title: Predmet C-268/13: Presuda Suda (treće vijeće) od 9. listopada 2014. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Tribunalul Sibiu – Rumunjska) – Elena Petru protiv Casa Judeţeană de Asigurări de Sănătate Sibiu, Casa Naţională de Asigurări de Sănătate (Zahtjev za prethodnu odluku — Socijalna sigurnost — Uredba (EEZ) br. 1408/71 — Članak 22. stavak 2. drugi podstavak — Zdravstveno osiguranje — Bolničko liječenje koje se poduzima u drugoj državi članici — Odbijanje prethodne suglasnosti — Nedostatak lijekova i osnovnih medicinskih zaliha)

text:
               8.12.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 439/5

         Presuda Suda (treće vijeće) od 9. listopada 2014. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Tribunalul Sibiu – Rumunjska) – Elena Petru protiv Casa Judeţeană de Asigurări de Sănătate Sibiu, Casa Naţională de Asigurări de Sănătate
   (Predmet C-268/13) (1)

   ((Zahtjev za prethodnu odluku - Socijalna sigurnost - Uredba (EEZ) br. 1408/71 - Članak 22. stavak 2. drugi podstavak - Zdravstveno osiguranje - Bolničko liječenje koje se poduzima u drugoj državi članici - Odbijanje prethodne suglasnosti - Nedostatak lijekova i osnovnih medicinskih zaliha))
   (2014/C 439/07)
   Jezik postupka: rumunjski

      Sud koji je uputio zahtjev

   Tribunalul Sibiu

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelj: Elena Petru

      Tuženici: Casa Judeţeană de Asigurări de Sănătate Sibiu, Casa Naţională de Asigurări de Sănătate

      Izreka

   Članak 22. stavak 2. drugi podstavak Uredbe Vijeća (EEZ) br. 1408/71 o primjeni sustava socijalne sigurnosti na zaposlene osobe, samozaposlene osobe i članove njihovih obitelji koji se kreću unutar Zajednice, u verziji izmijenjenoj i ažuriranoj Uredbom Vijeća (EZ) br. 118/97 od 2. prosinca 1996., kako je izmijenjena Uredbom (EZ) br. 592/2008 Europskog parlamenta i Vijeća od 17. lipnja 2008., treba tumačiti u smislu da suglasnost koja je potrebna na temelju stavka 1. točke (c) podtočke i. tog članka ne može biti odbijena ako se bolničko liječenje o kojem je riječ ne može pravodobno pružiti u državi članici boravišta osiguranika. Ta se nemogućnost mora ocijeniti na razini svih bolničkih ustanova te države članice koje mogu poduzeti spomenuto liječenje i s obzirom na razdoblje u kojem se to liječenje može pravodobno primiti.

      (1)  SL C 207, 20.7.2013.


title: Predmet C-329/13: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 17. lipnja 2013. podnio Unabhängiger Verwaltungssenat Wien (Austrija) — Ferdinand Stefan

text:
               21.9.2013

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 274/2

         Zahtjev za prethodnu odluku koji je 17. lipnja 2013. podnio Unabhängiger Verwaltungssenat Wien (Austrija) — Ferdinand Stefan
   (Predmet C-329/13)
   2013/C 274/04

   Predmetni postupak pokrenut je prije 1. srpnja 2013., datuma pristupanja Republike Hrvatske Europskoj uniji


title: Predmet C-203/14: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 23. travnja 2014. uputio Tribunal Català de Contractes del Sector Públic (Španjolska) – Consorci Sanitari del Maresme protiv Corporació de Salut del Maresme i la Selva

text:
               21.7.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 235/5

         Zahtjev za prethodnu odluku koji je 23. travnja 2014. uputio Tribunal Català de Contractes del Sector Públic (Španjolska) – Consorci Sanitari del Maresme protiv Corporació de Salut del Maresme i la Selva
   (Predmet C-203/14)
   2014/C 235/07
   Jezik postupka: španjolski

      Sud koji je uputio zahtjev

   Tribunal Català de Contractes del Sector Públic

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelj: Consorci Sanitari del Maresme

      Tuženik: Corporació de Salut del Maresme i la Selva

      Prethodna pitanja

               1.

               Treba li sukladno Direktivi 2004/18/EZ (1) od 31. ožujka 2004. o usklađivanju postupaka za sklapanje ugovora o javnim radovima, ugovora o javnoj nabavi robe te ugovora o javnim uslugama tijela javne uprave smatrati javnim subjektima?

               2.

               U slučaju potvrdnog odgovora, treba li sukladno Direktivi 2004/18/EZ od 31. ožujka 2004. tijela javne uprave smatrati gospodarskim subjektima koji, prema tome, mogu sudjelovati u javnim nadmetanjima?

               3.

               U slučaju potvrdnog ugovora, mogu li i moraju li tijela javne uprave sukladno Direktivi 2004/18/EZ od 31. ožujka 2004. biti uvrštena u službene popise poduzetnika, dobavljača odnosno pružatelja usluga koji su ovlašteni odnosno čije su certificiranje prihvatila javna ili privatna certifikacijskih tijela, što je u španjolskom pravu poznato kao sustav razvrstavanja poslovnih subjekata?

               4.

               Je li sukladno Direktivi 2004/18/EZ od 31. ožujka 2004. došlo do njenog pogrešnog prenošenja u španjolsko nacionalno pravo Kraljevskim zakonodavnim dekretom 3/2011 od 14. studenoga kojim je usvojen pročišćeni tekst Zakona o javnoj nabavi i, ako je odgovor potvrdan, je li španjolski zakonodavac člancima 62. i 65. Kraljevskog zakonodavnog dekreta 3/2001 od 14. studenoga tijelima javne uprave ograničio pristup registrima poslovnih subjekata?

               5.

               U slučaju da tijela javne uprave mogu sudjelovati u javnim nadmetanjima, ali ne mogu biti razvrstana kao poslovni subjekti – sukladno Direktivi 2004/18/EZ od 31. ožujka 2004. – kojim sredstvima mogu dokazati svoju sposobnost za sklapanje ugovora?

      (1)  (SL L 134, str. 114.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 6., svezak 1., str. 156.)


title: Predmet C-496/13 P: Rješenje Suda (sedmo vijeće) od 22. siječnja 2015. – GRE Grand River Enterprises Deutschland GmbH protiv Ureda za usklađivanje na unutarnjem tržištu (žigovi i dizajni) (OHIM), Villiger Söhne GmbH (Žalba — Žig zajednice — Uredba (EZ) br. 40/94 — Članak 8. stavak 1. točka (b) — Figurativni žig u bojama koji sadrži verbalne elemente „LIBERTE brunes” na plavoj podlozi — Prigovor nositelja verbalnog žiga Zajednice i fugurativnog žiga Zajednice „La LIBERTAD” — Odbijanje)

text:
               4.5.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 146/7

         Rješenje Suda (sedmo vijeće) od 22. siječnja 2015. – GRE Grand River Enterprises Deutschland GmbH protiv Ureda za usklađivanje na unutarnjem tržištu (žigovi i dizajni) (OHIM), Villiger Söhne GmbH
   (Predmet C-496/13 P) (1)

   ((Žalba - Žig zajednice - Uredba (EZ) br. 40/94 - Članak 8. stavak 1. točka (b) - Figurativni žig u bojama koji sadrži verbalne elemente „LIBERTE brunes” na plavoj podlozi - Prigovor nositelja verbalnog žiga Zajednice i fugurativnog žiga Zajednice „La LIBERTAD” - Odbijanje))
   (2015/C 146/10)
   Jezik postupka: njemački

      Stranke

      Žalitelj: GRE Grand River Enterprises Deutschland GmbH (zastupnici: I. Memmler i S. Schulz, Rechtsanwältinnen)

      Druge stranke u postupku: Ured za usklađivanje na unutarnjem tržištu (žigovi i dizajni) (OHIM) (zastupnik: D. Walicka, agent), Villiger Söhne GmbH (zastupnik: H. MacKenzie, Rechtsanwältin)

      Izreka

               1.

               Žalba se odbija.

               2.

               Društvu GRE Grand River Enterprises Deutschland GmbH nalaže se snošenje troškova.

      (1)  SL C 313, 26.10.2013.


title: Predmet T-11/14: Tužba podnesena 3. siječnja 2014. – Grundig Multimedia protiv OHIM-a (Pianissimo)

text:
               5.5.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 135/41

         Tužba podnesena 3. siječnja 2014. – Grundig Multimedia protiv OHIM-a (Pianissimo)
   (Predmet T-11/14)
   2014/C 135/53
   Jezik na kojem je tužba podnesena: engleski

      Stranke

      Tužitelj: Grundig Multimedia AG (Stansstad, Švicarska) (zastupnik: S. Walter, odvjetnik)

      Tuženik: Ured za usklađivanje na unutarnjem tržištu (žigovi i dizajni)

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

               —

               poništi odluku četvrtog žalbenog vijeća Ureda za usklađivanje na unutarnjem tržištu (žigovi i dizajni) od 5. studenoga 2013. u predmetu R 441/2013-4;

               —

               naloži tuženiku snošenje troškova postupka, uključujući i one nastale pred OHIM-om.

      Tužbeni razlozi i glavni argumenti

      Predmetni žig Zajednice: verbalni žig „Pianissimo” za proizvode u razredu 7 – prijava žiga Zajednice br. 11 102 266

      Odluka ispitivača: odbijanje prijavljenog žiga

      Odluka žalbenog vijeća: odbijanje žalbe

      Tužbeni razlozi: povreda članka 7. stavka 1. točke (b) i članka 7. stavka 2. Uredbe Vijeća (EZ) br. 207/2009 od 26.veljače 2009. o žigu Zajednice.


title: Spojeni predmeti C-293/12 i C-594/12: Presuda Suda (veliko vijeće) od 8. travnja 2014 . (zahtjev za prethodnu odluku koji su uputili High Court of Ireland, Verfassungsgerichtshof – Irska, Austrija) – Digital Rights Ireland Ltd (C-293/12), Kärntner Landesregierung, Michael Seitlinger, Christof Tschohl i dr. (C-594/12) protiv Minister for Communications, Marine and Natural Resources, Minister for Justice, Equality and Law Reform, The Commissioner of the Garda Síochána, Ireland and the Attorney General (Elektroničke komunikacije — Direktiva 2006/24/EZ — Javno dostupne elektroničke komunikacijske usluge ili javne komunikacijske mreže — Zadržavanje podataka dobivenih ili obrađenih u vezi s pružanjem takvih usluga — Valjanost — Članci 7., 8. i 11. Povelje Europske unije o temeljnim pravima)

text:
               10.6.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 175/6

         Presuda Suda (veliko vijeće) od 8. travnja 2014. (zahtjev za prethodnu odluku koji su uputili High Court of Ireland, Verfassungsgerichtshof – Irska, Austrija) – Digital Rights Ireland Ltd (C-293/12), Kärntner Landesregierung, Michael Seitlinger, Christof Tschohl i dr. (C-594/12) protiv Minister for Communications, Marine and Natural Resources, Minister for Justice, Equality and Law Reform, The Commissioner of the Garda Síochána, Ireland and the Attorney General
   (Spojeni predmeti C-293/12 i C-594/12) (1)

   ((Elektroničke komunikacije - Direktiva 2006/24/EZ - Javno dostupne elektroničke komunikacijske usluge ili javne komunikacijske mreže - Zadržavanje podataka dobivenih ili obrađenih u vezi s pružanjem takvih usluga - Valjanost - Članci 7., 8. i 11. Povelje Europske unije o temeljnim pravima))
   2014/C 175/07
   Jezici postupka: engleski i njemački

      Sudovi koji su uputili zahtjeve

   High Court of Ireland, Verfassungsgerichtshof

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelji: Digital Rights Ireland Ltd (C-293/12), Kärntner Landesregierung, Michael Seitlinger, Christof Tschohl i dr. (C-594/12)

      Tuženici: Minister for Communications, Marine and Natural Resources, Minister for Justice, Equality and Law Reform, The Commissioner of the Garda Síochána, Ireland and the Attorney General

      uz sudjelovanje: Irish Human Rights Commission

      Predmet

   (Predmet C-293/12)
   Zahtjev za prethodnu odluku – High Court of Ireland, Verfassungsgerichtshof – Tumačenje članaka 3., 4. i 6. Direktive 2006/24/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 15. ožujka 2006. o zadržavanju podataka dobivenih ili obrađenih u vezi s pružanjem javno dostupnih elektroničkih komunikacijskih usluga ili javnih komunikacijskih mreža i o izmjeni Direktive 2002/58/EZ (SL L 105, str. 54.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 13., svezak 50., str. 30.) – Ograničenje pravâ tužitelja u području mobilne telefonije – Usklađenost s člankom 5. stavkom 4. i člankom 21. UFEU-a – Usklađenost s člancima 7., 8., 10. i 41. Povelje Europske unije o temeljnim pravima
   (Predmet C-594/12)
   Zahtjev za prethodnu odluku – Verfassungsgerichtshof – Valjanost članaka 3. do 9. Direktive 2006/24/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 15. ožujka 2006. o zadržavanju podataka dobivenih ili obrađenih u vezi s pružanjem javno dostupnih elektroničkih komunikacijskih usluga ili javnih komunikacijskih mreža i o izmjeni Direktive 2002/58/EZ (SL L 105, str. 54.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 13., svezak 50., str. 30.) u vezi s člancima 7., 9. i 11. Povelje Europske unije o temeljnim pravima – Tumačenje Povelje Europske unije o temeljnim pravima i posebno njezinih članaka 7., 8., 52. i 53. i Direktive 95/46/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 24. listopada 1995. o zaštiti pojedinaca u vezi s obradom osobnih podataka i o slobodnom protoku takvih podataka (SL L 281, str. 31.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 13., svezak 7., str. 88.) kao i Uredbe (EZ) br. 45/2001 Europskog parlamenta i Vijeća od 18. prosinca 2000. o zaštiti pojedinaca u vezi s obradom osobnih podataka u institucijama i tijelima Zajednice i o slobodnom kretanju takvih podataka (SL 2001, L 8, str. 1.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 13., svezak 34., str. 6.) – Ustavna tužba o mogućoj neustavnosti određenih odredaba saveznog zakona o telekomunikacijama kojim se prenosi Direktiva 2006/24/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 15. ožujka 2006. o zadržavanju podataka dobivenih ili obrađenih u vezi s pružanjem javno dostupnih elektroničkih komunikacijskih usluga ili javnih komunikacijskih mreža

      Izreka

   Direktiva 2006/24/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 15. ožujka 2006. o zadržavanju podataka dobivenih ili obrađenih u vezi s pružanjem javno dostupnih elektroničkih komunikacijskih usluga ili javnih komunikacijskih mreža i o izmjeni Direktive 2002/58/EZ je nevaljana.

      (1)  SL C 258, 25.8.2012.

      SL C 79, 16.3.2013.


title: Predmet T-678/16 P: Presuda Općeg suda od 12. rujna 2017. – Siragusa protiv Vijeća („Žalba — Javna služba — Dužnosnici — Prestanak službe — Zahtjev za umirovljenje — Izmjena odredbi Pravilnika nakon podnošenja zahtjeva — Povlačenje ranije odluke — Pravna kvalifikacija pobijane odluke”)

text:
               23.10.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 357/12

         Presuda Općeg suda od 12. rujna 2017. – Siragusa protiv Vijeća
   (Predmet T-678/16 P) (1)

   ((„Žalba - Javna služba - Dužnosnici - Prestanak službe - Zahtjev za umirovljenje - Izmjena odredbi Pravilnika nakon podnošenja zahtjeva - Povlačenje ranije odluke - Pravna kvalifikacija pobijane odluke”))
   (2017/C 357/15)
   Jezik postupka: francuski

      Stranke

      Žalitelj: Sergio Siragusa (Bruxelles, Belgija) (zastupnici: T. Bontinck i A. Guillerme, odvjetnici)

      Druge stranke u postupku: Vijeće Europske unije (zastupnici: M. Bauer i M. Veiga, agenti) i Europski parlament (zastupnici: M. Dean i D. Nessaf, agenti)

      Predmet

   Žalba protiv rješenja Službeničkog suda Europske unije (prvo vijeće) od 13. srpnja 2016., Siragusa/Vijeće (F-124/15, EU:F:2016:147), kojom se zahtjeva ukidanje tog rješenja.

      Izreka

               1.

               Ukida se rješenje Službeničkog suda Europske unije (prvo vijeće) od 13. srpnja 2016., Siragusa/Vijeće (F-124/15).

               2.

               Predmet se vraća vijeću Općeg suda koje nije odlučivalo o ovoj žalbi.

               3.

               O troškovima će se odlučiti naknadno.

      (1)  SL C 419, 14. 11. 2016.


title: Predmet C-238/12 P: Presuda Suda (prvo vijeće) od 30. travnja 2014. – FLSmidth & Co. A/S protiv Europske komisije (Žalba — Tržišno natjecanje — Zabranjeni sporazumi — Sektor industrijskih plastičnih vreća — Odluka koja utvrđuje povredu članka 81. UEZ-a — Neograničena nadležnost Općeg suda — Obveza obrazlaganja — Pripisivanje društvu majci protupravnog ponašanja društva kćeri — Odgovornost društva majke za plaćanje novčane kazne izrečene društvu kćeri — Proporcionalnost — Postupak pred Općim sudom — Razumni rok za suđenje)

text:
               24.6.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 194/2

         Presuda Suda (prvo vijeće) od 30. travnja 2014. – FLSmidth & Co. A/S protiv Europske komisije
   (Predmet C-238/12 P) (1)

   ((Žalba - Tržišno natjecanje - Zabranjeni sporazumi - Sektor industrijskih plastičnih vreća - Odluka koja utvrđuje povredu članka 81. UEZ-a - Neograničena nadležnost Općeg suda - Obveza obrazlaganja - Pripisivanje društvu majci protupravnog ponašanja društva kćeri - Odgovornost društva majke za plaćanje novčane kazne izrečene društvu kćeri - Proporcionalnost - Postupak pred Općim sudom - Razumni rok za suđenje))
   2014/C 194/02
   Jezik postupka: engleski

      Stranke

      Žalitelj: FLSmidth & Co. A/S (zastupnik: M. Dittmer, advokat)

      Druga stranka u postupku: Europska komisija (zastupnici: F. Castillo de la Torre i V. Bottka, agenti, uz asistenciju M. Graya, Barrister)

      Predmet

   Žalba protiv presude Općeg suda (četvrto vijeće) od 6. ožujka 2012., FLSmidth/Komisija (T-65/06) kojom je Opći sud djelomično poništio odluku Komisije C(2005) 4634 od 30. studenoga 2005. u vezi s postupkom primjene članka 81. Ugovora o EZ-u (predmet COMP/F/38.354 – Industrijske vreće), o zabranjenom sporazumu o određivanju cijena i prodajnih kvota po zemljopisnim zonama, podjeli narudžaba velikih kupaca, organizaciji usklađenog dostavljanja ponuda na određene javne natječaje i uspostavi mehanizma razmjene informacija o obujmu prodaja na tržištu plastičnih industrijskih vreća, te kojom je smanjio novčanu kaznu izrečenu žalitelju – Pripisivost protupravnog ponašanja

      Izreka

               1.

               Žalba se odbija.

               2.

               Nalaže se FLSmidth & Co. A/S snošenje troškova.

      (1)  SL C 303, 6.10.2012.


title: Predmet C-599/16 P: Žalba koju je 23. studenoga 2016. podnio Oleksandr Viktorovič Janukovič protiv presude Općeg suda (deveto prošireno vijeće) od 15. rujna 2016. u predmetu T-348/14: Janukovič protiv Vijeća

text:
               30.1.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 30/27

         Žalba koju je 23. studenoga 2016. podnio Oleksandr Viktorovič Janukovič protiv presude Općeg suda (deveto prošireno vijeće) od 15. rujna 2016. u predmetu T-348/14: Janukovič protiv Vijeća
   (Predmet C-599/16 P)
   (2017/C 030/32)
   Jezik postupka: engleski

      Stranke

      Žalitelj: Oleksandr Viktorovič Janukovič (zastupnik: T. Beazley QC)

      Druge stranke u postupku: Vijeće Europske unije, Europska komisija

      Zahtjev

   Žalitelj od suda zahtijeva da:

               —

               ukine presudu Općeg suda (deveto prošireno vijeće) od 15. rujna 2016. u predmetu T-348/14 u mjeri u kojoj je to navedeno u žalbi, odnosno točke 2. i 4. izreke te presude;

               —

               prihvati zahtjev žalitelja podnesen u postupku pred Općim sudom u mjeri u kojoj je to niže utvrđeno, odnosno:

                           —

                           poništi Odluku Vijeća (ZVSP) 2015/143 od 29. siječnja 2015. o izmjeni Odluke 2014/119/ZVSP (1) (u daljnjem tekstu: Druga odluka o izmjeni);

                           —

                           poništi Odluku Vijeća (ZVSP) 2015/364 od 5. ožujka 2015. o izmjeni Odluke 2014/119/ZVSP (2), i

                           —

                           poništi Provedbenu uredbu Vijeća (EU) 2015/357 od 5. ožujka 2015. o provedbi Uredbe (EU) br. 208/2014 (3);

                     u dijelu u kojem se ti akti odnose na njega; i

               —

               naloži Vijeću Europske unije snošenje troškova žalbenog postupka i tužbe za poništenje sadržane u podnesku o izmjeni tužbenog zahtjeva.

      Žalbeni razlozi i glavni argumenti

               1.

                  Prvi žalbeni razlog u okviru kojega se navodi da je Opći sud počinio pogrešku koja se tiče prava zaključivši da je kriterij za uvrštavanje iz članka 1. stavka 1. Odluke Vijeća 2014/119/ZVSP, kako je izmijenjena Drugom odlukom o izmjeni, u skladu s ciljevima zajedničke vanjske i sigurnosne politike navedenima u članku 21. Ugovora o Europskoj uniji. Opći sud je odbio priznati da navodna dijela pronevjere državnih sredstava moraju barem biti predmetom kaznenog progona koji je u tijeku ili nekog drugog sudskog postupka u predmetnoj državi u okolnostima u kojima, kao u ovom slučaju, postoje vjerodostojni dokazi da su u predmetnoj državi u prošlosti dosljedno i prikladno poštovana temeljna načela ljudskih prava ili vladavine prava.

               2.

                  Drugi žalbeni razlog u okviru kojega se navodi da je Opći sud počinio pogrešku koja se tiče prava (1) ne zaključivši da su postojali vjerodostojni dokazi da Ukrajina da je Ukrajina u prošlosti dosljedno i prikladno poštovala ljudska prava i vladavinu prava i (2) kvalificirajući kao „visoko sudsko tijelo” određena ukrajinska tijela na koji se dokaz oslonilo Vijeće Europske unije. Opći je sud također počinio pogrešku jer nije iznio nikakve razloge o svojim stajalištima u vezi s točkama (1) i (2).

               3.

                  Treći žalbeni razlog u okviru kojega se navodi da je Opći sud počinio pogrešku koja se tiče prava (1) zaključivši da je uvrštavanje žaliteljevog imena na popis na temelju dopisa ukrajinskih vlasti od 30. prosinca 2014. u skladu s kriterijem za uvrštavanje i (2) zaključivši da Vijeće nije počinilo očitu pogrešku u ocjeni u vezi s uvrštavanjem žalitelja na popis.

      (1)  Odluka Vijeća (ZVSP) 2015/143 od 29. siječnja 2015. o izmjeni Odluke 2014/119/ZVSP o mjerama ograničavanja usmjerenima protiv određenih osoba, subjekata i tijela s obzirom na stanje u Ukrajini (SL 2015., L 24, str. 16.)

      (2)  Odluka Vijeća (ZVSP) 2015/364 od 5. ožujka 2015. o izmjeni Odluke 2014/119/ZVSP o mjerama ograničavanja usmjerenima protiv određenih osoba, subjekata i tijela s obzirom na stanje u Ukrajini (SL 2015., L 62, str. 25.)

      (3)  Provedbenu uredbu Vijeća (EU) 2015/357 od 5. ožujka 2015. o provedbi Uredbe (EU) br. 208/2014 o mjerama ograničavanja usmjerenima protiv određenih osoba, subjekata i tijela s obzirom na stanje u Ukrajini (SL 2015., L 62, str. 1.)


title: Predmet T-306/14: Rješenje Općeg suda od 16. ožujka 2015. – Polymer-Chemie protiv Komisije

text:
               11.5.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 155/39

         Rješenje Općeg suda od 16. ožujka 2015. – Polymer-Chemie protiv Komisije
   (Predmet T-306/14) (1)

   (2015/C 155/54)
   Jezik postupka: njemački
   Predsjednik trećeg vijeća odredio je brisanje predmeta.

      (1)  SL C 223, 14. 7. 2014.


title: Predmet C-286/13 P: Presuda Suda (drugo vijeće) od 19. ožujka 2015. – Dole Food Company, Inc., Dole Fresh Fruit Europe, ranije Dole Germany OHG protiv Europske komisije (Žalba — Tržišno natjecanje — Zabranjeni sporazumi — Europsko tržište banana — Usklađenost pri utvrđivanju referentnih cijena — Obveza obrazlaganja — Nepravodobno obrazloženje — Nepravodobno podnošenje dokaza — Pravo na obranu — Načelo ravnopravnosti stranaka — Načela koja se odnose na utvrđenje činjenica — Iskrivljavanje činjenica — Ocjena dokaza — Struktura tržišta — Komisijina obveza da pobliže odredi one aspekte razmjene informacija koji predstavljaju ograničenje tržišnog natjecanja s obzirom na cilj — Teret dokazivanja — Izračun novčane kazne — Uzimanje u obzir prodaje društava kćeri koja ne sudjeluju u povredi — Dvostruko uračunavanje prodaje istih banana)

text:
               11.5.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 155/3

         Presuda Suda (drugo vijeće) od 19. ožujka 2015. – Dole Food Company, Inc., Dole Fresh Fruit Europe, ranije Dole Germany OHG protiv Europske komisije
   (Predmet C-286/13 P) (1)

   ((Žalba - Tržišno natjecanje - Zabranjeni sporazumi - Europsko tržište banana - Usklađenost pri utvrđivanju referentnih cijena - Obveza obrazlaganja - Nepravodobno obrazloženje - Nepravodobno podnošenje dokaza - Pravo na obranu - Načelo ravnopravnosti stranaka - Načela koja se odnose na utvrđenje činjenica - Iskrivljavanje činjenica - Ocjena dokaza - Struktura tržišta - Komisijina obveza da pobliže odredi one aspekte razmjene informacija koji predstavljaju ograničenje tržišnog natjecanja s obzirom na cilj - Teret dokazivanja - Izračun novčane kazne - Uzimanje u obzir prodaje društava kćeri koja ne sudjeluju u povredi - Dvostruko uračunavanje prodaje istih banana))
   (2015/C 155/03)
   Jezik postupka: engleski

      Stranke

      Žalitelji: Dole Food Company, Inc., Dole Fresh Fruit Europe, ranije Dole Germany OHG (zastupnik: J.-F. Bellis, avocat)

      Druga stranka u postupku: Europska komisija (zastupnici: M. Kellerbauer i P. Van Nuffel, agenti)

      Izreka

               1.

               Žalba se odbija.

               2.

               Društvima Dole Food Company, Inc. i Dole Fresh Fruit Europe, ranije Dole Germany OHG, nalaže se solidarno snošenje troškova.

      (1)  SL C 252, 31. 8. 2013.


title: Predmet T-193/14: Tužba podnesena 21. ožujka 2014. – Cristiano di Thiene protiv OHIM-a – Nautica Apparel (AERONAUTICA)

text:
               19.5.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 151/32

         Tužba podnesena 21. ožujka 2014. – Cristiano di Thiene protiv OHIM-a – Nautica Apparel (AERONAUTICA)
   (Predmet T-193/14)
   2014/C 151/41
   Jezik na kojem je tužba podnesena: engleski

      Stranke

      Tužitelj: Cristiano di Thiene SpA (Thiene, Italija) (zastupnici: F. Fischetti i F. Celluprica, odvjetnici)

      Tuženik: Ured za usklađivanje na unutarnjem tržištu (žigovi i dizajni)

      Druga stranka pred žalbenim vijećem: Nautica Apparel, Inc. (New York, Sjedinjene Američke Države)

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

               —

               poništi odluku četvrtog žalbenog vijeća Ureda za usklađivanje na unutarnjem tržištu (žigovi i dizajni) od 10. siječnja 2014. u predmetu R 96/2013-4.

      Tužbeni razlozi i glavni argumenti

      Podnositelj prijave žiga Zajednice: tužitelj

      Predmetni žig Zajednice: Verbalni žig „AERONAUTICA” za proizvode i usluge iz razreda 9, 18, 20, 25, 35, 42 i 43 – Prijava žiga Zajednice br. 7 508 237

      Nositelj žiga ili znaka navedenog u postupku prigovora: druga stranka u postupku pred žalbenim vijećem

      Navedeni žig ili znak: nekoliko ranijih registracija verbalnih žigova Zajednice i Ujedinjene Kraljevine „NAUTICA” i „NAUTICA BLUE” za proizvode i usluge iz razreda 8, 9, 18, 20, 25, 27 i 35

      Odluka Odjela za prigovore: prigovor je djelomično prihvaćen

      Odluka žalbenog vijeća: žalba je odbačena

      Tužbeni razlozi: povreda članka 8. stavka 1. točke (b) Uredbe o žigu Zajednice.


title: Predmet T-239/15: Presuda Općeg suda od 23. ožujka 2017. – Cryo-Save protiv EUIPO-a – MedSkin Solutions Dr. Suwelack (Cryo-Save) („Žig Europske unije — Postupak povodom opoziva — Verbalni žig Europske unije Cryo-Save — Članak 51. stavak 1. točka (a) Uredbe (EZ) br. 207/2009 — Stvarna uporaba žiga — Teret dokazivanja — Proglašenje opoziva”)

text:
               8.5.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 144/36

         Presuda Općeg suda od 23. ožujka 2017. – Cryo-Save protiv EUIPO-a – MedSkin Solutions Dr. Suwelack (Cryo-Save)
   (Predmet T-239/15) (1)

   ((„Žig Europske unije - Postupak povodom opoziva - Verbalni žig Europske unije Cryo-Save - Članak 51. stavak 1. točka (a) Uredbe (EZ) br. 207/2009 - Stvarna uporaba žiga - Teret dokazivanja - Proglašenje opoziva”))
   (2017/C 144/47)
   Jezik postupka: njemački

      Stranke

      Tužitelj: Cryo-Save AG (Freienbach, Švicarska) (zastupnik: C. Onken, odvjetnik)

      Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (zastupnici: A. Schifko i W. Schramek, agenti)

      Druga stranka u postupku pred žalbenim vijećem EUIPO-a, intervenijent u postupku pred Općim sudom: MedSkin Solutions Dr. Suwelack AG (Billerbeck, Njemačka) (zastupnik: A. Thünken, odvjetnik)

      Predmet

   Tužba podnesena protiv odluke četvrtog žalbenog vijeća EUIPO-a od 3. ožujka 2015. (predmet R 2567/2013-4), koja se odnosi na postupak povodom opoziva između društava MedSkin Solutions Dr. Suwelack i Cryo-Save.

      Izreka

               1.

               Tužba se odbija.

               2.

               Društvu Cryo-Save AG nalaže se snošenje troškova.

      (1)  SL C 236, od 20. 7. 2015.


title: Predmet C-436/16: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 4. kolovoza 2016. uputio Areios Pagos (Grčka) – Georgios Leventis, Nikolaos Vafias protiv Malcon Navigation Co. Ltd, Brave Bulk Transport Ltd

text:
               24.10.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 392/11

         Zahtjev za prethodnu odluku koji je 4. kolovoza 2016. uputio Areios Pagos (Grčka) – Georgios Leventis, Nikolaos Vafias protiv Malcon Navigation Co. Ltd, Brave Bulk Transport Ltd
   (Predmet C-436/16)
   (2016/C 392/14)
   Jezik postupka: grčki

      Sud koji je uputio zahtjev

   Areios Pagos (Grčka)

      Stranke glavnog postupka

      Podnositelji žalbe u kasacijskom postupku: Georgios Leventis, Nikolaos Vafias

      Protustranke u kasacijskom postupku: Malcon Navigation Co. Ltd, Brave Bulk Transport Ltd

      Prethodno pitanje

   Odnosi li se prorogacijska klauzula koju su, u skladu s člankom 23. stavkom 1. Uredbe (EZ) br. 44/2001 (1) ugovorila trgovačka društva te koja je, u ovom slučaju, sadržana u sporazumu koji su 14. studenoga 2007. sklopile prva i druga protustranka u kasacijskom postupku, u obliku privatne isprave, te sukladno čijem članku 10. je „za ovaj sporazum mjerodavno englesko pravo, u vezi s njime nadležni su engleski sudovi te je za bilo kakav spor koji iz njega proizlazi ili je s njime povezan isključivo nadležan Vrhovni sud Engleske i Walesa (High Court of England and Wales)”, kad je riječ o radnjama i propustima tijela druge protustranke u kasacijskom postupku, koja ju, u skladu s člankom 71. grčkog građanskog zakonika zastupaju i za nju odgovaraju, i na odgovorne osobe koje su postupale izvršavajući vlastite dužnosti i koje su, u skladu s člankom 71. u vezi s člankom 926. grčkog građanskog zakonika, solidarno odgovorne s društvom kao pravnom osobom?

      (1)  Uredba Vijeća (EZ) br. 44/2001 od 22. prosinca 2000. o [sudskoj] nadležnosti, priznavanju i izvršenju sudskih odluka u građanskim i trgovačkim stvarima (SL 2001, L 12, str. 1.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 19., svezak 3., str. 30).


title: Predmet C-525/14: Tužba podnesena 20. studenog 2014. – Europska komisija protiv Češke Republike

text:
               9.2.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 46/23

         Tužba podnesena 20. studenog 2014. – Europska komisija protiv Češke Republike
   (Predmet C-525/14)
   (2015/C 046/30)
   Jezik postupka: češki

      Stranke

      Tužitelj: Europska komisija (zastupnici: P. Němečková i G. Wilms, agenti)

      Tuženik: Češka Republika

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelj od Suda zahtijeva da:

               —

               utvrdi da Češka Republika nije ispunila svoje obveze iz članka 34. Ugovora o funkcioniranju Europske unije (UFEU) time što nije priznala određene nizozemske oznake, posebice znak Waarborg Holland;

               —

               naloži Češkoj Republici snošenje troškova.

      Tužbeni razlozi i glavni argumenti

               1.

               Češka Republika ograničava slobodno kretanje plemenitih kovina označenih tim oznakama i predmeta izrađenih od tih plemenitih kovina jer ne priznaje određene nizozemske oznake.

               2.

               Iako plemenite kovine označi podružnica nizozemskog ureda koja se nalazi u trećoj državi, s takvim proizvodima potrebno je postupati na jednak način kao i s robom podrijetlom iz Europske unije zato što su plemenite kovine označene oznakama u skladu s nizozemskim propisima i zato što se konačno nalaze u slobodnom prometu.

               3.

               Češka Republika nije dokazala da je moguće ograničenje slobodne kretanja robe primjereno postizanju cilja zaštite prava potrošača ni da ne prelazi ono što je nužno za njegovo ostvarenje.


title: Predmet C-631/15: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 27. studenoga 2015. uputio Juzgado Contencioso-Administrativo de Oviedo (Španjolska) – Carlos Álvarez Santirso protiv Consejería de Educación, Cultura y Deporte del Principado de Asturias

text:
               22.2.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 68/21

         Zahtjev za prethodnu odluku koji je 27. studenoga 2015. uputio Juzgado Contencioso-Administrativo de Oviedo (Španjolska) – Carlos Álvarez Santirso protiv Consejería de Educación, Cultura y Deporte del Principado de Asturias
   (Predmet C-631/15)
   (2016/C 068/28)
   Jezik postupka: španjolski

      Sud koji je uputio zahtjev

   Juzgado Contencioso-Administrativo de Oviedo

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelj: Carlos Álvarez Santirso

      Tuženik: Consejería de Educación, Cultura y Deporte del Principado de Asturias

      Prethodno pitanje

   Treba li članak 4. Okvirnog sporazuma, na koji upućuje Direktiva Vijeća 1999/70/EZ (1) od 28. lipnja 1999. o Okvirnom sporazumu o radu na određeno vrijeme, tumačiti na način da se protivi regionalnom propisu kao što je to Zakon asturijskog principata 6/2009 od 29. prosinca 2009. o ocjenjivanju javne obrazovne službe i njezinim poticajima (Ley del Principado de Asturias 6/2009 de 29 de diciembre de evaluación de la función pública docente y sus incentivos) koji u članku 2. kao pretpostavku za uključenje u plan ocjenjivanja (i u konačnici primanje ekonomskih poticaja koji su s time povezani) propisuje svojstvo karijernog službenika pri čemu su isključeni privremeni službenici?

      (1)  Direktiva Vijeća 1999/70/EZ od 28. lipnja 1999. o Okvirnom sporazumu o radu na određeno vrijeme koji su sklopili ETUC, UNICE i CEEP (SL L 175, str. 43.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 5., svezak 4., str. 228.)


title: Predmet T-440/16: Tužba podnesena 5. kolovoza 2016. – Souruh protiv Vijeća

text:
               3.10.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 364/23

      Tužba podnesena 5. kolovoza 2016. – Souruh protiv Vijeća
      (Predmet T-440/16)
      (2016/C 364/23)
      Jezik postupka: francuski

         Stranke

         Tužitelj: Souruh SA (Damask, Sirija) (zastupnik: E. Ruchat, odvjetnik)

         Tuženik: Vijeće Europske unije

         Tužbeni zahtjev

      Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

                  —

                  proglasi tužiteljevu tužbu dopuštenom i osnovanom;

                  —

                  posljedično, poništi Odluku (ZVSP) 2016/850 od 27. svibnja 2016. i njezine naknadne provedbene akte u dijelu u kojem se odnose na tužitelja;

                  —

                  naloži Vijeću Europske unije snošenje troškova postupka.

         Tužbeni razlozi i glavni argumenti

      U prilog osnovanosti tužbe tužitelj ističe pet tužbenih razloga koji su u osnovi istovjetni ili slični onima istaknutima u predmetu T-411/16, Syriatel Mobile Telecom/Vijeće.


title: Predmet T-509/17: Tužba podnesena 7. kolovoza 2017. – Cartera de Inversiones Melca i drugi protiv Komisije i SRB-a

text:
               16.10.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 347/40

         Tužba podnesena 7. kolovoza 2017. – Cartera de Inversiones Melca i drugi protiv Komisije i SRB-a
   (Predmet T-509/17)
   (2017/C 347/52)
   Jezik postupka: španjolski

      Stranke

      Tužitelji: Cartera de Inversiones Melca, SL (Avilés, Španjolska) Servicios Inmobiliarios Avilés, SL (Avilés), Hotel Avilés, SA (Avilés), Arside Construcciones Mecánicas, SA (Carreño, Španjolska) (zastupnici: B. Gutiérrez de la Roza Pérez, P. Rubio Escobar, R. Ruiz de la Torre Esporrín i B. Fernández García, odvjetnici)

      Tuženici: Europska komisija i Jedinstveni sanacijski odbor (SRB)

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelji od Općeg suda zahtijevaju da poništi sljedeće akte:

               —

               Odluku (SRB/EES/2017/08) Jedinstvenog sanacijskog odbora s njegove izvršne sjednice od 7. lipnja 2017., o usvajanju sanacijskog programa za financijsku instituciju Banco Popular Español, S.A.

               —

               Odluku Komisije (EU) 2017/1246 od 7. lipnja 2017. o potvrđivanju sanacijskog programa za društvo Banco Popular Español.

      Tužbeni razlozi i glavni argumenti

   Tužbeni razlozi i glavni argumenti slični su onima iz predmeta T-478/17, Mutualidad de la Abogacía i Hermandad Nacional de Arquitectos Superiores i Químicos/Jedinstveni sanacijski odbor, T-481/17, Fundación Tatiana Pérez de Guzmán el Bueno i SFL/Jedinstveni sanacijski odbor, T-482/17, Comercial Vascongada Recalde/Komisija i Jedinstveni sanacijski odbor, T-483/17, García Suárez i dr./Komisija i Jedinstveni sanacijski odbor, T-484/17, Fidesban i dr./Jedinstveni sanacijski odbor, T-497/17, Sáchez del Valle i Calatrava Real State 2015/Komisija i Jedinstveni sanacijski odbor te T-498/17, Pablo Álvarez de Linera Granda/Komisija i Jedinstveni sanacijski odbor.


title: Predmet C-93/14: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 26. veljače 2014. uputio Sección Tercera de la Audiencia Provincial de Navarra (Španjolska) – Miguel Angel Zurbano Belaza, Antonia Artieda Soria protiv Banco Bilbao Vizcaya Argentaria, S.A.

text:
               19.5.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 151/13

         Zahtjev za prethodnu odluku koji je 26. veljače 2014. uputio Sección Tercera de la Audiencia Provincial de Navarra (Španjolska) – Miguel Angel Zurbano Belaza, Antonia Artieda Soria protiv Banco Bilbao Vizcaya Argentaria, S.A.
   (Predmet C-93/14)
   2014/C 151/16
   Jezik postupka: španjolski

      Sud koji je uputio zahtjev

   Audiencia Provincial de Navarra

      Stranke glavnog postupka

      Žalitelj: Miguel Angel Zurbano Belaza i Antonia Artieda Soria

      Druga stranka u postupku: Banco Bilbao Vizcaya Argentaria, S.A.

      Prethodna pitanja

               1.

               Je li u slučaju kada je banka 2009. podnijela obveznopravne tužbe kojom zahtijeva iznos koji smatra da joj nakon dražbe nekretnina pod hipotekom duguju klijenti, u svrhu ispitivanja odredbi ugovora o hipoteci sklopljenog 1986. godine primjenjiva Direktiva 93/13 EEZ (1), vodeći računa o tome da su treća dražba (19. srpnja 1993.), odluke kojima je Juzgado odobrio poništenje izračuna kamata (3. srpnja 2000.) kao i konačna dodjela nekretnina koje su stavljene na dražbu (18. srpnja 2000.) uslijedile nakon objave spomenute Direktive?

               2.

               Treba li u slučaju kada je banka 2009. podnijela obveznopravnu tužbu kojom zahtijeva iznos koji smatra da joj nakon dražbe nekretnina pod hipotekom duguju klijenti nacionalni sud članak 10. Zakona 26/1984 tumačiti u svjetlu Direktive 1993/13, vodeći računa o tome da su treća dražba (19. srpnja 1993.), odluke kojima je Juzgado odobrio poništenje izračuna kamata (3. srpnja 2000.) kao i konačna dodjela nekretnina koje su stavljene na dražbu (18. srpnja 2000.) uslijedile nakon objave spomenute Direktive?

               3.

               Tiče li se, u svrhu izuzeća predviđenog u stavku 2. članka 1. Direktive 1993/13, obvezujući karakter dvanaestog pravila iz članka 131. Zakona o založnom pravu na nekretnini samo načina na koji se valja provesti treća dražba u okviru stvarnopravne tužbe hipotekarnog vjerovnika, pri čemu se nacionalni sud ne sprječava da, povodom naknadno podnesene obveznopravne tužbe hipotekarnog vjerovnika, ispita je li način izračuna zahtijevanog iznosa sukladan propisima Zajednice?

               4.

               Protivi li se propisima Zajednice kojima se štite potrošači (članci 3. i 5. Direktive 1993/13) da banka, nakon dražbe nekretnina pod hipotekom i nakon dodjele tih nekretnina po „smiješno niskom” iznosu, u okviru obveznopravne tužbe protiv svojih klijenata, uzimajući u obzir taj „smiješno niski” iznos koji je svojevremeno ponuđen za nekretnine pod hipotekom, podnese zahtjev kako bi se odredio iznos zahtijevanog duga?

               5.

               Protivi li se to što se prilikom podnošenja obveznopravne tužbe banke u 2009. kojom se zahtijeva iznos koji smatra da joj duguju klijenti nakon dražbe nekretnina pod hipotekom koje su dodijeljene po „smiješno niskoj” cijeni nije vodila računa o zakonodavnim izmjenama koje su unijeli Zakoni 1/2000 i 4/2011 općem načelu jednakog postupanja?

      (1)  Direktiva Vijeća 93/13/EEZ od 5. travnja 1993. o nepoštenim uvjetima u potrošačkim ugovorima, SL L 95, str. 29.


title: Predmet F-36/14: Tužba podnesena 18. travnja 2014. – ZZ protiv Komisije

text:
               1.9.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 292/60

         Tužba podnesena 18. travnja 2014. – ZZ protiv Komisije
   (Predmet F-36/14)
   2014/C 292/77
   Jezik postupka: francuski

      Stranke

      Tužitelj: ZZ (zastupnici: C. Bernard-Glanz i A. Blot, odvjetnici)

      Tuženik: Europska komisija

      Predmet i opis spora

   Poništenje odluka Komisije kojom je, s jedne strane, odbijen zahtjev tužitelja za produljenjem službe i, s druge strane, potvrđeno njegovo umirovljenje od 1. lipnja 2014.

      Tužbeni zahtjev tužitelja

               —

               Poništiti odluku tijela za imenovanja od 28. ožujka 2014., donesenu zajedno s odlukom glavnog direktora DG ENTR od 7. travnja 2014., kojom je odbijen zahtjev tužitelja za produljenjem službe i potvrđeno njegovo umirovljenje od 1. lipnja 2014.;

               —

               naknaditi štetu koju bi pobijane odluke mogle uzrokovati;

               —

               naložiti Komisiji snošenje troškova.


title: Presuda Suda оd 22. rujna 2016. u predmetu E-29/15 – Sorpa bs. protiv tijela nadležnog za tržišno natjecanje (Zlouporaba dominantnog položaja – Pojam poduzetnika – Zadruge koje su osnovale općine – Zbrinjavanje otpada – Usluge od općeg gospodarskog interesa – Primjena nejednakih uvjeta na istovrsne poslove s ostalim trgovinskim partnerima – Cjenovna diskriminacija)

text:
               20.4.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 123/7

         PRESUDA SUDA
   оd 22. rujna 2016.
   u predmetu E-29/15
   Sorpa bs. protiv tijela nadležnog za tržišno natjecanje
   (Zlouporaba dominantnog položaja – Pojam poduzetnika – Zadruge koje su osnovale općine – Zbrinjavanje otpada – Usluge od općeg gospodarskog interesa – Primjena nejednakih uvjeta na istovrsne poslove s ostalim trgovinskim partnerima – Cjenovna diskriminacija)
   (2017/C 123/08)
   U predmetu E-29/15 Sorpa bs. protiv tijela nadležnog za tržišno natjecanje – ZAHTJEV Sudu na temelju članka 34. Sporazuma među državama EFTA-e o osnivanju Nadzornog tijela i Suda koji je podnio Vrhovni sud Islanda (Hæstiréttur Íslands) za tumačenje Sporazuma o EGP-u, a posebno njegova članka 54., Sud, u sastavu Carl Baudenbacher, predsjednik i sudac izvjestitelj, Per Christiansen i Páll Hreinsson, suci, presudio je 22. rujna 2016. kao u izreci:

               1.

               Općina se može smatrati poduzetnikom u smislu članka 54. Sporazuma o EGP-u kada obavlja gospodarsku djelatnost koja uključuje ponudu robe ili usluga na tržištu. Kako bi se utvrdilo je li određena djelatnost, primjerice zbrinjavanje otpada, gospodarske naravi, potrebno je voditi računa o postojanju tržišnog natjecanja s privatnim subjektima. U tom smislu činjenica da naknada primljena za pružanje usluga zbrinjavanja otpada ne smije prekoračiti nastale troškove mora se razmotriti u svjetlu postojanja tržišnog natjecanja.

               2.

               Zbrinjavanje otpada može se smatrati uslugom od općeg gospodarskog interesa u smislu članka 59. stavka 2. EGP-a. Nadležni sud mora odrediti bi li se primjenom članka 54. EGP-a općinama onemogućilo pružanje usluga zbrinjavanja otpada koje su im povjerene ili pružanje tih usluga pod gospodarski prihvatljivim uvjetima.

               3.

               Kako bi se utvrdilo može li se javno poduzeće smatrati poduzetnikom u smislu pravila EGP-a o tržišnom natjecanju pri pružanju usluga zbrinjavanja otpada, nije važno je li subjekt općina ili zadruga koja se sastoji od nekoliko općina.

               4.

               Članak 54. EGP-a ne primjenjuje se na postupanje kojim se narušava tržišno natjecanje, a koje je poduzetnicima propisano nacionalnim zakonodavstvom, ili ako nacionalno zakonodavstvo čini pravni okvir koji im sâm po sebi onemogućuje bilo kakvu konkurentnu djelatnost. Međutim, članak 54. EGP-a može se primijeniti u slučaju da nacionalno zakonodavstvo ne sprječava samostalno postupanje poduzetnika kojim se onemogućuje, ograničava ili narušava tržišno natjecanje.

               5.

               Ako država EGP-a nacionalnim zakonodavstvom odobri javnim subjektima odstupanje od primjene pravila EGP-a o tržišnom natjecanju, primjerice dodjeljivanjem posebnih ili isključivih prava, to mora učiniti u skladu s pravilima EGP-a o tržišnom natjecanju, posebno člankom 59. stavkom 1. EGP-a.

               6.

               Vlasnici općinske zadruge mogu se smatrati trgovinskim partnerima te zadruge u smislu članka 54. stavka 2. točke (c) EGP-a, osim ako tvore zajedničko poduzeće s tom zadrugom.

               7.

               Omogućavanjem popusta vlasnicima koje uskraćuje ostalim potrošačima, dominantan poduzetnik stavlja ostale potrošače u nepovoljan položaj u odnosu na konkurenciju u smislu članka 54. stavka 2. točke (c) EGP-a, pod uvjetom da se natječu s vlasnicima dominantnog poduzeća na tržištu uzlazno ili silazno u odnosu na tržište kojim taj poduzetnik dominira.


title: Predmet T-331/13: Tužba podnesena 4. lipnja 2013. — Nikolaou protiv Komisije i Europske središnje banke

text:
               31.8.2013

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 252/22

         Tužba podnesena 4. lipnja 2013. — Nikolaou protiv Komisije i Europske središnje banke
   (Predmet T-331/13)
   2013/C 252/58

   Predmetni postupak pokrenut je prije 1. srpnja 2013., datuma pristupanja Republike Hrvatske Europskoj uniji


title: Predmet T-631/13: Tužba podnesena 29. studenoga 2013. — Raffinerie Heide protiv Komisije

text:
               1.2.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 31/16

         Tužba podnesena 29. studenoga 2013. — Raffinerie Heide protiv Komisije
   (Predmet T-631/13)
   2014/C 31/28
   Jezik postupka: njemački

      Stranke

      Tužitelj: Raffinerie Heide GmbH (Hemmingstedt, Njemačka) (zastupnik: U. Karpenstein, Rechtsanwalt)

      Tuženik: Europska komisija

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

               —

               poništi Odluku Komisije od 5. rujna 2013. o nacionalnim provedbenim mjerama za prijelaznu besplatnu dodjelu emisijskih jedinica stakleničkih plinova u skladu s člankom 11. stavkom 3. Direktive 2003/87/EZ (1) Europskog parlamenta i Vijeća (2013/448/EU, SL L 240, str. 27.), u dijelu u kojem je u članku 1. stavku 1. u vezi s Prilogom I. točkom A odbijeno uvrštavanje tužitelja na popis sukladno članku 11. Direktive 2003/87/EZ i preliminarna ukupna godišnja količina emisijskih jedinica besplatno dodijeljena postrojenju tužitelja pod oznakom DE000000000000010;

               —

               Komisiji naloži snošenje troškova postupka.

      Tužbeni razlozi i glavni argumenti

   U prilog osnovanosti tužbe tužitelj ističe dva tužbena razloga.

               1.

               Prvi tužbeni razlog: Nekorištenje diskrecijske ovlasti
               U ovom kontekstu tužitelj među ostalim ističe da sustav Unije za trgovanje emisijskim jedinicama stakleničkih plinova za treće razdoblje trgovanja (2013. do 2020.) ne isključuje dodjele u posebnim slučajevima prekomjerne strogosti i Komisiju ne oslobađa od obveze uzimanja u obzir temeljnih prava poduzeća i načela proporcionalnosti prilikom donošenja odluka. Komisija je ovo previdjela i time zanemarila diskrecijsku ovlast koje joj priznaje pravo Unije.

               2.

               Drugi tužbeni razlog: povreda temeljnih prava tužitelja
               Tužitelj ovdje iznosi da odbijanje količine za dodjelu koju je zatražilo nadležno nacionalno tijelo povređuje temeljna prava tužitelja iz članka 17. i članka 16. Povelje o temeljnim pravima Europske unije kao i načelo proporcionalnosti. Očekivana potkapacitiranost emisijskim jedinicama tužitelja kod njega rezultira očito neproporcionalnom i od Direktive 2003/87/EZ nenamjeravanom strogosti. Izazivanje situacije koja ugrožava egzistenciju poduzećâ, kao što je tužiteljevo, nije ni prikladno ni nužno ili proporcionalno za postizanje ciljeva zajamčenih u Direktivi.

      (1)  Direktiva 2003/87/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 13. listopada 2003. o uspostavi sustava trgovanja emisijskim jedinicama stakleničkih plinova unutar Zajednice i o izmjeni Direktive Vijeća 96/61/EZ (SL L 275, str. 32.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 15., svezak 9., str. 28.).


title: Predmet C-205/15: Presuda Suda (drugo vijeće) od 30. lipnja 2016. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Judecătoria Sibiu – Rumunjska) – Direcția Generală Regională a Finanțelor Publice Brașov (DGRFP) protiv Vasile Toma, Biroul Executorului Judecătoresc Horațiu-Vasile Cruduleci (Zahtjev za prethodnu odluku — Povelja Europske unije o temeljnim pravima — Članak 47. — Pravo na pristup sudu — Načelo jednakosti oružja — Načela ekvivalentnosti i djelotvornosti — Postupak ovrhe sudske odluke kojom se nalaže povrat poreza ubranog suprotno pravu Unije — Oslobođenje tijela javnih vlasti određenih troškova pravosuđa — Nadležnost Suda)

text:
               12.9.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 335/19

         Presuda Suda (drugo vijeće) od 30. lipnja 2016. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Judecătoria Sibiu – Rumunjska) – Direcția Generală Regională a Finanțelor Publice Brașov (DGRFP) protiv Vasile Toma, Biroul Executorului Judecătoresc Horațiu-Vasile Cruduleci
   (Predmet C-205/15) (1)

   ((Zahtjev za prethodnu odluku - Povelja Europske unije o temeljnim pravima - Članak 47. - Pravo na pristup sudu - Načelo jednakosti oružja - Načela ekvivalentnosti i djelotvornosti - Postupak ovrhe sudske odluke kojom se nalaže povrat poreza ubranog suprotno pravu Unije - Oslobođenje tijela javnih vlasti određenih troškova pravosuđa - Nadležnost Suda))
   (2016/C 335/25)
   Jezik postupka: rumunjski

      Sud koji je uputio zahtjev

   Judecătoria Sibiu

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelj: Direcția Generală Regională a Finanțelor Publice Brașov (DGRFP)

      Tuženici: Vasile Toma, Biroul Executorului Judecătoresc Horațiu-Vasile Cruduleci

      Izreka

   Članak 47. Povelje Europske unije o temeljnim pravima kao i načela ekvivalentnosti i djelotvornosti treba tumačiti na način da im se ne protive propisi kakvi su oni o kojima je riječ u glavnom postupku, kojima se pravne osobe javnog prava oslobađa plaćanja sudskih pristojbi kada podnose prigovor protiv ovrhe sudske odluke o povratu poreza ubranih suprotno pravu Unije i kojima se navedene osobe oslobađa obveze polaganja jamčevine prilikom podnošenja zahtjeva za odgodu takvog ovršnog postupka, dok zahtjevi koje podnose fizičke i pravne osobe privatnog prava u okviru tih postupaka ostaju u načelu podložni plaćanju troškova pravosuđa.

      (1)  SL C 245, 27. 7. 2015.


title: Predmet T-431/16: Tužba podnesena 1. kolovoza 2016. – VIMC protiv Komisije

text:
               10.10.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 371/16

         Tužba podnesena 1. kolovoza 2016. – VIMC protiv Komisije
   (Predmet T-431/16)
   (2016/C 371/19)
   Jezik postupka: njemački

      Stranke

      Tužitelj: VIMC – Vienna International Medical Clinic GmbH (Kulmbach, Njemačka) (zastupnik: R. Bramerdorfer, odvjetnica)

      Tuženik: Europska komisija

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

               —

               poništi Odluku Komisije od 27. svibnja 2016. (predmet AT.40231 – VIMC/WK&FGB) i

               —

               tuženiku naloži snošenje troškova postupka.

      Tužbeni razlozi i glavni argumenti

   Ovom tužbom tužitelj zahtijeva poništenje Odluke Komisije C (2016) 3351 final od 27. svibnja 2016. kojom je odbijena tužiteljeva pritužba na temelju članka 13. Uredbe (EZ) br. 1/2003 (1).
   U prilog svojoj tužbi tužitelj ističe samo jedan tužbeni razlog kojim prigovara zlouporabi ovlasti.
   S tim u vezi tužitelj ističe da primjenjivanje ili neprimjenjivanje članka 13. Uredbe (EZ) br. 1/2003 nije u diskrecijskoj ovlasti Komisije. Štoviše, Komisija mora uzeti u obzir posebne okolnosti pojedinačnog slučaja i ne može na temelju te odredbe bez ikakvog pobližeg obrazloženja odbiti pritužbu kojom se već bavi neko državno tijelo.

      (1)  Uredba Vijeća (EZ) br. 1/2003 od 16. prosinca 2002. o provedbi pravila o tržišnom natjecanju koja su propisana člancima 81. i 82. Ugovora o EZ-u (SL 2003, L 1, str. 1) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 8., svezak 1., str. 165.)


title: Predmet T-465/11: Presuda Općeg suda od 6. rujna 2013. — Globula protiv Komisije ( „Unutarnje tržište prirodnog plina — Direktiva 2003/55/EZ — Obveza poduzeća plinskog gospodarstva da trećim osobama osiguraju dogovoreni pristup skladištima plina — Odluka čeških vlasti kojom se tužitelju odobrava privremeno izuzeće za njegova buduća podzemna skladišta plina u Dambořicama — Odluka Komisije kojom se Češkoj Republici nalaže opoziv odluke o izuzeću — Vremenska primjena Direktive 2003/55” )

text:
               19.10.2013

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 304/16

         Presuda Općeg suda od 6. rujna 2013. — Globula protiv Komisije
   (Predmet T-465/11) (1)

   (Unutarnje tržište prirodnog plina - Direktiva 2003/55/EZ - Obveza poduzeća plinskog gospodarstva da trećim osobama osiguraju dogovoreni pristup skladištima plina - Odluka čeških vlasti kojom se tužitelju odobrava privremeno izuzeće za njegova buduća podzemna skladišta plina u Dambořicama - Odluka Komisije kojom se Češkoj Republici nalaže opoziv odluke o izuzeću - Vremenska primjena Direktive 2003/55)
   2013/C 304/27
   Jezik postupka: engleski

      Stranke

      Tužitelj: Globula a.s. (Hodonín, Češka Republika) (zastupnici: M. Petite, D. Paemen, A. Tomtsis, D. Koláček i P. Zákoucký, odvjetnici)

      Tuženik: Europska komisija (zastupnici: O. Beynet i T. Scharf, agenti)

      Intervenijent koji podupire tužitelja: Češka Republika (zastupnici: M. Smolek, J. Očková i T. Müller, agenti)

      Predmet

   Zahtjev za poništenje odluke Komisije C (2011) 4509, od 27. lipnja 2011., o izuzeću podzemnog skladišta plina u Dambořicama iz pravila unutarnjeg tržišta o pristupu trećih osoba.

      Izreka

               1.

               Poništava se odluka Komisije C (2011) 4509 od 27. lipnja 2011. o izuzeću podzemnog skladišta plina u Dambořicama iz pravila unutarnjeg tržišta o pristupu trećih osoba.

               2.

               Nalaže se Europskoj komisiji snošenje troškova Globula a.s. kao i svojih vlastitih troškova.

               3.

               Češka Republika snosi svoje vlastite troškove.

      (1)  SL C 305, 15.10.2011.


title: Predmet C-528/15: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 7. listopada 2015. uputio Nejvyšší správní soud (Češka Republika) – Policie ČR protiv Salah Al Chodor i drugi

text:
               18.1.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 16/16

         Zahtjev za prethodnu odluku koji je 7. listopada 2015. uputio Nejvyšší správní soud (Češka Republika) – Policie ČR protiv Salah Al Chodor i drugi
   (Predmet C-528/15)
   (2016/C 016/20)
   Jezik postupka: češki

      Sud koji je uputio zahtjev

   Nejvyšší správní soud

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelji: Policie České republiky, Krajské ředitelství policie Ústeckého kraje, odbor cizinecké policie

      Druge stranke u postupku: Salah Al Chodor, Ajlin Al Chodor, Ajvar Al Chodor

      Prethodna pitanja

   Je li zadržavanje iz članka 28. stavka 2. Uredbe br. 604/2013 (1) nezakonito samo zbog toga što zakonom nisu određeni objektivni kriteriji za procjenu postojanja znatnog rizika da će strani državljanin pobjeći (članak 2. točka (n) te uredbe)?

      (1)  SL 2013 L 180, str. 31 (SL., posebno izdanje na hrvatskom jeziku, sv. 15., poglavlje 19., str 108.)


title: Predmet T-193/16: Tužba podnesena 22. travnja 2016. – NG protiv Europskog vijeća

text:
               27.6.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 232/26

         Tužba podnesena 22. travnja 2016. – NG protiv Europskog vijeća
   (Predmet T-193/16)
   (2016/C 232/34)
   Jezik postupka: engleski

      Stranke

      Tužitelj: NG (Lezbos, Grčka) (zastupnik: B. Burns, Solicitor)

      Tuženik: Europsko vijeće

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

               —

               proglasi ništavim sporazum između Europskog vijeća i Turske od 18. ožujka 2016., naslovljen „Izjava EU-a i Turske, 18. ožujka 2016.”;

               —

               naloži plaćanje tužiteljevih troškova.

      Tužbeni razlozi i glavni argumenti

   U prilog osnovanosti tužbe tužitelj ističe pet tužbenih razloga.

               1.

               Prvi tužbeni razlog, kojim se navodi da je sporazum između Europskog vijeća i Turske od 18. ožujka 2016., naslovljen „Izjava EU-a i Turske, 18. ožujka 2016.”, nespojiv s temeljnim pravima EU-a, a osobito s člancima 1., 18. i 19. Povelje Europske unije o temeljnim pravima.

               2.

               Drugi tužbeni razlog, kojim se navodi da Turska nije sigurna treća zemlja u smislu članka 36. Direktive 2005/85/EZ od 1. prosinca 2005. o minimalnim normama koje se odnose na postupke priznavanja i ukidanja statusa izbjeglica u državama članicama (SL L 326, 13.12.2005, str. 13.-34.; SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 19., svezak 7., str. 19.).

               3.

               Treći tužbeni razlog, kojim se navodi da je trebalo primijeniti Direktivu 2001/55/EZ od 20. srpnja 2001. o minimalnim standardima za dodjelu privremene zaštite u slučaju masovnog priljeva raseljenih osoba te o mjerama za promicanje uravnoteženih napora država članica pri prihvatu i snošenju posljedica prihvata tih osoba (SL L 212, 7.8.2001, str. 12.-23.; SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 19., svezak 8., str. 49.).

               4.

               Četvrti tužbeni razlog, kojim se navodi da pobijani sporazum u stvarnosti predstavlja obvezujući sporazum ili „akt” koji prema tužitelju proizvodi pravne učinke, i da nepostupanje u skladu s člankom 218. UFEU-a i/ili člankom 78. stavkom 3. UFEU-a, uzetima zajedno ili odvojeno, dovodi do nevaljanosti pobijanog sporazuma.

               5.

               Peti tužbeni razlog, kojim se tvrdi da je prekršena zabrana kolektivnog protjerivanja u smislu članka 19. stavka 1. Povelje Europske unije o temeljnim pravima.


title: Predmet C-106/16: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 22. veljače 2016. uputio Sąd Najwyższy (Poljska) – Polbud – Wykonawstwo sp. z o.o. in Liquidation

text:
               13.6.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 211/23

      Zahtjev za prethodnu odluku koji je 22. veljače 2016. uputio Sąd Najwyższy (Poljska) – Polbud – Wykonawstwo sp. z o.o. in Liquidation
      (Predmet C-106/16)
      (2016/C 211/29)
      Jezik postupka: poljski

         Sud koji je uputio zahtjev

      Sąd Najwyższy

         Stranke glavnog postupka

         Podnositelj žalbe u kasacijskom postupku: Polbud – Wykonawstwo sp. z o.o. in Liquidation

         Prethodna pitanja

                  1.

                  Jesu li članci 49. i 54. Ugovora o funkcioniranju Europske unije prepreka tome da država članica u kojoj je osnovano trgovačko društvo (društvo s ograničenom odgovornošću) primjenjuje nacionalne propise na temelju kojih se brisanje društva iz sudskog registra uvjetuje prestankom njegova postojanja nakon što je provedena likvidacija ako se to društvo ponovno osnovalo u drugoj državi članici u skladu s odlukom svojih dioničara o nastavku pravne osobnosti stečene u državi prvotnog osnivanja?

            Ako je odgovor na to pitanje negativan:

                  2.

                  mogu li se članci 49. i 54. Ugovora o funkcioniranju Europske unije tumačiti na način da je obveza provođenja postupka likvidacije društva propisana nacionalnim pravom, u što se ubraja dovršetak tekućih poslova, naplata potraživanja, ispunjavanje obveza i prodaja imovine društva, namirenje ili osiguranje tražbina vjerovnika, podnošenje izvješća o tim provedenim radnjama, kao i imenovanje osobe kojoj će se povjeriti poslovne knjige i dokumentacija, a koja prethodi prestanku društva, koje nastupa u trenutku njegova brisanja iz sudskog registra, mjera koja je prikladna, nužna i proporcionalna javnom interesu koji zavrjeđuje zaštitu u obliku zaštite vjerovnika, manjinskih dioničara i radnika društva koje se seli?

                  3.

                  Treba li članke 49. i 54. Ugovora o funkcioniranju Europske unije tumačiti na način da je ograničenjem slobode poslovnog nastana obuhvaćen i slučaj u kojemu društvo u svrhu preoblikovanja u društvo neke druge države članice svoje registrirano sjedište prenosi u tu državu, a da pritom ne mijenja svoje glavno sjedište, koje se i dalje nalazi u državi prvotnog osnivanja?


title: Predmet T-111/12: Presuda Općeg suda od 20. siječnja 2015. – Španjolska protiv Komisije („Kohezijski fondovi – Smanjivanje financijske potpore – Rok za donošenje odluke”)

text:
               2.3.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 73/23

      Presuda Općeg suda od 20. siječnja 2015. – Španjolska protiv Komisije
      (Predmet T-111/12) (1)

      („Kohezijski fondovi - Smanjivanje financijske potpore - Rok za donošenje odluke”)
      (2015/C 073/30)
      Jezik postupka: španjolski

         Stranke

         Tužitelj: Kraljevina Španjolska (zastupnik: A. Rubio González, abogado del Estado)

         Tuženik: Europska komisija (zastupnici: D. Recchia, agent, uz asistenciju najprije J. Rivasa Andrésa i X. M. García García, a kasnije J. Rivasa Andrésa, odvjetnika)

         Predmet

      Zahtjev da se poništi Odluka Komisije C (2011) 9990 od 22. prosinca 2011. o smanjivanju potpore iz Kohezijskog fonda odobrene za projekte „Gospodarenje čvrstim otpadom u Autonomnoj zajednici Ekstremaduri – 2001” (CCI 2001.ES.16.C.PE.043), „Vodoopskrba i sanacija u slivu rijeke Duero – 2001” (CCI 2000.ES.16.C.PE.070), „Gospodarenje čvrstim otpadom u Autonomnoj zajednici Valenciji – 2001 – Grupa II” (CCI 2001.ES.16.C.PE.026) i „Sustav sanacije i zbrinjavanja otpadnih voda na području Bierzo Bajo” (CCI 2000.ES.16.C.PE.036).

         Izreka

                  1.

                  Poništava se Odluka Komisije C (2011) 9990 od 22. prosinca 2011. o smanjivanju potpore iz Kohezijskog fonda odobrene za projekte „Gospodarenje čvrstim otpadom u Autonomnoj zajednici Ekstremaduri – 2001” (CCI 2001.ES.16.C.PE.043), „Vodoopskrba i sanacija u slivu rijeke Duero – 2001” (CCI 2000.ES.16.C.PE.070), „Gospodarenje čvrstim otpadom u Autonomnoj zajednici Valenciji – 2001 – Grupa II” (CCI 2001.ES.16.C.PE.026) i „Sustav sanacije i zbrinjavanja otpadnih voda na području Bierzo Bajo” (CCI 2000.ES.16.C.PE.036).

                  2.

                  Europskoj komisiji se nalaže snošenje troškova.

         (1)  SL C 126, 28.4.2012.


title: Predmet T-162/14: Presuda Općeg suda od 28. veljače 2017. – Canadian Solar Emea i dr. protiv Vijeća („Damping — Uvoz kristalnih silicijskih fotonaponskih modula i ključnih elemenata (tj. ćelija) podrijetlom ili poslanih iz Kine — Konačna antidampinška pristojba — Obveze — Tužba za poništenje — Pravni interes — Dopuštenost — Zemlja izvoznica — Opseg istrage — Odabir uzorka — Uobičajena vrijednost — Definicija predmetnog proizvoda — Rok za donošenje odluke o zahtjevu za tretman tržišnog gospodarstva — Vremenska primjena novih odredbi — Šteta — Uzročna veza”)

text:
               18.4.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 121/24

         Presuda Općeg suda od 28. veljače 2017. – Canadian Solar Emea i dr. protiv Vijeća
   (Predmet T-162/14) (1)

   ((„Damping - Uvoz kristalnih silicijskih fotonaponskih modula i ključnih elemenata (tj. ćelija) podrijetlom ili poslanih iz Kine - Konačna antidampinška pristojba - Obveze - Tužba za poništenje - Pravni interes - Dopuštenost - Zemlja izvoznica - Opseg istrage - Odabir uzorka - Uobičajena vrijednost - Definicija predmetnog proizvoda - Rok za donošenje odluke o zahtjevu za tretman tržišnog gospodarstva - Vremenska primjena novih odredbi - Šteta - Uzročna veza”))
   (2017/C 121/34)
   Jezik postupka: engleski

      Stranke

      Tužitelj: Canadian Solar Emea GmbH (München, Njemačka), Canadian Solar Manufacturing (Changshu), Inc. (Changshu, Kina), Canadian Solar Manufacturing (Luoyang), Inc. (Luoyang, Kina), Csi Cells Co. Ltd (Suzhou, Kina), Csi Solar Power (Kina), Inc. (Suzhou) (zastupnici: A. Willems, S. De Knop i J. Charles, zatim A. Willems i S. De Knop, odvjetnici)

      Tuženik: Vijeće Europske unije (zastupnici: B. Driessen, agent, uz asistenciju B. O’Connora, solicitor, i S. Gubela, odvjetnika)

      Intervenijent u potporu tuženiku: Europska komisija (zastupnici: J.-F. Brakeland, T. Maxian Rusche i A. Stobiecka-Kuik, zatim J.-F. Brakeland, T. Maxian Rusche i A. Demeneix, agenti)

      Predmet

   Zahtjev na temelju članka 263. UFEU-a radi poništenja Provedbena uredba Vijeća (EU) br. 1238/2013 od 2. prosinca 2013. o uvođenju konačne antidampinške pristojbe i konačnoj naplati privremene pristojbe na uvoz kristalnih silicijskih fotonaponskih modula i ključnih elemenata (tj. ćelija) podrijetlom ili poslanih iz Narodne Republike Kine (SL 2013., L 325, str. 1.) u dijelu u kojem se odnosi na tužitelje.

      Izreka

               1.

               Tužba se odbija.

               2.

               Društvima Canadian Solar Emea GmbH, Canadian Solar Manufacturing (Changshu), Inc., Canadian Solar Manufacturing (Luoyang), Inc., Csi Cells Co. Ltd et Csi Solar Power (China), Inc. nalaže se snošenje vlastitih troškova i troškova Vijeća Europske unije.

               3.

               Europska komisija će snositi vlastite troškove.

      (1)  SL C 135, 5. 5. 2014.


title: Predmet C-289/13 P: Rješenje Suda (osmo vijeće) od 4. rujna 2014. – Cindu Chemicals BV, Deza, a.s., Koppers Denmark A/S, Koppers UK Ltd protiv Europske agencije za kemikalije (ECHA-e), Europske komisije (Žalba — Članak 181. Poslovnika Suda — Uredba (EZ) br. 1907/2006 (Uredba REACH) — Članak 59. i Prilog XIII. — Prepoznavanje antracenskog ulja, nisko antracenskog, kao posebno zabrinjavajuće tvari koju treba podvrgnuti postupku odobrenja — Jednakost postupanja)

text:
               17.11.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 409/22

         Rješenje Suda (osmo vijeće) od 4. rujna 2014. – Cindu Chemicals BV, Deza, a.s., Koppers Denmark A/S, Koppers UK Ltd protiv Europske agencije za kemikalije (ECHA-e), Europske komisije
   (Predmet C-289/13 P) (1)

   ((Žalba - Članak 181. Poslovnika Suda - Uredba (EZ) br. 1907/2006 (Uredba REACH) - Članak 59. i Prilog XIII. - Prepoznavanje antracenskog ulja, nisko antracenskog, kao posebno zabrinjavajuće tvari koju treba podvrgnuti postupku odobrenja - Jednakost postupanja))
   2014/C 409/30
   Jezik postupka: engleski

      Stranke

      Žalitelj: Cindu Chemicals BV, Deza, a.s., Koppers Denmark A/S, Koppers UK Ltd (zastupnik: K. Van Maldegem, avocat)

      Druge stranke u postupku: Europska agencija za kemikalije (ECHA) (zastupnici: M. Heikkilä, W. Broere i T. Zbihlej, agenti, J. Stuyck i A.-M. Vandromme, advocaten), Europska komisija (zastupnici: E. Manhaeve i P. Oliver, agenti)

      Izreka

               1.

               Žalba se odbija.

               2.

               Cindu Chemicals BV, Deza a.s., Koppers Denmark A/S i Koppers UK Ltd se nalaže snošenje troškova.

      (1)  SL C 252, 31.8.2013.


title: Predmet T-534/11: Presuda Općeg suda od 7. listopada 2014. – Schenker protiv Komisije ( „Pristup dokumentima — Uredba (EZ) br. 1049/2001 — Upravni spis i konačna odluka Komisije o zabranjenom sporazumu, javna verzija te odluke — Uskraćivanje pristupa — Obveza provođenja konkretnog i pojedinačnog ispitivanja — Iznimka vezana uz zaštitu komercijalnih interesa trećeg — Iznimka vezana uz zaštitu svrhe istraga — Prevladavajući javni interes” )

text:
               17.11.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 409/33

         Presuda Općeg suda od 7. listopada 2014. – Schenker protiv Komisije
   (Predmet T-534/11) (1)

   ((„Pristup dokumentima - Uredba (EZ) br. 1049/2001 - Upravni spis i konačna odluka Komisije o zabranjenom sporazumu, javna verzija te odluke - Uskraćivanje pristupa - Obveza provođenja konkretnog i pojedinačnog ispitivanja - Iznimka vezana uz zaštitu komercijalnih interesa trećeg - Iznimka vezana uz zaštitu svrhe istraga - Prevladavajući javni interes”))
   2014/C 409/47
   Jezik postupka: njemački

      Stranke

      Tužitelj: Schenker AG (Essen, Njemačka) (zastupnici: C. von Hammerstein, B. Beckmann i C.-D. Munding, odvjetnici)

      Tuženik: Europska komisija (zastupnici: M. Kellerbauer, C. ten Dam i P. Costa de Oliveira, potom M. Kellerbauer, P. Costa de Oliveira i H. Leupold, agenti)

      Intervenijenti koji podržavaju tužitelja: Koninklijke Luchtvaart Maatschappij NV (Amsterdam, Nizozemska) (zastupnik: M. Smeets, odvjetnik); Martinair Holland NV (Haarlemmermeer, Nizozemska) (zastupnici: R. Wesseling i M. Bredenoord-Spoek, odvjetnici); Société Air France SA (Roissy-en-France, Francuska) (zastupnici: A. Wachsmann i S. Thibault-Liger, odvjetnici); Cathay Pacific Airways Ltd (Queensway, Hong-Kong, Kina) (zastupnici: B. Bär-Bouyssière, odvjetnik, M. Rees, solicitor, D. Vaughan, QC, i R. Kreisberger, barrister, potom M. Rees, D. Vaughan i R. Kreisberger); Air Canada (Quebec, Kanada) (zastupnici: J. Pheasant, solicitor, i C. Wünschmann, odvjetnik); Lufthansa Cargo AG (Frankfurt na Majni, Njemačka) i Swiss International Air Lines AG (Basel, Švicarska) (zastupnici: S. Völcker i E. Arsenidou, potom S. Völcker i J. Orologas, odvjetnici)

      Predmet

   Zahtjev za poništenje Odluke Komisije od 3. kolovoza 2011. o uskraćivanju pristupa upravnom spisu Odluke C (2010) 7694 finale (predmet COMP/39.258 – Zračni prijevoz tereta), u cjelovitoj verziji te odluke i njezinoj javnoj verziji.

      Izreka

               1.

               Poništava se Odluka Komisije od 3. kolovoza 2011. kojom se uskraćuje pristup upravnom spisu Odluke C (2010) 7694 finale (predmet COMP/39.258 – Zračni prijevoz tereta), u cjelovitoj verziji te odluke i njezinoj javnoj verziji, u dijelu u kojem je Komisija uskratila pristup dijelu javne verzije predmetne odluke na čiju se povjerljivost poduzetnici na koje se ona odnosi nisu pozvali ili se na nju više ne pozivaju.

               2.

               U preostalom dijelu tužba se odbija.

               3.

               Društvu Schenker AG nalaže se snošenje vlastitih troškova kao i polovice troškova Europske komisije.

               4.

               Koninklijke Luchtvaart Maatschappij NV, Martinair Holland NV, Société Air France SA, Cathay Pacific Airways Ltd, Air Canada, Lufthansa Cargo AG i Swiss International Air Lines AG snosit će vlastite troškove.

      (1)  SL C 355, 3.12.2011.


title: Predmet C-159/17: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 29. ožujka 2017. uputila Curtea de Apel Constanța (Rumunjska) – Întreprinderea Individuală Dobre M. Marius protiv Ministerul Finanțelor Publice – Agenția Națională de Administrare Fiscală – Direcția Generală Regională a Finanțelor Publice Galați – Serviciul Soluționare Contestații, Agenția Națională de Administrare Fiscală – Direcția Generală Regională a Finanțelor Publice Galați – Administrația Județeană a Finanțelor Publice Constanța – Serviciul Inspecție Fiscală Persoane Fizice

text:
               10.7.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 221/5

         Zahtjev za prethodnu odluku koji je 29. ožujka 2017. uputila Curtea de Apel Constanța (Rumunjska) – Întreprinderea Individuală Dobre M. Marius protiv Ministerul Finanțelor Publice – Agenția Națională de Administrare Fiscală – Direcția Generală Regională a Finanțelor Publice Galați – Serviciul Soluționare Contestații, Agenția Națională de Administrare Fiscală – Direcția Generală Regională a Finanțelor Publice Galați – Administrația Județeană a Finanțelor Publice Constanța – Serviciul Inspecție Fiscală Persoane Fizice
   (Predmet C-159/17)
   (2017/C 221/06)
   Jezik postupka: rumunjski

      Sud koji je uputio zahtjev

   Curtea de Apel Constanța

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelj: Întreprinderea Individuală Dobre M. Marius

      Tuženici: Ministerul Finanțelor Publice – Agenția Națională de Administrare Fiscală – Direcția Generală Regională a Finanțelor Publice Galați – Serviciul Soluționare Contestații, Agenția Națională de Administrare Fiscală – Direcția Generală Regională a Finanțelor Publice Galați – Administrația Județeană a Finanțelor Publice Constanța – Serviciul Inspecție Fiscală Persoane Fizice

      Prethodno pitanje

   Treba li odredbe članaka 167., 168., 169., 179., članka 213. stavka 1., članka 214. stavka 1. točke (a) i članka 273. Direktive 2006/112/EZ (1) tumačiti na način da im se protivi nacionalni propis kojim se, u okolnostima poput onih u glavnom postupku, nalaže poreznom obvezniku, čija je registracija za potrebe PDV-a poništena, da plati državi PDV koji je naplaćen u razdoblju u kojemu je identifikacijski broj za PDV bio poništen, a da mu se pritom ne priznaje pravo na odbitak PDV-a koji se odnosi na stjecanje u istom razdoblju?

      (1)  Direktiva Vijeća 2006/112/EZ od 28. studenoga 2006. o zajedničkom sustavu poreza na dodanu vrijednost (SL 2006, L 347, str. 1) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 9., svezak 1., str. 120.)


title: Predmet T-698/13 P: Rješenje Općeg suda 18. rujna 2014. – Marcuccio protiv Komisije ( „Žalba — Javna služba — Dužnosnici — Odbacivanje tužbe u prvom stupnju kao očito nedopuštene — Neistovjetnost tužbe podnesene putem telefaksa s naknadno dostavljenim izvornikom — Rok za tužbu — Nepravodobnost — Djelomično očito nedopuštena i djelomično očito neutemeljena žalba” )

text:
               17.11.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 409/42

         Rješenje Općeg suda 18. rujna 2014. – Marcuccio protiv Komisije
   (Predmet T-698/13 P) (1)

   ((„Žalba - Javna služba - Dužnosnici - Odbacivanje tužbe u prvom stupnju kao očito nedopuštene - Neistovjetnost tužbe podnesene putem telefaksa s naknadno dostavljenim izvornikom - Rok za tužbu - Nepravodobnost - Djelomično očito nedopuštena i djelomično očito neutemeljena žalba”))
   2014/C 409/61
   Jezik postupka: talijanski

      Stranke

      Žalitelj: Luigi Marcuccio (Tricase, Italija) (zastupnik: G. Cipressa, odvjetnik)

      Druga stranka u postupku: Europska komisija (zastupnici: C. Berardis-Kayser i G. Gattinara, agenti)

      Predmet

   Žalba protiv rješenja Službeničkog suda Europske unije (drugo vijeće) od 17. listopada 2013. Marcuccio/Komisija (F-127/12, Zb. SS, EU:F:2013:161), s ciljem ukidanja tog rješenja.

      Izreka

               1.

               Žalba se odbija.

               2.

               Nalaže se Luigi Marcuccio snošenje vlastitih troškova kao i troškova Europske komisije u okviru ovog postupka.

               3.

               Nalaže se L. Marcuccio naknaditi Općem sudu iznos od 2  000 eura temeljem članka 90. njegova Poslovnika.

      (1)  SL C 52, 22.2.2014.


title: Predmet T-607/15: Tužba podnesena 27. listopada 2015. – Yieh United Steel protiv Komisije

text:
               1.2.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 38/63

         Tužba podnesena 27. listopada 2015. – Yieh United Steel protiv Komisije
   (Predmet T-607/15)
   (2016/C 038/85)
   Jezik postupka: engleski

      Stranke

      Tužitelj: Yieh United Steel Corp. (Kaohsiung City, Tajvan) (zastupnik: D. Luff, odvjetnik)

      Tuženik: Europska komisija

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

               —

               poništi članke 1. i 2. Provedbene uredbe Komisije (EU) 2015/1429 od 26. kolovoza 2015. o uvođenju konačne antidampinške pristojbe na uvoz hladnovaljanih ravnih proizvoda od nehrđajućeg čelika podrijetlom iz Narodne Republike Kine i Tajvana (1) (u daljnjem tekstu: pobijana uredba ili Uredba o konačnoj pristojbi), u mjeri u kojoj se odnosi na tužitelja;

               —

               naloži Komisiji snošenje tužiteljevih troškova.

      Tužbeni razlozi i glavni argumenti

   U prilog osnovanosti tužbe tužitelj ističe tri tužbena razloga.

               1.

               Prvi tužbeni razlog temelji se na činjenici da je Sud nadležan preispitati članke 1. i 2. pobijane uredbe te njezinu usklađenost s Osnovnom uredbom i općim načelima europskog prava.

               2.

               Drugi tužbeni razlog temelji se na činjenici da je Komisija povrijedila članak 2. stavak 5. Osnovne uredbe jer je neopravdano odbila razmotriti tužiteljeve metode raspodjele troškova koje je on upotrebljavao u prošlosti i koje su u skladu s međunarodno priznatom računovodstvenom praksom. Zbog te povrede, Komisija je pogrešno odbila oduzeti reciklirani otpad od troškova proizvodnje dotičnog proizvoda čime je umjetno povećala uobičajenu vrijednost kršeći članak 2. stavak 3. Osnovne uredbe.

               3.

               Treći tužbeni razlog temelji se na činjenici da je Komisija povrijedila članak 2. stavak 1. Osnovne uredbe jer je pri određivanju uobičajene vrijednosti neopravdano odbacila prodaju dotičnog proizvoda u uobičajenom tijeku trgovine neovisnom domaćem kupcu. Komisija nije dovoljno obrazložila to odbacivanje. Nadalje, ako pretpostavimo da je razlog takvog odbacivanja bila samo činjenica da je takva roba nakon toga izvezena (što tužitelj nije znao), kriterij koji je Komisija primijenila je nezakonit. Komisija je trebala uzeti u obzir tužiteljevu namjeru glede konačnog odredišta takve robe u trenutku prodaje. Stoga je Komisija povrijedila članak 2. stavak 2. Osnovne uredbe odbivši domaću prodaju samo zato jer ju je neovisni kupac izvezao nakon prodaje.

      (1)  SL L 224, str.10.


title: Predmet C-397/15: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 23. srpnja 2015. uputio Landgericht Itzehoe (Njemačka) – Raiffeisen Privatbank Liechtenstein AG protiv Gerhilda Lukatha

text:
               28.9.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 320/18

         Zahtjev za prethodnu odluku koji je 23. srpnja 2015. uputio Landgericht Itzehoe (Njemačka) – Raiffeisen Privatbank Liechtenstein AG protiv Gerhilda Lukatha
   (Predmet C-397/15)
   (2015/C 320/25)
   Jezik postupka: njemački

      Sud koji je uputio zahtjev

   Landgericht Itzehoe

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelj: Raiffeisen Privatbank Liechtenstein AG

      Tuženik: Gerhild Lukath

      Druge stranke u postupku: Rüdiger Boy, Boy Finanzberatung GmbH, Christian Maibaum, Vienna-Life Lebensversicherungs AG, Frank Weber

      Prethodna pitanja

               1.

               Treba li ugovor između banke i potrošača o odobravanju kredita koji je povezan s ugovorom o sklapanju životnog osiguranja i ugovorom o savjetovanju i posredovanju za kapitalno ulaganje, koje zauzvrat osigurava iznos kredita, smatrati ugovorom o pružanju usluga u smislu članka 5. stavka 2. Konvencije od 19. lipnja 1980. o pravu koje se primjenjuje na ugovorne obveze (1) (Rimska konvencija)?

               2.

               Primjenjuje li se članak 5. Rimske konvencije i na slučajeve u kojima se oglašavanje odnosno kontaktiranje odvija iz jedne zemlje u kojoj potrošač ima svoje glavno boravište, ali potrošač ugovore potpisuje u sekundarnom boravištu, ako je ugovorni partner potrošača ili njegov zastupnik dobio potrošačev nalog u državi glavnog boravišta?

      (1)  SL L 266, str. 1. (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 1., svezak 13., str. 7.)


title: Predmet C-283/13 P: Žalba od 24. svibnja 2013. koju je podnio Henkel AG & Co. KGaA, Henkel France protiv rješenja Općeg suda (treće vijeće) donesenog 7. ožujka 2013. u predmetu 607/11, Henkel AG & Co. KGaA, Henkel France protiv Europske Komisije

text:
               27.7.2013

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 215/6

         Žalba od 24. svibnja 2013. koju je podnio Henkel AG & Co. KGaA, Henkel France protiv rješenja Općeg suda (treće vijeće) donesenog 7. ožujka 2013. u predmetu 607/11, Henkel AG & Co. KGaA, Henkel France protiv Europske Komisije
   (Predmet C-283/13 P)
   2013/C 215/12

   Predmetni postupak pokrenut je prije 1. srpnja 2013., datuma pristupanja Republike Hrvatske Europskoj uniji


title: Predmet F-33/15: Rješenje Službeničkog suda od 24. veljače 2016. – Labiri protiv CESE-a

text:
               4.4.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 118/43

         Rješenje Službeničkog suda od 24. veljače 2016. – Labiri protiv CESE-a
   (Predmet F-33/15) (1)

   (2016/C 118/49)
   Jezik postupka: francuski
   Sudac pojedinac odredio je brisanje predmeta.

      (1)  SL C 178, 1. 6. 2015., str. 25.


title: Predmet C-69/16 P: Žalba koju su 5. veljače 2016. podnijeli Cellnex Telecom S.A. i Retevisión I, S.A. protiv presude Općeg suda (peto vijeće) od 26. studenog 2015. u predmetu T-541/13, Abertis Telecom S.A. i Retevisión I protiv Komisije

text:
               4.4.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 118/17

         Žalba koju su 5. veljače 2016. podnijeli Cellnex Telecom S.A. i Retevisión I, S.A. protiv presude Općeg suda (peto vijeće) od 26. studenog 2015. u predmetu T-541/13, Abertis Telecom S.A. i Retevisión I protiv Komisije
   (Predmet C-69/16 P)
   (2016/C 118/20)
   Jezik postupka: španjolski

      Stranke

      Žalitelji: Cellnex Telecom S.A., ranije Abertis Telecom S.A. i Retevisión I, S.A. (zastupnici: J. L. Buendía Sierra i A. Lamadrid de Pablo, odvjetnici)

      Druge stranke u postupku: Europska komisija i SES Astra

      Zahtjevi

   Žalitelji od Suda traže da:

               —

               ukine presudu Općeg suda od 26. studenoga 2015.

               —

               konačno odluči o tužbi za poništenje i poništi Odluku Komisije od 19. lipnja 2013. (1)

               —

               naloži Europskoj komisiji snošenje troškova

      Žalbeni razlozi i glavni argumenti

   Pobijanom presudom potvrđena je Komisijina odluka o državnim potporama u vezi s različitim mjerama koje su španjolska javna tijela donijela kako bi zajamčila da digitalni zemaljski televizijski signal (ZTS) dopire do udaljenih područja na kojem živi samo 2,5 % stanovništva. Odlukom je utvrđeno da, što se tiče merituma, tržište navedenu uslugu ne bi nudilo da ne postoji javna intervencija. Unatoč tomu, odlukom se osporava da se radilo o usluzi od općeg gospodarskog interesa (UOGI) te se navodi da s formalnog stajališta ta usluga nije bila „jasno” određena ni povjerena javnim tijelima. Također se navodi da u svakom slučaju ta javna tijela nisu bila ovlaštena da odaberu određenu tehnologiju u trenutku uspostave UOGI-ja.

      Prvi i jedini žalbeni razlog: pogreške koje se tiču prava u tumačenju članka 14., članka 106. stavka 2. i članka 107. stavka 1. UFEU-a, Protokola br. 26. UFEU-a o uslugama od općeg interesa i Protokola br. 29. UFEU-a o sustavu javne radiodifuzije u državama članicama

   Posebice, u žalbi se naglašava da su pobijanom presudom učinjene sljedeće pogreške:

               —

               Jasno je povrijeđena granica „očite pogreške” u ispitivanju različitih akata o definiranju i povjeravanju UOGI-ja javnim tijelima.

               —

               Neopravdano je ograničena „široka margina prosudbe” država članica koja se primjenjuje kako na definiranje, tako i na „uređenje” UOGI-ja te koja uključuje odabir načina pružanja UOGI-ja i konkretne tehnologije, neovisno o tomu jesu li sadržani u aktu kojim se provodi definiranje ili u zasebnom aktu.

               —

               Pogrešno je analizirano primjenjivo španjolsko pravo.

               —

               Nije se smatralo da „definicija” UOGI-ja i „povjeravanje” UOGI-ja jednom ili većem broju poduzeća mogu odjednom biti sadržani u većem broju akata.

               —

               Nije se smatralo da „definicija” UOGI-ja i „povjeravanje” UOGI-ja ne zahtijevaju upotrebu konkretne formule ili izričaja, nego se smatralo da je potrebna materijalna i funkcionalna analiza.

               —

               Odbijena je primjenjivost Protokola br. 29 UFEU-a i UEU-a o radiodifuziji.

      (1)  Odluka Komisije od 19. lipnja 2013. o državnoj potpori SA.28599 (C 23/10 (ex NN 36/10, ex CP 163/09)) Kraljevine Španjolske za uvođenje digitalne zemaljske televizije u udaljenim i manje urbaniziranim područjima (osim u Kastilji – La Mancha) (SL 2014. L 217, str. 52.)


title: Predmet C-80/16: Presuda Suda (prvo vijeće) od 26. srpnja 2017. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Tribunal administratif de Montreuil – Francuska) – ArcelorMittal Atlantique et Lorraine protiv Ministre de l’Écologie, du Développement durable et de l'Énergie (Zahtjev za prethodnu odluku — Okoliš — Direktiva 2003/87/EZ — Članak 10.a stavak 1. — Sustav trgovanja emisijskim jedinicama stakleničkih plinova unutar Europske unije — Raspodjela besplatnih emisijskih jedinica — Odluka 2011/278/EU — Valjanost — Načelo dobre uprave — Određivanje referentne vrijednosti za proizvod za vrući metal — Upotreba podataka iz ‚BREF-a’ za željezo i čelik i smjernica za određivanje referentnih vrijednosti za vrući metal — Pojam „slični proizvodi” — Referentna postrojenja — Obveza obrazlaganja)

text:
               18.9.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 309/7

         Presuda Suda (prvo vijeće) od 26. srpnja 2017. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Tribunal administratif de Montreuil – Francuska) – ArcelorMittal Atlantique et Lorraine protiv Ministre de l’Écologie, du Développement durable et de l'Énergie
   (Predmet C-80/16) (1)

   ((Zahtjev za prethodnu odluku - Okoliš - Direktiva 2003/87/EZ - Članak 10.a stavak 1. - Sustav trgovanja emisijskim jedinicama stakleničkih plinova unutar Europske unije - Raspodjela besplatnih emisijskih jedinica - Odluka 2011/278/EU - Valjanost - Načelo dobre uprave - Određivanje referentne vrijednosti za proizvod za vrući metal - Upotreba podataka iz ‚BREF-a’ za željezo i čelik i smjernica za određivanje referentnih vrijednosti za vrući metal - Pojam „slični proizvodi” - Referentna postrojenja - Obveza obrazlaganja))
   (2017/C 309/09)
   Jezik postupka: francuski

      Sud koji je uputio zahtjev

   Tribunal administratif de Montreuil

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelj: ArcelorMittal Atlantique et Lorraine

      Tuženik: Ministre de l’Écologie, du Développement durable et de l'Énergie

      Izreka

   Pri ispitivanju postavljenih pitanja nije utvrđen nijedan element koji bi mogao utjecati na valjanost Odluke Komisije 2011/278/EU od 27. travnja 2001. o utvrđivanju prijelaznih propisa na razini Unije za usklađenu besplatnu dodjelu emisijskih jedinica na temelju članka 10.a Direktive 2003/87/EZ Europskog parlamenta i Vijeća.

      (1)  SL C 136, 18. 4. 2016.


title: Predmet T-369/16: Tužba podnesena 13. srpnja 2016. – Luciad protiv Komisije

text:
               29.8.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 314/33

         Tužba podnesena 13. srpnja 2016. – Luciad protiv Komisije
   (Predmet T-369/16)
   (2016/C 314/45)
   Jezik postupka: nizozemski

      Stranke

      Tužitelj: Luciad NV (Löwen, Belgija) (zastupnici: D. Arts, P. Smet i I. Panis, odvjetnici)

      Tuženik: Europska komisija

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

               —

               proglasi dopuštenom i osnovanom tužbu za poništenje Odluke Komisije od 11. siječnja 2016. o programu državne potpore o izuzeću od oporezivanja viška dobiti SA.37667 (2015/C) (ex 2015/NN) koji je provela Belgija;

               —

               poništi Odluku Komisije od 11. siječnja 2016. o programu državne potpore o izuzeću od oporezivanja viška dobiti SA.37667 (2015/C) (ex 2015/NN) koji je provela Belgija;

               —

               Komisiji naloži snošenje troškova.

      Tužbeni razlozi i glavni argumenti

   U prilog osnovanosti tužbe tužitelj ističe četiri tužbena razloga.

               1.

               Očita pogreška u ocjeni i povreda članka 1. točke (d) Uredbe 2015/1589 (1) i članka 107. stavka 1. UFEU-a

                           —

                           Tužitelj ističe da je Komisija počinila očitu pogrešku u ocjeni smatrajući da se obvezujuća porezna mišljenja nisu mogla smatrati provedbenom mjerom i da se sustav viška dobiti koji je ona opisala treba smatrati programom potpore.

               2.

               Povreda članka 296. UFEU-a zbog nedostatnog obrazloženja i povreda članka 107. stavka 1. UFEU-a, s obzirom na to da ne postoji mjera kojom se narušava ili prijeti da će se narušiti tržišno natjecanje

                           —

                           Tužitelj tvrdi da Komisija nije navela na koji način sustav viška dobiti može narušiti ili prijetiti da će narušiti tržišno natjecanje.

                           —

                           Komisija je pogrešno pošla od pretpostavke da obvezujuće porezno mišljenje sukladno sustavu viška dobiti automatski dovodi do izuzeća od oporezivanja za dotičnog poduzetnika, te je, s obzirom na to da nije uzela u obzir oporezivanje dobiti do kojeg je došlo ili će doći u inozemstvu, pogrešno odlučila da sustav izuzeća od oporezivanja viška dobiti narušava ili prijeti da će narušiti tržišno natjecanje.

               3.

               Povreda članka 296. UFEU-a zbog nedostatnog obrazloženja i povreda članka 107. stavka 1. UFEU-a, s obzirom na to da sporni sustav ne utječe na trgovinu među državama članicama

               4.

               Očita pogreška u ocjeni i povreda članka 107. stavka 1. UFEU-a, s obzirom na to da sporni sustav ne daje nikakvu selektivnu prednost

                           —

                           Tužitelj navodi da je sustav viška dobiti opći porezni sustav koji se primjenjuje na sve belgijske poduzetnike i da je inherentan referentnom sustavu belgijskog sustava poreza na dobit koji predviđa posebna pravila za prekogranične slučajeve, tako da je Komisija počinila očitu pogrešku u ocjeni kada je smatrala da sustav viška dobiti predstavlja iznimku, s jedne strane, od referentnog sustava, i, s druge strane, od načela nepristrane transakcije.

      (1)  Uredba Vijeća (EU) 2015/1589 od 13. srpnja 2015. o utvrđivanju detaljnih pravila primjene članka 108. Ugovora o funkcioniranju Europske unije (SL L 248, str. 9).


title: Predmet C-332/15: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 6. srpnja 2015. uputio Tribunale di Treviso (Italija) – kazneni postupak protiv Giuseppea Astonea

text:
               28.9.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 320/16

         Zahtjev za prethodnu odluku koji je 6. srpnja 2015. uputio Tribunale di Treviso (Italija) – kazneni postupak protiv Giuseppea Astonea
   (Predmet C-332/15)
   (2015/C 320/23)
   Jezik postupka: talijanski

      Sud koji je uputio zahtjev

   Tribunale di Treviso

      Okrivljenik

   Giuseppe Astone

      Prethodna pitanja

               1.

               Protive li se odredbe Direktive 2006/112/EZ od 28. studenoga 2006. (1), kako ih tumači sudska praksa Zajednice koja se navodi u obrazloženju, postojanju nacionalnih pravnih pravila država članica – poput gore navedenih i na snazi u Italiji (članak 19. Uredbe predsjednika republike br. 633/1972) – koja isključuju, i u kaznenopravnom smislu, mogućnost ostvarivanja prava na odbitak ukoliko nisu podnesene prijave PDV-a i, osobito, prijava u vezi s drugom godinom koja slijedi nakon godine u kojoj je nastalo pravo na odbitak?

               2.

               Protive li se odredbe Direktive 2006/112/EZ od 28. studenoga 2006., kako ih tumači sudska praksa Zajednice koja se navodi u obrazloženju, postojanju nacionalnih pravnih pravila država članica – poput gore navedenih i na snazi u Italiji (članci 25. i 39. Uredbe predsjednika republike br. 633/1972) – koja isključuju, i u kaznenopravnom smislu, mogućnost da se u svrhu odbitka PDV-a u obzir uzmu plaćeni računi koje porezni obveznik nigdje nije evidentirao?

      (1)  Direktiva Vijeća 2006/112/EZ od 28. studenoga 2006. o zajedničkom sustavu poreza na dodanu vrijednost (SL L 347, str. 1.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 9., svezak 1., str. 120.)


title: Predmet C-172/15: Tužba podnesena 16. travnja 2015. – Europska komisija protiv Kraljevine Španjolske

text:
               15.6.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 198/26

         Tužba podnesena 16. travnja 2015. – Europska komisija protiv Kraljevine Španjolske
   (Predmet C-172/15)
   (2015/C 198/34)
   Jezik postupka: španjolski

      Stranke

      Tužitelj: Europska komisija (zastupnici: L. Nicolae i J. Rius, agenti)

      Tuženik: Kraljevina Španjolska

      Tužbeni zahtjev

               —

               utvrditi u skladu s člankom 258. Ugovora o funkcioniranju Europske unije da je Kraljevina Španjolska, propuštanjem donošenja svih procjena i planova zaštite luka za sve španjolske luke obuhvaćene područjem primjene Direktive 2005/65/EZ (1) Europskog parlamenta i Vijeća od 26. listopada 2005. o jačanju sigurnosne zaštite luka, povrijedila obveze koje ima na temelju članka 2. stavka 3., članka 6. i članka 7. navedene direktive, koji propisuju da države članice za svaku luku definiraju granice luke te donose relevantnu procjenu i plan sigurnosne zaštite luke;

               —

               naložiti Kraljevini Španjolskoj snošenje troškova.

      Tužbeni razlozi i glavni argumenti

   Kraljevina Španjolska priznala je 5. rujna 2014. da su od 67 luka na koje se odnosi predmetni propis još uvijek u postupku donošenja tri procjene sigurnosne zaštite luke i 18 planova sigurnosne zaštite luke.
   Od tog datuma španjolske vlasti redovito obavještavaju o napretku u praktičnoj primjeni Direktive 2005/65/EZ. Posljednje izvješće o situaciji zaprimljeno je 14. travnja 2015. iz kojeg je vidljivo da su od 67 luka na koje se odnosi predmetni propis još uvijek u postupku donošenja jedna procjena sigurnosne zaštite luke i osam planova sigurnosne zaštite luke.
   Stoga Komisija utvrđuje da na datum posljednjeg zaprimljenog izvješća o situaciji Kraljevina Španjolska nije ispunila svoje obveze definiranja relevantnih granica za svaku luku u smislu Direktive 2005/65/EZ, kao ni obveze izrade i donošenja planova sigurnosne zaštite navedenih luka.

      (1)  SL L 310, str. 28.; SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 7., svezak 13., str. 72.


title: Predmet T-428/14: Tužba podnesena 12. lipnja 2014. – Gasiber 2000 protiv Komisije

text:
               4.8.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 253/57

         Tužba podnesena 12. lipnja 2014. – Gasiber 2000 protiv Komisije
   (Predmet T-428/14)
   2014/C 253/76
   Jezik postupka: španjolski

      Stranke

      Tužitelj: Gasiber 2000, SL (Alcorcón (Madrid), Španjolska) (zastupnici: J. García Muñoz, J. Jiménez-Blanco i J. Corral García, odvjetnici)

      Tuženik: Europska komisija

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

               —

               poništi spornu odluku, i

               —

               naloži Komisiji snošenje svih troškova proizašlih iz postupka.

      Tužbeni razlozi i glavni argumenti

   Tužbeni razlozi i glavni argumenti istovjetni su onima u predmetu T-392/14, Gutser/Komisija.


title: Predmet T-68/16: Tužba podnesena 15. veljače 2016. – Deichmann protiv EUIPO-a – Munich (Prikaz križa na strani sportske cipele)

text:
               29.3.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 111/40

         Tužba podnesena 15. veljače 2016. – Deichmann protiv EUIPO-a – Munich (Prikaz križa na strani sportske cipele)
   (Predmet T-68/16)
   (2016/C 111/49)
   Jezik na kojem je tužba podnesena: engleski

      Stranke

      Tužitelj: Deichmann SE (Essen, Njemačka) (zastupnik: C. Onken, odvjetnik)

      Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO)

      Druga stranka pred žalbenim vijećem: Munich, SL (Capellades, Španjolska)

      Podaci o postupku pred EUIPO-om

      Nositelj spornog žiga: druga stranka pred žalbenim vijećem

      Predmetni sporni žig: figurativni žig Europske unije (prikaz križa na strani sportske cipele) – žig Europske unije br. 2 923 852

      Postupak pred EUIPO-om: postupak povodom opoziva

      Pobijana odluka: odluka četvrtog žalbenog vijeća EUIPO-a od 4. prosinca 2015. u predmetu R 2345/2014-4

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

               —

               poništi pobijanu odluku;

               —

               naloži EUIPO-u i drugoj stranci pred EUIPO-om snošenje troškova.

      Tužbeni razlozi

               —

               povreda članka 15. stavka 1. točke (a) Uredbe br. 207/2009;

               —

               povreda članka 51. stavka 1. točke (a) Uredbe br. 207/2009.