title: Predmet C-328/16: Tužba podnesena 1. lipnja 2016. – Europska komisija protiv Helenske Republike

text:
               31.10.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 402/13

         Tužba podnesena 1. lipnja 2016. – Europska komisija protiv Helenske Republike
   (Predmet C-328/16)
   (2016/C 402/16)
   Jezik postupka: grčki

      Stranke

      Tužitelj: Europska komisija (zastupnici: G. Zavvos i E. Manhaeve)

      Tuženik: Helenska Republika

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelj od Suda zahtijeva da:

               —

               utvrdi da Helenska Republika, time što nije poduzela sve mjere potrebne za izvršenje presude Suda od 24. lipnja 2004. u predmetu C-119/02 (1), Komisija/Helenska Republika, nije ispunila obvezu koju ima na temelju članka 260. stavka 1. UFEU-a

               —

               naloži Helenskoj Republici da Komisiji plati novčanu kaznu u iznosu od 34 974 eura po danu zakašnjenja u izvršenju presude u predmetu C-119/02, od dana izricanja presude u ovom predmetu do dana izvršenja presude izrečene u predmetu C-119/02,

               —

               naloži Helenskoj Republici da Komisiji plati paušalni dnevni iznos od 3828 eura od dana izricanja presude C-119/02 do dana izricanja presude u ovom predmetu ili do dana izvršenja presude C-119/02, ako do tog izvršenja dođe prije spomenutog izricanja

               —

               naloži Helenskoj Republici snošenje troškova.

      Tužbeni razlozi i glavni argumenti

               1.

               U presudi od 24. lipnja 2004., predmet C-119/02, Komisija/Helenska Republika, Sud je presudio da:

                  „Helenska Republika je, time što nije poduzela mjere potrebne za izgradnju sabirnog sustava za komunalne otpadne vode regije Thriasio Pedio i time što komunalne otpadne vode navedene regije nije podvrgnula strožem pročišćavanju od sekundarnog prije ispuštanja u osjetljiva područja [Eleuzinskog] zaljeva, povrijedila obveze koje ima na temelju [članka] 3. [stavka] 1. i članka 5. [stavka] 2. Direktive Vijeća 91/271/EEZ od 21. svibnja 1991. o pročišćavanju komunalnih otpadnih voda, kako je izmijenjena Direktivom Komisije 98/15/EZ od 27. veljače 1998.”.

               2.

               Helenska Republika je, u skladu s člankom 3. stavkom 1. drugim podstavkom i člankom 5. stavkom 2. Direktive 91/271/EEZ, kako je izmijenjena Direktivom 98/15/EZ (2), trebala poduzeti mjere potrebne za prikupljanje i pročišćavanje komunalnih otpadnih voda regije Thriasio Pedio (koja uključuje naselja Eleusina, Aspropyrgos, Magoula i Mandra) prije njihova ispuštanja u osjetljivo područje Eleuzinskog zaljeva. Sustav ispuštanja i prikupljanja otpadnih voda regije Thriasio Pedio trebao je biti izgrađen do 31. prosinca 1998. Osim toga, do tog dana su komunalne otpadne vode trebale biti podvrgnute strožem pročišćavanju od sekundarnog („tercijarno pročišćavanje”) prije njihova ispuštanja u osjetljiva područja.

               3.

               Helenska Republika trebala je osigurati prikupljanje i pročišćavanje svih komunalnih otpadnih voda regije Thriasio Pedio, njihovo podvrgavanje strožem pročišćavanju od sekundarnog te dokazati sukladnost s odredbama direktive o funkcioniranju postrojenja za pročišćavanje otpadnih voda.

               4.

               Presuda Suda trebala je biti izvršena ostvarenjem različitih projekata:

                           —

                           stvaranjem centra za pročišćavanje otpadnih voda (u daljnjem tekstu: „CTEUR”),

                           —

                           izgradnjom „glavnih” kolektora (za mrežu komunalnih otpadnih voda), ili „glavne mreže”,

                           —

                           izgradnjom odvoda (za mrežu komunalnih otpadnih voda) ili „sekundarne mreže”,

                           —

                           priključivanjem različitog stanovništva/industrija regije (općina Aspropyrgos, Eleusina, Mandra i Magoula) na mrežu komunalnih otpadnih voda, ili „tercijarne mreže”.

               5.

               Nadležna grčka tijela obavijestila su Komisiju o tome da je veći dio cjelokupnog projekta trebao biti dovršen do kraja 2010. Glavna je mreža bila u izgradnji, bilo je dovršeno 45 % sekundarne mreže, a treća je također bila u postupku izgradnje. Tijela su tvrdila da je CTEUR mogao priključiti komunalne otpadne vode cijelog stanovništva regije do kraja 2010. Kad je riječ o glavnoj mreži, ona je mogla pokriti 100 % stanovništva općina Aspropyrgos, Mandra i Magoula i 2/3 stanovništva općine Eleusina (ili, kumulativno, 90 % od 4 općine). Ostalo stanovništvo moglo je biti pokriveno do 30. travnja 2011.

               6.

               Komisija je na temelju toga zaključila da 18. srpnja presuda Suda još uvijek nije bila u cijelosti izvršena.

               7.

               Grčka tijela su u odgovoru od 27. studenoga 2012. obavijestila Komisiju da CTEUR djeluje od 27. srpnja 2012., ali da sekundarna i tercijarna mreža još nisu dovršene (a da to trebaju biti do ožujka 2013). Kad je riječ o sekundarnoj mreži, ona je bila gotovo dovršena, osim dijela općine Eleusina („Kato Eleusi”) u kojoj su radovi kasnili zbog arheoloških otkrića. Osim toga, procjenjivalo se da CTEUR u tom trenutku prikuplja i pročišćava 24 % komunalnih otpadnih voda urbane aglomeracije Thriasio Pedio. Tijela su također dostavila dokaze (tercijarno pročišćavanje za prikupljene komunalne otpadne vode) da postrojenja nesmetano funkcioniraju.

               8.

               Komisija smatra da, iako je proteklo dvanaest godina od izricanja presude, Helenska Republika je još uvijek nije u cijelosti izvršila. Iako su postrojenja za pročišćavanje komunalnih otpadnih voda dovršena i pokrenuta 27. srpnja 2012., čime je omogućeno uklanjanje dušika, ipak je potrebno istaknuti da se trenutno prikuplja i pročišćava samo iznimno mali postotak (28 %) komunalnih otpadnih voda regije Thriasio Pedio.

               9.

               Osim toga, Komisija od nadležnih tijela nije primila pouzdan vremenski raspored koji omogućuje procjenu toga od kada će biti stvarnog napretka. Osim toga, Komisija naglašava da nikada nisu poštovani razni rokovi koje su grčka tijela u više navrata dostavljala. Osim tercijarne mreže koja povezuje različita područja i industrije regije, nije bila izgrađena ni sekundarna mreža (izgradnja velikih odvoda) jer nedostaje dio Kato Eleusi u općini Eleusina.

               10.

               Komisija naglašava da, osim odgovora grčkih tijela od 27. studenoga 2012., nije primila nikakav statistički podatak na temelju kojeg bi bilo moguće dokazati da su prikupljene komunalne otpadne vode bile podvrgnute strožem pročišćavanju od sekundarnog. Predmetni odgovor sadržavao je neke brojke, koje su se međutim odnosile samo na četveromjesečno razdoblje, s obzirom na to da je postrojenje pokrenuto 27. srpnja iste godine. Međutim, za dokazivanje dostatnog pročišćavanja prikupljenih otpadnih voda grčka tijela trebala su dokazati dobro funkcioniranje postrojenja za pročišćavanje u dvanaestomjesečnom razdoblju te navesti postotak smanjenja DBO5 i DCO koji zadovoljava zahtjeve iz odredbi direktive kad je riječ o sekundarnom pročišćavanju i, što se tiče tercijarnog pročišćavanja, dostatan postotak smanjenja dušika u skladu s Prilogom I., tablicom 2. Direktivi. Dok god nedostaju takvi podaci Komisija ne može provjeriti jesu li prikupljene otpadne vode u konačnici podvrgnute strožem pročišćavanju od sekundarnog koje je opisano u članku 4. direktive.

      (1)  EU:C:2004:385

      (2)  (SL 1991., L 135, str. 40.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 15., svezak 1., str. 22.).


title: Predmet C-5/17: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 6. siječnja 2017. uputio Upper Tribunal (Tax and Chancery Chamber) (Ujedinjena Kraljevina) – Commissioners for Her Majesty’s Revenue and Customs protiv DPAS Limited

text:
               13.3.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 78/15

         Zahtjev za prethodnu odluku koji je 6. siječnja 2017. uputio Upper Tribunal (Tax and Chancery Chamber) (Ujedinjena Kraljevina) – Commissioners for Her Majesty’s Revenue and Customs protiv DPAS Limited
   (Predmet C-5/17)
   (2017/C 078/20)
   Jezik postupka: engleski

      Sud koji je uputio zahtjev

   Upper Tribunal (Tax and Chancery Chamber)

      Stranke glavnog postupka

      Žalitelj: Commissioners for Her Majesty’s Revenue and Customs

      Druga stranka u postupku: DPAS Limited

      Prethodna pitanja

   S obzirom na članak 135. stavak 1. točku (d) Direktive Vijeća 2006/112/EZ (1) (Direktiva o PDV-u) i tumačenja te odredbe koja je pružio Sud u predmetima AXA, Bookit II i NEC, Upper Tribunal (Tax and Chancery Chamber) upućuje Sudu sljedeća prethodna pitanja:

               (1)

               Je li usluga, poput one koju pruža porezni obveznik u ovom predmetu i koja se sastoji u tome da na temelju naloga za izravno terećenje porezni obveznik prenese novac s bankovnog računa pacijenta pacijentovu zubaru i osiguravatelju, po odbitku svoje naknade, pružanje usluga prijenosa ili plaćanja koje je izuzeto od PDV-a u smislu članka 135. stavka 1. točke (d) Direktive o PDV-u?
               Konkretno, je li na temelju presuda u predmetima Bookit II i NEC moguće zaključiti da se izuzeće od plaćanja PDV-a u članku 135. stavku 1. točki (d) ne primjenjuje na uslugu, poput one koju pruža porezni obveznik u ovom predmetu i prilikom koje porezni obveznik ne tereti sâm račune kojima upravlja ili na njih uplaćuje sredstva, već koja je bitna za taj prijenos, kada dođe do prijenosa sredstava? Ili se na temelju presude u predmetu AXA može doći do suprotnog zaključka?

               (2)

               Koja relevantna načela valja primijeniti radi utvrđenja spada li usluga poput one koju pruža porezni obveznik u ovom predmetu u područje primjene „naplate dugova” u smislu članka 135. stavka 1. točke (d)? Osobito, ako (kao što je Sud presudio u predmetu AXA u odnosu na istovjetnu ili vrlo sličnu uslugu) takva usluga čini naplatu dugova kad se pruža osobi kojoj se duguje plaćanje (odnosno u ovom predmetu zubarima, kao što je to u predmetu AXA), predstavlja li ona i naplatu dugova ako je pružena osobi koja duguje plaćanje (u ovom predmetu pacijentima)?

      (1)  Direktiva Vijeća 2006/112/EZ od 28. studenoga 2006. o zajedničkom sustavu poreza na dodanu vrijednost (SL 2006., L 347, str. 1.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 9., svezak 1., str. 120.)


title: Predmet T-115/15 R: Rješenje predsjednika Općeg suda od 6. svibnja 2015. – Deza protiv ECHA-a (Postupak privremene pravne zaštite — REACH — Uvrštavanje kemijske tvari bis (2-etilheksil) ftalat (DEHP) na popis „predloženih tvari” — Zahtjev za suspenziju primjene — Nepostojanje hitnosti)

text:
               29.6.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 213/36

         Rješenje predsjednika Općeg suda od 6. svibnja 2015. – Deza protiv ECHA-a
   (Predmet T-115/15 R)
   ((Postupak privremene pravne zaštite - REACH - Uvrštavanje kemijske tvari bis (2-etilheksil) ftalat (DEHP) na popis „predloženih tvari” - Zahtjev za suspenziju primjene - Nepostojanje hitnosti))
   (2015/C 213/61)
   Jezik postupka: češki

      Stranke

      Tužitelj: Deza, a.s. (Valašské Meziříčí, Češka Republika) (zastupnik: P. Dejl, odvjetnik)

      Tuženik: Europska agencija za kemikalije (ECHA) (zastupnici: M. Heikkilä, W. Broere i T. Zbihlej, agenti)

      Predmet

   Zahtjev za suspenziju primjene Odluke ED/108/2014 izvršnog direktora ECHA-a od 12. prosinca 2014. kojom se, među ostalim, s danom 17. prosinca 2014. ažurira postojeći unos kemijske tvari bis (2-etilheksil) ftalat (DEHP) na popis tvari predloženih za eventualno uključivanje u Prilog XIV. Uredbi (EZ) br. 1907/2006 Europskog parlamenta i Vijeća od 18. prosinca 2006. o registraciji, evaluaciji, autorizaciji i ograničavanju kemikalija (REACH) i osnivanju Europske agencije za kemikalije te o izmjeni Direktive 1999/45/EZ i stavljanju izvan snage Uredbe Vijeća (EEZ) br. 793/93 i Uredbe Komisije (EZ) br. 1488/94 kao i Direktive Vijeća 76/769/EEZ i direktiva Komisije 91/155/EEZ, 93/67/EEZ, 93/105/EZ i 2000/21/EZ (ispravljena verzija SL 2007, L 136, str. 3) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 13., svezak 23., str. 3.), kako je izmijenjena.

      Izreka

               1.

               Zahtjev za privremenu pravnu zaštitu se odbija.

               2.

               O troškovima će se odlučiti naknadno.


title: Predmet C-399/14: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 18. kolovoza 2014. uputio Bundesverwaltungsgericht (Njemačka) – Grüne Liga Sachsen e.V. i dr. protiv Freistaat Sachsen

text:
               15.12.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 448/2

         Zahtjev za prethodnu odluku koji je 18. kolovoza 2014. uputio Bundesverwaltungsgericht (Njemačka) – Grüne Liga Sachsen e.V. i dr. protiv Freistaat Sachsen
   (Predmet C-399/14)
   (2014/C 448/02)
   Jezik postupka: njemački

      Sud koji je uputio zahtjev

   Bundesverwaltungsgericht

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelj: Grüne Liga Sachsen e.V. i dr.

      Tuženik: Freistaat Sachsen

      Treća osoba pozvana u postupak: Landeshauptstadt Dresden

      Sudionik u postupku: Vertreter des Bundesinteresses beim Bundesverwaltungsgericht

      Prethodna pitanja

               1.

               Treba li članak 6. stavak 2. Vijeća 92/43/EEZ (1) od 21. svibnja 1992. o očuvanju prirodnih staništa i divlje faune i flore (Direktiva o staništima) tumačiti tako da projekt gradnje mosta koji je odobren prije uvrštavanja područja u popis područja od značaja za Zajednicu, a ne služi izravno upravljanju područjem, mora biti podvrgnut ocjeni prihvatljivosti utjecaja prije njegovog izvođenja ako je područje nakon izdavanja odobrenja ali prije početka izvođenja uvršteno u popis, a prije izdavanja odobrenja provedena je samo procjena rizika/prethodno ispitivanje?

               2.

               Ako na prvo pitanje treba odgovoriti potvrdno:
               Mora li nacionalno tijelo prilikom naknadne revizije poštovati zahtjeve iz članka 6. stavaka 3. i 4. Direktive o staništima ako je na njima htjelo preventivno temeljiti procjenu rizika/prethodno ispitivanje koje je prethodilo izdavanju odobrenja?

               3.

               Ako na prvo pitanje treba odgovoriti potvrdno, a na drugo negativno:
               Koji zahtjevi moraju biti postavljeni u skladu s člankom 6. stavkom 2. Direktive o staništima za naknadnu reviziju odobrenja izdanog za projekt i na koji se trenutak treba odnositi to ispitivanje?

               4.

               Treba li u okviru dopunskog postupka koji služi ispravljanju pogreške utvrđene prilikom naknadne revizije u skladu s člankom 6. stavkom 2. Direktive o staništima ili ocjeni prihvatljivosti utjecaja u skladu s člankom 6. stavkom 3. Direktive o staništima, odgovarajućim izmjenama uvjeta za ispitivanje uzeti u obzir da je građevina mogla biti izgrađena i korištena jer je rješenje o odobrenju plana bilo izvršno odmah te je zahtjev za privremenu pravnu zaštitu pravomoćno odbijen? Vrijedi li to u svakom slučaju za naknadno ispitivanje drugih pogodnih mogućnosti koje je potrebno u okviru odluke u skladu s člankom 6. stavkom 4. Direktive o staništima?

      (1)  (SL L 206, str. 7.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 15., svezak 2., str. 14.).


title: Predmet T-641/13: Tužba podnesena 3. prosinca 2013. — Gemeente Bergen op Zoom protiv Komisije

text:
               1.2.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 31/18

         Tužba podnesena 3. prosinca 2013. — Gemeente Bergen op Zoom protiv Komisije
   (Predmet T-641/13)
   2014/C 31/30
   Jezik postupka: nizozemski

      Stranke

      Tužitelj: Gemeente Bergen op Zoom (Bergen op Zoom, Nizozemska) (zastupnici: T. Hovius i R. Pasma, advocaten)

      Tuženik: Europska komisija

      Zahtjev

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

               —

               poništi odluku;

               —

               Komisiji naloži snošenje troškova postupka.

      Tužbeni razlozi i glavni argumenti

   Tužitelj pobija Odluku Komisije od 2. listopada 2013. (1) kojom je utvrdila da kupnja zemljišta Koninklijke Nedalco BV i Nedalco International BV od strane općine Bergen op Zoom ne predstavlja državnu potporu u smislu članka 107. stavka 1. UFEU-a.
   U prilog osnovanosti tužbe tužitelj ističe tri tužbena razloga.

               1.

               Prvi tužbeni razlog: povreda članka 107. i/ili članka 108. UFEU-a jer je Komisija propustila primijeniti načelo privatnog ulagača, u svakom slučaju pogrešno primijenila načelo privatnog ulagača, ovu primjenu nije temeljila na ispravnoj pravnoj osnovi i/ili je primjenu nedovoljno obrazložila.

               2.

               Drugi tužbeni razlog: povreda članka 107. i/ili članka 108. UFEU-a jer je Komisija pogrešno ocijenila činjenice i/ili pravo i očito netočno utvrdila da Nedalcu nije pružena (selektivna) prednost koje ovaj poduzetnik nije mogao dobiti u normalnim komercijalnim uvjetima.

               3.

               Treći tužbeni razlog: povreda načelâ obveze dužne pažnje i obrazlaganja jer je Komisija neopravdano propustila ispitati činjenice koje je navela općina i/ili utemeljiti odluku na valjanom obrazloženju.

      (1)  SL C 335, str. 1.


title: Predmet C-182/15: Presuda Suda (veliko vijeće) od 6. rujna 2016. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Augstākā tiesa – Latvija) – postupak izručenja Alekseja Petruhhina (Zahtjev za prethodnu odluku — Građanstvo Europske unije — Izručenje trećoj državi državljanina države članice koji je koristio svoje pravo na slobodno kretanje — Područje primjene prava Unije — Zaštita državljana države članice od izručenja — Nepostojanje zaštite državljana drugih država članica — Ograničenje slobodnog kretanja — Obrazloženje koje se temelji na sprječavanju nekažnjavanja — Proporcionalnost — Provjera poštovanja jamstava iz članka 19. stavka 2. Povelje Europske unije o temeljnim pravima)

text:
               31.10.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 402/9

         Presuda Suda (veliko vijeće) od 6. rujna 2016. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Augstākā tiesa – Latvija) – postupak izručenja Alekseja Petruhhina
   (Predmet C-182/15) (1)

   ((Zahtjev za prethodnu odluku - Građanstvo Europske unije - Izručenje trećoj državi državljanina države članice koji je koristio svoje pravo na slobodno kretanje - Područje primjene prava Unije - Zaštita državljana države članice od izručenja - Nepostojanje zaštite državljana drugih država članica - Ograničenje slobodnog kretanja - Obrazloženje koje se temelji na sprječavanju nekažnjavanja - Proporcionalnost - Provjera poštovanja jamstava iz članka 19. stavka 2. Povelje Europske unije o temeljnim pravima))
   (2016/C 402/10)
   Jezik postupka: latvijski

      Sud koji je uputio zahtjev

   Augstākā tiesa

      Stranke glavnog postupka

   Aleksei Petruhhin

      Izreka

               1.

               Članak 18. UFEU-a i članak 21. UFEU-a treba tumačiti na način da, kada je državi članici u kojoj se nalazi građanin Unije – državljanin druge države članice – upućen zahtjev za izručenje treće države s kojom je prva država članica zaključila sporazum o izručenju, ista je dužna izvijestiti državu članicu čiji je navedeni građanin državljanin te, ovisno o okolnostima, na zahtjev potonje države članice, predati joj tog građanina sukladno odredbama Okvirne odluke Vijeća 2002/584/PUP od 13. lipnja 2002. o Europskom uhidbenom nalogu i postupcima predaje između država članica, kako je izmijenjena Okvirnom odlukom Vijeća 2009/299/PUP od 26. veljače 2009., pod uvjetom da je ta država, sukladno njezinu nacionalnom pravu, nadležna za kazneni progon te osobe za djelo počinjeno izvan njezina državnog područja.

               2.

               U slučaju da je državi članici podnesen zahtjev treće države za izručenje državljanina druge države članice, ta prva država članica mora provjeriti ugrožavaju li se izručenjem prava iz članka 19. Povelje Europske unije o temeljnim pravima.

      (1)  SL C 205, 22. 6. 2015.


title: Predmet T-118/14: Presuda Općeg suda od 15. rujna 2016. – LDC Argentina protiv Vijeća („Damping — Uvoz biodizela podrijetlom iz Argentine — Konačna antidampinška pristojba — Članak 2. stavak 5. Uredbe (EZ) br. 1225/2009 — Uobičajena vrijednost — Troškovi proizvodnje”)

text:
               31.10.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 402/31

         Presuda Općeg suda od 15. rujna 2016. – LDC Argentina protiv Vijeća
   (Predmet T-118/14) (1)

   ((„Damping - Uvoz biodizela podrijetlom iz Argentine - Konačna antidampinška pristojba - Članak 2. stavak 5. Uredbe (EZ) br. 1225/2009 - Uobičajena vrijednost - Troškovi proizvodnje”))
   (2016/C 402/34)
   Jezik postupka: engleski

      Stranke

      Tužitelj: LDC Argentina SA (Buenos Aires, Argentina) (zastupnici: J.-F. Bellis, R. Luff i G. Bathory, odvjetnici)

      Tuženik: Vijeće Europske unije (zastupnici: u početku S. Boelaert i B. Driessen, a zatim H. Marcos Fraile, agenti, uz asistenciju R. Bierwagen i C. Hipp, odvjetnika)

      Intervenijenti u potporu tuženiku: Europska komisija (zastupnici: M. França i A. Stobiecka-Kuik, agenti) i European Biodiesel Board (EBB) (Bruxelles, Belgija) (zastupnici: O. Prost i M.-S. Dibling, odvjetnici)

      Predmet

   Zahtjev koji se temelji na članku 263. UFEU-a za poništenje Provedbene uredbe Vijeća (EU) br. 1194/2013 od 19. studenoga 2013. o uvođenju konačne antidampinške pristojbe i konačnoj naplati privremene pristojbe uvedene na uvoz biodizela podrijetlom iz Argentine i Indonezije (SL 2013, L 315, str. 2.) u dijelu u kojem se njome tužitelju izriče antidampinška pristojba.

      Izreka

               1.

               Poništavaju se članci 1. i 2. Provedbene uredbe Vijeća (EU) br. 1194/2013 od 19. studenoga 2013. o uvođenju konačne antidampinške pristojbe i konačnoj naplati privremene pristojbe uvedene na uvoz biodizela podrijetlom iz Argentine i Indonezije u dijelu u kojem se odnose na društvo LDC Argentina SA.

               2.

               Vijeće Europske unije snosit će vlastite troškove kao i troškove društva LDC Argentina.

               3.

               Europska komisija i European Biodiesel Board (EBB) snosit će vlastite troškove.

      (1)  SL C 151, 19. 5. 2014.


title: Predmet F-157/12: Presuda Službeničkog suda (drugo vijeće) od 19. lipnja 2014. – BN protiv Parlamenta (Javna služba — Dužnosnici — Tužba za poništenje — Dužnosnik u razredu AD 14 koji privremeno obavlja poslove radnog mjesta savjetnika direktora — Pritužba protiv glavnog direktora zbog uznemiravanja — Dugotrajno bolovanje — Odluka o imenovanju na radno mjesto savjetnika u drugoj Glavnoj upravi — Obveza pažnje — Načelo dobre uprave — Interes službe — Pravilo o usklađenosti razreda i radnog mjesta — Tužba za naknadu štete — Šteta koja proizlazi zbog propuštanja donošenja odluke)

text:
               24.11.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 421/49

         Presuda Službeničkog suda (drugo vijeće) od 19. lipnja 2014. – BN protiv Parlamenta
   (Predmet F-157/12) (1)

   ((Javna služba - Dužnosnici - Tužba za poništenje - Dužnosnik u razredu AD 14 koji privremeno obavlja poslove radnog mjesta savjetnika direktora - Pritužba protiv glavnog direktora zbog uznemiravanja - Dugotrajno bolovanje - Odluka o imenovanju na radno mjesto savjetnika u drugoj Glavnoj upravi - Obveza pažnje - Načelo dobre uprave - Interes službe - Pravilo o usklađenosti razreda i radnog mjesta - Tužba za naknadu štete - Šteta koja proizlazi zbog propuštanja donošenja odluke))
   2014/C 421/68
   Jezik postupka: francuski

      Stranke

      Tužitelj: BN (zastupnici: S. Rodrigues i A. Tymen, odvjetnici)

      Tuženik: Europski parlament (zastupnici: O. Caisou-Rousseau i V. Montebello-Demogeot, agenti)

      Predmet

   Zahtjev za poništenje odluke o premještaju tužitelja i prešutne odluke kojom ga se retroaktivno razrješava dužnosti savjetnika direktora jedne uprave Europskog parlamenta i zahtjev za naknadu pretrpljene štete.

      Izreka presude

               1.

               Tužba se odbija.

               2.

               Europski parlament snosi svoje vlastite troškove te mu se nalaže snošenje troškova BN-a.

      (1)  SL C 71, 9.3.2013., str. 31.


title: Predmet T-787/14 P: Žalba koju je 28. studenog 2014. podnijela Europska središnja banka protiv presude Službeničkog suda od 18. rujna 2014. u predmetu F-26/12, Cerafogli protiv ESB-a

text:
               9.2.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 46/56

         Žalba koju je 28. studenog 2014. podnijela Europska središnja banka protiv presude Službeničkog suda od 18. rujna 2014. u predmetu F-26/12, Cerafogli protiv ESB-a
   (Predmet T-787/14 P)
   (2015/C 046/72)
   Jezik postupka: engleski

      Stranke

      Žalitelj: Europska središnja banka (zastupnici: E. Carlini i M. López Torres, agenti, uz asistenciju B. Wägenbaura, odvjetnika)

      Druga stranka u postupku: Maria Concetta Cerafogli (Rim, Italija)

      Žalbeni zahtjev

   Žalitelj od Općeg suda zahtijeva da:

               —

               poništi presudu od 18. rujna 2014., u predmetu F-26/12, Cerafogli/ESB;

               —

               odluči u skladu sa žaliteljevim razlozima iznesenim u prvostupanjskom postupku; i

               —

               odluči da svaka stranka snosi vlastite troškove.

      Žalbeni razlozi i glavni argumenti

   U prilog osnovanosti žalbe, žalitelj ističe četiri žalbena razloga.

               1.

               Prvi žalbeni razlog navodi pogrešnu primjenu sudske prakse u predmetu Grolsch na službeničke sporove čime je pogrešno protumačen opseg načela djelotvorne sudske zaštite u smislu članka 47. Povelje i neprimjerenost obrazloženja.

               2.

               Drugi žalbeni razlog navodi propuštanje uzimanja u obzir prava institucije na obranu, zanemarujući svrhu predsudskog postupka, i propuštanje uzimanja u obzir bitnih činjenica te pogrešno tumačenje načela pravne sigurnosti.

               3.

               Treći žalbeni razlog navodi pogrešne zaključke koji su izvedeni iz prirode prigovora nezakonitosti, pogrešno tumačenje članka 277. UFEU-a i načela pravne sigurnosti.

               4.

               Četvrti žalbeni razlog navodi pogrešno tumačenje prava na djelotvornu sudsku zaštitu, propuštanje uzimanja u obzir činjenica predmetnog slučaja i povredu načela proporcionalnosti.


title: Predmet C-91/14 P: Žalba koju je 21. veljače 2014. podnio Przedsiębiorstwo Handlowe Medox Lepiarz Jarosław Lepiarz Alicja sp. j. protiv presude Općeg suda od 11. prosinca 2013. u predmetu T-591/11, Przedsiębiorstwo Handlowe Medox Lepiarz Jarosław Lepiarz protiv Ureda za usklađivanje na unutarnjem tržištu (žigovi i dizajni), Henkel

text:
               22.12.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 462/11

         Žalba koju je 21. veljače 2014. podnio Przedsiębiorstwo Handlowe Medox Lepiarz Jarosław Lepiarz Alicja sp. j. protiv presude Općeg suda od 11. prosinca 2013. u predmetu T-591/11, Przedsiębiorstwo Handlowe Medox Lepiarz Jarosław Lepiarz protiv Ureda za usklađivanje na unutarnjem tržištu (žigovi i dizajni), Henkel
   (Predmet C-91/14 P)
   (2014/C 462/17)
   Jezik postupka: poljski

      Stranke

      Žalitelj: Przedsiębiorstwo Handlowe Medox Lepiarz Jarosław Lepiarz Alicja sp. j. (zastupnici: M. Konieczyński i I. Kubiec, odvjetnici)

      Druge stranke u postupku: Ured za usklađivanje na unutarnjem tržištu (žigovi i dizajni), Henkel Corp.
   Rješenjem od 2. listopada 2014., Sud (šesto vijeće) odbacio je žalbu kao djelomično nedopuštenu i odbio kao djelomično neosnovanu te je naložio Przedsiębiorstwo Handlowe Medox Lepiarz Jarosław Lepiarz Alicja sp.j. snošenje troškova postupka.


title: Predmet C-57/15: Presuda Suda (peto vijeće) od 28. srpnja 2016. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Hof van beroep te Antwerpen – Belgija) – United Video Properties Inc. protiv Telenet NV (Zahtjev za prethodnu odluku — Prava intelektualnog vlasništva — Direktiva 2004/48/EZ — Članak 14. — Sudski troškovi — Troškovi za rad odvjetnika — Paušalna naknada — Najviši iznosi — Troškovi stručnog savjetnika — Naknada — Uvjet krivnje stranke koja nije uspjela u postupku)

text:
               26.9.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 350/5

         Presuda Suda (peto vijeće) od 28. srpnja 2016. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Hof van beroep te Antwerpen – Belgija) – United Video Properties Inc. protiv Telenet NV
   (Predmet C-57/15) (1)

   ((Zahtjev za prethodnu odluku - Prava intelektualnog vlasništva - Direktiva 2004/48/EZ - Članak 14. - Sudski troškovi - Troškovi za rad odvjetnika - Paušalna naknada - Najviši iznosi - Troškovi stručnog savjetnika - Naknada - Uvjet krivnje stranke koja nije uspjela u postupku))
   (2016/C 350/05)
   Jezik postupka: nizozemski

      Sud koji je uputio zahtjev

   Hof van beroep te Antwerpen

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelj: United Video Properties Inc.

      Tuženik: Telenet NV

      Izreka

               1.

               Članak 14. Direktive 2004/48/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 29. travnja 2004. o provedbi prava intelektualnog vlasništva valja tumačiti na način da mu se ne protivi nacionalni propis poput onoga o kojem je riječ u glavnom postupku, koji predviđa da stranka koja nije uspjela u postupku mora snositi sudske troškove koje je imala stranka koja je uspjela u postupku, koji sudu koji je dužan to naložiti omogućuje da vodi računa o posebnim značajkama predmeta o kojem odlučuje i koji sadržava sustav paušalnih tarifa u području naknade troškova za pomoć odvjetnika, pod uvjetom da te tarife osiguravaju da troškovi koje snosi stranka koja nije uspjela u postupku budu opravdani, provjera čega je na sudu koji je uputio zahtjev. Međutim, članku 14. te direktive protivi se nacionalni propis koji predviđa paušalne tarife koje zbog preniskih najviših iznosa koje sadržavaju ne osiguravaju da stranka koja nije uspjela u postupku snosi barem značajan i primjeren dio opravdanih troškova koje je imala stranka koja je uspjela u postupku.

               2.

               Članak 14. Direktive 2004/48 valja tumačiti na način da mu se protive nacionalna pravila koja predviđaju naknadu troškova stručnog savjetnika samo u slučaju krivnje stranke koja nije uspjela u postupku, ako su ti troškovi izravno i usko vezani uz pravni postupak čiji je cilj poštovanje prava intelektualnog vlasništva.

      (1)  SL C 138, 27. 4. 2015.


title: Predmet T-420/12: Rješenje Općeg suda od 27. lipnja 2014. – VHV protiv Komisije

text:
               1.9.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 292/59

         Rješenje Općeg suda od 27. lipnja 2014. – VHV protiv Komisije
   (Predmet T-420/12) (1)

   2014/C 292/75
   Jezik postupka: njemački
   Predsjednik trećeg vijeća odredio je brisanje predmeta.

      (1)  SL C 373, 1.12.2012.


title: Predmet T-216/16: Tužba podnesena 11. svibnja 2016. – Vignerons de la Méditerranée protiv EUIPO-a – Bodegas Grupo Yllera (LE VAL FRANCE)

text:
               4.7.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 243/42

         Tužba podnesena 11. svibnja 2016. – Vignerons de la Méditerranée protiv EUIPO-a – Bodegas Grupo Yllera (LE VAL FRANCE)
   (Predmet T-216/16)
   (2016/C 243/46)
   Jezik na kojem je tužba podnesena: francuski

      Stranke

      Tužitelj: Vignerons de la Méditerranée (Narbonne, Francuska) (zastupnik: M. Karsenty-Ricard, odvjetnik)

      Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO)

      Druga stranka pred žalbenim vijećem: Bodegas Grupo Yllera SL (Rueda, Španjolska)

      Podaci o postupku pred EUIPO-om

      Podnositelj prijave spornog žiga: tužitelj

      Predmetni sporni žig: figurativni žig Europske unije s verbalnim elementom „LE VAL FRANCE” – prijava za registraciju br. 12 162 921

      Postupak pred EUIPO-om: postupak povodom prigovora

      Pobijana odluka: odluka petog žalbenog vijeća EUIPO-a od 2. ožujka 2016. u predmetu R 427/2015-5

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

               —

               poništi pobijanu odluku;

               —

               odbije prigovor br. B 2 307 737 društva Bodegas Grupo Yllera SL protiv prijave žiga Europske unije br. 12 162 921 društva Vignerons de la Méditerranée;

               —

               naloži EUIPO-u snošenje troškova.

      Tužbeni razlog

               —

               Povreda članka 8. stavka 1. točke (b) Uredbe br. 207/2009.


title: Predmet T-472/16: Presuda Općeg suda od 16. svibnja 2017. – Marsh protiv EUIPO-a (LegalPro) („Žig Europske unije — Prijava verbalnog žiga Europske unije LegalPro — Apsolutni razlog za odbijanje — Opisni karakter — Članak 7. stavak 1. točka (c) Uredbe (EZ) br. 207/2009”)

text:
               10.7.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 221/24

         Presuda Općeg suda od 16. svibnja 2017. – Marsh protiv EUIPO-a (LegalPro)
   (Predmet T-472/16) (1)

   ((„Žig Europske unije - Prijava verbalnog žiga Europske unije LegalPro - Apsolutni razlog za odbijanje - Opisni karakter - Članak 7. stavak 1. točka (c) Uredbe (EZ) br. 207/2009”))
   (2017/C 221/33)
   Jezik postupka: njemački

      Stranke

      Tužitelj: Marsh GmbH (Frankfurt na Majni, Njemačka) (zastupnik: W. Riegger, odvjetnik)

      Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (zastupnik: M. Fischer, agent)

      Predmet

   Tužba podnesena protiv odluke četvrtog žalbenog vijeća EUIPO-a od 17. lipnja 2016. (predmet R 146/2016-4), koja se odnosi na prijavu za registraciju verbalnog znaka LegalPro kao žiga Europske unije.

      Izreka

               1.

               Tužba se odbija.

               2.

               Društvu Marsch GmbH nalaže se snošenje troškova.

      (1)  SL C 383, 17. 10. 2016.


title: Predmet C-612/14: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 29. prosinca 2014. uputio Handelsgericht Wien (Austrija) – Stephan Naumann protiv Austrian Airlines AG

text:
               16.3.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 89/11

         Zahtjev za prethodnu odluku koji je 29. prosinca 2014. uputio Handelsgericht Wien (Austrija) – Stephan Naumann protiv Austrian Airlines AG
   (Predmet C-612/14)
   (2015/C 089/12)
   Jezik postupka: njemački

      Sud koji je uputio zahtjev

   Handelsgericht Wien

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelj: Stephan Naumann

      Tuženik: Austrian Airlines AG

      Prethodna pitanja

               1.

               Treba li pravo na odštetu propisano u članku 7. Uredbe (EZ) br. 261/2004 Europskog parlamenta i Vijeća od 11. veljače 2004. (1) tumačiti tako da je riječ o paušalnom pravu na naknadu štete, ugovornoj kazni, pravu na naknadu kaznene odštete („punitive damage”), pravu s karakterom ispunjenja ili jamstva ili pak pravu sui generis?

               2.

               Treba li odbitak od naknade propisan u članku 12. stavku 1. drugoj rečenici Uredbe (EZ) br. 261/2004 Europskog parlamenta i Vijeća od 11. veljače 2004. tumačiti tako da se može izvršiti samo u odnosu na pravo na dodatnu odštetu putnika prema stvarnom zračnom prijevozniku ili i u odnosu na pravo na dodatnu odštetu putnika prema organizatoru putovanja?

               3.

               Treba li pravo na dodatnu odštetu propisano u članku 12. Uredbe (EZ) br. 261/2004 Europskog parlamenta i Vijeća od 11. veljače 2004. tumačiti tako da je njime obuhvaćeno i pravo na smanjenje cijene (jamstvo) za kašnjenje leta prema nacionalnom pravu?

               4.

               Može li se prema nacionalnom pravu pravo na smanjenje cijene koje je putniku izvršio organizator putovanja (jamstvo) i/ili pravo na naknadu štete radi naknade zbog kašnjenja leta odbiti od prava na odštetu koje je dužan izvršiti stvarni zračni prijevoznik radi naknade zbog istog zakašnjenja (članak 12.) u skladu s člankom 7. (pravo na odštetu) Uredbe (EG) br. 261/2004 Europskog parlamenta i Vijeća od 11. veljače 2004.?

               5.

               U dijelu u kojem je odbitak moguć: može li ga zračni prijevoznik izvršiti uvijek ili on ovisi o tome u kojem ga dijelu dopušta nacionalno pravo ili ga sud smatra odgovarajućim?

               6.

               U dijelu u kojem je mjerodavno nacionalno pravo ili sud treba donijeti odluku po diskrecijskoj ocjeni: trebaju li isplatom naknade prema članku 7. Uredbe gostu biti nadoknađene samo neugodnosti ili gubitak vremena koji mu je nastao zbog kašnjenja ili i imovinske štete?

      (1)  Uredba (EZ) br. 261/2004 Europskog parlamenta i Vijeća od 11. veljače 2004. o utvrđivanju općih pravila odštete i pomoći putnicima u slučaju uskraćenog ukrcaja i otkazivanja ili dužeg kašnjenja leta u polasku te o stavljanju izvan snage Uredbe (EEZ) br. 295/9; SL L 46, str. 1. (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 7., svezak 26., str. 21.).


title: Predmet T-499/17: Tužba podnesena 4. kolovoza 2017. – Esfera Capital Agencia de Valores protiv Komisije i Jedinstvenog sanacijskog odbora

text:
               2.10.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 330/17

         Tužba podnesena 4. kolovoza 2017. – Esfera Capital Agencia de Valores protiv Komisije i Jedinstvenog sanacijskog odbora
   (Predmet T-499/17)
   (2017/C 330/22)
   Jezik postupka: španjolski

      Stranke

      Tužitelj: Esfera Capital Agencia de Valores, SA (Madrid, Španjolska) (zastupnici: E. Pastor Palomar, F. Arroyo Romero i N. Subuh Falero, odvjetnici)

      Tuženici: Europska komisija i Jedinstveni sanacijski odbor

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

               —

               poništi Odluku Jedinstvenog sanacijskog odbora od 7. lipnja 2017. broj SRB/EES/2017/08 upućenu FROB-u o potvrđivanju sanacijskog programa za društvo Banco Popular Español;

               —

               poništi Odluku Komisije 2017/1246 od 7. lipnja 2017. o potvrđivanju sanacijskog programa za društvo Banco Popular Español.; i

               —

               na temelju odredbi članka 340. UFEU-a utvrdi izvanugovornu odgovornost Jedinstvenog sanacijskog odbora i Europske komisije te naloži naknadu štete uzrokovane tužitelju.

      Tužbeni razlozi i glavni argumenti

   Tužbeni razlozi i glavni argumenti slični su onima navedenima u predmetima T-478/17, Mutualidad de la Abogacía y Hermandad Nacional de Arquitectos Superiores y Químicos/Jedinstveni sanacijski odbor, T-481/17, Fundación Tatiana Pérez de Guzmán el Bueno i SFL/Jedinstveni sanacijski odbor, T-482/17, Comercial Vascongada Recalde/Jedinstveni sanacijski odbor, T-483/17, García Suárez i dr./Komisija i Jedinstveni sanacijski odbor, T-484/17, Fidesban i dr./Jedinstveni sanacijski odbor i T-497/17, Sáchez del Valle i Calatrava Real State 2015/Komisija i Jedinstveni sanacijski odbor.
   Osobito, tužitelj navodi da je Komisija zlouporabila ovlasti u ovom predmetu.


title: Predmet T-366/16: Tužba podnesena 12. srpnja 2016. – Gaki protiv Europol

text:
               31.10.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 402/47

         Tužba podnesena 12. srpnja 2016. – Gaki protiv Europol
   (Predmet T-366/16)
   (2016/C 402/56)
   Jezik postupka: njemački

      Stranke

      Tužitelj: Anastasia-Soultana Gaki (Düsseldorf, Njemačka) (zastupnik: G. Keisers, odvjetnik)

      Tuženik: Europski policijski ured (Europol)

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

               —

               utvrdi koje su okolnosti djela koje je tužiteljica počinila u okviru sadržaja europskog uhidbenog naloga koji je izdala Grčka i zbog kojeg je se nezakonito istražuje u prostoru Europske unije od 2011.? Pravo tužiteljice na obrazloženo stajalište;

               —

               odredi blokiranje nezakonitih i pogrešnih podataka koje je zajedničko nadzorno tijelo Europola (u daljnjem tekstu: zajedničko nadzorno tijelo) o njoj pohranilo u informacijskom sustavu Europola;

               —

               naloži zajedničkom nadzornom tijelu da provjeri, u okviru provedbe svoga prava na pristup i pregledavanje dokumenata unesenih u SIS II je li u okviru sadržaja europskog uhidbenog naloga dopuštena povreda slobode tužiteljice;

               —

               zaduži Europol da od grčkog državnog odvjetništva u Ateni zatraži koji je državni odvjetnik naložio održavanje na snazi europskog uhidbenog naloga i, stoga, samovoljno lišavanje slobode tužiteljice od 23. svibnja 2016., te koji je od dvaju nacionalnih uhidbenih naloga (europski uhidbeni nalog je preslika obaju) na snazi. Također se od njega očekuje da odgovori kako je moguće da je u sadržaju europskog uhidbenog naloga navedena adresa tužiteljice u Njemačkoj, iako su oba nacionalna uhidbena naloga (europski uhidbeni nalog je preslika obaju) bila izdana protiv tužiteljice jer grčko pravosuđe navodno nije raspolagalo adresom tužiteljice;

               —

               zajedničko nadzorno tijelo mora obrazloženo navesti što je Europol poduzeo nakon što je primio na znanje da je protiv grčkog državnog odvjetnika koji je izdao europski uhidbeni nalog protiv tužiteljice podnesena kaznena prijava pred općim državnim odvjetništvom u Düsseldorfu;

               —

               naloži naknadu štete u iznosu od 3 milijuna eura.

      Tužbeni razlozi i glavni argumenti

   U prilog osnovanosti tužbe tužiteljica ističe dva tužbena razloga.

               1.

               Prvi tužbeni razlog: povreda članka 41. Odluke 2007/533/PUP (1) u vezi s člankom 30. stavkom 7. i člancima 31. i 52. Odluke (2009/371/PUP) (2)

               2.

               Drugi tužbeni razlog: povreda članka 296. stavka 2. UFEU-a i članka 41. Povelje Europske unije o temeljnim pravima u vezi s člancima 1., 9. i 23. Akta br. 29/2009 zajedničkog nadzornog tijela.

      (1)  Odluka Vijeća 2007/533/PUP od 12. lipnja 2007. o osnivanju, radu i korištenju druge generacije Schengenskog informacijskog sustava (SIS II) (SL 2007, L 205, str. 63.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 19., svezak 6. str. 85.).

      (2)  Odluka Vijeća od 6. travnja 2009. o osnivanju Europskog policijskog ureda (Europol) (SL 2009, L 121, str. 37.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 19., svezak 8., str. 211).


title: Predmet T-511/15: Rješenje Općeg suda od 30. kolovoza 2016. – Fontem Holdings 4 protiv EUIPO-a (BLU ECIGS) („Žig Europske unije — Povlačenje prijave za registraciju — Obustava postupka”)

text:
               31.10.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 402/45

         Rješenje Općeg suda od 30. kolovoza 2016. – Fontem Holdings 4 protiv EUIPO-a (BLU ECIGS)
   (Predmet T-511/15) (1)

   ((„Žig Europske unije - Povlačenje prijave za registraciju - Obustava postupka”))
   (2016/C 402/53)
   Jezik postupka: engleski

      Stranke

      Tužitelj: Fontem Holdings 4 BV (Amsterdam, Nizozemska) (zastupnici: A. Poulter, zatim A. Dykes i D. Stone, solicitors)

      Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (zastupnik: H. O’Neill, agent)

      Predmet

   Tužba podnesena protiv odluke četvrtog žalbenog vijeća EUIPO-a od 29. lipnja 2015. (predmet R 2697/2014-4), koja se odnosi na prijavu za registraciju.

      Izreka

               1.

               Obustavlja se postupak po tužbi.

               2.

               Društvu Fontem Holdings 4 BV nalaže se da, osim vlastitih, snosi i troškove Ureda Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO).

      (1)  SL C 363, 3. 11. 2015.


title: Predmet C-12/15: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 14. siječnja 2015. uputio Hoge Raad der Nederlanden (Nizozemska) – Universal Music International Holding BV protiv Michael Tétreault Schilling i dr.

text:
               16.3.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 89/12

         Zahtjev za prethodnu odluku koji je 14. siječnja 2015. uputio Hoge Raad der Nederlanden (Nizozemska) – Universal Music International Holding BV protiv Michael Tétreault Schilling i dr.
   (Predmet C-12/15)
   (2015/C 089/13)
   Jezik postupka: nizozemski

      Sud koji je uputio zahtjev

   Hoge Raad der Nederlanden

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelj: Universal Music International Holding BV

      Tuženici: Michael Tétreault Schilling, Irwin Schwartz, Josef Brož

      Prethodna pitanja

               1.

               Treba li članak 5. točku 3. Uredbe (EZ) br. 44/2001 (1) tumačiti tako da „mjestom u kojemu se dogodio štetni događaj” treba smatrati mjesto u državi članici u kojem je šteta nastupila ako se ta šteta sastoji isključivo od imovinske štete koja je izravna posljedica delikta koji se dogodio u drugoj državi članici?

               2.

               U slučaju potvrdnog odgovora na prvo pitanje:

                           a)

                           Na temelju kojeg mjerila ili kojih aspekata nacionalni sudovi trebaju prilikom ispitivanja svoje nadležnosti u skladu s člankom 5. točkom 3. Uredbe br. 44/2001 odrediti postoji li u ovom slučaju imovinska šteta koja je izravna posljedica delikta („izvorna imovinska šteta” ili „neposredna imovinska šteta”), ili imovinska šteta koja je posljedica prvotne štete koja je nastupila na drugom mjestu, odnosno šteta koja je proizašla iz druge štete koja je nastupila na drugom mjestu („posljedična šteta” ili „izvedena imovinska šteta”)?

                           b)

                           Na temelju kojeg mjerila ili kojih aspekata nacionalni sudovi trebaju prilikom ispitivanja svoje nadležnosti u skladu s člankom 5. točkom 3. Uredbe br. 44/2001 odrediti gdje je imovinska šteta – bilo pri tome riječ o izravnoj ili o izvedenoj imovinskoj šteti – u ovom slučaju nastupila ili se smatra da je nastupila?

               3.

               U slučaju potvrdnog odgovora na prvo pitanje: treba li Uredbu br. 44/2001 tumačiti tako da su nacionalni sudovi koji trebaju prosuditi jesu li nadležni u ovom slučaju prema toj Uredbi prilikom svoje ocjene dužni polaziti od navoda tužitelja odnosno podnositelja zahtjeva koji su relevantni u tom kontekstu ili tako da su ti sudovi dužni cijeniti i ono što je naveo tuženik kako bi pobio ta isticanja?

      (1)  Uredba Vijeća od 22. prosinca 2000. o nadležnosti, priznavanju i izvršenju sudskih odluka u građanskim i trgovačkim stvarima (SL 2001, L 12, str. 1.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 19., svezak 3., str. 30.).


title: Predmet C-471/16 P: Žalba koju je 24. kolovoza 2016. podnio Staatlichen Porzellan-Manufaktur Meissen GmbH protiv presude Općeg suda (treće vijeće) od 14. lipnja 2016. u predmetu T-789/14, Staatliche Porzellan-Manufaktur Meissen GmbH protiv Ureda Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO)

text:
               5.12.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 454/15

      Žalba koju je 24. kolovoza 2016. podnio Staatlichen Porzellan-Manufaktur Meissen GmbH protiv presude Općeg suda (treće vijeće) od 14. lipnja 2016. u predmetu T-789/14, Staatliche Porzellan-Manufaktur Meissen GmbH protiv Ureda Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO)
      (Predmet C-471/16 P)
      (2016/C 454/29)
      Jezik postupka: njemački

         Stranke

         Žalitelj: Staatliche Porzellan-Manufaktur Meissen GmbH (zastupnici: O. Spuhler i M. Geitz, odvjetnici)

         Druga stranka u postupku: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO), Meissen Keramik GmbH

         Zahtjevi

      Žalitelj o Suda zahtijeva da:

                  —

                  ukine presudu Općeg suda Europske unije od 14. lipnja 2016. u predmetu T-789/14 i poništi odluku četvrtog žalbenog vijeća EUIPO-a od 29. rujna 2014. u predmetima R 1182/2013-4 i R 1245/2013-4;

                  —

                  podredno, ukine navedenu presudu Općeg suda Europske unije i vrati predmet na ponovno odlučivanje;

                  —

                  drugoj stranci u postupku naloži snošenje troškova.

         Žalbeni razlozi i glavni argumenti

                  1.

                  U ovoj žalbi žalitelj ističe da je u pobijanoj presudi Opći sud počinio više povreda Ugovora o Europskoj uniji (UEU) i Uredbe o žigu Zajednice (1).

                  2.

                  Kao prvo, žalitelj ističe povredu načela poštenog suđenja na temelju članka 6. stavka 1. UEU-a, u vezi s člankom 47. stavkom 2. Povelje Europske unije o temeljnim pravima. Opći sud nije uzeo u obzir dokumente koji su podneseni u okviru tužbe. Ti su dokumenti samo dopunili ranije činjenične i pravne tvrdnje. Opći sud također nije obrazložio to propuštanje uzimanja u obzir, već je samo preuzeo standardnu formulaciju iz druge presude koja se ne odnosi na ovaj slučaj.

                  3.

                  Na taj je način Opći sud povrijedio žaliteljevo pravo na pošteno suđenje na temelju članka 6. stavka 1. UEU-a, u vezi s člankom 47. stavkom 2. Povelje Europske unije o temeljnim pravima.

                  4.

                  Osim toga, žalitelj ističe povredu članka 15. stavka 1. Uredbe o žigu Zajednice iskrivljavanjem činjenica. Opći sud je svoju presudu, među ostalim, obrazložio time da određeni proizvodi nisu navedeni u podnesenim dokumentima o uporabi žiga. Ti su proizvodi, međutim, navedeni u dokumentima o uporabi žiga.

                  5.

                  Opći sud je na taj način iskrivio činjeničnu osnovu postupka te je time povrijedio članak 15. stavak 1. Uredbe o žigu Zajednice.

                  6.

                  Usto, žalitelj ističe povredu članka 7. stavka 3. Uredbe o žigu Zajednice. Opći sud je svoju presudu obrazložio time da je žig Meissen® oznaka zemljopisnog podrijetla. Žalitelj je žig Meissen® registrirao u skladu s člankom 7. stavkom 3. Uredbe o žigu Zajednice na temelju razlikovnog karaktera stečenog uporabom. EUIPO je time konačno utvrdio da žig Meissen® nije upravo oznaka zemljopisnog nego komercijalnog porijekla.

                  7.

                  Time što je registrirao žig Meissen® na temelju razlikovnog karaktera stečenog uporabom EUIPO je tom žigu priznao zaštitu na temelju članka 7. stavka 3. Uredbe o žigu Zajednice. Opći sud je žig Meissen® kvalificirao kao običnu oznaku zemljopisnog porijekla. Time je Opći sud žig Meissen® ponovo de facto lišio zaštite.

                  8.

                  Osim toga, žalitelj ističe povredu članka 8. stavka 5. Uredbe o žigu Zajednice. Opći sud niječe postojanje zaštite ugleda na temelju članka 8. stavka 5. Uredbe o žigu Zajednice navodeći argument prema kojem ne postoji sličnost između suprotstavljenih proizvoda i usluga. Na temelju izričitog teksta članka 8. stavka 5. Uredbe o žigu Zajednice nije nužno postojanje sličnosti proizvoda ili usluga. Opći sud je tako svojom presudom izmijenio članak 8. stavak 5. Uredbe o žigu Zajednice u njegovu suprotnost.

         (1)  Uredba Vijeća (EZ) br. 207/2009 od 26. veljače 2009. o žigu Zajednice; SL L 78, str. 1. (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku poglavlje 17., svezak 1., str. 226.)


title: Predmet C-433/14: Rješenje Suda (sedmo vijeće) od 7. travnja 2016. (zahtjev za prethodnu odluku Tribunale di Bari – Italija) – kazneni postupak protiv Domenica Rose (Zahtjev za prethodnu odluku — Članak 99. Poslovnika Suda — Istovjetna prehodna pitanja — Članci 49. i 56. UFEU-a — Sloboda poslovnog nastana — Slobodno pružanje usluga — Igre na sreću — Nacionalni propis — Preustroj sustava koncesija putem vremenskog usklađivanja rokova — Novi poziv na nadmetanje — Koncesije kraćeg trajanja od onog ranijih koncesija — Besplatno ustupanje prava na uporabu materijalne i nematerijalne imovine u vlasništvu koja tvori mrežu za organiziranje i prikupljanje oklada — Ograničenje — Važni razlozi u općem interesu — Proporcionalnost)

text:
               25.7.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 270/4

         Rješenje Suda (sedmo vijeće) od 7. travnja 2016. (zahtjev za prethodnu odluku Tribunale di Bari – Italija) – kazneni postupak protiv Domenica Rose
   (Predmet C-433/14) (1)

   ((Zahtjev za prethodnu odluku - Članak 99. Poslovnika Suda - Istovjetna prehodna pitanja - Članci 49. i 56. UFEU-a - Sloboda poslovnog nastana - Slobodno pružanje usluga - Igre na sreću - Nacionalni propis - Preustroj sustava koncesija putem vremenskog usklađivanja rokova - Novi poziv na nadmetanje - Koncesije kraćeg trajanja od onog ranijih koncesija - Besplatno ustupanje prava na uporabu materijalne i nematerijalne imovine u vlasništvu koja tvori mrežu za organiziranje i prikupljanje oklada - Ograničenje - Važni razlozi u općem interesu - Proporcionalnost))
   (2016/C 270/04)
   Jezik postupka: talijanski

      Sud koji je uputio zahtjev

   Tribunale di Bari

      Stranka glavnog kaznenog postupka

   Domenico Rosa

      Izreka

               1.

               Članke 49. i 56. UFEU-a kao i načela jednakog postupanja te djelotvornosti treba tumačiti na način da im se ne protivi nacionalno zakonodavstvo o igrama na sreću poput onoga u glavnom postupku koje predviđa organizaciju novog poziva na nadmetanje za koncesije kraćeg trajanja od onog prethodno dodijeljenih koncesija zbog preustroja sustava putem vremenskog usklađivanja rokova koncesija.

               2.

               Članke 49. i 56. UFEU-a treba tumačiti na način da im se protivi ograničavajuća nacionalna odredba poput one o kojoj je riječ u glavnom postupku koja obvezuje koncesionara za igre na sreću da u slučaju prestanka djelatnosti zbog isteka koncesijskog razdoblja besplatno ustupi pravo na uporabu materijalne i nematerijalne imovine koju ima u vlasništvu i koja tvori mrežu za organiziranje i prikupljanje oklada jer to ograničenje prelazi ono što je nužno za ostvarenje stvarnog cilja te odredbe, što sud koji je uputio zahtjev mora provjeriti.

      (1)  SL C 448, 15. 12. 2014.


title: Predmet T-621/14: Tužba podnesena 14. kolovoza 2014. – Infocit protiv OHIM-a – DIN (DINKOOL)

text:
               6.10.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 351/26

         Tužba podnesena 14. kolovoza 2014. – Infocit protiv OHIM-a – DIN (DINKOOL)
   (Predmet T-621/14)
   2014/C 351/33
   Jezik na kojem je tužba podnesena: engleski

      Stranke

      Tužitelj: Infocit – Prestação de Serviços, Comércio Geral e Indústria, Lda (Luanda, Angola) (zastupnik: A. Oliveira, odvjetnik)

      Tuženik: Ured za usklađivanje na unutarnjem tržištu (žigovi i dizajni)

      Druga stranka postupka pred žalbenim vijećem: DIN – Deutsches Institut für Normung eV (Berlin, Njemačka)

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

               —

               poništi odluku drugog žalbenog vijeća Ureda za usklađivanje na unutarnjem tržištu (žigovi i dizajni) od 4. lipnja 2014. donesenu u predmetu R 1312/2013-2.

      Tužbeni razlozi i glavni argumenti

      Podnositelj prijave žiga Zajednice: tužitelj

      Predmetni žig Zajednice: verbalni žig „DINKOOL” za proizvode iz razreda 1-3, 5-7, 12, 16, 20 i 21 – prijava žiga Zajednice br. 1 0465 946

      Nositelj žiga ili znaka navedenog u postupku povodom prigovora: druga stranka postupka pred žalbenim vijećem

      Navedeni žig ili znak: međunarodna registracija žiga Zajednice br. 2 29  048 i raniji u Njemačkoj neregistriran znak „DIN”

      Odluka Odjela za prigovore: prigovor je u cijelosti odbačen

      Odluka žalbenog vijeća: osporavana odluka je poništena i osporavana prijava žiga Zajednice je u cijelosti odbijena

      Tužbeni razlozi: povreda članka 8. stavka 1. točke (b) Uredbe br. 207/2009.


title: Predmet C-296/11: Presuda Suda (treće vijeće) od 26. rujna 2013. — Europska komisija protiv Francuske Republike (Povreda obveze države članice — Oporezivanje — PDV — Direktiva 2006/112/EZ — Članci 306. do 310. — Posebna odredba za putničke agente — Razlike u jezičnim verzijama — Nacionalno zakonodavstvo koje predviđa primjenu posebne odredbe na osobe koje nisu putnici — Pojmovi „putnik” i „klijent” )

text:
               23.11.2013

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 344/8

         Presuda Suda (treće vijeće) od 26. rujna 2013. — Europska komisija protiv Francuske Republike
   (Predmet C-296/11) (1)

   (Povreda obveze države članice - Oporezivanje - PDV - Direktiva 2006/112/EZ - Članci 306. do 310. - Posebna odredba za putničke agente - Razlike u jezičnim verzijama - Nacionalno zakonodavstvo koje predviđa primjenu posebne odredbe na osobe koje nisu putnici - Pojmovi „putnik” i „klijent”)
   2013/C 344/10
   Jezik postupka: francuski

      Stranke

      Tužitelj: Europska komisija (zastupnici: L. Lozano Palacios i C. Soulay, agenti)

      Tuženik: Francuska Republika (zastupnici: G. de Bergues i J.-S. Pilczer, agenti)

      Intervenijenti koji podržavaju tuženika: Češka Republika (zastupnici: M. Smolek, T. Müller i J. Očková, agenti), Helenska Republika (zastupnik: E.-M. Mamouna, agent), Kraljevina Španjolska (zastupnik: S. Centeno Huerta, agent), Republika Poljska (zastupnici: M. Szpunar i B. Majczyna, agenti), Portugalska Republika (zastupnici: L. Inez Fernandes i R. Laires, agenti), Republika Finska (zastupnik: J. Heliskoski, agent)

      Predmet

   Povreda obveze države članice — Povreda članaka 306. do 310. Direktive Vijeće 2006/112/EZ od 28. studenog 2006. o zajedničkom sustavu poreza na dodanu vrijednost (SL L 347, str. 1.) — Nacionalno zakonodavstvo koje predviđa primjenu posebne odredbe za oporezivanje putničkih agenata kod transakcija koje oni obavljaju s korisnicima koji nisu putnici

      Izreka

               1.

               Tužba se odbija.

               2.

               Europska komisija snosi troškove Francuske Republike.

               3.

               Češka Republika, Helenska Republika, Kraljevina Španjolska, Republika Poljska, Portugalska Republika i Republika Finska snose svoje troškove.

      (1)  SL C 252, 27.8.2011.


title: Predmet T-524/11: Presuda Općeg suda od 12. studenoga 2014. – Volvo Trademark protiv OHIM-a – Hebei Aulion Heavy Industries (LOVOL) (Žig Zajednice — Postupak povodom prigovora — Prijava figurativnog žiga Zajednice LOVOL — Verbalni i figurativni žigovi Zajednice i raniji nacionalni figurativni žig VOLVO — Relativni razlozi za odbijanje — Neosnovano iskorištavanje razlikovnoga karaktera ili ugleda ranijeg žiga — Članak 8. stavak 5. Uredbe br. 207/2009)

text:
               22.12.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 462/20

         Presuda Općeg suda od 12. studenoga 2014. – Volvo Trademark protiv OHIM-a – Hebei Aulion Heavy Industries (LOVOL)
   (Predmet T-524/11) (1)

   ((Žig Zajednice - Postupak povodom prigovora - Prijava figurativnog žiga Zajednice LOVOL - Verbalni i figurativni žigovi Zajednice i raniji nacionalni figurativni žig VOLVO - Relativni razlozi za odbijanje - Neosnovano iskorištavanje razlikovnoga karaktera ili ugleda ranijeg žiga - Članak 8. stavak 5. Uredbe br. 207/2009))
   (2014/C 462/31)
   Jezik postupka: engleski

      Stranke

      Tužitelj: Volvo Trademark Holding AB (Göteborg, Švedska) (zastupnik: M. Treis, odvjetnik)

      Tuženik: Ured za usklađivanje na unutarnjem tržištu (žigovi i dizajni) (zastupnik: P. Geroulakos, agent)

      Druga stranka u postupku pred žalbenim vijećem OHIM-a, intervenijent u postupku pred Općim sudom: Hebei Aulion Heavy Industries Co., Ltd (Zhangjiakou, Kina) (zastupnik: A. Alejos Cutuli, odvjetnik)

      Predmet

   Tužba protiv odluke prvog žalbenog vijeća OHIM-a od 19. srpnja 2011. (predmet R 1870/2010-1), u vezi postupka prigovora između društva Volvo Trademark Holding AB i društva Hebei Aulion Heavy Industries Co., Ltd.

      Izreka

               1.

               Tužba se odbija.

               2.

               Snošenje troškova nalaže se društvu Volvo Trademark Holding AB.

      (1)  SL C 355, 3.12.2011.


title: Predmet T-296/14: Rješenje Općeg suda od 22. svibnja 2015. – Erbslöh protiv Komisije („Državne potpore — Mjere koje je usvojila Njemačka u korist električne energije proizvedene iz obnovljivih izvora energije i poduzeća velikih potrošača električne energije — Odluka o pokretanju postupka iz članka 108. stavka 2. UFEU-a — Donošenje konačne odluke nakon podnošenja tužbe — Obustava postupka”)

text:
               27.7.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 245/24

         Rješenje Općeg suda od 22. svibnja 2015. – Erbslöh protiv Komisije
   (Predmet T-296/14) (1)

   ((„Državne potpore - Mjere koje je usvojila Njemačka u korist električne energije proizvedene iz obnovljivih izvora energije i poduzeća velikih potrošača električne energije - Odluka o pokretanju postupka iz članka 108. stavka 2. UFEU-a - Donošenje konačne odluke nakon podnošenja tužbe - Obustava postupka”))
   (2015/C 245/28)
   Jezik postupka: njemački

      Stranke

      Tužitelj: Erbslöh AG (Velbert, Njemačka) (zastupnici: T. Volz, M. Ringel, B. Wißmann, M. Püstow, C. Oehme i T. Wielsch, odvjetnici)

      Tuženik: Europska komisija (zastupnici: T. Maxian Rusche i R. Sauer, agenti, uz asistenciju A. Luke i C. Maurer, odvjetnika)

      Predmet

   Zahtjev za djelomično poništenje Odluke Komisije C (2013) 4424 final od 18. prosinca 2013. o pokretanju postupka predviđenog člankom 108. stavkom 2. UFEU-a u vezi s mjerama koje je usvojila Savezna Republika Njemačka u korist električne energije iz obnovljivih izvora kao i velikih potrošača energije [Državna potpora SA. 33995 (2013/C) (ex 2013/NN)].

      Izreka

               1.

               Obustavlja se postupak po tužbi.

               2.

               Obustavlja se postupak po zahtjevu za intervenciju koji je podnijelo Nadzorno tijelo EFTA-e.

               3.

               Erbslöh AG će, osim vlastitih, snositi i troškove Europske komisije, uključujući i troškove postupka privremene pravne zaštite.

               4.

               Nadzorno tijelo EFTA-e će snositi vlastite troškove.

      (1)  SL C 223, 14. 7. 2014.


title: Predmet T-890/16: Tužba podnesena 12. prosinca 2016. – Scandlines Danmark i Scandlines Deutschland protiv Komisije

text:
               27.2.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 63/31

         Tužba podnesena 12. prosinca 2016. – Scandlines Danmark i Scandlines Deutschland protiv Komisije
   (Predmet T-890/16)
   (2017/C 063/42)
   Jezik postupka: engleski

      Stranke

      Tužitelji: Scandlines Danmark ApS (Kopenhagen, Danska), Scandlines Deutschland GmbH (Hamburg, Njemačka) (zastupnik: L. Sandberg-Mørch, odvjetnik)

      Tuženik: Europska komisija

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelji od Općeg suda zahtijevaju da:

               —

               poništi Odluku Europske komisije od 30. rujna 2016. (u daljnjem tekstu: pobijana odluka), koja se odnosi na određene mjere potpore koje su odobrene određenim trećim osobama u vezi s financiranjem plana, gradnje i izvršenja projekta Fehmarn Belt Fixed Link;

               —

               naloži Komisiji snošenje troškova tužiteljâ.

      Tužbeni razlozi i glavni argumenti

   U prilog osnovanosti tužbe tužitelji ističu deset tužbenih razloga.

               1.

               Prvi tužbeni razlog, koji se temelji na tome da je Komisija počinila pogrešku koja se tiče prava kada je utvrdila da moguća prekomjerna naknada u okviru željezničkih pristojbi čini postojeću potporu koja je odobrena odlukom o gradnji.

               2.

               Drugi tužbeni razlog, koji se temelji na tome da je Komisija počinila pogrešku koja se tiče prava kada je utvrdila da besplatna upotreba državnog vlasništva čini postojeću potporu koja je odobrena odlukom o gradnji.

               3.

               Treći tužbeni razlog, koji se temelji na tome da je Komisija počinila pogrešku koja se tiče prava kada je utvrdila da državna jamstva dotičnoj trećoj osobi čine postojeću potporu koja je odobrena odlukom o odobrenju plana.

               4.

               Četvrti tužbeni razlog, koji se temelji na tome da je Komisija počinila pogrešku koja se tiče prava kada je utvrdila da dokapitalizacija čini postojeću potporu koja je odobrena odlukom o odobrenju plana.

               5.

               Peti tužbeni razlog, koji se temelji na tome da je Komisija počinila pogrešku koja se tiče prava kad je utvrdila da državni zajmovi čine postojeću potporu koja je odobrena odlukom o odobrenju plana.

               6.

               Šesti tužbeni razlog, koji se temelji na tome da je Komisija počinila pogrešku koja se tiče prava kad je utvrdila da državna potpora koja prelazi iznos odobren odlukom o odobrenju plana čini postojeću potporu.

               7.

               Sedmi tužbeni razlog, koji se temelji na tome da je Komisija počinila pogrešku koja se tiče prava kad je utvrdila da porezne olakšice čine postojeću potporu koja je odobrena odlukom o odobrenju plana.

               8.

               Osmi tužbeni razlog, koji se temelji na tome da je Komisija počinila pogrešku koja se tiče prava kad je utvrdila da su pobijane mjere potpore za fazu plana odobrene u odluci o gradnji.

               9.

               Deveti tužbeni razlog, koji se temelji na tome da je Komisija povrijedila svoju obvezu pokretanja službenog ispitnog postupka.

               10.

               Deseti tužbeni razlog, koji se temelji na tome da je Komisija povrijedila svoju obvezu obrazlaganja.


title: Predmet T-68/09: Presuda Općeg suda od 10. listopada 2014. – Soliver protiv Komisije (Tržišno natjecanje — Zabranjeni sporazumi — Europsko tržište automobilskog stakla — Odluka kojom se utvrđuje povreda članka 81. UEZ-a — Sporazumi o podjeli tržišta i razmjeni tržišno osjetljivih informacija — Uredba (EZ) br. 1/2003 — Jedinstvena i trajna povreda — Sudjelovanje u povredi)

text:
               24.11.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 421/27

         Presuda Općeg suda od 10. listopada 2014. – Soliver protiv Komisije
   (Predmet T-68/09) (1)

   ((Tržišno natjecanje - Zabranjeni sporazumi - Europsko tržište automobilskog stakla - Odluka kojom se utvrđuje povreda članka 81. UEZ-a - Sporazumi o podjeli tržišta i razmjeni tržišno osjetljivih informacija - Uredba (EZ) br. 1/2003 - Jedinstvena i trajna povreda - Sudjelovanje u povredi))
   2014/C 421/36
   Jezik postupka: nizozemski

      Stranke

      Tužitelj: Soliver NV (Roulers, Belgija) (zastupnici: H. Gilliams, J. Bocken i T. Baumé, odvjetnici)

      Tuženik: Europska komisija (zastupnici: A. Bouquet, M. Kellerbauer i F. Ronkes Agerbeek, agenti)

      Predmet

   Zahtjev za poništenje Odluke Komisije C (2008) 6815 final od 12. studenoga 2008. koja se odnosi na postupak primjene članka 81. [UEZ-a] i članka 53. Sporazuma o EGP-u (predmet COMP/39.125 – Automobilsko staklo), kako je izmijenjena Odlukom Komisije C (2009) 863 final od 11. veljače 2009., u mjeri u kojoj se ona odnosi na tužitelja te, podredno, zahtjev za smanjenje novčane kazne koju mu izriče ta odluka.

      Izreka

               1.

               Poništavaju se članak 1. točka (d) i članak 2. točka (d) Odluke Komisije C (2008) 6815 final od 12. studenoga 2008. koja se odnosi na postupak primjene članka 81. [UEZ-a] i članka 53. Sporazuma o EGP-u (predmet COMP/39.125 – Automobilsko staklo), kako je izmijenjena Odlukom Komisije C (2009) 863 final od 11. veljače 2009., u mjeri u kojoj je, s jedne strane, utvrđeno da je Soliver NV od 19. studenoga 2001. do 11. ožujka 2003. sudjelovao u nezakonitom sporazumu na tržištu automobilskog stakla u Europskom gospodarskom prostoru (EGP-u) te, s druge strane, u kojoj mu je na temelju toga određena novčana kazna od 4 3 96  000 eura.

               2.

               Europskoj komisiji nalaže se snošenje troškova.

      (1)  SL C 90, 18.4.2009.


title: Predmet F-28/16: Tužba podnesena 2. lipnja 2016. – ZZ protiv Komisije

text:
               16.8.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 296/45

         Tužba podnesena 2. lipnja 2016. – ZZ protiv Komisije
   (Predmet F-28/16)
   (2016/C 296/57)
   Jezik postupka: francuski

      Stranke

      Tužitelj: ZZ (zastupnici: J.-N. Louis i N. de Montigny, odvjetnici)

      Tuženik: Europska komisija

      Predmet i opis spora

   Poništenje odluke tuženika o neprovođenju, u razumnom roku, mjera izvršenja presude u predmetu F-96/13 i poništenje odluke od 22. prosinca 2015. koja, premještajem tužitelja, s retroaktivnim učinkom, iz izaslanstva na Zapadnoj obali i pojasu Gaze u Istočnom Jeruzalemu u Glavnu upravu za mobilnost i promet, upravu Zajednički resursi MOVE/ENER u Bruxellesu, predstavlja odluku kojom se potvrđuje odbijanje izvršenja navedene presude.

      Tužbeni zahtjev tužitelja

               —

               Poništiti odluku Komisije o neprovođenju mjera izvršenja presude u predmetu F-96/13, kao i odluku od 22. prosinca 2015. o premještaju tužitelja, u interesu službe, iz Izaslanstva Europske Unije na Zapadnoj obali i pojasu Gaze (Istočni Jeruzalem) u Glavnu upravu za mobilnost i promet (MOVE) u Bruxellesu s retroaktivnim učinkom od 1. siječnja 2013., u potpunosti potvrđujuća odluka je već izvršena prije otprilike 3 godine;

               —

               naložiti Komisiji snošenje troškova.


title: Predmet T-429/15: Tužba podnesena 27. srpnja 2015. – Monster Energy protiv OHIM-a – Mad Catz Interactive (MAD CATZ)

text:
               28.9.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 320/37

         Tužba podnesena 27. srpnja 2015. – Monster Energy protiv OHIM-a – Mad Catz Interactive (MAD CATZ)
   (Predmet T-429/15)
   (2015/C 320/54)
   Jezik na kojem je tužba podnesena: engleski

      Stranke

      Tužitelj: Monster Energy Company (Corona, Sjedinjene Države) (zastupnik: P. Brownlow, Solicitor)

      Tuženik: Ured za usklađivanje na unutarnjem tržištu (žigovi i dizajni) (OHIM)

      Druga stranka u postupku pred žalbenim vijećem: Mad Catz Interactive, Inc. (San Diego, Sjedinjene Države)

      Podaci o postupku pred OHIM-om

      Podnositelj prijave: druga stranka u postupku pred žalbenim vijećem

      Sporni žig u pitanju: figurativni žig Zajednice s verbalnim elementima „MAD CATZ” – prijava žiga Zajednice br. 11 390 846

      Postupak pred OHIM-om: postupak povodom prigovora

      Pobijana odluka: odluka četvrtog žalbenog vijeća OHIM-a od 21. svibnja 2015. u predmetu R 2176/2014-4

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

               —

               poništi pobijanu odluku,

               —

               poništi odluku Odjela za prigovore od 23. lipnja 2014. povodom prigovora B 2 182 312,

               —

               odbije sporni žig za sve proizvode iz razreda 25,

               —

               naloži OHIM-u snošenje vlastitih troškova i troškova tužitelja.

      Tužbeni razlozi

               —

               povreda članka 8. stavka 1. točke (b) Uredbe br. 207/2009,

               —

               povreda članka 8. stavka 5. Uredbe br. 207/2009.


title: Predmet C-445/13 P: Žalba koju je 6. kolovoza 2013. podnio Voss of Norway ASA protiv presude Općeg suda (prvo vijeće) od 28. svibnja 2013. u predmetu T-178/11 Voss of Norway ASA protiv Ureda za usklađivanje na unutarnjem tržištu (žigovi i dizajni) (OHIM)

text:
               23.11.2013

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 344/40

         Žalba koju je 6. kolovoza 2013. podnio Voss of Norway ASA protiv presude Općeg suda (prvo vijeće) od 28. svibnja 2013. u predmetu T-178/11 Voss of Norway ASA protiv Ureda za usklađivanje na unutarnjem tržištu (žigovi i dizajni) (OHIM)
   (Predmet C-445/13 P)
   2013/C 344/70
   Jezik postupka: engleski

      Stranke

      Žalitelj: Voss of Norway ASA (zastupnici: F. Jacobacci, B La Tella, odvjetnici)

      Druga stranka u postupku: Ured za usklađivanje na unutarnjem tržištu (žigovi i dizajni) (OHIM)

      Žalbeni zahtjev

   Žalitelj od Suda zahtijeva da:

               —

               ukine presudu Općeg suda od 28. svibnja 2013. (T-178/11),

               —

               naloži OHIM-u snošenje troškova.

      Žalbeni razlozi i glavni argumenti

   Voss of Norway ASA („Voss”) žalbom zahtijeva ukidanje presude Općeg suda Europske unije od 28. svibnja 2013. u predmetu T-178/11 („pobijana presuda”) kojom je Opći sud odbio tužbu za poništenje odluke prvog žalbenog vijeća Ureda za usklađivanje na unutarnjem tržištu (žigovi i dizajni) (OHIM) od 12. siječnja 2011. u predmetu R 785/2010-1 („pobijana odluka”) o prihvaćanju zahtjeva Nordic Spirit za proglašenje ništavosti u odnosu na žig Zajednice koji je Vossa registrirao 3. prosinca 2004.
   Žalba se temelji na sljedećim žalbenim razlozima:

                     Prvi žalbeni razlog: u pobijanoj presudi Općeg suda Vossov drugi tužbeni razlog koji se odnosi na činjenicu da je žalbeno vijeće obrnulo teret dokazivanja nije uzet u obzir

               Opći sud nije razmotrio je li žalbeno vijeće povrijedilo pravo u vezi s postupovnim pitanjem tereta dokaza. Ovaj žalbeni razlog ima opće i samostalno značenje za pravo Zajednice o žigu. Ovaj standard obrnutog tereta dokazivanja, koji je u suprotnosti s općim načelima prava, mogao bi postati dijelom relevantne sudske prakse. Samo na temelju tog razloga odluka žalbenog vijeća trebala se poništiti, a pobijana presuda ukinuti.

                     Drugi žalbeni razlog: Opći sud je također pogriješio prebacujući teret dokazivanja

               Pored toga, Opći sud je teret dokazivanja, koji je ležao isključivo na Nordic Spirit AB, koji je osporavao valjanost registriranog žiga Zajednice, prebacio na Voss koji je stoga morao podnijeti konkretne dokaze da njegov žig ima razlikovni karakter u odnosu na oblik. U tom smislu, Opći sud je citirao sudsku praksu u vezi s prijavama žiga i neregistriranim žigovima za koje ne vrijedi pretpostavka valjanosti, koja međutim postoji u slučaju Vossovog žiga Zajednice. Ovo predstavlja očitu povredu pravila koja jamče pravičnog postupka, članka 99. Uredbe o žigu (1) i Pravila 37. točke (b) podtočke (iv) Uredbe o provedbi Uredbe o žigu Zajednice (2) što je samo po sebi dovoljno za ukidanje pobijane odluke.

                     Treći žalbeni razlog: pogrešno utvrđenje normi i običaja sektora, što predstavlja povredu članka 7. stavka 1. točke (b) Uredbe o žigu

               Opći sud je u točki 45. ispravno zaključio da je potrebno ustanoviti odstupa li osporavani žig Zajednice značajno od normi i običaja relevantnog sektora. Shodno tome, analiza postojanja razlikovnog karaktera žiga koji se odnosi na trodimenzionalni oblik zahtijeva najprije ispitivanje „normi sektora” kako bi se utvrdilo može li potrošač razlikovati određeni trodimenzionalni žig od žigova drugih poduzetnika.
               Međutim, utvrđenje Općeg suda potonjih ni blizu ne predstavlja čvrsto utemeljenu definiciju „normi” sektora pića. Pokazatelji koje je identificirao Opći sud, a koji se odnose na norme sektora su prvenstveno činjenično netočni (spominjanje nepostojećeg „cilindričnog dijela”), ali i neodređeni i općeniti do te mjere da, ako bi se primijenili, niti jedna boca za piće ne bi zadovoljila kriterij razlikovnog karaktera (čak ni slavna boca Coca-Cole, ako bi bila predmetom zahtjeva za poništenje). Nasuprot tome, Odjel za poništaje ispravno je utvrdio norme sektora.
               Nadalje, žalbeno vijeće je u točki 36. odluke R 2465/2011-2 od 1. veljače 2012. (Freixenet/OHIM) istaknulo da „prethodno, ni ispitivač niti vijeće nisu podnijeli dokumente koji sadrže primjere stvarnog stanja na tržištu na dan podnošenja prijave,
                     niti su identificirali odnosno naveli konkretne primjere istovjetnih ili sličnih boca kakve su obično korištene u sektoru prije navedenog datuma. Ovaj propust je dovoljan razlog da se žalba uvaži
                  .” Slijedom navedenog, Opći sud je time što je propustio navesti konkretne primjere normi sektora očito povrijedio članak 7. stavak 1. točku (b) Uredbe o žigu.

                     Četvrti žalbeni razlog: Povreda prava u pogledu ispitivanja razlikovnog karaktera Vossovog žiga Zajednice u obliku boce — Povreda članka 7. stavka 1. točke (b) Uredbe o žigu

               Iz mjerodavne sudske prakse o razlikovnom karakteru proizlazi da se žig mora razmotriti i ispitati kao cjelina i da ispitivanje svakog sastavnog dijela pridonosi cjelokupnom ispitivanju, međutim ne može poslužiti kao zamjena za isto. U pobijanoj presudi, Opći sud se ograničio na ispitivanje svakog sastavnog dijela zasebno, a da nije ispitao žig kao cjelinu.
               Slijedom navedenog, Opći sud je povrijedio pravo prilikom ispitivanja razlikovnog karaktera žiga jer nije razmotrio, a što je bio obvezan učiniti, cjelokupni dojam koji ostavlja žig, nego je zauzeo pogrešan pristup i podijelio žig na njegove sastavne dijelove, za svaki od kojih je zaključio da je donekle originalan.

                     Peti žalbeni razlog: Ozbiljno iskrivljavanje dokaza pri usporedbi trodimenzionalnog oblika s dvodimenzionalnim dijelom i utvrđivanju normi i običaja sektora

               Bez obzira na to što su obje izjave „Velika većina boca koje se nalaze na tržištu imaju cilindrični dio” i „boce postoje u svim oblicima i veličinama” u velikoj mjeri netočne, Opći sud ih je svejedno izričito ili implicitno preuzeo kako bi odbio tužbu za poništenje odluke žalbenog vijeća, čime je ozbiljno iskrivio činjenice i dokaze, što predstavlja povredu prava.

                     Šesti žalbeni razlog: odlukom Općeg suda u biti se onemogućava registracija trodimenzionalnih znakova, što predstavlja povredu članka 7. stavka 1. točke (b) Uredbe o žigu u vezi s člankom 4. te uredbe

               Posljedica zaključaka koje je iznio Opći sud jest da je u biti nemoguće da pakiranje proizvoda u isto vrijeme ima razlikovni karakter kako kao cjelina tako kao i spoj zasebnih sastavnih dijelova. U praksi, posljedica toga je da nijedno pakiranje proizvoda neće moći zadovoljiti kriterij razlikovnog karaktera kako je on utvrđen pobijanom presudom, što je suprotno cilju Uredbe o žigu.

      (1)  Uredba Vijeća (EZ) br. 40/94 od 20. prosinca 1993. o žigu Zajednice (SL L 11, str. 1.), zamijenjena Uredbom Vijeća (EZ) br. 207/2009 od 26. veljače 2009. o žigu Zajednice (SL L 78, str. 1.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 17., svezak 1., str. 226.)

      (2)  Uredba Komisije (EZ) br. 2868/95 od 13. prosinca 1995. o provedbi Uredbe Vijeća (EZ) br. 40/94 o žigu Zajednice (SL L 303, str. 1.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 17., svezak 1., str. 84.)


title: Predmet F-135/14: Tužba podnesena 25. studenoga 2014. – ZZ protiv EMA-e

text:
               19.1.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 16/50

      Tužba podnesena 25. studenoga 2014. – ZZ protiv EMA-e
      (Predmet F-135/14)
      (2015/C 016/75)
      Jezik postupka: engleski

         Stranke

         Tužitelj: ZZ (zastupnici: S. Rodrigues i A. Blot, odvjetnici)

         Tuženik: Europska agencija za lijekove (EMA)

         Predmet i opis spora

      Poništenje odluke o stavljanju tužitelja u status mirovanja.

         Tužbeni zahtjev tužitelja

                  —

                  poništiti odluku EMA-e od 31. siječnja 2014. o stavljanju tužitelja u status mirovanja u razdoblju od 1. veljače 2014. do navodnog isteka njegova ugovara o radu 15. ožujka 2014., te dopis od 14. ožujka 2014. u kojem se navodno željelo „pojasniti” zašto je stavljen u status mirovanja;

                  —

                  poništiti, ako je potrebno, odluku EMA-e od 15. kolovoza 2014. o odbijanju prigovora koji je 24. travnja 2014. tužitelj podnio protiv gore navedenih odluka;

                  —

                  naknaditi nematerijalnu štetu koju je pretrpio tužitelj, a koja se procjenjuje na iznos od 20 000 eura;

                  —

                  naložiti EMA-i snošenje svih troškova tužitelja u vezi s ovom tužbom.


title: Predmet C-269/13 P: Presuda Suda (šesto vijeće) od 10. travnja 2014. – Acino AG protiv Europske komisije (Žalba — Lijekovi za humanu primjenu — Obustava stavljanja u promet i povlačenje određenih serija lijekova koji sadrže djelatnu tvar klopidogrel — Izmjena odobrenja za stavljanje u promet — Zabrana stavljanja u promet — Uredba (EZ) br. 726/2004 i Direktiva 2001/83/EZ — Načelo opreznosti — Proporcionalnost — Obveza obrazlaganja)

text:
               10.6.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 175/14

         Presuda Suda (šesto vijeće) od 10. travnja 2014. – Acino AG protiv Europske komisije
   (Predmet C-269/13 P) (1)

   ((Žalba - Lijekovi za humanu primjenu - Obustava stavljanja u promet i povlačenje određenih serija lijekova koji sadrže djelatnu tvar klopidogrel - Izmjena odobrenja za stavljanje u promet - Zabrana stavljanja u promet - Uredba (EZ) br. 726/2004 i Direktiva 2001/83/EZ - Načelo opreznosti - Proporcionalnost - Obveza obrazlaganja))
   2014/C 175/16
   Jezik postupka: njemački

      Stranke

      Žalitelj: Acino AG (zastupnici: R. Buchner i E. Burk, Rechtsanwälte)

      Druga stranka u postupku: Europska komisija (zastupnici: M. Šimerdová i B.-R. Killmann, agenti)

      Predmet

   Žalba protiv presude Općeg suda (sedmo vijeće) od 7. ožujka 2013. Acino/Komisija (T-539/10), u mjeri u kojoj Opći sud odbija zahtjev za ukidanje odluka Komisije C (2010) 2203, C (2010) 2205, C (2010) 2210 i C (2010) 2218, od 29. ožujka 2010., kao i odluka Komisije C (2010) 6430, C (2010) 6432, C (2010) 6434 i C (2010) 6435, od 16. rujna 2010., u vezi obustave stavljanja u promet lijekova za humanu primjenu koji sadrže djelatnu tvar klopidrogel, proizveden na jednom lokalitetu, povlačenju serija tih lijekova s tržišta, izmjeni odobrenja za stavljanje u promet te zabrani stavljanja u promet navedenih lijekova – Načelo opreznosti – Proporcionalnost – Obveza obrazlaganja

      Izreka

               1.

               Žalba se odbija.

               2.

               Acinu AG nalaže se snošenje troškova.

      (1)  SL C 215, 27.7.2013.


               5.11.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 366/11

         Zahtjev za savjetodavno mišljenje Suda EFTA-a koji je 13. travnja 2015. podnio Okružni sud u Reykjaviku (Héraðsdómur Reykjavíkur) u vezi s predmetom De Nederlandsche Bank N.V. protiv Jamstvenog fonda za deponente i ulagatelje (TIF)
   (Predmet E-9/15)
   (2015/C 366/08)
   Dopisom Sudu EFTA-e od 13. travnja 2015., zaprimljenim u pisarnicu Suda 17. travnja 2015., Okružni sud u Reykjaviku na Islandu (Héraðsdómur Reykjavíkur) podnio je zahtjev za savjetodavno mišljenje u vezi s predmetom De Nederlandsche Bank NV protiv Jamstvenog fonda za deponente i ulagatelje (TIF) o sljedećim pitanjima:

               1.

               Je li u skladu s odredbama Sporazuma o EGP-u, a posebno s člankom 7. stavkom 1. Direktive 94/19/EZ o sustavima osiguranja depozita, da se u slučaju sistemske krize obveze pretfinanciranog sustava osiguranja depozita ograniče na njegovu imovinu u trenutku kada depoziti postanu nedostupni u smislu članka 1. stavka 3. Direktive i kada imovina nije dovoljna da se isplate potraživanja deponenata do iznosa od 20 000 EUR?

               2.

               Je li u skladu s odredbama Direktive 94/19/EZ o sustavima osiguranja depozita da nakon sistemske krize država članica donosi zakone ili regulatorne akte kojima se odobrava da pretfinancirani sustav osiguranja depozita uspostavi novi odjel ili račun za naplatu premija i da odluči da se te premije usmjeravaju u novi odjel ili račun radi uspostave fonda koji će biti namijenjen isključivo pokrivanju mogućih budućih šokova i koji neće biti dostupan za isplatu prethodnih obveza?

               3.

               Je li u skladu s člankom 11. Direktive 94/19/EZ o sustavima osiguranja depozita da nacionalni sustav osiguranja depozita (odnosno TIF), koji vrši isplatu po osiguranju, stekne prava povrh njegova prava na subrogaciju za zahtjeve deponenata u postupku likvidacije u iznosu koji je jednak njegovim isplatama iz fonda?


title: Predmet C-431/17: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 17. srpnja 2017. uputio Symvoulio tis Epikrateias (Grčka) – Monachos Eirinaios (monah Ireneos), svjetovnog imena Antonios Iakumakis protiv Odvjetničke komore Atene

text:
               18.9.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 309/30

         Zahtjev za prethodnu odluku koji je 17. srpnja 2017. uputio Symvoulio tis Epikrateias (Grčka) – Monachos Eirinaios (monah Ireneos), svjetovnog imena Antonios Iakumakis protiv Odvjetničke komore Atene
   (Predmet C-431/17)
   (2017/C 309/40)
   Jezik postupka: grčki

      Sud koji je uputio zahtjev

   Symvoulio tis Epikrateias (Državno vijeće, Grčka)

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelj: Monachos Eirinaios (monah Ireneos), svjetovnog imena Antonios Iakumakis di Emmanuel

      Tuženik: Odvjetnička komora Atene

      Prethodna pitanja

   Treba li članak 3. Direktive 98/5/EZ (1) shvatiti na način da upis monaha Grčke crkve kao odvjetnika u imenik nadležnog tijela države članice različite od one koja mu je izdala stručnu kvalifikaciju, s ciljem da ondje profesiju obavlja sa svojom izvornom stručnom kvalifikacijom, nacionalni zakonodavac može zabraniti s obrazloženjem da sukladno odredbama nacionalnog prava nije moguć upis monaha Grčke crkve u imenike odvjetničkih komora jer, zbog njihova statusa, ne postoje jamstva koja su neophodna za obavljanje pravne djelatnosti?

      (1)  Direktiva 98/5/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 16. veljače 1998. o olakšavanju stalnog obavljanja odvjetničke djelatnosti u državi članici različitoj od one u kojoj je stečena kvalifikacija (SL 1998., L 77, str. 36.)


title: Predmet C-333/14: Presuda Suda (drugo vijeće) od 23. prosinca 2015. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Court of Session (Scotland) – Ujedinjena Kraljevina) – Scotch Whisky Association i dr. protiv The Lord Advocate, The Advocate General for Scotland (Zahtjev za prethodnu odluku — Zajednička organizacija tržišta poljoprivrednih proizvoda — Uredba (EU) br. 1308/2013 — Slobodno kretanje robe — Članak 34. UFEU-a — Količinska ograničenja — Mjere s istovrsnim učinkom — Najniža cijena alkoholnih pića izračunana na temelju količine alkohola u proizvodu — Opravdanje — Članak 36. UFEU-a — Zaštita zdravlja i života ljudi — Ocjena nacionalnog suda)

text:
               22.2.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 68/11

         Presuda Suda (drugo vijeće) od 23. prosinca 2015. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Court of Session (Scotland) – Ujedinjena Kraljevina) – Scotch Whisky Association i dr. protiv The Lord Advocate, The Advocate General for Scotland
   (Predmet C-333/14) (1)

   ((Zahtjev za prethodnu odluku - Zajednička organizacija tržišta poljoprivrednih proizvoda - Uredba (EU) br. 1308/2013 - Slobodno kretanje robe - Članak 34. UFEU-a - Količinska ograničenja - Mjere s istovrsnim učinkom - Najniža cijena alkoholnih pića izračunana na temelju količine alkohola u proizvodu - Opravdanje - Članak 36. UFEU-a - Zaštita zdravlja i života ljudi - Ocjena nacionalnog suda))
   (2016/C 068/14)
   Jezik postupka: engleski

      Sud koji je uputio zahtjev

   Court of Session (Scotland)

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelji: Scotch Whisky Association, spiritsEUROPE, Comité de la Communauté économique européenne des Industries et du Commerce des Vins, Vins aromatisés, Vins mousseux, Vins de liqueur et autres Produits de la Vigne (CEEV)

      Tuženici: The Lord Advocate, The Advocate General for Scotland

      Izreka

               1.

               Uredbu (EU) br. 1308/2013 Europskog parlamenta i Vijeća od 17. prosinca 2013. o uspostavljanju zajedničke organizacije tržišta poljoprivrednih proizvoda i stavljanju izvan snage uredbi Vijeća (EEZ) br. 922/72, (EEZ) br. 234/79, (EZ) br. 1037/2001 i (EZ) br. 1234/2007 treba tumačiti na način da joj nije protivna nacionalna mjera poput one o kojoj je riječ u glavnom postupku, kojom se određuje najniža cijena po jedinici alkohola za maloprodaju vina, pod uvjetom da je ta mjera stvarno prikladna za jamčenje ostvarenja cilja zaštite zdravlja i života ljudi i da, vodeći računa o ciljevima zajedničke poljoprivredne politike kao i o dobrom djelovanju zajedničke organizacije tržišta poljoprivrednih proizvoda, ne prelazi ono što je nužno za ostvarenje spomenutog cilja zaštite zdravlja i života ljudi.

               2.

               Članke 34. i 36. UFEU-a treba tumačiti na način da im je protivno da država članica, nastojeći povećanjem cijene konzumacije alkohola ostvariti cilj zaštite zdravlja i života ljudi, donese propis, poput onog o kojem je riječ u glavnom postupku, kojim se određuje najniža cijena po jedinici alkohola za maloprodaju alkoholnih pića i odbaci mjeru, poput povećanja trošarina, koja može biti manje ograničavajuća za trgovinu i tržišno natjecanje u Europskoj uniji. Sud koji je uputio zahtjev treba detaljnim ispitivanjem svih relevantnih okolnosti predmeta koji se pred njim vodi provjeriti je li to slučaj. Sama okolnost da potonja mjera može donijeti dodatne pogodnosti i udovoljiti širem cilju borbe protiv zloupotrebe alkohola ne može opravdati njezino odbacivanje.

               3.

               Članak 36. UFEU-a treba tumačiti na način da je nacionalni sud, prilikom ispitivanja nacionalnog propisa s obzirom na opravdanje povezano sa zaštitom zdravlja i života ljudi u smislu tog članka, dužan objektivno ispitati može li se na temelju dokaza koje je podnijela država članica o kojoj je riječ razumno zaključiti da su odabrana sredstva prikladna za ostvarenje predviđenih ciljeva kao i mogu li se ti ciljevi ostvariti mjerama koje su manje ograničavajuće za slobodno kretanje robe i za zajedničku organizaciju tržišta poljoprivrednih proizvoda.

               4.

               Članak 36. UFEU-a treba tumačiti na način da nadzor proporcionalnosti nacionalne mjere poput one o kojoj je riječ u glavnom postupku nije ograničen samo na podatke, dokaze ili druge elemente kojima je prilikom donošenja te mjere raspolagao nacionalni zakonodavac. U okolnostima poput onih iz glavnog postupka, nadzor usklađenosti spomenute mjere s pravom Unije treba izvršiti na temelju podataka, dokaza ili drugih elemenata kojima na dan donošenja odluke raspolaže nacionalni sud, u skladu s uvjetima predviđenim njegovim nacionalnim pravom.

      (1)  SL C 339, 29. 9. 2014.


title: Predmet C-197/16: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 8. travnja 2016. uputio Tribunale Amministrativo Regionale per le Marche (Italija) – Comune di Loro Piceno i dr. protiv Provincia di Macerata, Provincia di Macerata Settore 10 – Ambiente

text:
               11.7.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 251/5

         Zahtjev za prethodnu odluku koji je 8. travnja 2016. uputio Tribunale Amministrativo Regionale per le Marche (Italija) – Comune di Loro Piceno i dr. protiv Provincia di Macerata, Provincia di Macerata Settore 10 – Ambiente
   (Predmet C-197/16)
   (2016/C 251/07)
   Jezik postupka: talijanski

      Sud koji je uputio zahtjev

   Tribunale Amministrativo Regionale per le Marche

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelji: Comune di Loro Piceno, Marcello Bartolini, Filippo Bruè, Sergio Forti, Stefano Piatti, Gaetano Silvetti, Gianfranco Silvetti, Rocco Tirabasso, Sante Vagni, Albergo Ristorante Le Grazie Sas di Forti Sergio & Co., Suolificio Elefante Srl, Suolificio Roxy Srl, Aldo Alessandrini

      Tuženici: Provincia di Macerata, Provincia di Macerata Settore 10 – Ambiente

      Prethodno pitanje

   Je li s obzirom na odredbe članka 191. UFEU-a i članka 2. Direktive 2011/92/EU (1) u skladu s pravom Zajednice provođenje postupka provjere toga treba li izraditi procjenu utjecaja na okoliš (i eventualnu samu procjenu utjecaja na okoliš) nakon što je pogon već izgrađen, kada je nacionalni sud poništio odobrenje zbog neprovođenja postupka provjere toga treba li izraditi procjenu utjecaja na okoliš, s obzirom na to da je takva provjera bila isključena na temelju nacionalnog propisa koji je proglašen neustavnim zbog suprotnosti s pravom Zajednice?

      (1)  Direktive 2011/92/EU Europskog parlamenta i Vijeća od 13. prosinca 2011. o procjeni učinaka određenih javnih i privatnih projekata na okoliš (SL L 26, str. 1.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 15., svezak 27., str. 3.)


title: Predmet C-318/14: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 3. srpnja 2014. uputio Nejvyšší správní soud (Češka Republika) – Slovenská autobusová doprava Trnava, a.s. protiv Krajský úřad Olomouckého kraje

text:
               6.10.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 351/2

         Zahtjev za prethodnu odluku koji je 3. srpnja 2014. uputio Nejvyšší správní soud (Češka Republika) – Slovenská autobusová doprava Trnava, a.s. protiv Krajský úřad Olomouckého kraje
   (Predmet C-318/14)
   2014/C 351/02
   Jezik postupka: češki

      Sud koji je uputio zahtjev

   Nejvyšší správní soud

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelj: Slovenská autobusová doprava Trnava, a.s.

      Tuženik: Krajský úřad Olomouckého kraje

      Prethodna pitanja

               1.

               Mora li se članak 49. u vezi s člankom 52. Ugovora o funkcioniranju Europske unije tumačiti tako da mu je protivna primjena nacionalnih odredbi koje zahtijevaju da prijevoznik čije je sjedište u drugoj državi članici i koji u Češkoj Republici ima poslovni nastan putem organizacijske jedinice, uz licence i koncesije koje prijevozniku koji ima sjedište u Češkoj Republici dopuštaju da obavlja domaće redovne usluge (javni gradski prijevoz), za obavljanje iste djelatnosti dobije i posebnu dozvolu, čije izdavanje ovisi o diskrecijskoj odluci upravnih vlasti?

               2.

               Je li za odgovor na prvo pitanje relevantno to što je riječ o javnom gradskom prijevozu koji se obavlja u skladu sa sustavom obveze obavljanja javne usluge na temelju ugovora o javnim uslugama za naknadu koja se plaća iz javnih sredstava u smislu Uredbe (EZ) br. 1370/2007 (1) o uslugama javnog željezničkog i cestovnog prijevoza putnika i stavljanju izvan snage uredaba Vijeća (EEZ) br. 1191/69 i (EEZ) br. 1107/70?

               3.

               Može li se članak 3. stavak 3. Uredbe Vijeća (EZ) br. 12/98 (2) od 11. prosinca 1997. o utvrđivanju uvjeta pod kojima strani prijevoznici smiju pružati usluge prijevoza putnika u unutarnjem cestovnom prometu u državi članici u vezi s člankom 91. Ugovora o funkcioniranju Europske unije tumačiti tako da omogućuje državi članici da prijevozniku čije je sjedište u drugoj državi članici, na način opisan u prvom pitanju, ograniči obavljanje usluga javnog gradskog prijevoza?

      (1)  SL 2007 L 315, str. 1. (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 7., svezak 13., str. 96.)

      (2)  SL 1998 L 4, str. 10.


title: Predmet T-496/17: Tužba podnesena 28. srpnja 2017. – Sedes Holding protiv EUIPO-a (gratis)

text:
               25.9.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 318/24

         Tužba podnesena 28. srpnja 2017. – Sedes Holding protiv EUIPO-a (gratis)
   (Predmet T-496/17)
   (2017/C 318/31)
   Jezik postupka: nizozemski

      Stranke

      Tužitelj: Sedes Holding AŞ (Istanbul, Turska) (zastupnici: K. Ongena i C. Du Jardin, odvjetnici)

      Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO)

      Podaci o postupku pred EUIPO-om

      Predmetni sporni žig: figurativni žig Europske unije s verbalnim elementom „gratis” – prijava za registraciju br. 15 950 603.

      Pobijana odluka: odluka drugog žalbenog vijeća EUIPO-a od 30. svibnja 2017. u predmetu R 506/2017-2.

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

               —

               na temelju članka 68. Poslovnika Općeg suda spoji ovaj predmet s tužbom protiv odluke EUIPO-a u predmetu R 506/2017-2 zbog povezanosti u svrhu zajedničkog usmenog dijela postupka;

               —

               utvrdi da je tužbeni zahtjev iznesen u tužbi dopušten i osnovan i prema tome

                           —

                           poništi pobijanu odluku i naloži EUIPO-u da upiše u registar žigova prijavu br. 15 950 603 figurativnog žiga Europske unije GRATIS za sve proizvode zahtijevane u prijavi;

                           —

                           podredno, poništi pobijanu odluku i naloži EUIPO-u da u registar žigova upiše prijavu br. 15 950 603 za figurativni žig Europske unije GRATIS za „parfumerijske pripravke, proizvode za uljepšavanje, mirise i dezodoranse za osobnu uporabu”;

               —

               naloži EUIPO-u snošenje troškova.

      Tužbeni razlozi

               —

               povreda članka 7. stavka 1. točke (b) i članka 7. stavka 2. Uredbe br. 207/2009;

               —

               povreda općih načela prava Unije.