title: Predmet C-322/15: Rješenje Suda (četvrto vijeće) od 8. rujna 2016. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio – Italija) – Google Ireland Limited, Google Italy Srl protiv Autorità per le Garanzie nelle Comunicazioni (Zahtjev za prethodnu odluku — Članak 53., stavak 2., i članak 94. Poslovnika Suda — Nepostojanje dostatnih pojašnjenja o činjeničnom i pravnom kontekstu glavnog postupka kao i razloga koji opravdavaju potrebu odgovora na prethodno pitanje — Očita nedopuštenost)

text:
               5.12.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 454/9

      Rješenje Suda (četvrto vijeće) od 8. rujna 2016. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio – Italija) – Google Ireland Limited, Google Italy Srl protiv Autorità per le Garanzie nelle Comunicazioni
      (Predmet C-322/15) (1)

      ((Zahtjev za prethodnu odluku - Članak 53., stavak 2., i članak 94. Poslovnika Suda - Nepostojanje dostatnih pojašnjenja o činjeničnom i pravnom kontekstu glavnog postupka kao i razloga koji opravdavaju potrebu odgovora na prethodno pitanje - Očita nedopuštenost))
      (2016/C 454/18)
      Jezik postupka: talijanski

         Sud koji je uputio zahtjev

      Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio

         Stranke glavnog postupka

         Tužitelj: Google Ireland Limited, Google Italy Srl

         Tuženik: Autorità per le Garanzie nelle Comunicazioni

         uz sudjelovanje: Filandolarete Srl, Associazione Confindustria Radio Televisioni, Federazione Italiana Editori Giornali (FIEG)

         Izreka

      Zahtjev za prethodnu odluku koji je odlukom od 22. travnja 2015. uputio Tribunale amministrativo regionale per il Lazio (Regionalni upravni sud u Laciju, Italija), očito je nedopušten.

         (1)  SL C 320, 28. 9. 2015.


title: Predmet T-332/14: Presuda Općeg suda od 28. siječnja 2016. – Azarov protiv Vijeća („Zajednička vanjska i sigurnosna politika — Mjere ograničavanja poduzete s obzirom na stanje u Ukrajini — Zamrzavanje financijskih sredstava — Popis osoba, subjekata i tijela na koje se primjenjuje zamrzavanje financijskih sredstava i gospodarskih izvora — Dokaz osnovanosti tog uvrštavanja na popis”)

text:
               14.3.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 98/35

         Presuda Općeg suda od 28. siječnja 2016. – Azarov protiv Vijeća
   (Predmet T-332/14) (1)

   ((„Zajednička vanjska i sigurnosna politika - Mjere ograničavanja poduzete s obzirom na stanje u Ukrajini - Zamrzavanje financijskih sredstava - Popis osoba, subjekata i tijela na koje se primjenjuje zamrzavanje financijskih sredstava i gospodarskih izvora - Dokaz osnovanosti tog uvrštavanja na popis”))
   (2016/C 098/46)
   Jezik postupka: njemački

      Stranke

      Tužitelj: Oleksii Mykolayovych Azarov (Kijev, Ukrajina) (zastupnici: G. Lansky i A. Egger, odvjetnici)

      Tuženik: Vijeće Europske unije (zastupnici: J.-P. Hix i F. Naert, agenti)

      Intervenijent u potporu tuženiku: Europska komisija (zastupnici: S. Bartelt, D. Gauci i T. Scharf, agenti)

      Predmet

   Zahtjev za poništenje, s jedne strane, Odluke Vijeća 2014/119/ZVSP od 5. ožujka 2014. o mjerama ograničavanja usmjerenima protiv određenih osoba, subjekata i tijela s obzirom na stanje u Ukrajini (SL L 66, str. 26.) i Uredbe Vijeća (EU) br. 208/2014 od 5. ožujka 2014. o mjerama ograničavanja usmjerenima protiv određenih osoba, subjekata i tijela s obzirom na stanje u Ukrajini (SL L 66, p. 1) te, s druge strane, Provedbene odluke Vijeća 2014/216/ZVSP od 14. travnja 2014. o provedbi Odluke 2014/119/ZVSP (SL L 111, str. 91.), Provedbene uredbe Vijeća (EU) br. 381/2014 od 14. travnja 2014. o provedbi Uredbe (EU) br. 208/2014 (SL L 111, str. 33.), Odluke Vijeća (ZVSP) 2015/143 od 29. siječnja 2015. o izmjeni Odluke 2014/119/ZVSP (SL L 24, str. 16), Uredbe Vijeća (EU) 2015/138 od 29. siječnja 2015. o izmjeni Uredbe (EU) br. 208/2014 (SL L 24, str. 1) u dijelu koji se odnosi na tužitelja.

      Izreka

               1.

               Poništavaju se Odluka Vijeća 2014/119/ZVSP od 5. ožujka 2014. o mjerama ograničavanja usmjerenima protiv određenih osoba, subjekata i tijela s obzirom na stanje u Ukrajini, kako je izmijenjena Provedbenom odlukom Vijeća 2014/216/ZVSP od 14. travnja 2014. o provedbi Odluke 2014/119/ZVSP, i Uredba Vijeća (EU) br. 208/2014 od 5. ožujka 2014. o mjerama ograničavanja usmjerenima protiv određenih osoba, subjekata i tijela s obzirom na stanje u Ukrajini, kako je izmijenjena Provedbenom uredbom Vijeća (EU) br. 381/2014 od 14. travnja 2014. o provedbi Uredbe (EU) br. 208/2014, u dijelu u kojem se odnose na Oleksiia Mykolayovycha Azarova.

               2.

               Tužba se u preostalom dijelu odbija.

               3.

               Nalaže se Vijeću Europske unije snošenje, osim vlastitih, i troškova O. M. Azarova, kad je riječ o zahtjevu za poništenje podnesenom u tužbi.

               4.

               Nalaže se O. M. Azarovu snošenje, osim vlastitih, i troškova Vijeća, kad je riječ o zahtjevu za poništenje podnesenom u podnesku o prilagodbi tužbenog zahtjeva.

               5.

               Europska komisija snosit će vlastite troškove.

      (1)  SL C 223, 14. 7. 2014.


title: Predmet C-400/15: Presuda Suda (osmo vijeće) od 15. rujna 2016. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Bundesfinanzhof – Njemačka) – Landkreis Potsdam-Mittelmark protiv Finanzamt Brandenburg (Zahtjev za prethodnu odluku — Oporezivanje — Porez na dodanu vrijednost — Šesta direktiva 77/388/EEZ — Pravo na odbitak — Odluka 2004/817/EZ — Propis države članice — Troškovi u vezi s robom i uslugama — Postotak njihova korištenja u neekonomske svrhe veći od 90 % njihova ukupnog korištenja — Isključenje prava na odbitak)

text:
               14.11.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 419/21

         Presuda Suda (osmo vijeće) od 15. rujna 2016. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Bundesfinanzhof – Njemačka) – Landkreis Potsdam-Mittelmark protiv Finanzamt Brandenburg
   (Predmet C-400/15) (1)

   ((Zahtjev za prethodnu odluku - Oporezivanje - Porez na dodanu vrijednost - Šesta direktiva 77/388/EEZ - Pravo na odbitak - Odluka 2004/817/EZ - Propis države članice - Troškovi u vezi s robom i uslugama - Postotak njihova korištenja u neekonomske svrhe veći od 90 % njihova ukupnog korištenja - Isključenje prava na odbitak))
   (2016/C 419/27)
   Jezik postupka: njemački

      Sud koji je uputio zahtjev

   Bundesfinanzhof

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelj: Landkreis Potsdam-Mittelmark

      Tuženik: Finanzamt Brandenburg

      Izreka

   Članak 1. Odluke Vijeća 2004/817/EZ od 19. studenoga 2004. kojim se Njemačkoj odobrava da primijeni mjeru odstupanja od članka 17. Šeste direktive 77/388/EEZ o usklađivanju zakonodavstava država članica koja se odnose na poreze na promet, treba tumačiti na način da nije primjenjiv u situaciji u kojoj poduzetnik stječe robu ili usluge koje koristi više od 90 % za negospodarske djelatnosti koje nisu obuhvaćene područjem primjene poreza na dodanu vrijednost.

      (1)  SL C 363, 3. 11. 2015.


title: Predmet T-73/13: Rješenje Općeg suda od 29. lipnja 2015. – InterMune UK i dr. protiv EMA-e

text:
               21.9.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 311/60

         Rješenje Općeg suda od 29. lipnja 2015. – InterMune UK i dr. protiv EMA-e
   (Predmet T-73/13) (1)

   (2015/C 311/66)
   Jezik postupka: engleski
   Predsjednik četvrtog vijeća odredio je brisanje predmeta.

      (1)  SL C 114, 20. 4. 2013.


title: Predmet C-296/15: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 18. lipnja 2015. uputila Državna revizijska komisija za revizijo postopkov oddaje javnih naročil (Slovenija) – Medisanus d. o. o. protiv Splošne Bolnišnice Murska Sobota

text:
               19.10.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 346/2

         Zahtjev za prethodnu odluku koji je 18. lipnja 2015. uputila Državna revizijska komisija za revizijo postopkov oddaje javnih naročil (Slovenija) – Medisanus d. o. o. protiv Splošne Bolnišnice Murska Sobota
   (Predmet C-296/15)
   (2015/C 346/02)
   Jezik postupka: slovenski

      Sud koji je uputio zahtjev

   Državna revizijska komisija za revizijo postopkov oddaje javnih naročil

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelj: Medisanus d. o. o.

      Tuženik: Splošna Bolnišnica Murska Sobota

      Prethodna pitanja

               1.

               Treba li Direktivu 2004/18/EZ (1), posebno njezin članak 23. stavak 2., članak 23. stavak 8. i članak 2., u vezi s

                           —

                           Direktivom 2001/83/EZ (2), posebno njezinim člankom 83.,

                           —

                           Direktivom 2002/98/EZ (3), posebno njezinim člankom 4. stavkom 2.,

                           —

                           UFEU-om, posebno njegovim člankom 18.,

         tumačiti na način da se protivi zahtjevu da industrijski proizvedeni lijekovi moraju biti „dobiveni iz slovenske plazme” (koji se temelji na nacionalnom zakonodavstvu Republike Slovenije, i to na članku 6. točki 71. ZZdr-2)?

      (1)  Direktiva Europskog parlamenta i Vijeća 2004/18/EZ od 31. ožujka 2004. o usklađivanju postupaka za sklapanje ugovora o javnim radovima, ugovora o javnoj nabavi robe te ugovora o javnim uslugama (SL L 134, str. 114.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 6., svezak 1., str. 156.).

      (2)  Direktiva 2001/83/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 6. studenoga 2001. o zakoniku Zajednice o lijekovima za humanu primjenu (SL L 311, str. 67.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 13., svezak 56., str. 27.).

      (3)  Direktiva 2002/98/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 27. siječnja 2003. o utvrđivanju standarda kvalitete i sigurnosti za prikupljanje, ispitivanje, preradu, čuvanje i promet ljudske krvi i krvnih sastojaka i o izmjeni Direktive 2001/83/EZ (SL L 33, str. 30.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 15., svezak 12., str. 83.).


title: Predmet C-222/16: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 20. travnja 2016. uputio Administrativen sad Varna (Bugarska) – „MIP-TS” OOD protiv Načalnik na Mitnica Varna

text:
               4.7.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 243/21

         Zahtjev za prethodnu odluku koji je 20. travnja 2016. uputio Administrativen sad Varna (Bugarska) – „MIP-TS” OOD protiv Načalnik na Mitnica Varna
   (Predmet C-222/16)
   (2016/C 243/22)
   Jezik postupka: bugarski

      Sud koji je uputio zahtjev

   Administrativen sad Varna

      Stranke glavnog postupka

      Žalitelj u kasacijskom postupku:„MIP-TS” OOD

      Druga stranka u kasacijskom postupku: Načalnik na Mitnica Varna

      Prethodno pitanje

   Ulazi li u područje primjene članka 1. stavka 1. Provedbene uredbe Vijeća (EU) br. 791/2011 od 3. kolovoza 2011. uvoz određenih tkanina otvorene mrežaste strukture od staklenih vlakana otvora većeg od 1,8 mm po duljini i širini i mase veće od 35 g/m2 isključujući diskove od staklenih vlakana, koje su trenutačno obuhvaćene oznakama KN ex 7019 51 00 i ex 7019 59 00 (oznake TARIC 7019 51 00 10 i 7019 59 00 10), te su 10. travnja 2012. deklarirane za carinski postupak „Puštanje u slobodni promet i za krajnju upotrebu”, na njima je naznačeno da su podrijetlom iz Tajlanda i poslane su iz te države, ali su stvarno podrijetlom iz Narodne Republike Kine, što je utvrđeno u okviru OLAF-ovog istražnog postupka prilikom provedbe Uredbe br. 1073/1999 Europskog parlamenta i Vijeća te je on o tome sastavio izvješće?


title: Predmet T-629/16: Tužba podnesena 1. rujna 2016. – Shoe Branding Europe protiv EUIPO-a – adidas (Prikaz dviju usporednih traka na obući)

text:
               31.10.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 402/53

         Tužba podnesena 1. rujna 2016. – Shoe Branding Europe protiv EUIPO-a – adidas (Prikaz dviju usporednih traka na obući)
   (Predmet T-629/16)
   (2016/C 402/62)
   Jezik na kojem je tužba podnesena: engleski

      Stranke

      Tužitelj: Shoe Branding Europe BVBA (Oudenaarde, Belgija) (zastupnik: J. Løje, odvjetnik)

      Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO)

      Druga stranka pred žalbenim vijećem: adidas (Herzogenaurach, Njemačka)

      Podaci o postupku pred EUIPO-om

      Podnositelj prijave spornog žiga: tužitelj

      Predmetni sporni žig: pozicijski žig (Prikaz dviju usporednih traka na obući) – žig Unije br. 8 398 141

      Postupak pred EUIPO-om: postupak povodom prigovora

      Pobijana odluka: odluka drugog žalbenog vijeća EUIPO-a od 8. lipnja 2016. u predmetu R 597/2016-2

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

               —

               poništi pobijanu odluku;

               —

               naloži EUIPO-u snošenje troškova.

      Tužbeni razlog

               —

               povreda članka 8. stavka 5. Uredbe br. 207/2009;

               —

               iskrivljivanje činjenica.


title: Predmet C-556/14 P: Presuda Suda (peto vijeće) od 7. travnja 2016. – Holcim (Romania) SA protiv Europske komisije (Žalba — Okoliš — Sustav trgovanja emisijskim jedinicama stakleničkih plinova u Europskoj uniji — Direktiva 2003/87/EZ — Članci 19. i 20. — Uredba (EZ)br. 2216/2004 — Članak 10. — Sustav evidencija o transakcijama emisijskih jedinica — Odgovornost na temelju krivnje — Odbijanje Komisije da otkrije informacije i zabrani sve transakcije povezane s ukradenim emisijskim jedinicama — Odgovornost bez krivnje)

text:
               13.6.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 211/16

      Presuda Suda (peto vijeće) od 7. travnja 2016. – Holcim (Romania) SA protiv Europske komisije
      (Predmet C-556/14 P) (1)

      ((Žalba - Okoliš - Sustav trgovanja emisijskim jedinicama stakleničkih plinova u Europskoj uniji - Direktiva 2003/87/EZ - Članci 19. i 20. - Uredba (EZ)br. 2216/2004 - Članak 10. - Sustav evidencija o transakcijama emisijskih jedinica - Odgovornost na temelju krivnje - Odbijanje Komisije da otkrije informacije i zabrani sve transakcije povezane s ukradenim emisijskim jedinicama - Odgovornost bez krivnje))
      (2016/C 211/18)
      Jezik postupka: engleski

         Stranke

         Žalitelj: Holcim (Romania) SA (zastupnik: L. Arnauts, odvjetnik)

         Druga stranka u postupku: Europska komisija (zastupnici: E. White i K. Mifsud-Bonnici, agenti)

         Izreka

                  1.

                  Žalba se odbija.

                  2.

                  Društvu Holcim (Romania) SA nalaže se snošenje troškova.

         (1)  SL C 65, 23. 2. 2015.


title: Predmet F-110/13: Tužba podnesena 11. studenog 2013. — ZZ protiv Komisije

text:
               25.1.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 24/41

         Tužba podnesena 11. studenog 2013. — ZZ protiv Komisije
   (Predmet F-110/13)
   2014/C 24/78
   Jezik postupka: francuski

      Stranke

      Tužitelj: ZZ (zastupnici: S. Rodrigues, A. Tymen i A. Blot, odvjetnici)

      Tuženik: Europska komisija

      Predmet i opis spora

   Poništenje odluke Komisije kojom se tužitelj isključuje s popisa kandidata ovlaštenih za sudjelovanje u programu osposobljavanja „certifikacija” u 2013.

      Tužbeni zahtjev tužitelja

   Tužitelj od Službeničkog suda zahtijeva da:

               —

               poništi odluku Europske komisije od 19. travnja 2013. (IA No13-2013) kojom se tužitelj isključuje s popisa kandidata ovlaštenih za sudjelovanje u programu osposobljavanja „certifikacija” u 2013.

               —

               ukoliko je potrebno, poništi odluku Komisije od 30. srpnja 2013. kojom se odbija prigovor tužitelja;

               —

               dodijeli tužitelju naknadu štete od 10 000 eura;

               —

               naloži Komisiji snošenje troškova.


title: Predmet T-763/16: Tužba podnesena 31. listopada 2016. – PY protiv EUCAP Sahel Niger

text:
               9.1.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 6/46

         Tužba podnesena 31. listopada 2016. – PY protiv EUCAP Sahel Niger
   (Predmet T-763/16)
   (2017/C 006/58)
   Jezik postupka: francuski

      Stranke

      Tužitelj: PY (Souffelweyersheim, Francuska) (zastupnici: S. Rodrigues i A. Tymen, odvjetnici)

      Tuženik: EUCAP Sahel Niger (Niamey, Niger)

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

               —

               ovu tužbu proglasi dopuštenom i osnovanom;

         i stoga:

               —

               utvrdi odgovornost Misije u smislu članka 340. UFEU-a;

               —

               odredi naknadu tužiteljeve materijalne štete;

               —

               odredi naknadu tužiteljeve nematerijalne štete procijenjenu na 70 000 eura;

               —

               tuženiku naloži snošenje svih troškova.

      Tužbeni razlozi i glavni argumenti

   U prilog tužbi tužitelj navodi jedinstveni tužbeni razlog, koji se temelji na ugovornim povredama koje je počinila Misija EUCAP Sahel Niger (u daljnjem tekstu: Misija) i zbog kojih je potonja ugovorno odgovorna u smislu članka 340. UFEU-a.
   Tužitelj, bivši član osoblja Misije, tvrdi da je Misija počinila ugovorne povrede koje se odnose na postupke unutarnje istrage i zaštite žrtava u slučaju prijave slučaja uznemiravanja na radnom mjestu. Zbog Misijine inercije i zato što nije pokrenula unutarnju istragu, situacija uznemiravanja koju tužitelj navodi potrajala je, pogoršala se i nanijela je veliku štetu njegovom zdravstvenom stanju, što je dovelo do njegova hitna povratka u domovinu. Tužitelj više nije mogao ponovno preuzeti svoje dužnosti prije isteka njegova ugovora.
   Stoga tužitelj zahtijeva naknadu njemu nanesene nematerijalne štete, koja proizlazi iz činjenice da je, unatoč tomu što je prijavio slučaj, tijekom brojnih mjeseci morao trpjeti situaciju uznemiravanja, a što je Misija mogla izbjeći, jer mu je prisilno prekinuta profesionalna djelatnost i konačno zato što mu se pogoršalo zdravstveno stanje, a osobito stanje depresije koje odonda traje. Također zahtijeva da mu se naknadi financijska šteta koja proizlazi iz gubitka njegove plaće nakon 30 dana bolovanja i gubitka prilike obnove njegova ugovora o radu.


title: Predmet C-252/14: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 23. svibnja 2014. uputio Högsta förvaltningsdomstolen (Švedska)– Pensioenfonds Metaal en Technie protiv Skatteverket

text:
               21.7.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 235/11

         Zahtjev za prethodnu odluku koji je 23. svibnja 2014. uputio Högsta förvaltningsdomstolen (Švedska)– Pensioenfonds Metaal en Technie protiv Skatteverket
   (Predmet C-252/14)
   2014/C 235/15
   Jezik postupka: švedski

      Sud koji je uputio zahtjev

   Högsta förvaltningsdomstolen

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelj: Pensioenfonds Metaal en Technie

      Tuženik: Skatteverket

      Prethodno pitanje

   Protivi li se članak 63. UFEU-a nacionalnim propisima u skladu s kojima se za dividende koje isplaćuje trgovačko društvo rezident plaća porez na izvoru kada je dioničar rezident u drugoj državi članici, dok se za iste dividende kada su isplaćene dioničaru rezidentu plaća porez koji se obračunava paušalno na temelju fiktivnog dohotka, za koji je predviđeno da s vremenom postane redovni porez na sav dohodak od kapitala?


title: Predmet T-125/17: Tužba podnesena 28. veljače 2017. – BASF Grenzach protiv ECHA-e

text:
               10.4.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 112/48

         Tužba podnesena 28. veljače 2017. – BASF Grenzach protiv ECHA-e
   (Predmet T-125/17)
   (2017/C 112/67)
   Jezik postupka: engleski

      Stranke

      Tužitelj: BASF Grenzach GmbH (Grenzach-Wyhlen, Njemačka) (zastupnici: K. Nordlander i M. Abenhaïm, odvjetnici)

      Tuženik: Europska agencija za kemikalije

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

               —

               proglasi tužbu za poništenje dopuštenom;

               —

               poništi odluku žalbene komisije Europske agencije za kemikalije (ECHA) od 19. prosinca 2016. u vezi s evaluacijom tvari triklosan na temelju članka 46. stavka 1. Uredbe (EZ) br. 1907/2006 (1) (predmet br. A-018-2014) (u daljnjem tekstu: odluka o triklosanu), u dijelu u kojem je žalbena komisija odbila tužiteljevu upravnu žalbu, potvrdila testiranje na štakorima, testiranje na ribama i test postojanosti koje je ECHA prethodno zatražila, i odlučila da preostale informacije valja dostaviti do 28. prosinca 2018.;

               —

               naloži ECHA-i snošenje tužiteljevih troškova ovog postupka.

      Tužbeni razlozi i glavni argumenti

   U prilog osnovanosti tužbe tužitelj ističe dva tužbena razloga.

               1.

               Prvi tužbeni razlog, koji se temelji na bitnoj povredi postupka

                           —

                           Tužitelj ističe da je žalbena komisija počinila bitnu povredu postupka time što je provela samo ograničeni nadzor zakonitosti umjesto punog upravnog nadzora nad odlukom o triklosanu. Prema mišljenju tužitelja, žalbena komisija počinila je dvije bitne povrede postupka tako što je odbacila, bez raspravljanja u meritumu, brojne ključne argumente i znanstvene dokaze koje je istaknuo tužitelj. Tužitelj smatra da je time ne samo propustila izvršiti svoju ovlast upravnog nadzora, nego i da je povrijedila tužiteljeva prava obrane.

               2.

               Drugi tužbeni razlog, koji se temelji na povredi načela proporcionalnosti u vezi s člankom 13. UFEU-a, člankom 25. stavkom 1. i člankom 47. REACH-a i ustaljenom sudskom praksom Općeg suda o sudskom nadzoru i teretu dokaza

                           —

                           Što se tiče testiranja na štakorima, tužitelj ističe da su ECHA i žalbena komisija obje prepoznale razlike između sustava štitnjače štakora odnosno čovjeka, ali da su se u biti oslonile na podatke iz studija na štakorima kako bi zaključile o mogućim učincima na ljudski tiroksin (dok postojeće studije na čovjeku ukazuju na izostanak takvih učinaka). Tužitelj smatra da zbog toga odluka o triklosanu (i) ne vodi računa o svim relevantnim dostupnim podacima, (ii) proturječna je, (iii) oslanja se na nedosljedne dokaze i, iz tih razloga, sadržava očitu pogrešku u ocjeni nužnosti testiranja na štakorima, u dijelu u kojem je izražena opasnost od navodne razvojne neurotoksičnosti kod ljudi. U pogledu zaključaka o reproduktivnoj toksičnosti u studiji na štakorima, tužitelj nastavlja da su i ECHA i žalbena komisija također propustile uzeti u obzir relevantne dostupne podatke i da su se oslonile na nedosljedne dokaze. Prema mišljenju tužitelja, ECHA i žalbena komisija time su počinile očitu pogrešku u ocjeni nužnosti testiranja na štakorima za bilo koji zaključak o reproduktivnoj toksičnosti. Prema mišljenju tužitelja, testiranje na štakorima k tome je očito neprikladno jer rezultati testiranja nikako ne mogu pomoći ECHA-i za razjašnjavanje navodnih rizika endokrinih poremećaja kod ljudi. Konačno, tužitelj ističe da je odluka o triklosanu nezakonita u dijelu u kojem je žalbena komisija potvrdila testiranje na štakorima a da nije provjerila jesu li zadovoljene sve pretpostavke u pogledu načela proporcionalnosti; osobito, žalbena komisija propustila je ispitati jesu li manje ograničavajuća sredstva bila dostupna za razjašnjavanje navodnih rizika endokrinih poremećaja u vezi s triklosanom.

                           —

                           U pogledu testiranja na ribama, tužitelj tvrdi: (i) žalbena komisija propustila je izvršiti svoju diskrecijsku ovlast i utvrditi je li na temelju dostupnih znanstvenih dokaza postojao „potencijalni rizik” koji bi mogao opravdati da se zatraže daljnja testiranja; (ii) ECHA i žalbena komisija (obje) su propustile pokazati da je, na temelju dostupnih znanstvenih dokaza, postojao potencijalni rizik od endokrinih poremećaja koji opravdava daljnja testiranja na ribama; i (iii) ECHA i žalbena komisija (obje) su obrnule teret dokazivanja i povrijedile članak 25. stavak 1. REACH-a time što su od tužitelja zahtijevale da dokaže nepostojanje takvog rizika.

                           —

                           Što se tiče testa postojanosti, tužitelj ističe da, time što su od tužitelja zahtijevale da provede test postojanosti i u slatkoj vodi i u morskoj vodi kako bi se navodno razjasnio potencijalni rizik postojanosti triklosana u okolišu, ECHA i žalbena komisija propustile su propisno voditi računa i o težini dokaza o postojanosti triklosana i o zahtjevu uzimanja u obzir uvjeta relevantnih za okoliš kako su propisani u Prilogu XIII. Tužitelj nadalje tvrdi da, time što su od tužitelja zahtijevale provođenja testa postojanosti u pelagičnoj vodi (to jest, u bistroj vodi bez sedimenta), ECHA i žalbena komisija nisu poštovale jasnu smjernicu u Prilogu XIII. REACH-u o razmatranju dokaza koji odražavaju uvjete „relevantne” za okoliš. Štoviše, kako tužitelj tvrdi, nakon što su odlučile da simulacijski test odstupanja mora odražavati uvjete relevantne za okoliš, i ECHA i žalbena komisija nisu provele odgovarajuću stručnu prosudbu kako bi utvrdile prikladne uvjete testiranja.

      (1)  Uredba (EZ) br. 1907/2006 Europskog parlamenta i Vijeća od 18. prosinca 2006. o registraciji, evaluaciji, autorizaciji i ograničavanju kemikalija (REACH) i osnivanju Europske agencije za kemikalije te o izmjeni Direktive 1999/45/EZ i stavljanju izvan snage Uredbe Vijeća (EEZ) br. 793/93 i Uredbe Komisije (EZ) br. 1488/94 kao i Direktive Vijeća 76/769/EEZ i direktiva Komisije 91/155/EEZ, 93/67/EEZ, 93/105/EZ i 2000/21/EZ (SL 2006., L 396, str. 1.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 13., svezak 23., str. 3.)


title: Predmet T-101/16: Rješenje Općeg suda od 6. travnja 2017. – Klausner Holz Niedersachsen protiv Komisije („Tužba zbog propusta — Državne potpore — Opskrba drvom — Prethodno ispitivanje navodne državne potpore koju su u obliku ugovora o opskrbi drvom dodijelila njemačka tijela — Nezauzimanje stajališta Komisije u razumnom roku — Očita nedopuštenost”)

text:
               6.6.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 178/20

         Rješenje Općeg suda od 6. travnja 2017. – Klausner Holz Niedersachsen protiv Komisije
   (Predmet T-101/16) (1)

   ((„Tužba zbog propusta - Državne potpore - Opskrba drvom - Prethodno ispitivanje navodne državne potpore koju su u obliku ugovora o opskrbi drvom dodijelila njemačka tijela - Nezauzimanje stajališta Komisije u razumnom roku - Očita nedopuštenost”))
   (2017/C 178/26)
   Jezik postupka: njemački

      Stranke

      Tužitelj: Klausner Holz Niedersachsen GmbH (Saalburg Ebersdorf, Njemačka) (zastupnici: D. Reich, C. Hipp i T. Ilgner, odvjetnici)

      Tuženik: Europska komisija (zastupnici: L. Flynn i T. Maxian Rusche, agenti)

      Predmet

   Zahtjev na temelju članka 265. UFEU-a radi utvrđivanja da Komisija nije zakonito, u razumnom roku, donijela odluku u okviru prethodnog ispitivanja navodne državne potpore koju su u obliku ugovora o opskrbi drvom njemačka tijela dodijelila tužitelju.

      Izreka

               1.

               Tužba se odbacuje kao očito nedopuštena.

               2.

               Društvu Klausner Holz Niedersachsen GmbH nalaže se snošenje troškova.

      (1)  SL C 145, 25. 4. 2016.


title: Predmet C-183/14: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 11. travnja 2014. uputio Curtea de Apel Cluj (Rumunjska) – Radu Florin Salomie, Nicolae Vasile Oltean protiv Direcția Generală a Finanțelor Publice Cluj

text:
               4.8.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 253/16

         Zahtjev za prethodnu odluku koji je 11. travnja 2014. uputio Curtea de Apel Cluj (Rumunjska) – Radu Florin Salomie, Nicolae Vasile Oltean protiv Direcția Generală a Finanțelor Publice Cluj
   (Predmet C-183/14)
   2014/C 253/21
   Jezik postupka: rumunjski

      Sud koji je uputio zahtjev

   Curtea de Apel Cluj

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelji: Radu Florin Salomie, Nicolae Vasile Oltean

      Tuženik: Direcția Generală a Finanțelor Publice Cluj

      Prethodna pitanja

               1.

               Može li se s obzirom na okolnosti spora u glavnom postupku fizička osoba koja s drugim fizičkim osobama sklapa ugovor o udruživanju, a ta udruga nema pravnu osobnost te nije porezno prijavljena ni identificirana radi stvaranja budućeg dobra (gradnja) na zemljištu koje je dio osobne imovine jednog od suugovaratelja smatrati poreznim obveznikom PDV-a u smislu članka 9. stavka 1. Direktive o PDV-u (1) ako su porezna tijela inicijalne isporuke izgrađenih konstrukcija na zemljištu koje je dio osobne imovine jednog od suugovaratelja porezno obrađivala kao prodaju koja proizlazi iz upravljanja privatnom imovinom tih osoba?

               2.

               Treba li se s obzirom na okolnosti spora u glavnom postupku načelo pravne sigurnosti, načelo zaštite legitimnog povjerenja kao i druga opća načela primjenjiva u području PDV-a, kao što to proizlazi iz Direktive 2006/112, tumačiti u smislu da se protive nacionalnim praksama prema kojima porezno tijelo koje je od fizičke osobe inicijalno naplatilo porez na prihod od prijenosa vlasništva osobne imovine, a imajući u vidu da nije bilo bitnih zakonodavnih izmjena u primarnom pravu, dvije godine kasnije na temelju istih činjeničnih elemenata ponovno ocjenjuje njezin položaj, iste te transakcije kvalificira kao gospodarske aktivnosti koje podliježu plaćanju PDV-a te retroaktivno obračunava dodatne iznose?

               3.

               Treba li odredbe članaka 167., 168. i 213. Direktive o PDV-u, analizirane u svjetlu načela porezne neutralnosti, tumačiti u smislu da se protive tome da u okolnostima spora u glavnom postupku porezno tijelo odbija poreznim obveznicima pravo na odbitak poreza na dodanu vrijednost, koji se mora platiti ili koji je plaćen za robu i usluge uporabljene u okviru oporezovanih transakcija, samo zato što nisu bili porezno identificirani kao obveznici (za potrebe) PDV-a u trenutku kad su im navedene usluge bile isporučene?

               4.

               Treba li s obzirom na okolnosti spora u glavnom postupku odredbe članka 179. Direktive o PDV-u tumačiti u smislu da se protive nacionalnom propisu koji poreznom obvezniku, na kojeg se primjenjuje poseban režim izuzeća i koji zakašnjelo traži svoju identifikaciju za potrebe PDV-a, nameće obvezu plaćanja poreza koji je trebalo platiti, a da pritom on nema pravo na odbitak vrijednost iznosa poreza koji se može odbiti za svako razdoblje oporezivanja te je to pravo na odbitak moguće izvršiti samo naknadno putem obračuna plaćenog poreza nakon identifikacije poreznog obveznika PDV-a, s mogućim posljedicama na izračun dodatnih iznosa?

      (1)  Direktiva Vijeća 2006/112/EZ od 28. studenoga 2006. o zajedničkom sustavu poreza na dodanu vrijednost (SL L 347, str. l.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 9., svezak 1., str. 120.).


title: Predmet C-317/15: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 26. lipnja 2015. uputio Hoge Raad der Nederlanden (Nizozemska) – X, Staatssecretaris van Financiën

text:
               21.9.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 311/23

         Zahtjev za prethodnu odluku koji je 26. lipnja 2015. uputio Hoge Raad der Nederlanden (Nizozemska) – X, Staatssecretaris van Financiën
   (Predmet C-317/15)
   (2015/C 311/28)
   Jezik postupka: nizozemski

      Sud koji je uputio zahtjev

   Hoge Raad der Nederlanden

      Stranke glavnog postupka

      Žalitelji u kasacijskom postupku: X, Staatssecretaris van Financiën

      Prethodna pitanja

               1.

               Proteže li se načelo primjene ograničenja iz članka 64. stavka 1. UFEU-a na treće zemlje i na primjenu ograničenja koja postoje na temelju odredbe pojedine države poput produljenog roka za naknadni obračun poreza o kojem je riječ, a koja se može primijeniti i u slučajevima koji nisu povezani s izravnim ulaganjima, pružanjem financijskih usluga ili uvrštenjem vrijednosnih papira na tržišta kapitala?

               2.

               Odnosi li se načelo primjene ograničenja kretanja kapitala iz članka 64. stavka 1. UFEU-a u vezi s pružanjem financijskih usluga i na ograničenja poput produljenog roka za naknadni obračun poreza o kojem je riječ, a koja se poput njega niti primjenjuju na pružatelja usluga niti uređuju pretpostavke za pružanje usluga ili način pružanja usluga?

               3.

               Treba li „kretanjem kapitala u vezi s pružanjem financijskih usluga” u smislu članka 64. stavka 1. UFEU-a smatrati i slučaj poput ovoga u kojem je rezident države članice otvorio račun (vrijednosnih papira) u bankovnoj instituciji izvan Unije i je li pritom bitno obavlja li navedena bankovna institucija u tom okviru djelatnosti za vlasnika računa – i ako da – u kojem opsegu ih obavlja?


title: Predmet C-584/15: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 11. studenoga 2015. uputio Tribunal administratif de Melun (Francuska) – Glencore Céréales France protiv Etablissement national des produits de l'agriculture et de la mer (FranceAgriMer)

text:
               1.2.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 38/30

         Zahtjev za prethodnu odluku koji je 11. studenoga 2015. uputio Tribunal administratif de Melun (Francuska) – Glencore Céréales France protiv Etablissement national des produits de l'agriculture et de la mer (FranceAgriMer)
   (Predmet C-584/15)
   (2016/C 038/43)
   Jezik postupka: francuski

      Sud koji je uputio zahtjev

   Tribunal administratif de Melun

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelj: Glencore Céréales France

      Tuženik: Etablissement national des produits de l'agriculture et de la mer (FranceAgriMer)

      Prethodna pitanja

               1.

               Može li se iz odluke od 9. ožujka 2012. koja se odnosi na predmet C-564/10 Bundesanstalt für Landwirtschaft und Ernährung protiv Pfeifer & Langen KG zaključiti da je članak 3. Uredbe br. 2988/95 (1) o zaštiti financijskih interesa Europskih zajednica primjenjiv na mjere za plaćanje kamata dugovanih na temelju članka 52. Uredbe (EZ) br. 800/1999 (2) i članka 5.a Uredbe (EZ) br. 770/96 (3)?

               2.

               Treba li se za tražbinu koja se odnosi na kamate smatrati da po prirodi proizlazi iz „stalnie i ponovljenie” nepravilnosti koja prestaje na dan plaćanja glavnice i i zbog koje se dan od kojeg počinje teći zastara pomiče do tog dana?

               3.

               Ako je odgovor na drugo pitanje niječan, treba li dan od kojeg počinje teći zastara odrediti kao dan kada je počinjena nepravilnost koja je dovela do nastanka glavne tražbine ili se on može odrediti samo kao dan plaćanja potpore odnosno oslobađanja jamstva koji odgovara danu od kojeg se računaju spomenute kamate?

               4.

               Treba li prilikom primjene pravila o zastari iz Uredbe br. 2988/95 smatrati da se svakim aktom kojom se prekida zastara u odnosu na glavnu tražbinu također prekida i zastara u pogledu kamata, čak i ako se to ne navodi u aktima kojima se prekida zastara u odnosu na glavnu tražbinu?

               5.

               Nastupa li zastara istekom maksimalnog roka predviđenog u članku 3. Uredbe 2988/95 ako u tom roku agencija za plaćanja zahtjevapovrat neopravdano isplaćene potpore, a da pritom ne zahtijeva isplatu kamata?

               6.

               Može li se zastarni rok običajnog prava koji je u nacionalno pravo Zakonom br. 2008-561 od 17. lipnja 2008. uveden u članak 2224. Građanskog zakona u slučaju zastara koje još nisu nastupile na dan stupanja na snagu tog zakona zamijeniti četverogodišnjim zastarnim rokom iz Uredbe br. 2988/95 primjenom izuzeća predviđenog u članku 3. stavku 3. te uredbe?

      (1)  Uredba Vijeća (EZ, Euroatom) br. 2988/95 od 18. prosinca 1995. o zaštiti financijskih interesa Europskih zajednica (SL L 312, str. 1) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 1., svezak 7., str. 5.).

      (2)  Uredba Komisije (EZ) br. 800/1999 od 15. travnja 1999. o utvrđivanju zajedničkih detaljnih pravila za primjenu sustava izvoznih subvencija za poljoprivredne proizvode (SL L 102, str. 11.).

      (3)  Uredba Komisije (EZ) br. 770/96 od 26. travnja 1996. o izmjeni Uredbe (EEZ) br. 3002/92 o utvrđivanju zajedničkih detaljnih pravila o utvrđivanju zajedničkih detaljnih pravila za provjeru upotrebe i/ili odredišta interventnih proizvoda (SL L 104, str. 13.).


title: Predmet C-360/13: Presuda Suda (četvrto vijeće) od 5. lipnja 2014. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Supreme Court of the United Kingdom – Ujedinjena Kraljevina) – Public Relations Consultants Association Ltd protiv The Newspaper Licensing Agency Ltd i drugi (Autorsko pravo — Informacijsko društvo — Direktiva 2001/29/EZ — Članak 5. stavci 1. i 5. — Reproduciranje — Iznimke i ograničenja — Stvaranje kopija internetske stranice na zaslonu i u predmemoriji na tvrdom disku prilikom pretraživanja interneta — Privremena radnja reproduciranja — Prolazna ili popratna radnja — Sastavni i bitan dio tehnološkog postupka — Ovlašteno korištenje — Neovisan gospodarski značaj)

text:
               4.8.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 253/13

         Presuda Suda (četvrto vijeće) od 5. lipnja 2014. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Supreme Court of the United Kingdom – Ujedinjena Kraljevina) – Public Relations Consultants Association Ltd protiv The Newspaper Licensing Agency Ltd i drugi
   (Predmet C-360/13) (1)

   ((Autorsko pravo - Informacijsko društvo - Direktiva 2001/29/EZ - Članak 5. stavci 1. i 5. - Reproduciranje - Iznimke i ograničenja - Stvaranje kopija internetske stranice na zaslonu i u predmemoriji na tvrdom disku prilikom pretraživanja interneta - Privremena radnja reproduciranja - Prolazna ili popratna radnja - Sastavni i bitan dio tehnološkog postupka - Ovlašteno korištenje - Neovisan gospodarski značaj))
   2014/C 253/16
   Jezik postupka: engleski

      Sud koji je uputio zahtjev

   Supreme Court of the United Kingdom

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelj: Public Relations Consultants Association Ltd

      Tuženik: The Newspaper Licensing Agency Ltd i drugi

      Predmet

   Zahtjev za prethodnu odluku – Supreme Court of the United Kingdom – Tumačenje članka 5. stavka 1. Direktive 2001/29/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 22. svibnja 2001. o usklađivanju o usklađivanju određenih aspekata autorskog i srodnih prava u informacijskom društvu (SL L 167, str. 10.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 17., svezak 1., str. 119.) – Pravo reproduciranja – Iznimke i ograničenja – Pojam privremene radnje reproduciranja, koja je prolazna ili popratna i čini sastavni i bitan dio tehnološkog postupka – Reproduciranje internetske stranice koja se automatski stvara u predmemoriji i na zaslonu računala

      Izreka

   Članak 5. Direktive 2001/29/EZ Europskog parlamenta i Vijeća 2001/29/EZ od 22. svibnja 2001. o usklađivanju određenih aspekata autorskog i srodnih prava u informacijskom društvu treba tumačiti u smislu da kopije na zaslonu računala korisnika i kopije u predmemoriji tvrdog diska tog računala koje stvori krajnji korisnik tijekom pregledavanja internetske stranice ispunjavaju uvjete prema kojima te kopije moraju biti privremene, imati prolazni ili popratni karakter i činiti sastavni i bitan dio tehnološkog postupka kao i uvjete određene u članku 5. stavku 5. te direktive i stoga se mogu stvarati bez ovlaštenja nositelja autorskog prava.

      (1)  SL C 260, 7.9.2013.


title: Predmet C-356/12: Presuda Suda (peto vijeće) od 22. svibnja 2014. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Bayerischer Verwaltungsgerichtshof – Njemačka) – Wolfgang Glatzel protiv Freistaat Bayern (Zahtjev za prethodnu odluku — Promet — Direktiva 2006/126/EZ — Točka 6.4. Priloga III. — Valjanost — Povelja Europske unije o temeljnim pravima — Članak 20., članak 21. stavak 1. i članak 26. — Konvencija Ujedinjenih naroda o pravima osoba s invaliditetom — Vozačka dozvola — Psihofizička sposobnost potrebna za upravljanje motornim vozilom — Minimalni standardi — Oštrina vida — Jednako postupanje — Nepostojanje mogućnosti odstupanja — Proporcionalnost)

text:
               4.8.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 253/5

         Presuda Suda (peto vijeće) od 22. svibnja 2014. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Bayerischer Verwaltungsgerichtshof – Njemačka) – Wolfgang Glatzel protiv Freistaat Bayern
   (Predmet C-356/12) (1)

   ((Zahtjev za prethodnu odluku - Promet - Direktiva 2006/126/EZ - Točka 6.4. Priloga III. - Valjanost - Povelja Europske unije o temeljnim pravima - Članak 20., članak 21. stavak 1. i članak 26. - Konvencija Ujedinjenih naroda o pravima osoba s invaliditetom - Vozačka dozvola - Psihofizička sposobnost potrebna za upravljanje motornim vozilom - Minimalni standardi - Oštrina vida - Jednako postupanje - Nepostojanje mogućnosti odstupanja - Proporcionalnost))
   2014/C 253/07
   Jezik postupka: njemački

      Sud koji je uputio zahtjev

   Bayerischer Verwaltungsgerichtshof

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelj: Wolfgang Glatzel

      Tuženik: Freistaat Bayern

      Predmet

   Zahtjev za prethodnu odluku – Bayerischer Verwaltungsgerichtshof – Valjanost točke 6.4. Priloga III. Direktive 2006/126/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 20. prosinca 2006. o vozačkim dozvolama (SL L 403, str. 18.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 7., svezak 8., str. 107.), kako je izmijenjena i dopunjena Direktivom Komisije 2009/113/EZ od 25. kolovoza 2009. (SL L 223, str. 31.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 7., svezak 8., str. 256.) – Tumačenje članaka 20., 21. i 26. Povelje Europske unije o temeljnim pravima – Minimalni standardi psihofizičke sposobnosti potrebne za upravljanje motornim vozilima kategorija C, CE, C1, C1E, D, DE, D 1 i D1E – Propisana oštrina vida, prema potrebi s korektivnim lećama, od najmanje 0,1 na slabijem oku

      Izreka

   Ispitivanje pitanja nije otkrilo ništa što može utjecati na valjanost točke 6.4. Priloga III. Direktive 2006/126/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 20. prosinca 2006. o vozačkim dozvolama, kako je izmijenjena i dopunjena Direktivom Komisije 2009/113/EZ od 25. kolovoza 2009., u odnosu na članak 20., članak 21. i članak 26. Povelje Europske unije o temeljnim pravima.

      (1)  SL C 9, 12.1.2013.


title: Predmet T-354/14: Tužba podnesena 19. svibnja 2014. – Comercializadora Eloro protiv OHIM-a – Zumex Group (zumex)

text:
               4.8.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 253/41

         Tužba podnesena 19. svibnja 2014. – Comercializadora Eloro protiv OHIM-a – Zumex Group (zumex)
   (Predmet T-354/14)
   2014/C 253/55
   Jezik na kojem je tužba podnesena: španjolski

      Stranke

      Tužitelj: Comercializadora Eloro, SA (Ecatepec, Meksiko) (zastupnik: J. L. de Castro Hermida, odvjetnik)

      Tuženik: Ured za usklađivanje na unutarnjem tržištu (žigovi i dizajni)

      Druga stranka pred žalbenim vijećem: Zumex Group, SA (Moncada, Španjolska)

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

               —

               na temelju dokumenata podnesenih u upravnom postupku i onih podnesenih zajedno s ovim zahtjevom, utvrdi da je tužitelj u dovoljnoj mjeri dokazao uporabu svog ranijeg žiga „JUMEX” za voćne sokove iz razreda 32;

               —

               s obzirom na to da je suprotna stranka odnosno tužitelj u ovom postupku dokazao uporabu ranijeg žiga, podnositelju prijave odbije registraciju žiga „ZUMEX” za sve proizvode iz razreda 32, zbog postojanja vjerojatnosti dovođenja potrošača u zabludu na temelju istovremene prisutnosti oba žiga na tržištu, s obzirom na verbalnu sličnost te istovjetnost njihove primjene.

      Tužbeni razlozi i glavni argumenti

      Podnositelj prijave žiga Zajednice: Zumex Group, SA

      Predmetni žig Zajednice: figurativni žig s verbalnim elementom „zumex” za proizvode iz razreda 32– registracija žiga Zajednice br. 6 8 45  598

      Nositelj žiga ili znaka navedenog u postupku povodom prigovora: tužitelj

      Navedeni žig ili znak: verbalni žig „JUMEX” za proizvode iz razreda 32

      Odluka Odjela za prigovore: prihvaćanje prigovora

      Odluka žalbenog vijeća: poništenje odluke Odjela za prigovore i odbijanje prigovora

      Tužbeni razlozi:

               —

               dokaz uporabe ranijeg žiga;

               —

               povreda članka 8. stavka 1. točke (b) i stavka 2. Uredbe br. 207/2009


title: Predmet C-145/15: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 26. ožujka 2015. uputio Raad van State (Nizozemska) – K. Ruijssenaars, A. Jansen protiv Staatssecretaris van Infrastructuur en Milieu, Royal Air Maroc

text:
               15.6.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 198/22

         Zahtjev za prethodnu odluku koji je 26. ožujka 2015. uputio Raad van State (Nizozemska) – K. Ruijssenaars, A. Jansen protiv Staatssecretaris van Infrastructuur en Milieu, Royal Air Maroc
   (Predmet C-145/15)
   (2015/C 198/29)
   Jezik postupka: nizozemski

      Sud koji je uputio zahtjev

   Raad van State

      Stranke glavnog postupka

      Žalitelji: K. Ruijssenaars, A. Jansen

      Protivnici žalbe: Staatssecretaris van Infrastructuur en Milieu, Royal Air Maroc

      Prethodno pitanje

   Moraju li nacionalna tijela u skladu s člankom 16. Uredbe (EZ) br. 261/2004 Europskog parlamenta i Vijeća od 11. veljače 2004. o utvrđivanju općih pravila odštete i pomoći putnicima u slučaju uskraćenog ukrcaja i otkazivanja ili dužeg kašnjenja leta u polasku te o stavljanju izvan snage Uredbe (EEZ) br. 295/91 (SL L 46, str. 1.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 7., svezak 26., str. 21.) donijeti provedbene mjere koje daju temelj za upravnopravno izvršenje od strane tijela određenog u skladu s člankom 16. u svakom pojedinom slučaju u kojem je došlo do povrede članka 5. stavka 1. točke (c) i članka 7. Uredbe kako bi se u svakom pojedinom slučaju moglo zajamčiti pravo putnika na odštetu, s obzirom na to da je prema nizozemskom pravu otvorena mogućnost zaštite pred građanskim sudovima radi zaštite prava koja putnicima pripadaju na temelju odredaba prava Unije iz članka 5. stavka 1. točke (c) i članka 7. Uredbe?


title: Predmet F-150/12: Rješenje Službeničkog suda od 24. lipnja 2013. — Weissenfels protiv Parlamenta

text:
               31.8.2013

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 252/31

         Rješenje Službeničkog suda od 24. lipnja 2013. — Weissenfels protiv Parlamenta
   (Predmet F-150/12) (1)

   2013/C 252/97

   Predmetni postupak zaključen je prije 1. srpnja 2013., datuma pristupanja Republike Hrvatske Europskoj uniji

      (1)  SL C 147 od 25.5.2013., str. 36.


title: Predmet C-545/10: Presuda Suda (prvo vijeće) od 11. srpnja 2013. — Europska komisija protiv Češke Republike (Povreda obveze države članice — Promet — Direktiva 91/440/EEZ — Razvoj željeznica Zajednice — Članak 10. stavak 7. — Regulatorno tijelo — Ovlasti — Direktiva 2001/14/EZ — Dodjela željezničkog infrastrukturnog kapaciteta — Članak 4. stavak 1. — Okvirna pravila za ubiranje pristojbi — Članak 6. stavak 2. — Poticajne mjere upravitelju infrastrukture za smanjenje troškova infrastrukture i visine pristupnih pristojbi — Članak 7. stavak 3. — Utvrđivanje pristojbi za minimalni pristupni paket i pristup prugom do uslužnih objekata — Trošak koji je nastao izravno iz pružanja usluge željezničkog prijevoza — Članak 11. — Program izvedbe — Članak 30. stavak 5. — Regulatorno tijelo — Djelokrug — Upravno pravno sredstvo protiv odluka regulatornog tijela)

text:
               31.8.2013

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 252/5

         Presuda Suda (prvo vijeće) od 11. srpnja 2013. — Europska komisija protiv Češke Republike
   (Predmet C-545/10) (1)

   (Povreda obveze države članice - Promet - Direktiva 91/440/EEZ - Razvoj željeznica Zajednice - Članak 10. stavak 7. - Regulatorno tijelo - Ovlasti - Direktiva 2001/14/EZ - Dodjela željezničkog infrastrukturnog kapaciteta - Članak 4. stavak 1. - Okvirna pravila za ubiranje pristojbi - Članak 6. stavak 2. - Poticajne mjere upravitelju infrastrukture za smanjenje troškova infrastrukture i visine pristupnih pristojbi - Članak 7. stavak 3. - Utvrđivanje pristojbi za minimalni pristupni paket i pristup prugom do uslužnih objekata - Trošak koji je nastao izravno iz pružanja usluge željezničkog prijevoza - Članak 11. - Program izvedbe - Članak 30. stavak 5. - Regulatorno tijelo - Djelokrug - Upravno pravno sredstvo protiv odluka regulatornog tijela)
   2013/C 252/06
   Jezik postupka: češki

      Stranke

      Tužitelj: Europska komisija (zastupnici: M. Šimerdová i H. Støvlbæk, agenti)

      Tuženik: Češka Republika (zastupnici: M. Smolek i T. Müller, agenti)

      Intervenijent koji podupire tuženika: Kraljevina Španjolska (zastupnik: S. Centeno Huerta, agent)

      Predmet

   Povreda obveze države članice — Propuštanje da se u predviđenom roku poduzmu sve potrebne mjere radi poštovanja čl. 10. st. 7. Direktive Vijeća 91/440/EEZ od 29. srpnja 1991. o razvoju željeznica Zajednice (SL L 237, str. 25.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 7., svezak 4., str. 3.), kao i s čl. 4. st. 1., čl. 6. st. 2., čl. 7. st. 3., čl. 11. te čl. 30. st. 5. Direktive 2001/14/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 26. veljače 2001. o dodjeli željezničkog infrastrukturnog kapaciteta i ubiranju pristojbi za željezničku infrastrukturu i dodjeli rješenja o sigurnosti (SL L 75, str. 29.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 7., svezak 5., str. 27.)

      Izreka

               1.

               Češka Republika, time što nije poduzela zakonodavne, regulatorne i upravne mjere potrebne kako bi poštovala članak 4. stavak 1., članak 6. stavak 2., članak 11. i članak 30. stavak 5. Direktive 2001/14/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 26. veljače 2001. o dodjeli željezničkog infrastrukturnog kapaciteta i ubiranju pristojbi za korištenje željezničke infrastrukture, kako je izmijenjena Direktivom 2004/49/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 29. travnja 2004., nije ispunila obveze koje ima na temelju tih odredaba.

               2.

               U preostalom dijelu tužbenog zahtjeva tužba se odbija.

               3.

               Europska komisija, Češka Republika i Kraljevina Španjolska snose svoje troškove.

      (1)  SL C 38, 5.2.2011.


title: Predmet T-429/13: Tužba podnesena 19. kolovoza 2013. — Bayer CropScience protiv Komisije

text:
               9.11.2013

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 325/35

         Tužba podnesena 19. kolovoza 2013. — Bayer CropScience protiv Komisije
   (Predmet T-429/13)
   2013/C 325/62
   Jezik postupka: engleski

      Stranke

      Tužitelj: Bayer CropScience AG (Monheim am Rhein, Njemačka) (zastupnici: K. Nordlander, odvjetnik, and P. Harrison, solicitor)

      Tuženik: Europska komisija

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

               —

               proglasi tužbu dopuštenom,

               —

               poništi Provedbenu uredbu Komisije (EU) br. 485/2013 od 24. svibnja 2013. o izmjeni Provedbene uredbe (EU) br. 540/2011 u pogledu uvjeta za odobravanje aktivnih tvari kloatianidina, tiametoksama i imidakloprida i o zabrani uporabe i prodaje sjemena tretiranog sredstvima za zaštitu bilja koje sadrži te aktivne tvari (SL L 139, 25.5.2013., str.12.), i

               —

               naloži Komisiji snošenje troškova tužitelja.

      Tužbeni razlozi i glavni argumenti

   U prilog osnovanosti tužbe tužitelj ističe šest tužbenih razloga.

               1.

               Prvi tužbeni razlog, kojim se navodi da je usvajanjem pobijane mjere Komisija prekoračila ovlasti koje su joj dane Uredbom br. 1107/2009 (1) („Ovlašćujuća uredba”), te da slijedom toga ne postoji pravna osnova za pobijanu mjeru jer je:

                           —

                           Komisija povrijedila članak 21. Ovlašćujuće uredbe time što je: (i) propustila uzeti u obzir podatke dobivene praćenjem provedbe koji pokazuju da navedene aktivne tvari nisu predstavljale neprihvatljiv rizik za pčele; i (ii) pogrešno zaključila da su postojali novi, relevantni znanstveni podaci na temelju kojih je ona bila nadležna postupiti; i

                           —

                           Komisija povrijedila članak 49. Ovlašćujuće uredbe zabranjujući prodaju sjemena tretiranog navedenim aktivnim tvarima bez utvrđivanja postojanja „opravdanih razloga” da tretirano sjeme „može predstavljati ozbiljan rizik za zdravlje ljudi ili životinja, odnosno za okoliš” koji se „ne može na zadovoljavajući način kontrolirati” drugim mjerama.

               2.

               Drugi tužbeni razlog, kojim se navodi da je donošenjem pobijane mjere povrijeđen članak 12. stavak 2. i točka 3.8.3. Priloga II. Ovlašćujućoj uredbi kao i legitimna očekivanja tužitelja jer:

                           —

                           Ovlašćujuća uredba propisuje, te je tužitelj imao legitimna očekivanja, da će se za provođenje procjena rizika koji je razlog pobijane mjere upotrijebiti postojeće i primjenjive smjernice, međutim postojeće i primjenjive smjernice bile su zanemarene u korist znanstvenog mišljenja koje ne predstavlja smjernice i nacrta smjernica koje nisu bile niti dostupne niti usuglašene.

               3.

               Treći tužbeni razlog, kojim se navodi da je primjena Ovlašćujuće uredbe od strane Komisije pri donošenju osporene mjere predstavljala povredu tužiteljevih temeljnih prava na imovinu i obavljanja poslovne aktivnosti jer:

                           —

                           odluke o povlačenju (i izmjeni) dopuštenja za tužiteljeve proizvode bile su utemeljene na nezakonitoj primjeni Ovlašćujuće uredbe, pri čemu se nije primjereno uzela u obzir dugotrajna sigurna uporaba navedenih aktivnih tvari niti vrijednost i značaj tužiteljevog intelektualnog vlasništva nad aktivnom tvari i dugotrajnih ulaganja u vezi s tim tvarima.

               4.

               Četvrti tužbeni razlog, kojim se navodi da je pobijana mjera donesena nakon postupka u kojem nije bilo osigurano poštivanje tužiteljevog prava na saslušanje jer:

                           —

                           provođenje odgovarajućih procjena rizika na temelju znanstvenog mišljenja i nacrta smjernica (nasuprot postojećim i primjenjivim smjernicama) automatski je dovelo do utvrđivanja „nedostajućih podataka” u vezi kojih tužitelj nije imao priliku izjasniti se.

               5.

               Peti tužbeni razlog, kojim se navodi da donošenje osporene mjere povrjeđuje načelo razmjernosti, jer:

                           —

                           pobijana mjera u više područja (uključujući ograničenja u folijarnoj uporabi tužiteljevih proizvoda, uporabi od strane nestručnjaka i uporabi u zatvorenom prostoru) ide preko onoga što je prikladno za postizanje svojih legitimnih ciljeva, te ih može čak i ugroziti, dok je Komisija propustila razmotriti manje ograničavajuće mjere regulacije koje su joj stajale na raspolaganju.

               6.

               Šesti tužbeni razlog, kojim se navodi da donošenje pobijane mjere povrjeđuje načelo opreza, jer:

                           —

                           između ostalog, Komisija je, kao upravitelj rizika, usvojila čisto hipotetski pristup riziku, koji je zasnovan na nagađanju i koji nije bio znanstveno provjeren (što je u velikoj mjeri posljedica činjenice da procjene rizika ne predstavljaju temeljitu znanstvenu procjenu), te je odbila poduzeti analizu potencijalnih koristi i troškova svojih postupaka.

      (1)  Uredba (EZ) br. 1107/2009 Europskog parlamenta i Vijeća od 21. listopada 2009. o stavljanju na tržište sredstava za zaštitu bilja i stavljanju izvan snage direktiva Vijeća 79/117/EEZ i 91/414/EEZ.


title: Predmet T-551/13: Presuda Općeg suda od 26. ožujka 2015. – Radecki protiv OHIM-a – Vamed (AKTIVAMED) („Žig Zajednice — Postupak povodom prigovora — Prijava verbalnog žiga Zajednice AKTIVAMED — Raniji nacionalni figurativni žig VAMED — Relativni razlog za odbijanje — Vjerojatnost dovođenja u zabludu — Članak 8. stavak 1. točka (b) i stavak 5. Uredbe (EZ) br. 207/2009”)

text:
               11.5.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 155/25

         Presuda Općeg suda od 26. ožujka 2015. – Radecki protiv OHIM-a – Vamed (AKTIVAMED)
   (Predmet T-551/13) (1)

   ((„Žig Zajednice - Postupak povodom prigovora - Prijava verbalnog žiga Zajednice AKTIVAMED - Raniji nacionalni figurativni žig VAMED - Relativni razlog za odbijanje - Vjerojatnost dovođenja u zabludu - Članak 8. stavak 1. točka (b) i stavak 5. Uredbe (EZ) br. 207/2009”))
   (2015/C 155/28)
   Jezik postupka: njemački

      Stranke

      Tužitelj: Michael Radecki (Köln, Njemačka) (zastupnici: C. Menebröcker i V. Töbelmann, odvjetnici)

      Tuženik: Ured za usklađivanje na unutarnjem tržištu (žigovi i dizajni) (zastupnici: u početku A. Pohlmann, zatim S. Hanne, agenti)

      Druga stranka u postupku pred žalbenim vijećem OHIM-a, intervenijent u postupku pred Općim sudom: Vamed AG (Beč, Austrija) (zastupnik: R. Paulitsch, odvjetnik)

      Predmet

   Tužba podnesena protiv odluke prvog žalbenog vijeća OHIM-a od 18. srpnja 2013. (predmet R 365/2012-1), koja se odnosi na postupak povodom prigovora između društva Vamed AG i Michaela Radeckog.

      Izreka

               1.

               Tužba se odbija.

               2.

               Michaelu Radeckom nalaže se snošenje troškova

      (1)  SL C 367, 14.12.2013.


title: Predmet C-159/14: Rješenje Suda (deseto vijeće) od 15. srpnja 2015. (zahtjev za prethodnu odluku Administrativen sad – Varna – Bugarska) – „Koela-N” EOOD protiv Direktor na Direktsia „Obzhalvane i danachno-osiguritelna praktika” Varna pri Tsentralno upravlenie na Natsionalnata agentsia za prihodite („Prethodni postupak — Članak 99. Poslovnika Suda — Oporezivanje — PDV — Direktiva 2006/112/EZ — Načelo porezne neutralnosti — Odbitak obračunatog pretporeza — Pojam „isporuka robe” — Uvjet postojanja isporuke robe — Prijevoz robe od strane prijevoznika izravno od dobavljača trećoj osobi — Nepostojanje dokaza stvarnog posjeda robe od strane izravnog dobavljača — Nepostojanje suradnje između dobavljača i poreznih tijela — Nepostojanje prekrcaja robe — Elementi koji opravdavaju sumnju u postojanje utaje poreza”)

text:
               28.9.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 320/7

         Rješenje Suda (deseto vijeće) od 15. srpnja 2015. (zahtjev za prethodnu odluku Administrativen sad – Varna – Bugarska) – „Koela-N” EOOD protiv Direktor na Direktsia „Obzhalvane i danachno-osiguritelna praktika” Varna pri Tsentralno upravlenie na Natsionalnata agentsia za prihodite
   (Predmet C-159/14) (1)

   ((„Prethodni postupak - Članak 99. Poslovnika Suda - Oporezivanje - PDV - Direktiva 2006/112/EZ - Načelo porezne neutralnosti - Odbitak obračunatog pretporeza - Pojam „isporuka robe” - Uvjet postojanja isporuke robe - Prijevoz robe od strane prijevoznika izravno od dobavljača trećoj osobi - Nepostojanje dokaza stvarnog posjeda robe od strane izravnog dobavljača - Nepostojanje suradnje između dobavljača i poreznih tijela - Nepostojanje prekrcaja robe - Elementi koji opravdavaju sumnju u postojanje utaje poreza”))
   (2015/C 320/09)
   Jezik postupka: bugarski

      Sud koji je uputio zahtjev

   Administrativen sad – Varna

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelj:„Koela-N” EOOD

      Tuženik: Direktor na Direktsia „Obzhalvane i danachno-osiguritelna praktika” Varna pri Tsentralno upravlenie na Natsionalnata agentsia za prihodite

      Izreka

               1.

               Članak 14. stavak 1. Direktive Vijeća 2006/112/EZ od 28. studenoga 2006. o zajedničkom sustavu poreza na dodanu vrijednost treba tumačiti na način da mu je protivno da porezno tijelo države članice zaključi da isporuka robe nije izvršena, što ima za posljedicu kupčevu nemogućnost odbitka poreza na dodanu vrijednost plaćenog prilikom tog stjecanja zato što nije primio robu koju je kupio nego ju je izravno otpremio trećoj osobi kojoj ju je preprodao, ili zato što izravni dobavljač tog kupca nije primio robu koju je kupio nego ju je otpremio izravno tom kupcu?

               2.

               Nepostojanje suradnje između dobavljačâ poreznog obveznika, vertikalnih u prodajnom lancu, i poreznih tijela i nepostojanje prekrcaja robe o kojoj je riječ nisu, sami po sebi, objektivni elementi na temelju kojih je moguće zaključiti da je taj porezni obveznik znao ili morao znati da je transakcija na koju se poziva u prilog svojeg prava na odbitak poreza na dodanu vrijednost bila dio utaje poreza. Neovisno o tome, te su dvije okolnosti objektivni elementi koji se mogu uzeti u obzir, u okviru globalne procjene svih elemenata i činjeničnih okolnosti prilikom utvrđivanja je li spomenuti porezni obveznik znao ili morao znati da je transakcija na koju se poziva u prilog svojeg prava na odbitak dio utaje poreza.

      (1)  SL C 175, 10. 6. 2014.


title: Predmet C-648/16: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 16. prosinca 2016. uputio Commissione Tributaria Provinciale di Reggio Calabria (Italija) – Fortunata Silvia Fontana protiv Agenzia delle Entrate – Direzione provinciale di Reggio Calabria

text:
               20.3.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 86/10

         Zahtjev za prethodnu odluku koji je 16. prosinca 2016. uputio Commissione Tributaria Provinciale di Reggio Calabria (Italija) – Fortunata Silvia Fontana protiv Agenzia delle Entrate – Direzione provinciale di Reggio Calabria
   (Predmet C-648/16)
   (2017/C 086/12)
   Jezik postupka: talijanski

      Sud koji je uputio zahtjev

   Commissione Tributaria Provinciale di Reggio Calabria

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelj: Fortunata Silvia Fontana

      Tuženik: Agenzia delle Entrate – Direzione provinciale di Reggio Calabria

      Prethodno pitanje

   Je li talijanski nacionalni propis, točnije članak 62.e stavak 3. i članak 62.a Uredbe sa zakonskom snagom 331/1993 [preoblikovane u zakon] 29. listopada 1993., br. 427, u skladu s člancima 113. i 114. UFEU-a i Direktivom 112/2006/EZ (1), u dijelu u kojem predviđa da je PDV moguće obračunati za cjelokupni induktivno utvrđeni promet i to uzimanjem u obzir odbitka i ispunjenja obveze prijenosa i, općenitije, u vezi s načelom neutralnosti i prevaljivanja poreza.

      (1)  Direktiva Vijeća 2006/112/EZ od 28. studenoga 2006. o zajedničkom sustavu poreza na dodanu vrijednost (SL L 347, str. 1.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 9, svezak 1., str. 120.)


title: Predmet C-51/15: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 6. veljače 2015. uputio Oberlandesgericht Celle (Njemačka) – Remondis GmbH & Co. KG Region Nord protiv Region Hannover

text:
               11.5.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 155/10

         Zahtjev za prethodnu odluku koji je 6. veljače 2015. uputio Oberlandesgericht Celle (Njemačka) – Remondis GmbH & Co. KG Region Nord protiv Region Hannover
   (Predmet C-51/15)
   (2015/C 155/11)
   Jezik postupka: njemački

      Sud koji je uputio zahtjev

   Oberlandesgericht Celle

      Stranke glavnog postupka

      Žalitelj i podnositelj zahtjeva: Remondis GmbH & Co. KG Region Nord

      Druga stranka u postupku i protivnik zahtjeva: Region Hannover

      Intervenijent: Zweckverband Abfallwirtschaft Region Hannover

      Prethodna pitanja

               1.

               Je li sporazum između dvaju teritorijalnih jedinica, na temelju kojega teritorijalne jedinice statutima osnivaju udrugu sa zajedničkim ciljem s vlastitom pravnom osobnošću koja od tada u vlastitoj nadležnosti obavlja određene zadaće koje su do tada bile obveza uključenih teritorijalnih jedinica „ugovor o javnoj nabavi” u smislu članka 1. stavka 2. točke (a) Direktive Europskog parlamenta i Vijeća 2004/18/EZ od 31. ožujka 2004. o usklađivanju postupaka za sklapanje ugovora o javnim radovima, ugovora o javnoj nabavi robe te ugovora o javnim uslugama (1), ako se taj prijenos zadaća odnosi na usluge u smislu te Direktive i izvršava se uz naplatu, ako udruga sa zajedničkim ciljem provodi djelatnosti koje prelaze zadaće koje su prije toga bile obveza uključenih jedinica i ako prijenos zadaća ne pripada „dvama vrstama ugovora” koji, iako ih dodjeljuju javna tijela, prema sudskoj praksi Suda (najnovije: presuda Suda od 13. lipnja 2013. – C-386/11 (2) – Piepenbrock, t. 33. i prateće točke) ne ulaze u područje primjene prava Unije o javnoj nabavi?

               2.

               U slučaju potvrdnog odgovora na prvo pitanje: ovisi li pitanje ne ulazi li osnivanje udruge sa zajedničkim ciljem i s time povezani prijenos zadaća na nju iznimno u područje primjene prava Unije o javnoj nabavi o načelima koje je Sud razvio u pogledu ugovora između javnog tijela i osobe pravno različite od tog tijela, prema kojima je isključena primjena prava Unije o javnoj nabavi ako tijelo nad osobom o kojoj je riječ ima sličnu kontrolu kao nad svojim vlastitim službama i navedena osoba istodobno u bitnome djeluje za tijelo ili tijela koje ima ili koja imaju udjele u toj osobi (vidjeti u tom smislu, među ostalim, presudu Suda od 18. studenoga 1999. – C-107/98 (3) – Teckal, Zb. 1999., str. I-8121., t. 50.) ili se, suprotno tome, primjenjuju načela koje je Sud razvio u pogledu ugovora kojima se ugovara suradnja javnih tijela prilikom provedbe neke zadaće u općem interesu koja je obveza svih tih tijela (vidjeti presudu Suda od 19. prosinca 2012. – C-159/11 (4) – Ordine degli Ingegneri della Provincia di Lecce i dr., t. 34 i 35.)?

      (1)  SL L 134, str. 114. (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 6., svezak 1., str. 156.)

      (2)  ECLI:EU:C:2013:385

      (3)  ECLI:EU:C:1999:562

      (4)  ECLI:EU:C:2012:817


title: Predmet C-293/11: Presuda Suda (treće vijeće) od 26. rujna 2013. — Europska komisija protiv Helenske Republike (Povreda obveze države članice — Oporezivanje — PDV — Direktiva 2006/112/EZ — Članci 306. do 310. — Posebna odredba za putničke agente — Razlike u jezičnim verzijama — Nacionalno zakonodavstvo koje predviđa primjenu posebne odredbe na osobe koje nisu putnici — Pojmovi „putnik” i „klijent” )

text:
               23.11.2013

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 344/7

         Presuda Suda (treće vijeće) od 26. rujna 2013. — Europska komisija protiv Helenske Republike
   (Predmet C-293/11) (1)

   (Povreda obveze države članice - Oporezivanje - PDV - Direktiva 2006/112/EZ - Članci 306. do 310. - Posebna odredba za putničke agente - Razlike u jezičnim verzijama - Nacionalno zakonodavstvo koje predviđa primjenu posebne odredbe na osobe koje nisu putnici - Pojmovi „putnik” i „klijent”)
   2013/C 344/09
   Jezik postupka: grčki

      Stranke

      Tužitelj: Europska komisija (zastupnici: D. Triantafyllou i C. Soulay, agenti)

      Tuženik: Helenska Republika (zastupnik: E.-M. Mamouna, agent)

      Intervenijenti koji podupiru tuženika: Češka Republika (zastupnici: M. Smolek, T. Müller i J. Očková, agenti), Kraljevina Španjolska (zastupnik: S. Centeno Huerta, agent), Francuska Republika (zastupnici: G. de Bergues i J.-S. Pilczer, agenti), Republika Poljska (zastupnici: M. Szpunar i B. Majczyna, agenti), Republika Finska (zastupnik: J. Heliskoski, agent)

      Predmet

   Povreda obveze države članice — Povreda članaka 306. do 310. Direktive Vijeća 2006/112/EZ od 28. studenog 2006. o zajedničkom sustavu poreza na dodanu vrijednost (SL L 347, str. 1.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 9., svezak 1., str. 120.) — Nacionalno zakonodavstvo koje predviđa primjenu posebne odredbe za oporezivanje putničkih agenata kod transakcija koje oni obavljaju s korisnicima koji nisu putnici

      Izreka

               1.

               Tužba se odbija.

               2.

               Europska komisija snosit će troškove Helenske Republike.

               3.

               Češka Republika, Kraljevina Španjolska, Francuska Republika, Republika Poljska i Republika Finska snose svoje troškove.

      (1)  SL C 232, 6.8.2011.


title: Predmet F-28/13: Presuda Službeničkog suda (drugo vijeće) od 30. travnja 2014. – López Cejudo protiv Komisije (Javna služba — Istraga Europskog ureda za borbu protiv prijevara (OLAF) — Dnevnice — Članak 10. Priloga VII. Pravilniku — Povrat zbog plaćanja neduga — Obustave izvršene na plaći — Članak 85. Pravilnika — Namjera dovođenja administracije u zabludu — Razuman rok)

text:
               16.6.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 184/39

         Presuda Službeničkog suda (drugo vijeće) od 30. travnja 2014. – López Cejudo protiv Komisije
   (Predmet F-28/13) (1)

   ((Javna služba - Istraga Europskog ureda za borbu protiv prijevara (OLAF) - Dnevnice - Članak 10. Priloga VII. Pravilniku - Povrat zbog plaćanja neduga - Obustave izvršene na plaći - Članak 85. Pravilnika - Namjera dovođenja administracije u zabludu - Razuman rok))
   2014/C 184/63
   Jezik postupka: francuski

      Stranke

      Tužitelj: José Manuel López Cejudo (Bruxelles, Belgija) (zastupnik: É. Boigelot, odvjetnik)

      Tuženik: Europska komisija (zastupnici: J. Currall i C. Ehrbar, agenti)

      Predmet

   Zahtjev za poništenje odluka o izvršenju više obustava na tužiteljevoj plaći za mjesece lipanj, srpanj, kolovoz, rujan i listopad 2012.

      Izreka presude

               1.

               Tužba se odbija.

               2.

               J. López Cejudo snosi svoje troškove te mu se nalaže snošenje troškova Europske komisije.

      (1)  SL C 207, 20.7.2013., str. 57.


title: Predmet C-149/14: Tužba podnesena 31. ožujka 2014. – Europska komisija protiv Helenske Republike

text:
               16.6.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 184/14

         Tužba podnesena 31. ožujka 2014. – Europska komisija protiv Helenske Republike
   (Predmet C-149/14)
   2014/C 184/18
   Jezik postupka: grčki

      Stranke

      Tužitelj: Europska komisija (zastupnici: M. Patakia i E. Manhaeve)

      Tuženik: Helenska Republika

      Tužbeni zahtjev

               —

               utvrditi da je Helenska Republika, time što područja, čije je obilježje prisutnost podzemnih ili površinskih voda i koja su onečišćena ili su u opasnosti da budu onečišćena prekomjernom koncentracijom nitrata i/ili pojavom eutrofikacije, nije odredila kao „područja osjetljiva na nitrate” (PON), određivanje koje je bilo potrebno provesti na temelju raspoloživih podataka, povrijedila obveze koje ima na temelju članka 3. stavka 4. Direktive Vijeća 91/676/EEZ (1) od 12. prosinca 1991. o zaštiti voda od onečišćenja uzrokovanog nitratima iz poljoprivrednih izvora i da je, time što nije provela programe djelovanja predviđene člankom 5. navedene direktive u roku od godine dana od određivanja predviđenih člankom 3. stavkom 4. te direktive, Helenska Republika isto tako povrijedila odredbe članka 5. stavka 1. Direktive Vijeća 91/676/EEZ od 12. prosinca 1991. o zaštiti voda od onečišćenja uzrokovanog nitratima iz poljoprivrednih izvora.

               —

               naložiti Helenskoj Republici snošenje troškova.

      Tužbeni razlozi i glavni argumenti

               1.

               Direktiva o onečišćenju nitratima ima za cilj smanjenje onečišćenja voda koje je izravno ili neizravno uzrokovano nitratima iz poljoprivrednih izvora i, isto tako, sprječavanje takvog onečišćenja. Direktiva državama članicama nameće obvezu poduzimanja različitih mjera za postizanje tog cilja. U te obveze ulazi i određivanje područja koja se nalaze na teritoriju država članica i čije/i:

                           a)

                           površinske i/ili podzemne vode (članak 3. stavak 1.) sadrže ili bi mogle sadržavati više od 50 mg/l nitrata ukoliko se ne poduzmu mjere glede onečišćenja nitratima koje određuje direktiva, i

                           b)

                           prirodna slatkovodna jezera, estuariji, obalne i morske vode jesu ili mogu postati eutrofična ako se ne poduzmu mjere.

                     Navedena područja definirana su kao „područja osjetljiva na nitrate” ili PON.

               2.

               Komisija je provela tehničko ispitivanje određivanja PON-a od strane Helenske Republike u kontekstu direktive te na temelju tog ispitivanja zaključila da je potrebno proširiti određivanje PON-a kako bi zahtjevi iz direktive bili u potpunosti bili zadovoljeni.

               3.

               Iz podataka o koncentraciji nitrata koje je Helenska Republika podnijela Komisiji (na temelju članka 10. Direktive za razdoblje od 2004. do 2007. te za razdoblje od 2008. do 2011.) i isto tako na temelju podataka koji se odnose na srednje i najviše vrijednosti koncentracije nitrata u podzemnim vodama i u eutrofičnim površinskim vodama (tablice 3. i 4.), Komisija je identificirala devet područja koja je potrebno odrediti kao PON i/ili u odnosu na koje je potrebno proširiti trenutno određeno područje.

               4.

               Nakon što je provela ispitivanje u odnosu na svako pojedino područje, Komisija od Suda traži da utvrdi da je Helenska Republika, time što područja, čije je obilježje prisutnost podzemnih ili površinskih voda i koja su onečišćena ili su u opasnosti da budu onečišćena prekomjernom koncentracijom nitrata i/ili pojavom eutrofikacije, nije odredila kao „područja osjetljiva na nitrate” (PON), određivanje koje je bilo potrebno provesti na temelju raspoloživih podataka, povrijedila obveze koje ima na temelju članka 3. stavka 4. Direktive Vijeća 91/676/EEZ od 12. prosinca 1991. o zaštiti voda od onečišćenja uzrokovanog nitratima iz poljoprivrednih izvora.

               5.

               Osim toga, time što nije provela programe djelovanja predviđene člankom 5. iste direktive u roku od godine dana od određivanja predviđenih člankom 3. stavkom 4. Direktive, Helenska Republika je isto tako povrijedila odredbe članka 5. stavka 1. Direktive Vijeća 91/676/EEZ od 12. prosinca 1991. o zaštiti voda od onečišćenja uzrokovanog nitratima iz poljoprivrednih izvora.

      (1)  SL L 375, str. 1-8. (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 15., svezak 6., str. 6.)


title: Predmet C-329/14: Rješenje predsjednika Suda od 16. travnja 2015. – Europska komisija protiv Republike Finske

text:
               28.9.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 320/25

         Rješenje predsjednika Suda od 16. travnja 2015. – Europska komisija protiv Republike Finske
   (Predmet C-329/14) (1)

   (2015/C 320/36)
   Jezik postupka: finski
   Predsjednik Suda odredio je brisanje predmeta.

      (1)  SL C 292, 1. 9. 2014.


title: Predmet C-669/13 P: Rješenje Suda (šesto vijeće) od 21. listopada 2014. – Mundipharma GmbH protiv Ureda za usklađivanje na unutarnjem tržištu (žigovi i dizajni), AFT Pharmaceuticals Ltd (Žalba – Žig Zajednice – Uredba (EZ) br. 40/94 – Prijava za registraciju verbalnog žiga Maxigesic – Prigovor nositelja ranijeg verbalnog žiga OXYGESIC – Odbijanje registracije)

text:
               19.1.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 16/12

      Rješenje Suda (šesto vijeće) od 21. listopada 2014. – Mundipharma GmbH protiv Ureda za usklađivanje na unutarnjem tržištu (žigovi i dizajni), AFT Pharmaceuticals Ltd
      (Predmet C-669/13 P) (1)

      (Žalba - Žig Zajednice - Uredba (EZ) br. 40/94 - Prijava za registraciju verbalnog žiga Maxigesic - Prigovor nositelja ranijeg verbalnog žiga OXYGESIC - Odbijanje registracije)
      (2015/C 016/17)
      Jezik postupka: njemački

         Stranke

         Žalitelj: Mundipharma GmbH (zastupnik: F. Nielsen, Rechtsanwalt)

         Druge stranke u postupku: Ured za usklađivanje na unutarnjem tržištu (žigovi i dizajni) (zastupnik: D. Walicka, agent), AFT Pharmaceuticals Ltd (zastupnik: M. Nentwig, Rechtsanwalt)

         Izreka

                  1.

                  Žalba se odbija.

                  2.

                  Društvu Mundipharma GmbH nalaže se snošenje troškova.

         (1)  SL C 85, 22.3.2014.


title: Predmet C-236/14: Rješenje predsjednika Suda od 20. siječnja 2015. – Europska komisija protiv Irske, intervenijent: Ujedinjena Kraljevina Velike Britanije i Sjeverne Irske

text:
               4.5.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 146/32

         Rješenje predsjednika Suda od 20. siječnja 2015. – Europska komisija protiv Irske, intervenijent: Ujedinjena Kraljevina Velike Britanije i Sjeverne Irske
   (Predmet C-236/14) (1)

   (2015/C 146/42)
   Jezik postupka: engleski
   Predsjednik Suda odredio je brisanje predmeta.

      (1)  SL C 212, 7.7.2014.


title: Predmet C-193/17: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 13. travnja 2017. uputio Oberster Gerichtshof (Austrija) – Cresco Investigation GmbH protiv Markusa Achatzija

text:
               28.8.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 283/13

         Zahtjev za prethodnu odluku koji je 13. travnja 2017. uputio Oberster Gerichtshof (Austrija) – Cresco Investigation GmbH protiv Markusa Achatzija
   (Predmet C-193/17)
   (2017/C 283/18)
   Jezik postupka: njemački

      Sud koji je uputio zahtjev

   Oberster Gerichtshof

      Stranke glavnog postupka

      Podnositelj zahtjeva za reviziju: Cresco Investigation GmbH

      Druga stranka u revizijskom postupku: Markus Achatzi

      Prethodna pitanja

               1.

               Treba li pravo Unije, osobito članak 21. Povelje o temeljnim pravima u vezi s člankom 1. i člankom 2. stavkom 1. točkom (a) Direktive 2000/78/EZ (1), tumačiti na način da im se u sporu između radnika i poslodavca o privatnopravnom radnom odnosu protivi nacionalni propis na temelju kojega je Veliki petak blagdan samo za pripadnike evangeličkih crkava AB i HB, Starokatoličke crkve i Evangeličke-metodističke crkve uz pravo na neprekinuti odmor u trajanju od najmanje 24 sata te u slučaju obavljanja rada radnika unatoč blagdanu on uz naknadu plaće za neizvršeni rad zbog praznika ima i pravo na odgovarajuću naknadu za izvršeni rad, dok drugi radnici koji ne pripadaju tim crkvama nemaju to pravo?

               2.

               Treba li pravo Unije, osobito članak 21. Povelje o temeljnim pravima u vezi s člankom 2. stavkom 5. Direktive 2000/78/EZ, tumačiti na način da nacionalni propis naveden u prvom pitanju koji – s obzirom na cjelokupno stanovništvo i pripadnost većine Rimokatoličkoj crkvi – dodjeljuje prava samo relativno maloj skupini pripadnika određenih (drugih) crkava, nije doveden u pitanje ovom direktivom jer se radi o mjeri koja je u demokratskom društvu nužna za zaštitu prava i sloboda drugih, posebno prava na slobodu vjeroispovijedi.

               3.

               Treba li pravo Unije, osobito članak 21. Povelje o temeljnim pravima u vezi s člankom 7. stavkom 1. Direktive 2000/78/EZ, tumačiti na način da nacionalni propis naveden u prvom pitanju predstavlja pozitivnu i specifičnu mjeru u korist pripadnika crkava navedenih u prvom pitanju kako bi se zajamčila njihova potpuna jednakost u profesionalnom životu te kako bi se spriječilo ili izjednačilo neravnopravan položaj tih pripadnika na vjerskoj osnovi, ako se njima time dodjeljuje isto pravo na vjeroispovijed tijekom radnog vremena na blagdan koji je od velikog značaja za tu vjeru, kao što inače za većinu radnika postoji prema drugom nacionalnom propisu time što su blagdani vjere u koju se svrstava većina radnika, općenito neradni dani?
               U slučaju potvrde diskriminacije u smislu članka 2. stavka 2. točke (a) Direktive 2000/78/EZ:

               4.

               Treba li pravo Unije, osobito članak 21. Povelje o temeljnim pravima u vezi s člankom 1. i člankom 2. stavkom 2. točkom (a) i člankom 7. stavkom 1. Direktive 200/78/EZ, tumačiti na način da privatni poslodavac, dokle god zakonodavac ne uvede nediskriminacijski pravni sustav, mora svim radnicima neovisno o njihovoj vjerskoj pripadnosti odobriti prava vezana uz Veliki petak navedena u prvom pitanju, ili nacionalni propis naveden u prvom pitanju mora ostati u cijelosti neprimijenjen tako da se prava na Veliki petak navedena u prvom pitanju ne priznaju niti jednom radniku?

      (1)  Direktiva Vijeća 2000/78/EZ od 27. studenoga 2000. o uspostavi općeg okvira za jednako postupanje pri zapošljavanju i obavljanju zanimanja, (SL L 303, str. 16.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 5., svezak 1., str. 69.)


title: Predmet F-9/12 RENV: Presuda Službeničkog suda (sudac pojedinac) od 21. srpnja 2016. – CC protiv Parlamenta (Javna služba — Vraćanje predmeta Službeničkom sudu na ponovno suđenje nakon ukidanja — Tužba za naknadu štete — Izvanugovorna odgovornost — Pogreške počinjene prilikom postupanja s popisom prikladnih kandidata — Otvoreni natječaj — Obavijest o natječaju EUR/A/151/98 — Jednako postupanje — Mjere izvršenja presude [povjerljivo] — Istraga Europskog ombudsmana)

text:
               3.10.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 364/29

      Presuda Službeničkog suda (sudac pojedinac) od 21. srpnja 2016. – CC protiv Parlamenta
      (Predmet F-9/12 RENV) (1)

      ((Javna služba - Vraćanje predmeta Službeničkom sudu na ponovno suđenje nakon ukidanja - Tužba za naknadu štete - Izvanugovorna odgovornost - Pogreške počinjene prilikom postupanja s popisom prikladnih kandidata - Otvoreni natječaj - Obavijest o natječaju EUR/A/151/98 - Jednako postupanje - Mjere izvršenja presude [povjerljivo] - Istraga Europskog ombudsmana))
      (2016/C 364/32)
      Jezik postupka: francuski

         Stranke

         Tužitelj: CC (zastupnik: G. Maximini, odvjetnik)

         Tuženik: Europski parlament (zastupnici: M. Ecker i E. Despotopoulou, agenti)

         Predmet

      Zahtjev da se Europskom parlamentu naloži da naknadi imovinsku i neimovinsku štetu koju je tužitelj pretrpio zbog pogrešaka počinjenih prilikom postupanja sa svojim popisom uspješnih kandidata.

         Izreka presude

                  1.

                  Nalaže se Europskom parlamentu da CC-u plati iznos od 12 000 eura.

                  2.

                  U preostalom dijelu tužba se odbija.

                  3.

                  Europski parlament snosi vlastite troškove i nalaže mu se snošenje troškova CC-a u predmetima F-9/12, T-457/13 P i F-9/12 RENV.

         (1)  Povjerljivi podaci su izostavljeni.


title: Predmet F-122/13: Rješenje Službeničkog suda (treće vijeće) od 10. rujna 2014. – Carneiro protiv Europola (Javna služba — Osoblje Europola — Neobnavljanje ugovora na određeno vrijeme — Preoblikovanje ugovora na određeno vrijeme u ugovor na neodređeno vrijeme — Tužba koja je djelomično očito nedopuštena, a djelomično očito pravno neutemeljena)

text:
               17.11.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 409/66

         Rješenje Službeničkog suda (treće vijeće) od 10. rujna 2014. – Carneiro protiv Europola
   (Predmet F-122/13) (1)

   ((Javna služba - Osoblje Europola - Neobnavljanje ugovora na određeno vrijeme - Preoblikovanje ugovora na određeno vrijeme u ugovor na neodređeno vrijeme - Tužba koja je djelomično očito nedopuštena, a djelomično očito pravno neutemeljena))
   2014/C 409/89
   Jezik postupka: francuski

      Stranke

      Tužitelj: Maria José Carneiro (Bruxelles, Belgija) (zastupnici: J. Kempeners i M. Itani, odvjetnici)

      Tuženik: Europski policijski ured (zastupnici: D. Neumann i J. Arnould, agenti)

      Predmet

   Zahtjev za poništenje odluke Europola da ne produlji ugovor s tužiteljicom na neodređeno vrijeme i zahtjev da se Europolu naloži isplata razlike između plaće koju je ona mogla nastaviti primati od Europola i svih drugih naknada koje je stvarno primila.

      Izreka rješenja

               1.

               Tužba se odbija kao djelomično očito nedopuštena i djelomično očito pravno neutemeljena.

               2.

               M. Carneiro snosi vlastite troškove i nalaže joj se snošenje troškova Europskog policijskog ureda.

      (1)  SL C 52, 22.2.2014., str. 53.


title: Predmet T-537/08: Presuda Općeg suda od 13. rujna 2013. — Cixi Jiangnan Chemical Fiber i dr. protiv Vijeća ( „Damping — Uvoz poliesterskih rezanih vlakana podrijetlom iz Kine — Zadržavanje antidampinških pristojba nakon parcijalne privremene revizije — Tužba za poništenje — Izravan i osobni interes — Dopuštenost — Jednako postupanje i nediskriminacija — Članak 9. stavak 5. i članak 21. stavak 1. Uredbe (EZ) br. 384/96 (sada članak 9. stavak 5. i članak 21. stavak 1. Uredbe (EZ) br. 1225/2009)” )

text:
               26.10.2013

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 313/17

         Presuda Općeg suda od 13. rujna 2013. — Cixi Jiangnan Chemical Fiber i dr. protiv Vijeća
   (Predmet T-537/08) (1)

   (Damping - Uvoz poliesterskih rezanih vlakana podrijetlom iz Kine - Zadržavanje antidampinških pristojba nakon parcijalne privremene revizije - Tužba za poništenje - Izravan i osobni interes - Dopuštenost - Jednako postupanje i nediskriminacija - Članak 9. stavak 5. i članak 21. stavak 1. Uredbe (EZ) br. 384/96 (sada članak 9. stavak 5. i članak 21. stavak 1. Uredbe (EZ) br. 1225/2009))
   2013/C 313/31
   Jezik postupka: engleski

      Stranke

      Tužitelji: Cixi Jiangnan Chemical Fiber Co. Ltd (Cixi, Kina), Cixi Santai Chemical Fiber Co. Ltd (Cixi), Cixi Sansheng Chemical Fiber Co. Ltd (Cixi), Jiangyin Changlong Chemical Fibre Co. Ltd (Jiangyin, Kina), NingBo Dafa Chemical Fiber Co. Ltd (Cixi); Xiake Color Spinning Co. Ltd (Jiangyin), Zhejiang Waysun Chemical Fiber Co. Ltd (Cixi); et Zhejiang Anshun Pettechs Fibre Co. Ltd (Fuyang, Kina) (zastupnici: prvotno J.-F. Bellis, odvjetnik, G. Vallera, barrister, zatim J.-F. Bellis, A. Scalini i F. Di Gianni, odvjetnici)

      Tuženik: Vijeće Europske unije (zastupnici: J.-P. Hix i B. Driessen, agenti, prvotno uz asistenciju G. Berrischa i G. Wolfa, odvjetnikâ, zatim G. Berrischa)

      Intervenijent koji podržava tuženika: Europska komisija (zastupnici: prvotno M. França i H. van Vliet, zatim M. França i J.-F. Brakeland, agenti)

      Predmet

   Zahtjev za poništenje Uredbe Vijeća (EZ) br. 893/2008 od 10. rujna 2008. o zadržavanju antidampinških pristojbi na uvoz poliesterskih rezanih vlakana podrijetlom iz Bjelarusa, Kine, Saudijske Arabije i Koreje nakon parcijalne privremene revizije u skladu s člankom 11. stavkom 3. Uredbe (EZ) br. 384/96 (SL L 247, str. 1.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 11., svezak 32., str. 146.) u dijelu koji se odnosi na tužitelje.

      Izreka

               1.

               U odnosu na Cixi Santai Chemical Fiber Co. Ltd, Cixi Sansheng Chemical Fiber Co. Ltd, NingBo Dafa Chemical Fiber Co. Ltd, Zhejiang Waysun Chemical Fiber Co. Ltd i Zhejiang Anshun Pettechs Fibre Co. Ltd tužba se odbacuje kao nedopuštena.

               2.

               U odnosu na Cixi Jiangnan Chemical Fiber Co. Ltd, Jiangyin Changlong Chemical Fibre Co. Ltd i Xiake Color Spinning Co. Ltd tužba se odbija kao neosnovana.

               3.

               Cixi Jiangnan Chemical Fiber, Cixi Santai Chemical Fiber, Cixi Sansheng Chemical Fiber, Jiangyin Changlong Chemical Fibre, NingBo Dafa Chemical Fiber, Xiake Color Spinning, Zhejiang Waysun Chemical Fiber i Zhejiang Anshun Pettechs Fibre će snositi svoje troškove kao i troškove Vijeća Europske unije.

               4.

               Europska komisija će snositi svoje troškove.

      (1)  SL C 55, 7.3.2009.


title: Predmet T-369/15: Tužba podnesena 10. srpnja 2015. – Hernández Zamora protiv OHIM-a – Rosen Tantau (Paloma)

text:
               28.9.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 320/33

         Tužba podnesena 10. srpnja 2015. – Hernández Zamora protiv OHIM-a – Rosen Tantau (Paloma)
   (Predmet T-369/15)
   (2015/C 320/50)
   Jezik na kojem je tužba podnesena: španjolski

      Stranke

      Tužitelj: Hernández Zamora, SA (Murcia, Španjolska) (zastupnik: J. L. Rivas Zurdo, odvjetnik)

      Tuženik: Ured za usklađivanje na unutarnjem tržištu (žigovi i dizajni) (OHIM)

      Druga stranka u postupku pred žalbenim vijećem: Rosen Tantau KG (Uetersen, Njemačka)

      Podaci o postupku pred OHIM-om

      Podnositelj prijave: druga stranka u postupku pred žalbenim vijećem

      Predmetni sporni žig: verbalni žig Zajednice „Paloma” – prijava za registraciju br. 11 638 971

      Postupak pred OHIM-om: postupak povodom prigovora

      Pobijana odluka: odluka drugog žalbenog vijeća OHIM-a od 21. travnja 2015. u predmetu R 1697/2014-2

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

               —

               poništi pobijanu odluku;

               —

               naloži snošenje troškova stranci ili strankama koje se protive ovoj tužbi.

      Tužbeni razlog

               —

               povreda članka 8. stavka 1. točke (b) Uredbe br. 207/2009.


title: Predmet C-208/16 P: Žalba koju je 14. travnja 2016. podnijela Savezna Republika Njemačka protiv presude Općeg suda (deveto vijeće) od 4. veljače 2016. u predmetu T-287/11, Heitkamp BauHolding GmbH protiv Europske komisije

text:
               13.6.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 211/38

      Žalba koju je 14. travnja 2016. podnijela Savezna Republika Njemačka protiv presude Općeg suda (deveto vijeće) od 4. veljače 2016. u predmetu T-287/11, Heitkamp BauHolding GmbH protiv Europske komisije
      (Predmet C-208/16 P)
      (2016/C 211/49)
      Jezik postupka: njemački

         Stranke

         Žalitelj: Savezna Republika Njemačka (zastupnici: T. Henze i R. Kanitz, agenti)

         Druge stranke u postupku: Heitkamp BauHolding GmbH, Europska komisija

         Žalbeni zahtjev

      Žalitelj od Suda zahtijeva da:

                  —

                  ukine presudu Općeg suda Europske unije od 4. veljače 2016. u predmetu T-287/11, u dijelu u kojem je tom presudom tužba odbijena kao neosnovana,

                  —

                  u skladu s člankom 61. stavkom 1 Statuta Suda Europske unije poništi Odluku Komisije od 26. siječnja 2011., C (2011)275 final u postupku „državna potpora C 7/2010 – KStG, sanacijska klauzula” (sanacijska klauzula propisana Zakonom o porezu na dobit),

                  —

                  Komisiji naloži snošenje troškova postupka pred Općim sudom i Sudom.

         Žalbeni razlozi i glavni argumenti

      U prilog žalbi žalitelj ističe jedan žalbeni razlog.
      Žalitelj smatra da je povrijeđen članak 107. stavak 1. UFEU-a. Opći sud nije uzeo u obzir činjenicu da članak 8.c stavak 1.a KStG-a (Zakon o porezu na dobit), tzv. sanacijska klauzula, nije selektivna:

                  —

                  Tzv. sanacijska klauzula nije prima facie selektivna jer nema odstupanja od mjerodavnog referentnog okvira i jer je riječ o općoj mjeri koja može koristiti svakom poduzetniku na području države članice.

                  —

                  Tzv. sanacijska klauzula opravdana je prirodom i općom strukturom poreznog sustava. Sanacijska klauzula opravdana je, kao prvo – načelom oporezivanja prema gospodarskim mogućnostima, kao drugo – suzbijanjem zlouporaba, i to sprečavanjem prijevarnih shema i kao treće – objektivnim razlikama između štetnog stjecanja udjela i stjecanja udjela radi sanacije.


title: Predmet C-339/16 P: Žalba koju je 16. lipnja 2016. podnijela Portugalska Republika protiv rješenja Općeg suda (osmo vijeće) od 19. travnja 2016. u predmetu T-556/15, Portugal protiv Komisije

text:
               5.9.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 326/13

         Žalba koju je 16. lipnja 2016. podnijela Portugalska Republika protiv rješenja Općeg suda (osmo vijeće) od 19. travnja 2016. u predmetu T-556/15, Portugal protiv Komisije
   (Predmet C-339/16 P)
   (2016/C 326/23)
   Jezik postupka: portugalski

      Stranke

      Žalitelj: Portugalska Republika (zastupnici: L. Inez Fernandes, M. Figueiredo, P. Estêvão i J. Saraiva de Almeida, agenti)

      Druga stranka u postupku: Europska komisija

      Žalbeni zahtjev

   Žalitelj od Suda zahtijeva da:

               —

               ukine pobijano rješenje u dijelu u kojem je njime Opći sud prihvatio prigovor nedopuštenosti koji je istaknula Komisija u predmetnom slučaju;

               —

               utvrdi da je tužba protiv sporne odluke valjano podnesena u roku iz članka 263. UFEU-a

               —

               naloži Europskoj komisiji snošenje svih troškova.

      Žalbeni razlozi i glavni argumenti

   Portugalska Republika smatra da je odluka nevaljana zbog sljedećih razloga:

      A – Prvi žalbeni razlog – Računanje roka za pobijanje odluke od 20. srpnja 2015.

      Prvi dio

   Povreda članka 263. UFEU-a.

      Drugi dio

   Računanje roka za pobijanje pobijane oduke od dostave konačne odluke 20. srpnja 2015.

      B – Drugi žalbeni razlog – Računanje roka za pobijanje od objave sporne odluke u Službenom listu.

      Prvi dio

   Tekst članka 263. stavka 6. UFEU-a.

      Drugi dio

   Postojanje ustaljene prakse objave odluka takve vrste i istovjetnih pravnih presedana.

      C – Treći žalbeni razlog – Opći sud počinio je pogrešku koja se tiče prava time što nije dao prednost tumačenju koje ne podrazumijeva prekluziju.


title: Predmet T-292/10: Rješenje Općeg suda od 16. srpnja 2014. – Monty Program protiv Komisije

text:
               22.9.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 329/24

         Rješenje Općeg suda od 16. srpnja 2014. – Monty Program protiv Komisije
   (Predmet T-292/10) (1)

   2014/C 329/34
   Jezik postupka: engleski
   Predsjednik četvrtog vijeća odredio je brisanje predmeta.

      (1)  SL C 260, 25.9.2010.


title: Predmet T-729/15 R: Rješenje predsjednika Općeg suda od 20. srpnja 2016. – MSD Animal Health Innovation et Intervet international protiv EMA-e („Privremena pravna zaštita — Pristup dokumentima — Uredba (EZ) br. 1049/2001 — Dokumenti u EMA-inu posjedu koji se odnose na podatke koje je određeni poduzetnik podnio u okviru zahtjeva za izdavanje odobrenja za stavljanje lijeka u promet — Odluka kojom se trećima odobrava pristup dokumentima — Zahtjev za suspenziju primjene — Hitnost — Fumus boni iuris — Odvagivanje interesa”)

text:
               12.9.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 335/48

         Rješenje predsjednika Općeg suda od 20. srpnja 2016. – MSD Animal Health Innovation et Intervet international protiv EMA-e
   (Predmet T-729/15 R)
   ((„Privremena pravna zaštita - Pristup dokumentima - Uredba (EZ) br. 1049/2001 - Dokumenti u EMA-inu posjedu koji se odnose na podatke koje je određeni poduzetnik podnio u okviru zahtjeva za izdavanje odobrenja za stavljanje lijeka u promet - Odluka kojom se trećima odobrava pristup dokumentima - Zahtjev za suspenziju primjene - Hitnost - Fumus boni iuris - Odvagivanje interesa”))
   (2016/C 335/63)
   Jezik postupka: engleski

      Stranke

      Tužitelji: MSD Animal Health Innovation GmbH (Schwabenheim, Njemačka) i Intervet international BV (Boxmeer, Nizozemska) (zastupnici: P. Bogaert, odvjetnik, B. Kelly i H. Billson, solicitors, J. Stratford, QC, i C. Thomas, barrister)

      Tuženik: Europska agencija za lijekove (zastupnici: T. Jabłoński, N. Rampal Olmedo, A. Spina, A. Rusanov i S. Marino, agenti)

      Predmet

   Zahtjev na temelju članaka 278. i 279. UFEU-a radi, u biti, suspenzije primjene odluke EMA/785809/2015 EMA-e od 25. studenog 2015. kojom se trećoj osobi, na temelju Uredbe (EZ) br. 1049/2001 Europskog parlamenta i Vijeća od 30. svibnja 2001. o javnom pristupu dokumentima Europskog parlamenta, Vijeća i Komisije (SL 2001, L 145, str. 43.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 1., svezak 16., str. 70.), odobrava pristup određenim dokumentima koji sadrže podatke podnesene u okviru zahtjeva za izdavanje odobrenja za stavljanje u promet veterinarskog lijeka Bravecto.

      Izreka

               1.

               Suspendira se primjena odluke EMA/785809/2015 Europske agencije za lijekove od 25. studenog 2015. kojom se trećoj osobi, na temelju Uredbe (EZ) br. 1049/2001 Europskog parlamenta i Vijeća od 30. svibnja 2001. o javnom pristupu dokumentima Europskog parlamenta, Vijeća i Komisije odobrava pristup izvješćima o toksikološkim ispitivanjima C 45151/28-dnevno ispitivanje dermalne toksičnosti (6-satni poluzatvoreni nanos) na Wistar štakorima, C 45162/28-dnevno ispitivanje oralne toksičnosti (prisilno tovljenje) na Wistar štakora i C 88913/28-dnevno ispitivanje dermalne toksičnosti (6-satni poluzatvoreni nanos) na Wistar štakorima.

               2.

               Nalaže se EMA-i da se suzdrži od otkrivanja dvaju izvješća navedenih u točki 1.

               3.

               O troškovima će se odlučiti naknadno.