title: Predmet T-354/21: Tužba podnesena 17. lipnja 2021. – ClientEarth/Komisija

text:
               16.8.2021

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 329/36

      Tužba podnesena 17. lipnja 2021. – ClientEarth/Komisija
      (Predmet T-354/21)
      (2021/C 329/48)
      Jezik postupka: engleski

         Stranke

         Tužitelj: ClientEarth AISBL (Bruxelles, Belgija) (zastupnici: O. Brouwer, B. Verheijen i T. van Helfteren, odvjetnici)

         Tuženik: Europska komisija

         Tužbeni zahtjev

      Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

                  —

                  poništi tuženikovu odluku od 7. travnja 2021. kojom se odbija pristup dokumentima tražen na temelju Uredbe (EZ) br. 1049/2001 (1) i Uredbe (EZ) br. 1367/2006, (2) koji se odnose na stanje provedbe kontrole ribarstva u Francuskoj i Danskoj i postojanje oglednih predmeta i postupaka zbog povrede prava u Europskoj uniji u vezi s provedbom Uredbe (EZ) br. 1224/2009, (3) i

                  —

                  naloži tuženiku snošenje troškova.

         Tužbeni razlozi i glavni argumenti

      U prilog osnovanosti tužbe tužitelj ističe dva tužbena razloga.

                  1.

                  Prvi tužbeni razlog, kojim se navodi da je tuženik počinio pogreške koje se tiču prava i očite pogreške u ocjeni koje su dovele do pogrešne primjene izuzetka u vezi s inspekcijama, istragama i revizijama, u skladu s člankom 4. stavkom 2. trećom alinejom Uredbe o transparentnosti i člankom 6. stavkom 1. Uredbe (EZ) br. 1367/2006 te se također navodi povreda obveze obrazlaganja.

                  2.

                  Drugi tužbeni razlog, kojim se navodi da je tuženik pogrešno odbacio postojanje prevladavajućeg javnog interesa za otkrivanje traženih dokumenata.

         (1)  Uredba (EZ) br. 1049/2001 Europskog parlamenta i Vijeća od 30. svibnja 2001. o javnom pristupu dokumentima Europskog parlamenta, Vijeća i Komisije (SL 2001. L 145, str. 43.)(SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 1., svezak 16., str. 70.).

         (2)  Uredba (EZ) br. 1367/2006 Europskog parlamenta i Vijeća od 6. rujna 2006. o primjeni odredaba Aarhuške konvencije o pristupu informacijama, sudjelovanju javnosti u odlučivanju i pristupu pravosuđu u pitanjima okoliša na institucije i tijela Zajednice (SL 2006. L 264, str. 13.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 15., svezak 20., str. 29.).

         (3)  Uredba (EZ) br. 1224/2009 od 20. studenoga 2009. o uspostavi sustava kontrole Zajednice za osiguranje sukladnosti s pravilima zajedničke ribarstvene politike, o izmjeni uredbi (EZ) br. 847/96, (EZ) br. 2371/2002, (EZ) br. 811/2004, (EZ) br. 768/2005, (EZ) br. 2115/2005, (EZ) br. 2166/2005, (EZ) br. 388/2006, (EZ) br. 509/2007, (EZ) br. 676/2007, (EZ) br. 1098/2007, (EZ) br. 1300/2008, (EZ) br. 1342/2008 i o stavljanju izvan snage uredbi (EEZ) br. 2847/93, (EZ) br. 1627/94 i (EZ) br. 1966/2006 (SL 2009. L 343, str. 1.)(SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 4., svezak 1., str. 113.).


title: Predmet T-367/21: Tužba podnesena 29. lipnja 2021. – Sushi&Food Factor/EUIPO (READY 4YOU)

text:
               16.8.2021

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 329/39

      Tužba podnesena 29. lipnja 2021. – Sushi&Food Factor/EUIPO (READY 4YOU)
      (Predmet T-367/21)
      (2021/C 329/52)
      Jezik postupka: poljski

         Stranke

         Tužitelj: Sushi&Food Factor sp. z o.o. (Robakowo, Poljska) (zastupnik: J. Gwiazdowska, odvjetnica)

         Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO)

         Podaci o postupku pred EUIPO-om

         Predmetni sporni žig: figurativni žig Europske unije READY 4YOU – prijava br. 18 210 977.

         Pobijana odluka: odluka petog žalbenog vijeća EUIPO-a od 20. travnja 2021. u predmetu R 2273/2020-5.

         Tužbeni zahtjev

      Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

                  —

                  pobijanu odluku poništi u cijelosti i konačno odluči da se dopušta prijava za registraciju žiga Europske unije br. 18 210 977;

                  —

                  podredno, poništi odluku petog žalbenog vijeća EUIPO-a od 20. travnja 2021. u predmetu R 2273/2020-5 i predmet vrati na ponovno odlučivanje;

                  —

                  naloži EUIPO-u snošenje troškova, uključujući troškove koji su tužitelju nastali u postupku pred žalbenim vijećem i Odjelom za operacije EUIPO-a.

         Tužbeni razlozi

                  —

                  povreda članka 7. stavka 1. točke (b) u vezi s člankom 7. stavkom 2. Uredbe 2017/1001 Europskog parlamenta i Vijeća;

                  —

                  povreda članka 94. stavka 1. i članka 95. stavka 1. Uredbe 2017/1001 Europskog parlamenta i Vijeća;

                  —

                  povreda članka 20. i članka 41. stavka 1. i 2. točaka (a) i (c) Povelje Europske unije o temeljnim pravima, među ostalim, prava na saslušanje, obveze obrazlaganja, načela dobre uprave, pravne sigurnosti i jednakog postupanja.


title: Predmet T-372/21: Tužba podnesena 1. srpnja 2021. – Sympatex Technologies/EUIPO – Liwe Española (Sympathy Inside)

text:
               16.8.2021

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 329/41

      Tužba podnesena 1. srpnja 2021. – Sympatex Technologies/EUIPO – Liwe Española (Sympathy Inside)
      (Predmet T-372/21)
      (2021/C 329/54)
      Jezik postupka: engleski

         Stranke

         Tužitelj: Sympatex Technologies GmbH (Unterföhring, Njemačka) (zastupnik: E. Strauß, odvjetnik)

         Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO)

         Druga stranka pred žalbenim vijećem: Liwe Española, SA (Puente Tocinos, Španjolska)

         Podaci o postupku pred EUIPO-om

         Podnositelj prijave spornog žiga: tužitelj pred Općim sudom

         Predmetni sporni žig: prijava verbalnog žiga Europske unije Sympathy Inside – prijava za registraciju br. 16 286 106

         Postupak pred EUIPO-om: postupak povodom prigovora

         Pobijana odluka: odluka petog žalbenog vijeća EUIPO-a od 26. travnja 2021. u predmetu R 1777/2018-5

         Tužbeni zahtjev

      Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

                  —

                  poništi pobijanu odluku;

                  —

                  odbije prigovor protiv prijave žiga Europske unije br. 16 286 106 „Sympathy Inside” (verbalni žig) u cijelosti;

                  —

                  naloži EUIPO-u snošenje troškova sudskog postupka i drugoj stranci snošenje troškova pred žalbenim vijećem i odjelom za prigovore.

         Tužbeni razlozi

                  —

                  povreda članka 18. stavka 1. točke (a) Uredbe (EU) 2017/1001 Europskog parlamenta i Vijeća;

                  —

                  povreda članka 8. stavka 1. točke (b) Uredbe (EU) 2017/1001 Europskog parlamenta i Vijeća.


title: Predmet T-375/21: Tužba podnesena 2. srpnja 2021. – Leinfelder Uhren München/EUIPO – Schafft (prikaz geometrijskog lika)

text:
               16.8.2021

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 329/42

      Tužba podnesena 2. srpnja 2021. – Leinfelder Uhren München/EUIPO – Schafft (prikaz geometrijskog lika)
      (Predmet T-375/21)
      (2021/C 329/56)
      Jezik na kojem je tužba podnesena: njemački

         Stranke

         Tužitelj: Leinfelder Uhren München GmbH & Co. KG (München, Njemačka) (zastupnik: S. Lüft, odvjetnik)

         Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO)

         Druga stranka u postupku pred žalbenim vijećem: Thomas Schafft (München)

         Podaci o postupku pred EUIPO-om

         Nositelj spornog žiga: tužitelj

         Predmetni sporni žig: figurativni žig Europske unije (prikaz geometrijskog lika) – žig Europske unije br. 13 975 453

         Postupak pred EUIPO-om: postupak za brisanje

         Pobijana odluka: odluka drugog žalbenog vijeća EUIPO-a od 29. ožujka 2021. u spojenim predmetima R 1931/2018-2 i R 1936/2018-2

         Tužbeni zahtjev

      Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

                  —

                  poništi pobijanu odluku u dijelu u kojem je pobijani žig Europske unije br. 13 975 453 opozvan i za robu iz razreda 14 (ručni satovi) i razreda 18 (narukvice za satove);

                  —

                  odbije žalbu podnositelja zahtjeva za brisanje R 1931/2018-2;

                  —

                  naloži EUIPO-u snošenje troškova;

                  —

                  u slučaju da druga stranka u postupku sudjeluje kao intervenijent, naloži joj snošenje vlastitih troškova.

         Tužbeni razlog

                  —

                  povreda članka 58. stavka 1. točke (a) Uredbe (EU) 2017/1001 Europskog parlamenta i Vijeća.


title: Predmet T-382/21: Tužba podnesena 6. srpnja 2021. – the airscreen company/EUIPO – Moviescreens Rental (airscreen)

text:
               16.8.2021

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 329/44

      Tužba podnesena 6. srpnja 2021. – the airscreen company/EUIPO – Moviescreens Rental (airscreen)
      (Predmet T-382/21)
      (2021/C 329/58)
      Jezik na kojem je tužba podnesena: njemački

         Stranke

         Tužitelj: the airscreen company GmbH & Co. KG (Münster, Njemačka) (zastupnici: O. Spieker, A. Schönfleisch i N. Willich, odvjetnici)

         Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO)

         Druga stranka u postupku pred žalbenim vijećem: Moviescreens Rental GmbH (Damme, Njemačka)

         Podaci o postupku pred EUIPO-om

         Podnositelj prijave spornog žiga: druga stranka u postupku pred žalbenim vijećem

         Predmetni sporni žig: prijava figurativnog žiga Europske unije airscreen – prijava br. 16 926 73

         Postupak pred EUIPO-om: postupak povodom prigovora

         Pobijana odluka: odluka četvrtog žalbenog vijeća EUIPO-a od 5. svibnja 2021. u predmetu R 1990/2020-4

         Tužbeni zahtjev

      Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

                  —

                  poništi pobijanu odluku;

                  —

                  naloži EUIPO-u snošenje troškova.

         Tužbeni razlog

                  —

                  povreda članka 8. stavka 1. točke (b) Uredbe (EU) 2017/1001 Europskog parlamenta i Vijeća.


title: Predmet C-294/20: Presuda Suda (deseto vijeće) od 9. rujna 2021. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Audiencia Nacional – Španjolska) – GE Auto Service Leasing GMBH/Tribunal Económico Administrativo Central („Zahtjev za prethodnu odluku – Usklađivanje zakona država članica o porezu na promet – Osma direktiva 79/1072/EEZ – Članci 3., 6. i 7. – Postupci za povrat poreza na dodanu vrijednost (PDV) – Porezni obveznici koji nemaju sjedište u tuzemstvu – Odbijanje povrata plaćenog PDV a – Dokumenti koji opravdavaju pravo na povrat – Nepodnošenje popratnih dokumenata u propisanim rokovima”)

text:
               22.11.2021

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 471/8

      Presuda Suda (deseto vijeće) od 9. rujna 2021. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Audiencia Nacional – Španjolska) – GE Auto Service Leasing GMBH/Tribunal Económico Administrativo Central
      (Predmet C-294/20) (1)

      („Zahtjev za prethodnu odluku - Usklađivanje zakona država članica o porezu na promet - Osma direktiva 79/1072/EEZ - Članci 3., 6. i 7. - Postupci za povrat poreza na dodanu vrijednost (PDV) - Porezni obveznici koji nemaju sjedište u tuzemstvu - Odbijanje povrata plaćenog PDV a - Dokumenti koji opravdavaju pravo na povrat - Nepodnošenje popratnih dokumenata u propisanim rokovima”)
      (2021/C 471/10)
      Jezik postupka: španjolski

         Sud koji je uputio zahtjev

      Audiencia Nacional

         Stranke glavnog postupka

         Tužitelj: GE Auto Service Leasing GMBH

         Tuženik: Tribunal Económico Administrativo Central

         Izreka

                  1.

                  Odredbe Osme direktive Vijeća 79/1072/EEZ od 6. prosinca 1979. o usklađivanju zakonodavstava država članica koja se odnose na poreze na promet – Postupci za povrat poreza na dodanu vrijednost poreznim obveznicima koji nemaju sjedište u tuzemstvu i načela prava Unije, osobito načelo porezne neutralnosti, treba tumačiti na način da im se ne protivi odbijanje zahtjeva za povrat PDV a ako porezni obveznik u propisanim rokovima nije poreznoj upravi, čak ni na njezin zahtjev, podnio sve dokumente i informacije potrebne za dokazivanje njegova prava na povrat poreza na dodanu vrijednost (PDV), neovisno o činjenici da je te dokumente i informacije taj porezni obveznik na vlastitu inicijativu podnio u okviru žalbe u upravnom postupku ili sudske tužbe protiv odluke o odbijanju takvog prava na povrat, pod uvjetom da se pritom poštuju načela ekvivalentnosti i djelotvornosti, provjera čega je na sudu koji je uputio zahtjev.

                  2.

                  Pravo Unije treba tumačiti na način da to što porezni obveznik koji traži povrat poreza na dodanu vrijednost (PDV) tijekom upravnog postupka nije podnio dokumente koje je od njega tražila porezna uprava, nego je to spontano učinio kasnije tijekom kasnijih postupaka, ne čini zlouporabu prava.

         (1)  SL C 320, 28. 9. 2020.


title: Predmet T-41/20: Presuda Općeg suda od 10. studenoga 2021. – Di Bernardo/Komisija („Javna služba – Dužnosnici – Postupak zapošljavanja – Obavijest o natječaju – Otvoreni natječaj – Uvjeti za prijam – Neuvrštavanje na popis uspješnih kandidata – Nedostatno radno iskustvo – Članak 266. UFEU-a – Odluka donesena radi izvršenja presude Općeg suda – Mjere koje obuhvaća izvršenje poništavajuće presude – Članak 2. Priloga III. Pravilniku o osoblju – Jednako postupanje – Očita pogreška u ocjeni – Odgovornost”)

text:
               10.1.2022

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 11/24

      Presuda Općeg suda od 10. studenoga 2021. – Di Bernardo/Komisija
      (Predmet T-41/20) (1)

      („Javna služba - Dužnosnici - Postupak zapošljavanja - Obavijest o natječaju - Otvoreni natječaj - Uvjeti za prijam - Neuvrštavanje na popis uspješnih kandidata - Nedostatno radno iskustvo - Članak 266. UFEU-a - Odluka donesena radi izvršenja presude Općeg suda - Mjere koje obuhvaća izvršenje poništavajuće presude - Članak 2. Priloga III. Pravilniku o osoblju - Jednako postupanje - Očita pogreška u ocjeni - Odgovornost”)
      (2022/C 11/31)
      Jezik postupka: francuski

         Stranke

         Tužitelj: Danilo Di Bernardo (Bruxelles, Belgija) (zastupnik: S. Orlandi, odvjetnik)

         Tuženik: Europska komisija (zastupnici: M. Brauhoff i D. Milanowska, agenti)

         Predmet

      Zahtjev na temelju članka 270. UFEU-a za, s jedne strane, poništenje odluke povjerenstva za odabir otvorenog natječaja temeljenog na testovima EPSO/AST-SC/03/15 od 13. ožujka 2019. o neuvrštavanju tužiteljeva imena na popis uspješnih kandidata za zapošljavanje tajnika/referenata u razredu SC 1, u području financijske podrške – koja je donesena radi izvršenja presude od 29. studenoga 2018., Di Bernardo/Komisija (T-811/16, neobjavljena, EU:T:2018:859) – i, s druge strane, naknadu štete koju je tužitelj navodno pretrpio zbog te činjenice.

         Izreka

                  1.

                  Tužba se odbija.

                  2.

                  Danilu di Bernardu nalaže se snošenje troškova.

         (1)  SL C 77, 9. 3. 2020.


title: Predmet T-218/20: Presuda Općeg suda od 10. studenoga 2021. – Alkattan/Vijeće („Zajednička vanjska i sigurnosna politika – Mjere ograničavanja donesene protiv Sirije – Zamrzavanje financijskih sredstava – Obveza obrazlaganja – Prava obrane – Pravo na pošteno suđenje – Pogreška u ocjeni – Određivanje kriterija za uvrštenje”)

text:
               10.1.2022

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 11/24

      Presuda Općeg suda od 10. studenoga 2021. – Alkattan/Vijeće
      (Predmet T-218/20) (1)

      („Zajednička vanjska i sigurnosna politika - Mjere ograničavanja donesene protiv Sirije - Zamrzavanje financijskih sredstava - Obveza obrazlaganja - Prava obrane - Pravo na pošteno suđenje - Pogreška u ocjeni - Određivanje kriterija za uvrštenje”)
      (2022/C 11/32)
      Jezik postupka: francuski

         Stranke

         Tužitelj: Waseem Alkattan (Damask, Sirija) (zastupnik: G. Karouni, odvjetnik)

         Tuženik: Vijeće Europske unije (zastupnici: A. Limonet i V. Piessevaux, agenti)

         Predmet

      S jedne strane, zahtjev na temelju članka 263. UFEU-a za poništenje Provedbene odluke Vijeća (ZVSP) 2020/212 od 17. veljače 2020. o provedbi Odluke 2013/255/ZVSP o mjerama ograničavanja protiv Sirije (SL 2020., L 43 I, str. 6.), Provedbene uredbe Vijeća (EU) 2020/211 od 17. veljače 2020. o provedbi Uredbe (EU) br. 36/2012 o mjerama ograničavanja s obzirom na stanje u Siriji (SL 2020., L 43 I, str. 1.), Odluke Vijeća (ZVSP) 2020/719 od 28. svibnja 2020. o izmjeni Odluke 2013/255/ZVSP o mjerama ograničavanja protiv Sirije (SL 2020., L 168, str. 66.), Provedbene uredbe Vijeća (EU) 2020/716 od 28. svibnja 2020. o provedbi Uredbe (EU) br. 36/2012 o mjerama ograničavanja s obzirom na stanje u Siriji (SL 2020., L 168, str. 1.), Odluke Vijeća (ZVSP) 2021/855 od 27. svibnja 2021. o izmjeni Odluke 2013/255/ZVSP o mjerama ograničavanja protiv Sirije (SL 2021., L 188, str. 90.) i Provedbene uredbe Vijeća (EU) 2021/848 od 27. svibnja 2021. o provedbi Uredbe (EU) br. 36/2012 o mjerama ograničavanja s obzirom na stanje u Siriji (SL 2021., L 188, str. 18.), u dijelu u kojem se ti akti odnose na tužitelja, i, s druge strane, zahtjev na temelju članka 268. UFEU-a za naknadu štete koju je tužitelj navodno pretrpio zbog tih akata.

         Izreka

                  1.

                  Tužba se odbija.

                  2.

                  Waseemu Alkattanu nalaže se snošenje troškova.

         (1)  SL C 201, 15. 6. 2020.


title: Predmet T-532/20: Presuda Općeg suda od 10. studenoga 2021. – Phi Group/EUIPO – Gruppo Cadoro (REDELLO) („Žig Europske unije – Postupak povodom prigovora – Prijava verbalnog žiga Europske unije REDELLO – Raniji figurativni žig Europske unije CADELLO 88 – Relativni razlog za odbijanje – Vjerojatnost dovođenja u zabludu – Članak 8. stavak 1. točka (b) Uredbe (EU) 2017/1001”)

text:
               10.1.2022

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 11/25

      Presuda Općeg suda od 10. studenoga 2021. – Phi Group/EUIPO – Gruppo Cadoro (REDELLO)
      (Predmet T-532/20) (1)

      („Žig Europske unije - Postupak povodom prigovora - Prijava verbalnog žiga Europske unije REDELLO - Raniji figurativni žig Europske unije CADELLO 88 - Relativni razlog za odbijanje - Vjerojatnost dovođenja u zabludu - Članak 8. stavak 1. točka (b) Uredbe (EU) 2017/1001”)
      (2022/C 11/33)
      Jezik postupka: engleski

         Stranke

         Tužitelj: Phi Group GmbH (Zug, Švicarska) (zastupnici: P. Campolini i L. Bidaine, odvjetnici)

         Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (zastupnici: L. Rampini, V. Ruzek, i A. Folliard-Monguiral, agenti)

         Druga stranka u postupku pred žalbenim vijećem EUIPO-a: Gruppo Cadoro GmbH (Eglisau, Švicarska)

         Predmet

      Tužba protiv odluke četvrtog žalbenog vijeća EUIPO-a od 22. lipnja 2020. (predmet R 2677/2019-4), koja se odnosi na postupak povodom prigovora između društava Gruppo Cadoro i Phi Group.

         Izreka

                  1.

                  Tužba se odbija.

                  2.

                  Društvu Phi Group GmbH nalaže se snošenje troškova.

         (1)  SL C 348, 19. 10. 2020.


title: Predmet T-678/20: Presuda Općeg suda od 10. studenoga 2021. – Solar Electric i dr./Komisija („Državne potpore – Tržište električne energije iz obnovljivih izvora, uključujući fotonaponsku energiju – Obveza kupnje električne energije po cijeni višoj od tržišne cijene predviđena francuskim zakonom – Odbijanje pritužbe – Članak 12. stavak 1. i članak 24. stavak 2. Uredbe (EU) 2015/1589 – Područje primjene”)

text:
               10.1.2022

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 11/26

      Presuda Općeg suda od 10. studenoga 2021. – Solar Electric i dr./Komisija
      (Predmet T-678/20) (1)

      („Državne potpore - Tržište električne energije iz obnovljivih izvora, uključujući fotonaponsku energiju - Obveza kupnje električne energije po cijeni višoj od tržišne cijene predviđena francuskim zakonom - Odbijanje pritužbe - Članak 12. stavak 1. i članak 24. stavak 2. Uredbe (EU) 2015/1589 - Područje primjene”)
      (2022/C 11/34)
      Jezik postupka: francuski

         Stranke

         Tužitelji: Solar Electric Holding (Lamentin, Francuska), Solar Electric Guyane (Lamentin), Solar Electric Martinique (Lamentin), Société de production d’énergies renouvelables (Lamentin) (zastupnik: S. Manna, odvjetnica)

         Tuženik: Europska komisija (zastupnici: B. Stromsky i A. Bouchagiar, agenti)

         Predmet

      Zahtjev na temelju članka 263. UFEU-a za poništenje Komisijine odluke od 3. rujna 2020. o odbijanju pritužbe tužiteljâ od 20. lipnja 2020. u vezi s nezakonitim državnim potporama za fotonaponska postrojenja tužiteljâ.

         Izreka

                  1.

                  Tužba se odbija

                  2.

                  Društvima Solar Electric Holding, Solar Electric Guyane, Solar Electric Martinique i Société de production d’énergies renouvelables nalaže se snošenje troškova.

         (1)  SL C 44, 8. 2. 2021.


title: Spojeni predmeti T-758/20 i T-759/20: Presuda Općeg suda od 10. studenoga 2021. – Monster Energy/EUIPO – Frito-Lay Trading Company (MONSTER i MONSTER ENERGY) („Žig Europske unije – Postupak opoziva – Verbalni žigovi Europske unije MONSTER i MONSTER ENERGY – Stvarna uporaba žigova – Uporaba u odnosu na proizvode za koje su žigovi registrirani – Članak 51. stavak 1. točka (a) Uredbe (EZ) br. 207/2009 (koji je postao članak 58. stavak 1. točka (a) Uredbe (EU) 2017/1001)”)

text:
               10.1.2022

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 11/26

      Presuda Općeg suda od 10. studenoga 2021. – Monster Energy/EUIPO – Frito-Lay Trading Company (MONSTER i MONSTER ENERGY)
      (Spojeni predmeti T-758/20 i T-759/20) (1)

      („Žig Europske unije - Postupak opoziva - Verbalni žigovi Europske unije MONSTER i MONSTER ENERGY - Stvarna uporaba žigova - Uporaba u odnosu na proizvode za koje su žigovi registrirani - Članak 51. stavak 1. točka (a) Uredbe (EZ) br. 207/2009 (koji je postao članak 58. stavak 1. točka (a) Uredbe (EU) 2017/1001)”)
      (2022/C 11/35)
      Jezik postupka: engleski

         Stranke

         Tužitelj: Monster Energy Co. (Corona, Kalifornija, Sjedinjene Američke Države) (zastupnik: P. Brownlow, solicitor)

         Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (zastupnici: V. Ruzek i E. Śliwińska, agenti)

         Druga stranka u postupku pred žalbenim vijećem EUIPO-a, intervenijent u postupku pred Općim sudom: Frito-Lay Trading Company GmbH (Bern, Švicarska) (zastupnici: V. von Bomhard i J. Fuhrmann, odvjetnici)

         Predmet

      Dvije tužbe protiv odluka drugog žalbenog vijeća EUIPO-a od 5. listopada 2020. (predmeti R 2927/2019-2 i R 2928/2019-2), koje se odnose na dva postupka opoziva između društava Frito-Lay Trading Company i Monster Energy.

         Izreka

                  1.

                  Tužbe se odbijaju.

                  2.

                  Društvu Monster Energy Co. nalaže se snošenje troškova.

         (1)  SL C 53, 15. 2. 2021.


title: Predmet T-73/21: Presuda Općeg suda od 10. studenoga 2021. – PIK-KO/EUIPO – Haribo Ricqles Zan (P.I.C. Co.) („Žig Europske unije – Postupak za proglašenje žiga ništavim – Figurativni žig Europske unije P.I.C. Co. – Raniji nacionalni figurativni žig PIK – Relativni razlog za odbijanje – Vjerojatnost dovođenja u zabludu – Članak 8. stavak 1. točka (b) Uredbe (EZ) br. 207/2009 (koji je postao članak 8. stavak 1. točka (b) Uredbe (UE) 2017/1001) – Članak 53. stavak 1. točka (a) Uredbe br. 207/2009 (koji je postao članak 60. stavak 1. točka (a) Uredbe 2017/1001) – Proglašenje djelomične ništavosti”)

text:
               10.1.2022

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 11/27

      Presuda Općeg suda od 10. studenoga 2021. – PIK-KO/EUIPO – Haribo Ricqles Zan (P.I.C. Co.)
      (Predmet T-73/21) (1)

      („Žig Europske unije - Postupak za proglašenje žiga ništavim - Figurativni žig Europske unije P.I.C. Co. - Raniji nacionalni figurativni žig PIK - Relativni razlog za odbijanje - Vjerojatnost dovođenja u zabludu - Članak 8. stavak 1. točka (b) Uredbe (EZ) br. 207/2009 (koji je postao članak 8. stavak 1. točka (b) Uredbe (UE) 2017/1001) - Članak 53. stavak 1. točka (a) Uredbe br. 207/2009 (koji je postao članak 60. stavak 1. točka (a) Uredbe 2017/1001) - Proglašenje djelomične ništavosti”)
      (2022/C 11/36)
      Jezik postupka: engleski

         Stranke

         Tužitelj: PIK-KO AD (Kazichene, Bugarska) (zastupnik: A. Ivanova, odvjetnica)

         Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (zastupnik: M. Capostagno, agent)

         Druga stranka u postupku pred žalbenim vijećem EUIPO-a, intervenijent u postupku pred Općim sudom: Haribo Ricqles Zan (Marseille, Francuska)

         Predmet

      Tužba protiv odluke petog žalbenog vijeća EUIPO-a od 27. studenoga 2020. (predmet R 1847/2019-5), koja se odnosi na postupak za proglašenje žiga ništavim između društava Haribo Ricqles Zan i PIK-KO.

         Izreka

                  1.

                  Tužba se odbija.

                  2.

                  Društvu PIK-KO AD nalaže se snošenje troškova.

         (1)  SL C 138, 19. 4. 2021.


title: Predmet T-556/21: Tužba podnesena 4. studenoga 2021. – Lyubetskaya/Vijeće

text:
               10.1.2022

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 11/27

      Tužba podnesena 4. studenoga 2021. – Lyubetskaya/Vijeće
      (Predmet T-556/21)
      (2022/C 11/37)
      Jezik postupka: francuski

         Stranke

         Tužiteljica: Sviatlana Lyubetskaya (Minsk, Bjelarus) (zastupnik: D. Litvinski, odvjetnik)

         Tuženik: Vijeće Europske unije

         Tužbeni zahtjev

      Tužiteljica od Općeg suda zahtijeva da:

                  —

                  poništi Provedbenu uredbu Vijeća (EU) 2021/997 od 21. lipnja 2021. o provedbi članka 8.a stavka 1. Uredbe (EZ) br. 765/2006 o mjerama ograničavanja u odnosu na Bjelarus, u dijelu u kojem se odnosi na tužiteljicu;

                  —

                  poništi Provedbenu odluka Vijeća (ZVSP) 2021/1002 od 21. lipnja 2021. o provedbi Odluke 2012/642/ZVSP o mjerama ograničavanja s obzirom na stanje u Bjelarusu;

                  —

                  naloži Vijeću snošenje troškova.

         Tužbeni razlozi i glavni argumenti

      U prilog osnovanosti tužbe tužiteljica ističe tri tužbena razloga.

                  1.

                  Prvi tužbeni razlog, koji se temelji na povredi načela osobne odgovornosti. Tužiteljica tvrdi da su cilj i sadržaj pobijanih akata, tumačenih s obzirom na njihov tekst, njihov kontekst i njihovu svrhu, protivni načelu proporcionalnosti, jer nadležno tijelo za progon nije ispunilo dvoju dužnost da pojasni zašto činjenice treba pripisati zainteresiranoj stranci.

                  2.

                  Drugi tužbeni razlog, koji se temelji na pogrešci u ocjeni i povredi članka 47. Povelje Europske unije o temeljnim pravima. Tužiteljica smatra da pobijani akti uopće nisu činjenično opravdani i da se iz njih samo izvode zaključci koji se temelje isključivo na činjenici da je tužiteljica zastupnica u Parlamentu.

                  3.

                  Drugi tužbeni razlog, koji se temelji na povredi načela proporcionalnosti. Tužiteljica u tom pogledu ponavlja da su cilj i sadržaj pobijanih akata, tumačenih s obzirom na njihov tekst, njihov kontekst i njihovu svrhu, protivni načelu proporcionalnosti, osobito u pogledu njezina statusa zastupnice u Parlamentu.


title: Predmet T-557/21: Tužba podnesena 5. studenoga 2021. – Omelyanyuk/Vijeće

text:
               10.1.2022

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 11/28

      Tužba podnesena 5. studenoga 2021. – Omelyanyuk/Vijeće
      (Predmet T-557/21)
      (2022/C 11/38)
      Jezik postupka: francuski

         Stranke

         Tužitelj: Aleksandr Omelyanyuk (Minsk, Bjelarus) (zastupnik: D. Litvinski, odvjetnik)

         Tuženik: Vijeće Europske unije

         Tužbeni zahtjev

      Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

                  —

                  poništi Provedbenu uredbu Vijeća (EU) 2021/997 od 21. lipnja 2021. o provedbi članka 8.a stavka 1. Uredbe (EZ) br. 765/2006 o mjerama ograničavanja u odnosu na Bjelarus, u dijelu u kojem se odnosi na tužitelja;

                  —

                  poništi Provedbenu odluka Vijeća (ZVSP) 2021/1002 od 21. lipnja 2021. o provedbi Odluke 2012/642/ZVSP o mjerama ograničavanja s obzirom na stanje u Bjelarusu, u dijelu u kojem se odnosi na tužitelja;

                  —

                  naloži Vijeću snošenje troškova.

         Tužbeni razlozi i glavni argumenti

      U prilog osnovanosti tužbe, tužitelj ističe tri tužbena razloga koji su u biti istovjetni ili slični onima istaknutima u okviru postupka T-556/21, Lyubetskaya/Vijeće.


title: Predmet T-579/21: Tužba podnesena 5. studenoga 2021. – Gusachenka/Vijeće

text:
               10.1.2022

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 11/29

      Tužba podnesena 5. studenoga 2021. – Gusachenka/Vijeće
      (Predmet T-579/21)
      (2022/C 11/39)
      Jezik postupka: francuski

         Stranke

         Tužitelj: Siarhei Gusachenka (Minsk, Bjelarus) (zastupnik: D. Litvinski, odvjetnik)

         Tuženik: Vijeće Europske unije

         Tužbeni zahtjev

      Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

                  —

                  poništi Provedbenu uredbu Vijeća (EU) 2021/997 od 21. lipnja 2021. o provedbi članka 8.a stavka 1. Uredbe (EZ) br. 765/2006 o mjerama ograničavanja u odnosu na Bjelarus (1), u dijelu u kojem se odnose na tužitelja;

                  —

                  poništi Provedbenu odluku Vijeća (ZVSP) 2021/1002 od 21. lipnja 2021. o provedbi Odluke 2012/642/ZVSP o mjerama ograničavanja s obzirom na stanje u Bjelarusu (2), u dijelu u kojem se odnose na tužitelja;

                  —

                  naloži Vijeću snošenje tužiteljevih troškova.

         Tužbeni razlozi i glavni argumenti

      U prilog osnovanosti tužbe tužitelj ističe dva tužbena razloga koji su u bitnome istovjetni ili slični onima navedenim u okviru predmeta T-556/21, Lyubetskaya/Vijeće.

         (1)  SL 2021., L 219I, str. 3.

         (2)  SL 2021., L 219I, str. 70.


title: Predmet T-580/21: Tužba podnesena 5. studenoga 2021. – Haidukevich/Vijeće

text:
               10.1.2022

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 11/29

      Tužba podnesena 5. studenoga 2021. – Haidukevich/Vijeće
      (Predmet T-580/21)
      (2022/C 11/40)
      Jezik postupka: francuski

         Stranke

         Tužitelj: Aleh Haidukevich (Semkino, Bjelarus) (zastupnik: D. Litvinski, odvjetnik)

         Tuženik: Vijeće Europske unije

         Tužbeni zahtjev

      Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

                  —

                  poništi Provedbenu uredbu Vijeća (EU) 2021/997 od 21. lipnja 2021. o provedbi članka 8.a stavka 1. Uredbe (EZ) br. 765/2006 o mjerama ograničavanja u odnosu na Bjelarus (1), u dijelu u kojem se odnose na tužitelja;

                  —

                  poništi Provedbenu odluku Vijeća (ZVSP) 2021/1002 od 21. lipnja 2021. o provedbi Odluke 2012/642/ZVSP o mjerama ograničavanja s obzirom na stanje u Bjelarusu (2), u dijelu u kojem se odnose na tužitelja;

                  —

                  naloži Vijeću snošenje tužiteljevih troškova.

         Tužbeni razlozi i glavni argumenti

      U prilog osnovanosti tužbe tužitelj ističe tri tužbena razloga koji su u bitnome istovjetni ili slični onima navedenim u okviru predmeta T-556/21, Lyubetskaya/Vijeće.

         (1)  SL 2021., L 219I, str. 3.

         (2)  SL 2021., L 219I, str. 70.


title: Predmet C-588/21 P: Žalba koju je 23. rujna 2021. podnijelo društvo Public.Resource.Org, Inc., Right to Know CLG protiv presude Općeg suda (peto prošireno vijeće) od 14. srpanj 2021. u predmetu T-185/19, Public.Resource.Org, Inc. i Right to Know CLG/Europska komisija

text:
               10.1.2022

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 11/14

      Žalba koju je 23. rujna 2021. podnijelo društvo Public.Resource.Org, Inc., Right to Know CLG protiv presude Općeg suda (peto prošireno vijeće) od 14. srpanj 2021. u predmetu T-185/19, Public.Resource.Org, Inc. i Right to Know CLG/Europska komisija
      (Predmet C-588/21 P)
      (2022/C 11/21)
      Jezik postupka: engleski

         Stranke

         Žalitelji: Public.Resource.Org, Inc. i Right to Know CLG (zastupnici: F. Logue, Solicitor, J. Hackl, odvjetnik, C. Nüßing, odvjetnik)

         Druge stranke u postupku: Europska komisija, Comité européen de normalisation (CEN), Asociación Española de Normalización (UNE), Asociaţia de Standardizare din România (ASRO), Association française de normalisation (AFNOR), Austrian Standards International (ASI), British Standards Institution (BSI), Bureau de normalisation/Bureau voor Normalisatie (NBN), Dansk Standard (DS), Deutsches Institut für Normung eV (DIN), Koninklijk Nederlands Normalisatie Instituut (NEN), Schweizerische Normen- Vereinigung SNV, Standard Norge, Suomen Standardisoimisliitto ry (SFS), Svenska institutet för standarder (SIS), Institut za standardizaciju Srbije (ISS)

         Zahtjevi

      Tužitelji od Suda zahtijevaju da:

                  —

                  ukine presudu protiv koje je podnesena žalba i odobri pristup zatraženim dokumentima (EN 71-4:2013, EN 71-5:2015, EN 71-12:2013, i EN 12472:2005+A1:2009);

                  —

                  podredno, vrati predmet na odlučivanje Općem sudu i

                  —

                  naloži Komisiji snošenje troškova postupka.

         Žalbeni razlozi i glavni argumenti

                  1.

                  Pogreška u ocjeni primjene izuzeća iz prve alineje članka 4. stavka 2. Uredbe (EZ) br. 1049/2001 (1).

                              a.

                              U prvom je dijelu Opći sud počinio pogrešku koja se tiče prava nepravilno ocijenivši zaštitu autorskog prava jer:

                                          —

                                          nije prepoznao da se zatraženi usklađeni standardi ne mogu zaštititi autorskim pravom jer su dio prava Unije i vladavina prava zahtijeva slobodan pristup zakonu;

                                          —

                                          nije prepoznao da čak ako se usklađeni standardi mogu zaštititi autorskim pravom, slobodan pristup zakonu mora imati prednost pred zaštitom autorskog prava;

                                          —

                                          pogrešno utvrdio da Komisija nije bila ovlaštena ispitati jesu li zatraženi usklađeni standardi bili zaštićeni autorskim pravom i

                                          —

                                          pogrešno utvrdio da su zatraženi usklađeni standardi intelektualno stvaralaštvo, te stoga „rad” koji se može zaštititi autorskim pravom.

                              b.

                              U drugom je dijelu Opći sud počinio pogrešku koja se tiče prava prilikom ocjene učinka na poslovne interese jer je:

                                          —

                                          pogrešno primijenio pretpostavku da bi zatraženi usklađeni interesi mogli ugroziti interes zaštićen prvom alinejom članka 4. stavka 2. Uredbe (EZ) br. 1049/2001 i

                                          —

                                          propustio ocijeniti posebne učinke na poslovne interese.

                  2.

                  Pogreška koja se tiče prava zbog neprepoznavanja prevladavajućeg javnog interesa.
                  Opći je sud počinio pogrešku koja se tiče prava neprepoznavanjem prevladavajućeg javnog interesa jer je:

                              —

                              pogrešno utvrdio da tužitelji nisu iskazali posebne razloge kojim se opravdava njihov zahtjev;

                              —

                              uzeo u obzir nebitan čimbenik, odnosno funkcioniranje europskog normizacijskog sustava;

                              —

                              utvrdio da odluka u predmetu James Elliott (C-613/14) (2) ne stvara obvezu proaktivnog širenja usklađenih standarda i

                              —

                              utvrdio da usklađeni standardi proizvode samo pravne učinke u odnosu na zainteresirane osobe.

         (1)  Uredba (EZ) br. 1049/2001 Europskog parlamenta i Vijeća od 30. svibnja 2001. o javnom pristupu dokumentima Europskog parlamenta, Vijeća i Komisije (SL 2001., L 145, str. 43.) (SL posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 1., svezak 16., str. 70.)

         (2)  Presuda Suda od 27. listopada 2016. (predmet C-613/14, James Elliott Construction, EU:C:2016:821).


title: Predmet C-598/21: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 28. rujna 2021. uputio Krajský súd v Prešove (Slovačka) – SP, CI/Všeobecná úverová banka a.s.

text:
               10.1.2022

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 11/16

      Zahtjev za prethodnu odluku koji je 28. rujna 2021. uputio Krajský súd v Prešove (Slovačka) – SP, CI/Všeobecná úverová banka a.s.
      (Predmet C-598/21)
      (2022/C 11/22)
      Jezik postupka: slovenski

         Sud koji je uputio zahtjev

      Krajský súd v Prešove

         Stranke glavnog postupka

         Tužitelj: SP, CI

         Tuženik: Všeobecná úverová banka a.s.

         Prethodna pitanja

                  1.

                  Protive li se članku 47. u vezi s člancima 7. i 38. Povelje Europske unije o temeljnim pravima (u daljnjem tekstu: Povelja), Direktivi Vijeća 93/13/EEZ (1) od 5. travnja 1993. o nepoštenim uvjetima u potrošačkim ugovorima (u daljnjem tekstu: Direktiva 93/13/EEZ o nepoštenim uvjetima u potrošačkim ugovorima), Direktivi 2005/29/EZ (2) Europskog parlamenta i Vijeća o nepoštenoj poslovnoj praksi poslovnog subjekta u odnosu prema potrošaču na unutarnjem tržištu i o izmjeni Direktive Vijeća 84/450/EEZ, direktiva 97/7/EZ, 98/27/EZ i 2002/65/EZ Europskog parlamenta i Vijeća, kao i Uredbe (EZ) br. 2006/2004 Europskog parlamenta i Vijeća (u daljnjem tekstu: Direktiva 2005/29/EZ o nepoštenoj poslovnoj praksi), kao i načelu djelotvornosti prava Europske unije nacionalni propisi poput članka 53. stavka 9. i članka 565. Občianskog zákonníka (Građanski zakonik) prema kojima se prilikom prijevremenog dospijeća ne uzima u obzir proporcionalnost te transakcije, osobito težina povrede obveza potrošača u odnosu na iznos i rok otplate kredita?

                  2.

                  U slučaju niječnog odgovora na prvo pitanje (ne protive se) sud koji je uputio zahtjev postavlja sljedeća pitanja:

                              2.(a)

                              Protivi li se članku 47. u vezi s člancima 7. i 38. Povelje, Direktivi 93/13/EEZ o nepoštenim uvjetima u potrošačkim ugovorima, Direktivi 2005/29/EZ o nepoštenoj poslovnoj praksi i načelu djelotvornosti prava Europske unije sudska praksa kojom se u biti ne sprečava ostvarivanje založnog prava prodajom na privatnoj dražbi nekretnine koja je objekt u kojem potrošači ili druge osobe stanuju i istodobno ne uzima u obzir povreda obveza potrošača s obzirom na iznos kredita i razdoblje kreditiranja i kada postoji drugi način namirenja vjerovnikove tražbine, odnosno postupak izvršenja u okviru kojeg prodaja stambenog objekta opterećenog založnim pravom nema prednost?

                              2.(b)

                              Treba li članak 3. stavak 1. Direktive 2005/29/EZ o nepoštenoj poslovnoj praksi tumačiti na način da zaštita potrošača od nepoštene poslovne prakse prilikom kreditiranja potrošača obuhvaća sve načine otplate vjerovnikove tražbine, uključujući ugovaranje novog kredita namijenjenog pokrivanju obveza koje proizlaze iz prethodnog kredita?

                              2.(c)

                              Treba li Direktivu 2005/29/EZ o nepoštenoj poslovnoj praksi tumačiti na način da se nepoštenom poslovnom praksom smatra i postupanje vjerovnika koji u više navrata dodjeljuje kredit potrošaču koji ne može otplatiti kredite, zbog čega nastaje lanac kredita koje vjerovnik zapravo ne isplaćuje potrošaču, nego ih zadržava za pokrivanje prethodnih kredita i ukupnih troškova kredita?

                              2.(d)

                              Treba li članak 2. stavak 2. točku (a) Direktive 2008/48/EZ (3) Europskog parlamenta i Vijeća o ugovorima o potrošačkim kreditima i stavljanju izvan snage Direktive Vijeća 87/102/EEZ (u daljnjem tekstu: Direktiva 2008/48/EZ o ugovorima o potrošačkim kreditima) u vezi s uvodnom izjavom 10. te direktive tumačiti na način da se njime ne isključuje primjena te direktive čak i u slučaju kredita koji ima sva obilježja potrošačkog kredita, ako nije ugovorena namjena kredita i ako je vjerovnik, osim neznatnog dijela, cijeli kredit namijenio pokrivanju prethodnih potrošačkih kredita, a kao osiguranje je ugovoreno založno pravo na nekretnini?

                              2.(e)

                              Treba li presudu Suda Europske unije od 21. travnja 2016., Radlinger i Radlingerová, C-377/14, ECLI:EU:C:2016:283, tumačiti na način da se primjenjuje i na ugovor o kreditu kad je na temelju tog ugovora dio dodijeljenog kredita namijenjen pokrivanju vjerovnikovih troškova?

         (1)  SL 1993., L 95, str. 29. (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 15., svezak 12., str. 24.)

         (2)  SL 2005., L 149., str. 22. (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 15., svezak 8., str. 101.)

         (3)  SL 2008., L 133, str. 66. (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 15., svezak 13., str. 58.)


title: Predmet C-604/21: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 28. rujna 2021. uputio Tribunal Administrativo e Fiscal de Braga, Juízo Administrativo Comum (Portugal) – Vapo Atlantic SA/Entidade Nacional para o Setor Energético E.P.E. (ENSE) i dr.

text:
               10.1.2022

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 11/17

      Zahtjev za prethodnu odluku koji je 28. rujna 2021. uputio Tribunal Administrativo e Fiscal de Braga, Juízo Administrativo Comum (Portugal) – Vapo Atlantic SA/Entidade Nacional para o Setor Energético E.P.E. (ENSE) i dr.
      (Predmet C-604/21)
      (2022/C 11/23)
      Jezik postupka: portugalski

         Sud koji je uputio zahtjev

      Tribunal Administrativo e Fiscal de Braga, Juízo Administrativo Comum

         Stranke glavnog postupka

         Tužitelj: Vapo Atlantic SA

         Tuženik: Entidade Nacional para o Setor Energético E.P.E. (ENSE)

         Druge strane u postupku: Fundo Ambiental, Fundo de Eficiência Energética (FEE)

         Prethodna pitanja

                  1.

                  Treba li članak 1. točku 3. Direktive 98/34/EZ (1) tumačiti na način da pojmu „ostali zahtjevi”, za potrebe članka 8. stavka 1. te direktive, odgovara utvrđivanje postotka biogoriva koje, u skladu s člankom 7.a Direktive 98/70/EZ (2), koji je uveden Direktivom 2009/30/EZ (3) i u skladu s ciljem iz članka 3. stavka 4. Direktive 2009/28/EZ (4), određeni gospodarski subjekt ima obvezu miješati u goriva koja pušta u potrošnju, kao što je to slučaj u spornom nacionalnom zakonodavstvu?

                  2.

                  Treba li članak 8. stavak 1. Direktive 98/34/EZ, konkretno izraz „osim ako se njima u cijelosti prenosi tekst međunarodne ili europske norme”, tumačiti na način da se njime isključuje pravilo nacionalnog prava kojim se utvrđuju postotci miješanja biogoriva, u skladu s odredbama članka 7.a stavka 2. Direktive 98/70/EZ, uvedenog Direktivom 2009/30/EZ, i u skladu s ciljem iz članka 3. stavka 4. Direktive 2009/28/EZ?

                  3.

                  Treba li odredbe članka 4. stavka 1. drugog podstavka Direktive 2009/30/EZ, kao i odredbe članka 4. stavka 1. Direktive (EU) 2015/1513 (5), tumačiti na način da je riječ o zaštitnim klauzulama predviđenima obvezujućim aktima Zajednice, u svrhe predviđene člankom 10. stavkom 1. trećom alinejom Direktive 98/34/EZ?

                  4.

                  Ako odgovor na to pitanje nije nepotreban s obzirom na odgovore na prethodna pitanja, treba li odredbe članka 8. stavka 1. Direktive 98/34/EZ tumačiti na način da se u odnosu na gospodarski subjekt nije moguće pozvati na nacionalnu odredbu, poput sporne odredbe u ovom predmetu, kojom se utvrđuje postotak miješanja biogoriva, kako je prenesena člankom 7.a stavkom 2. Direktive 98/70/EZ, koji je uveden Direktivom 2009/30/EZ?

         (1)  Direktiva 98/34/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 22. lipnja 1998. o utvrđivanju postupka osiguravanja informacija u području tehničkih normi i propisa (SL 1998., L 204, str. 37.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 13., svezak 42., str. 58.)

         (2)  Direktiva 98/70/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 13. listopada 1998. o kakvoći benzinskih i dizelskih goriva i izmjeni Direktive Vijeća 93/12/EEZ (SL 1998., L 350, str. 58) .) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 13., svezak 61., str. 59.)

         (3)  Direktiva 2009/30/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 23. travnja 2009. o izmjeni Direktive 98/70/EZ u pogledu specifikacije benzina, dizelskoga goriva i plinskog ulja i uvođenju mehanizma praćenja i smanjivanja emisija stakleničkih plinova, o izmjeni Direktive Vijeća 1999/32/EZ u pogledu specifikacije goriva koje se koristi na plovilima na unutarnjim plovnim putovima i stavljanju izvan snage Direktive 93/12/EEZ (SL 2009., L 140, str. 88.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 13., svezak 55., str. 187. i ispravaka SL 2014., L 298, str. 63.)

         (4)  Direktiva 2009/28/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 23. travnja 2009. o promicanju uporabe energije iz obnovljivih izvora te o izmjeni i kasnijem stavljanju izvan snage direktiva 2001/77/EZ i 2003/30/EZ (SL 2009., L 140, str. 16.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 15., svezak 11., str. 39.)

         (5)  Direktiva (EU) 2015/1513 Europskog parlamenta i Vijeća od 9. rujna 2015. o izmjeni Direktive 98/70/EZ o kakvoći benzinskih i dizelskih goriva i izmjeni Direktive 2009/28/EZ o promicanju uporabe energije iz obnovljivih izvora (SL 2015., L 239, str. 1.)


title: Predmet C-615/21: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 4. listopada 2021. uputio Szegedi Törvényszék (Mađarska) – Napfény-Toll Kft./Nemzeti Adó- és Vámhivatal Fellebbviteli Igazgatósága

text:
               10.1.2022

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 11/18

      Zahtjev za prethodnu odluku koji je 4. listopada 2021. uputio Szegedi Törvényszék (Mađarska) – Napfény-Toll Kft./Nemzeti Adó- és Vámhivatal Fellebbviteli Igazgatósága
      (Predmet C-615/21)
      (2022/C 11/24)
      Jezik postupka: mađarski

         Sud koji je uputio zahtjev

      Szegedi Törvényszék

         Stranke glavnog postupka

         Tužitelj: Napfény-Toll Kft.

         Tuženik: Nemzeti Adó- és Vámhivatal Fellebbviteli Igazgatósága

         Prethodno pitanje

      Treba li načelo pravne sigurnosti, kao i načelo djelotvornosti, koja su dio prava Zajednice, tumačiti na način da im se ne protivi propis određene države članice koji sudu ne ostavlja nikakvu marginu prosudbe, kao što je to članak 164. stavak 5. az adózás rendjéről szóló 2003. évi XCII. törvény (Zakon XCII iz 2003. o uvođenju Zakonika o poreznom postupku), kao ni praksa koja se temelji na tom propisu, na temelju kojih se, u području poreza na dodanu vrijednost, rok zastare prava porezne uprave na obračun poreza prekida tijekom cjelokupnog trajanja sudskog nadzora, bez obzira na broj ponovljenih upravnih poreznih postupaka – a da se pritom ne ograničava ukupno trajanje prekidâ u slučaju nekoliko uzastopnih sudskih nadzora – i u slučaju da sud prilikom donošenja presude o odluci poreznog tijela donesenoj u okviru ponovljenog postupka nakon prethodne sudske odluke utvrdi da porezno tijelo nije postupilo u skladu sa smjernicama iz te sudske odluke, drugim riječima, kad je zbog navedenog tijela proveden novi sudski postupak?


title: Predmet C-657/21: Tužba podnesena 29. listopada 2021. – Europski parlament/Europska komisija

text:
               10.1.2022

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 11/18

      Tužba podnesena 29. listopada 2021. – Europski parlament/Europska komisija
      (Predmet C-657/21)
      (2022/C 11/25)
      Jezik postupka: engleski

         Stranke

         Tužitelj: Europski parlament (zastupnici: R. Crowe, U. Rösslein, C. Burgos, agenti)

         Tuženik: Europska komisija

         Tužbeni zahtjev

      Tužitelj od Suda zatijeva da:

                  —

                  utvrdi da je Europska komisija neosiguravanjem potpune i trenutačne primjene Uredbe (EU, Euratom) 2020/2092 (1) Europskog parlamenta i Vijeća od 16. prosinca 2020. o općem režimu uvjetovanosti za zaštitu proračuna Unije, od dana primjene, 1. siječnja 2021., povrijedila Ugovore;

                  —

                  podredno, poništi Komisijino nezakonito odbijanje da osigura potpunu i trenutačnu primjenu Uredbe 2020/2092, od dana njezine primjene;

                  —

                  naloži Komisiji da snosi troškove.

         Tužbeni razlozi i glavni argumenti

      Prvi tužbeni razlog, koji se temelji na povredi Komisijine obveze prema drugoj rečenici članka 17. stavka 1. UEU-a da osigura primjenu Ugovorâ i mjera koje su institucije donijele na temelju njih.
      Komisija ne primjenjuje Uredbu 2020/2092 u potpunosti jer se nezakonito isključuje iz primjene bitnih odredbi članka 6. uredbe do konačnog utvrđenja smjernica o primjeni uredbe, do čega će doći tek nakon donošenja presuda Suda u tužbama za poništenje koje su protiv uredbe podnijele dvije države članice. Ta neprimjena uredbe u potpunosti do donošenja presuda Suda povodom tužbi za poništenje čini povredu Komisijinih dužnosti prema članku 17. stavku 1. UEU-a koji ju obvezuje da osigura primjenu Ugovorâ i mjera koje su institucije donijele na temelju njih.
      Drugi tužbeni razlog, koji se temelji na povredi Komisijine obveze na temelju članka 17. stavka 3. podstavka 3. UEU-a da bude potpuno neovisna u obavljanju zaduženja.
      Komisijino neosiguravanje potpune i trenutačne primjene uredbe, bez samonamenutnih ograničenja, od dana primjene, prema uputi Europskog vijeća, predstavlja povredu njezine obveze neovisnosti na temelju članka 17. stavka 3. podstavka 3. UEU-a.
      Treći tužbeni razlog, koji se temelji na povredi članka 13. stavka 2. UEU-a i načela institucijske ravnoteže i lojalne suradnje.
      Komisijino neosiguravanje potpune i trenutačne primjene uredbe, bez samonamenutnih ograničenja, od dana primjene, prema uputi Europskog vijeća, predstavlja povredu članka 13. stavka 2. UEU-a na temelju kojeg svaka institucija djeluje u granicama ovlasti koje su joj dodijeljene u Ugovorima i u skladu s načelima institucijske ravnoteže i lojalne suradnje.

         (1)  SL 2020, L 433I, str.1.


title: Predmet C-665/21 P: Žalba koju je 5. studenoga 2021. podnijelo društvo MKB Multifunds BV protiv rješenja Općeg suda (osmo vijeće) od 6. rujna 2021. u predmetu T-277/20, MKB Multifunds/Komisija

text:
               10.1.2022

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 11/19

      Žalba koju je 5. studenoga 2021. podnijelo društvo MKB Multifunds BV protiv rješenja Općeg suda (osmo vijeće) od 6. rujna 2021. u predmetu T-277/20, MKB Multifunds/Komisija
      (Predmet C-665/21 P)
      (2022/C 11/26)
      Jezik postupka: nizozemski

         Stranke

         Žalitelj: MKB Multifunds BV (zastupnici: J.M.M. van de Hel i R. Rampersad, odvjetnici)

         Druge stranke u postupku: Europska komisija, Kraljevina Nizozemska

         Žalbeni zahtjev

      MKB Multifunds od Suda zahtijeva,

                  —

                  da žalbu društva proglasi osnovanom i dopuštenom,

                  —

                  da ukine rješenje Općeg suda,

                  —

                  da ga zamijeni presudom Suda i da se Komisijino rješenje proglasi ništavim, te

                  —

                  da Europskoj komisiji naloži snošenje troškova društva MKB Multifunds.

         Žalbeni razlozi i glavni argumenti

      Opći je sud pogrešno odlučio da je zahtjev društva MKB Multifunds nedopušten. Odluka Općeg suda sadržava pogreške koje se tiču prava. Društvo MKB Multifunds ističe sljedeće žalbene razloge:
      Prvi žalbeni razlog: Opći je sud u točkama 36. do 38. Rješenja počinio pogrešku koja se tiče prava jer nije primijenio članak 36. Protokola br. 3 o Statutu Suda i članak 51. UEU-a. Prema mišljenju Općeg suda, vlastita očitovanja društva MKB Multifunds nemaju nikakvu dokaznu snagu jer se radi o „pukim tvrdnjama”. Opći sud ne obrazlaže zašto se očitovanjima društva MKB Multifunds ne može vjerovati. Zbog toga rješenje nije dovoljno obrazloženo.
      Drugi žalbeni razlog: Opći sud je u točki 30. rješenja pogrešno protumačio pojam „zainteresirana strana” u smislu članka 1. točke (h) Uredbe 2015/1589 (1). Tumačenje Općeg suda odnosi se naime na to da društvo MKB Multifunds treba dokazati da je zapravo bilo aktivno u području fonda fondova, te je prema tome bilo neposredni konkurent DVI-a i snosilo je konkretne posljedice. To ne odgovara ustaljenoj sudskoj praksi prema kojoj je poduzetnik zainteresirana strana ako (i.) je (potencijalni) konkurent koji nije aktivan na istom tržištu i (ii.) na njegove interese može negativno utjecati nezakonita dodjela potpore. Zbog pogreške koja se tiče prava Opći je sud primijenio prestrogo mjerilo i propustio utvrditi da je društvo MKB Multifunds u najmanju ruku potencijalni konkurent DVI-a i da je društvo MKB Multifunds u dovoljnoj mjeri dokazalo da se na njegove interese negativno utjecalo dodjelom nezakonite potpore.
      Treći žalbeni razlog: Opći je sud u točkama 53. do 55. rješenja preusko protumačio pojam „osobni utjecaj” u smislu članka 263. stavka 4. UFEU-a. Slijedom toga je Opći sud propustio utvrditi da je društvo MKB Multifunds navelo konkretne argumente za to da Komisijina odluka utječe na društvo MKB Multifunds zbog određenih osobnih značajki ili zbog činjenične situacije uslijed koje se ono razlikuje od ostalih osoba.

         (1)  Uredba Vijeća (EU) 2015/1589 od 13. srpnja 2015. o utvrđivanju detaljnih pravila primjene članka 108. Ugovora o funkcioniranju Europske unije (SL 2015., L 248, str. 9.).


title: Predmet C-673/21 P: Žalba koju je 9. studenoga 2021. podnio KN protiv presude Općeg suda (osmo vijeće) od 1. rujna 2021. u predmetu T-377/20, KN/EGSO

text:
               10.1.2022

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 11/20

      Žalba koju je 9. studenoga 2021. podnio KN protiv presude Općeg suda (osmo vijeće) od 1. rujna 2021. u predmetu T-377/20, KN/EGSO
      (Predmet C-673/21 P)
      (2022/C 11/27)
      Jezik postupka: francuski

         Stranke

         Žalitelj: KN (zastupnici: M. Casado García-Hirschfeld i M. Aboudi, odvjetnici)

         Druga stranka u postupku: Europski gospodarski i socijalni odbor

         Zahtjevi

                  —

                  poništiti presudu općeg Suda od 1. rujna 2021., KN/EGSO (T-377/20);

                  —

                  prihvatiti tužbeni zahtjev istaknut u prvostupanjskom postupku;

                  —

                  naložiti EGSO-u snošenje svih troškova, uključujući i troškova nastalih pred Općim sudom.

         Žalbeni razlozi i glavni argumenti

      U žalbi žalitelj osobito osporava točke 102. do 106., 167. do 169., 171. do 177. i 197. pobijane presude.
      U prilog osnovanosti svoje žalbe, žalitelj iznosi jedan žalbeni razlog, koji se temelji na iskrivljavanju činjenica u pobijanoj presudi i očitim pogreškama u ocjeni koje su dovele do pravno netočnog obrazloženja.


title: Predmet T-602/15 RENV: Presuda Općeg suda od 10. studenoga 2021. – Jenkinson/Vijeće i dr. („Arbitražna klauzula – Međunarodno civilno osoblje međunarodnih misija Europske unije – Zapošljavanje na ugovornoj osnovi – Uzastopni ugovori o radu na određeno vrijeme – Zahtjev za prekvalifikaciju svih ugovornih odnosa u ugovor o radu na neodređeno vrijeme – Tužba zbog ugovorne odgovornosti – Tužba zbog izvanugovorne odgovornosti”)

text:
               10.1.2022

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 11/22

      Presuda Općeg suda od 10. studenoga 2021. – Jenkinson/Vijeće i dr.
      (Predmet T-602/15 RENV) (1)

      („Arbitražna klauzula - Međunarodno civilno osoblje međunarodnih misija Europske unije - Zapošljavanje na ugovornoj osnovi - Uzastopni ugovori o radu na određeno vrijeme - Zahtjev za prekvalifikaciju svih ugovornih odnosa u ugovor o radu na neodređeno vrijeme - Tužba zbog ugovorne odgovornosti - Tužba zbog izvanugovorne odgovornosti”)
      (2022/C 11/28)
      Jezik postupka: francuski

         Stranke

         Tužitelj: Liam Jenkinson (Killarney, Irska) (zastupnik: N. de Montigny, odvjetnica)

         Tuženici: Vijeće Europske unije (zastupnici: A. Vitro i M. Bishop, agenti), Europska komisija (zastupnici: B. Mongin, D. Bianchi i G. Gattinara, agenti), Europska služba za vanjsko djelovanje (zastupnici: S. Marquardt, R. Spáč i E. Orgován, agenti), Eulex Kosovo (Pristina, Kosovo) (zastupnik: E. Raoult, odvjetnica)

         Predmet

      Povodom, kao prvo, glavnog zahtjeva na temelju članka 272. UFEU-a kojim se traži, s jedne strane, prekvalificiranje svih tužiteljevih ugovora o radu u ugovor o radu na neodređeno vrijeme i, s druge strane, naknada ugovorne štete koju je zbog toga navodno pretrpio i, kao drugo, zahtjevâ na temelju članaka 268. i 340. UFEU-a radi utvrđivanja izvanugovorne odgovornosti Vijeća, Komisije i ESVD-a odnosno misije Eulex Kosovo.

         Izreka

                  1.

                  Tužba se odbija.

                  2.

                  Vijeće Europske unije, Europska komisija, Europska služba za vanjsko djelovanje (ESVD) i Misija Eulex Kosovo snosit će vlastite troškove kao i troškove tužitelja povezane sa žalbenim postupkom pred Sudom u predmetu C-43/17 P kao i s prvotnim postupkom pred Općim sudom u predmetu T-602/15, računajući od prigovora nedopuštenosti koje su oni istaknuli odvojenim aktima u tom potonjem predmetu.

                  3.

                  Liamu Jenkinsonu nalaže se snošenje troškova postupka povodom ponovnog suđenja pred Općim sudom u predmetu T-602/15 RENV, uključujući troškove koji se odnose na podnošenje tužbe, i troškova tuženika u vezi s tim postupkom.

         (1)  SL C 90, 7. 3. 2016.


title: Predmet T-495/19: Presuda Općeg suda od 10. studenoga 2021. – Rumunjska/Komisija („Institucionalno pravo – Europska građanska inicijativa – Kohezijska politika – Regije s nacionalnim manjinama – Odluka o registraciji – Tužba za poništenje – Akt koji se može pobijati – Dopuštenost – Članak 4. stavak 2. točka (b) Uredbe (EU) br. 211/2011 – Obveza obrazlaganja”)

text:
               10.1.2022

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 11/22

      Presuda Općeg suda od 10. studenoga 2021. – Rumunjska/Komisija
      (Predmet T-495/19) (1)

      („Institucionalno pravo - Europska građanska inicijativa - Kohezijska politika - Regije s nacionalnim manjinama - Odluka o registraciji - Tužba za poništenje - Akt koji se može pobijati - Dopuštenost - Članak 4. stavak 2. točka (b) Uredbe (EU) br. 211/2011 - Obveza obrazlaganja”)
      (2022/C 11/29)
      Jezik postupka: rumunjski

         Stranke

         Tužitelj: Rumunjska (zastupnici: E. Gane, R. Haţieganu, L. Liţu i L.-E. Baţagoi, agenti)

         Tuženik: Europska komisija (zastupnici: H. Stancu, I. Martínez del Peral i H. Krämer, agenti)

         Intervenijent u potporu tuženiku: Mađarska (zastupnici: M. Fehér, M. Tátrai i K. Szíjjártó, agenti)

         Predmet

      Zahtjev koji se temelji na članku 263. UFEU-a i kojim se traži poništenje Odluke Komisije (EU) 2019/721 od 30. travnja 2019. o predloženoj građanskoj inicijativi pod nazivom „Kohezijska politika za jednakost regija i održivost regionalnih kultura” (SL 2019., L 122, str. 55.).

         Izreka

                  1.

                  Tužba se odbija.

                  2.

                  Rumunjska će snositi vlastite troškove kao i troškove Europske komisije.

                  3.

                  Mađarska će snositi vlastite troškove.

         (1)  SL C 288, 26. 8. 2019.


title: Predmet T-661/19: Presuda Općeg suda od 10. studenoga 2021. – Sasol Germany i dr./Komisija („REACH – Posebno zabrinjavajuće tvari – Utvrđivanje popisa tvari predloženih za uvrštenje u Prilog XIV. Uredbi (EZ) br. 1907/2006 – Odluka kojom se 4-tert-butilfenol identificira kao tvar koja ispunjava kriterije za uvrštenje na popis – Članak 57. Uredbe (EZ) br. 1907/2006 – Pristup koji se temelji na dokaznoj snazi iznesenih dokaza – Očita pogreška u ocjeni – Proporcionalnost”)

text:
               10.1.2022

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 11/23

      Presuda Općeg suda od 10. studenoga 2021. – Sasol Germany i dr./Komisija
      (Predmet T-661/19) (1)

      („REACH - Posebno zabrinjavajuće tvari - Utvrđivanje popisa tvari predloženih za uvrštenje u Prilog XIV. Uredbi (EZ) br. 1907/2006 - Odluka kojom se 4-tert-butilfenol identificira kao tvar koja ispunjava kriterije za uvrštenje na popis - Članak 57. Uredbe (EZ) br. 1907/2006 - Pristup koji se temelji na dokaznoj snazi iznesenih dokaza - Očita pogreška u ocjeni - Proporcionalnost”)
      (2022/C 11/30)
      Jezik postupka: engleski

         Stranke

         Tužitelji: Sasol Germany GmbH (Hamburg, Njemačka), SI Group – Béthune (Béthune, Francuska), BASF SE (Ludwigshafen na Rajni, Njemačka) (zastupnici: C. Mereu i P. Sellar, odvjetnici)

         Tuženik: Europska komisija (zastupnici: R. Lindenthal i K. Mifsud-Bonnici, agenti)

         Intervenijenti u potporu tuženiku: Savezna Republika Njemačka (zastupnici: D. Klebs, J. Möller, S. Heimerl i S. Costanzo, agenti), Europska agencija za kemikalije (zastupnici: M. Heikkilä, W. Broere, S. Mahoney i A. Hautamäki, agenti)

         Predmet

      Zahtjev koji se temelji na članku 263. UFEU-a i kojim se traži poništenje Provedbene odluke Komisije (EU) 2019/1194 оd 5. srpnja 2019. o identifikaciji 4-tert-butilfenola (PTBP) kao posebno zabrinjavajuće tvari u skladu s člankom 57. točkom (f) Uredbe (EZ) br. 1907/2006 Europskog parlamenta i Vijeća (SL 2019., L 187, str. 41.).

         Izreka

                  1.

                  Tužba se odbija.

                  2.

                  Društva Sasol Germany GmbH, SI Group – Béthune i BASF SE snosit će, osim vlastitih troškova, i troškove Europske komisije.

                  3.

                  Savezna Republika Njemačka i Europska agencija za kemikalije (ECHA) snosit će vlastite troškove.

         (1)  SL C 406, 2. 12. 2019.


title: Predmet C-819/19: Presuda Suda (drugo vijeće) od 11. studenoga 2021. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Rechtbank Amsterdam – Nizozemska) – Stichting Cartel Compensation, Equilib Netherlands BV/Koninklijke Luchtvaart Maatschappij NV i dr. („Zahtjev za prethodnu odluku – Članci 81., 84. i 85. UEZ-a – Članak 53. Sporazuma o EGP-u – Zabranjeni sporazumi – Postupanja poduzetnika u sektoru zračnog prijevoza između Europskog gospodarskog prostora (EGP) i trećih zemalja koja su se odvijala za vrijeme primjene članaka 84. i 85. UEZ-a – Tužba za naknadu štete – Nadležnost nacionalnih sudova za primjenu članka 81. UEZ a i članka 53. Sporazuma o EGP-u”)

text:
               10.1.2022

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 11/2

      Presuda Suda (drugo vijeće) od 11. studenoga 2021. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Rechtbank Amsterdam – Nizozemska) – Stichting Cartel Compensation, Equilib Netherlands BV/Koninklijke Luchtvaart Maatschappij NV i dr.
      (Predmet C-819/19) (1)

      („Zahtjev za prethodnu odluku - Članci 81., 84. i 85. UEZ-a - Članak 53. Sporazuma o EGP-u - Zabranjeni sporazumi - Postupanja poduzetnika u sektoru zračnog prijevoza između Europskog gospodarskog prostora (EGP) i trećih zemalja koja su se odvijala za vrijeme primjene članaka 84. i 85. UEZ-a - Tužba za naknadu štete - Nadležnost nacionalnih sudova za primjenu članka 81. UEZ a i članka 53. Sporazuma o EGP-u”)
      (2022/C 11/02)
      Jezik postupka: nizozemski

         Sud koji je uputio zahtjev

      Rechtbank Amsterdam

         Stranke glavnog postupka

         Tužitelji: Stichting Cartel Compensation, Equilib Netherlands BV

         Tuženici: Koninklijke Luchtvaart Maatschappij NV, Martinair Holland NV, Deutsche Lufthansa AG, Lufthansa Cargo AG, British Airways plc, Air France SA, Singapore Airlines Ltd, Singapore Airlines Cargo Pte Ltd, Swiss International Air Lines AG, Air Canada, Cathay Pacific Airways Ltd, Scandinavian Airlines System Denmark-Norway-Sweden, SAS AB, SAS Cargo Group A/S

         Izreka

      Članke 81., 84. i 85. UEZ a, kao i članak 53. Sporazuma o Europskom gospodarskom prostoru od 2. svibnja 1992. treba tumačiti na način da je nacionalni sud nadležan za primjenu članka 81. UEZ a i članka 53. Sporazuma o Europskom gospodarskom prostoru, u sporu privatnog prava koji se odnosi na tužbu za naknadu štete i koji je pred njim pokrenut na temelju Uredbe Vijeća (EZ) br. 1/2003 od 16. prosinca 2002. o provedbi pravila o tržišnom natjecanju koja su propisana člancima 81. i 82. [UEZ a], na postupanja poduzetnika u sektoru zračnog prijevoza između države članice i treće zemlje koja nije Švicarska koja su se odvijala prije 1. svibnja 2004., na postupanja poduzetnika u sektoru zračnog prijevoza između države članice i Švicarske koja su se odvijala prije 1. lipnja 2002. i na postupanja poduzetnika u sektoru zračnog prijevoza između države EGP-a koja nije država članica i trećih zemalja koja su se odvijala prije 19. svibnja 2005., iako nikakva odluka na temelju članka 84. UEZ a ili članka 85. UEZ a nije bila donesena u pogledu tih postupanja te ako su ta postupanja mogla utjecati na trgovinu između država članica i na trgovinu između država stranaka Sporazuma o EGP-u.

         (1)  SL C 95, 23. 3. 2020.


title: Predmet C-852/19: Presuda Suda (prvo vijeće) od 11. studenoga 2021. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Specializiran nakazatelen sad – Bugarska) – kazneni postupak protiv Ivana Gavanozova („Zahtjev za prethodnu odluku – Pravosudna suradnja u kaznenim stvarima – Direktiva 2014/41/EU – Europski istražni nalog u kaznenim stvarima – Članak 14. – Pravno sredstvo – Povelja Europske unije o temeljnim pravima – Članak 47. – Nepostojanje pravnih sredstava u državi članici izdavateljici – Odluka kojom se nalažu pretrage, privremena oduzimanja predmeta i saslušanje svjedoka putem videokonferencije”)

text:
               10.1.2022

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 11/3

      Presuda Suda (prvo vijeće) od 11. studenoga 2021. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Specializiran nakazatelen sad – Bugarska) – kazneni postupak protiv Ivana Gavanozova
      (Predmet C-852/19) (1)

      („Zahtjev za prethodnu odluku - Pravosudna suradnja u kaznenim stvarima - Direktiva 2014/41/EU - Europski istražni nalog u kaznenim stvarima - Članak 14. - Pravno sredstvo - Povelja Europske unije o temeljnim pravima - Članak 47. - Nepostojanje pravnih sredstava u državi članici izdavateljici - Odluka kojom se nalažu pretrage, privremena oduzimanja predmeta i saslušanje svjedoka putem videokonferencije”)
      (2022/C 11/03)
      Jezik postupka: bugarski

         Sud koji je uputio zahtjev

      Specializiran nakazatelen sad

         Stranka glavnog kaznenog postupka

      Ivan Gavanozov

         Izreka

                  1.

                  Članak 14. Direktive 2014/41/EU Europskog parlamenta i Vijeća od 3. travnja 2014. o Europskom istražnom nalogu u kaznenim stvarima, u vezi s njezinim člankom 24. stavkom 7. i člankom 47. Povelje Europske unije o temeljnim pravima, treba tumačiti na način da mu se protivi propis države članice izdavateljice europskog istražnog naloga kojim nije predviđeno nikakvo pravno sredstvo protiv izdavanja europskog istražnog naloga za provođenje pretraga, privremenih oduzimanja predmeta i saslušanja svjedoka putem videokonferencije.

                  2.

                  Članak 6. Direktive 2014/41, u vezi s člankom 47. Povelje Europske unije o temeljnim pravima i člankom 4. stavkom 3. UEU-a, treba tumačiti na način da mu se protivi to da nadležno tijelo države članice izda europski istražni nalog za provođenje pretraga, privremenih oduzimanja predmeta i saslušanja svjedoka putem videokonferencije, ako propisom te države članice nije predviđeno nikakvo pravno sredstvo protiv izdavanja takvog europskog istražnog naloga.

         (1)  SL C 68, 2. 3. 2020.


title: Predmet C-933/19 P: Presuda Suda (drugo vijeće) od 11. studenoga 2021. – Autostrada Wielkopolska S.A./Europska komisija, Republika Poljska („Žalba – Državne potpore – Koncesija autoceste s naplatom cestarine – Zakon kojim se predviđa izuzimanje određenih vozila od plaćanja cestarine – Naknada koju je država članica dodijelila koncesionaru zbog gubitka prihoda – Virtualna cestarina – Naknada za koju Europska komisija smatra da je prekomjerna i da uključuje potporu – Komisijina odluka kojom se potpora proglašava nespojivom s unutarnjim tržištem te kojom se nalaže njezin povrat – Postupovna prava korisnikâ potpore – Komisijina obveza posebnog opreza – Pojam „državna potpora” – Prednost – Poboljšanje koncesionarova očekivanog financijskog stanja – Kriterij privatnog subjekta u tržišnom gospodarstvu – Iskrivljavanje dokazâ – Nedostatak u obrazloženju – Iskrivljenje sporne odluke – Izmjena obrazloženja – Prebacivanje tereta dokazivanja – Povreda načela nadređenosti prava Unije – Sudski nadzor koji mora provesti Opći sud – Obveze i ograničenja”)

text:
               10.1.2022

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 11/3

      Presuda Suda (drugo vijeće) od 11. studenoga 2021. – Autostrada Wielkopolska S.A./Europska komisija, Republika Poljska
      (Predmet C-933/19 P) (1)

      („Žalba - Državne potpore - Koncesija autoceste s naplatom cestarine - Zakon kojim se predviđa izuzimanje određenih vozila od plaćanja cestarine - Naknada koju je država članica dodijelila koncesionaru zbog gubitka prihoda - Virtualna cestarina - Naknada za koju Europska komisija smatra da je prekomjerna i da uključuje potporu - Komisijina odluka kojom se potpora proglašava nespojivom s unutarnjim tržištem te kojom se nalaže njezin povrat - Postupovna prava korisnikâ potpore - Komisijina obveza posebnog opreza - Pojam „državna potpora” - Prednost - Poboljšanje koncesionarova očekivanog financijskog stanja - Kriterij privatnog subjekta u tržišnom gospodarstvu - Iskrivljavanje dokazâ - Nedostatak u obrazloženju - Iskrivljenje sporne odluke - Izmjena obrazloženja - Prebacivanje tereta dokazivanja - Povreda načela nadređenosti prava Unije - Sudski nadzor koji mora provesti Opći sud - Obveze i ograničenja”)
      (2022/C 11/04)
      Jezik postupka: engleski

         Stranke

         Žalitelj: Autostrada Wielkopolska S.A. (zastupnici: O. Geiss, Rechtsanwalt, i T. Siakka, dikigoros)

         Druge stranke u žalbenom postupku: Europska komisija (zastupnici: L. Armati, K. Herrmann i S. Noë, agenti), Republika Poljska (zastupnici: B. Majczyna i M. Rzotkiewicz, agenti)

         Izreka

                  1.

                  Žalba se odbija.

                  2.

                  Društvu Autostrada Wielkopolska S. A. nalaže se da, uz vlastite, snosi i troškove Europske komisije.

                  3.

                  Republika Poljska snosit će vlastite troškove.

         (1)  SL C 87, 16. 3. 2020.


title: Predmet C-938/19: Presuda Suda (peto vijeće) od 11. studenoga 2021. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Verwaltungsgericht Berlin – Njemačka) – Energieversorgungscenter Dresden-Wilschdorf GmbH & Co. KG/Bundesrepublik Deutschland („Zahtjev za prethodnu odluku – Okoliš – Direktiva 2003/87/EZ – Sustav trgovanja emisijskim jedinicama stakleničkih plinova – Članak 2. stavak 1. – Područje primjene – Članak 3. točka (e) – Pojam „postrojenje” – Utjecaj na emisije i onečišćavanje – Pomoćni objekti koji kao takvi ne stvaraju emisije stakleničkih plinova – Članak 10.a – Prijelazni sustav besplatne dodjele emisijskih jedinica – Predložak za prikupljanje podataka – Ispravljena kvota – Metoda izračuna – Odluka 2011/278/EU – Članak 6. stavak 1. treći podstavak – Otpremanje rashladne energije u jedinicu koja pripada sektoru izloženom značajnom riziku od istjecanja ugljika”)

text:
               10.1.2022

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 11/4

      Presuda Suda (peto vijeće) od 11. studenoga 2021. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Verwaltungsgericht Berlin – Njemačka) – Energieversorgungscenter Dresden-Wilschdorf GmbH & Co. KG/Bundesrepublik Deutschland
      (Predmet C-938/19) (1)

      („Zahtjev za prethodnu odluku - Okoliš - Direktiva 2003/87/EZ - Sustav trgovanja emisijskim jedinicama stakleničkih plinova - Članak 2. stavak 1. - Područje primjene - Članak 3. točka (e) - Pojam „postrojenje” - Utjecaj na emisije i onečišćavanje - Pomoćni objekti koji kao takvi ne stvaraju emisije stakleničkih plinova - Članak 10.a - Prijelazni sustav besplatne dodjele emisijskih jedinica - Predložak za prikupljanje podataka - Ispravljena kvota - Metoda izračuna - Odluka 2011/278/EU - Članak 6. stavak 1. treći podstavak - Otpremanje rashladne energije u jedinicu koja pripada sektoru izloženom značajnom riziku od istjecanja ugljika”)
      (2022/C 11/05)
      Jezik postupka: njemački

         Sud koji je uputio zahtjev

      Verwaltungsgericht Berlin

         Stranke glavnog postupka

         Tužitelj: Energieversorgungscenter Dresden-Wilschdorf GmbH & Co. KG

         Tuženik: Bundesrepublik Deutschland

         Izreka

                  1.

                  Članak 2. stavak 1. i članak 3. točku (e) Direktive 2003/87/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 13. listopada 2003. o uspostavi sustava trgovanja emisijskim jedinicama stakleničkih plinova unutar Zajednice i o izmjeni Direktive Vijeća 96/61/EZ, kako je izmijenjena Direktivom 2009/29/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 23. travnja 2009., treba tumačiti na način da im se ne protivi nacionalni propis koji omogućuje da se u granice postrojenja na koje se primjenjuje sustav trgovanja emisijskim jedinicama stakleničkih plinova na razini Europske unije, uključe pomoćni objekti koji ne ispuštaju stakleničke plinove, pod uvjetom da ispunjavaju kriterije iz članka 3. točke (e) navedene direktive, kako je izmijenjena, a posebno da mogu imati utjecaj na emisije i onečišćavanje zbog stakleničkih plinova nabrojanih u Prilogu II. toj istoj direktivi, kako je izmijenjena.

                  2.

                  Ispravljena kvota iz predloška za prikupljanje podataka koji je Europska komisija izradila na temelju članka 7. stavka 5. Odluke Komisije 2011/278/EU od 27. travnja 2011. o utvrđivanju prijelaznih propisa na razini Unije za usklađenu besplatnu dodjelu emisijskih jedinica na temelju članka 10.a Direktive 2003/87/EZ Europskog parlamenta i Vijeća, predstavlja, čak i ako se mjerljiva toplina dopremljena iz postrojenja na koje se ne primjenjuje sustav trgovanja emisijskim jedinicama stakleničkih plinova na razini Europske unije može pripisati jednom određenom toplinskom toku, jedinstvenu kvotu koja se – među ostalim, za potrebe izračuna broja emisijskih jedinica koje se besplatno dodjeljuju potpostrojenju s referentnom vrijednosti za toplinu – mora izračunavati i primjenjivati prema globalnom pristupu toplinskih tokova tog potpostrojenja.

                  3.

                  Članak 6. stavak 1. treći podstavak Odluke 2011/278 treba tumačiti na način da se proces potpostrojenja s referentnom vrijednosti za toplinu ne koristi za sektor ili podsektor koji se smatra izloženim značajnom riziku od istjecanja ugljika, kad se taj proces odnosi na toplinu koja se troši radi proizvodnje rashladne energije koja se otprema i troši unutar postrojenja na koje se ne primjenjuje sustav trgovanja emisijskim jedinicama stakleničkih plinova na razini Europske unije i koje pripada sektoru ili podsektoru koji se smatra izloženim značajnom riziku od istjecanja ugljika, ako ta jedinica nije toplinski potrošač.

         (1)  SL C 103, 30. 3. 2020.


title: Predmet C-948/19: Presuda Suda (drugo vijeće) od 11. studenoga 2021. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Lietuvos Aukščiausiasis Teismas – Litva) – UAB „Manpower Lit”/E.S., M.L., M.P., V.V., R.V. („Zahtjev za prethodnu odluku – Socijalna politika – Rad preko poduzeća za privremeno zapošljavanje – Direktiva 2008/104/EZ – Članak 1. – Područje primjene – Pojmovi „javno poduzeće” i „obavljanje gospodarske djelatnosti” – Agencije Europske unije – Europski institut za ravnopravnost spolova (EIGE) kao „poduzeće korisnik” u smislu članka 1. stavka 2. te direktive – Članak 5. stavak 1. – Načelo jednakog postupanja – Osnovni uvjeti rada i zapošljavanja – Pojam „isto radno mjesto” – Uredba (EZ) br. 1922/2006 – Članak 335. UFEU a – Načelo administrativne autonomije institucija Unije – Članak 336. UFEU a – Pravilnik o osoblju za dužnosnike Europske unije i Uvjeti zapošljavanja koji se primjenjuju na ostale službenike Europske unije”)

text:
               10.1.2022

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 11/5

      Presuda Suda (drugo vijeće) od 11. studenoga 2021. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Lietuvos Aukščiausiasis Teismas – Litva) – UAB „Manpower Lit”/E.S., M.L., M.P., V.V., R.V.
      (Predmet C-948/19) (1)

      („Zahtjev za prethodnu odluku - Socijalna politika - Rad preko poduzeća za privremeno zapošljavanje - Direktiva 2008/104/EZ - Članak 1. - Područje primjene - Pojmovi „javno poduzeće” i „obavljanje gospodarske djelatnosti” - Agencije Europske unije - Europski institut za ravnopravnost spolova (EIGE) kao „poduzeće korisnik” u smislu članka 1. stavka 2. te direktive - Članak 5. stavak 1. - Načelo jednakog postupanja - Osnovni uvjeti rada i zapošljavanja - Pojam „isto radno mjesto” - Uredba (EZ) br. 1922/2006 - Članak 335. UFEU a - Načelo administrativne autonomije institucija Unije - Članak 336. UFEU a - Pravilnik o osoblju za dužnosnike Europske unije i Uvjeti zapošljavanja koji se primjenjuju na ostale službenike Europske unije”)
      (2022/C 11/06)
      Jezik postupka: litavski

         Sud koji je uputio zahtjev

      Lietuvos Aukščiausiasis Teismas

         Stranke glavnog postupka

         Tužitelj: UAB „Manpower Lit”

         Tuženici: E.S., M.L., M.P., V.V., R.V.

         Izreka

                  1.

                  Članak 1. Direktive 2008/104/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 19. studenoga 2008. o radu preko poduzeća za privremeno zapošljavanje treba tumačiti na način da je njezinim područjem primjene obuhvaćeno ustupanje Europskom institutu za ravnopravnost spolova (EIGE) od poduzeća za privremeno zapošljavanje osoba koje su s tim poduzećem sklopile ugovor o zapošljavanju, kako bi EIGE-u pružile usluge rada.

                  2.

                  Članak 5. stavak 1. Direktive 2008/104 treba tumačiti na način da se radno mjesto radnika zaposlenog preko poduzeća za privremeno zapošljavanje koji je ustupljen Europskom institutu za ravnopravnost spolova (EIGE) može smatrati „istim radnim mjestom” u smislu te odredbe, čak i pod pretpostavkom da sva radna mjesta na koja EIGE izravno zapošljava radnike obuhvaćaju zadaće koje mogu izvršiti samo osobe na koje se primjenjuje Pravilnik o osoblju za dužnosnike Europske unije.

         (1)  SL C 77, 9. 3. 2020.


title: Predmet C-91/20: Presuda Suda (veliko vijeće) od 9. studenoga 2021. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Bundesverwaltungsgericht – Njemačka) – LW/Bundesrepublik Deutschland („Zahtjev za prethodnu odluku – Zajednička politika azila i supsidijarne zaštite – Standardi za kvalifikaciju državljana trećih zemalja ili osoba bez državljanstva kao korisnika međunarodne zaštite – Direktiva 2011/95/EU – Članci 3. i 23. – Povoljniji standardi koje države članice mogu zadržati ili uvesti radi proširenja prava na azil ili supsidijarne zaštite na članove obitelji korisnika međunarodne zaštite – Izvedeno odobravanje statusa izbjeglice roditelja njegovu maloljetnom djetetu – Održavanje obiteljskog jedinstva – Najbolji interes djeteta”)

text:
               10.1.2022

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 11/6

      Presuda Suda (veliko vijeće) od 9. studenoga 2021. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Bundesverwaltungsgericht – Njemačka) – LW/Bundesrepublik Deutschland
      (Predmet C-91/20) (1)

      („Zahtjev za prethodnu odluku - Zajednička politika azila i supsidijarne zaštite - Standardi za kvalifikaciju državljana trećih zemalja ili osoba bez državljanstva kao korisnika međunarodne zaštite - Direktiva 2011/95/EU - Članci 3. i 23. - Povoljniji standardi koje države članice mogu zadržati ili uvesti radi proširenja prava na azil ili supsidijarne zaštite na članove obitelji korisnika međunarodne zaštite - Izvedeno odobravanje statusa izbjeglice roditelja njegovu maloljetnom djetetu - Održavanje obiteljskog jedinstva - Najbolji interes djeteta”)
      (2022/C 11/07)
      Jezik postupka: njemački

         Sud koji je uputio zahtjev

      Bundesverwaltungsgericht

         Stranke glavnog postupka

         Tužitelj: LW

         Tuženik: Bundesrepublik Deutschland

         Izreka

      Članak 3. i članak 23. stavak 2. Direktive 2011/95 Europskog parlamenta i Vijeća od 13. prosinca 2011. o standardima za kvalifikaciju državljana trećih zemalja ili osoba bez državljanstva za ostvarivanje međunarodne zaštite, za jedinstveni status izbjeglica ili osoba koje ispunjavaju uvjete za supsidijarnu zaštitu te sadržaj odobrene zaštite treba tumačiti na način da im se ne protivi to da država članica na temelju povoljnijih nacionalnih odredbi odobri izvedeni status izbjeglice u svrhu održavanja obiteljskog jedinstva maloljetnom djetetu državljanina treće zemlje kojem je taj status priznat na temelju sustava uspostavljenog tom direktivom, uključujući u slučaju u kojem je to dijete rođeno na državnom području te države članice i preko drugog roditelja ima državljanstvo druge treće zemlje na čijem državnom području ne postoji rizik da će ga se progoniti, pod uvjetom da to dijete nije obuhvaćeno razlozima za isključenje iz članka 12. stavka 2. navedene direktive i da ono na temelju svojeg državljanstva ili drugog elementa koji karakterizira njegov osobni pravni status nema pravo na postupanje u navedenoj državi članici koje je bolje od onoga koje proizlazi iz odobrenja statusa izbjeglice. U tom pogledu nije relevantno je li za navedeno dijete i njegove roditelje moguće i razumno prihvatljivo nastaniti se u toj drugoj trećoj zemlji.

         (1)  SL C 209, 22. 6. 2020.


title: Predmet C-106/20 P: Presuda Suda (deveto vijeće) od 11. studenoga 2021. – Helenska Republika/Europska komisija („Žalba – Zajednička poljoprivredna politika – EFJP i EPFRR – Izdaci koji se isključuju iz financiranja Europske unije – Izdaci nastali Helenskoj Republici – Postupak potvrde sukladnosti – Tužbeni razlog koji se prvi put iznosi tijekom usmenog dijela postupka u prvostupanjskom postupku – Uredba (EZ) br. 796/2004 – Članak 2. točka 2. – Uredba (EU) br. 1307/2013 – Članak 4. stavak 1. točka (h) – Pojam „trajnih pašnjaka” – Iskrivljavanje dokaza – Delegirana uredba (EU) br. 907/2014 – Članak 12. stavak 4. – Jednokratni ispravak – Pretpostavke – Teret dokazivanja”)

text:
               10.1.2022

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 11/7

      Presuda Suda (deveto vijeće) od 11. studenoga 2021. – Helenska Republika/Europska komisija
      (Predmet C-106/20 P) (1)

      („Žalba - Zajednička poljoprivredna politika - EFJP i EPFRR - Izdaci koji se isključuju iz financiranja Europske unije - Izdaci nastali Helenskoj Republici - Postupak potvrde sukladnosti - Tužbeni razlog koji se prvi put iznosi tijekom usmenog dijela postupka u prvostupanjskom postupku - Uredba (EZ) br. 796/2004 - Članak 2. točka 2. - Uredba (EU) br. 1307/2013 - Članak 4. stavak 1. točka (h) - Pojam „trajnih pašnjaka” - Iskrivljavanje dokaza - Delegirana uredba (EU) br. 907/2014 - Članak 12. stavak 4. - Jednokratni ispravak - Pretpostavke - Teret dokazivanja”)
      (2022/C 11/08)
      Jezik postupka: grčki

         Stranke

         Žalitelj: Helenska Republika (zastupnici: E. Tsaousi, E. Leftheriotou i A. Vasilopoulou, agenti)

         Druga stranka u postupku: Europska komisija (zastupnici: M. Konstantinidis i A. Sauka, agenti)

         Izreka

                  1.

                  Žalba se odbija.

                  2.

                  Helenskoj Republici nalaže se snošenje troškova.

         (1)  SL C 161, 11. 5. 2020.


title: Predmet C-214/20: Presuda Suda (peto vijeće) od 11. studenoga 2021. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio The Labour Court, Ireland – Irska) – MG/Dublin City Council („Zahtjev za prethodnu odluku – Zaštita sigurnosti i zdravlja radnika – Organizacija radnog vremena – Direktiva 2003/88/EZ – Članak 2. – Pojam, „radno vrijeme” – Pričuvni vatrogasac – Dežurstvo u stanju pripravnosti – Obavljanje, tijekom dežurstva, profesionalne djelatnosti na samostalnoj osnovi – Ograničenja koja proizlaze iz stanja pripravnosti”)

text:
               10.1.2022

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 11/8

      Presuda Suda (peto vijeće) od 11. studenoga 2021. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio The Labour Court, Ireland – Irska) – MG/Dublin City Council
      (Predmet C-214/20) (1)

      („Zahtjev za prethodnu odluku - Zaštita sigurnosti i zdravlja radnika - Organizacija radnog vremena - Direktiva 2003/88/EZ - Članak 2. - Pojam, „radno vrijeme” - Pričuvni vatrogasac - Dežurstvo u stanju pripravnosti - Obavljanje, tijekom dežurstva, profesionalne djelatnosti na samostalnoj osnovi - Ograničenja koja proizlaze iz stanja pripravnosti”)
      (2022/C 11/10)
      Jezik postupka: engleski

         Sud koji je uputio zahtjev

      The Labour Court, Ireland

         Stranke glavnog postupka

         Tužitelj: MG

         Tuženik: Dublin City Council

         Izreka

      Članak 2. točku 1. Direktive 2003/88/EZ Europskog parlamenta i Vijeća o 4. studenoga 2003. o određenim vidovima organizacije radnog vremena treba tumačiti na način da dežurstvo u stanju pripravnosti u kojem se nalazi pričuvni vatrogasac – tijekom kojeg taj radnik uz odobrenje svojeg poslodavca obavlja profesionalnu djelatnost za vlastiti račun, ali mora u slučaju hitnog poziva doći u vatrogasnu postaju kojoj pripada u roku od najviše deset minuta – ne predstavlja „radno vrijeme” u smislu te odredbe, ako iz cjelokupne ocjene svih okolnosti u tom predmetu, osobito iz opsega i uvjetovanosti te mogućnosti obavljanja druge profesionalne djelatnosti kao i iz nepostojanja obveze sudjelovanja u svim intervencijama te vatrogasne postaje proizlazi da ograničenja nametnuta navedenom radniku tijekom tog razdoblja ne mogu objektivno i u znatnoj mjeri utjecati na mogućnost da on tijekom navedenog razdoblja slobodno upravlja vremenom tijekom kojeg njegove profesionalne usluge pričuvnog vatrogasca nisu tražene.

         (1)  SL C 262, 10. 8. 2020.


title: Predmet C-281/20: Presuda Suda (peto vijeće) od 11. studenoga 2021. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Tribunal Supremo – Španjolska) – Ferimet SL/Administración General del Estado („Zahtjev za prethodnu odluku – Oporezivanje – Porez na dodanu vrijednost (PDV) – Direktiva 2006/112/EZ – Članak 168. – Pravo na odbitak – Članak 199. – Sustav prijenosa porezne obveze – Načelo porezne neutralnosti – Materijalni uvjeti za ostvarivanje prava na odbitak – Dobavljačevo svojstvo poreznog obveznika – Teret dokazivanja – Utaja – Zlouporaba – Račun u kojem se navodi fiktivni dobavljač”)

text:
               10.1.2022

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 11/9

      Presuda Suda (peto vijeće) od 11. studenoga 2021. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Tribunal Supremo – Španjolska) – Ferimet SL/Administración General del Estado
      (Predmet C-281/20) (1)

      („Zahtjev za prethodnu odluku - Oporezivanje - Porez na dodanu vrijednost (PDV) - Direktiva 2006/112/EZ - Članak 168. - Pravo na odbitak - Članak 199. - Sustav prijenosa porezne obveze - Načelo porezne neutralnosti - Materijalni uvjeti za ostvarivanje prava na odbitak - Dobavljačevo svojstvo poreznog obveznika - Teret dokazivanja - Utaja - Zlouporaba - Račun u kojem se navodi fiktivni dobavljač”)
      (2022/C 11/11)
      Jezik postupka: španjolski

         Sud koji je uputio zahtjev

      Tribunal Supremo

         Stranke glavnog postupka

         Tužitelj: Ferimet SL

         Tuženik: Administración General del Estado

         Izreka

      Direktivu Vijeća 2006/112/EZ od 28. studenoga 2006. o zajedničkom sustavu poreza na dodanu vrijednost, u vezi s načelom porezne neutralnosti, treba tumačiti na način da poreznom obvezniku valja uskratiti pravo na odbitak poreza na dodanu vrijednost (PDV) u odnosu na kupnju isporučene mu robe ako svjesno navede fiktivnog dobavljača na računu koji je sâm izdao za tu transakciju u okviru primjene sustava prijenosa porezne obveze kada, s obzirom na činjenične okolnosti i dokaze koje je podnio navedeni porezni obveznik, nema podataka potrebnih da bi se provjerilo ima li stvarni dobavljač svojstvo poreznog obveznika odnosno kada se u dovoljnoj mjeri dokaže da je spomenuti porezni obveznik sudjelovao u utaji PDV-a ili je znao odnosno morao znati da transakcija na koju se poziva kako bi ostvario pravo na odbitak čini dio navedene utaje.

         (1)  SL C 320, 28. 9. 2020.


title: Predmet C-315/20: Presuda Suda (osmo vijeće) od 11. studenoga 2021. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Consiglio di Stato – Italija) – Regione Veneto/Plan Eco Srl („Zahtjev za prethodnu odluku – Okoliš – Uredba (EZ) br. 1013/2006 – Pošiljke otpada – Članak 3. stavak 5. i članak 11. stavak 1. točka (i) – Direktiva 2008/98/EZ – Gospodarenje otpadom – Članak 16. – Načela samodostatnosti i blizine – Odluka 2000/532/EZ – Europski katalog otpada (EKO) – Miješani komunalni otpad podvrgnut mehaničkoj obradi kojom se ne mijenjaju njegova svojstva”)

text:
               10.1.2022

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 11/9

      Presuda Suda (osmo vijeće) od 11. studenoga 2021. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Consiglio di Stato – Italija) – Regione Veneto/Plan Eco Srl
      (Predmet C-315/20) (1)

      („Zahtjev za prethodnu odluku - Okoliš - Uredba (EZ) br. 1013/2006 - Pošiljke otpada - Članak 3. stavak 5. i članak 11. stavak 1. točka (i) - Direktiva 2008/98/EZ - Gospodarenje otpadom - Članak 16. - Načela samodostatnosti i blizine - Odluka 2000/532/EZ - Europski katalog otpada (EKO) - Miješani komunalni otpad podvrgnut mehaničkoj obradi kojom se ne mijenjaju njegova svojstva”)
      (2022/C 11/12)
      Jezik postupka: talijanski

         Sud koji je uputio zahtjev

      Consiglio di Stato

         Stranke glavnog postupka

         Tužitelj: Regione Veneto

         Tuženik: Plan Eco Srl

         uz sudjelovanje: Futura Srl

         Izreka

      Članak 3. stavak 5. i članak 11. Uredbe (EZ) br. 1013/2006 Europskog parlamenta i Vijeća od 14. lipnja 2006. o pošiljkama otpada treba tumačiti na način da se nadležno tijelo polazišta može, uzimajući u obzir načela samodostatnosti i blizine, oslanjajući se osobito na razlog iz članka 11. stavka 1. točke (i) te uredbe, protiviti pošiljci miješanog komunalnog otpada koji je – nakon mehaničke obrade radi svoje energetske oporabe, kojom se, međutim, njegova prvobitna svojstva bitno ne mijenjaju – klasificiran pod oznaku 19 12 12 popisa otpada predviđenog u Prilogu Odluci Komisije 2000/532/EZ od 3. svibnja 2000. koja zamjenjuje Odluku 94/3/EZ o popisu otpada u skladu s člankom 1. točkom (a) Direktive Vijeća 75/442/EEZ o otpadu i Odluku Vijeća 94/904/EZ o utvrđivanju popisa opasnog otpada u skladu s člankom 1. stavkom 4. Direktive Vijeća 91/689/EEZ o opasnom otpadu, kako je izmijenjena Odlukom Komisije 2014/955/EU od 18. prosinca 2014.

         (1)  SL C 304, 14. 9. 2020.


title: Predmet C-340/20: Presuda Suda (prvo vijeće) od 11. studenoga 2021. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Cour de cassation – Francuska) – Bank Sepah/Overseas Financial Limited, Oaktree Finance Limited („Zahtjev za prethodnu odluku – Zajednička vanjska i sigurnosna politika (ZVSP) – Mjere ograničavanja protiv Islamske Republike Irana – Uredba (EZ) br. 423/2007 – Zamrzavanje financijskih sredstava osoba, subjekata ili tijela za koje je Vijeće Europske unije utvrdilo da sudjeluju u širenju nuklearnog oružja – Pojmovi „zamrzavanje financijskih sredstava” i „zamrzavanje gospodarskih izvora” – Mogućnost da se mjera osiguranja primijeni na zamrznuta financijska sredstva i gospodarske izvore – Tražbina koja prethodi zamrzavanju financijskih sredstava i nije povezana s iranskim nuklearnim i balističkim programom”)

text:
               10.1.2022

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 11/10

      Presuda Suda (prvo vijeće) od 11. studenoga 2021. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Cour de cassation – Francuska) – Bank Sepah/Overseas Financial Limited, Oaktree Finance Limited
      (Predmet C-340/20) (1)

      („Zahtjev za prethodnu odluku - Zajednička vanjska i sigurnosna politika (ZVSP) - Mjere ograničavanja protiv Islamske Republike Irana - Uredba (EZ) br. 423/2007 - Zamrzavanje financijskih sredstava osoba, subjekata ili tijela za koje je Vijeće Europske unije utvrdilo da sudjeluju u širenju nuklearnog oružja - Pojmovi „zamrzavanje financijskih sredstava” i „zamrzavanje gospodarskih izvora” - Mogućnost da se mjera osiguranja primijeni na zamrznuta financijska sredstva i gospodarske izvore - Tražbina koja prethodi zamrzavanju financijskih sredstava i nije povezana s iranskim nuklearnim i balističkim programom”)
      (2022/C 11/13)
      Jezik postupka: francuski

         Sud koji je uputio zahtjev

      Cour de cassation

         Stranke glavnog postupka

         Tužitelj: Bank Sepah

         Tuženici: Overseas Financial Limited, Oaktree Finance Limited

         Izreka

                  1.

                  Članak 7. stavak 1. Uredbe Vijeća (EZ) br. 423/2007 od 19. travnja 2007. o mjerama ograničavanja protiv Irana, u vezi s člankom 1. točkama (h) i (j) Uredbe br. 423/2007, članak 16. stavak 1. Uredbe Vijeća (EU) br. 961/2010 od 25. listopada 2010. o mjerama ograničavanja protiv Irana i stavljanju izvan snage Uredbe br. 423/2007, u vezi s člankom 1. točkama (h) i (i) Uredbe br. 961/2010 i članak 23. stavak 1. Uredbe Vijeća (EU) br. 267/2012 od 23. ožujka 2012. o mjerama ograničavanja protiv Irana i stavljanju izvan snage Uredbe br. 961/2010, u vezi s člankom 1. točkama (j) i (k) Uredbe br. 267/2012, treba tumačiti na način da se njima onemogućuje uvođenje mjera osiguranja nad zamrznutim financijskim sredstvima ili gospodarskim izvorima u okviru zajedničke vanjske i sigurnosne politike, bez prethodnog odobrenja nadležnog nacionalnog tijela, koje u korist dotičnog vjerovnika uspostavljaju pravo prvenstva u namirenju u odnosu na druge vjerovnike, čak i ako takve mjere nemaju za učinak izuzimanje dobara iz imovine dužnika.

                  2.

                  Okolnost da razlog naplate tražbine od osobe ili subjekta čija su financijska sredstva ili gospodarski izvori zamrznuti nije povezan s iranskim nuklearnim i balističkim programom i da je prethodio Rezoluciji 1737 (2006) Vijeća sigurnosti Ujedinjenih naroda od 23. prosinca 2006. nije relevantna kako bi se odgovorilo na prvo prethodno pitanje.

         (1)  SL C 339, 12. 10. 2020.


title: Predmet C-388/20: Presuda Suda (osmo vijeće) od 11. studenoga 2021.(zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Bundesgerichtshof – Njemačka) – Bundesverband der Verbraucherzentralen und Verbraucherverbände – Verbraucherzentrale Bundesverband eV/Dr. August Oetker Nahrungsmittel KG („Zahtjev za prethodnu odluku – Uredba (EU) br. 1169/2011 – Informiranje potrošača o hrani – Članak 9. stavak 1. točka (l) – Nutritivna deklaracija – Članak 31. stavak 3. drugi podstavak – Izračun energetske vrijednosti i količine hranjivih tvari – Mogućnost pružanja tih informacija za hranu nakon pripreme – Uvjeti – Članak 33. stavak 2. drugi podstavak – Izražavanje po obroku ili po jedinici konzumacije”)

text:
               10.1.2022

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 11/11

      Presuda Suda (osmo vijeće) od 11. studenoga 2021.(zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Bundesgerichtshof – Njemačka) – Bundesverband der Verbraucherzentralen und Verbraucherverbände – Verbraucherzentrale Bundesverband eV/Dr. August Oetker Nahrungsmittel KG
      (Predmet C-388/20) (1)

      („Zahtjev za prethodnu odluku - Uredba (EU) br. 1169/2011 - Informiranje potrošača o hrani - Članak 9. stavak 1. točka (l) - Nutritivna deklaracija - Članak 31. stavak 3. drugi podstavak - Izračun energetske vrijednosti i količine hranjivih tvari - Mogućnost pružanja tih informacija za hranu nakon pripreme - Uvjeti - Članak 33. stavak 2. drugi podstavak - Izražavanje po obroku ili po jedinici konzumacije”)
      (2022/C 11/14)
      Jezik postupka: njemački

         Sud koji je uputio zahtjev

      Bundesgerichtshof

         Stranke glavnog postupka

         Tužitelj: Bundesverband der Verbraucherzentralen und Verbraucherverbände – Verbraucherzentrale Bundesverband eV

         Tuženik: Dr. August Oetker Nahrungsmittel KG

         Izreka

      Članak 31. stavak 3. drugi podstavak Uredbe (EU) br. 1169/2011 Europskog parlamenta i Vijeća od 25. listopada 2011. o informiranju potrošača o hrani, izmjeni uredbi (EZ) br. 1924/2006 i (EZ) br. 1925/2006 Europskog parlamenta i Vijeća te o stavljanju izvan snage Direktive Komisije 87/250/EEZ, Direktive Vijeća 90/496/EEZ, Direktive Komisije 1999/10/EZ, Direktive 2000/13/EZ Europskog parlamenta i Vijeća, direktiva Komisije 2002/67/EZ i 2008/5/EZ i Uredbe Komisije (EZ) br. 608/2004 treba tumačiti na način da se ta odredba primjenjuje samo na hranu koja zahtijeva pripremu i za koju je unaprijed određena samo jedna uputa za pripremu.

         (1)  SL C 433, 14. 12. 2020.