje je to utvrđeno.

               4.

               Četvrti tužbeni razlog, kojim tvrde da je Vijeće prekršilo pravo tužitelja na obranu i pravo na dobru upravu i djelotvornu sudsku zaštitu. Tužitelji osobito tvrde da je Vijeće propustilo pažljivo i nepristrano ispitati jesu li navodni razlozi koji bi trebali opravdati ponovno uvrštavanje bili opravdani s obzirom na očitovanja koja su tužitelji podnijeli prije ponovnog uvrštavanja.

               5.

               Peti tužbeni razlog temelji se na tome da je Vijeće neopravdano i neproporcionalno prekršilo temeljna prava tužiteljâ, uključujući pravo na zaštitu vlasništva i ugleda. Tužitelji tvrde da je Vijeće propustilo pokazati da je zamrzavanje tužiteljeve financijske imovine i gospodarskih sredstava povezano s legitimnim ciljem ili njime opravdano, kao ni da je proporcionalno takvom cilju.


title: Predmet F-102/12: Presuda Službeničkog suda (prvo vijeće) od 21. siječnja 2014. — Van Asbroeck protiv Parlamenta (Javna služba — Razvrstavanje u razred — Kandidati čija su imena bila na popisu uspješnih kandidata natječaja za premještaj iz kategorija prije stupanja na snagu reforme Pravilnika iz 2004. — Kompenzacijska naknada — Odluka o ponovnom razvrstavanju dužnosnika koji imaju pravo na kompenzacijsku naknadu)

text:
               15.3.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 78/19

         Presuda Službeničkog suda (prvo vijeće) od 21. siječnja 2014. — Van Asbroeck protiv Parlamenta
   (Predmet F-102/12) (1)

   (Javna služba - Razvrstavanje u razred - Kandidati čija su imena bila na popisu uspješnih kandidata natječaja za premještaj iz kategorija prije stupanja na snagu reforme Pravilnika iz 2004. - Kompenzacijska naknada - Odluka o ponovnom razvrstavanju dužnosnika koji imaju pravo na kompenzacijsku naknadu)
   2014/C 78/39
   Jezik postupka: francuski

      Stranke

      Tužitelj: Van Asbroeck (Dilbeek, Belgija) (zastupnici: C. Bernard-Glanz i S. Rodrigues, odvjetnici)

      Tuženik: Parlament (zastupnici: V. Montebello-Demogeot i S. Seyr, u svojstvu agenata, zatim V. Montebello-Demogeot i M. Ecker, u svojstvu agenata)

      Predmet

   Zahtjev za poništenje odluke o ponovnom razvrstavanju tužitelja u razred AST5, stupanj 3 s retroaktivnim učinkom.

      Izreka presude

               1.

               Tužba se odbija.

               2.

               Europski parlament snosi svoje troškove i nalaže mu se snošenje troškova M. Van Asbroecka.

      (1)  SL C 366, 24.11.2012, str. 41.


title: Predmet C-37/13 P: Presuda Suda (peto vijeće) od 25. lipnja 2014. – Nexans SA, Nexans France protiv Europske komisije (Žalba — Tržišno natjecanje — Uredba (EZ) br. 1/2003 — Upravni postupak — Pretraga — Odluka kojom se nalaže pretraga — Obveza obrazlaganja — Dovoljno ozbiljne indicije — Zemljopisno tržište)

text:
               1.9.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 292/5

         Presuda Suda (peto vijeće) od 25. lipnja 2014. – Nexans SA, Nexans France protiv Europske komisije
   (Predmet C-37/13 P) (1)

   ((Žalba - Tržišno natjecanje - Uredba (EZ) br. 1/2003 - Upravni postupak - Pretraga - Odluka kojom se nalaže pretraga - Obveza obrazlaganja - Dovoljno ozbiljne indicije - Zemljopisno tržište))
   2014/C 292/05
   Jezik postupka: engleski

      Stranke

      Žalitelji: Nexans SA, Nexans France (zastupnici: M. Powell, Solicitor, J.-P. Tran-Thiet, odvjetnik, G. Forwood, Barrister, A. Rogers, Solicitor)

      Druga stranka u postupku: Europska komisija (zastupnici: R. Sauer, J. Bourke i N. von Lingen, agenti)

      Izreka

               1.

               Žalba se odbija.

               2.

               Društvima Nexans SA i Nexans France SAS nalaže se snošenje troškova ove žalbe.

      (1)  SL C 101, 6.4.2013.


title: Predmet C-288/14: Presuda Suda (drugo vijeće) od 30. lipnja 2016. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Tribunalul Timiș – Rumunjska) – Silvia Ciup protiv Administrația Județeană a Finanțelor Publice (AJFP) Timiș – Direcția Generală Regională a Finanțelor Publice (DGRFP) Timișoara (Prethodno pitanje — Načelo lojalne suradnje — Načela ekvivalentnosti i djelotvornosti — Nacionalni propis kojim se utvrđuju pravila o povratu neosnovano naplaćenih poreza s kamatama — Izvršenje sudskih odluka koje se odnose na takva prava na povrat na temelju pravnog poretka Unije — Povrat u obrocima u razdoblju od pet godina — Uvjetovanje povrata postojanjem sredstava primljenih na ime poreza — Nepostojanje mogućnosti prisilnog izvršenja)

text:
               12.9.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 335/4

         Presuda Suda (drugo vijeće) od 30. lipnja 2016. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Tribunalul Timiș – Rumunjska) – Silvia Ciup protiv Administrația Județeană a Finanțelor Publice (AJFP) Timiș – Direcția Generală Regională a Finanțelor Publice (DGRFP) Timișoara
   (Predmet C-288/14) (1)

   ((Prethodno pitanje - Načelo lojalne suradnje - Načela ekvivalentnosti i djelotvornosti - Nacionalni propis kojim se utvrđuju pravila o povratu neosnovano naplaćenih poreza s kamatama - Izvršenje sudskih odluka koje se odnose na takva prava na povrat na temelju pravnog poretka Unije - Povrat u obrocima u razdoblju od pet godina - Uvjetovanje povrata postojanjem sredstava primljenih na ime poreza - Nepostojanje mogućnosti prisilnog izvršenja))
   (2016/C 335/04)
   Jezik postupka: rumunjski

      Sud koji je uputio zahtjev

   Tribunalul Timiș

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelj: Silvia Ciup

      Tuženik: Administrația Județeană a Finanțelor Publice (AJFP) Timiș – Direcția Generală Regională a Finanțelor Publice (DGRFP) Timișoara

      Izreka

               1.

               Načelo lojalne suradnje treba tumačiti na način da mu se protivi to da država članica donese odredbe koje povrat poreza koji je proglašen protivnim pravu Unije presudom Suda ili čija nespojivost s tim pravom proizlazi iz takve presude podvrgavaju uvjetima koji se tiču konkretno tog poreza i koji su nepovoljniji od onih koji bi se primijenili na takav povrat da ih nema, pri čemu poštovanje tog načela treba provjeriti sud koji je u tom slučaju uputio zahtjev.

               2.

               Načelo ekvivalentnosti treba tumačiti na način da mu se protivi to da država članica predvidi nepovoljnije postupovna pravila za tužbe koje se temelje na povredi prava Unije od onih za slične tužbe koje se temelje na povredi nacionalnog prava. Na sudu koji je uputio zahtjev je da provede potrebne provjere kako bi zajamčio poštovanje tog načela u pogledu propisa koji se primjenjuje na postupak koji se pred njim vodi.

               3.

               Načelo djelotvornosti treba tumačiti na način da mu se protivi sustav povrata iznosa dugovanih na temelju prava Unije i čiji iznos je utvrđen izvršnim sudskim odlukama, poput sustava iz glavnog postupka, koji predviđa povrat tog iznosa u obrocima u razdoblju od pet godina i uvjetuje izvršenje takvih odluka raspoloživosti sredstava primljenih na ime drugog poreza, a da pojedinac ne raspolaže mogućnošću prisiliti javna tijela da ispune svoje obveze ako ona to ne učine svojevoljno.

      (1)  SL C 303, 8. 9. 2014.


title: Predmet T-269/14: Rješenje Općeg suda od 22. lipnja 2016. – Gain Capital UK protiv EUIPO-a – Citigroup (CITY INDEX)

text:
               22.8.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 305/53

         Rješenje Općeg suda od 22. lipnja 2016. – Gain Capital UK protiv EUIPO-a – Citigroup (CITY INDEX)
   (Predmet T-269/14) (1)

   (2016/C 305/72)
   Jezik postupka: engleski
   Predsjednik prvog vijeća odredio je brisanje predmeta.

      (1)  SL C 253, 4. 8. 2014.


title: Predmet C-18/15: Presuda Suda (peto vijeće) od 13. srpnja 2016. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Supremo Tribunal Administrativo – Portugal) – Brisal – Auto Estradas do Litoral SA, KBC Finance Ireland protiv Fazenda Pública (Zahtjev za prethodnu odluku — Članak 56. UFEU-a — Sloboda pružanja usluga — Ograničenja — Porezno zakonodavstvo — Oporezivanje ostvarenih kamata — Različit tretman financijskih institucija rezidenata i financijskih institucija nerezidenata)

text:
               12.9.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 335/10

         Presuda Suda (peto vijeće) od 13. srpnja 2016. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Supremo Tribunal Administrativo – Portugal) – Brisal – Auto Estradas do Litoral SA, KBC Finance Ireland protiv Fazenda Pública
   (Predmet C-18/15) (1)

   ((Zahtjev za prethodnu odluku - Članak 56. UFEU-a - Sloboda pružanja usluga - Ograničenja - Porezno zakonodavstvo - Oporezivanje ostvarenih kamata - Različit tretman financijskih institucija rezidenata i financijskih institucija nerezidenata))
   (2016/C 335/12)
   Jezik postupka: portugalski

      Sud koji je uputio zahtjev

   Supremo Tribunal Administrativo

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelji: Brisal – Auto Estradas do Litoral SA, KBC Finance Ireland

      Tuženik: Fazenda Pública

      Izreka

   Članku 49. UEZ-a ne protivi se nacionalno zakonodavstvo na temelju kojeg se postupak oporezivanja po odbitku primjenjuje na naknadu financijskim institucijama nerezidentima države članice u kojoj se usluge isporučuju, dok naknada plaćena financijskim institucijama rezidentima te države članice ne podliježe takvom porezu po odbitku, pod uvjetom da je primjena na financijske institucije nerezidente poreza po odbitku opravdana važnim razlogom u općem interesu i da ne premašuje ono što je nužno za ostvarenje cilja koji se želi postići.
   Članku 49. UEZ-a protivi se nacionalno zakonodavstvo poput onog u glavnom postupku na temelju kojeg se načelno financijskim institucijama nerezidentima oporezuje prihod od kamata ostvaren unutar dotične države članice a da pri tome nemaju mogućnost odbitka poslovnih troškova koji su izravno povezani s predmetnom djelatnošću dok financijske institucije rezidenti imaju takvu mogućnost.
   Nacionalni sud treba ocijeniti na temelju svojeg nacionalnog prava koji se poslovni troškovi mogu smatrati izravno vezanima s predmetnom djelatnošću.

      (1)  SL C 118, 13. 4. 2015.


title: Predmet T-572/11: Presuda Općeg suda od 16. srpnja 2014. – Hassan protiv Vijeća ( „Zajednička vanjska i sigurnosna politika — Mjere ograničavanja protiv Sirije — Zamrzavanje sredstava — Tužba za poništenje — Preinaka tužbenog zahtjeva — Nepravodobnost — Obveza obrazlaganja — Pravo na obranu — Pravo na djelotvornu sudsku zaštitu — Očita pogreška u ocjeni — Pravo na vlasništvo — Proporcionalnost — Zahtjev za naknadu štete” )

text:
               1.9.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 292/31

         Presuda Općeg suda od 16. srpnja 2014. – Hassan protiv Vijeća
   (Predmet T-572/11) (1)

   ((„Zajednička vanjska i sigurnosna politika - Mjere ograničavanja protiv Sirije - Zamrzavanje sredstava - Tužba za poništenje - Preinaka tužbenog zahtjeva - Nepravodobnost - Obveza obrazlaganja - Pravo na obranu - Pravo na djelotvornu sudsku zaštitu - Očita pogreška u ocjeni - Pravo na vlasništvo - Proporcionalnost - Zahtjev za naknadu štete”))
   2014/C 292/37
   Jezik postupka: francuski

      Stranke

      Tužitelj: Samir Hassan (Damask, Sirija) (zastupnici: É. Morgan de Rivery i E. Lagathu, odvjetnici)

      Tuženik: Vijeće Europske unije (zastupnici: S. Kyriakopoulou i M. Vitsentzatos, agenti)

      Predmet

   S jedne strane, zahtjev za poništenje Provedbene Odluke Vijeća 2011/515/ZVSP od 23. kolovoza 2011. o provedbi Odluke 2011/273/ZVSP o mjerama ograničavanja protiv Sirije (SL L 218, str. 20.), Provedbene uredbe Vijeća (EU) br. 843/2011 od 23. kolovoza 2011. o provedbi Uredbe (EU) br. 442/2011 o mjerama ograničavanja s obzirom na stanje u Siriji (SL L 218, str. 1.), Odluke Vijeća 2011/782/ZVSP od 1. prosinca 2011. o mjerama ograničavanja protiv Sirije i stavljanju izvan snage Odluke 2011/273 (SL L 319, str. 56.), Uredbe Vijeća (EU) br. 36/2012 od 18. siječnja 2012. o mjerama ograničavanja s obzirom na stanje u Siriji i o stavljanju izvan snage Uredbe (EU) br. 442/2011 (SL L 16, str. 1.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 18., svezak 10., str. 205.), Odluke Vijeća 2012/739/ZVSP od 29. studenoga 2012. o mjerama ograničavanja protiv Sirije i stavljanju izvan snage Odluke 2011/782/ZVSP (SL L 330, str. 21.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 18., svezak 11., str. 258.), Provedbene Odluke Vijeća 2013/185/ZVSP od 22. travnja 2013. o provedbi Odluke 2012/739/ZVSP o mjerama ograničavanja protiv Sirije (SL L 111, str. 77.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 18., svezak 14., str. 291.), Provedbene uredbe Vijeća (EU) br. 363/2013 od 22. travnja 2013. o provedbi Uredbe br. 36/2012 (SL L 111, str. 1.), i Odluke Vijeća 2013/255/ZVSP od 31. svibnja 2013. o mjerama ograničavanja protiv Sirije (SL L 147, str. 14.), u dijelu u kojemu se ti akti primjenjuju na tužitelja, i, s druge strane, zahtjev za naknadu navodno pretrpljene štete.

      Izreka

               1.

               Zahtjev za poništenje Odluke Vijeća 2012/739/ZVSP od 29. studenoga 2012. o mjerama ograničavanja protiv Sirije i stavljanju izvan snage Odluke 2011/782/ZVSP odbija se kao nedopušten.

               2.

               U dijelu u kojemu se primjenjuju na Samira Hassana, poništavaju se:

                           —

                           Provedbena Odluka Vijeća 2011/515/ZVSP od 23. kolovoza 2011. o provedbi Odluke 2011/273/ZVSP o mjerama ograničavanja protiv Sirije;

                           —

                           Provedbena uredba Vijeća (EU) br. 843/2011 od 23. kolovoza 2011. o provedbi Uredbe (EU) br. 442/2011 o mjerama ograničavanja s obzirom na stanje u Siriji;

                           —

                           Odluka Vijeća 2011/782/ZVSP od 1. prosinca 2011. o mjerama ograničavanja protiv Sirije i stavljanju izvan snage Odluke 2011/273/ZVSP;

                           —

                           Uredba Vijeća (EU) br. 36/2012 od 18. siječnja 2012. o mjerama ograničavanja s obzirom na stanje u Siriji i o stavljanju izvan snage Uredbe (EU) br. 442/2011;

                           —

                           Provedbena odluka Vijeća 2013/185/ZVSP od 22. travnja 2013. o provedbi Odluke 2012/739/ZVSP;

                           —

                           Provedbena uredba Vijeća (EU) br. 363/2013 od 22. travnja 2013. o provedbi Uredbe (EU) br. 36/2012;

                           —

                           Odluka Vijeća 2013/255/ZVSP od 31. svibnja 2013. o mjerama ograničavanja protiv Sirije.

               3.

               Ostaju na snazi učinci poništenih odluka i uredbi u pogledu Samira Hassana do isteka roka za žalbu, ili, u slučaju podnošenja žalbe u tom roku, do eventualnog odbijanja žalbe.

               4.

               Zahtjev za naknadu štete odbija se.

               5.

               Vijeće Europske unije snosit će vlastite troškove kao i polovicu troškova Samira Hassana iz ovog postupka.

               6.

               Samir Hassan snosit će polovicu vlastitih troškova u okviru iz ovog postupka. On će snositi vlastite troškove i troškove Vijeća u okviru postupaka privremene pravne zaštite.

      (1)  SL C 25, 28.1.2012.


               25.9.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 334/34

         Postupak koji je 18. srpnja 2014. Nadzorno tijelo EFTA-e pokrenulo protiv Islanda
   (Predmet E-15/14)
   (2014/C 334/15)
   Nadzorno tijelo EFTA-e, koje zastupaju Markus Schneider i Janne Tysnes Kaasin, zastupnici Nadzornog tijela EFTA-e, Rue Belliard 35, 1040 Bruxelles, Belgija, pokrenulo je 18. srpnja 2014. postupak protiv Islanda pred Sudom EFTA-e.
   Nadzorno tijelo EFTA-e od Suda EFTA-e zahtijeva:

               1.

               da ustvrdi da Island nije ispunio svoje obveze iz članka 7. Sporazuma o EGP-u zbog toga što nije donio mjere potrebne kako bi sljedeći Akt iz točke 4.d poglavlja XI. Priloga II. tom Sporazumu u predviđenom roku postao sastavni dio njegova unutarnjeg pravnog poretka,
               Uredba (EU) br. 1007/2011 Europskog parlamenta i Vijeća od 27. rujna 2011. o nazivima tekstilnih vlakana i povezanom označivanju i obilježavanju sirovinskog sastava tekstilnih proizvoda i o stavljanju izvan snage Direktive Vijeća 73/44/EEZ te direktiva 96/73/EZ i 2008/121/EZ Europskog parlamenta i Vijeća
               kako je izmijenjena
               Delegiranom uredbom Komisije (EU) br. 286/2012 od 27. siječnja 2012. o izmjeni Priloga I. Uredbi (EU) br. 1007/2011 Europskog parlamenta i Vijeća o nazivima tekstilnih vlakana i povezanom označivanju i obilježavanju sirovinskog sastava tekstilnih proizvoda kako bi se dodao novi naziv tekstilnog vlakna te njezinih priloga VIII. i IX. za potrebe njihove prilagodbe tehničkom napretku,
               i kako je prilagođena Sporazumu o EGP-u njegovim Protokolom 1.

               2.

               da Islandu naloži da snosi troškove tog postupka.

      Pravna pozadina i činjenična osnova te navedeni razlozi:

               —

               U tužbi se navodi da se u predviđenom roku Island nije uskladio s dva obrazložena mišljenja Nadzornog tijela EFTA-e o propustu Islanda da u svoj nacionalni pravni poredak provede Uredbu (EU) br. 1007/2011 Europskog parlamenta i Vijeća od 27. rujna 2011. o nazivima tekstilnih vlakana i povezanom označivanju i obilježavanju sirovinskog sastava tekstilnih proizvoda i o stavljanju izvan snage Direktive Vijeća 73/44/EEZ te direktiva 96/73/EZ i 2008/121/EZ Europskog parlamenta i Vijeća te o njegovu propustu da Delegiranu uredbu Komisije (EU) br. 286/2012 od 27. siječnja 2012. o izmjeni Priloga I. Uredbi (EU) br. 1007/2011 Europskog parlamenta i Vijeća o nazivima tekstilnih vlakana i povezanom označivanju i obilježavanju sirovinskog sastava tekstilnih proizvoda kako bi se dodao novi naziv tekstilnog vlakna te njezinih priloga VIII. i IX. za potrebe njihove prilagodbe tehničkom napretku („Akti”) učini sastavnim dijelom svojeg nacionalnog pravnog poretka; oba Akta u skladu su s točkom 4.d poglavlja XI. Priloga II. Sporazumu o Europskom gospodarskom prostoru i prilagođena Sporazumu njegovim Protokolom 1.

               —

               Nadzorno tijelo EFTA-e smatra da, zbog toga što nije donio mjere potrebne kako bi Akti postali sastavni dio njegova unutarnjeg pravnog poretka u predviđenom roku, Island nije ispunio svoje obveze iz članka 7. Sporazuma o EGP-u.


               8.5.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 138/31

         Postupak koji je 10. siječnja 2014. Nadzorno tijelo EFTA-e pokrenulo protiv Islanda
   (Predmet E-2/14)
   (2014/C 138/08)
   Nadzorno tijelo EFTA-e, koje zastupaju Xavier Lewis i Markus Schneider, zastupnici Nadzornog tijela EFTA-e, Rue Belliard 35, 1040 Bruxelles, Belgija, pokrenulo je 10. siječnja 2014. pred Sudom EFTA-e postupak protiv Islanda.
   Nadzorno tijelo EFTA-e od Suda EFTA-e zahtijeva:

               1.

               da ustvrdi da nedonošenjem mjera potrebnih za provedbu akta iz točke 56.v Priloga XIII. Sporazumu o Europskom gospodarskom prostoru (Direktiva 2005/35/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 7. rujna 2005. o onečišćenju mora s brodova i uvođenju kazni za prekršaje), prilagođenog Sporazumu njegovim Protokolom 1. i Odlukom Zajedničkog odbora br. 65/2009 od 29. svibnja 2009., i/ili neobavješćivanjem Nadzornog tijela EFTA-e o tim mjerama u predviđenom roku Island nije ispunio svoje obveze iz tog akta i članka 7. Sporazuma;

               2.

               da se Islandu naloži da snosi troškove tog postupka.

      Pravna pozadina i činjenična osnova te navedeni razlozi:

               —

               u tužbi se navodi da se do 12. kolovoza 2013. Island nije uskladio s obrazloženim mišljenjem Nadzornog tijela EFTA-e od 12. lipnja 2013. o propustu Islanda da u svoj nacionalni pravni poredak provede Direktivu 2005/35/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 7. rujna 2005. o onečišćenju mora s brodova i uvođenju kazni za prekršaje („Akt”) u skladu s točkom 56.v Priloga XIII. Sporazumu o Europskom gospodarskom prostoru, prilagođenom Sporazumu njegovim Protokolom 1. i Odlukom Zajedničkog odbora br. 65/2009 od 29. svibnja 2009.,

               —

               Nadzorno tijelo EFTA-e smatra da nedonošenjem mjera potrebnih za provedbu Akta i/ili neobavješćivanjem Nadzornog tijela EFTA-e o tim mjerama u predviđenom roku Island nije ispunio svoje obveze iz članka 16. Akta, kako je prilagođen, i članka 7. Sporazuma o EGP-u.


title: Predmet T-542/11: Presuda Općeg suda od 8. listopada 2014. – Alouminion protiv Komisije ( „Državne potpore — Aluminij — Ugovorom određena povlaštena cijena električne energije — Odluka kojom se potpora proglašava nezakonitom i nespojivom s unutarnjim tržištem — Raskid ugovora — Sudska suspenzija učinaka raskida ugovora u postupku privremene pravne zaštite — Nova potpora” )

text:
               24.11.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 421/30

         Presuda Općeg suda od 8. listopada 2014. – Alouminion protiv Komisije
   (Predmet T-542/11) (1)

   ((„Državne potpore - Aluminij - Ugovorom određena povlaštena cijena električne energije - Odluka kojom se potpora proglašava nezakonitom i nespojivom s unutarnjim tržištem - Raskid ugovora - Sudska suspenzija učinaka raskida ugovora u postupku privremene pravne zaštite - Nova potpora”))
   2014/C 421/41
   Jezik postupka: grčki

      Stranke

      Tužitelj: Alouminion AE (Maroussi, Grčka) (zastupnici: G. Dellis, N. Korogiannakis, E. Chrysafis, D. Diakopoulos i N. Keramidas, odvjetnici)

      Tuženik: Europska komisija (zastupnici: D. Triantafyllou, É. Gippini Fournier, agenti, uz asistenciju V. Chatzopoulos, odvjetnika)

      Intervenijent koji podupire tužitelja: Dimosia Epicheirisi Ilektrismou AE (DEI) (Atena, Grčka) (zastupnici: E. Bourtzalas, D. Waelbroeck, A. Oikonomou, E. Salaka i C. Synodinos, odvjetnici)

      Predmet

   Zahtjev za poništenje Odluke Komisije 2012/339/EU od 13. srpnja 2011. o državnoj potpori SA.26117 – C 2/2010 (ex NN 62/2009) koju je Grčka dodijelila društvu Aluminium of Greece SA (SL 2012, L 166, str. 83.).

      Izreka

               1.

               Poništava se Odluka Komisije 2012/339/EU od 13. srpnja 2011. o državnoj potpori SA.26117 – C 2/2010 (ex NN 62/2009) koju je Grčka dodijelila društvu Aluminium of Greece SA.

               2.

               Europska komisija snosit će vlastite troškove kao i troškove Alouminiona AE.

               3.

               Dimosia Epicheirisi Ilektrismou AE (DEI) snosit će vlastite troškove.

      (1)  SL C 370, 17.12.2011.


title: Predmet F-36/16: Tužba podnesena 12. srpnja 2016. – ZZ protiv Komisije

text:
               12.9.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 335/54

         Tužba podnesena 12. srpnja 2016. – ZZ protiv Komisije
   (Predmet F-36/16)
   (2016/C 335/70)
   Jezik postupka: francuski

      Stranke

      Tužitelj: ZZ (zastupnici: N. de Montigny i J.-N. Louis, odvjetnici)

      Tuženik: Europska komisija

      Predmet i opis spora

   Poništenje odluke o nepromicanju tužitelja u razred AST7 u okviru postupka promaknuća za 2015. godinu.

      Tužbeni zahtjev tužitelja

               —

               Poništenje odluke od 13. studenoga 2015. o objavi popisa dužnosnika promaknutih u okviru postupka promaknuća za 2015. godinu jer ne sadrži ime tužitelja;

               —

               Nalaganje Komisiji snošenje troškova.


title: Predmet T-37/16: Tužba podnesena 26. siječnja 2016. – Caffè Nero Group protiv OHIM-a (CAFFÈ NERO)

text:
               21.3.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 106/42

         Tužba podnesena 26. siječnja 2016. – Caffè Nero Group protiv OHIM-a (CAFFÈ NERO)
   (Predmet T-37/16)
   (2016/C 106/50)
   Jezik postupka: engleski

      Stranke

      Tužitelj: Caffe Nero Group Ltd (London, Ujedinjena Kraljevina) (zastupnik: L. Cassidy, solicitor)

      Tuženik: Ured za usklađivanje na unutarnjem tržištu (žigovi i dizajni) (OHIM)

      Podaci o postupku pred OHIM-om

      Predmetni sporni žig: figurativni žig Zajednice s verbalnim elementom „CAFFÈ NERO” – prijava za registraciju br. 13 436 175

      Pobijana odluka: odluka prvog žalbenog vijeća OHIM-a od 6. studenoga 2015.u predmetu R 954/2015-1

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

               —

               poništi pobijanu odluku;

               —

               prihvati prijavu za registraciju žiga Zajednice br. 13 436 175;

               —

               odbije razloge za odbijanje prijave za registraciju žiga Zajednice na temelju članka 7. stavka 1. točaka (b), (c) i (g) i članka 7. stavka 2.;

               —

               prihvati priznanje i objavu prijave za registraciju žiga Zajednice za sve proizvode i usluge koji su njime obuhvaćeni;

               —

               naloži OHIM-u snošenje tužiteljevih troškova u ovom postupku.

      Tužbeni razlozi

               —

               povreda članka 7. stavka 1. točaka (b), (c) i (g) Uredbe br. 207/2009;

               —

               povreda članka 7. stavka 2. Uredbe br. 207/2009.


title: Predmet T-5/12: Presuda Općeg suda od 14. srpnja 2014. – BSH protiv OHIM-a (Wash & Coffee) ( „Žig Zajednice — Prijava verbalnog žiga Zajednice Wash & Coffee — Relativni razlog za odbijanje — Nedostatak razlikovnog karaktera — Članak 7. stavak 1. točka (b) Uredbe (EZ) br. 207/2009 — Ispitivanje činjenica po službenoj dužnosti — Članak 76. stavak 1. Uredbe br. 207/2009” )

text:
               1.9.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 292/32

         Presuda Općeg suda od 14. srpnja 2014. – BSH protiv OHIM-a (Wash & Coffee)
   (Predmet T-5/12) (1)

   ((„Žig Zajednice - Prijava verbalnog žiga Zajednice Wash & Coffee - Relativni razlog za odbijanje - Nedostatak razlikovnog karaktera - Članak 7. stavak 1. točka (b) Uredbe (EZ) br. 207/2009 - Ispitivanje činjenica po službenoj dužnosti - Članak 76. stavak 1. Uredbe br. 207/2009”))
   2014/C 292/38
   Jezik postupka: njemački

      Stranke

      Tužitelj: BSH Bosch und Siemens Hausgeräte GmbH (München, Njemačka) (zastupnik: S. Biagosch, odvjetnik)

      Tuženik: Ured za usklađivanje na unutarnjem tržištu (žigovi i dizajni) (zastupnik: G. Schneider, agent)

      Predmet

   Tužba podnesena protiv odluke četvrtog žalbenog vijeća OHIM-a od 7. studenog 2011. (predmet R 992/2011-4), u svezi s prijavom za registraciju verbalnog znaka Wash & Coffee kao žiga Zajednice.

      Izreka

               1.

               Tužba se odbija.

               2.

               Nalaže se BSH Bosch und Siemens Hausgeräte GmbH snošenje troškova.

      (1)  SL C 65, 3.3.2012.


title: Predmet C-426/12: Presuda Suda (četvrto vijeće) od 2. listopada 2014. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Gerechtshof te 's-Hertogenbosch – Nizozemska) – X protiv Voorzitter van het managementteam van het onderdeel Belastingdienst/Z van de rijksbelastingdienst (Zahtjev za prethodnu odluku — Direktiva 2003/96/EZ — Oporezivanje energenata i električne energije — Članak 2. stavak 4. točka (b) — Energenti koji imaju dvojno korištenje — Pojam)

text:
               24.11.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 421/3

         Presuda Suda (četvrto vijeće) od 2. listopada 2014. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Gerechtshof te 's-Hertogenbosch – Nizozemska) – X protiv Voorzitter van het managementteam van het onderdeel Belastingdienst/Z van de rijksbelastingdienst
   (Predmet C-426/12) (1)

   ((Zahtjev za prethodnu odluku - Direktiva 2003/96/EZ - Oporezivanje energenata i električne energije - Članak 2. stavak 4. točka (b) - Energenti koji imaju dvojno korištenje - Pojam))
   2014/C 421/04
   Jezik postupka: nizozemski

      Sud koji je uputio zahtjev

   Gerechtshof te 's-Hertogenbosch

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelj: X

      Tuženik: Voorzitter van het managementteam van het onderdeel Belastingdienst/Z van de rijksbelastingdienst

      Izreka

               1.

               Članak 2. stavak 4. točku (b) Direktive Vijeća 2003/96/EZ od 27. listopada 2003. o restrukturiranju sustava Zajednice za oporezivanje energenata i električne energije, kako je izmijenjena Direktivom Vijeća 2004/74/EZ od 29. travnja 2004., treba tumačiti na način da uporaba, s jedne strane, ugljena kao goriva za ogrjev u procesu proizvodnje šećera i, s druge strane, ugljikova dioksida dobivenog izgaranjem tog energenta radi proizvodnje umjetnog gnojiva nije „dvojno korištenje” tog energenta u smislu te odredbe.
               Međutim, uporaba, s jedne strane, ugljena kao goriva za ogrjev u procesu proizvodnje šećera i, s druge strane, ugljikova dioksida dobivenog izgaranjem tog energenta u svrhu istog tog proizvodnog procesa jest „dvojno korištenje” ako je nesporno da se proces proizvodnje šećera ne može dovršiti bez korištenja ugljikovim dioksidom dobivenim izgaranjem ugljena.

               2.

               Država članica ima pravo u svojem nacionalnom pravu primjenjivati pojam „dvojnog korištenja” u dosegu koji je restriktivniji od dosega tog pojma u skladu s člankom 2. stavkom 4. točkom (b) drugom alinejom Direktive 2003/96, kako je izmijenjena Direktivom 2004/74, kako bi nametnula porez na energente koji su isključeni iz područja primjene te direktive.

      (1)  SL C 399, 22.12.2012.