title: Predmet C-484/17: Presuda Suda (treće vijeće) od 7. studenoga 2018. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Raad van State – Nizozemska) – K protiv Staatssecretaris van Veiligheid en Justitie (Zahtjev za prethodnu odluku — Direktiva 2003/86/EZ — Pravo na spajanje obitelji — Članak 15. — Odbijanje odobrenja autonomne dozvole boravka — Nacionalni propis kojim je predviđena obveza polaganja ispita građanske integracije)

text:
               14.1.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 16/22

      Presuda Suda (treće vijeće) od 7. studenoga 2018. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Raad van State – Nizozemska) – K protiv Staatssecretaris van Veiligheid en Justitie
      (Predmet C-484/17) (1)

      ((Zahtjev za prethodnu odluku - Direktiva 2003/86/EZ - Pravo na spajanje obitelji - Članak 15. - Odbijanje odobrenja autonomne dozvole boravka - Nacionalni propis kojim je predviđena obveza polaganja ispita građanske integracije))
      (2019/C 16/26)
      Jezik postupka: nizozemski

         Sud koji je uputio zahtjev

      Raad van State

         Stranke glavnog postupka

         Tužitelj: K

         Tuženik: Staatssecretaris van Veiligheid en Justitie

         Izreka

      Članku 15. stavcima 1. i 4. Direktive Vijeća 2003/86/EZ od 22. rujna 2003. o pravu na spajanje obitelji ne protivi se nacionalni propis, poput onoga o kojemu je riječ u glavnom postupku, kojime se omogućava odbijanje zahtjeva za autonomnu dozvolu boravka, koji je podnio državljanin treće države koji je više od pet godina boravio na području države članice u okviru spajanja obitelji, zbog toga što nije dokazao da je položio ispit građanske integracije koji se odnosi na jezik i društvo te države članice, ako konkretni modaliteti obveze polaganja tog ispita ne prekoračuju ono što je nužno za ostvarenje cilja olakšavanja integracije državljana trećih država, a što je na nacionalnom sudu da provjeri.

         (1)  SL C 374, 6. 11. 2017.


title: Predmet C-171/17: Presuda Suda (četvrto vijeće) od 7. studenoga 2018. – Europska komisija protiv Mađarske (Povreda obveze države članice — Direktiva 2006/123/EZ — Članci 15. do 17. — Članak 49. UFEU-a — Sloboda poslovnog nastana — Članak 56. UFEU-a — Slobodno pružanje usluga — Nacionalni sustav mobilnog plaćanja — Monopol)

text:
               14.1.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 16/9

      Presuda Suda (četvrto vijeće) od 7. studenoga 2018. – Europska komisija protiv Mađarske
      (Predmet C-171/17) (1)

      ((Povreda obveze države članice - Direktiva 2006/123/EZ - Članci 15. do 17. - Članak 49. UFEU-a - Sloboda poslovnog nastana - Članak 56. UFEU-a - Slobodno pružanje usluga - Nacionalni sustav mobilnog plaćanja - Monopol))
      (2019/C 16/10)
      Jezik postupka: mađarski

         Stranke

         Tužitelj: Europska komisija (zastupnici: V. Bottka i H. Tserepa-Lacombe, agenti)

         Tuženik: Mađarska (zastupnici: M. Z. Fehér i G. Koós, agenti)

         Izreka

                  1.

                  Uvođenjem i zadržavanjem na snazi nacionalnog sustava mobilnog plaćanja uređenog nemzeti mobil fizetési rendszerről szóló 2011. évi CC. törvény (Zakon br. CC iz 2011. o nacionalnom sustavu mobilnog plaćanja) i 356/2012. (XII. 13.) Korm. rendelet a nemzeti mobil fizetési rendszerről szóló törvény végrehajtásáról (Vladina uredba br. 356/2012 o provedbi Zakona o nacionalnom sustavu mobilnog plaćanja), Mađarska nije ispunila obveze koje ima na temelju članka 15. stavka 2. točke (d) Direktive 2006/123/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 12. prosinca 2006. o uslugama na unutarnjem tržištu i članka 56. UFEU-a.

                  2.

                  U preostalom dijelu tužba se odbija.

                  3.

                  Europska komisija i Mađarska snosit će vlastite troškove.

         (1)  SL C 231, 17. 7. 2017.


title: Predmet T-140/18: Presuda Općeg suda od 15. studenoga 2018. – LMP Lichttechnik protiv EUIPO-a (LITECRAFT) („Žig Europske unije — Prijava verbalnog žiga Europske unije LITECRAFT — Apsolutni razlog za odbijanje — Opisni karakter — Članak 7. stavak 1. točka (c) Uredbe (EU) 2017/1001”)

text:
               14.1.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 16/44

      Presuda Općeg suda od 15. studenoga 2018. – LMP Lichttechnik protiv EUIPO-a (LITECRAFT)
      (Predmet T-140/18) (1)

      ((„Žig Europske unije - Prijava verbalnog žiga Europske unije LITECRAFT - Apsolutni razlog za odbijanje - Opisni karakter - Članak 7. stavak 1. točka (c) Uredbe (EU) 2017/1001”))
      (2019/C 16/54)
      Jezik postupka: njemački

         Stranke

         Tužitelj: LMP Lichttechnik Vertriebs GmbH (Ibbenbüren, Njemačka) (zastupnik: R. Plegge, odvjetnik)

         Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (zastupnici: W. Schramek i D. Hanf, agenti)

         Predmet

      Tužba podnesena protiv odluke drugog žalbenog vijeća EUIPO-a od 8. siječnja 2018. (predmet R 699/2017-2) o prijavi za registraciju verbalnog znaka LITECRAFT kao žiga Europske unije.

         Izreka

                  1.

                  Tužba se odbija.

                  2.

                  Društvu LMP Lichttechnik Vertriebs GmbH nalaže se snošenje troškova.

         (1)  SL C 161, 7. 5. 2018.


title: Predmet T-316/14: Presuda Općeg suda od 15. studenoga 2018. – PKK protiv Vijeća („Zajednička vanjska i sigurnosna politika — Mjere ograničavanja protiv PKK-a s ciljem borbe protiv terorizma — Zamrzavanje financijskih sredstava — Ovlasti Vijeća — Mogućnost da se tijelo treće zemlje smatra nadležnim tijelom u smislu Zajedničkog stajališta 2001/931/ZVSP — Činjenična osnova odluka o zamrzavanju financijskih sredstava — Pozivanje na teroristička djela — Sudski nadzor — Obveza obrazlaganja — Prigovor nezakonitosti”)

text:
               14.1.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 16/33

      Presuda Općeg suda od 15. studenoga 2018. – PKK protiv Vijeća
      (Predmet T-316/14) (1)

      ((„Zajednička vanjska i sigurnosna politika - Mjere ograničavanja protiv PKK-a s ciljem borbe protiv terorizma - Zamrzavanje financijskih sredstava - Ovlasti Vijeća - Mogućnost da se tijelo treće zemlje smatra nadležnim tijelom u smislu Zajedničkog stajališta 2001/931/ZVSP - Činjenična osnova odluka o zamrzavanju financijskih sredstava - Pozivanje na teroristička djela - Sudski nadzor - Obveza obrazlaganja - Prigovor nezakonitosti”))
      (2019/C 16/42)
      Jezik postupka: engleski

         Stranke

         Tužitelj: Kurdistan Workers’ Party (PKK) (zastupnici: A. van Eik, T. Buruma i M. Wijngaarden, odvjetnici)

         Tuženik: Vijeće Europske unije (zastupnici: u početku F. Naert i G. Étienne, zatim F. Naert i H. Marcos Fraile, agenti)

         Intervenijenti u potporu tuženiku: Ujedinjena Kraljevina Velike Britanije i Sjeverne Irske (zastupnici: u početku C. Brodie i V. Kaye, zatim C. Brodie i S. Brandon, zatim C. Brodie, C. Crane i R. Fadoju, zatim C. Brodie, R. Fadoju i P. Nevill, te naposljetku R. Fadoju, agenti), Europska komisija (zastupnici: u početku F. Castillo de la Torre i D. Gauci, zatim D. Gauci i J. Norris-Usher i T. Ramopoulos, te naposljetku J. Norris-Usher, T. Ramopoulos i R. Tricot, agenti)

         Predmet

      Zahtjev na temelju članka 263. UFEU-a kojim se prvotno tražilo poništenje Provedbene Uredbe Vijeća (EU) br. 125/2014 od 10. veljače 2014. o provedbi članka 2. stavka 3. Uredbe (EZ) br. 2580/2001 o posebnim mjerama ograničavanja protiv određenih osoba i subjekata s ciljem borbe protiv terorizma i o stavljanju izvan snage Provedbene uredbe (EU) br. 714/2013 (SL 2014., L 40, str. 9.), u dijelu u kojem se taj akt odnosi na tužitelja, kao i, nakon toga, drugih akata koji su uslijedili, u dijelu u kojem se oni odnose na njega.

         Izreka

                  1.

                  Poništava se Provedbena uredba Vijeća (EU) br. 125/2014 od 10. veljače 2014. o provedbi članka 2. stavka 3. Uredbe (EZ) br. 2580/2001 o posebnim mjerama ograničavanja protiv određenih osoba i subjekata s ciljem borbe protiv terorizma i o stavljanju izvan snage Provedbene uredbe (EU) br. 714/2013 u dijelu u kojem se odnosi na Kurdistan Workers’ Party (PKK).

                  2.

                  Poništava se Provedbena uredba Vijeća (EU) br. 790/2014 od 22. srpnja 2014. o provedbi članka 2. stavka 3. Uredbe (EZ) br. 2580/2001 o posebnim mjerama ograničavanja protiv određenih osoba i subjekata s ciljem borbe protiv terorizma i stavljanju izvan snage Provedbene uredbe br. 125/2014 u dijelu u kojem se odnosi na PKK.

                  3.

                  Poništava se Provedbena uredba Vijeća (EU) 2015/513 od 26. ožujka 2015. o provedbi članka 2. stavka 3. Uredbe (EZ) br. 2580/2001 o posebnim mjerama ograničavanja protiv određenih osoba i subjekata s ciljem borbe protiv terorizma i o stavljanju izvan snage Provedbene uredbe br. 790/2014 u dijelu u kojem se odnosi na PKK.

                  4.

                  Poništava se Odluka Vijeća (ZVSP) 2015/521 od 26. ožujka 2015. o ažuriranju i izmjeni popisa osoba, skupina i subjekata na koje se primjenjuju članci 2., 3. i 4. Zajedničkog stajališta 2001/931/ZVSP o primjeni posebnih mjera u borbi protiv terorizma i o stavljanju izvan snage Odluke 2014/483/ZVSP u dijelu u kojem se odnosi na PKK.

                  5.

                  Poništava se Provedbena uredba Vijeća (EU) 2015/1325 od 31. srpnja 2015. o provedbi članka 2. stavka 3. Uredbe (EZ) br. 2580/2001 o posebnim mjerama ograničavanja protiv određenih osoba i subjekata s ciljem borbe protiv terorizma i o stavljanju izvan snage Provedbene uredbe 2015/513 u dijelu u kojem se odnosi na PKK.

                  6.

                  Poništava se Odluka Vijeća (ZVSP) 2015/1334 od 31. srpnja 2015. o ažuriranju popisa osoba, skupina i subjekata na koje se primjenjuju članci 2., 3. i 4. Zajedničkog stajališta 2001/931/ZVSP o primjeni posebnih mjera u borbi protiv terorizma i o stavljanju izvan snage Odluke (ZVSP) 2015/521 u dijelu u kojem se odnosi na PKK.

                  7.

                  Poništava se Provedbena uredba Vijeća (EU) 2015/2425 od 21. prosinca 2015. o provedbi članka 2. stavka 3. Uredbe (EZ) br. 2580/2001 o posebnim mjerama ograničavanja protiv određenih osoba i subjekata s ciljem borbe protiv terorizma i o stavljanju izvan snage Provedbene uredbe 2015/1325 u dijelu u kojem se odnosi na PKK.

                  8.

                  Poništava se Provedbena uredba Vijeća (EU) 2016/1127 od 12. srpnja 2016. o provedbi članka 2. stavka 3. Uredbe (EZ) br. 2580/2001 o posebnim mjerama ograničavanja protiv određenih osoba i subjekata s ciljem borbe protiv terorizma i o stavljanju izvan snage Provedbene uredbe 2015/2425 u dijelu u kojem se odnosi na PKK.

                  9.

                  Poništava se Provedbena uredba Vijeća (EU) 2017/150 od 27. siječnja 2017. o provedbi članka 2. stavka 3. Uredbe (EZ) br. 2580/2001 o posebnim mjerama ograničavanja protiv određenih osoba i subjekata s ciljem borbe protiv terorizma i o stavljanju izvan snage Provedbene uredbe 2016/1127 u dijelu u kojem se odnosi na PKK.

                  10.

                  Poništava se Provedbena uredba Vijeća (EU) 2017/1420 od 4. kolovoza 2017. o provedbi članka 2. stavka 3. Uredbe (EZ) br. 2580/2001 o posebnim mjerama ograničavanja protiv određenih osoba i subjekata s ciljem borbe protiv terorizma i o stavljanju izvan snage Provedbene uredbe 2017/150 u dijelu u kojem se odnosi na PKK.

                  11.

                  Poništava se Odluka Vijeća (ZVSP) 2017/1426 od 4. kolovoza 2017. o ažuriranju popisa osoba, skupina i subjekata na koje se primjenjuju članci 2., 3. i 4. Zajedničkog stajališta 2001/931/ZVSP o primjeni posebnih mjera u borbi protiv terorizma i o stavljanju izvan snage Odluke (ZVSP) 2017/154 u dijelu u kojem se odnosi na tužitelja.

                  12.

                  U preostalom dijelu odbija se zahtjev da se Uredba Vijeća (EZ) br. 2580/2001 od 27. prosinca 2001. o posebnim mjerama ograničavanja protiv određenih osoba i subjekata s ciljem borbe protiv terorizma proglasi neprimjenjivom u odnosu na PKK.

                  13.

                  Vijeće Europske unije snosit će, uz vlastite, i troškove PKK-a.

                  14.

                  Europska komisija i Ujedinjena Kraljevina Velike Britanije i Sjeverne Irske snosit će vlastite troškove.

         (1)  SL C 245, 28. 7. 2014.


title: Predmet T-647/18: Tužba podnesena 29. listopada 2018. – ZQ protiv Komisije

text:
               14.1.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 16/54

      Tužba podnesena 29. listopada 2018. – ZQ protiv Komisije
      (Predmet T-647/18)
      (2019/C 16/65)
      Jezik postupka: talijanski

         Stranke

         Tužitelj: ZQ (zastupnik: C. Cortese, odvjetnik)

         Tuženik: Europska komisija

         Tužbeni zahtjev

      Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

                  —

                  poništi pobijane odluke i osobito,

                              a)

                              poništi odluku tijela za imenovanje od 15. prosinca 2017., registriranu u ARES-u 18. prosinca 2017., HR.E.2/AS/Ares (2017), s predmetom „Request for assistance D/374/17” koja se odnosi na odbijanje predmetnog zahtjeva za pomoć;

                              b)

                              poništi, prema potrebi, odluku tijela za imenovanje kojom se odbija tužiteljeva pritužba N. R/187/18, HR.E.2/Ares (2018), od 19. srpnja 2018.;

                              c)

                              naloži Komisiji naknadu štete koju je pretrpio tužitelj nakon mnogih nezakonitosti sadržanih u pobijanoj odluci ili s kojima je ta odluka usko povezana, koja iznosi 1 000 000 eura;

            Osim toga

                  —

                  naloži Komisiji snošenje troškova postupka

         Tužbeni razlozi i glavni argumenti

      Tužitelj u ovom predmetu osporava Komisijino odbijanje prihvaćanja njegova zahtjeva za pomoć u pogledu uznemiravanja koje je pretrpio zbog svoje spolne orijentacije.
      U prilog tužbi tužitelj navodi tri razloga.

                  1.

                  Prvi razlog temelji se na očitoj pogrešci u ocjeni.

                              —

                              Tužitelj ističe da s općeg stajališta, očita pogreška u ocjeni proizlazi jasno iz unaprijed stvorenog mišljenja izraženog u toj odluci, prema kojem tužiteljevi navodi nisu uvjerljivi jer se odnose na dugačko razdoblje koje je proteklo a da tužitelj nije podnio službene prijave.

                              —

                              Postojanje unaprijed stvorenog mišljenja bilo bi jedino objašnjenje toga da je tijelo za imenovanje izostavilo iz okvira pobijane odluke niz prijavljenih događaja, koji nisu uopće ocijenjeni.

                              —

                              Tužiteljevi navodi u pogledu uznemiravanja koje tvrdi da je pretrpio brzinski su klasificirane kao normalne epizode loše organizacije ili prirodnog sukoba u okviru posla.

                  2.

                  Drugi razlog temelji se na povredi prava.
                  Tužitelj tako ističe:

                              a)

                              primjenu pogrešnog pojma uznemiravanja koji uključuje uvjet namjere nanošenja štete (animus nocendi) od strane počinitelja;

                              b)

                              primjenu standarda dokazivanja koji ne odgovara onome koje zahtijeva primjenjivo pravo (načelo dokazivanja), nego naprotiv podrazumijeva dokaz izvan svake razumne sumnje o postojanju činjenica i o njihovoj jednoznačnoj pravnoj kvalifikaciji;

                              c)

                              primjenu očito pogrešnog standarda dokazivanja u pogledu ocjene uvjerljivosti prijava u odnosu na proteklo vrijeme;

                              d)

                              povreda obveze provođenja istrage ex officio kada postoje uvjerljivi navodi.

                  3.

                  Treći razlog, koji se temelji na nepostojanju obrazloženja ili njegovoj neprikladnosti.

                              —

                              U tom pogledu tužitelj iznosi da pobijana odluka, čak i podredno uzimajući u obzir obrazloženje sadržano u odluci o odbijanju pritužbe, u velikoj mjeri nema prikladno obrazloženje.

                              —

                              U pogledu zahtjeva za o naknadu štete, tužitelj ističe da su svi uvjeti koje nalaže sudska praksa o meritumu u ovom slučaju ispunjeni.


title: Predmet C-215/17: Presuda Suda (četvrto vijeće) od 14. studenoga 2018. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputilo Vrhovno sodišče Republike Slovenije – Slovenija) – Nova Kreditna Banka Maribor d.d. protiv Republike Slovenije (Zahtjev za prethodnu odluku — Usklađivanje zakonodavstava — Ponovna uporaba informacija javnog sektora — Direktiva 2003/98/EZ — Članak 1. stavak 2. točka (c) treća alineja — Bonitetni zahtjevi za kreditne institucije i investicijska društva — Uredba (EU) br. 575/2013 — Informacije koje trebaju objaviti kreditne institucije i investicijska društva — Članak 432. stavak 2. — Iznimke od obveze objave — Poslovne informacije koje se smatraju osjetljivima ili povjerljivima — Primjenjivost — Kreditne institucije u većinskom državnom vlasništvu — Nacionalni propis kojim se predviđa javni karakter određenih poslovnih informacija u posjedu navedenih institucija)

text:
               14.1.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 16/10

      Presuda Suda (četvrto vijeće) od 14. studenoga 2018. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputilo Vrhovno sodišče Republike Slovenije – Slovenija) – Nova Kreditna Banka Maribor d.d. protiv Republike Slovenije
      (Predmet C-215/17) (1)

      ((Zahtjev za prethodnu odluku - Usklađivanje zakonodavstava - Ponovna uporaba informacija javnog sektora - Direktiva 2003/98/EZ - Članak 1. stavak 2. točka (c) treća alineja - Bonitetni zahtjevi za kreditne institucije i investicijska društva - Uredba (EU) br. 575/2013 - Informacije koje trebaju objaviti kreditne institucije i investicijska društva - Članak 432. stavak 2. - Iznimke od obveze objave - Poslovne informacije koje se smatraju osjetljivima ili povjerljivima - Primjenjivost - Kreditne institucije u većinskom državnom vlasništvu - Nacionalni propis kojim se predviđa javni karakter određenih poslovnih informacija u posjedu navedenih institucija))
      (2019/C 16/11)
      Jezik postupka: slovenski

         Sud koji je uputio zahtjev

      Vrhovno sodišče Republike Slovenije

         Stranke glavnog postupka

         Tužitelj: Nova Kreditna Banka Maribor d.d.

         Tuženik: Republika Slovenija

         Izreka

      Članak 1. stavak 2. točku (c) treću alineju Direktive 2003/98/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 17. studenoga 2003. o ponovnoj uporabi informacija javnog sektora i članak 432. stavak 2. Uredbe (EU) br. 575/2013 Europskog parlamenta i Vijeća od 26. lipnja 2013. o bonitetnim zahtjevima za kreditne institucije i investicijska društva i o izmjeni Uredbe (EU) br. 648/2012 treba tumačiti na način da se ne primjenjuju na nacionalni propis, poput onog u glavnom postupku, kojim se banci koja je bila pod prevladavajućim utjecajem subjekta javnog prava nalaže da objavi informacije o ugovorima za savjetodavne, pravne i intelektualne usluge koje je zaključila u razdoblju tijekom kojeg je bila pod tim prevladavajućim utjecajem a da se pritom ne predviđa nikakva iznimka radi zaštite poslovne tajne te banke te im se stoga takav nacionalni propis ne protivi.

         (1)  SL C 213, 3. 7. 2017.


title: Predmet T-650/18: Tužba podnesena 29. listopada 2018. – Reaktor Group protiv EUIPO-a (REAKTOR)

text:
               14.1.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 16/56

      Tužba podnesena 29. listopada 2018. – Reaktor Group protiv EUIPO-a (REAKTOR)
      (Predmet T-650/18)
      (2019/C 16/67)
      Jezik postupka: finski

         Stranke

         Tužitelj: Reaktor Group Oy (Helsinki, Finska) (zastupnik: L. Laaksonen, odvjetnik)

         Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO)

         Podaci o postupku pred EUIPO-om

         Predmetni sporni žig: verbalni žig Europske unije REAKTOR – prijava za registraciju br. 13 752 522

         Pobijana odluka: odluka drugog žalbenog vijeća EUIPO-a od 27. kolovoza 2018. u predmetu R 2626/2017-2

         Tužbeni zahtjev

      Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

                  —

                  poništi pobijanu odluku drugog žalbenog vijeća EUIPO-a od 27. kolovoza 2018. u predmetu R 2626/2017-2, u dijelu u kojem je drugo žalbeno vijeće odbilo prijavu žiga Europske unije REAKTOR br. 13752522 za određene proizvode i usluge iz razreda 9., 41. i 42., u skladu s člankom 7. stavkom 1. točkama (b) i (c) Uredbe 2017/1001, i u cijelosti dopusti objavu i registraciju žiga REAKTOR za sve prijavljene proizvode i usluge;

                  —

                  naloži EUIPO-u snošenje troškova postupka pred Općim sudom i postupka pred žalbenim vijećem (uključujući troškove zastupanja).

         Tužbeni razlog

                  —

                  Povreda članka 7. stavka 1. točaka (b) i (c) Uredbe 2017/1001.


title: Predmet C-502/17: Presuda Suda (šesto vijeće) od 8. studenoga 2018. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Vestre Landsret – Danska) – C&D Foods Acquisition ApS protiv Skatteministeriet (Zahtjev za prethodnu odluku — Zajednički sustav poreza na dodanu vrijednost (PDV) — Namjeravani prijenos dionica društva unuke — Troškovi vezani uz usluge pružene radi tog prijenosa — Neprovedeni prijenos — Zahtjev za odbitak plaćenog pretporeza — Područje primjene PDV-a)

text:
               14.1.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 16/23

      Presuda Suda (šesto vijeće) od 8. studenoga 2018. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Vestre Landsret – Danska) – C&D Foods Acquisition ApS protiv Skatteministeriet
      (Predmet C-502/17) (1)

      ((Zahtjev za prethodnu odluku - Zajednički sustav poreza na dodanu vrijednost (PDV) - Namjeravani prijenos dionica društva unuke - Troškovi vezani uz usluge pružene radi tog prijenosa - Neprovedeni prijenos - Zahtjev za odbitak plaćenog pretporeza - Područje primjene PDV-a))
      (2019/C 16/28)
      Jezik postupka: danski

         Sud koji je uputio zahtjev

      Vestre Landsret

         Stranke glavnog postupka

         Žalitelj: C&D Foods Acquisition ApS

         Druga stranka u žalbenom postupku: Skatteministeriet

         Izreka

      Članke 2., 9. i 168. Direktive Vijeća 2006/112/EZ od 28. studenoga 2006. o zajedničkom sustavu poreza na dodanu vrijednost valja tumačiti na način da transakcija namjeravanog, ali neprovedenog prijenosa dionica poput one o kojoj je riječ u glavnom postupku, koja izravno isključivo ne izvire iz oporezive gospodarske djelatnosti predmetnog društva ili nije izravan, trajan i nužan nastavak te gospodarske djelatnosti, ne ulazi u područje primjene poreza na dodanu vrijednost.

         (1)  SL C 347, 16. 10. 2016.


title: Predmet T-665/18: Tužba podnesena 12. studenoga 2018. – Soundio protiv EUIPO-a – E-Plus Mobilfunk (Vibble)

text:
               14.1.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 16/57

      Tužba podnesena 12. studenoga 2018. – Soundio protiv EUIPO-a – E-Plus Mobilfunk (Vibble)
      (Predmet T-665/18)
      (2019/C 16/68)
      Jezik postupka: engleski

         Stranke

         Tužitelj: Soundio A/S (Drammen, Norveška) (zastupnici: N. Köster i J. Albers, odvjetnici)

         Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO)

         Druga stranka pred žalbenim vijećem: E-Plus Mobilfunk GmbH (Düsseldorf, Njemačka)

         Podaci o postupku pred EUIPO-om

         Podnositelj prijave spornog žiga: tužitelj pred Općim sudom

         Predmetni sporni žig: međunarodna registracija žiga u kojoj je naznačena Europska unija Vibble – međunarodna registracija u kojoj je naznačena Europska unija br. 1 290 194

         Postupak pred EUIPO-om: postupak povodom prigovora

         Pobijana odluka: odluka petog žalbenog vijeća EUIPO-a od 4. rujna 2018. u predmetu R 721/2018-5

         Tužbeni zahtjev

      Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

                  —

                  poništi pobijanu odluku;

                  —

                  naloži EUIPO-u snošenje troškova postupka.

         Tužbeni razlog

                  —

                  Povreda članka 8. stavka 1. točke (b) Uredbe (EU) 2017/1001 Europskog Parlamenta i Vijeća.


title: Predmet C-238/17: Presuda Suda (treće vijeće) od 14. studenoga 2018. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Vilniaus miesto apylinkės teismas – Litva) – UAB „Renerga” protiv AB „Energijos skirstymo operatorius”, AB „Lietuvos energijos gamyba” (Zahtjev za prethodnu odluku — Direktiva 2009/72/EZ — Članak 3. stavci 2., 6. i 15. i članak 36. točka (f) — Unutarnje tržište električne energije — Hipotetska narav prethodnih pitanja — Nedopuštenost zahtjeva za prethodnu odluku)

text:
               14.1.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 16/10

      Presuda Suda (treće vijeće) od 14. studenoga 2018. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Vilniaus miesto apylinkės teismas – Litva) – UAB „Renerga” protiv AB „Energijos skirstymo operatorius”, AB „Lietuvos energijos gamyba”
      (Predmet C-238/17) (1)

      ((Zahtjev za prethodnu odluku - Direktiva 2009/72/EZ - Članak 3. stavci 2., 6. i 15. i članak 36. točka (f) - Unutarnje tržište električne energije - Hipotetska narav prethodnih pitanja - Nedopuštenost zahtjeva za prethodnu odluku))
      (2019/C 16/12)
      Jezik postupka: litavski

         Sud koji je uputio zahtjev

      Vilniaus miesto apylinkės teismas

         Stranke glavnog postupka

         Tužitelj: UAB „Renerga”

         Tuženici: AB „Energijos skirstymo operatorius”, AB „Lietuvos energijos gamyba”
      Uz sudjelovanje: UAB „BALTPOOL”, Lietuvos Respublikos Vyriausybė, Achema AB, Achemos Grupė UAB

         Izreka

      Zahtjev za prethodnu odluku koji je podnio Vilniaus miesto apylinkės teismas (Općinski sud u Gradu Vilniusu, Litva) odlukom od 11. travnja 2017. nije dopušten.

         (1)  SL C 231, 17. 7. 2017.


title: Predmet T-667/18: Tužba podnesena 9. studenoga 2018. – Pinto Teixeira protiv ESVD-a

text:
               14.1.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 16/58

      Tužba podnesena 9. studenoga 2018. – Pinto Teixeira protiv ESVD-a
      (Predmet T-667/18)
      (2019/C 16/69)
      Jezik postupka: francuski

         Stranke

         Tužitelj: José Manuel Pinto Teixeira (Oeiras, Portugal) (zastupnici: S. Orlandi i T. Martin, odvjetnici)

         Tuženik: Europska služba za vanjsko djelovanje

         Tužbeni zahtjevi

      Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:
      utvrdi i presudi,

                  —

                  poništava se odluka od 21. veljače 2018. kojom mu je tijelo za imenovanje odbilo odobriti bavljenje vanjskom djelatnošću u skladu s člankom 16. Pravilnika;

                  —

                  ESVD-u se nalaže snošenje troškova kao i isplata iznosa od 10 000 eura zbog pretrpljene neimovinske štete.

         Tužbeni razlozi i glavni argumenti

      U prilog osnovanosti tužbe tužitelj ističe dva tužbena razloga.

                  1.

                  Prvi tužbeni razlog temelji se na povredi članka 16. Pravilnika o osoblju za dužnosnike Europske unije jer je pobijana odluka bila donesena nakon isteka roka od trideset radnih dana od primitka tužiteljeve izjave o namjeri obavljanja profesionalne djelatnosti nakon odlaska iz službe.

                  2.

                  Drugi tužbeni razlog temelji se na očitim pogreškama u ocjeni koje pobijanu odluku čine nezakonitom jer predviđena djelatnost očito nije bila u vezi s aktivnošću koju je on obavljao tijekom posljednje tri godine u službi niti je bila nespojiva s interesima ESVD-a.


title: Predmet C-247/17: Presuda Suda (veliko vijeće) od 13. studenoga 2018. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Korkein oikeus – Finska) – postupak koji se odnosi na izručenje Denisa Raugeviciusa (Zahtjev za prethodnu odluku — Građanstvo Europske unije — Članci 18. i 21. UFEU-a — Zahtjev treće zemlje upućen državi članici za izručenje građanina Unije, državljanina druge države članice, koji se koristio pravom na slobodno kretanje u prvoj državi članici — Zahtjev podnesen u svrhe izvršenja kazne zatvora, a ne u svrhe kaznenog progona — Zabrana izručenja koja se primjenjuje samo na vlastite državljane — Ograničenje slobodnog kretanja — Opravdanje koje se temelji na sprečavanju nekažnjavanja — Proporcionalnost)

text:
               14.1.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 16/11

      Presuda Suda (veliko vijeće) od 13. studenoga 2018. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Korkein oikeus – Finska) – postupak koji se odnosi na izručenje Denisa Raugeviciusa
      (Predmet C-247/17) (1)

      ((Zahtjev za prethodnu odluku - Građanstvo Europske unije - Članci 18. i 21. UFEU-a - Zahtjev treće zemlje upućen državi članici za izručenje građanina Unije, državljanina druge države članice, koji se koristio pravom na slobodno kretanje u prvoj državi članici - Zahtjev podnesen u svrhe izvršenja kazne zatvora, a ne u svrhe kaznenog progona - Zabrana izručenja koja se primjenjuje samo na vlastite državljane - Ograničenje slobodnog kretanja - Opravdanje koje se temelji na sprečavanju nekažnjavanja - Proporcionalnost))
      (2019/C 16/13)
      Jezik postupka: finski

         Sud koji je uputio zahtjev

      Korkein oikeus

         Stranka glavnog postupka

      Denis Raugevicius

         Izreka

      Članke 18. i 21. UFEU-a treba tumačiti na način da je država članica od koje se izručenje traži – kojoj je treća zemlja, u svrhe izvršenja kazne zatvora, a ne u svrhe progona, podnijela zahtjev za izručenje građanina Unije koji se koristio pravom na slobodno kretanje – a čije nacionalno pravo zabranjuje izručenje vlastitih državljana izvan Unije u svrhe izvršenja kazne i predviđa mogućnost da se takva kazna izrečena u inozemstvu izvrši na njezinu državnom području, dužna osigurati tom građaninu Unije, pod uvjetom da on trajno boravi na njezinu državnom području, postupanje jednako onom prema vlastitim državljanima u pitanjima izručenja.

         (1)  SL C 239, 24. 7. 2017.


title: Predmet T-671/18: Tužba podnesena 15. studenoga 2018. – ZU protiv Komisije

text:
               14.1.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 16/58

      Tužba podnesena 15. studenoga 2018. – ZU protiv Komisije
      (Predmet T-671/18)
      (2019/C 16/70)
      Jezik postupka: engleski

         Stranke

         Tužitelj: ZU (zastupnik: C. Bernard-Glanz, odvjetnik)

         Tuženik: Europska komisija

         Tužbeni zahtjevi

      Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

                  —

                  poništi odluku voditelja odjela za upravljanje karijerom i mobilnost u Direktoratu HR.B Glavne uprave za ljudske resurse (DG HR) pri Komisiji, donesenu 12. listopada 2018. o premještaju tužitelja natrag u DG OLAF;

                  —

                  poništi odluku voditelja odjela Account Management Centre 4 u Direktoratu HR.AMC pri DG HR Komisije, donesenu 29. listopada 2018. kojom se okvirno određuje datum njegovog postavljanja za 1. prosinca 2018.;

                  —

                  poništi, zajedno s gore navedenim, ako je potrebno, odluku tijela za imenovanja, koja tek treba biti donesena, kojom se odbija tužiteljev prigovor;

                  —

                  naloži tuženiku snošenje troškova.

         Tužbeni razlozi i glavni argumenti

      U prilog osnovanosti tužbe tužitelj ističe pet tužbenih razloga.

                  1.

                  Prvi tužbeni razlog temelji se na nedovoljnoj transparentnosti postupka premještaja, povredi članka 25. Pravilnika o osoblju i nepostojanju obrazloženja, povredi tužiteljevog prava na obranu od prisilnog premještaja i povredi članka 41. Povelje Europske unije o temeljnim pravima i prava na saslušanje.

                  2.

                  Drugi tužbeni razlog temelji se na očitoj pogrešci u ocjeni interesa službe i povredi načela dobrog upravljanja.

                  3.

                  Treći tužbeni razlog temelji se na neuzimanju u obzir ključnih elemenata protiv hitnog tužiteljevog premještaja u OLAF, povredi načela dobrog upravljanja i zanemarivanju zaštite zviždača u skladu s člankom 22.a Pravilnika o osoblju.

                  4.

                  Četvrti tužbeni razlog temelji se na povredi dužnosti brižnog postupanja.

                  5.

                  Peti tužbeni razlog temelji se na zlouporabi ovlasti.


title: Predmet C-257/17: Presuda Suda (treće vijeće) od 7. studenoga 2018. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Raad van State – Nizozemska) – C, A protiv Staatssecretaris van Veiligheid en Justitie (Zahtjev za prethodnu odluku — Nadležnost Suda — Direktiva 2003/86/EZ — Pravo na spajanje obitelji — Članak 15. — Odbijanje odobravanja autonomne dozvole boravka — Nacionalni propis kojim se predviđa obveza polaganja ispita građanske integracije)

text:
               14.1.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 16/12

      Presuda Suda (treće vijeće) od 7. studenoga 2018. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Raad van State – Nizozemska) – C, A protiv Staatssecretaris van Veiligheid en Justitie
      (Predmet C-257/17) (1)

      ((Zahtjev za prethodnu odluku - Nadležnost Suda - Direktiva 2003/86/EZ - Pravo na spajanje obitelji - Članak 15. - Odbijanje odobravanja autonomne dozvole boravka - Nacionalni propis kojim se predviđa obveza polaganja ispita građanske integracije))
      (2019/C 16/14)
      Jezik postupka: nizozemski

         Sud koji je uputio zahtjev

      Raad van State

         Stranke glavnog postupka

         Tužitelji: C, A

         Tuženik: Staatssecretaris van Veiligheid en Justitie

         Izreka

                  1.

                  Sud je nadležan, u smislu članka 267. UFEU-a, za tumačenje članka 15. Direktive Vijeća 2003/86/EZ od 22. rujna 2003. o pravu na spajanje obitelji, u situacijama poput onih o kojima je riječ u glavnim postupcima, u kojima je sud koji je uputio zahtjev pozvan izjasniti se o odobravanju autonomne dozvole boravka državljaninu treće države, članu obitelji građanina Europske unije koji nije koristio svoje pravo slobodnog kretanja, ako je ta odredba u skladu s nacionalnim pravom izravno i bezuvjetno primjenjiva na takve situacije.

                  2.

                  Članku 15. stavcima 1. i 4. Direktive 2003/86 ne protivi se nacionalni propis kojim se omogućava odbijanje zahtjeva za autonomnu dozvolu boravka, koji je podnio državljanin treće države koji je više od pet godina boravio na području države članice u okviru spajanja obitelji, zbog toga što nije dokazao da je položio ispit građanske integracije koji se odnosi na jezik i društvo te države članice, ako konkretni modaliteti obveze polaganja tog ispita ne prekoračuju ono što je nužno za ostvarenje cilja olakšavanja integracije državljana trećih država.

                  3.

                  Članku 15. stavcima 1. i 4. Direktive 2003/86 ne protivi se nacionalni propis kojim se predviđa da se autonomna dozvola boravka može izdati tek nakon datuma podnošenja zahtjeva koji se na nju odnosi.

         (1)  SL C 269, 14. 8. 2017.


title: Predmet T-271/10 OST: Rješenje Općeg suda od 17. rujna 2018. – H protiv Vijeća („Postupak — Propust Općeg suda da odluči o troškovima”)

text:
               14.1.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 16/45

      Rješenje Općeg suda od 17. rujna 2018. – H protiv Vijeća
      (Predmet T-271/10 OST) (1)

      ((„Postupak - Propust Općeg suda da odluči o troškovima”))
      (2019/C 16/55)
      Jezik postupka: engleski

         Stranke

         Tužitelji: H (zastupnik: M. Velardo, odvjetnik)

         Tuženik: Vijeće Europske unije (zastupnici: A. Vitro i F. Naert, agenti)

         Predmet

      Zahtjev kojim se traži dopuna presude od 11. travnja 2018., H/Vijeće (T-271/10 RENV, EU:T:2018:180) u pogledu odluke o troškovima.

         Izreka

                  1.

                  Točka 174. presude od 11. travnja 2018., H/Vijeće (T-271/10 RENV, EU:T:2018:180), glasi kako slijedi:
                  „U skladu s člankom 134. stavkom 1. Poslovnika Općeg suda, stranka koja ne uspije u postupku dužna je, na zahtjev protivne stranke, snositi troškove. Međutim, u skladu s člankom 133. Poslovnika u vezi s člankom 219. istog Poslovnika, odluka o troškovima žalbenog postupka i postupka pred Općim sudom donosi se u presudi kojom se završava postupak. Usto, u skladu s člankom 134. stavkom 3. navedenog Poslovnika, ako stranke djelomično uspiju u svojim zahtjevima, svaka stranka snosi vlastite troškove. Međutim, ako se to čini opravdanim u danim okolnostima, Opći sud može odlučiti da, osim vlastitih troškova, jedna stranka snosi i dio troškova druge stranke. U okolnostima ovog slučaja valja odlučiti da će, s jedne strane, Vijeće snositi vlastite i tužiteljeve troškove koji su za njih nastali do objave presude o žalbi, samo u opsegu u kojem se odnose na pitanje dopuštenosti tužbe i, s druge strane, da će tužitelj snositi ostale troškove koji su nastali za Vijeće i njega samog, kako prije tako i nakon navedene objave.”

                  2.

                  Točka 2. izreke presude od 11. travnja 2018., H /Vijeće (T-271/10 RENV, EU:T:2018:180) glasi kako slijedi:
                  „Vijeće će snositi vlastite troškove i troškove koji su za H-a nastali do objave presude od 19. srpnja 2016. H/Vijeće i Komisija (C-455/14 P, EU:C:2016:569), samo u opsegu u kojem se odnose na pitanje dopuštenosti tužbe. H će snositi ostale troškove koji su nastali za Vijeće i njega samog, kako prije tako i nakon navedene objave.”

                  3.

                  H i Vijeće snosit će vlastite troškove u vezi s ovim zahtjevom.

         (1)  SL C 221, 14. 8. 2010.


title: Predmet T-621/17 R: Rješenje predsjednika Općeg suda od 12. listopada 2018. – Taminco protiv EFSA-e („Privremena pravna zaštita — Fitofarmaceutski proizvodi — Uredba (EZ) br. 1107/2009 — Objava zaključaka ispitivanja koje je provela EFSA o preispitivanju odobrenja za aktivnu tvar tiram — Zahtjev za povjerljivost određenih odlomaka — Odbijanje zahtjeva za povjerljivo postupanje — Zahtjev za određivanje privremenih mjera — Nepostojanje hitnosti”)

text:
               14.1.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 16/46

      Rješenje predsjednika Općeg suda od 12. listopada 2018. – Taminco protiv EFSA-e
      (Predmet T-621/17 R)
      ((„Privremena pravna zaštita - Fitofarmaceutski proizvodi - Uredba (EZ) br. 1107/2009 - Objava zaključaka ispitivanja koje je provela EFSA o preispitivanju odobrenja za aktivnu tvar tiram - Zahtjev za povjerljivost određenih odlomaka - Odbijanje zahtjeva za povjerljivo postupanje - Zahtjev za određivanje privremenih mjera - Nepostojanje hitnosti”))
      (2019/C 16/56)
      Jezik postupka: engleski

         Stranke

         Tužitelj: Taminco BVBA (Gand, Belgija) (zastupnici: C. Mereu i M. Grunchard, odvjetnici)

         Tuženik: Europska agencija za sigurnost hrane (zastupnici: D. Detken i S. Gabbi, agenti, uz asistenciju R. van der Houta, i C. Wagnera, odvjetnika)

         Intervenijent u potporu tuženiku: Europska komisija (zastupnici: G. Koleva i I. Naglis, agenti)

         Predmet

      Zahtjev na temelju članaka 278. i 279. UFEU-a radi suspenzije primjene odluke EFSA-e od 18. srpnja 2017. o odbijanju zahtjeva za povjerljivo postupanje istaknutih u zahtjevu za produljenje odobrenja za aktivnu tvar tiram.

         Izreka

                  1.

                  Odbija se zahtjev za privremenu pravnu zaštitu.

                  2.

                  Ukida se rješenje od 19. rujna 2017. doneseno u predmetu T-621/17 R.

                  3.

                  O troškovima će se odlučiti naknadno.


title: Predmet T-347/18 RII: Rješenje predsjednika Općeg suda od 25. listopada 2018. – Laboratoire Pareva protiv Komisije („Privremena pravna zaštita — Uredba (EU) br. 528/2012 — Biocidni proizvodi — Aktivna tvar PHMB (1415; 4.7) — Neodobravanje — Zahtjev za određivanje privremenih mjera — Novi zahtjev — Nepostojanje novih činjenica — Nedopuštenost”)

text:
               4.2.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 44/72

      Rješenje predsjednika Općeg suda od 25. listopada 2018. – Laboratoire Pareva protiv Komisije
      (Predmet T-347/18 RII)
      ((„Privremena pravna zaštita - Uredba (EU) br. 528/2012 - Biocidni proizvodi - Aktivna tvar PHMB (1415; 4.7) - Neodobravanje - Zahtjev za određivanje privremenih mjera - Novi zahtjev - Nepostojanje novih činjenica - Nedopuštenost”))
      (2019/C 44/95)
      Jezik postupka: engleski

         Stranke

         Tužitelj: Laboratoire Pareva (Saint-Martin-de-Crau, Francuska) (zastupnici: K. Van Maldegem i S. Englebert, odvjetnici)

         Tuženik: Europska komisija (zastupnici: R. Lindenthal i K. Mifsud-Bonnici, agenti)

         Predmet

      Zahtjev na temelju članaka 278. i 279. UFEU-a koji se odnosi, s jedne strane na suspenziju primjene Provedbene uredbe Komisije (EU) 2018/613 оd 20. travnja 2018. o odobrenju PHMB-a (1415; 4.7) kao postojeće aktivne tvari za uporabu u biocidnim proizvodima vrsta 2 i 4 (SL 2018., L 102, str. 1.), i, s druge strane, na donošenje bilo koje druge odgovarajuće privremene mjere.

         Izreka

                  1.

                  Zahtjev za privremenu pravnu zaštitu se odbija.

                  2.

                  O troškovima će se odlučiti naknadno.


title: Predmet C-422/17: Presuda Suda (četvrto vijeće) od 19. prosinca 2018. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Naczelny Sąd Administracyjny – Poljska) – Szef Krajowej Administracji Skarbowej protiv Skarpa Travel sp. z o.o. (Zahtjev za prethodnu odluku — Usklađivanje poreznih zakonodavstava — Zajednički sustav poreza na dodanu vrijednost (PDV) — Direktiva 2006/112/EZ — Oporezivi događaj — Posebni sustav za putničke agencije — Članci 65. i 308. — Marža koju ostvaruje putnička agencija — Određivanje marže — Plaćanje predujma prije nego što putnička agencija isporuči uslugu putovanja — Stvarni trošak putničke agencije)

text:
               18.2.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 65/12

      Presuda Suda (četvrto vijeće) od 19. prosinca 2018. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Naczelny Sąd Administracyjny – Poljska) – Szef Krajowej Administracji Skarbowej protiv Skarpa Travel sp. z o.o.
      (Predmet C-422/17) (1)

      ((Zahtjev za prethodnu odluku - Usklađivanje poreznih zakonodavstava - Zajednički sustav poreza na dodanu vrijednost (PDV) - Direktiva 2006/112/EZ - Oporezivi događaj - Posebni sustav za putničke agencije - Članci 65. i 308. - Marža koju ostvaruje putnička agencija - Određivanje marže - Plaćanje predujma prije nego što putnička agencija isporuči uslugu putovanja - Stvarni trošak putničke agencije))
      (2019/C 65/14)
      Jezik postupka: poljski

         Sud koji je uputio zahtjev

      Naczelny Sąd Administracyjny

         Stranke glavnog postupka

         Tužitelj: Szef Krajowej Administracji Skarbowej

         Tuženik: Skarpa Travel sp. z o.o.

         Izreka

                  1.

                  Članke 65. i 306. do 310. Direktive Vijeća 2006/112/EZ od 28. studenoga 2006. o zajedničkom sustavu poreza na dodanu vrijednost, kako je izmijenjena Direktivom Vijeća 2010/45/EU od 13. srpnja 2010., treba tumačiti na način da kad putnička agencija, na koju se primjenjuje posebni sustav iz navedenih članaka 306. do 310., primi predujam za plaćanje turističkih usluga koje će pružiti putniku, obveza obračuna poreza na dodanu vrijednost (PDV) nastaje od primitka tog predujma sukladno navedenom članku 65., pod uvjetom da su u tom trenutku turističke usluge koje treba pružiti jasno navedene.

                  2.

                  Članak 308. Direktive 2006/112, kako je izmijenjena Direktivom 2010/45, treba tumačiti na način da marža putničke agencije, a slijedom toga i njezina porezna osnovica, odgovara razlici između ukupnog iznosa, bez poreza na dodanu vrijednost (PDV), koji plaća putnik i stvarnog troška koji putnička agencija unaprijed ima zbog isporuke robe i usluga koje obavljaju drugi porezni obveznici, ako putnik od tih transakcija ima izravnu korist. Ako iznos predujma odgovara ukupnoj cijeni ili značajnom dijelu ukupne cijene turističke usluge i ako agencija još nije imala nikakav stvarni trošak ili samo ograničeni dio pojedinačnog ukupnog troška te usluge, ili pak ako pojedinačni stvarni trošak putovanja koji ima agencija ne može biti određen u trenutku plaćanja predujma, marža se može odrediti na temelju procjene ukupnoga stvarnog troška koji će ona u konačnici imati. Pri takvoj procjeni agencija mora po potrebi uzeti u obzir stvarne troškove koje je već imala kod primitka predujma. Prilikom izračuna marže, ukupni procijenjeni stvarni trošak oduzima se od ukupne cijene putovanja, a porezna osnovica PDV-a koji se plaća prilikom primitka predujma dobiva se tako da se iznos tog predujma pomnoži s postotnim udjelom koji tako utvrđena predvidiva marža ima u ukupnoj cijeni putovanja.

         (1)  SL C 357, 23. 10. 2017.


title: Predmet T-655/17: Tužba podnesena 25. rujna 2017. – Inditex protiv EUIPO-a – Ansell (ZARA TANZANIA ADVENTURES)

text:
               27.11.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 402/47

         Tužba podnesena 25. rujna 2017. – Inditex protiv EUIPO-a – Ansell (ZARA TANZANIA ADVENTURES)
   (Predmet T-655/17)
   (2017/C 402/62)
   Jezik na kojem je tužba podnesena: engleski

      Stranke

      Tužitelj: Industria de Diseño Textil, SA (Inditex) (Arteixo, Španjolska) (zastupnici: G. Marín Raigal, G. Macías Bonilla, P. López Ronda, E. Armero Lavie, odvjetnici)

      Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO)

      Druge stranke pred žalbenim vijećem: Zainab Ansell (Moshi, Tanzanija) i Roger Ansell (Moshi)

      Podaci o postupku pred EUIPO-om

      Podnositelj prijave spornog žiga: druga stranka pred žalbenim vijećem

      Predmetni sporni žig: figurativni žig EU-a s verbalnim elementom „ZARA TANZANIA ADVENTURES” – prijava za registraciju br. 8 320 591

      Postupak pred EUIPO-om: postupak povodom prigovora

      Pobijana odluka: odluka drugog žalbenog vijeća EUIPO-a od 5. srpnja 2017. u spojenim predmetima R 2330/2011-2 i R 2369/2011-2

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

               —

               djelomično poništi pobijanu odluku drugog žalbenog vijeća EUIPO-a od 5. srpnja 2017. u spojenim predmetima R 2330/2011-2 i R 2369/2011-2, osobito u pogledu toga što se njome dopustila registracija žiga EU-a br. 8320591 za usluge u razredima 39 i 43 protiv čega je podneseno pravno sredstvo;

               —

               naloži da tuženik (EUIPO) i intervenijent snose troškove žalbenog postupka, te da intervenijent snosi troškove postupka pred Odjelom za prigovore i pred drugim žalbenim vijećem EUIPO-a.

      Tužbeni razlog

               —

               povreda članka 8. stavka 5. Uredbe br. 207/2009.


title: Predmet T-434/16: Presuda Općeg suda od 13. listopada 2017. – Sensi Vigne & Vini protiv EUIPO-a – El Grifo (CONTADO DEL GRIFO) („Žig Europske unije — Postupak povodom prigovora — Prijava figurativnog žiga Europske unije CONTADO DEL GRIFO — Raniji figurativni žig Europske unije EL GRIFO — Relativni razlog za odbijanje — Vjerojatnost dovođenja u zabludu — Članak 8. stavak 1. točka (b) Uredbe (EZ) br. 207/2009 [koji je postao članak 8. stavak 1. točka (b) Uredbe (EU) br. 2017/1001]”)

text:
               27.11.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 402/30

         Presuda Općeg suda od 13. listopada 2017. – Sensi Vigne & Vini protiv EUIPO-a – El Grifo (CONTADO DEL GRIFO)
   (Predmet T-434/16) (1)

   ((„Žig Europske unije - Postupak povodom prigovora - Prijava figurativnog žiga Europske unije CONTADO DEL GRIFO - Raniji figurativni žig Europske unije EL GRIFO - Relativni razlog za odbijanje - Vjerojatnost dovođenja u zabludu - Članak 8. stavak 1. točka (b) Uredbe (EZ) br. 207/2009 [koji je postao članak 8. stavak 1. točka (b) Uredbe (EU) br. 2017/1001]”))
   (2017/C 402/38)
   Jezik postupka: talijanski

      Stranke

      Tužitelj(i): Sensi Vigne & Vini Srl (Lamporecchio, Italija) (zastupnici: F. Caricato, zatim M. Cartella i B. Cartella, odvjetnici)

      Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (zastupnik: J. Crespo Carrillo, agent)

      Druga stranka u postupku pred žalbenim vijećem EUIPO-a: El Grifo, SA (San Bartolomé de Lanzarote, Španjolska)

      Predmet

   Tužba protiv odluke drugog žalbenog vijeća EUIPO-a od 25. svibnja 2016. (predmet R 2218/2015-2) koja se odnosi na postupak povodom prigovora između društava El Grifo i Sensi Vigne & Vini.

      Izreka

               1.

               Tužba se odbija.

               2.

               Društvu Sensi Vigne & Vini Srl se nalaže snošenje troškova.

      (1)  SL C 350, 26. 9. 2016.


title: Predmet T-878/16: Presuda Općeg suda od 6. listopada 2017. – Karelia protiv EUIPO-a (KARELIA) („Žig Europske unije — Prijava verbalnog žiga Europske unije KARELIA — Apsolutni razlog za odbijanje — Opisni karakter — Nepostojanje opisnog karaktera — Članak 7. stavak 1. točke (b) i (c) Uredbe (EZ) br. 207/2009 (koji je postao članak 7. stavak 1. točke (b) i (c) Uredbe (EU) br. 2017/1001)”)

text:
               27.11.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 402/32

         Presuda Općeg suda od 6. listopada 2017. – Karelia protiv EUIPO-a (KARELIA)
   (Predmet T-878/16) (1)

   ((„Žig Europske unije - Prijava verbalnog žiga Europske unije KARELIA - Apsolutni razlog za odbijanje - Opisni karakter - Nepostojanje opisnog karaktera - Članak 7. stavak 1. točke (b) i (c) Uredbe (EZ) br. 207/2009 (koji je postao članak 7. stavak 1. točke (b) i (c) Uredbe (EU) br. 2017/1001)”))
   (2017/C 402/42)
   Jezik postupka: engleski

      Stranke

      Tužitelj: Ino Karelia (Kalamata, Grčka) (zastupnik: M. Karpathakis, odvjetnik)

      Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (zastupnik: L. Rampini, agent)

      Predmet

   Tužba protiv odluke petog žalbenog vijeća EUIPO-a od 19. rujna 2016. (predmet R 1562/2015-5) povodom prijave za registraciju verbalnog znaka KARELIA kao žiga Europske unije.

      Izreka

               1.

               Tužba se odbija.

               2.

               Inu Kareliji se nalaže snošenje troškova.

      (1)  SL C 38, 6. 2. 2017.


title: Ispravak priopćenja u Službenom listu u predmetu T-499/17 (SL C 330, 2.10.2017.)

text:
               27.11.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 402/56

         Ispravak priopćenja u Službenom listu u predmetu T-499/17
   (
         Službeni list Europske unije C 330od 2. listopada 2017.
      )
   (2017/C 402/74)
   Obavijest u SL-u u predmetu T-499/17, Esfera Capital Agencia de Valores/Komisija i SRB, treba glasiti kako slijedi:

      Tužba podnesena 4. kolovoza 2017. – Global Sistematic Investment Sicav protiv Komisije i Jedinstvenog sanacijskog odbora
      (Predmet T-499/17)
      (2017/C 330/22)
      Jezik postupka: španjolski

         Stranke

         Tužitelj: Global Sistematic Investment Sicav, SL (Madrid, Španjolska) (zastupnici: E. Pastor Palomar, F. Arroyo Romero i N. Subuh Falero, odvjetnici)

         Tuženici: Europska komisija i Jedinstveni sanacijski odbor (SRB)

         Tužbeni zahtjev

      Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

                  —

                  poništi Odluku Jedinstvenog sanacijskog odbora od 7. lipnja 2017. broj SRB/EES/2017/08 upućenu FROB-u o potvrđivanju sanacijskog programa za društvo Banco Popular Español;

                  —

                  poništi Odluku Komisije 2017/1246 od 7. lipnja 2017. o potvrđivanju sanacijskog programa za društvo Banco Popular Español.; i

                  —

                  na temelju odredbi članka 340. UFEU-a utvrdi izvanugovornu odgovornost Jedinstvenog sanacijskog odbora i Europske komisije te naloži naknadu štete uzrokovane tužitelju.

         Tužbeni razlozi i glavni argumenti

      Tužbeni razlozi i glavni argumenti slični su onima navedenima u predmetima T-478/17, Mutualidad de la Abogacía y Hermandad Nacional de Arquitectos Superiores y Químicos/Jedinstveni sanacijski odbor, T-481/17, Fundación Tatiana Pérez de Guzmán el Bueno i SFL/Jedinstveni sanacijski odbor, T-482/17, Comercial Vascongada Recalde/Jedinstveni sanacijski odbor, T-483/17, García Suárez i dr./Komisija i Jedinstveni sanacijski odbor, T-484/17, Fidesban i dr./Jedinstveni sanacijski odbor i T-497/17, Sáchez del Valle i Calatrava Real State 2015/Komisija i Jedinstveni sanacijski odbor.
      Osobito, tužitelj navodi da je Komisija zlouporabila ovlasti u ovom predmetu.


201711170421555822017/C 412/357362015TC41220171204HR01HRINFO_JUDICIAL20171019252511Predmet T-736/15: Presuda Općeg suda od 19. listopada 2017. – Aldi protiv EUIPO-a – Sky (SKYLITe) („Žig Europske unije — Postupak povodom prigovora — Prijava figurativnog žiga Europske unije skylite — Raniji verbalni žig Europske unije SKY — Dokaz o uporabi ranijeg žiga — Članak 15. stavak 1. i članak 42. stavci 2. i 3. Uredbe (EZ) br. 207/2009 — Pravilo 22. stavak 2. Uredbe (EZ) br. 2868/1995 — Relativni razlog za odbijanje — Vjerojatnost dovođenja u zabludu — Članak 8. stavak 1. točka (b) Uredbe br. 207/2009”)
 ---documentbreak--- C4122017HR2510120171019HR0035251251Presuda Općeg suda od 19. listopada 2017. – Aldi protiv EUIPO-a – Sky (SKYLITe)
   (Predmet T-736/15) (
         1
      )
   „(„Žig Europske unije — Postupak povodom prigovora — Prijava figurativnog žiga Europske unije skylite — Raniji verbalni žig Europske unije SKY — Dokaz o uporabi ranijeg žiga — Članak 15. stavak 1. i članak 42. stavci 2. i 3. Uredbe (EZ) br. 207/2009 — Pravilo 22. stavak 2. Uredbe (EZ) br. 2868/1995 — Relativni razlog za odbijanje — Vjerojatnost dovođenja u zabludu — Članak 8. stavak 1. točka (b) Uredbe br. 207/2009”)“2017/C 412/35Jezik postupka: engleski
      Stranke

      Tužitelj: Aldi GmbH & Co. KG (Mülheim an der Ruhr, Njemačka) (zastupnici: N. Lützenrath, U. Rademacher, C. Fürsen i N. Bertram, odvjetnici)

      Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (zastupnik: H. O’Neill, agent)

      Druga stranka u postupku pred žalbenim vijećem EUIPO-a, intervenijent u postupku pred Općim sudom: Sky plc (Isleworth, Ujedinjena Kraljevina) (zastupnik: J. Barry, solicitor)

      Predmet

   Tužba protiv odluke četvrtog žalbenog vijeća EUIPO-a od 20. listopada 2015. (predmet R 2771/2014-4), koja se odnosi na postupak povodom prigovora između društava Sky i Aldi.

      Izreka

            1.

            Tužba se odbija.

            2.

            Društvu Aldi GmbH & Co. KG nalaže se snošenje troškova.

      (
         1
      )	SL C 90, 7. 3. 2016.


201711170481555692017/C 412/526892017TC41220171204HR01HRINFO_JUDICIAL20171005363721Predmet T-689/17: Tužba podnesena 5. listopada 2017. – Top Cable protiv SRB-a
 ---documentbreak--- C4122017HR3610120171005HR0052361372Tužba podnesena 5. listopada 2017. – Top Cable protiv SRB-a
   (Predmet T-689/17)2017/C 412/52Jezik postupka: španjolski
      Stranke

      Tužitelj: Top Cable, SA (Rubí, Španjolska) (zastupnici: R. Vallina Hoset i A. Sellés Marco, odvjetnici)

      Tuženik: Jedinstveni sanacijski odbor (SRB)

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

            —

            utvrdi izvanugovornu odgovornost Jedinstvenog sanacijskog odbora i naloži mu naknadu štete koju tužitelj pretrpio zbog svih radnji i propusta tog odbora zbog kojih je izgubio obveznice i vrijednosne papire društva BANCO POPULAR ESPAÑOL, S.A., čiji je bio imatelj;

            —

            naloži Jedinstvenom sanacijskom odboru da tužitelju plati iznos od 52000000 eura za naknadu pretrpljene štete (potraživani iznos);

            —

            odobri povećanje potraživanog iznosa za kompenzacijske kamate od 7. lipnja 2017. do izricanja presude kojom se odlučuje o ovoj tužbi;

            —

            odobri povećanje potraživanog iznosa za odgovarajuće zatezne kamate od dana izricanja te presude do cjelokupnog plaćanja potraživanog iznosa, po stopi koju određuje Europska središnja banka (ESB) za glavne operacije refinanciranja, uvećanoj za dva postotna boda;

            —

            naloži Jedinstvenom sanacijskom odboru snošenje troškova.

      Tužbeni razlozi i glavni argumenti

   Tužbeni razlozi i glavni argumenti slični su onima istaknutima u predmetu T-659/17, Vallina Fonseca/SRB.


title: Predmet T-679/17: Tužba podnesena 3. listopada 2017. – Grupo Villar Mir protiv SRB-a

text:
               11.12.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 424/48

         Tužba podnesena 3. listopada 2017. – Grupo Villar Mir protiv SRB-a
   (Predmet T-679/17)
   (2017/C 424/71)
   Jezik postupka: španjolski

      Stranke

      Tužitelj: Grupo Villar Mir, SA (Madrid, Španjolska) (zastupnici: M. Romero Rey i I. Salama Salama, odvjetnici)

      Tuženik: Jedinstveni sanacijski odbor (SRB)

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

               —

               na temelju članka 263. UFEU-a poništi Odluku Jedinstvenog sanacijskog odbora (SRB) SRB/EES/2017/08 od 7. lipnja 2017. o donošenju sanacijskog programa za Banco Popular Español, S.A.;

               —

               u skladu s člankom 340. stavkom 2. UFEU-a i člankom 41. stavkom 3. Povelje Europske unije o temeljnim pravima naloži Jedinstvenom sanacijskom odboru da tužitelju naknadi pretrpljenu štetu čiji će točan iznos biti utvrđen nakon dostave svih zatraženih informacija, osobito privremenog izvješća društva Deloitte i informacija neovisnih stručnjaka u skladu s Uredbom (EU) br. 806/2014, kojima tužitelj želi pristupiti;

               —

               u skladu s člancima 133. i 134. Poslovnika Općeg suda naloži Jedinstvenom sanacijskom odboru snošenje troškova ovog postupka.

      Tužbeni razlozi i glavni argumenti

   Tužbeni razlozi i glavni argumenti slični su onima istaknutima u predmetima T-478/17, Mutualidad de la Abogacía i Hermandad Nacional de Arquitectos Superiores y Químicos/Jedinstveni sanacijski odbor, T-481/17, Fundación Tatiana Pérez de Guzmán el Bueno i SFL/Jedinstveni sanacijski odbor, T-482/17, Comercial Vascongada Recalde/Komisija i Jedinstveni sanacijski odbor, T-483/17, García Suárez i dr./Komisija i Jedinstveni sanacijski odbor, T-484/17, Fidesban i dr./Jedinstveni sanacijski odbor, T-497/17, Sáchez del Valle i Calatrava Real State 2015/Komisija i Jedinstveni sanacijski odbor i T-498/17, Pablo Alvarez de Linera Granda/Komisija i Jedinstveni sanacijski odbor.


title: Predmet C-523/17 P: Žalba koju je 30. kolovoza 2017. podnio L’Oréal protiv rješenja Općeg suda (prvo vijeće) od 26. lipnja 2017. u predmetu T-180/16, L’Oréal protiv Ureda Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO)

text:
               11.12.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 424/18

         Žalba koju je 30. kolovoza 2017. podnio L’Oréal protiv rješenja Općeg suda (prvo vijeće) od 26. lipnja 2017. u predmetu T-180/16, L’Oréal protiv Ureda Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO)
   (Predmet C-523/17 P)
   (2017/C 424/26)
   Jezik postupka: francuski

      Stranke

      Žalitelj: L’Oréal (zastupnici: T. de Haan i P. Péters, odvjetnici)

      Druge stranke u postupku: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO), Guinot

      Žalbeni zahtjev

               —

               ukinuti rješenje Općeg suda Europske unije od 26. lipnja 2017. u predmetu T-180/16, EU:T:2017:451;

               —

               vratiti predmet na ponovno odlučivanje Općem sudu Europske unije; i

               —

               o troškovima odlučiti naknadno; podredno, naložiti Uredu snošenje žaliiteljevih troškova nastalih u žalbenom i prvostupanjskom postupku.

      Žalbeni razlozi i glavni argumenti

   Prema žaliteljevu mišljenju, Opći je sud iskrivio činjenice i podnesenu mu argumentaciju, te prekršio članak 8. stavak 1. točku (b) Uredbe (EZ) br. 207/2009 (1).

      (1)  Uredba Vijeća (EZ) br. 207/2009 od 26. veljače 2009. o žigu Zajednice (SL L 78, str. 1.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 17., svezak 1., str. 226.)


title: Predmet T-331/16: Presuda Općeg suda od 26. listopada 2017. – Hello Media Group protiv EUIPO-a – Hola (#hello media group) („Žig Europske unije — Postupak povodom prigovora — Prijava figurativnog žiga Europske unije #hello media group — Raniji figurativni žigovi i raniji verbalni žig Europske unije HELLO! — Relativni razlog za odbijanje — Vjerojatnost dovođenja u zabludu — Članak 8. stavak 1. točka (b) Uredbe (EZ) br. 207/2009 (koji je postao članak 8. stavak 1. točka (b) Uredbe (EU) 2017/1001)”)

text:
               11.12.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 424/31

         Presuda Općeg suda od 26. listopada 2017. – Hello Media Group protiv EUIPO-a – Hola (#hello media group)
   (Predmet T-331/16) (1)

   ((„Žig Europske unije - Postupak povodom prigovora - Prijava figurativnog žiga Europske unije #hello media group - Raniji figurativni žigovi i raniji verbalni žig Europske unije HELLO! - Relativni razlog za odbijanje - Vjerojatnost dovođenja u zabludu - Članak 8. stavak 1. točka (b) Uredbe (EZ) br. 207/2009 (koji je postao članak 8. stavak 1. točka (b) Uredbe (EU) 2017/1001)”))
   (2017/C 424/44)
   Jezik postupka: španjolski

      Stranke

      Tužitelj: Hello Media Group, SL (Madrid, Španjolska), kojemu je dopušteno da zamijeni društvo Hello Media, SL (zastupnik: A. Alejos Cutuli, odvjetnik)

      Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (zastupnik: J. Crespo Carrillo, agent)

      Druga stranka u postupku pred žalbenim vijećem EUIPO-a, intervenijent u postupku pred Općim sudom: Hola, SL (Madrid) (zastupnik: F. Arroyo Álvarez de Toledo, odvjetnik)

      Predmet

   Tužba protiv odluke drugog žalbenog vijeća EUIPO-a od 21. travnja 2016. (predmet R 2012/2015-2) koja se odnosi na postupak povodom prigovora između društava Hola i Hello Media.

      Izreka

               1.

               Tužba se odbija.

               2.

               Društvu Hello Media Group, SL nalaže se snošenje troškova.

      (1)  SL C 296, 16. 8. 2016.


title: Predmet C-534/17: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 11. rujna 2017. uputio Amtsgericht Hannover (Njemačka) – Ursula Kaufmann i Viktor Schay protiv TUIfly GmbH

text:
               11.12.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 424/20

         Zahtjev za prethodnu odluku koji je 11. rujna 2017. uputio Amtsgericht Hannover (Njemačka) – Ursula Kaufmann i Viktor Schay protiv TUIfly GmbH
   (Predmet C-534/17)
   (2017/C 424/30)
   Jezik postupka: njemački

      Sud koji je uputio zahtjev

   Amtsgericht Hannover

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelji: Ursula Kaufmann, Viktor Schay

      Tuženik: TUIfly GmbH

      Prethodna pitanja

               1.

               Treba li članak 5. stavak 3. Uredbe br. 261/2004 (1) s obzirom na uvodnu izjavu 15. tumačiti na način da se stvarni zračni prijevoznik može osloboditi svoje obveze odštete samo pozivanjem na takve izvanredne okolnosti koje su nastupile tek na dan leta, ili otkazivanje ili duže kašnjenje leta sljedećeg dana mogu opravdati i izvanredne okolnosti koje su nastupile već dan ranije?

               2.

               Ako otkazivanje ili duže kašnjenje leta sljedećeg dana mogu opravdati i izvanredne okolnosti koje su nastupile već dan ranije, treba li članak 5. stavak 3. Uredbe br. 261/2004 tumačiti na način da je zračni prijevoznik dužan, u okviru razumnih mjera koje mora poduzeti kako bi izbjegao izvanredne okolnosti, već unaprijed poduzeti prikladne mjere opreza za odgovarajuće incidente i u svakom slučaju u svojoj matičnoj zračnoj luci u prikladnom opsegu držati zamjenske zrakoplove?

      (1)  Uredba (EZ) br. 261/2004 Europskog parlamenta i Vijeća od 11. veljače 2004. o utvrđivanju općih pravila odštete i pomoći putnicima u slučaju uskraćenog ukrcaja i otkazivanja ili dužeg kašnjenja leta u polasku te o stavljanju izvan snage Uredbe (EEZ) br. 295/91, SL L. 46, str. 1. (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 7., svezak 26. str. 21.)


title: Predmet T-727/16: Presuda Općeg suda od 21. veljače 2018. – Repower protiv EUIPO-a – repowermap.org (REPOWER) („Žig Europske unije — Odluka žalbenog vijeća kojom se opoziva ranija odluka — Članak 80. Uredbe (EZ) br. 207/2009 (koji je postao članak 103. Uredbe (EU) 2017/1001) — Opće načelo prava Unije kojim se dopušta povlačenje nezakonitog upravnog akta”)

text:
               9.4.2018

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 123/17

         Presuda Općeg suda od 21. veljače 2018. – Repower protiv EUIPO-a – repowermap.org (REPOWER)
   (Predmet T-727/16) (1)

   ((„Žig Europske unije - Odluka žalbenog vijeća kojom se opoziva ranija odluka - Članak 80. Uredbe (EZ) br. 207/2009 (koji je postao članak 103. Uredbe (EU) 2017/1001) - Opće načelo prava Unije kojim se dopušta povlačenje nezakonitog upravnog akta”))
   (2018/C 123/23)
   Jezik postupka: francuski

      Stranke

      Tužitelj: Repower AG (Brusio, Švicarska) (zastupnici: R. Kunz-Hallstein i H. P. Kunz-Hallstein, odvjetnici)

      Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (zastupnik: J. Crespo Carrillo, agent)

      Druga stranka u postupku pred žalbenim vijećem EUIPO-a, intervenijent u postupku pred Općim sudom: repowermap.org (Bern, Švicarska) (zastupnik: P. González-Bueno Catalán de Ocón, odvjetnik)

      Predmet

   Tužba podnesena protiv odluke petog žalbenog vijeća EUIPO-a od 3. kolovoza 2016. (predmet R 2311/2014-5 (REV)) koja se odnosi na postupak za proglašavanje žiga ništavim između repowermap.org i društva Repower.

      Izreka

               1.

               Tužba se odbija.

               2.

               Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO) snosit će vlastite troškove, kao i troškove društva Repower AG i repowermap.org.

      (1)  SL C 462, 12. 12. 2016.


title: Predmet C-703/17: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 15. prosinca 2017. uputio Oberlandesgericht Wien (Austrija) – Adelheid Krah protiv Universität Wien

text:
               9.4.2018

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 123/7

         Zahtjev za prethodnu odluku koji je 15. prosinca 2017. uputio Oberlandesgericht Wien (Austrija) – Adelheid Krah protiv Universität Wien
   (Predmet C-703/17)
   (2018/C 123/10)
   Jezik postupka: njemački

      Sud koji je uputio zahtjev

   Oberlandesgericht Wien

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelj: Adelheid Krah

      Tuženik: Universität Wien

      Prethodna pitanja

   Prvo pitanje:
   Treba li pravo Unije, a osobito članak 45. UFEU-a, članak 7. stavak 1. Uredbe (EU) br. 492/2011 (1) Europskog parlamenta i Vijeća od 5. travnja 2011. o slobodi kretanja radnika u Uniji te članke 20. i 21. Povelje Europske unije o temeljnim pravima tumačiti na način da mu se protivi pravilo prema kojemu se razdoblja prije ulaska u službu ostvarena u struci člana nastavnog osoblja Sveučilišta u Beču može uračunavati samo do ukupnog trajanja od tri odnosno četiri godine, neovisno o tome, radi li se o razdobljima zaposlenja na Sveučilištu u Beču ili na drugim domaćim ili inozemnim sveučilištima ili usporedivim institucijama?
   Drugo pitanje:
   Je li sustav primitaka od rada, koji ne predviđa potpuno uračunavanje razdoblja prije ulaska u službu ostvarenih u struci, ali istodobno uz trajanje radnog odnosa kod istog poslodavca vezuje višu plaću, protivan slobodi kretanja radnika iz članka 45. stavka 2. UFEU-a i članka 7. stavka 1. Uredbe br. 492/2011 Europskog parlamenta i Vijeća od 5. travnja 2011. o slobodi kretanja radnika u Uniji?

      (1)  SL 2011., L 141, str. 1. (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 5., svezak 2., str. 264.)


title: Presuda Suda оd 21. prosinca 2017. u predmetu E-5/17 – Merck Sharp & Dohme Corp. protiv Islandskog patentnog ureda (Einkaleyfastofan) (Uredba (EEZ) br. 1768/92 – Lijekovi – Svjedodžba o dodatnoj zaštiti – Svjedodžba o negativnom trajanju)

text:
               12.4.2018

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 130/3

         PRESUDA SUDA
   оd 21. prosinca 2017.
   u predmetu E-5/17
   Merck Sharp & Dohme Corp. protiv Islandskog patentnog ureda (Einkaleyfastofan)

      (Uredba (EEZ) br. 1768/92 – Lijekovi – Svjedodžba o dodatnoj zaštiti – Svjedodžba o negativnom trajanju)

   (2018/C 130/03)
   U predmetu E-5/17, Merck Sharp & Dohme Corp. protiv Islandskog patentnog ureda (Einkaleyfastofan) – ZAHTJEV Sudu u skladu s člankom 34. Sporazuma među državama EFTA-e o osnivanju Nadzornog tijela i Suda koji je podnio Vrhovni sud Islanda (Hæstiréttur Íslands) za tumačenje Uredbe Vijeća (EEZ) br. 1768/92 od 18. lipnja 1992. o uvođenju svjedodžbe o dodatnoj zaštiti za lijekove, Sud u sastavu Carl Baudenbacher, predsjednik, Per Christiansen (sudac-izvjestitelj) i Páll Hreinsson, suci, presudio je 21. prosinca 2017. kao u izreci:
   Uredbom Vijeća (EEZ) br. 1768/92 dopušta se izdavanje svjedodžbe o dodatnoj zaštiti ako je između datuma podnošenja osnovne patentne prijave i datuma prvog odobrenja za stavljanje na tržište u EGP-u proteklo manje od pet godina. Taj se rezultat ne dovodi u pitanje činjenicom da odluka Zajedničkog odbora o uključivanju Uredbe (EZ) br. 1901/2006 i Uredbe (EZ) br. 469/2009 u Sporazum o EGP-u još nije stupila na snagu.


title: Predmet T-97/18: Tužba podnesena 16. veljače 2018. – DeepMind Technologies protiv EUIPO-a (STREAMS)

text:
               16.4.2018

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 134/33

         Tužba podnesena 16. veljače 2018. – DeepMind Technologies protiv EUIPO-a (STREAMS)
   (Predmet T-97/18)
   (2018/C 134/47)
   Jezik postupka: engleski

      Stranke

      Tužitelj: DeepMind Technologies Ltd (London, Ujedinjena Kraljevina) (zastupnici: T. St Quintin, barrister, K. Gilbert i G. Lodge, solicitors)

      Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO)

      Podaci o postupku pred EUIPO-om

      Predmetni sporni žig: verbalni žig EU-a STREAMS – prijava za registraciju br. 15 166 176

      Pobijana odluka: odluka prvog žalbenog vijeća EUIPO-a od 27. studenoga 2017. u predmetu R 35/2017-1

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

               —

               preinači pobijanu odluku jer se njome povrjeđuje članak 7. Uredbe br. 2017/1001, podredno;

               —

               poništi pobijanu odluku zbog istih razloga;

               —

               naloži EUIPO-u snošenje troškova.

      Tužbeni razlog

               —

               povreda članka 7. Uredbe br. 2017/1001.


title: Predmet C-103/16: Presuda Suda (treće vijeće) od 22. veljače 2018. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Tribunal Superior de Justicia de Cataluña – Španjolska) – Jessica Porras Guisado protiv Bankia SA i dr. (Zahtjev za prethodnu odluku — Socijalna politika — Direktiva 92/85/EEZ — Mjere za poticanje poboljšanja sigurnosti i zdravlja na radu trudnih radnica te radnica koje su nedavno rodile ili doje — Članak 2. točka (a) — Članak 10. točke 1. do 3. — Zabrana davanja otkaza radnici tijekom razdoblja od početka njezine trudnoće do kraja rodiljnog dopusta — Područje primjene — Izvanredni slučaj nevezan za stanje predmetne radnice — Direktiva 98/59/EZ — Kolektivno otkazivanje — Članak 1. stavak 1. točka (a) — Razlozi koji se ne odnose na osobu radnika — Trudna radnica koja je dobila otkaz u okviru kolektivnog otkazivanja — Obrazloženje otkaza — Prioritet očuvanja radnog mjesta radnice — Prioritet pri premještaju)

text:
               16.4.2018

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 134/3

         Presuda Suda (treće vijeće) od 22. veljače 2018. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Tribunal Superior de Justicia de Cataluña – Španjolska) – Jessica Porras Guisado protiv Bankia SA i dr.
   (Predmet C-103/16) (1)

   ((Zahtjev za prethodnu odluku - Socijalna politika - Direktiva 92/85/EEZ - Mjere za poticanje poboljšanja sigurnosti i zdravlja na radu trudnih radnica te radnica koje su nedavno rodile ili doje - Članak 2. točka (a) - Članak 10. točke 1. do 3. - Zabrana davanja otkaza radnici tijekom razdoblja od početka njezine trudnoće do kraja rodiljnog dopusta - Područje primjene - Izvanredni slučaj nevezan za stanje predmetne radnice - Direktiva 98/59/EZ - Kolektivno otkazivanje - Članak 1. stavak 1. točka (a) - Razlozi koji se ne odnose na osobu radnika - Trudna radnica koja je dobila otkaz u okviru kolektivnog otkazivanja - Obrazloženje otkaza - Prioritet očuvanja radnog mjesta radnice - Prioritet pri premještaju))
   (2018/C 134/04)
   Jezik postupka: španjolski

      Sud koji je uputio zahtjev

   Tribunal Superior de Justicia de Cataluña

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelj: Jessica Porras Guisado

      Tuženici: Bankia SA, Sección Sindical de Bankia de CCOO, Sección Sindical de Bankia de UGT, Sección Sindical de Bankia de ACCAM, Sección Sindical de Bankia de SATE, Sección Sindical de Bankia de CSICA, Fondo de Garantía Salarial (Fogasa)

      uz sudjelovanje: Ministerio Fiscal

      Izreka

               1.

               Članak 10. točku 1. Direktive Vijeća 92/85/EEZ od 19. listopada 1992. o uvođenju mjera za poticanje poboljšanja sigurnosti i zdravlja na radu trudnih radnica te radnica koje su nedavno rodile ili koje doje (deseta pojedinačna direktiva u smislu članka 16. stavka 1. Direktive 89/391/EEZ) treba tumačiti na način da mu se ne protivi nacionalni propis kojim se omogućuje davanje otkaza trudnoj radnici zbog kolektivnog otkazivanja u smislu članka 1. stavka 1. točke (a) Direktive Vijeća 98/59/EZ od 20. srpnja 1998. o usklađivanju zakonodavstava država članica u odnosu na kolektivno otkazivanje.

               2.

               Članak 10. točku 2. Direktive 92/85 treba tumačiti na način da mu se ne protivi nacionalni propis koji poslodavcu omogućuje davanje otkaza trudnoj radnici u okviru kolektivnog otkazivanja a da joj pritom ne navede druge razloge osim onih koji opravdavaju to kolektivno otkazivanje, pod uvjetom da su navedeni objektivni kriteriji na temelju kojih su određeni radnici koji su postali viškom.

               3.

               Članak 10. točku 1. Direktive 92/85 treba tumačiti na način da se toj odredbi protivi nacionalni propis koji s naslova prevencije u načelu ne zabranjuje davanje otkaza trudnoj radnici, radnici koja je nedavno rodila ili koja doji, i koji samo, s naslova obeštećenja, predviđa ništetnost tog otkaza ako je on nezakonit.

               4.

               Članak 10. točku 1. Direktive 92/85 treba tumačiti u smislu da mu se ne protivi nacionalni propis koji, u okviru kolektivnog otkazivanja u smislu Direktive 98/59 ne predviđa ni prioritet pri očuvanju radnih mjesta ni prioritet pri premještaju koji bi se prije tog otkazivanja primjenjivali na trudne radnice, radnice koje su nedavno rodile ili radnice koje doje, ne isključujući ipak mogućnost za države članice da osiguraju viši stupanj zaštite trudnim radnicama, radnicama koje su nedavno rodile ili radnicama koje doje.

      (1)  SL C 165, 10. 5. 2016.


title: Predmet C-658/17: Zahtjev za prethodnu odluku, koji je 24. studenoga 2017. uputio Sąd Okręgowy w Gorzowie Wielkopolskim (Poljska) – WB

text:
               16.4.2018

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 134/12

         Zahtjev za prethodnu odluku, koji je 24. studenoga 2017. uputio Sąd Okręgowy w Gorzowie Wielkopolskim (Poljska) – WB
   (Predmet C-658/17)
   (2018/C 134/16)
   Jezik postupka: poljski

      Sud koji je uputio zahtjev

   Sąd Okręgowy w Gorzowie Wielkopolskim

      Stranke glavnog postupka

   WB

      Prethodna pitanja

               1.

               Treba li članak 46. stavak 3. točku (b), u vezi s člankom 39. stavkom 2. Uredbe (EU) br. 650/2012 Europskog parlamenta i Vijeća od 4. srpnja 2012. o nadležnosti, mjerodavnom pravu, priznavanju i izvršavanju odluka i prihvaćanju i izvršavanju javnih isprava u nasljednim stvarima i o uspostavi Europske potvrde o nasljeđivanju (1), tumačiti na način da je izdavanje ovjere odluke o nasljednoj stvari, prema predlošku iz Priloga 1. Provedbenoj uredbi Komisije (EU) br. 1329/2014 od 9. prosinca 2014. o uspostavi obrazaca iz Uredbe (EU) br. 650/2012 Europskog parlamenta i Vijeća (2), dopušteno i u odnosu na odluke kojima se potvrđuje svojstvo nasljednika, ali koje (čak ni djelomično) ne podliježu ovrsi?

               2.

               Treba li članak 3. stavak 1. točku (g) Uredbe (EU) br. 650/2012 Europskog parlamenta i Vijeća tumačiti na način da potvrda o nasljeđivanju koju je javni bilježnik sastavio u skladu s nespornim zahtjevom svih sudionika u postupku potvrđivanja, koja ima pravne učinke pravomoćnog sudskog rješenja o nasljeđivanju – kao što je to potvrda o nasljeđivanju koju je sastavio poljski javni bilježnik – čini odluku u smislu te odredbe?
               Treba li članak 3. stavak 2. prvu rečenicu Uredbe (EU) br. 650/2012 Europskog parlamenta i Vijeća tumačiti na način da javnog bilježnika koji sastavlja takvu potvrdu o nasljeđivanju treba smatrati sudom u smislu potonje odredbe?

               3.

               Treba li članak 3. stavak 2. drugu rečenicu Uredbe (EU) br. 650/2012 Europskog parlamenta i Vijeća tumačiti na način da je obavijest koju država članica pruža u skladu s člankom 79. te uredbe informativnog karaktera i da nije uvjet za to da se pravni stručnjak s nadležnošću u nasljednim stvarima, koji izvršava pravosudne funkcije umjesto suda, može smatrati sudom u smislu članka 3. stavka 2. prve rečenice, ako on ispunjava uvjete potonje odredbe?

               4.

               U slučaju niječnog odgovora na 1., 2. ili 3. pitanje: Treba li članak 3. stavak 1. točku (i) Uredbe (EU) br. 650/2012 Europskog parlamenta i Vijeća tumačiti na način da ako se nacionalni postupovni instrument kojim se potvrđuje svojstvo nasljednika, kao što je to poljska potvrda o nasljeđivanju, može smatrati odlukom u smislu članka 3. stavka 1. točke (g) Uredbe (EU) br. 650/2012 Europskog parlamenta i Vijeća, to znači da je se ne može smatrati javnom ispravom?

               5.

               U slučaju potvrdnog odgovora na 4. pitanje: Treba li članak 3. stavak 1. točku (i) Uredbe (EU) br. 650/2012 Europskog parlamenta i Vijeća tumačiti na način da je potvrda o nasljeđivanju koju je javni bilježnik sastavio u skladu s nespornim zahtjevom svih sudionika u postupku potvrđivanja, kao što je to potvrda o nasljeđivanju koju je sastavio poljski javni bilježnik, javna isprava u smislu te odredbe?

      (1)  SL 2012., L 201, str. 107. (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 19., svezak 10., str. 296.)

      (2)  Provedbena uredba Komisije (EU) br. 1329/2014 оd 9. prosinca 2014. o uspostavi obrazaca iz Uredbe (EU) br. 650/2012 Europskog parlamenta i Vijeća o nadležnosti, mjerodavnom pravu, priznavanju i izvršavanju odluka i prihvaćanju i izvršavanju javnih isprava u nasljednim stvarima i o uspostavi Europske potvrde o nasljeđivanju (SL 2014., L 359, str. 30. i ispravci SL 2015., L 142, str. 34. i SL 2016., L 9, str. 14.)


title: Predmet C-326/16 P: Presuda Suda (peto vijeće) od 21. veljače 2018. – LL protiv Europskog parlamenta (Žalba — Tužba za poništenje — Članak 263. šesti stavak UFEU-a — Dopuštenost — Rok za tužbu — Računanje — Bivši član Europskog parlamenta — Odluka o povratu naknade za parlamentarnu pomoć — Provedbene mjere za Statut zastupnika u Parlamentu — Članak 72. — Žalbeni postupak u Parlamentu — Dostava odluke koja ima negativan učinak — Preporučena poštanska pošiljka koju primatelj nije preuzeo)

text:
               16.4.2018

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 134/4

         Presuda Suda (peto vijeće) od 21. veljače 2018. – LL protiv Europskog parlamenta
   (Predmet C-326/16 P) (1)

   ((Žalba - Tužba za poništenje - Članak 263. šesti stavak UFEU-a - Dopuštenost - Rok za tužbu - Računanje - Bivši član Europskog parlamenta - Odluka o povratu naknade za parlamentarnu pomoć - Provedbene mjere za Statut zastupnika u Parlamentu - Članak 72. - Žalbeni postupak u Parlamentu - Dostava odluke koja ima negativan učinak - Preporučena poštanska pošiljka koju primatelj nije preuzeo))
   (2018/C 134/05)
   Jezik postupka: litavski

      Stranke

      Žalitelj: LL (zastupnik: J. Petrulionis, advokatas)

      Druga stranka u postupku: Europski parlament (zastupnici: G. Corstens i S. Toliušis, agenti)

      Izreka

               1.

               Ukida se rješenje Općeg suda Europske unije od 19. travnja 2016., LL/Parlament (T-615/15, neobjavljeno, EU:T:2016:432).

               2.

               Predmet se upućuje Općem sudu Europske unije radi donošenja odluke o meritumu.

               3.

               O troškovima će se odlučiti naknadno.

      (1)  SL C 343, str. 19. 9. 2016.


title: Predmet T-764/17: Tužba podnesena 22. studenoga 2017. – Autoridad Portuaria de Vigo protiv Komisije

text:
               16.4.2018

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 134/21

         Tužba podnesena 22. studenoga 2017. – Autoridad Portuaria de Vigo protiv Komisije
   (Predmet T-764/17)
   (2018/C 134/29)
   Jezik postupka: španjolski

      Stranke

      Tužitelj: Autoridad Portuaria de Vigo (Vigo, Španjolska) (zastupnik: J. Costas Alonso, odvjetnik)

      Tuženik: Europska komisija

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

               —

               poništi ispravak Uredbe (EZ) br. 853/2004 Europskog parlamenta i Vijeća od 29. travnja 2004. o utvrđivanju određenih higijenskih pravila za hranu životinjskog podrijetla (SL 2004., L 139, str. 55.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 3., svezak 11., str. 3.) (ispravak SL 2004., L 226, str. 22.), objavljen u Službenom listu Europske unije L 243 od 21. rujna 2017.;

               —

               poništi ispravak Uredbe (EZ) br. 854/2004 Europskog parlamenta i Vijeća od 29. travnja 2004. o utvrđivanju posebnih pravila organizacije službenih kontrola proizvoda životinjskog podrijetla namijenjenih prehrani ljudi (SL 2004., L 139, str. 206.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 3., svezak 10., str. 33.) (ispravak SL 2004., L 226, str. 83.), objavljen u Službenom listu Europske unije L 243od 21. rujna 2017.

      Tužbeni razlozi i glavni argumenti

   U prilog svojoj tužbi tužitelj navodi sljedeće:

               1.

               Ističe se Komisijin implicitni pristanak na to da države članice u vrlo određenim slučajevima, kao što je slučaj kontejnera sa zamrznutim ribljim proizvodima podrijetlom iz Kine, neujednačeno primjenjuju odredbe o uvozu proizvoda životinjskog podrijetla, a što sve negativno utječe na pošteno tržišno natjecanje među državama članicama.

               2.

               Najveći je problem otkriven u pogledu uvoza proizvoda životinjskog podrijetla i zahtjeva takozvanog „dvostrukog popisivanja” plovila koja opskrbljuju objekte u trećim zemljama.

               3.

               Subjekt u poslovanju s hranom koji uvozi proizvode životinjskog podrijetla koji dolaze izvan Zajednice može uvoziti samo riblje proizvode iz treće zemlje ako se na popisu nalazi i predmetna treća zemlja iz koje se proizvod šalje, kao i objekt u kojem je proizvod otpremljen i u kojem je proizvod dobiven ili pripremljen.


title: Predmet T-98/18: Tužba podnesena 20. veljače 2018. – Multifit Tiernahrungs protiv EUIPO-a (MULTIFIT)

text:
               16.4.2018

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 134/33

         Tužba podnesena 20. veljače 2018. – Multifit Tiernahrungs protiv EUIPO-a (MULTIFIT)
   (Predmet T-98/18)
   (2018/C 134/48)
   Jezik postupka: njemački

      Stranke

      Tužitelj: Multifit Tiernahrungs GmbH (Krefeld, Njemačka) (zastupnici: N. Weber i L. Thiel, odvjetnici)

      Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO)

      Podaci o postupku pred EUIPO-om

      Predmetni sporni žig: verbalni žig Europske unije MULTIFIT – prijava za registraciju br. 15 996 291

      Pobijana odluka: odluka prvog žalbenog vijeća EUIPO-a od 15. studenoga 2017. u predmetu R 846/2017-1

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

               —

               poništi pobijanu odluku;

               —

               naloži EUIPO-u snošenje troškova.

      Tužbeni razlog

               —

               Povreda članka 7. stavka 1. točke (b) Uredbe br. 2017/1001.


title: Predmet T-99/18: Tužba podnesena 19. veljače 2018. – Stamatopoulos protiv ENISA-e

text:
               16.4.2018

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 134/34

         Tužba podnesena 19. veljače 2018. – Stamatopoulos protiv ENISA-e
   (Predmet T-99/18)
   (2018/C 134/49)
   Jezik postupka: engleski

      Stranke

      Tužitelj: Grigorios Stamatopoulos (Atena, Grčka) (zastupnik: S. Pappas, odvjetnik)

      Tuženik: Agencija Europske unije za mrežnu i informacijsku sigurnost (ENISA)

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

               —

               poništi odluku ENISA-inog Odjela za ljudske resurse od 25. srpnja 2017., kojom je odbijena tužiteljeva prijava za radno mjesto Voditelja jedinice za financije i nabavu u ENISA-i na temelju oglasa za slobodno radno mjesto ‘ENISA-TA16-AD-2017-03’, kako bi Agencija ponovila procjenu tužiteljeve prijave na pošten i transparentan način;

               —

               naloži tuženiku naknadu neimovinske štete tužitelju u iznosu od najmanje pet tisuća (5 000) eura pretrpljene zbog nezakonitosti kojima je zahvaćen pobijani akt; i

               —

               naloži tuženiku snošenje njegovih troškova, kao i tužiteljevih troškova u ovom postupku.

      Tužbeni razlozi i glavni argumenti

   U prilog tužbi, tužitelj ističe tri tužbena razloga.

               1.

               U okviru prvog tužbenog razloga, tužitelj tvrdi da se pobijanim aktom krši tuženikova obveza obrazlaganja, s obzirom na to da u toj odluci nije dovoljno obrazloženo odbijanje njegove prijave. Iako je ENISA obavijestila tužitelja o njegovu rezultatu za svaki kriterij odabira i o njegovu ukupnom rezultatu, procjena svih kandidata bila je komparativne naravi te je stoga dodjeljivanje bodova svakom kandidatu bilo rezultat takve komparativne analize. Tužitelj stoga tvrdi da, s obzirom na činjenicu da ga ENISA nije obavijestila o konkretnim razlozima zbog kojih su mu dodijeljeni bodovi za svaki kriterij, kao ni o komparativnim prednostima uspješnih kandidata koji su prošli u fazu intervjua i testiranja, ENISA nije dala dostatno obrazloženje na temelju kojeg bi tužitelj mogao ustanoviti je li akt kojim mu je nanesena šteta osnovan te je li opravdano pokretanje postupka pred Općim sudom i koje bi, kao drugo, Općem sudu omogućilo ispitivanje zakonitosti odluke.

               2.

               U okviru drugog tužbenog razloga, tužitelj tvrdi da je procjena njegovih sposobnosti koju je proveo Odbor za odabir sadržavala očitu pogrešku u ocjeni, osobito u procjeni kriterija odabira: „Visok stupanj organizacijskih vještina, preciznosti, sposobnosti analize, prikupljanja i sažimanja složenih financijskih podataka”, „Odlične sposobnosti pregovaranja i rješavanja problema”; „Snažna sposobnost rukovođenja i sprečavanja sukoba”; „Jake komunikacijske vještine na engleskom jeziku u govoru i pismu”, „Sposobnost zadržavanja učinkovitosti pod velikim radnim opterećenjem i poštovanja programskih rokova unatoč promjenama u radnoj okolini”.

               3.

               U okviru trećeg tužbenog razloga, tužitelj tvrdi da se pobijanim aktom krše načela jednakog postupanja i transparentnosti. Naime, prema tužiteljevu mišljenju, prag za prelazak kandidata u krug intervjua i testiranja koji je postavio Odbor za odabir bio je određen na arbitraran i nezakonit način. Tužitelj tvrdi da oglas za slobodno radno mjesto nije sadržavao nikakve uvjete o vremenskom roku u kojem bi prag trebao biti određen, ni kriterije koje bi Odbor za odabir trebao uzeti u obzir za njegovo određivanje. U skladu s time, Odbor za odabir nikada nije obrazložio kako je odredio njegovu razinu te je o tome obavijestio kandidate tek nakon završetka procjene.

               4.

               Napokon, s obzirom na navedene nezakonitosti, tužitelj traži naknadu neimovinske štete koju je pretrpio zbog sudjelovanja u manjkavom i nezakonitom postupku te zbog toga što njegovo odbijanje nije bilo dovoljno obrazloženo, što se može smatrati jedino potpunim manjkom poštovanja prema njemu i kršenjem njegova prava na dobru upravu.


title: Predmet T-77/18: Tužba podnesena 12. veljače 2018. – VE protiv ESMA-e

text:
               16.4.2018

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 134/26

         Tužba podnesena 12. veljače 2018. – VE protiv ESMA-e
   (Predmet T-77/18)
   (2018/C 134/37)
   Jezik postupka: engleski

      Stranke

      Tužitelj: VE (zastupnik: L. Levi i N. Flandin, odvjetnici)

      Tuženik: Europsko nadzorno tijelo za vrijednosne papire i tržišta kapitala (ESMA)

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

               —

               proglasi ovu tužbu dopuštenom i osnovanom;

               —

               poništi tužiteljevo izvješće o ocjeni za 2016. u dijelu u kojem se tužiteljev rad ocjenjuje kao „nezadovoljavajući”;

               —

               također, i prema potrebi, poništi odluku ESMA-e od 6. studenoga 2017. kojom je odbijena tužiteljeva žalba;

               —

               naloži naknadu neimovinske štete koju je tužitelj pretrpio te da je ex aequo et bono procijeni na 10 000 eura; i

               —

               naloži snošenje svih troškova tužiteljevim odvjetnicima nastalih u okviru ove tužbe.

      Tužbeni razlozi i glavni argumenti

   U prilog tužbi, tužitelj ističe tri tužbena razloga.

               1.

               Prigovor nezakonitosti koji se temelji na tvrdnji da je ESMA donijela Upute za ocjenjivanje, a da ih prethodno nije podnijela Odboru osoblja u skladu s člankom 110. Pravilnika o osoblju.

               2.

               Povreda članka 43. stavka 1. Pravilnika o osoblju i Uputa za ocjenjivanje time što je tuženik počinio nekoliko očitih pogrešaka u ocjeni:

                           —

                           očite pogreške u ocjeni u vezi s glavnim tužiteljevim djelatnostima u pogledu kriterija „učinkovitost”, „sposobnosti” i „ponašanje”; te

                           —

                           u pogledu pogrešaka u ocjeni koje je tuženik počinio u vezi s ostalim tužiteljevim djelatnostima.

               3.

               Povreda dužnosti brižnog postupanja i načela dobre uprave što se tiče tužiteljevih zdravstvenih problema, manjkavih uputa tužitelju i nepovoljnih radnih uvjeta te nepostojanju prikladne obuke.


title: Predmet C-396/16: Presuda Suda (prvo vijeće) od 22. veljače 2018. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputilo Vrhovno sodišče Republike Slovenije – Slovenija) – T – 2, družba za ustvarjanje, razvoj in trženje elektronskih komunikacij in opreme, d.o.o. (u stečaju) protiv Republike Slovenije (Zahtjev za prethodnu odluku — Zajednički sustav poreza na dodanu vrijednost (PDV) — Direktiva 2006/112/EZ — Članci 184. i 185. — Ispravak odbitka prethodno plaćenog poreza — Promjena čimbenika korištenih za određivanje iznosa odbitka — Pojam „u cijelosti ili djelomično neplaćene transakcije” — Utjecaj pravomoćne odluke o potvrđivanju prisilne nagodbe)

text:
               16.4.2018

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 134/7

         Presuda Suda (prvo vijeće) od 22. veljače 2018. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputilo Vrhovno sodišče Republike Slovenije – Slovenija) – T – 2, družba za ustvarjanje, razvoj in trženje elektronskih komunikacij in opreme, d.o.o. (u stečaju) protiv Republike Slovenije
   (Predmet C-396/16) (1)

   ((Zahtjev za prethodnu odluku - Zajednički sustav poreza na dodanu vrijednost (PDV) - Direktiva 2006/112/EZ - Članci 184. i 185. - Ispravak odbitka prethodno plaćenog poreza - Promjena čimbenika korištenih za određivanje iznosa odbitka - Pojam „u cijelosti ili djelomično neplaćene transakcije” - Utjecaj pravomoćne odluke o potvrđivanju prisilne nagodbe))
   (2018/C 134/08)
   Jezik postupka: slovenski

      Sud koji je uputio zahtjev

   Vrhovno sodišče Republike Slovenije

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelj: T – 2, družba za ustvarjanje, razvoj in trženje elektronskih komunikacij in opreme, d.o.o. (u stečaju)

      Tuženik: Republika Slovenija

      Izreka

               1.

               Članak 185. stavak 1. Direktive Vijeća 2006/112/EZ od 28. studenoga 2006. o zajedničkom sustavu poreza na dodanu vrijednost treba tumačiti na način da smanjenje dužnikovih obveza, koje proizlazi iz pravomoćnog potvrđivanja prisilne nagodbe, predstavlja promjenu čimbenika korištenih za određivanje iznosa odbitaka, u smislu te odredbe.

               2.

               Članak 185. stavak 2. prvi podstavak Direktive 2006/112 treba tumačiti na način da smanjenje obveza dužnika koje proizlazi iz pravomoćne potvrde prisilne nagodbe ne predstavlja slučaj u cijelosti ili djelomično neplaćene transakcije, u kojem se ne obavlja ispravak prvotno provedenog odbitka jer je to smanjenje konačno, što je, međutim, dužan provjeriti sud koji je uputio zahtjev.

               3.

               Članak 185. stavak 2. drugi podstavak Direktive 2006/112 treba tumačiti na način da država članica ne mora, kako bi primijenila mogućnost predviđenu tom odredbom, izrijekom predvidjeti obvezu ispravljanja odbitka u slučaju transakcija koje su u cijelosti ili djelomično neplaćene.

      (1)  SL C 335, 12. 9. 2016.


title: Predmet C-698/17 P: Žalba koju je 13. prosinca 2017. podnio Toni Klement protiv presude Općeg suda (šesto vijeće) od 10. listopada 2017. u predmetu T-211/14 RENV, Toni Klement protiv Ureda Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO)

text:
               16.4.2018

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 134/13

         Žalba koju je 13. prosinca 2017. podnio Toni Klement protiv presude Općeg suda (šesto vijeće) od 10. listopada 2017. u predmetu T-211/14 RENV, Toni Klement protiv Ureda Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO)
   (Predmet C-698/17 P)
   (2018/C 134/17)
   Jezik postupka: njemački

      Stranke

      Žalitelj: Toni Klement (zastupnik: J. Weiser, odvjetnik)

      Druga stranka u postupku: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO)

      Žalbeni zahtjev

   Žalitelj od Suda zahtijeva da:

               —

               ukine presudu Općeg suda od 10. listopada 2017. u predmetu T-211/14 RENV; i

               —

               naloži tuženiku snošenje troškova.

      Žalbeni razlozi i glavni argumenti

   Žalitelj u biti ističe tri žalbena razloga.
   Prvim žalbenim razlogom žalitelj tvrdi da je obrazloženje ocjene razlikovnog karaktera spornog trodimenzionalnog žiga nedostatno. Pobijana presuda ne sadržava nikakvo obrazloženje toga zašto trodimenzionalni žig treba imati posebno visoki stupanj razlikovnog karaktera, iako je njegov oblik uvjetovan isključivo tehničkim razlozima. Obrazloženje presude stoga nije jasno i razumljivo u odnosu na bitan element, te je stoga manjkavo.
   Drugim žalbenim razlogom žalitelj tvrdi da je obrazloženje iz pobijane presude koje se odnosi na razlikovni karakter verbalnog elementa „Bullerjan”, koji je istaknut uz sporni žig pri uporabi, proturječno i nedovoljno. U pobijanoj se presudi ni na koji način ne navodi koji je stupanj razlikovnog karaktera Opći sud pripisao dodatnom verbalnom elementu. Bez utvrđenja o razlikovnom karakteru dodatnog elementa ne može se ocijeniti je li taj element utjecao na razlikovni karakter spornog žiga. Usto, pobijana presuda je u tom pogledu proturječna. Opći sud je s jedne strane utvrdio da verbalni element može olakšati određivanje komercijalnog podrijetla robe, a s druge strane da taj element ne utječe na razlikovni karakter spornog trodimenzionalnog žiga. Međutim, olakšavanje određivanja komercijalnog podrijetla i nepostojanje utjecaja na razlikovni karakter međusobno su isključivi.
   Trećim tužbenim razlogom žalitelj tvrdi da je primijenjeno pogrešno pravno mjerilo pri određivanju razlikovnog karaktera spornog trodimenzionalnog žiga. Kako bi se odredio stupanj razlikovnog karaktera trodimenzionalnog žiga, zaštićeni oblik mora se usporediti s postojećim oblicima na tržištu. Opći sud u svojem obrazloženju ne polazi od postojećih oblika, nego od „oblika pećnice općenito”. Međutim, takav prosječni oblike pećnice ne postoji.


title: Predmet T-79/18: Tužba podnesena 9. veljače 2018. – Bekat protiv EUIPO-a – Borbet (ARBET)

text:
               16.4.2018

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 134/27

         Tužba podnesena 9. veljače 2018. – Bekat protiv EUIPO-a – Borbet (ARBET)
   (Predmet T-79/18)
   (2018/C 134/38)
   Jezik na kojem je tužba podnesena: njemački

      Stranke

      Tužitelj: Arif Oliver Bekat (Esslingen, Njemačka) (zastupnik: P. Kohl, odvjetnik)

      Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO)

      Druga stranka pred žalbenim vijećem: Borbet GmbH (Hallenberg, Njemačka)

      Podaci o postupku pred EUIPO-om

      Podnositelj prijave spornog žiga: tužitelj

      Predmetni sporni žig: figurativni žig Europske unije s verbalnim elementom „ARBET” – prijava za registraciju br. 14 320 915

      Postupak pred EUIPO-om: postupak povodom prigovora

      Pobijana odluka: odluka četvrtog žalbenog vijeća EUIPO-a od 6. prosinca 2017. u predmetu R 1117/2017-4

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

               —

               poništi pobijanu odluku i odbije žalbu intervenijenta od 26. svibnja 2017. protiv odluke Odjela za prigovore od 30. ožujka 2017.

               —

               naloži intervenijentu snošenje troškova, uključujući one nastale u postupku pred žalbenim vijećem.

      Tužbeni razlog

               —

               Povreda članka 8. stavka 1. točke (b) Uredbe br. 2017/1001.