title: Predmet C-57/20: Tužba podnesena 4. veljače 2020. – Europska komisija protiv Savezne Republike Njemačke

text:
               16.3.2020

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 87/18

      Tužba podnesena 4. veljače 2020. – Europska komisija protiv Savezne Republike Njemačke
      (Predmet C-57/20)
      (2020/C 87/23)
      Jezik postupka: njemački

         Stranke

         Tužitelj: Europska komisija (zastupnici: R. Pethke i J. Jokubauskaitė, odvjetnici)

         Tuženik: Savezna Republika Njemačka

         Tužbeni zahtjev

      Tužitelj zahtijeva od Općeg suda da odluči:

                  —

                  da je Savezna Republika Njemačka povrijedila svoje obveze iz članka 296. stavka 1. i članka 299. Direktive Vijeća 2006/112/EZ od 28. studenoga 2006. o zajedničkom sustavu poreza na dodanu vrijednost (1) jer je paušalno uređenje u pravilu primijenila na sve poljoprivrednike neovisno o tome bi li im primjena uobičajenog uređenja poreza na promet ili posebnog uređenja na mala poduzeća stvorilo poteškoće, kao i, nadalje, jer je primijenila paušalnu poreznu stopu za poravnanje koja dovodi do strukturne prekomjerne kompenzacije isplaćenog pretporeza;

                  —

                  naloži Saveznoj Republici Njemačkoj snošenje troškova.

         Tužbeni razlozi i glavni argumenti

      Prvi tužbeni razlog – povreda članka 296. stavka 1. Direktive 2006/112/EZ
      Svojim prvim tužbenim razlogom Komisija ističe da je Savezna Republika Njemačka povrijedila članak 296. stavak 1. Direktive 2006/112 jer je na sve poljoprivrednike primijenila paušalno uređenje neovisno o eventualnim poteškoćama za poljoprivrednike prilikom primjene uobičajenog uređenja poreza na promet ili posebnog uređenja za mala poduzeća.
      Tvrdi da članak 296. Direktive 2006/112 zahtijeva odgovarajuće razlikovanje poljoprivrednika koji će navodno profitirati od paušalnog uređenja. Tvrdi da će povlašteni poljoprivrednici zasigurno imati poteškoće prilikom primjene uobičajenog uređenja poreza na dodanu vrijednost ili posebnog uređenja prema poglavlju 1., što čini kvalificirajuću činjenicu. Savezna Republika Njemačka nije izvršila tako kvalificirani izbor povlaštenih poljoprivrednika.
      Drugim tužbenim razlogom ističe se da je Savezna Republika Njemačka povrijedila članak 299. Direktive 2006/112 jer paušalna porezna stopa za poravnanje koju je utvrdila dovodi do strukturne prekomjerne kompenzacije isplaćenog pretporeza.
      U obračunu se, s jedne strane, poljoprivredne usluge ugovornih poljoprivrednih izvođača odbijaju od prometa cijelog gospodarskog sektora poljoprivrede, dok se, s druge strane, porezno opterećenje cijelog gospodarskog sektora poljoprivrede smanjuje samo za porezno opterećenje redovno oporezivanih poljoprivrednika, a ne i za porezno opterećenje ugovornih poljoprivrednih izvođača. Iz toga proizlazi strukturna prekomjerna kompenzacija kroz paušalno naplaćeni pretporez paušalnog poljoprivrednika.

         (1)  SL 2006., L 347, str. 1. (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 9., svezak 1., str. 120.)


title: Predmet T-619/19 R: Rješenje predsjednika Općeg suda od 12. prosinca 2019. – KF protiv Satcen-a („Odluka o pokretanju upravnog ispitnog postupka – Zahtjev za suspenziju odluke – Zahtjev za određivanje privremenih mjera – Nedopuštenost – Nepostojanje hitnosti”)

text:
               16.3.2020

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 87/20

      Rješenje predsjednika Općeg suda od 12. prosinca 2019. – KF protiv Satcen-a
      (Predmet T-619/19 R)
      („Odluka o pokretanju upravnog ispitnog postupka - Zahtjev za suspenziju odluke - Zahtjev za određivanje privremenih mjera - Nedopuštenost - Nepostojanje hitnosti”)
      (2020/C 87/24)
      Jezik postupka: engleski

         Stranke

         Tužitelj: KF (zastupnici: A. Kunst, odvjetnik i N. Macaulay, barrister)

         Tuženik: Satelitski centar Europske unije (zastupnik: A. Guillerme, agent)

         Predmet

      Zahtjev na temelju članaka 278. i 279. UFEU-a radi suspenzije primjene odluke direktora Satelitskog centra Europske Unije od 3. srpnja 2019. o ponovnom otvaranju upravnog ispitnog postupka protiv osobe KF.

         Izreka

                  1.

                  Odbija se zahtjev za određivanje privremenih mjera.

                  2.

                  O troškovima će se odlučiti naknadno.


title: Predmet T-873/19: Tužba podnesena 11. prosinca 2019. – Multi-Service protiv Komisije

text:
               16.3.2020

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 87/20

      Tužba podnesena 11. prosinca 2019. – Multi-Service protiv Komisije
      (Predmet T-873/19)
      (2020/C 87/25)
      Jezik postupka: poljski

         Stranke

         Tužitelj: Multi-Service S.A. (Kwidzyn, Poljska) (zastupnik: P. Jankowski, odvjetnik)

         Tuženik: Europska komisija

         Tužbeni zahtjev

      Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

                  —

                  utvrdi ništavost odluke Komisije ARES (2019) 6103796 od 3. listopada 2019. o stanju upisa u registar u skladu s Provedbenom uredbom Komisije (EU) 2019/661, Registry ID 9920, i ponovno uspostavi upis poduzeća u registar,

                  —

                  naloži Komisiji snošenje troškova postupka,

                  —

                  prihvati kao dokaz dopis od 23. listopada 2019.

         Tužbeni razlozi i glavni argumenti

      U prilog osnovanosti tužbe tužitelj ističe jedan tužbeni razlog.
      Tuženik ističe da je tuženik povrijedio članak 17. Uredbe br. 517/2014 u vezi s člankom 6. Provedbene uredbe 2019/661, neosnovanim poništavanjem upisa poduzeća tužitelja u registar fluorougljikovodika (HFC).


title: Predmet T-881/19: Tužba podnesena 31. prosinca 2019. – GABO:mi protiv Komisije

text:
               16.3.2020

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 87/21

      Tužba podnesena 31. prosinca 2019. – GABO:mi protiv Komisije
      (Predmet T-881/19)
      (2020/C 87/26)
      Jezik postupka: engleski

         Stranke

         Tužitelj: GABO:mi Gesellschaft für Ablauforganisation:milliarium mbH & Co. KG (München, Njemačka) (zastupnik: C. Mayer, odvjetnik)

         Tuženik: Europska komisija

         Tužbeni zahtjev

      Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

                  —

                  tuženiku naloži da tužitelju plati 1 680 681,82 eura, uvećano za kamate u iznosu od 76 552,60 eura;

                  —

                  tuženiku naloži snošenje svih troškova postupka.

         Tužbeni razlozi i glavni argumenti

      U prilog osnovanosti tužbe tužitelj ističe tri tužbena razloga.

                  1.

                  Prvi tužbeni razlog, koji se temelji na tome da tuženik mora nadoknaditi prihvatljive troškove.

                              —

                              Tužitelj je pružio svoje usluge u okviru FP6 i FP7 sporazuma za dodjelu bespovratnih sredstava. U razdoblju od 1. kolovoza 2015. do 30. travnja 2016. tužitelj je radio na ukupno 37 istraživačkih projekata. Od 1. svibnja 2016. do 30. lipnja 2016. tužitelj je pružio svoje usluge u okviru ukupno 38 istraživačkih projekta. Svi troškovi koji su nastali tijekom tih razdoblja ispunjavaju kriterij prihvatljivosti utvrđen u sporazumima o dodjeli bespovratnih sredstava koje su stranke sklopile (Članak II.14.1). Tuženik još nije nadoknadio te troškove. Tuženik je dužan nadoknaditi te troškove na temelju sporazuma o dodjeli bespovratnih sredstava.

                  2.

                  Drugi tužbeni razlog, koji se temelji na tome da su kompenzacije za razdoblje od kolovoza 2015. do travnja 2016. isključene.

                              —

                              Kompenzacije za razdoblje od kolovoza 2015. do travnja 2016. isključene su prema njemačkom stečajnom pravu. Kad je riječ o djelomičnom iznosu od 274 248,27 eura isključenost kompenzacija za tražbine tužitelja proizlazi iz članka 95. stavka 1. treće rečenice njemačkog Stečajnog zakonika (u daljnjem tekstu: InsO). Kad je riječ o preostalom iznosu od 1 144 394,33 eura u skladu s presudom od 25. rujna 2018. GABO:mi Gesellschaft für Ablauforganisation:milliarium mbH & Co. KG v Commission (predmet T-10/16, EU:T:2018:600), kompenzacija je isključena u skladu s člankom 96. stavkom 1. podstavkom 3. InsO-a, u vezi s člankom 133. stavkom 1. InsO-a (u prijašnjoj verziji).

                  3.

                  Treći tužbeni razlog, koji se temelji na tome da su kompenzacije isključene tijekom prethodnog stečajnog postupka (svibanj do lipanj 2016.)

                              —

                              Tuženikove kompenzacije za razdoblje od svibnja do lipnja 2016. isključene su na temelju članka 96. stavka 1. podstavka 3. InsO-a, u vezi s člankom 130. stavkom 1. podstavkom 2. InsO-a. Članak 96. stavak 1. podstavak 3. InsO-a propisuje isključenost takvih kompenzacija koje su povezane sa stečajem i zatražene prije otvaranja stečajnog postupka ili nakon njegova otvaranja ako je pravo na kompenzaciju stečeno na način koji se može proglasiti ništavim.


title: Predmet T-4/20: Tužba podnesena 3. siječnja 2020. – Sieć Badawcza Łukasiewicz – Port Polski Ośrodek Rozwoju Technologii protiv Komisije

text:
               16.3.2020

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 87/22

      Tužba podnesena 3. siječnja 2020. – Sieć Badawcza Łukasiewicz – Port Polski Ośrodek Rozwoju Technologii protiv Komisije
      (Predmet T-4/20)
      (2020/C 87/27)
      Jezik postupka: engleski

         Stranke

         Tužitelj: Sieć Badawcza Łukasiewicz – Port Polski Ośrodek Rozwoju Technologii (Wrocław, Poljska) (zastupnik: Ł. Stępkowski, odvjetnik)

         Tuženik: Europska komisija

         Tužbeni zahtjev

      Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

                  —

                  utvrdi da je tuženikovo ugovorno potraživanje izneseno u dopisu od 13. studenoga 2019. (br. Ares (2019)6993009), datiranom 12. studenoga 2019., i u šest obavijesti o terećenju koje je izdao tuženik uz popratni dopis za ukupan iznos od 180 893,90 EUR koji se sastoji od iznosa od 164 449 EUR na ime glavnice i iznosa od 16 444,90 EUR na ime ugovorne kazne, nepostojeće; i, posljedično:

                  —

                  utvrdi da su troškovi osoblja koji su predmet postupka prihvatljivi troškovi koje plaća tuženik; i

                  —

                  naloži tuženiku da tužitelju isplati iznos od 180 893,90 EUR sa zakonskim zateznim kamatama po stopi od 8 % godišnje, u skladu s belgijskim pravom, od 24. prosinca 2019., uključivo, do isplate glavnice; i

                  —

                  podredno, u mjeri u kojoj tuženikov dopis od 13. studenoga 2019. (br. Ares (2019)6993009) predstavlja akt koji se može pobijati, poništi Komisijinu odluku sadržanu u tom dopisu.

                  —

                  u svakom slučaju, naloži tuženiku snošenje troškova.

         Tužbeni razlozi i glavni argumenti

      U prilog osnovanosti tužbe tužitelj ističe sljedeće tužbene razloge.

                  1.

                  Prvi glavni tužbeni razlog, koji se temelji na povredi ugovora: povredi članka II.14 stavka 1. točaka (a) i (b), u vezi s člankom II.6 stavkom 6., člankom II.22 stavkom 6. i člankom II.24 stavkom 1. Prilogâ II. Sporazumima o dodjeli bespovratnih sredstava br. 248577-C2POWER, 257626-ACROPOLIS i 215669-EUWB.

                  2.

                  Drugi glavni tužbeni razlog, koji se temelji na povredi mjerodavnog prava, to jest belgijskog prava: povredi članaka 1134., 1135. i 1315. belgijskog Građanskog zakonika.

                  3.

                  Treći glavni tužbeni razlog, koji se temelji na povredi mjerodavnog prava, to jest poljskog prava: povredi članka 11.3, članka 18. stavka 2. i članka 140. poljskog Zakonika o radu.

                  4.

                  Četvrti glavni tužbeni razlog, koji se temelji na tome da je tuženik dužan platiti zakonsku kamatu na temelju općeg načela prava Unije o zateznim kamatama i u skladu s belgijskim pravom.

                  5.

                  Peti glavni tužbeni razlog, koji se temelji na povredi načela legitimnih očekivanja jer je tuženik dao precizna i bezuvjetna jamstva koja su povrijeđena.

                  6.

                  Šestim glavnim tužbenim razlogom, koji se odnosi na troškove, tvrdi se da se tuženiku treba naložiti snošenje troškova kao stranci koja nije uspjela u postupku.

                  7.

                  Prvi podredni tužbeni razlog, koji se temelji na povredi prava obrane jer tuženik nije dostavio dokaze i nije saslušao tužitelja.

                  8.

                  Drugi podredni tužbeni razlog, koji se temelji na očitoj pogrešci u ocjeni jer je tuženik počinio pogreške koje se tiču činjenica i nije dostavio usuglašen skup dokaza.

                  9.

                  Treći podredni tužbeni razlog, koji se temelji na povredi obveze obrazlaganja jer tuženik nije dao obrazloženje i odbio je objasniti svoje stajalište.

                  10.

                  Četvrti podredni tužbeni razlog, koji se temelji na povredi načela legitimnih očekivanja jer je tuženik dao precizna i bezuvjetna jamstva koja su povrijeđena.

                  11.

                  Petim podrednim tužbenim razlogom, koji se odnosi na troškove, tvrdi se da se tuženiku treba naložiti snošenje troškova kao stranci koja nije uspjela u postupku.


title: Predmet T-7/20: Tužba podnesena 7. siječnja 2020. – Global Translation Solutions protiv Parlamenta

text:
               16.3.2020

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 87/23

      Tužba podnesena 7. siječnja 2020. – Global Translation Solutions protiv Parlamenta
      (Predmet T-7/20)
      (2020/C 87/28)
      Jezik postupka: engleski

         Stranke

         Tužitelj: Global Translation Solutions ltd. (Valletta, Malta) (zastupnik: C. Mifsud-Bonnici, odvjetnik)

         Tuženik: Europski parlament

         Tužbeni zahtjev

      Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

                  —

                  poništi tuženikovu odluku od 28. listopada 2019. kojom je odbio tužiteljevu ponudu koju je podnio za grupu br. 15 u vezi s postupkom javne nabave TRA/EU19/2019 (1);

                  —

                  podredno, poništi tuženikovu odluku od 5. prosinca 2019. kojom je grupu br. 15 u vezi s postupkom javne nabave TRA/EU19/2019 dodijelio samo jednom jedinstvenom gospodarskom subjektu; i

                  —

                  naloži tuženiku snošenje troškova postupka.

         Tužbeni razlozi i glavni argumenti

      U prilog osnovanosti tužbe tužitelj ističe tri tužbena razloga.

                  1.

                  Prvi tužbeni razlog, koji se temelji na tome da je tuženikova odluka od 28. listopada 2019. kojom je odbio tužiteljevu ponudu koju je podnio za grupu br. 15 u vezi s postupkom javne nabave TRA/EU19/2019 nezakonita jer se temelji na pogrešnom utvrđenju činjenica, to jest na tome da format datoteke .doc ne zadovoljava uvjete dokumentacije za nadmetanje, na temelju toga što:

                              —

                              dokumentacija za nadmetanje nije sastavljena na način da sadržava dovoljno jasne, precizne i nedvosmislene uvjete; i/ili

                              —

                              je format datoteke .doc funkcionalno istovjetan formatu datoteke .docx.

                  2.

                  Drugi tužbeni razlog, koji se temelji na tome da je tuženikova odluka od 28. listopada 2019. kojom je odbio tužiteljevu ponudu koju je podnio za grupu br. 15 u vezi s postupkom javne nabave TRA/EU19/2019 nezakonita jer:

                              —

                              tuženikovo postupanje nije bilo u skladu s člankom 106. stavkom 3. Delegirane uredbe Komisije (2) i bilo je protivno općim načelima prava Unije, uključujući načelo javne nabave, među ostalim načelu proporcionalnosti; i/ili

                              —

                              tuženikovo postupanje nije bilo u skladu s člankom 96. stavkom 2. Financijske uredbe (3) i općim načelima prava Unije, uključujući s načelom dobrog upravljanja i obveze postupanja s dužnom pažnjom.

                  3.

                  Treći tužbeni razlog, koji se temelji na tome da je tuženikova odluka od 5. prosinca 2019. kojom je grupu br. 15 u vezi s postupkom javne nabave TRA/EU19/2019 dodijelio samo jednom jedinstvenom gospodarskom subjektu nezakonita u dijelu u kojem je protivna općim načelima prava Unije, uključujući javnu nabavu i protivna uvjetima postupka javne nabave.

         (1)  SL 2019/S 54-123613

         (2)  Delegirana uredba Komisije (EU) br. 1268/2012 od 29. listopada 2012. o pravilima za primjenu Uredbe (EU, Euratom) br. 966/2012 Europskog parlamenta i Vijeća o financijskim pravilima koja se primjenjuju na opći proračun Unije (SL 2012., L 362, str.1) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 1., svezak 9., str. 183.

         (3)  Uredba (EU, Euratom) br. 966/2012 Europskog parlamenta i Vijeća od 25. listopada 2012. o financijskim pravilima koja se primjenjuju na opći proračun Unije i o stavljanju izvan snage Uredbe Vijeća (EZ, Euratom) br. 1605/2002 (SL 2012., L 298, str. 1) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 1., svezak 7., str. 248.)


title: Predmet T-31/20: Tužba podnesena 20. siječnja 2020. – West End Drinks protiv EUIPO-a – Pernod Ricard (The King of SOHO)

text:
               16.3.2020

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 87/24

      Tužba podnesena 20. siječnja 2020. – West End Drinks protiv EUIPO-a – Pernod Ricard (The King of SOHO)
      (Predmet T-31/20)
      (2020/C 87/29)
      Jezik postupka: engleski

         Stranke

         Tužitelj: West End Drinks Ltd (London, Ujedinjena Kraljevina) (zastupnici: C. Hawkes, Solicitor i C. Hall, Barrister)

         Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO)

         Druga stranka pred žalbenim vijećem: Pernod Ricard SA (Pariz, Francuska)

         Podaci o postupku pred EUIPO-om

         Podnositelj prijave spornog žiga: tužitelj pred Općim sudom

         Predmetni sporni žig: prijava figurativnog žiga Europske unije u zlatnoj, tamno žutoj, svjetlo žutoj i krem boji The King of SOHO – prijava za registraciju br. 11 539 103

         Postupak pred EUIPO-om: postupak povodom prigovora

         Pobijana odluka: odluka prvog žalbenog vijeća EUIPO-a od 16. listopada 2019. u predmetu R 1543/2018-1

         Tužbeni zahtjev

      Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

                  —

                  poništi pobijanu odluku;

                  —

                  poništi odluku Odjela za prigovore;

                  —

                  naloži EUIPO-u snošenje troškova.

         Tužbeni razlozi

                  —

                  povreda članka 42. stavka 3. Uredbe (EU) 2017/1001 Europskog parlamenta i Vijeća;

                  —

                  povreda članka 8. stavka 1. točke (b) Uredbe (EU) 2017/1001 Europskog parlamenta i Vijeća.


title: Predmet T-48/20: Tužba podnesena 28. siječnja 2020. – Sahaj Marg Spirituality Foundation protiv EUIPO-a (Heartfulness)

text:
               16.3.2020

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 87/26

      Tužba podnesena 28. siječnja 2020. – Sahaj Marg Spirituality Foundation protiv EUIPO-a (Heartfulness)
      (Predmet T-48/20)
      (2020/C 87/31)
      Jezik postupka: engleski

         Stranke

         Tužitelj: Sahaj Marg Spirituality Foundation (Manapakkam, Indija) (zastupnik: E. Manresa Medina, odvjetnik)

         Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO)

         Podaci o postupku pred EUIPO-om

         Predmetni sporni žig: međunarodna registracija figurativnog žiga u kojoj je naznačena Europska unija Heartfulness – prijava za registraciju br. 1 433 232

         Pobijana odluka: odluka četvrtog žalbenog vijeća EUIPO-a od 26. studenoga 2019. u predmetu R 1266/2019-4

         Tužbeni zahtjev

      Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

                  —

                  poništi pobijanu odluku;

                  —

                  naloži EUIPO-u snošenje svih troškova ovog postupka.

         Tužbeni razlozi

                  —

                  povreda članka 7. stavka 1. točke (c) Uredbe (EU) 2017/1001 Europskog parlamenta i Vijeća;

                  —

                  povreda članka 7. stavka 1. točke (b) Uredbe (EU) 2017/1001 Europskog parlamenta i Vijeća;

                  —

                  povreda članka 7. stavka 2. Uredbe (EU) 2017/1001 Europskog parlamenta i Vijeća.


title: Predmet T-49/20: Tužba podnesena 29. siječnja 2020. – Rothenberger protiv EUIPO-a – Paper Point (ROBOX)

text:
               16.3.2020

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 87/26

      Tužba podnesena 29. siječnja 2020. – Rothenberger protiv EUIPO-a – Paper Point (ROBOX)
      (Predmet T-49/20)
      (2020/C 87/32)
      Jezik postupka: engleski

         Stranke

         Tužitelj: Rothenberger AG (Kelkheim, Njemačka) (zastupnici: V. von Bomhard i J. Fuhrmann, odvjetnici)

         Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO)

         Druga stranka pred žalbenim vijećem: Paper Point Snc di Daria Fabbroni e Simone Borghini (Arezzo, Italija)

         Podaci o postupku pred EUIPO-om

         Podnositelj prijave spornog žiga: tužitelj pred Općim sudom

         Sporni žig: prijava verbalnog žiga Europske unije ROBOX – prijava za registraciju br. 16 462 971

         Postupak pred EUIPO-om: postupak povodom prigovora

         Pobijana odluka: odluka prvog žalbenog vijeća EUIPO-a od 31. listopada 2019. u predmetu R 210/2019-1

         Tužbeni zahtjev

      Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

                  —

                  poništi pobijanu odluku;

                  —

                  naloži snošenje troškova EUIPO-u i intervenijentu, u slučaju da se druga stranka u postupku pred žalbenim vijećem EUIPO-a uključi u postupak.

         Tužbeni razlog

                  —

                  Povreda članka 8. stavka 1. točke (b) Uredbe (EU) 2017/1001 Europskog parlamenta i Vijeća.


title: Predmet T-51/20: Tužba podnesena 31. siječnja 2020. – Mélin protiv Parlamenta

text:
               16.3.2020

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 87/27

      Tužba podnesena 31. siječnja 2020. – Mélin protiv Parlamenta
      (Predmet T-51/20)
      (2020/C 87/33)
      Jezik postupka: francuski

         Stranke

         Tužiteljica: Joëlle Mélin (Aubagne, Francuska) (zastupnik: F. Wagner, odvjetnik)

         Tuženik: Europski parlament

         Tužbeni zahtjev

      Tužiteljica od Općeg suda zahtijeva da:

                  —

                  prigovor nezakonitosti proglasi dopuštenim i nezakonitima proglasi članak 33. stavke 1. i 2. i članak 68. stavke 1. i 2. PMSZ-a [Provedbene mjere za Statut zastupnika Europskog parlamenta];

                  —

                  stoga utvrdi nepostojanje pravne osnove odluke glavnog tajnika od 17. prosinca 2019. i poništi tu odluku;

                  —

                  podredno, utvrdi da je glavni tajnik povrijedio članak 68. stavak 2. PMSZ-a i poništi odluku od 17. prosinca 2019.;
                  prvenstveno:

                  —

                  utvrdi da je Joëlle Mélin podnijela dokaze o radu svog pomoćnika u skladu s člankom 33. stavcima 1. i 2. PMSZ-a i sudskom praksom Suda Europske unije;
                  prema tome,

                  —

                  poništi odluku glavnog tajnika Europskog parlamenta od 17. prosinca 2019., dostavljenu dopisom br. D202484 od 18. prosinca 2019., donesenu na temelju članka 68. Odluke 2009/C 159/01 Predsjedništva Europskog parlamenta od 19. svibnja 2008. i 9. srpnja 2008. o „Provedbenim mjerama za Statut zastupnika Europskog parlamenta”, kako je izmijenjena, kojom je utvrđen tužiteljičin dug u iznosu od 130 339,35 eura na ime neosnovano isplaćenih iznosa u okviru parlamentarne pomoći i kojom je obrazložen zahtjev za njihov povrat;

                  —

                  poništi obavijest o terećenju br. 2019-2081 kojom se tužiteljica obavještava da je prema njoj utvrđeno potraživanje slijedom odluke glavnog tajnika od 17. prosinca 2019. o povratu neosnovano isplaćenih iznosa na ime parlamentarne pomoći u skladu s člankom 68. PMSZ-a i člancima 98. do 101. Financijske uredbe;

                  —

                  naloži Europskom parlamentu snošenje svih troškova.

         Tužbeni razlozi i glavni argumenti

      U prilog osnovanosti tužbe tužiteljica ističe dva tužbena razloga.

                  1.

                  Prvi tužbeni razlog, koji se temelji na prigovoru nezakonitosti jer se člancima 33. i 68. Provedbenih mjera za Statut zastupnika Europskog parlamenta (u daljnjem tekstu: Provedbene mjere) koje su donesene Odlukom Predsjedništva Europskog parlamenta od 19. svibnja 2008. i 9. srpnja 2008. povređuju načela pravne sigurnosti i legitimnih očekivanja osobito zbog činjenice da im nedostaje jasnoće i preciznosti. Tužiteljica tvrdi da nedostatak jasnoće i preciznosti dovodi do toga da se pravna pravila provedbenih mjera moraju tumačiti kroz sudsku praksu. Međutim, detaljna pravila za dokaze o radu parlamentarnog pomoćnika nisu bila pojašnjena do 2017. i sudske prakse u predmetu Montel s obzirom na to da se sudska praksa iz 2005. i predmeta Gorostiaga odnosila samo na dokaz o isplaćivanju plaća od treće strane. Stoga, pobijane odredbe već od 2008. sadržavaju elemente nesigurnosti i nejasnoće. Tužiteljica dodaje da unatoč opasnosti od pravne nesigurnosti Europski parlament nije precizno i jasno utvrdio postupak nadzora parlamentarne pomoći, niti je formalno utvrdio obvezu zastupnika da imaju i vode zapisnik, a čak nije ni utvrdio sustav dopuštenih dokaza koje je moguće utvrditi i datirati.

                  2.

                  Drugi tužbeni razlog, koji se temelji na bitnoj povredi postupka i povredi prava obrane. Tužiteljica tvrdi da je glavni tajnik odbio bilo kakva saslušanja i svaki postupak prije donošenja nove odluke, da ju nije zatražio nikakva objašnjenja i da spis koji je analizirao ne uzima u obzir dodatnu dokumentaciju koju je ona podnijela u potporu svojoj tužbi od 7. prosinca 2018. Usto, ona smatra da joj je glavni tajnik time što nije poštovao postupak predviđen u članku 68. stavku 2. provedbenih mjera oduzeo mogućnost da mu podnese dodatnu dokumentaciju te ju je tako izložio opasnosti od toga da Opći sud odbaci tu dokumentaciju s obzirom na to da nije bila podnesena na ocjenu glavnom tajniku na početku postupka povrata imovine.


title: Predmet T-56/20: Tužba podnesena 3. veljače 2020. – Bezos Family Foundation protiv EUIPO-a – SNCF Mobilités (VROOM)

text:
               16.3.2020

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 87/28

      Tužba podnesena 3. veljače 2020. – Bezos Family Foundation protiv EUIPO-a – SNCF Mobilités (VROOM)
      (Predmet T-56/20)
      (2020/C 87/34)
      Jezik postupka: engleski

         Stranke

         Tužitelj: Bezos Family Foundation (Seattle, Washington, Sjedinjene Američke Države) (zastupnici: A. Klett i M. Schaffner, odvjetnici)

         Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO)

         Druga stranka pred žalbenim vijećem: SNCF Mobilités, javna ustanova industrijske i trgovačke prirode (Saint-Denis, Francuska)

         Podaci o postupku pred EUIPO-om

         Podnositelj prijave spornog žiga: tužitelj pred Općim sudom

         Predmetni sporni žig: prijava verbalnog žiga Europske unije VROOM – prijava za registraciju br. 17 569 997

         Postupak pred EUIPO-om: postupak povodom prigovora

         Pobijana odluka: odluka petog žalbenog vijeća EUIPO-a od 20. studenoga 2019. u predmetu R 1288/2019-5

         Tužbeni zahtjev

      Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

                  —

                  poništi pobijanu odluku;

                  —

                  odbije prigovor br. B 3 051 050;

                  —

                  odobri prijavu za registraciju žiga Europske unije „VROOM” br. 17 569 997;

                  —

                  naloži EUIPO-u snošenje troškova postupaka pred Općim sudom i pred EUIPO-om (žalbeno vijeće i Odjel za prigovore) uključujući sve tužiteljeve nužne troškove iz tih postupaka.

         Tužbeni razlog

                  —

                  povreda članka 8. stavka 1. točke (b) Uredbe (EU) 2017/1001 Europskog parlamenta i Vijeća


title: Predmet T-57/20: Tužba podnesena 3. veljače 2020. – Group protiv EUIPO-a – Iliev (GROUP Company TOURISM & TRAVEL)

text:
               16.3.2020

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 87/29

      Tužba podnesena 3. veljače 2020. – Group protiv EUIPO-a – Iliev (GROUP Company TOURISM & TRAVEL)
      (Predmet T-57/20)
      (2020/C 87/35)
      Jezik na kojem je tužba podnesena: bugarski

         Stranke

         Tužitelj: Group EOOD (Sofija, Bugarska) (zastupnici: D. Dragiev i A. Andreev, odvjetnici)

         Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO)

         Druga stranka pred žalbenim vijećem: Kosta Iliev (Sofija, Bugarska)

         Podaci o postupku pred EUIPO-om

         Podnositelj prijave: druga stranka pred žalbenim vijećem

         Predmetni sporni žig: prijava figurativnog žiga Europske unije „GROUP Company TOURISM & TRAVEL” u lila, sivoj, crnoj, ljubičastoj, narančastoj, crvenoj i žutoj boji – prijava za registraciju br. 10 640 449

         Postupak pred EUIPO-om: postupak povodom prigovora

         Pobijana odluka: odluka petog žalbenog vijeća EUIPO-a od 8. studenoga 2019. u predmetu R 2059/2018-5

         Tužbeni zahtjev

      Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

                  —

                  poništi pobijanu odluku;

                  —

                  naloži EUIPO-u i eventualnim intervenijentima snošenje troškova.

         Tužbeni razlog

                  —

                  povreda članka 8. stavka 4. Uredbe (EU) 2017/1001 Europskog parlamenta i Vijeća.


title: Presuda Suda od 14. prosinca 2019. u predmetu E-1/19 Andreas Gyrre protiv norveške vlade, koju predstavlja Ministarstvo djece i obitelji (Direktiva 2005/29/EZ – nepoštena poslovna praksa poslovnog subjekta u odnosu prema potrošaču – Prilog I. – točka 9. – izjavljivanje odnosno na drugi način stvaranje dojma da se proizvod može zakonito prodati iako to nije slučaj) 2020/C 90/02

text:
               19.3.2020

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 90/2

      PRESUDA SUDA
      od 14. prosinca 2019.
      u predmetu E-1/19
      Andreas Gyrre
      protiv
      norveške vlade, koju predstavlja Ministarstvo djece i obitelji

            (Direktiva 2005/29/EZ – nepoštena poslovna praksa poslovnog subjekta u odnosu prema potrošaču – Prilog I. – točka 9. – izjavljivanje odnosno na drugi način stvaranje dojma da se proizvod može zakonito prodati iako to nije slučaj)

      (2020/C 90/02)
      U predmetu E-1/19, Andreas Gyrre protiv norveške vlade, koju predstavlja Ministarstvo djece i obitelji – ZAHTJEV Sudu na temelju članka 34. Sporazuma među državama EFTA-e o osnivanju Nadzornog tijela i Suda, koji je podnio norveški Žalbeni sud Borgarting (Borgarting lagmannsrett) u pogledu tumačenja Direktive 2005/29/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 11. svibnja 2005. o nepoštenoj poslovnoj praksi poslovnog subjekta u odnosu prema potrošaču na unutarnjem tržištu i o izmjeni Direktive Vijeća 84/450/EEZ, direktiva 97/7/EZ, 98/27/EZ i 2002/65/EZ Europskog parlamenta i Vijeća, kao i Uredbe (EZ) br. 2006/2004 Europskog parlamenta i Vijeća, a posebno točke 9. Priloga I. toj direktivi, Sud, u sastavu Páll Hreinsson, predsjednik, Bernd Hammermann (sudac izvjestitelj) i Siri Teigum (ad hoc sutkinja), donio je 14. prosinca 2019. presudu kao u izreci:
      Točka 9. Priloga I. Direktivi 2005/29/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 11. svibnja 2005. o nepoštenoj poslovnoj praksi poslovnog subjekta u odnosu prema potrošaču na unutarnjem tržištu i o izmjeni Direktive Vijeća 84/450/EEZ, direktiva 97/7/EZ, 98/27/EZ i 2002/65/EZ Europskog parlamenta i Vijeća, kao i Uredbe (EZ) br. 2006/2004 Europskog parlamenta i Vijeća mora se tumačiti na način da obuhvaća situacije u kojima trgovac izjavljuje ili na drugi način, oslanjajući se sveukupni dojam koji prosječni potrošač stječe u trenutku donošenja odluke o poslu, stvara dojam da se proizvod može zakonito prodati iako to nije slučaj. Na tu ocjenu ne utječe to primjenjuje li se predmetna nacionalna zakonska zabrana u državi EGP-a u kojoj se proizvod prodaje ili u državi EGP-a u kojoj će se on upotrebljavati ili u objema tim državama. Ocjena ne ovisi ni o tome je li naknadno utvrđeno da je predmetna nacionalna zakonska zabrana protivna pravu EGP-a.


title: Presuda Suda od 13. prosinca 2019. u predmetu E-1/18 Nadzorno tijelo EFTA-e protiv Kraljevine Norveške (Direktiva 2006/54/EZ – uvjeti zaposlenja i radni uvjeti – roditeljske naknade) 2020/C 90/03

text:
               19.3.2020

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 90/3

      PRESUDA SUDA
      od 13. prosinca 2019.
      u predmetu E-1/18
      Nadzorno tijelo EFTA-e
      protiv
      Kraljevine Norveške

            (Direktiva 2006/54/EZ – uvjeti zaposlenja i radni uvjeti – roditeljske naknade)

      (2020/C 90/03)
      U predmetu E-1/18, Nadzorno tijelo EFTA-e protiv Kraljevine Norveške – ZAHTJEV za utvrđenje da Norveška, time što je zadržala na snazi odredbe kao što su prvi, drugi i treći stavak odjeljka 14-13. i prvi stavak odjeljka 14-14. Zakona o nacionalnom osiguranju, u skladu s kojima pravo oca na roditeljsku naknadu ovisi o majčinoj situaciji, a majčino pravo ne ovisi o očevoj situaciji, nije ispunila svoje obveze na temelju članka 14. stavka 1. točke (c) akta iz točke 21.b Priloga XVIII. Sporazumu o EGP-u (Direktiva 2006/54/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 5. srpnja 2006. o provedbi načela jednakih mogućnosti i jednakog postupanja prema muškarcima i ženama u pitanjima zapošljavanja i rada (preinaka)), Sud, u sastavu Páll Hreinsson, predsjednik, Bernd Hammermann (sudac izvjestitelj), i Siri Teigum (ad hoc sutkinja), suci, donio je 13. prosinca 2019. presudu kao u izreci:
      Sud:

                  1.

                  Odbija zahtjev.

                  2.

                  Nalaže Nadzornom tijelu EFTA-e da snosi troškove postupka.


title: Predmet C-410/17: Presuda Suda (deveto vijeće) od 10. siječnja 2019. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Korkein hallinto-oikeus – Finska) – postupak koji je pokrenuo A Oy (Zahtjev za prethodnu odluku — Porez na dodanu vrijednost (PDV) — Direktiva 2006/112/EZ — Članak 2. stavak 1. točke (a) i (c) — Članak 14. stavak 1. — Članak 24. stavak 1. — Transakcije uz naknadu — Transakcije u slučaju protučinidbe koju dijelom čine usluge ili roba — Ugovor o rušenju — Ugovor o kupnji radi demontaže)

text:
               25.2.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 72/2

      Presuda Suda (deveto vijeće) od 10. siječnja 2019. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Korkein hallinto-oikeus – Finska) – postupak koji je pokrenuo A Oy
      (Predmet C-410/17) (1)

      ((Zahtjev za prethodnu odluku - Porez na dodanu vrijednost (PDV) - Direktiva 2006/112/EZ - Članak 2. stavak 1. točke (a) i (c) - Članak 14. stavak 1. - Članak 24. stavak 1. - Transakcije uz naknadu - Transakcije u slučaju protučinidbe koju dijelom čine usluge ili roba - Ugovor o rušenju - Ugovor o kupnji radi demontaže))
      (2019/C 72/02)
      Jezik postupka: finski

         Sud koji je uputio zahtjev

      Korkein hallinto-oikeus

         Stranke glavnog postupka

      A Oy

         Izreka

                  1.

                  Članak 2. stavak 1. točke (a) i (c) Direktive 2006/112 u vezi s člankom 14. stavkom 1. i člankom 24. stavkom 1. te direktive treba tumačiti na način da, kada je na temelju ugovora o rušenju pružatelj usluge, odnosno društvo za radove rušenja, dužan izvršiti radove rušenja i može, u mjeri u kojoj otpad od rušenja sadržava metalne ostatke, preprodati te metalne ostatke, taj ugovor obuhvaća isporuku usluga uz naknadu, odnosno isporuku radova rušenja, i, osim toga, isporuku robe uz naknadu, odnosno isporuku tih metalnih ostataka, ako kupac, odnosno to društvo, pripiše vrijednost toj isporuci koju uzima u obzir pri određivanju cijene ponuđene za isporuku radova rušenja, s tim da navedena isporuka ipak podliježe porezu na dodanu vrijednost samo pod uvjetom da je obavlja porezni obveznik koji djeluje kao takav.

                  2.

                  Članak 2. stavak 1. točke (a) i (c) Direktive 2006/112 u vezi s člankom 14. stavkom 1. i člankom 24. stavkom 1. te direktive treba tumačiti na način da, kada na temelju ugovora o kupnji radi demontaže kupac, odnosno društvo koje izvršava rušenje, kupuje robu koju treba demontirati i obvezuje se pod prijetnjom ugovorne kazne srušiti ili demontirati i odvesti tu robu te odvesti otpad u roku određenom u ugovoru, taj ugovor obuhvaća jednu isporuku robe uz naknadu, odnosno isporuku robe koju treba demontirati, s tim da ta isporuka podliježe porezu na dodanu vrijednost samo pod uvjetom da je obavlja porezni obveznik koji djeluje kao takav, a što je dužan provjeriti sud koji je uputio zahtjev. Budući da je kupac dužan srušiti ili demontirati i odvesti tu robu te odvesti otpad koji pritom nastane i tako udovoljiti osobito prodavateljevim potrebama, na sudu koji je uputio zahtjev je da provjeri obuhvaća li taj ugovor, osim toga, isporuku usluga uz naknadu, odnosno isporuku radova rušenja ili demontaže i odvoza, ako taj kupac toj isporuci pripiše vrijednost koju uzima u obzir u cijeni koju nudi kao čimbenik smanjenja kupovne cijene robe koju treba demontirati, a što je dužan provjeriti sud koji je uputio zahtjev.

         (1)  SL C 300, 11. 9. 2017.


title: Predmet C-97/18: Presuda Suda (prvo vijeće) od 10. siječnja 2019. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Rechtbank Noord-Nederland – Nizozemska) – kazneni postupak protiv ET („Zahtjev za prethodnu odluku — Pravosudna suradnja u kaznenim stvarima — Načelo međusobnog priznavanja naloga za oduzimanje — Okvirna odluka 2006/783/PUP — Članak 12. stavci 1. i 4. — Pravo koje uređuje izvršenje — Pravo države izvršenja koje odobrava primjenu supletorne kazne zatvora u slučaju neizvršenja mjere oduzimanja — Usklađenost — Pravo države izdavanja koje također odobrava primjenu supletorne kazne zatvora — Nepostojanje utjecaja”)

text:
               25.2.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 72/3

      Presuda Suda (prvo vijeće) od 10. siječnja 2019. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Rechtbank Noord-Nederland – Nizozemska) – kazneni postupak protiv ET
      (Predmet C-97/18) (1)

      ((„Zahtjev za prethodnu odluku - Pravosudna suradnja u kaznenim stvarima - Načelo međusobnog priznavanja naloga za oduzimanje - Okvirna odluka 2006/783/PUP - Članak 12. stavci 1. i 4. - Pravo koje uređuje izvršenje - Pravo države izvršenja koje odobrava primjenu supletorne kazne zatvora u slučaju neizvršenja mjere oduzimanja - Usklađenost - Pravo države izdavanja koje također odobrava primjenu supletorne kazne zatvora - Nepostojanje utjecaja”))
      (2019/C 72/03)
      Jezik postupka: nizozemski

         Sud koji je uputio zahtjev

      Rechtbank Noord-Nederland

         Stranka glavnog kaznenog postupka

      ET

         Izreka

                  1.

                  Članak 12. stavke 1. i 4. Okvirne odluke Vijeća 2006/783/PUP od 6. listopada 2006. o primjeni načela međusobnog priznavanja naloga za oduzimanje treba tumačiti na način da mu se ne protivi primjena prava države izvršenja poput onoga o kojem je riječ u glavnom postupku, koje u svrhu izvršenja naloga za oduzimanje donesenog u državi izdavanja prema potrebi odobrava primjenu supletorne kazne zatvora.

                  2.

                  Činjenica da pravo države izdavanja također odobrava moguću primjenu supletorne kazne zatvora nema nikakav utjecaj na izricanje takve mjere u državi izvršenja.

         (1)  SL C 182, 28. 5. 2018.


title: Predmet C-694/18: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 7. studenoga 2018. uputio Tribunal Económico Administrativo Central de Madrid (Španjolska) – Ente Público Radio Televisión Madrid protiv Agencia Estatal de la Administración Tributaria (AEAT)

text:
               25.2.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 72/3

      Zahtjev za prethodnu odluku koji je 7. studenoga 2018. uputio Tribunal Económico Administrativo Central de Madrid (Španjolska) – Ente Público Radio Televisión Madrid protiv Agencia Estatal de la Administración Tributaria (AEAT)
      (Predmet C-694/18)
      (2019/C 72/04)
      Jezik postupka: španjolski

         Sud koji je uputio zahtjev

      Tribunal Económico Administrativo Central de Madrid

         Stranke glavnog postupka

         Tužitelj: Ente Público Radio Televisión Madrid

         Tuženik: Agencia Estatal de la Administración Tributaria (AEAT)

         Prethodna pitanja

                  1.

                  Mogu li se subjekti poput opisanih, zajedno s javnopravnim tijelima koja su ih osnovala, smatrati jedinstvenim poreznim obveznicima za potrebe PDV-a, kako su utvrđeni u članku 11. Direktive 2006/112/EZ (1)?

                  2.

                  U slučaju potvrdnog odgovora na prethodno pitanje, treba li smatrati da se financiranje navedenih subjekata sredstvima javnopravnih tijela koja su ih osnovala ni u kojem slučaju ne može okvalificirati kao protučinidba za pružanje usluga koje podliježu PDV-u?

                  3.

                  Što se tiče odbitka ulaznog PDV-a koji plaćaju ti subjekti, treba li jedinstveni porezni obveznik, kao takav, jedini utvrditi iznos koji se odbija, primjenom članka 168. Direktive 2006/112/EZ s obzirom na aktivnosti koje obavlja?

                  4.

                  Što se, konkretno, tiče aktivnosti javne televizije, pod pretpostavkom da ti subjekti mogu imati dvojni karakter i također pod pretpostavkom da se smatraju, zajedno s javnopravnim tijelima koja imaju većinski udio u njihovu kapitalu, jedinstvenim poreznim obveznicima, treba li smatrati da se može odbiti samo dio ulaznog PDV-a koji je povezan s njihovom gospodarskom aktivnošću?

         (1)  Direktiva Vijeća 2006/112/EZ od 28. studenoga 2006. o zajedničkom sustavu poreza na dodanu vrijednost (SL 2006., L 347, str. 1.)


title: Predmet C-695/18: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 7. studenoga 2018. uputio Tribunal Económico Administrativo Central de Madrid (Španjolska) – Agencia Pública Empresarial de la Radio y Televisión de Andalucía (RTVA) protiv Agencia Estatal de la Administración Tributaria (AEAT)

text:
               25.2.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 72/4

      Zahtjev za prethodnu odluku koji je 7. studenoga 2018. uputio Tribunal Económico Administrativo Central de Madrid (Španjolska) – Agencia Pública Empresarial de la Radio y Televisión de Andalucía (RTVA) protiv Agencia Estatal de la Administración Tributaria (AEAT)
      (Predmet C-695/18)
      (2019/C 72/05)
      Jezik postupka: španjolski

         Sud koji je uputio zahtjev

      Tribunal Económico Administrativo Central de Madrid

         Stranke glavnog postupka

         Tužitelj: Agencia Pública Empresarial de la Radio y Televisión de Andalucía (RTVA)

         Tuženik: Agencia Estatal de la Administración Tributaria (AEAT)

         Prethodna pitanja

                  1.

                  Mogu li se subjekti poput opisanih, zajedno s javnopravnim tijelima koja su ih osnovala, smatrati za potrebe PDV-a jedinstvenim poreznim obveznicima, kako su utvrđeni u članku 11. Direktive 2006/112/EZ (1)?

                  2.

                  U slučaju potvrdnog odgovora na prethodno pitanje, treba li smatrati da se financiranje navedenih subjekata sredstvima javnopravnih tijela koja su ih osnovala ni u kojem slučaju ne može okvalificirati kao protučinidba za pružanje usluga koje podliježu PDV-u?

                  3.

                  Što se tiče odbitka pretporeza koji plaćaju ti subjekti, treba li jedinstveni porezni obveznik, kao takav, biti taj koji utvrđuje iznos koji se može odbiti, primjenom članka 168. Direktive 2006/112/EZ s obzirom na djelatnosti koje obavlja?

                  4.

                  Što se, konkretno, tiče djelatnosti javne televizije, pod pretpostavkom da ti subjekti mogu imati dvojni karakter i također pod pretpostavkom da se smatraju, zajedno s javnopravnim tijelima koja imaju većinski udio u njihovu kapitalu, jedinstvenim poreznim obveznicima, treba li smatrati da se može odbiti samo dio pretporeza koji je povezan s njihovom gospodarskom djelatnošću?

         (1)  Direktiva Vijeća 2006/112/EZ od 28. studenoga 2006. o zajedničkom sustavu poreza na dodanu vrijednost (SL 2006., L 347, str. 1.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 9., svezak 1., str. 120.)


title: Predmet C-696/18: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 7. studenoga 2018. uputio Tribunal Económico Administrativo Central de Madrid (Španjolska) – Radiotelevisión del Principado de Asturias S.A.U. protiv Agencia Estatal de la Administración Tributaria (AEAT)

text:
               25.2.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 72/5

      Zahtjev za prethodnu odluku koji je 7. studenoga 2018. uputio Tribunal Económico Administrativo Central de Madrid (Španjolska) – Radiotelevisión del Principado de Asturias S.A.U. protiv Agencia Estatal de la Administración Tributaria (AEAT)
      (Predmet C-696/18)
      (2019/C 72/06)
      Jezik postupka: španjolski

         Sud koji je uputio zahtjev

      Tribunal Económico Administrativo Central de Madrid

         Stranke glavnog postupka

         Tužitelj: Radiotelevisión del Principado de Asturias S.A.U.

         Tuženik: Agencia Estatal de la Administración Tributaria (AEAT)

         Prethodna pitanja

                  1.

                  Mogu li se subjekti poput opisanih, zajedno s javnopravnim tijelima koja su ih osnovala, smatrati za potrebe PDV-a jedinstvenim poreznim obveznicima, kako su utvrđeni u članku 11. Direktive 2006/112/EZ (1)?

                  2.

                  U slučaju potvrdnog odgovora na prethodno pitanje, treba li smatrati da se financiranje navedenih subjekata sredstvima javnopravnih tijela koja su ih osnovala ni u kojem slučaju ne može okvalificirati kao protučinidba za pružanje usluga koje podliježu PDV-u?

                  3.

                  Što se tiče odbitka pretporeza koji plaćaju ti subjekti, treba li jedinstveni porezni obveznik, kao takav, biti taj koji utvrđuje iznos koji se može odbiti, primjenom članka 168. Direktive 2006/112/EZ s obzirom na djelatnosti koje obavlja?

                  4.

                  Što se, konkretno, tiče djelatnosti javne televizije, pod pretpostavkom da ti subjekti mogu imati dvojni karakter i također pod pretpostavkom da se smatraju, zajedno s javnopravnim tijelima koja imaju većinski udio u njihovu kapitalu, jedinstvenim poreznim obveznicima, treba li smatrati da se može odbiti samo dio pretporeza koji je povezan s njihovom gospodarskom djelatnošću?

         (1)  Direktiva Vijeća 2006/112/EZ od 28. studenoga 2006. o zajedničkom sustavu poreza na dodanu vrijednost (SL 2006., L 347, str. 1.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 9., svezak 1., str. 120.)


title: Predmet C-697/18: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 7. studenoga 2018. uputio Tribunal Económico Administrativo Central de Madrid (Španjolska) – Televisión Autonómica de Castilla La Mancha protiv Agencia Estatal de la Administración Tributaria (AEAT)

text:
               25.2.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 72/6

      Zahtjev za prethodnu odluku koji je 7. studenoga 2018. uputio Tribunal Económico Administrativo Central de Madrid (Španjolska) – Televisión Autonómica de Castilla La Mancha protiv Agencia Estatal de la Administración Tributaria (AEAT)
      (Predmet C-697/18)
      (2019/C 72/07)
      Jezik postupka: španjolski

         Sud koji je uputio zahtjev

      Tribunal Económico Administrativo Central de Madrid

         Stranke glavnog postupka

         Tužitelj: Televisión Autonómica de Castilla La Mancha

         Tuženik: Agencia Estatal de la Administración Tributaria (AEAT)

         Prethodna pitanja

                  1.

                  Mogu li se subjekti poput opisanih, zajedno s javnopravnim tijelima koja su ih osnovala, smatrati za potrebe PDV-a jedinstvenim poreznim obveznicima, kako su utvrđeni u članku 11. Direktive 2006/112/EZ (1)?

                  2.

                  U slučaju potvrdnog odgovora na prethodno pitanje, treba li smatrati da se financiranje navedenih subjekata sredstvima javnopravnih tijela koja su ih osnovala ni u kojem slučaju ne može okvalificirati kao protučinidba za pružanje usluga koje podliježu PDV-u?

                  3.

                  Što se tiče odbitka pretporeza koji plaćaju ti subjekti, treba li jedinstveni porezni obveznik, kao takav, biti taj koji utvrđuje iznos koji se može odbiti, primjenom članka 168. Direktive 2006/112/EZ s obzirom na djelatnosti koje obavlja?

                  4.

                  Što se, konkretno, tiče djelatnosti javne televizije, pod pretpostavkom da ti subjekti mogu imati dvojni karakter i također pod pretpostavkom da se smatraju, zajedno s javnopravnim tijelima koja imaju većinski udio u njihovu kapitalu, jedinstvenim poreznim obveznicima, treba li smatrati da se može odbiti samo dio pretporeza koji je povezan s njihovom gospodarskom djelatnošću?

         (1)  Direktiva Vijeća 2006/112/EZ od 28. studenoga 2006. o zajedničkom sustavu poreza na dodanu vrijednost (SL 2006., L 347, str. 1.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 9., svezak 1., str. 120.)


title: Predmet C-701/18: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 9. studenoga 2018. uputio Amtsgericht Nürnberg (Njemačka) – Geld-für-Flug GmbH protiv Ryanair DAC

text:
               25.2.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 72/6

      Zahtjev za prethodnu odluku koji je 9. studenoga 2018. uputio Amtsgericht Nürnberg (Njemačka) – Geld-für-Flug GmbH protiv Ryanair DAC
      (Predmet C-701/18)
      (2019/C 72/08)
      Jezik postupka: njemački

         Sud koji je uputio zahtjev

      Amtsgericht Nürnberg

         Stranke glavnog postupka

         Tužitelj: Geld-für-Flug GmbH

         Tuženik: Ryanair DAC

         Prethodno pitanje

      Treba li članak 3. stavak 1. Direktive Vijeća 93/13/EEZ od 5. travnja 1993. o nepoštenim uvjetima u potrošačkim ugovorima (1) tumačiti na način da je odredba sadržana u općim uvjetima poslovanja komercijalnog zračnog prijevoznika, koja nije bila pojedinačno ispregovarana i prema kojoj se na ugovor sklopljen elektroničkim putem s putnikom primjenjuje pravo države članice u kojoj zračni prijevoznik ima svoje sjedište, pri čemu to pravo nije istovjetno s pravom putnikova uobičajenog boravišta, nepoštena ako potrošača dovodi u zabludu jer ga ne upozorava da je izbor drugog prava u skladu s člankom 5. stavkom 2. drugim podstavkom Uredbe (EZ) br. 593/2008 Europskog parlamenta i Vijeća od 17. lipnja 2008. o pravu koje se primjenjuje na ugovorne obveze (Rim I) (2) moguć samo u ograničenoj mjeri i da se ne može izabrati bilo koje pravo, nego samo neko od onih navedenih u članku 5. stavku 2. drugom podstavku Uredbe Rim I?

         (1)  SL 1993., L 95, str. 29. (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 15., svezak 12., str. 24.)

         (2)  SL 2008., L 177, str. 6. (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 19., svezak 6., str. 109.)


title: Predmet C-705/18: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 13. studenoga 2018. uputio Tribunal Superior de Justicia de Galicia (Španjolska) – Agencia Estatal de la Administración Tributaria protiv SJ

text:
               25.2.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 72/7

      Zahtjev za prethodnu odluku koji je 13. studenoga 2018. uputio Tribunal Superior de Justicia de Galicia (Španjolska) – Agencia Estatal de la Administración Tributaria protiv SJ
      (Predmet C-705/18)
      (2019/C 72/09)
      Jezik postupka: španjolski

         Sud koji je uputio zahtjev

      Tribunal Superior de Justicia de Galicia

         Stranke glavnog postupka

         Tužitelj: Agencia Estatal de la Administración Tributaria

         Tuženik: SJ

         Prethodno pitanje

      Protive li se članku 4. stavcima 1. i 2. Okvirnog sporazuma o radu u nepunom radnom vremenu, priloženog Direktivi Vijeća 97/81/EZ od 15. prosinca 1997. (1), te članku 2. stavku 1. točki (b) i članku 14. stavku 1. Direktive 2006/54/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 5. srpnja 2006. o provedbi načela jednakih mogućnosti i jednakog postupanja prema muškarcima i ženama u pitanjima zapošljavanja i rada (preinaka) (2) odredba kolektivnog ugovora i poslodavčeva praksa prema kojima – za potrebe plaće i napredovanja – radni staž zaposlenice koja radi u nepunom radnom vremenu na način da jedan dio godine radi pune radne dane („okomiti raspored”) treba računati uzimajući u obzir samo vrijeme obavljanja rada?

         (1)  Direktiva Vijeća 97/81/EZ od 15. prosinca 1997. o Okvirnom sporazumu o radu s nepunim radnim vremenom koji su sklopili UNICE, CEEP i ETUC (SL 1998., L 14, str. 9.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 5., svezak 3., str. 131.)

         (2)  Direktiva 2006/54/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 5. srpnja 2006. o provedbi načela jednakih mogućnosti i jednakog postupanja prema muškarcima i ženama u pitanjima zapošljavanja i rada (SL 2006., L 204, str. 23.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 5., svezak 1. str. 246.)


title: Predmet C-772/18: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 3. prosinca 2018. uputio Korkein oikeus (Finska) – Yhtiö A protiv B

text:
               25.2.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 72/8

      Zahtjev za prethodnu odluku koji je 3. prosinca 2018. uputio Korkein oikeus (Finska) – Yhtiö A protiv B
      (Predmet C-772/18)
      (2019/C 72/10)
      Jezik postupka: finski

         Sud koji je uputio zahtjev

      Korkein oikeus

         Stranke glavnog postupka

         Žalitelj: Yhtiö A

         Druga stranka u žalbenom postupku: B

         Prethodna pitanja

                  1.

                  Je li visina koristi koju je privatna osoba stekla od navodne povrede žiga relevantna za ocjenu je li postupanje te osobe uporaba žiga u trgovačkom prometu u smislu članka 5. stavka 1. Direktive o žigovima (1) ili je ono isključivo privatno postupanje? Ako privatna osoba rabi žig, pretpostavlja li uporaba u trgovačkom prometu ispunjenje drugih kriterija koji nisu stjecanje ekonomske koristi od spornog posla u vezi sa žigom?

                  2.

                  Ako se zahtijeva da je ekonomska korist od određene važnosti, a zbog male ekonomske koristi koju je osoba stekla i zbog neispunjenja eventualnih drugih kriterija za uporabu u trgovačkom prometu ne može se poći od toga da je ta osoba žig rabila u vlastitom trgovačkom prometu, je li pretpostavka uporabe u trgovačkom prometu u smislu članka 5. stavka 1. Direktive o žigovima ispunjena ako je privatna osoba žig rabila za drugu osobu u okviru trgovačkog prometa te druge osobe, čak i ako nije njegov zaposlenik?

                  3.

                  Rabi li osoba koja skladišti proizvode žig za proizvode u smislu članka 5. stavka 1. i stavka 3. točke (b) Direktive o žigovima ako je proizvode koji su poslani u državu članicu i ondje pušteni u carinskopravno slobodan promet te obilježeni žigom za društvo koje proizvode preprodaje preuzela i uskladištila osoba u čijem su se posjedu proizvodi nalazili, ali koja ne obavlja uvoz i izvoz proizvoda niti ima dozvolu za upravljanje carinskim i poreznim skladištem?

                  4.

                  Može li se pretpostaviti da osoba uvozi proizvode koji su obilježeni žigom u smislu članka 5. stavka 3. točke (c) Direktive o žigovima ako proizvodi nisu uvezeni po nalogu te osobe, ali je ona preprodavatelju proizvoda stavila na raspolaganje svoju adresu i za preprodavatelja preuzela proizvode koji su pušteni u carinskopravno slobodan promet u državi članici, držala ih u svojem posjedu nekoliko tjedana i predala ih radi prijevoza u treću zemlju izvan Unije radi njihove daljnje preprodaje u toj trećoj zemlji?

         (1)  Direktiva 2008/95/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 22. listopada 2008. o usklađivanju zakonodavstava država članica o žigovima (pročišćena verzija) (SL 2008., L 299, str. 25.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 17., svezak 2., str. 149.)


title: Predmet C-785/18: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 14. prosinca 2018. uputio Conseil d'État (Francuska) – GAEC Jeanningros protiv Institut national de l’origine et de la qualité (INAO), Ministre de l'Agriculture et de l'Alimentation, Ministre de l'Économie et des Finances

text:
               25.2.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 72/8

      Zahtjev za prethodnu odluku koji je 14. prosinca 2018. uputio Conseil d'État (Francuska) – GAEC Jeanningros protiv Institut national de l’origine et de la qualité (INAO), Ministre de l'Agriculture et de l'Alimentation, Ministre de l'Économie et des Finances
      (Predmet C-785/18)
      (2019/C 72/11)
      Jezik postupka: francuski

         Sud koji je uputio zahtjev

      Conseil d'État

         Stranke glavnog postupka

         Tužitelj: GAEC Jeanningros

         Tuženici: Institut national de l’origine et de la qualité (INAO), Ministre de l'Agriculture et de l'Alimentation, Ministre de l'Économie et des Finances

         Druga stranka: Comité interprofessionnel de gestion du Comté

         Prethodna pitanja

      Treba li članak 53. Uredbe (EU) br. 1151/2012 Europskog parlamenta i Vijeća od 21. studenoga 2012. o sustavima kvalitete za poljoprivredne i prehrambene proizvode (1), članak 6. Delegirane uredbe Komisije (EU) br. 664/2014 оd 18. prosinca 2013. o dopuni Uredbe (EU) br. 1151/2012 Europskog parlamenta i Vijeća s obzirom na utvrđivanje simbola Unije za zaštićene oznake izvornosti, zaštićene oznake zemljopisnog podrijetla i zajamčeno tradicionalne specijalitete i s obzirom na određena pravila o podrijetlu, određena pravila postupka i određena dodatna prijelazna pravila (2), i članak 10. Provedbene uredbe Komisije (EU) br. 668/2014 od 13. lipnja 2014. o utvrđivanju pravila za primjenu Uredbe (EU) br. 1151/2012 Europskog parlamenta i Vijeća (3) u vezi s člankom 47. Povelje Europske unije o temeljnim pravima tumačiti na način da u konkretnom slučaju u kojem je Europska komisija prihvatila zahtjev nacionalnih tijela države članice za izmjenu specifikacije naziva te za registraciju kontrolirane oznake izvornosti dok se o tom zahtjevu i dalje vodi postupak povodom uloženog pravnog lijeka pred nacionalnim sudovima te države, ti sudovi mogu odlučiti da obustavljaju postupak u sporu koji je pred njima u tijeku ili, s obzirom na učinke eventualnog poništenja pobijanog akta na valjanost registracije od strane Europske komisije, moraju donijeti odluku o zakonitosti tog akta nacionalnih tijela?

         (1)  SL L 343, str. 1. (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 15., svezak 25., str. 31. i ispravak SL 2015., L 191, str. 9.)

         (2)  Delegirana Uredba Komisije (EU) br. 664/2014 оd 18. prosinca 2013. o dopuni Uredbe (EU) br. 1151/2012 Europskog parlamenta i Vijeća s obzirom na utvrđivanje simbola Unije za zaštićene oznake izvornosti, zaštićene oznake zemljopisnog podrijetla i zajamčeno tradicionalne specijalitete i s obzirom na određena pravila o podrijetlu, određena pravila postupka i određena dodatna prijelazna pravila (SL L 179, 19. 6. 2014., str. 17.)

         (3)  Provedbena uredba Komisije (EU) br. 668/2014 оd 13. lipnja 2014. o utvrđivanju pravila za primjenu Uredbe (EU) br. 1151/2012 Europskog parlamenta i Vijeća o sustavima kvalitete za poljoprivredne i prehrambene proizvode (SL L 179, str. 36. i ispravak SL 2015., L 39, str. 23.)


title: Predmet C-787/18: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 17. prosinca 2018. uputio Högsta förvaltningsdomstolen (Švedska) – Skatteverket protiv Sögård Fastigheter AB

text:
               25.2.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 72/9

      Zahtjev za prethodnu odluku koji je 17. prosinca 2018. uputio Högsta förvaltningsdomstolen (Švedska) – Skatteverket protiv Sögård Fastigheter AB
      (Predmet C-787/18)
      (2019/C 72/12)
      Jezik postupka: švedski

         Sud koji je uputio zahtjev

      Högsta förvaltningsdomstolen

         Stranke glavnog postupka

         Žalitelj: Skatteverket

         Druga stranka u postupku: Sögård Fastigheter AB

         Prethodna pitanja

                  1.

                  Ako prodavatelj nekretnine, na temelju pravila koja je država članica donijela u skladu s člankom 188. stavkom 2. Direktive o PDV-u (1), nije ispravio odbitak pretporeza jer kupac namjerava rabiti nekretninu isključivo za transakcije kod kojih postoji pravo odbitka, sprečava li to da se od kupca zahtijeva, u slučaju kad razdoblje ispravka i dalje traje, da odbitak ispravi kasnije, kad prenese nekretninu na osobu koja ju ne namjerava rabiti za takve transakcije?

                  2.

                  Utječe li na odgovor na prvo pitanje ako prijenos naveden u tom pitanju čini prijenos imovine iz članka 19. Direktive o PDV-u?

         (1)  Direktiva Vijeća 2006/112/EZ od 28. studenoga 2006. o zajedničkom sustavu poreza na dodanu vrijednost (SL 2006., L 347, str. 1.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 9., svezak 1., str. 120.)


title: Predmet C-797/18 P: Žalba koju je 17. prosinca 2018. podnijela Helenska Republika protiv presude Općeg suda (treće vijeće) od 4. listopada 2018. u predmetu T-272/16, Helenska Republika protiv Europske komisije

text:
               25.2.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 72/10

      Žalba koju je 17. prosinca 2018. podnijela Helenska Republika protiv presude Općeg suda (treće vijeće) od 4. listopada 2018. u predmetu T-272/16, Helenska Republika protiv Europske komisije
      (Predmet C-797/18 P)
      (2019/C 72/13)
      Jezik postupka: grčki

         Stranke

         Žalitelj: Helenska Republika (zastupnici: G. Kanellopoulos, E. Leftheriotou i A. Vasilopoulou)

         Druga stranka u postupku: Europska komisija

         Zahtjev

      Tužitelj od Suda zahtjeva da prihvati njegovu žalbu, ukine pobijanu presudu Općeg suda Europske unije od 4. listopada 2018., predmet Τ-272/16, u dijelu u kojem je njegova tužba odbijena, prihvati njegovu tužbu od 25. lipnja 2016., poništi Provedbenu odluku Europske komisije 2016/417/EZ od 17. ožujka 2016. (1), i to točke u kojima se njome (a) nalažu financijski ispravci u iznosu od 166 797 866,22 eura za godine podnošenja zahtjeva 2012.-2013. u sektoru proizvodno nevezanih izravnih potpora i (b) nalaže ukupni financijski ispravak u iznosu od 3 880 460,50 eura za financijske godine 2010.-2013. u sektoru ruralnog razvoja FEASR, Assi 1 + 3 – Mjere 125 i 121 usmjerene na ulaganje (2007.-2013.), i da Komisiji naloži snošenje troškova.

         Žalbeni razlozi i glavni argumenti

      U potporu svoje žalbe tužitelj ističe šest žalbenih razloga.

                  A.

                  Kad je riječ o dijelu pobijane presude posvećenom prvom, drugom i trećem tužbenom razlogu koji se odnosi na ispravak naložen u sektoru proizvodno nevezanih izravnih potpora, navode se tri žalbena razloga.
                  Prvi žalbeni razlog temelji se na pogrešnom tumačenju i primjeni članka 2. Uredbe Komisije (EZ) br. 796/2004 (2) od 21. travnja 2004. koji se odnosi na definiciju pašnjaka, te na nedostatnom i neodgovarajućem obrazloženju pobijane presude.
                  Drugi žalbeni razlog temelji se na pogrešnom tumačenju Smjernica VI/5330/97 u pogledu postojanja preduvjeta za nalaganje ispravka od 25 %, na pogrešnom tumačenju i primjeni članaka 43., 44. i 137. Uredbe br. 73/2009 (3), na neodgovarajućem i kontradiktornom obrazloženju i na iskrivljavanju sažetog izvješća tijela za rješavanje sporova.
                  Usto, trećim žalbenim razlogom tvrdi se da su članak 31. stavak 2. Uredbe br. 1290/2005 (4) i relevantne smjernice, načelo ne bis in idem i načelo proporcionalnosti pogrešno protumačeni i primijenjeni te da je obrazloženje nedostatno i proturječno.

                  B.

                  Kad je riječ o dijelu pobijane presude posvećenom četvrtom i petom tužbenom razlogu u vezi s ispravkom naloženim u okviru mjere 125 programa ruralnog razvoja, navode se dva žalbena razloga. Prvi (četvrti žalbeni razlog) se temelji na pogrešnom tumačenju i primjeni članka 71. stavaka 2. i 3. Uredbe Vijeća (EZ) br. 1698/2005 (5) te na nedostatnom i neodgovarajućem obrazloženju pobijane presude, dok se drugim (peti žalbeni razlog) tvrdi da je pobijanom presudom pogrešno protumačen i primijenjen članak 31. stavak 4. Uredbe (EZ) br. 1290/2005 te se osporava njezino obrazloženje tvrdeći da je ono nedostatno i neodgovarajuće.

                  C.

                  Naposljetku, kad je riječ o dijelu pobijane presude kojim se odbija šesti i sedmi tužbeni razlog u vezi s ispravkom naloženim mjerom 121 programa ruralnog razvoja, šestim žalbenim razlogom, koji se dijeli na dva dijela, tvrdi se da je članak 73. Uredbe Komisije br. 817/2004 (6) pogrešno protumačen i primijenjen, da je obrazloženje nedostatno a dokazi iskrivljeni.

         (1)  SL 2016., L 75, str. 16.

         (2)  SL 2004., L 141, str. 18.

         (3)  SL 2009., L 30, str. 16. (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 3., svezak 9., str. 99.)

         (4)  SL 2005., L 209, str. 1. (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 14., svezak 1., str. 44.)

         (5)  SL 2005., L 277, str. 1. (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 3., svezak 40., str. 138.)

         (6)  SL 2004., L 153, str. 31.


title: Predmet C-812/18 P: Žalba koju je 18. prosinca 2018. podnio Terna SpA protiv presude Općeg suda (peto vijeće) od 18. listopada 2018. u predmetu T-387/16, Terna protiv Komisije

text:
               25.2.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 72/11

      Žalba koju je 18. prosinca 2018. podnio Terna SpA protiv presude Općeg suda (peto vijeće) od 18. listopada 2018. u predmetu T-387/16, Terna protiv Komisije
      (Predmet C-812/18 P)
      (2019/C 72/14)
      Jezik postupka: talijanski

         Stranke

         Žalitelj: Terna SpA (zastupnici: F. Covone, A. Police, L. Di Via, D. Carria, F. Degni, odvjetnici)

         Druga stranka u postupku: Europska komisija

         Zahtjevi

      Žalitelj od Suda zahtijeva da:

                  —

                  ukine i/ili preinači presudu Općeg suda Europske unije, peto vijeće od 18. listopada 2018., donesenu u predmetu T-387/16 i, slijedom toga, kao glavno, poništi odluku Europske komisije pod brojem ENER/SRD.3/JCM/clD (2016)2952913 od 23. svibnja 2016., kojom se samo potvrđuje prethodni akt Move.srd.3.dir(2015)2669621 od 6. srpnja 2015., i akt Europske komisije pod brojem SRD.3/JCM/cl/D(2016)4477388 od 14. lipnja 2016., kojim se dostavlja obavijest o terećenju br. 3241608548, u kojoj se nalaže plaćanje 494.871,39 eura do 28. srpnja 2016., i slijedom toga poništi odluku Europske komisije pod brojem Move.srd.3.dir(2015)2669621 od 6. srpnja 2015., u dijelovima kojima se isključuje naknada troškova koje je Terna imala u vezi s projektima br. 2009-E255/09-ENER/09-TEN-E-S 12.564583 i br. 2007-E221/07/2007-TREN/07TEN-E-S 07.91403, te se utvrđuje obveza naknade iznosa priznatih u vezi s navedenih projektima u mjeri navedenoj u tablici priloženoj pobijanom aktu;

                  —

                  podredno, poništi odluku Europske komisije pod brojem ENER/SRD.3/JCM/clD (2016)2952913 od 23. svibnja 2016., zajedno s odlukom Europske komisije pod brojem Move.srd.3 .dir(2015)2669621 od 6. srpnja 2015., u dijelu u kojem naknada troškova koje je Terna imala u vezi s projektima br. 2009-E255/09-ENER/09-TEN-E-S 12.564583 i br. 2007-E221/07/2007-TREN/07TEN-E-S 07.91403 nije smanjen samo za iznos koji odgovara dobiti koju je imao CESI S.p.A. Posljedično, da donese odluku o troškovima.

         Žalbeni razlozi i glavni argumenti

      Prvi žalbeni razlog: pobijana presuda pogrešna je u mjeri u kojoj je njome isključeno postojanje pogreške u određivanju odnosa između zadaća i okvirnih sporazuma koje su sklopili Terna i CESI. – Pogrešna primjena članka 14. i članka 37. Direktive 2004/17/EZ (1) u području podugovaranja usluga. – Neprovođenje istrage i nepostojanje obrazloženja pobijanog akta. – Pogrešna primjena članka III.7 stavaka 1. 4. i 6. Priloga III. Odluci D/207630 iz 2008. i pogrešna primjena članka III.3.7 stavaka 1. 4. i 6. Priloga III. Odluci D/7181 iz 2010., kao posljedica neopravdanog sniženja naknade u vezi projekata jer se smatralo da Terna nije pravilno primijenila formalne zahtjeve u postupaku nabave. –Neprovođenje istrage i nepostojanje obrazloženja.
      Drugi žalbeni razlog: pobijana presuda pogrešna je u mjeri u kojoj njome nije priznato postojanje tehničkih pretpostavki na temelju kojih je moguća dodjela ugovora određenom subjektu bez prethodne objave obavijesti o nadmetanju. – Pogrešna primjena članka 40. stavka 3. točke (c) Direktive 2004/17/EZ.
      Treći žalbeni razlog: pobijana presuda pogrešna je u mjeri u kojoj je njome isključena povreda načela legitimnih očekivanja. – Pogrešna primjena Direktive 2004/17/EZ i povreda načela legitimnih očekivanja u odnosu na Ternu jer je isključena dopuštenost zahtjeva za naknadu koji se odnose na ugovore uključene u okvirni sporazum unatoč objavi obavijesti o dodjeli u Službenom listu Europske unije i nevažnosti određenih iznosa radi primjene postupaka Europske unije.
      Četvrti žalbeni razlog: pobijana presuda pogrešna je zbog povrede načela razumnosti i proporcionalnosti jer je njome odlučeno u cijelosti isključiti zahtjeve za naknada umjesto proporcionalno ih smanjiti.

         (1)  Direktiva 2004/17/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 31 ožujka 2004. o usklađivanju postupaka nabave subjekata koji djeluju u sektoru vodnog gospodarstva, energetskom i prometnom sektoru te sektoru poštanskih usluga (SL 2004., L 134, str. 1.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku poglavlje 6., svezak1., str. 43.)


title: Predmet T-664/14: Presuda Općeg suda od 7. prosinca 2018. – Belgija protiv Komisije („Državne potpore — Potpora koju je Belgija provela u korist financijskih zadružnih društava iz grupe ARCO — Sustav osiguranja za zaštitu udjela fizičkih osoba koje imaju svojstvo udjeličara u tim društvima — Odluka kojom se potpora proglašava nespojivom s unutarnjim tržištem i zabranjuje isplata osiguranih iznosa udjeličarima — Predmet spora — Povrat — Proporcionalnost”)

text:
               25.2.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 72/13

      Presuda Općeg suda od 7. prosinca 2018. – Belgija protiv Komisije
      (Predmet T-664/14) (1)

      ((„Državne potpore - Potpora koju je Belgija provela u korist financijskih zadružnih društava iz grupe ARCO - Sustav osiguranja za zaštitu udjela fizičkih osoba koje imaju svojstvo udjeličara u tim društvima - Odluka kojom se potpora proglašava nespojivom s unutarnjim tržištem i zabranjuje isplata osiguranih iznosa udjeličarima - Predmet spora - Povrat - Proporcionalnost”))
      (2019/C 72/15)
      Jezik postupka: francuski

         Stranke

         Tužitelj: Kraljevina Belgija (zastupnici: C. Pochet i J.-C. Halleux, agenti, uz asistenciju J. Meyers, odvjetnika)

         Tuženik: Europska komisija (zastupnici: L. Flynn i B. Stromsky, agenti)

         Predmet

      Zahtjev na temelju članka 263. UFEU-a za poništenje članka 2. stavka 4. Odluke Komisije 2014/686/EU od 3. srpnja 2014. o državnoj pomoći SA.33927 (12/C) (ex 11/NN) koju je provela Belgija – Sustav osiguranja za zaštitu udjela fizičkih osoba udjeličara u financijskim zadrugama (SL 2014., L 284, str. 53.).

         Izreka

                  1.

                  Poništava se članak 2. stavak 4. Odluke Komisije 2014/686/EU od 3. srpnja 2014. o državnoj pomoći SA.33927 (12/C) (ex 11/NN) koju je provela Belgija – Sustav osiguranja za zaštitu udjela fizičkih osoba udjeličara u financijskim zadrugama.

                  2.

                  Europskoj komisiji nalaže se snošenje troškova.

         (1)  SL C 380, 27. 10. 2014.


title: Predmet T-552/15: Presuda Općeg suda od 10. prosinca 2018. – Bank Refah Kargaran protiv Vijeća („Izvanugovorna odgovornost — Zajednička vanjska i sigurnosna politika — Mjere ograničavanja protiv Irana — Naknada štete koju je tužitelj navodno pretrpio zbog uvrštavanja i zadržavanja njegovog imena na popisu osoba i subjekata na koje se primjenjuje zamrzavanje financijskih sredstava i gospodarskih izvora — Nadležnost Općeg suda — Dovoljno ozbiljna povreda pravnog pravila kojim se dodjeljuju prava pojedincima”)

text:
               25.2.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 72/13

      Presuda Općeg suda od 10. prosinca 2018. – Bank Refah Kargaran protiv Vijeća
      (Predmet T-552/15) (1)

      ((„Izvanugovorna odgovornost - Zajednička vanjska i sigurnosna politika - Mjere ograničavanja protiv Irana - Naknada štete koju je tužitelj navodno pretrpio zbog uvrštavanja i zadržavanja njegovog imena na popisu osoba i subjekata na koje se primjenjuje zamrzavanje financijskih sredstava i gospodarskih izvora - Nadležnost Općeg suda - Dovoljno ozbiljna povreda pravnog pravila kojim se dodjeljuju prava pojedincima”))
      (2019/C 72/16)
      Jezik postupka: francuski

         Stranke

         Tužitelj: Bank Refah Kargaran (Teheran, Iran) (zastupnik: J.-M. Thouvenin, odvjetnik)

         Tuženik: Vijeće Europske unije (zastupnici: V. Piessevaux i M. Bishop, agenti)

         Intervenijent u potporu tuženiku: Europska komisija (zastupnici: R. Tricot i A. Aresu, agenti)

         Predmet

      Zahtjev na temelju članka 268. UFEU-a i radi naknade štete koju je tužitelj navodno pretrpio zbog toga što su protiv njega donesene mjere ograničavanja.

         Izreka

                  1.

                  Tužba se odbija.

                  2.

                  Bank Refah Kargaran nalaže se snošenje vlastitih troškova, kao i troškova Vijeća Europske unije.

                  3.

                  Europska komisija snosit će vlastite troškove.

         (1)  SL C 398, 30. 11. 2015.


title: Predmet T-683/15: Presuda Općeg suda od 12. prosinca 2018. – Freistaat Bayern protiv Komisije („Državne potpore — Potpora u korist bavarskog sektora mlijeka — Financiranje ispitivanja kvalitete mlijeka — Odluka kojom se potpora proglašava nespojivom s unutarnjim tržištem — Postupovna prava savezne zemlje Bavarske — Članak 108. stavak 2. UFEU-a — Članak 6. stavak 1. Uredbe (EZ) br. 659/1999”)

text:
               25.2.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 72/14

      Presuda Općeg suda od 12. prosinca 2018. – Freistaat Bayern protiv Komisije
      (Predmet T-683/15) (1)

      ((„Državne potpore - Potpora u korist bavarskog sektora mlijeka - Financiranje ispitivanja kvalitete mlijeka - Odluka kojom se potpora proglašava nespojivom s unutarnjim tržištem - Postupovna prava savezne zemlje Bavarske - Članak 108. stavak 2. UFEU-a - Članak 6. stavak 1. Uredbe (EZ) br. 659/1999”))
      (2019/C 72/17)
      Jezik postupka: njemački

         Stranke

         Tužitelj: Freistaat Bayern (zastupnici: U. Soltész i H. Weiß, avocats)

         Tuženik: Europska komisija (zastupnici: T. Maxian Rusche, K. Herrmann i P. Němečková, agents)

         Predmet

      Zahtjev na temelju članka 263. UFEU-a za djelomično poništenje Odluke Komisije (EU) 2015/2432 od 18. rujna 2015. o državnoj potpori SA.35484 (2013/C) (ex SA.35484 (2012/NN)) koju je Njemačka dodijelila za ispitivanja kvalitete mlijeka u okviru Zakona o mlijeku i mastima (SL 2015., L 334, str. 23.).

         Izreka

                  1.

                  Poništavaju se članci 1. do 4. Odluke Komisije (EU) 2015/2432 od 18. rujna 2015. o državnoj potpori SA.35484 (2013/C) (ex SA.35484 (2012/NN)) koju je Njemačka dodijelila za ispitivanja kvalitete mlijeka u okviru Zakona o mlijeku i mastima u dijelu u kojem se njome odlučuje da je to što je Savezna Republika Njemačka dodijelila državnu potporu što se tiče ispitivanja kvalitete mlijeka provedenog u Bavarskoj nespojivo s unutarnjim tržištem i nalaže se da se provede povrat te potpore.

                  2.

                  Europska komisija će uz vlastite troškove snositi i troškove Freistaat Bayern.

         (1)  SL C 48, 8. 2. 2016.


title: Spojeni predmeti T-722/15 do T-724/15: Presuda Općeg suda od 12. prosinca 2018. – Interessengemeinschaft privater Milchverarbeiter Bayerns i dr. protiv Komisije („Državne potpore — Potpora u korist bavarskog sektora mlijeka — Financiranje ispitivanja kvalitete mlijeka — Odluka kojom se potpora proglašava nespojivom s unutarnjim tržištem — Pravo biti uključen u upravni postupak — Članak 108. stavak 2. UFEU-a — Članak 6. stavak 1. Uredbe (EZ) br. 659/1999”)

text:
               25.2.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 72/15

      Presuda Općeg suda od 12. prosinca 2018. – Interessengemeinschaft privater Milchverarbeiter Bayerns i dr. protiv Komisije
      (Spojeni predmeti T-722/15 do T-724/15) (1)

      ((„Državne potpore - Potpora u korist bavarskog sektora mlijeka - Financiranje ispitivanja kvalitete mlijeka - Odluka kojom se potpora proglašava nespojivom s unutarnjim tržištem - Pravo biti uključen u upravni postupak - Članak 108. stavak 2. UFEU-a - Članak 6. stavak 1. Uredbe (EZ) br. 659/1999”))
      (2019/C 72/18)
      Jezik postupka: njemački

         Stranke

         Tužitelj u predmetu T-722/15: Interessengemeinschaft privater Milchverarbeiter Bayerns eV (Mertingen, Njemačka) (zastupnici: u početku C. Bittner i N. Thies, zatim C. Bittner, odvjetnici)

         Tužitelj u predmetu T-723/15: Genossenschaftsverband Bayern eV (München, Njemačka) (zastupnici: u početku C. Bittner i N. Thies, zatim C. Bittner, odvjetnici)

         Tužitelj u predmetu T-724/15: Verband der Bayerischen Privaten Milchwirtschaft eV (München) (zastupnici: u početku C. Bittner i N. Thies, zatim C. Bittner, odvjetnici)

         Tuženik: Europska komisija (zastupnici: T. Maxian Rusche, K. Herrmann i P. Němečková, agenti, uz asistenciju P. Melchera, odvjetnika)

         Predmet

      Zahtjev na temelju članka 263. UFEU-a radi djelomičnog poništenja Odluke Komisije (EU) 2015/2432 od 18. rujna 2015. o državnoj potpori SA.35484 (2013/C) (ex SA.35484 (2012/NN)) koju je Njemačka dodijelila za ispitivanja kvalitete mlijeka u okviru Zakona o mlijeku i mastima (SL 2015., L 334, str. 23.).

         Izreka

                  1.

                  Poništavaju se članci 1. do 4. Odluke Komisije (EU) 2015/2432 od 18. rujna 2015. o državnoj potpori SA.35484 (2013/C) (ex SA.35484 (2012/NN)) koju je Savezna Republika Njemačka dodijelila za ispitivanja kvalitete mlijeka u okviru Zakona o mlijeku i mastima, u dijelu u kojem je odlučeno da je dodjela državne potpore Savezne Republike Njemačke nespojiva s unutarnjim tržištem u pogledu ispitivanja kvalitete mlijeka provedenih u Bavarskoj i u kojem je naložen povrat te potpore.

                  2.

                  Europska komisija će osim vlastitih, snositi i troškove društava Interessengemeinschaft privater Milchverarbeiter Bayerns eV, Genossenschaftsverband Bayern eV i Verband der Bayerischen Privaten Milchwirtschaft eV.

         (1)  SL C 59, 15. 2. 2016.


title: Predmet T-725/15: Presuda Općeg suda od 14. prosinca 2018. – Arysta LifeScience Netherlands protiv EFSA-e („Sredstva za zaštitu bilja — Postupak preispitivanja odobrenja aktivne tvari diflubenzurona — Članak 21. Uredbe (EZ) br. 1107/2009 — Zaključak ocjene EFSA-inih stručnjaka — Djelomična objava tog zaključka — Članak 63. Uredbe br. 1107/2009 — Zahtjev za povjerljivo postupanje s određenim odlomcima — Zaštita komercijalnih interesa — Odbijanje povjerljivog postupanja — Pravni interes”)

text:
               25.2.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 72/16

      Presuda Općeg suda od 14. prosinca 2018. – Arysta LifeScience Netherlands protiv EFSA-e
      (Predmet T-725/15) (1)

      ((„Sredstva za zaštitu bilja - Postupak preispitivanja odobrenja aktivne tvari diflubenzurona - Članak 21. Uredbe (EZ) br. 1107/2009 - Zaključak ocjene EFSA-inih stručnjaka - Djelomična objava tog zaključka - Članak 63. Uredbe br. 1107/2009 - Zahtjev za povjerljivo postupanje s određenim odlomcima - Zaštita komercijalnih interesa - Odbijanje povjerljivog postupanja - Pravni interes”))
      (2019/C 72/19)
      Jezik postupka: engleski

         Stranke

         Tužitelj: Arysta LifeScience Netherlands BV, prije Chemtura Netherlands BV (Amsterdam, Nizozemska) (zastupnici: C. Mereu i K. Van Maldegem, avocats)

         Tuženik: Europska agencija za sigurnost hrane (zastupnici: D. Detken i S. Gabbi, agents, uz asistenciju R. van der Houta i C. Wagnera, avocats)

         Intervenijent u potporu tuženiku: Europska komisija (zastupnici: u početku F. Moro i P. Ondrůšek, zatim P. Ondrůšek i G. Koleva, agents)

         Predmet

      Zahtjev na temelju članka 263. UFEU-a za poništenje odluke EFSA-e od 10. prosinca 2015. o objavi određenih dijelova EFSA-ina zaključka o stručnoj ocjeni preispitivanja odobrenja aktivne tvari diflubenzurona u vezi s metabolitom PCA.

         Izreka

                  1.

                  Tužba se odbija.

                  2.

                  Arysta LifeScience Netherlands BV snosit će vlastite troškove, kao i one Europske agencije za sigurnost hrane (EFSA) u okviru ove tužbe i postupka privremene pravne zaštite.

                  3.

                  Europska komisija snosit će vlastite troškove.

         (1)  SL C 68, 22. 2. 2016.


title: Predmet T-409/16: Presuda Općeg suda od 12. prosinca 2018. – Makhlouf protiv Vijeća („Zajednička vanjska i sigurnosna politika — Mjere ograničavanja protiv Sirije — Zamrzavanje financijskih sredstava — Prava obrane — Pravo na djelotvornu sudsku zaštitu — Obveza obrazlaganja — Očita pogreška u ocjeni — Pravo na ugled — Pravo vlasništva — Pretpostavka nedužnosti — Ograničenja ulaska i provoza preko područja Unije — Proporcionalnost”)

text:
               25.2.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 72/16

      Presuda Općeg suda od 12. prosinca 2018. – Makhlouf protiv Vijeća
      (Predmet T-409/16) (1)

      ((„Zajednička vanjska i sigurnosna politika - Mjere ograničavanja protiv Sirije - Zamrzavanje financijskih sredstava - Prava obrane - Pravo na djelotvornu sudsku zaštitu - Obveza obrazlaganja - Očita pogreška u ocjeni - Pravo na ugled - Pravo vlasništva - Pretpostavka nedužnosti - Ograničenja ulaska i provoza preko područja Unije - Proporcionalnost”))
      (2019/C 72/20)
      Jezik postupka: francuski

         Stranke

         Tužitelj: Ehab Makhlouf (Damask, Sirija) (zastupnik: E. Ruchat, odvjetnik)

         Tuženik: Vijeće Europske unije (zastupnici: u početku S. Kyriakopoulou, G. Étienne i A. Vitro, zatim S. Kyriakopoulou i A. Vitro, te naposljetku S. Kyriakopoulou, A. Vitro i V. Piessevaux, agenti)

         Predmet

      Zahtjev na temelju članka 263. UFEU-a za poništenje Odluke Vijeća (ZVSP) 2016/850 od 27. svibnja 2016. o izmjeni odluke 2013/255/ZVSP o mjerama ograničavanja protiv Sirije (SL 2016., L 141, str. 125.), kao i njegovih naknadnih akata o izvršenju: Odluke Vijeća (ZVSP) 2017/917 od 29. svibnja 2017. o izmjeni odluke 2013/255/ZVSP o mjerama ograničavanja protiv Sirije (SL 2017., L 139, str. 62.) i Odluke Vijeća (ZVSP) 2018/778 od 28. svibnja 2018. o izmjeni Odluke 2013/255/ZVSP o mjerama ograničavanja protiv Sirije (SL 2018., L 131, str. 16.), u dijelu u kojem se ti akti odnose na tužitelja.

         Izreka

                  1.

                  Tužba se odbija.

                  2.

                  Ehabu Makhloufu nalaže se snošenje vlastitih troškova, kao i troškova Vijeća Europske unije.

         (1)  SL C 371, 10. 10. 2016.


title: Predmet T-411/16: Presuda Općeg suda od 12. prosinca 2018. – Syriatel Mobile Telecom protiv Vijeća („Zajednička vanjska i sigurnosna politika — Mjere ograničavanja protiv Sirije — Zamrzavanje financijskih sredstava — Prava obrane — Pravo na djelotvornu sudsku zaštitu — Obveza obrazlaganja — Očita pogreška u ocjeni — Pravo na čast i ugled — Pravo vlasništva — Pretpostavka nedužnosti — Proporcionalnost”)

text:
               25.2.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 72/17

      Presuda Općeg suda od 12. prosinca 2018. – Syriatel Mobile Telecom protiv Vijeća
      (Predmet T-411/16) (1)

      ((„Zajednička vanjska i sigurnosna politika - Mjere ograničavanja protiv Sirije - Zamrzavanje financijskih sredstava - Prava obrane - Pravo na djelotvornu sudsku zaštitu - Obveza obrazlaganja - Očita pogreška u ocjeni - Pravo na čast i ugled - Pravo vlasništva - Pretpostavka nedužnosti - Proporcionalnost”))
      (2019/C 72/21)
      Jezik postupka: francuski

         Stranke

         Tužitelj: Syriatel Mobile Telecom (Joint Stock Company) (Damask, Sirija) (zastupnik: E. Ruchat, odvjetnik)

         Tuženik: Vijeće Europske unije (zastupnici: u početku S. Kyriakopoulou, A. Vitro i G. Étienne, zatim S. Kyriakopoulou, A. Vitro i V. Piessevaux te naposljetku S. Kyriakopoulou i A. Vitro, agenti)

         Predmet

      Zahtjev na temelju članka 263. UFEU-a za poništenje Odluke Vijeća (ZVSP) 2016/850 od 27. svibnja 2016. o izmjeni odluke 2013/255/ZVSP o mjerama ograničavanja protiv Sirije (SL 2016., L 141, str. 125.), kao i njegovih naknadnih akata o izvršenju:Odluke Vijeća (ZVSP) 2017/917 od 29. svibnja 2017. o izmjeni odluke 2013/255/ZVSP o mjerama ograničavanja protiv Sirije (SL 2017., L 139, str. 62.) i Odluke Vijeća (ZVSP) 2018/778 od 28. svibnja 2018. o izmjeni Odluke 2013/255/ZVSP o mjerama ograničavanja protiv Sirije (SL 2018., L 131, str. 16.), u dijelu u kojem se ti akti odnose na tužitelja.

         Izreka

                  1.

                  Tužba se odbija.

                  2.

                  Društvu Syriatel Mobile Telecom (Joint Stock Company) nalaže se snošenje vlastitih troškova, kao i troškova Vijeća Europske unije.

         (1)  SL C 364, 3. 10. 2016.


title: Predmet T-416/16: Presuda Općeg suda od 12. prosinca 2018. – Othman protiv Vijeća („Zajednička vanjska i sigurnosna politika — Mjere ograničavanja protiv Sirije — Zamrzavanje financijskih sredstava — Prava obrane — Pravo na djelotvornu sudsku zaštitu — Obveza obrazlaganja — Očita pogreška u ocjeni — Pravo na čast i ugled — Pravo vlasništva — Pretpostavka nedužnosti — Ograničenja ulaska i provoza preko područja Unije — Proporcionalnost”)

text:
               25.2.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 72/18

      Presuda Općeg suda od 12. prosinca 2018. – Othman protiv Vijeća
      (Predmet T-416/16) (1)

      ((„Zajednička vanjska i sigurnosna politika - Mjere ograničavanja protiv Sirije - Zamrzavanje financijskih sredstava - Prava obrane - Pravo na djelotvornu sudsku zaštitu - Obveza obrazlaganja - Očita pogreška u ocjeni - Pravo na čast i ugled - Pravo vlasništva - Pretpostavka nedužnosti - Ograničenja ulaska i provoza preko područja Unije - Proporcionalnost”))
      (2019/C 72/22)
      Jezik postupka: francuski

         Stranke

         Tužitelj: Razan Othman (Damask, Sirija) (zastupnik: E. Ruchat, odvjetnik)

         Tuženik: Vijeće Europske unije (zastupnici: u početku S. Kyriakopoulou, G. Étienne i A. Vitro, zatim S. Kyriakopoulou i A. Vitro te naposljetku S. Kyriakopoulou, A. Vitro i V. Piessevaux, agenti)

         Predmet

      Zahtjev na temelju članka 263. UFEU-a za poništenje Odluke Vijeća (ZVSP) 2016/850 od 27. svibnja 2016. o izmjeni odluke 2013/255/ZVSP o mjerama ograničavanja protiv Sirije (SL 2016., L 141, str. 125.), kao i njegovih naknadnih akata o izvršenju: Odluke Vijeća (ZVSP) 2017/917 od 29. svibnja 2017. o izmjeni odluke 2013/255/ZVSP o mjerama ograničavanja protiv Sirije (SL 2017., L 139, str. 62.) i Odluke Vijeća (ZVSP) 2018/778 od 28. svibnja 2018. o izmjeni Odluke 2013/255/ZVSP o mjerama ograničavanja protiv Sirije (SL 2018., L 131, str. 16.), u dijelu u kojem se ti akti odnose na tužitelja.

         Izreka

                  1.

                  Tužba se odbija.

                  2.

                  Razan Othman nalaže se snošenje vlastitih troškova, kao i troškova Vijeća Europske unije.

         (1)  SL C 364, 3. 10. 2016.


title: Predmet T-614/16: Presuda Općeg suda od 12. prosinca 2018. – Colin protiv Komisije („Javna služba — Postupak zapošljavanja — Obavijest o natječaju — Otvoreni natječaj — Uvjeti za prijam — Neuvrštavanje na popis uspješnih kandidata — Diploma — Radno iskustvo”)

text:
               25.2.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 72/19

      Presuda Općeg suda od 12. prosinca 2018. – Colin protiv Komisije
      (Predmet T-614/16) (1)

      ((„Javna služba - Postupak zapošljavanja - Obavijest o natječaju - Otvoreni natječaj - Uvjeti za prijam - Neuvrštavanje na popis uspješnih kandidata - Diploma - Radno iskustvo”))
      (2019/C 72/23)
      Jezik postupka: francuski

         Stranke

         Tužitelj: Caroline Colin (Waterloo, Belgija) (zastupnici: u početku N. de Montigny i J.-N. Louis, zatim N. de Montigny, odvjetnici)

         Tuženik: Europska komisija (zastupnici: L. Radu Bouyon i F. Simonetti, agenti)

         Predmet

      Zahtjev na temelju članka 270. UFEU-a za poništenje, kao prvo, Odluke od 18. veljače 2015. povjerenstva za odabir za otvoreni natječaj EPSO/AST-SC/01/14, koji je organizirao Europski ured za odabir osoblja (EPSO), o neuvrštavanju tužitelja na popis uspješnih kandidata namijenjen popunjavanju slobodnih radnih mjesta za dužnosnike u institucijama Europske unije, kao drugo, odluke od 17. rujna 2015. tog povjerenstva za odabir o odbijanju zahtjeva za preispitivanje odluke i, kao treće, Komisijine odluke o odbijanju zahtjeva od 12. svibnja 2016. donesene u odgovoru na prigovor tužitelja protiv odluke povjerenstva za odabir.

         Izreka

                  1.

                  Poništava se odluka od 17. rujna 2015. kojom je povjerenstvo za odabir za otvoreni natječaj EPSO/AST-SC/01/14 potvrdilo, nakon preispitivanja, da se tužitelja ne može uvrstiti na popis uspješnih kandidata tog natječaja.

                  2.

                  U preostalom dijelu tužba se odbija.

                  3.

                  Europskoj Komisiji nalaže se snošenje troškova.

         (1)  SL C 371, 10. 10. 2016. (predmet prvotno upisan pred Službeničkim sudom Europske unije pod brojem F-44/16 i proslijeđen Općem sudu Europske unije 1. 9. 2016.)


title: Predmet T-638/16: Presuda Općeg suda od 6. prosinca 2018. – Deichmann protiv EUIPO-a – Vans (Prikaz linija na cipeli) („Žig Europske unije — Postupak povodom prigovora — Prijava figurativnog žiga Europske unije koji prikazuje linije na cipeli — Raniji žig Europske unije koji se sastoji od dvije trake na bočnoj strani cipele — Dokaz o postojanju, valjanosti i opsegu zaštite ranijeg međunarodnog žiga — Pravilo 19. stavak 2. točka (a) podtočka ii. Uredbe (EZ) br. 2868/95 (koji je postao članak 7. stavak 2. točka (a) podtočka ii. Delegirane uredbe (EU) 2018/62) — Relativni razlog za odbijanje — Vjerojatnost dovođenja u zabludu — Sličnost znakova — Članak 8. stavak 1. točka (b) Uredbe (EZ) br. 207/2009 (koji je postao članak 8. stavak 1. točka (b) Uredbe (EU) 2017/1001) — Legitimna očekivanja”)

text:
               25.2.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 72/20

      Presuda Općeg suda od 6. prosinca 2018. – Deichmann protiv EUIPO-a – Vans (Prikaz linija na cipeli)
      (Predmet T-638/16) (1)

      ((„Žig Europske unije - Postupak povodom prigovora - Prijava figurativnog žiga Europske unije koji prikazuje linije na cipeli - Raniji žig Europske unije koji se sastoji od dvije trake na bočnoj strani cipele - Dokaz o postojanju, valjanosti i opsegu zaštite ranijeg međunarodnog žiga - Pravilo 19. stavak 2. točka (a) podtočka ii. Uredbe (EZ) br. 2868/95 (koji je postao članak 7. stavak 2. točka (a) podtočka ii. Delegirane uredbe (EU) 2018/62) - Relativni razlog za odbijanje - Vjerojatnost dovođenja u zabludu - Sličnost znakova - Članak 8. stavak 1. točka (b) Uredbe (EZ) br. 207/2009 (koji je postao članak 8. stavak 1. točka (b) Uredbe (EU) 2017/1001) - Legitimna očekivanja”))
      (2019/C 72/24)
      Jezik postupka: njemački

         Stranke

         Tužitelj: Deichmann SE (Essen, Njemačka) (zastupnik: C. Onken, odvjetnik)

         Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (zastupnik: D. Walicka, agent)

         Druga stranka u postupku pred žalbenim vijećem EUIPO-a, intervenijent u postupku pred Općim sudom: Vans, Inc. (Cypress, Kalifornija, Sjedinjene Američke Države) (zastupnik: M. Hirsch, odvjetnik)

         Predmet

      Tužba protiv odluke četvrtog žalbenog vijeća EUIPO-a od 6. srpnja 2016. (predmet R 408/2015-4), koja se odnosi na postupak povodom prigovora između društava Deichmann i Vans.

         Izreka

                  1.

                  Tužba se odbija.

                  2.

                  Društvu Deichmann SE nalaže se snošenje troškova.

         (1)  SL C 392, 24. 10. 2016.


title: Predmet T-817/16: Presuda Općeg suda od 6. prosinca 2018. – Vans protiv EUIPO-a – Deichmann (V) („Žig Europske unije — Postupak povodom prigovora — Prijava figurativnog žiga Europske unije V — Raniji međunarodni figurativni žig V — Dokaz o postojanju, valjanosti i opsegu zaštite ranijeg žiga — Pravilo 19. stavak 2. točka (a) podtočka ii. Uredbe (EZ) br. 2868/95 (koji je postao članak 7. stavak 2. točka (a) podtočka ii. Delegirane uredbe (EU) 2018/625) — Relativni razlog za odbijanje — Vjerojatnost dovođenja u zabludu — Sličnost znakova — Članak 8. stavak 1. točka (b) Uredbe (EZ) br. 207/2009 (koji je postao članak 8. stavak 1. točka (b) Uredbe (EU) 2017/1001)”)

text:
               25.2.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 72/20

      Presuda Općeg suda od 6. prosinca 2018. – Vans protiv EUIPO-a – Deichmann (V)
      (Predmet T-817/16) (1)

      ((„Žig Europske unije - Postupak povodom prigovora - Prijava figurativnog žiga Europske unije V - Raniji međunarodni figurativni žig V - Dokaz o postojanju, valjanosti i opsegu zaštite ranijeg žiga - Pravilo 19. stavak 2. točka (a) podtočka ii. Uredbe (EZ) br. 2868/95 (koji je postao članak 7. stavak 2. točka (a) podtočka ii. Delegirane uredbe (EU) 2018/625) - Relativni razlog za odbijanje - Vjerojatnost dovođenja u zabludu - Sličnost znakova - Članak 8. stavak 1. točka (b) Uredbe (EZ) br. 207/2009 (koji je postao članak 8. stavak 1. točka (b) Uredbe (EU) 2017/1001)”))
      (2019/C 72/25)
      Jezik postupka: njemački

         Stranke

         Tužitelj: Vans, Inc. (Cypress, Kalifornija, Sjedinjene Američke Države) (zastupnik: M. Hirsch, odvjetnik)

         Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (zastupnici: u početku S. Hanne, a zatim A. Söder i D. Hanf, agenti)

         Druga stranka u postupku pred žalbenim vijećem EUIPO-a, intervenijent u postupku pred Općim sudom: Deichmann SE (Essen, Njemačka) (zastupnik: C. Onken, odvjetnik)

         Predmet

      Tužba protiv odluke četvrtog žalbenog vijeća EUIPO-a od 19. rujna 2016. (predmet R 2030/2015-4), koja se odnosi na postupak povodom prigovora između društava Deichmann i Vans.

         Izreka

                  1.

                  Tužba se odbija.

                  2.

                  Društvu Vans, Inc. nalaže se snošenje troškova.

         (1)  SL C 22, 23. 1. 2017.


title: Predmet T-848/16: Presuda Općeg suda od 6. prosinca 2018. – Deichmann protiv EUIPO-a – Vans (V) („Žig Europske unije — Postupak povodom prigovora — Prijava figurativnog žiga Europske unije V — Raniji međunarodni figurativni žigovi V — Dokaz o postojanju, valjanosti i opsegu zaštite ranijeg žiga — Pravilo 19. stavak 2. točka (a) podtočka ii. Uredbe (EZ) br. 2868/95 (koji je postao članak 7. stavak 2. točka (a) podtočka ii. Delegirane uredbe (EU) 2018/625)”)

text:
               25.2.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 72/21

      Presuda Općeg suda od 6. prosinca 2018. – Deichmann protiv EUIPO-a – Vans (V)
      (Predmet T-848/16) (1)

      ((„Žig Europske unije - Postupak povodom prigovora - Prijava figurativnog žiga Europske unije V - Raniji međunarodni figurativni žigovi V - Dokaz o postojanju, valjanosti i opsegu zaštite ranijeg žiga - Pravilo 19. stavak 2. točka (a) podtočka ii. Uredbe (EZ) br. 2868/95 (koji je postao članak 7. stavak 2. točka (a) podtočka ii. Delegirane uredbe (EU) 2018/625)”))
      (2019/C 72/26)
      Jezik postupka: njemački

         Stranke

         Tužitelj: Deichmann SE (Essen, Njemačka) (zastupnik: C. Onken, odvjetnik)

         Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (zastupnici: A. Söder i D. Hanf, agenti)

         Druga stranka u postupku pred žalbenim vijećem EUIPO-a, intervenijent u postupku pred Općim sudom: Vans, Inc. (Cypress, Kalifornija, Sjedinjene Američke Države) (zastupnik: M. Hirsch, odvjetnik)

         Predmet

      Tužba podnesena protiv odluke četvrtog žalbenog vijeća EUIPO-a od 20. rujna 2016. (predmet R 2129/2015-4) koja se odnosi na postupak povodom prigovora između društava Deichmann i Vans.

         Izreka

                  1.

                  Poništava se odluka četvrtog žalbenog vijeća Ureda Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO) od 20. rujna 2016. (predmet R 2129/2015-4).

                  2.

                  EUIPO-u se nalaže snošenje vlastitih troškova kao i troškova društva Deichmann SE.

                  3.

                  Vans., Inc. snosit će vlastite troškove.

         (1)  SL C 38, 6. 2. 2017.