title: Predmet T-412/14: Presuda Općeg suda od 1. veljače 2018. – Larko protiv Komisije („Tužba za poništenje — Državne potpore — Prodaja određene imovine koju je određeno poduzeće koristilo ili mu pripada u okviru programa privatizacije — Nepostojanje gospodarskog kontinuiteta — Tužba korisnika potpore — Nepostojanje pravnog interesa — Nedopuštenost”)

text:
               19.3.2018

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 104/24

         Presuda Općeg suda od 1. veljače 2018. – Larko protiv Komisije
   (Predmet T-412/14) (1)

   ((„Tužba za poništenje - Državne potpore - Prodaja određene imovine koju je određeno poduzeće koristilo ili mu pripada u okviru programa privatizacije - Nepostojanje gospodarskog kontinuiteta - Tužba korisnika potpore - Nepostojanje pravnog interesa - Nedopuštenost”))
   (2018/C 104/30)
   Jezik postupka: grčki

      Stranke

      Tužitelj: Larko Geniki Metalleftiki kai Metallourgiki AE (Atena, Grčka) (zastupnici: I. Dryllerakis, N. Korogiannakis I. Soufleros, E. Triantafyllou, G. Psaroudakis i E. Rantos, odvjetnici)

      Tuženik: Europska komisija (zastupnici: A. Bouchagiar, É. Gippini Fournier i B. Stromsky, agenti)

      Predmet

   Zahtjev na temelju članka 263 UFEU-a za poništenje Odluke Komisije C(2014) 1805 od 27. ožujka 2014. koja se odnosi na državnu potporu SA.37954 (2013/N) – Grčka – Prodaja određene imovine društva Larco General Mining & Metallurgical Company SA (SL 2014, C 156, str. 1.).

      Izreka

               1.

               Tužba se odbacuje kao nedopuštena.

               2.

               Društvu Larko Geniki Metalleftiki kai Metallourgiki AE se nalaže snošenje troškova.

      (1)  SL C 292, 1. 9. 2014.


title: Predmet C-632/17: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 9. studenoga 2017. uputio Sąd Rejonowy w Siemianowicach Śląskich (Poljska) – Powszechna Kasa Oszczędności (PKO) Bank Polski S.A. w Warszawie protiv Jaceka Michalskog

text:
               19.3.2018

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 104/13

         Zahtjev za prethodnu odluku koji je 9. studenoga 2017. uputio Sąd Rejonowy w Siemianowicach Śląskich (Poljska) – Powszechna Kasa Oszczędności (PKO) Bank Polski S.A. w Warszawie protiv Jaceka Michalskog
   (Predmet C-632/17)
   (2018/C 104/16)
   Jezik postupka: poljski

      Sud koji je uputio zahtjev

   Sąd Rejonowy w Siemianowicach Śląskich

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelj: Powszechna Kasa Oszczędności (PKO) Bank Polski S.A. w Warszawie

      Tuženik: Jacek Michalski

      Prethodno pitanje

   Treba li odredbe Direktive Vijeća 93/13/EEZ od 5. travnja 1993. o nepoštenim uvjetima u potrošačkim ugovorima (1), a osobito članak 6. stavak 1. i članak 7. stavak 1. kao i odredbe Direktive 2008/48/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 23. travnja 2008. o ugovorima o potrošačkim kreditima i stavljanju izvan snage Direktive Vijeća 87/102/EEZ (2), a osobito članak 10. i članak 22. stavak 1. tumačiti na način da im se protivi isticanje zahtjeva banke (zajmodavca) protiv potrošača (zajmoprimca) na temelju izvatka iz glavne knjige, koji su potpisale osobe ovlaštene davati izjave u vezi s imovinskim pravima i obvezama banke i na koji je otisnut žig banke, te na temelju dokaza o tome da je dužnicima dostavljen pisani poziv na plaćanje u okviru postupka izdavanja platnog naloga u skladu s člankom 485. stavkom 3. i sljedećima Zakonika o parničnom postupku (Kodeks postępowania cywilnego)?

      (1)  SL 1993., L 95, str. 29.; SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 15., svezak 12., str. 24.

      (2)  SL 2008., L 133, str. 66.; SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 15., svezak 13., str. 58.


title: Predmet C-686/17: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 7. prosinca 2017. uputio Bundesgerichtshof (Njemačka) – Zentrale zur Bekämpfung unlauteren Wettbewerbs Frankfurt am Main e.V. protiv Prime Champ Deutschland Pilzkulturen GmbH

text:
               19.3.2018

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 104/14

         Zahtjev za prethodnu odluku koji je 7. prosinca 2017. uputio Bundesgerichtshof (Njemačka) – Zentrale zur Bekämpfung unlauteren Wettbewerbs Frankfurt am Main e.V. protiv Prime Champ Deutschland Pilzkulturen GmbH
   (Predmet C-686/17)
   (2018/C 104/17)
   Jezik postupka: njemački

      Sud koji je uputio zahtjev

   Bundesgerichtshof

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelj: Zentrale zur Bekämpfung unlauteren Wettbewerbs Frankfurt am Main e.V.

      Tuženik: Prime Champ Deutschland Pilzkulturen GmbH

      Prethodna pitanja

               1.

               Jesu li za definiciju pojma zemlje podrijetla u skladu s člankom 113.a stavkom 1. Uredbe (EZ) br. 1234/2007 (1) i člankom 76. stavkom 1. Uredbe (EU) br. 1308/2013 (2) mjerodavne definicije iz članka 23. i sljedećih članaka Carinskog zakonika (3) te članka 60. Carinskog zakonika Unije (4)?

               2.

               Jesu li kultivirani šampinjoni koji su ubrani u tuzemstvu domaćeg podrijetla u skladu s člankom 23. Uredbe (EEZ) br. 2913/92 i člankom 60. stavkom 1. Uredbe (EU) br. 952/2013 ako se glavne faze proizvodnje odvijaju u drugim državama članicama Europske unije, a kultivirani šampinjoni uvezeni su samo tri dana ili manje prije prve berbe?

               3.

               Primjenjuje li se zabrana dovođenja u zabludu iz članka 2. stavka 1. točke (a) podtočke i. Direktive br. 2000/13/EZ (5) i članka 7. stavka 1. točke (a) Uredbe (EU) br. 1169/2011 (6) na naznačivanje podrijetla koje je propisano člankom 113.a stavkom 1. Uredbe (EZ) br. 1234/2007 i člankom 76. stavkom 1. Uredbe (EU) br. 1308/2013?

               4.

               Smije li se naznačivanje podrijetla koje je propisano člankom 113.a stavkom 1. Uredbe (EZ) br. 1234/2007 i člankom 76. stavkom 1. Uredbe (EU) br. 1308/2013 dopuniti pojašnjenjima kako bi se izbjeglo dovođenje u zabludu koje je zabranjeno člankom 2. stavkom 1. točkom (a) podtočkom i. Direktive br. 2000/13/EZ te člankom 7. stavkom 1. točkom (a) Uredbe (EU) br. 1169/2011?

      (1)  Uredba Vijeća (EZ) br. 1234/2007 od 22. listopada 2007. o uspostavljanju zajedničke organizacije poljoprivrednih tržišta i o posebnim odredbama za određene poljoprivredne proizvode (Uredba o jedinstvenom ZOT-u) (SL L 299, 16.11.2007., str. 1.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 3., svezak 9., str. 61.).

      (2)  Uredba (EU) br. 1308/2013 Europskog parlamenta i Vijeća od 17. prosinca 2013. o uspostavljanju zajedničke organizacije tržišta poljoprivrednih proizvoda i stavljanju izvan snage uredbi Vijeća (EEZ) br. 922/72, (EEZ) br. 234/79, (EZ) br. 1037/2001 i (EZ) br. 1234/2007; (SL L 347, 20.12.2013., str. 671.).

      (3)  Uredba Vijeća (EEZ) br. 2913/92 od 12. listopada 1992. o Carinskom zakoniku Zajednice (SL L 302, 19.10.1992., str 1.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 2., svezak 2., str. 110.).

      (4)  Uredba (EU) br. 952/2013 Europskog parlamenta i Vijeća od 9. listopada 2013. o Carinskom zakoniku Unije (SL L 269, 10.10.2013, str. 1.).

      (5)  Direktiva 2000/13/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 20. ožujka 2000. o usklađivanju zakonodavstava država članica o označivanju, prezentiranju i oglašavanju hrane (SL L 109, 6.5.2000., str. 29.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 15., svezak 7., str. 77.).

      (6)  Uredba (EU) br. 1169/2011 Europskog parlamenta i Vijeća od 25. listopada 2011. o informiranju potrošača o hrani, izmjeni uredbi (EZ) br. 1924/2006 i (EZ) br. 1925/2006 Europskog parlamenta i Vijeća te o stavljanju izvan snage Direktive Komisije 87/250/EEZ, Direktive Vijeća 90/496/EEZ, Direktive Komisije 1999/10/EZ, Direktive 2000/13/EZ Europskog parlamenta i Vijeća, direktiva Komisije 2002/67/EZ i 2008/5/EZ i Uredbe Komisije (EZ) br. 608/2004; (SL L 304, 22.11.2011., str. 18.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 15., svezak 20, str. 168. i ispravak SL L 326, 11.12.2015., str. 73. te ispravak SL L 266, 30.9.2016., str. 7.).


title: Predmet C-699/17: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 14. prosinca 2017. uputio Verwaltungsgerichtshof (Austrija) – Allianz Vorsorgekasse AG

text:
               19.3.2018

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 104/15

         Zahtjev za prethodnu odluku koji je 14. prosinca 2017. uputio Verwaltungsgerichtshof (Austrija) – Allianz Vorsorgekasse AG
   (Predmet C-699/17)
   (2018/C 104/18)
   Jezik postupka: njemački

      Sud koji je uputio zahtjev

   Verwaltungsgerichtshof

      Stranke glavnog postupka

      Podnositelj revizije: Allianz Vorsorgekasse AG

      Druge stranke u postupku: Bundestheater-Holding GmbH, Burgtheater GmbH, Wiener Staatsoper GmbH, Volksoper Wien GmbH, ART for ART Theaterservice GmbH, fair-finance Vorsorgekasse AG

      Prethodno pitanje

   Jesu li odredbe Direktive 2014/24/EU Europskog parlamenta i Vijeća od 26. veljače 2014. o javnoj nabavi (1), odnosno članci 49. i 56. UFEU-a i načela jednakog postupanja, nediskriminacije i transparentnosti koja se na temelju njih primjenjuju na javnu nabavu primjenjivi na sklapanje ugovora javnih naručitelja s poduzetničkim fondovima za socijalno osiguranje o upravljanju i ulaganju doprinosa za naknadu, ako je za sklapanje ugovora i time odabir fonda za socijalno osiguranje potrebna suglasnost radnika odnosno njihovih predstavnika i koje stoga javni naručitelj ne može provesti sam?

      (1)  Direktiva 2014/24/EU Europskog parlamenta i Vijeća od 26. veljače 2014. o javnoj nabavi i o stavljanju izvan snage Direktive 2004/18/EZ (SL L 94, str. 65.)


title: Predmet T-235/15: Presuda Općeg suda od 5. veljače 2018. – Pari Pharma protiv EMA-e („Pristup dokumentima — Uredba (EZ) br. 1049/2001 — Dokumenti u EMA-inu posjedu podneseni u okviru zahtjeva za izdavanje odobrenja za stavljanje lijeka Vantobra u promet — Odluka kojom se trećoj osobi odobrava pristup dokumentima — Izuzeće u vezi sa zaštitom komercijalnih interesa — Nepostojanje opće pretpostavke povjerljivosti”)

text:
               19.3.2018

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 104/26

         Presuda Općeg suda od 5. veljače 2018. – Pari Pharma protiv EMA-e
   (Predmet T-235/15) (1)

   ((„Pristup dokumentima - Uredba (EZ) br. 1049/2001 - Dokumenti u EMA-inu posjedu podneseni u okviru zahtjeva za izdavanje odobrenja za stavljanje lijeka Vantobra u promet - Odluka kojom se trećoj osobi odobrava pristup dokumentima - Izuzeće u vezi sa zaštitom komercijalnih interesa - Nepostojanje opće pretpostavke povjerljivosti”))
   (2018/C 104/33)
   Jezik postupka: engleski

      Stranke

      Tužitelj: Pari Pharma GmbH (Starnberg, Njemačka) (zastupnici: M. Epping i W. Rehmann, odvjetnici)

      Tuženik: Europska agencija za lijekove (EMA) (zastupnici: T. Jabłoński, A. Rusanov, S. Marino, A. Spina i N. Rampal Olmedo, agenti)

      Intervenijenti u potporu tuženiku: Francuska Republika (zastupnici: D. Colas i J. Traband, agenti) i Novartis Europharm Ltd (Camberley, Ujedinjena Kraljevina) (zastupnik: C. Schoonderbeek, odvjetnik)

      Predmet

   Zahtjev koji se temelji na članku 263. UFEU-a i kojim se traži poništenje odluke EMA/271043/2015 EMA-e od 24. travnja 2015. kojom se trećoj osobi, na temelju Uredbe (EZ) br. 1049/2001 Europskog parlamenta i Vijeća od 30. svibnja 2001. o javnom pristupu dokumentima Europskog parlamenta, Vijeća i Komisije (SL 2001., L 145, str. 43.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 1., svezak 16., str. 70.), odobrava pristup određenim dokumentima koji sadržavaju podatke podnesene u okviru zahtjeva za izdavanje odobrenja za stavljanje u promet lijeka Vantobra.

      Izreka

               1.

               Tužba se odbija.

               2.

               Pari Pharma GmbH će, osim vlastitih, snositi troškove Europske agencije za lijekove (EMA), uključujući troškove postupka privremene pravne zaštite.

               3.

               Francuska Republika snosit će vlastite troškove.

               4.

               Novartis Europharm Ltd snosit će vlastite troškove.

      (1)  SL C 221, 6. 7. 2015.


title: Predmet T-457/16: Presuda Općeg suda od 1. veljače 2018. – Aldi Einkauf protiv EUIPO-a – Schwamm & Cie. (Le Coq de France) („Žig Europske unije — Postupak povodom prigovora — Prijava verbalnog žiga Europske unije Le Coq de France — Raniji nacionalni figurativni žig le coq — Relativni razlog za odbijanje — Vjerojatnost dovođenja u zabludu — Sličnost proizvoda i usluga — Sličnost znakova — Članak 8. stavak 1. točka (b) Uredbe (EZ) br. 207/2009 (koji je postao članak 8., stavak 1. točka (b) Uredbe (EZ) 2017/1001)”)

text:
               19.3.2018

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 104/34

         Presuda Općeg suda od 1. veljače 2018. – Aldi Einkauf protiv EUIPO-a – Schwamm & Cie. (Le Coq de France)
   (Predmet T-457/16) (1)

   ((„Žig Europske unije - Postupak povodom prigovora - Prijava verbalnog žiga Europske unije Le Coq de France - Raniji nacionalni figurativni žig le coq - Relativni razlog za odbijanje - Vjerojatnost dovođenja u zabludu - Sličnost proizvoda i usluga - Sličnost znakova - Članak 8. stavak 1. točka (b) Uredbe (EZ) br. 207/2009 (koji je postao članak 8., stavak 1. točka (b) Uredbe (EZ) 2017/1001)”))
   (2018/C 104/44)
   Jezik postupka: njemački

      Stranke

      Tužitelj: Aldi Einkauf GmbH & Co. OHG (Essen, Njemačka) (zastupnici: N. Lützenrath, U. Rademacher, C. Fürsen i N. Bertram, odvjetnici)

      Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (zastupnici: A. Schifko i D. Walicka, agenti)

      Druga stranka u postupku pred žalbenim vijećem EUIPO-a: Schwamm & Cie. mbH (Sarrbrücken, Njemačka)

      Predmet

   Tužba protiv odluke četvrtog žalbenog vijeća EUIPO-a od 15. lipnja 2016. (predmet R 1786/2015-4) koja se odnosi na postupak povodom prigovora između društava Schwamm & Cie i Aldi Einkauf.

      Izreka

               1.

               Tužba se odbija.

               2.

               Društvu Aldi Einkauf GmbH & Co. OHG se nalaže snošenje troškova.

      (1)  SL C 364, 3. 10. 2016.


title: Predmet T-477/15: Presuda Općeg suda od 1. veljače 2018. – European Dynamics Luxembourg i dr. protiv ECHA-e („Ugovori o javnoj nabavi usluga — Postupak javne nabave — Pružanje informatičkih usluga za aplikacije ECHA-e — Odbijanje ponuditeljeve ponude — Kriteriji dodjele — Obveza obrazlaganja — Očite pogreške u ocjeni — Izvanugovorna odgovornost”)

text:
               19.3.2018

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 104/27

         Presuda Općeg suda od 1. veljače 2018. – European Dynamics Luxembourg i dr. protiv ECHA-e
   (Predmet T-477/15) (1)

   ((„Ugovori o javnoj nabavi usluga - Postupak javne nabave - Pružanje informatičkih usluga za aplikacije ECHA-e - Odbijanje ponuditeljeve ponude - Kriteriji dodjele - Obveza obrazlaganja - Očite pogreške u ocjeni - Izvanugovorna odgovornost”))
   (2018/C 104/34)
   Jezik postupka: engleski

      Stranke

      Tužitelji: European Dynamics Luxembourg SA (Luxembourg, Luksemburg), European Dynamics Belgium SA (Bruxelles, Belgija), Evropaïki Dynamiki – Proigmena Systimata Tilepikoinonion Pliroforikis kai Tilematikis AE, (Atena, Grčka) (zastupnici: M. Sfyri, D. Papadopoulou i C.-N. Dede, odvjetnici)

      Tuženik: Europska agencija za kemikalije (ECHA) (zastupnici: u početku E. Maurage, W. Broere i M. Heikkilä, a zatim W. Broere i M. Heikkilä, agenti, uz asistenciju J. Stuycka i A. M. Vandrommea, odvjetnici)

      Predmet

   S jedne strane, zahtjev na temelju članka 263. UFEU-a za poništenje odluka koje su dostavljene tužiteljima dopisom od 25. lipnja 2015. kojima je ECHA odbila ponudu konzorcija European Dynamics za dodjelu ugovora o javnoj nabavi ECHA/2014/86 koji se odnosi na pružanje informatičkih usluga za aplikacije ECHA-e, te dodijelila ugovor drugom ponuditelju i, s druge strane, zahtjev na temelju članka 268. UFEU-a za naknadu štete koju su tužitelji navodno pretrpjeli.

      Izreka

               1.

               Tužba se odbija.

               2.

               European Dynamics Luxembourg SA, European Dynamics Belgium SA i Evropaïki Dynamiki – Proigmena Systimata Tilepikoinonion Pliroforikis kai Tilematikis AE snose vlastite troškove i troškove Europske agencije za kemikalije (ECHA).

      (1)  SL C 363, 3. 11. 2015.


title: Predmet C-723/17: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 29. prosinca 2017. uputio Rechtbank van eerste aanleg te Brussel (Belgija) – Lies Craeynest i dr. protiv Brussels Hoofdstedelijk Gewest i Brussels Instituut voor Milieubeheer; druga stranka: Belgische Staat

text:
               19.3.2018

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 104/16

         Zahtjev za prethodnu odluku koji je 29. prosinca 2017. uputio Rechtbank van eerste aanleg te Brussel (Belgija) – Lies Craeynest i dr. protiv Brussels Hoofdstedelijk Gewest i Brussels Instituut voor Milieubeheer; druga stranka: Belgische Staat
   (Predmet C-723/17)
   (2018/C 104/21)
   Jezik postupka: nizozemski

      Sud koji je uputio zahtjev

   Rechtbank van eerste aanleg te Brussel

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelji: Lies Craeynest, Cristina Lopez Devaux, Frédéric Mertens, Stefan Vandermeulen, Karin De Schepper, Clientearth vzw

      Tuženici: Brussels Hoofdstedelijk Gewest, Brussels Instituut voor Milieubeheer

      Druga stranka: Belgische Staat

      Prethodna pitanja

               1.

               Treba li članak 4. stavak 3. i članak 19. stavak 1. podstavak 2. Ugovora o Europskoj uniji u vezi s člankom 288. stavkom 3. Ugovora o funkcioniranju Europske unije i člancima 6. i 7. Direktive 2008/50/EZ od 21. lipnja 2008. o kvaliteti zraka i čišćem zraku za Europu (1) tumačiti na način da, ako se utvrdi da država članica nije postavila točke uzorkovanja u zoni u skladu s kriterijima navedenima u odjeljku B. točki 1. podtočki (a) Priloga III. Direktivi, nacionalni sudovi imaju pravo, na zahtjev pojedinaca na koje izravno utječe prekoračenje graničnih vrijednosti navedenih u članku 13. stavku 1. Direktive, ispitati jesu li točke uzorkovanja postavljene u skladu s tim kriterijima i, ako to nije slučaj, prema nacionalnom tijelu poduzme sve potrebne mjere, poput naloga, kako bi se postavile točke uzorkovanja u skladu s tim kriterijima?

               2.

               Je li granična vrijednost u smislu članka 13. stavka 1. i članka 23. stavka 1. Direktive 2008/50/EZ od 21. svibnja 2008. o kvaliteti zraka i čišćem zraku za Europu prekoračena ako se prekoračenje granične vrijednosti utvrdi za vrijeme usrednjavanja od jedne kalendarske godine, kao što je propisano u Prilogu XI. Direktivi, na temelju rezultata mjerenja samo jedne točke uzorkovanja u smislu članka 7. Direktive, ili takvo prekoračenje postoji samo ako proizlazi iz prosječnih rezultata mjerenja svih točaka uzorkovanja u određenoj zoni u smislu Direktive?

      (1)  Direktiva 2008/50/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 21. svibnja 2008. o kvaliteti zraka i čišćem zraku za Europu (SL 2008., L 152, str. 1.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 15., svezak 29., str. 169.)


title: Predmet T-506/15: Presuda Općeg suda od 1. veljače 2018. – Grčka protiv Komisije („EFJP i EPFRR — Izdaci isključeni iz financiranja — Troškovi Grčke — Paušalni financijski ispravci — Program potpora po površini — Pojam trajnih pašnjaka — Uvjeti za određivanje paušalnog financijskog ispravka u visini od 25 % — Dostava podataka iz članka 11. stavka 1. Uredbe (EZ) br. 885/2006 — Članak 31. stavak 2. Uredbe (EZ) br. 1122/2009 — Višestruka sukladnost — Nadzor propisanih zahtjeva u području upravljanja — Nadzor dobrih poljoprivrednih i okolišnih uvjeta — Obveza obrazlaganja — Odbijanje ispravka koje je poništeno presudom Općeg suda”)

text:
               19.3.2018

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 104/27

         Presuda Općeg suda od 1. veljače 2018. – Grčka protiv Komisije
   (Predmet T-506/15) (1)

   ((„EFJP i EPFRR - Izdaci isključeni iz financiranja - Troškovi Grčke - Paušalni financijski ispravci - Program potpora po površini - Pojam trajnih pašnjaka - Uvjeti za određivanje paušalnog financijskog ispravka u visini od 25 % - Dostava podataka iz članka 11. stavka 1. Uredbe (EZ) br. 885/2006 - Članak 31. stavak 2. Uredbe (EZ) br. 1122/2009 - Višestruka sukladnost - Nadzor propisanih zahtjeva u području upravljanja - Nadzor dobrih poljoprivrednih i okolišnih uvjeta - Obveza obrazlaganja - Odbijanje ispravka koje je poništeno presudom Općeg suda”))
   (2018/C 104/35)
   Jezik postupka: grčki

      Stranke

      Tužitelj: Helenska Republika (zastupnici: G. Kanellopoulos, E. Leftheriotou, O. Tsirkinidou i A. Vasilopoulou, agenti)

      Tuženik: Europska komisija (zastupnici: H. Kranenborg i D. Triantafyllou, agenti)

      Intervenijent u potporu tužitelju: Kraljevina Španjolska (zastupnik: A. Gavela Llopis, agent)

      Predmet

   Zahtjev na temelju članka 263. UFEU-a za poništenje Provedbene odluke Komisije (EU) 2015/1119 od 22. lipnja 2015. o isključenju iz financiranja Europske unije određenih izdataka nastalih za države članice u okviru Europskog fonda za jamstva u poljoprivredi (EFJP) i Europskog poljoprivrednog fonda za ruralni razvoj (EPFRR) (SL 2015, L 182, str. 39.).

      Izreka

               1.

               Tužba se odbija.

               2.

               Helenska Republika će snositi, osim vlastitih, i troškove Europske komisije.

               3.

               Kraljevina Španjolska će snositi vlastite troškove.

      (1)  SL C 371, 9. 11. 2015.


title: Predmet T-775/16: Presuda Općeg suda od 7. veljače 2018. – Kondyterska korporatsiia „Roshen” protiv EUIPO-a – Krasnyiy oktyabr (Prikaz jastoga) („Žig Europske unije — Postupak povodom prigovora — Međunarodna registracija u kojoj je naznačena Europska unija — Figurativni žig koji prikazuje jastoga — Ranija međunarodna registracija figurativnog žiga РАКОВЫЕ ШЕЙКИ — Relativni razlog za odbijanje — Vjerojatnost dovođenja u zabludu — Članak 8. stavak 1. točka (b) Uredbe (EZ) br. 207/2009 (koji je postao članak 8. stavak 1. točka (b) Uredbe (EU) 2017/1001)”)

text:
               19.3.2018

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 104/35

         Presuda Općeg suda od 7. veljače 2018. – Kondyterska korporatsiia „Roshen” protiv EUIPO-a – Krasnyiy oktyabr (Prikaz jastoga)
   (Predmet T-775/16) (1)

   ((„Žig Europske unije - Postupak povodom prigovora - Međunarodna registracija u kojoj je naznačena Europska unija - Figurativni žig koji prikazuje jastoga - Ranija međunarodna registracija figurativnog žiga РАКОВЫЕ ШЕЙКИ - Relativni razlog za odbijanje - Vjerojatnost dovođenja u zabludu - Članak 8. stavak 1. točka (b) Uredbe (EZ) br. 207/2009 (koji je postao članak 8. stavak 1. točka (b) Uredbe (EU) 2017/1001)”))
   (2018/C 104/45)
   Jezik postupka: engleski

      Stranke

      Tužitelj: Dochirnie pidpryiemstvo Kondyterska korporatsiia „Roshen” (Kijev, Ukrajina) (zastupnici: R. Žabolienė i I. Lukauskienė, odvjetnici)

      Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (zastupnici: A. Lukošiūtė i D. Walicka, agenti)

      Druga stranka u postupku pred žalbenim vijećem EUIPO-a, intervenijent u postupku pred Općim sudom: Moscow Confectionery Factory „Krasnyiy oktyabr” OAO (Moskva, Rusija) (zastupnici: O. Spuhler, M. Geitz i J. Stock, odvjetnici)

      Predmet

   Tužba protiv odluke prvog žalbenog vijeća EUIPO-a od 11. kolovoza 2016. (predmet R 2419/2015-1) koja se odnosi na postupak povodom prigovora između društava Moscow Confectionery Factory „Krasnyiy oktyabr” i Dochirnie pidpryiemstvo Kondyterska korporatsiia „Roshen”.

      Izreka

               1.

               Tužba se odbija.

               2.

               Društvu Dochirnie pidpryiemstvo Kondyterska korporatsiia „Roshen” se nalaže snošenje troškova.

      (1)  SL C 475, 19. 12. 2016.


title: Predmet C-1/18: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 2. siječnja 2018. uputio Augstākā tiesa (Latvija) – SIA Oriola Rīga protiv Valsts ieņēmumu dienests

text:
               19.3.2018

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 104/18

         Zahtjev za prethodnu odluku koji je 2. siječnja 2018. uputio Augstākā tiesa (Latvija) – SIA Oriola Rīga protiv Valsts ieņēmumu dienests
   (Predmet C-1/18)
   (2018/C 104/23)
   Jezik postupka: latvijski

      Sud koji je uputio zahtjev

   Augstākā tiesa

      Stranke glavnog postupka

      Žalitelj: SIA Oriola Rīga

      Druga stranka u žalbenom postupku: Valsts ieņēmumu dienests

      Prethodna pitanja

               1.

               U slučaju kada su uvezena roba lijekovi, treba li pri određivanju carinske vrijednosti uvezene robe, u skladu s odredbama članka 30. stavka 2. točke (b) Uredbe Vijeća (EEZ) br. 2913/92 (1) od 12. listopada 1992. o Carinskom zakoniku Zajednice i odredbama članka 151. stavka 4. Uredbe Komisije (EEZ) br. 2454/93 (2) od 2. srpnja 1993. o utvrđivanju odredaba za provedbu Uredbe Vijeća (EEZ) br. 2913/92 o Carinskom zakoniku Zajednice, sličnom robom smatrati one lijekove čiji su aktivni sastojak i njegova količina isti (ili slični), ili pak, radi utvrđivanja slične robe, u obzir treba uzeti i tržišni položaj, odnosno popularnost i potražnju, predmetnog uvezenog lijeka i njegova proizvođača?

               2.

               Može li se pri određivanju carinske vrijednosti uvezene robe, u skladu s člankom 30. stavkom 2. točkom (c) Uredbe Vijeća (EEZ) br. 2913/92 od 12. listopada 1992. o Carinskom zakoniku, fleksibilno primjenjivati rok od 90 dana utvrđen u članku 152. stavku 1. točki (b) Uredbe Komisije (EEZ) br. 2454/93 od 2. srpnja 1993. o utvrđivanju odredaba za provedbu Uredbe Vijeća (EEZ) br. 2913/92 o Carinskom zakoniku Zajednice?

               3.

               Ako se navedeni rok može fleksibilno primjenjivati, treba li dati prednost podacima koji se odnose na transakcije izvršene u gotovo isto vrijeme kao uvoz robe koju treba procijeniti i koji se odnosi na istovjetnu ili sličnu robu koja se prodaje u dovoljnoj količini da bi se odredila jedinična cijena ili, naprotiv, transakcije koje se nisu izvršile u gotovo isto vrijeme, ali koje se konkretno odnose na uvezenu robu?

               4.

               Treba li pri određivanju carinske vrijednosti uvezene robe, u skladu s člankom 30. stavkom 2. točkom (c) Uredbe Vijeća (EEZ) br. 2913/92 od 12. listopada 1992. o Carinskom zakoniku, primjenjivati odobrene popuste na temelju kojih je određena cijena po kojoj je roba stvarno prodana?

      (1)  Uredba Vijeća (EEZ) br. 2913/92 od 12. listopada 1992. o Carinskom zakoniku Zajednice (SL 1992., L 302, str. 1.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 2., svezak 2., str. 110.)

      (2)  Uredba Komisije (EEZ) br. 2454/93 od 2. srpnja 1993. o utvrđivanju odredaba za provedbu Uredbe Vijeća (EEZ) br. 2913/92 o Carinskom zakoniku Zajednice (SL 1993., L 253, str. 1.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 2., svezak 1., str. 3.)


title: Predmet C-433/15: Presuda Suda (četvrto vijeće) od 24. siječnja 2018. – Europska komisija protiv Talijanske Republike (Povreda obveze države članice — Mlijeko i mliječni proizvodi — Dodatna pristojba na mlijeko — Tržišne godine 1995./1996. do 2008./2009. — Uredba (EZ) br. 1234/2007 — Članci 79., 80. i 83. — Uredba (EZ) br. 595/2004 — Članci 15. i 17. — Povreda — Neplaćanje pristojbe u predviđenim rokovima — Država članica nije prisilno naplatila pristojbu u slučaju njezina neplaćanja)

text:
               19.3.2018

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 104/2

         Presuda Suda (četvrto vijeće) od 24. siječnja 2018. – Europska komisija protiv Talijanske Republike
   (Predmet C-433/15) (1)

   ((Povreda obveze države članice - Mlijeko i mliječni proizvodi - Dodatna pristojba na mlijeko - Tržišne godine 1995./1996. do 2008./2009. - Uredba (EZ) br. 1234/2007 - Članci 79., 80. i 83. - Uredba (EZ) br. 595/2004 - Članci 15. i 17. - Povreda - Neplaćanje pristojbe u predviđenim rokovima - Država članica nije prisilno naplatila pristojbu u slučaju njezina neplaćanja))
   (2018/C 104/02)
   Jezik postupka: talijanski

      Stranke

      Tužitelj: Europska komisija (zastupnici: P. Rossi, D. Nardi i J. Guillem Carrau, agenti)

      Tuženik: Talijanska Republika (zastupnici: G. Palmieri, agent, uz asistenciju P. Gentilija i S. Fiorentina, avocatti dello Stato)

      Izreka

               1.

               Time što je propustila osigurati da se dodatna pristojba za proizvodnju koja je ostvarena u Italiji, a koja premašuje nacionalnu kvotu, u razdoblju od prve godine stvarne primjene dodatne pristojbe u Italiji (1995./1996.) do posljednje godine u kojoj je u Italiji utvrđena prekomjerna proizvodnja (2008./2009.),

                           —

                           stvarno potražuje od proizvođača koji su pridonijeli svakom prekoračenju proizvodnje i

                           —

                           pravodobno plati, nakon što se otkupljivače i proizvođače obavijesti o dospjelom iznosu, u slučaju izravne prodaje, ili

                           —

                           u slučaju neplaćanja u predviđenim rokovima, evidentira za naplatu i eventualno prisilno naplati od tih otkupljivača ili proizvođača,

                     Talijanska Republika povrijedila je obveze koje ima na temelju članaka 1. i 2. Uredbe Vijeća (EEZ) br. 3950/92 od 28. prosinca 1992. o uvođenju dodatne pristojbe u sektoru mlijeka i mliječnih proizvoda, članka 4. Uredbe Vijeća (EZ) br. 1788/2003 od 29. rujna 2003. o uvođenju pristojbe u sektoru mlijeka i mliječnih proizvoda, članaka 79., 80. i 83. Uredbe Vijeća (EZ) br. 1234/2007 od 22. listopada 2007. o uspostavljanju zajedničke organizacije poljoprivrednih tržišta i o posebnim odredbama za određene poljoprivredne proizvode (Uredba o jedinstvenom ZOT-u) te, u odnosu na provedbene odredbe Komisije, članka 7. Uredbe (EEZ) br. 536/93 od 9. ožujka 1993. o utvrđivanju detaljnih pravila za primjenu dodatne pristojbe u sektoru mlijeka i mliječnih proizvoda, članka 11. stavaka 1. i 2. Uredbe (EZ) br. 1392/2001 od 9. srpnja 2001. o utvrđivanju detaljnih pravila za primjenu Uredbe br. 3950/92 te, konačno, članaka 15. i 17. Uredbe (EZ) br. 595/2004 od 30. ožujka 2004. o utvrđivanju detaljnih pravila za primjenu Uredbe br. 1788/2003, kako je izmijenjena Uredbom Komisije (EZ) br. 1468/2006 od 4. listopada 2006.

               2.

               Talijanskoj Republici nalaže se snošenje troškova.

      (1)  SL C 354, 26. 10. 2015.


title: Predmet T-17/18: Tužba podnesena 19. siječnja 2018. – Delfant Hoylaerts protiv Komisije

text:
               19.3.2018

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 104/44

         Tužba podnesena 19. siječnja 2018. – Delfant Hoylaerts protiv Komisije
   (Predmet T-17/18)
   (2018/C 104/57)
   Jezik postupka: francuski

      Stranke

      Tužiteljica: Isabelle Delfant Hoylaerts (Montredon-des-Corbières, Francuska) (zastupnik: E. Conquet, odvjetnik)

      Tuženik: Europska komisija

      Tužbeni zahtjev

   Tužiteljica od Općeg suda zahtijeva da:

               —

               poništi Komisijinu odluku o odbijanju od 21. ožujka 2017.;

               —

               poništi Komisijinu prešutnu odluku od odbijanju od 20. listopada 2017.;

               —

               naloži Komisiji da preuzme snošenje troškova zdravstveno obrazovne ustanove računajući od 20. listopada 2017.;

               —

               naloži Komisiji da I. Delfant Hoylaerts plati iznos od 3 000 eura s kamatama na ime naknade neimovinske i novčane štete;

               —

               naloži Komisiji da I. Delfant Hoylaerts isplati 3 000 eura na ime nenadoknaknadivih troškova.

      Tužbeni razlozi i glavni argumenti

   U prilog svojoj tužbi tužiteljica ističe jedan tužbeni razlog, koji se temelji na povredi članka 72. Pravilnika o osoblju za dužnosnike Europske unije čije su odredbe preuzete pravilima o zdravstvenom osiguranju za dužnosnike Europske unije, i osobito člankom 20., kao i smjernicama za Komisijine intervencije za djecu s invaliditetom statutarnog osoblja.
   Prema navodima tužiteljice, Komisija je povrijedila prethodno navedene odredbe zbog toga što je donijela odluku o odbijanju snošenja troškova vezanih uz zdravstveno obrazovnu ustanovu (u daljnjem tekstu: ustanova) za njeno dijete s invaliditetom. U tom pogledu, ona smatra da se navedena odluka temelji na čisto administrativnom nerazumijevanju ta da nedostaje pravna osnova na kojoj be se Komisijina odluka temeljila.
   Konačno, tužiteljica tvrdi da je Komisijino zlonamjerno postupanje izazvalo teške posljedice na način da tužiteljica nije mogla samostalno preuzeti troškove ustanove koja je od životne važnosti za njezino dijete. Stoga je Komisija odgovorna za pogoršanje njezine psihičke i novčane situacije.


title: Predmet T-794/16: Presuda Općeg suda od 7. veljače 2018. – Şölen Çikolata Gıda Sanayi ve Ticaret protiv EUIPO-a – Zaharieva (Pakiranje za kornete za sladoled) (Dizajn Zajednice — Postupak proglašavanja žiga ništavim — Registrirani dizajn Zajednice koji prikazuje kornet za sladoled — Ranija međunarodna registracija u kojoj je naznačena Bugarska — Razlozi za ništavost — Korištenje u kasnijem dizajnu razlikovnog znaka čiji nositelj ima pravo zabraniti njegovu uporabu — Članak 25. stavak 1. točka (e) Uredbe (EZ) br. 6/2002 — Obveza obrazlaganja — Članak 62. Uredbe br. 6/2002 — Obveza dužne pažnje — Članak 63. stavak 1. Uredbe br. 6/2002)

text:
               19.3.2018

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 104/36

         Presuda Općeg suda od 7. veljače 2018. – Şölen Çikolata Gıda Sanayi ve Ticaret protiv EUIPO-a – Zaharieva (Pakiranje za kornete za sladoled)
   (Predmet T-794/16) (1)

   ((Dizajn Zajednice - Postupak proglašavanja žiga ništavim - Registrirani dizajn Zajednice koji prikazuje kornet za sladoled - Ranija međunarodna registracija u kojoj je naznačena Bugarska - Razlozi za ništavost - Korištenje u kasnijem dizajnu razlikovnog znaka čiji nositelj ima pravo zabraniti njegovu uporabu - Članak 25. stavak 1. točka (e) Uredbe (EZ) br. 6/2002 - Obveza obrazlaganja - Članak 62. Uredbe br. 6/2002 - Obveza dužne pažnje - Članak 63. stavak 1. Uredbe br. 6/2002))
   (2018/C 104/47)
   Jezik postupka: engleski

      Stranke

      Tužitelj: Şölen Çikolata Gıda Sanayi ve Ticaret AŞ (Şehitkamil Gaziantep, Turska) (zastupnik: T. Tsenova, odvjetnik)

      Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (zastupnik: J. Ivanauskas, agent)

      Druga stranka u postupku pred žalbenim vijećem EUIPO-a, intervenijent u postupku pred Općim sudom: Elka Zaharieva (Plovdiv, Bugarska) (zastupnik: A. Kostov, odvjetnik)

      Predmet

   Tužba protiv odluke trećeg žalbenog vijeća EUIPO-a od 12. rujna 2016. (predmet R 1144/2015-3) koja se odnosi na postupak proglašavanja žiga ništavim između društva Şölen Çikolata Gıda Sanayi ve Ticaret i E. Zaharieve.

      Izreka

               1.

               Poništava se odluka trećeg žalbenog vijeća Ureda Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO) od 12. rujna 2016. (predmet R 1144/2015-3).

               2.

               Usvaja se zahtjev za proglašavanje ništavim dizajna registriranog pod brojem 002343244-0001.

               3.

               EUIPO će snositi vlastite troškove i troškove društva Şölen Çikolata Gıda Sanayi ve Ticaret nastale pred Općim sudom i pred žalbenim vijećem EUIPO-a.

               4.

               Elka Zaharieva će snositi vlastite troškove.

      (1)  SL C 22, 23. 1. 2017.


title: Predmet T-518/15: Presuda Općeg suda od 1. veljače 2018. – Francuska protiv Komisije („EFJP i EPFRR — Izdaci isključeni iz financiranja — Program ruralnog razvoja Francuske — Mjere ruralnog razvoja — Područja s prirodnim ograničenjima — Paušalni financijski ispravak — Izdaci koje je učinila Francuska — Kontrole na terenu — Kriterij tereta — Brojanje životinja — Povećanje stope korekcije u paušalnom iznosu zbog ponavljanja povrede — Postupovna jamstva”)

text:
               19.3.2018

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 104/28

         Presuda Općeg suda od 1. veljače 2018. – Francuska protiv Komisije
   (Predmet T-518/15) (1)

   ((„EFJP i EPFRR - Izdaci isključeni iz financiranja - Program ruralnog razvoja Francuske - Mjere ruralnog razvoja - Područja s prirodnim ograničenjima - Paušalni financijski ispravak - Izdaci koje je učinila Francuska - Kontrole na terenu - Kriterij tereta - Brojanje životinja - Povećanje stope korekcije u paušalnom iznosu zbog ponavljanja povrede - Postupovna jamstva”))
   (2018/C 104/36)
   Jezik postupka: francuski

      Stranke

      Tužitelj: Francuska Republika (zastupnici: u početku G. de Bergues, D. Colas, R. Coesme i A. Daly, zatim D. Colas, R. Coesme i A. Daly, i konačno D. Colas, R. Coesme, S. Horrenberger i E. de Moustier, agenti)

      Tuženik: Europska komisija (zastupnici: A. Bouquet, A. Lewis i J. Aquilina, agenti)

      Intervenijent u potporu tužitelju: Kraljevina Španjolska (zastupnici: u početku M. Sampol Pucurull, zatim V. Ester Casas, agenti)

      Predmet

   Zahtjev na temelju članka 263. UFEU-a za djelomično poništenje Provedbene Odluke Komisije (EU) 2015/1119 od 22. lipnja 2015. o isključenju iz financiranja Europske unije određenih izdataka nastalih za države članice u okviru Europskog fonda za jamstva u poljoprivredi (EFJP) i Europskog poljoprivrednog fonda za ruralni razvoj (EPFRR) (SL 2015., L 182, p. 39.).

      Izreka

               1.

               Poništava se Provedbena Odluka Komisije (EU) 2015/1119 od 22. lipnja 2015. o isključenju iz financiranja Europske unije određenih izdataka nastalih za države članice u okviru Europskog fonda za jamstva u poljoprivredi (EFJP) i Europskog poljoprivrednog fonda za ruralni razvoj (EPFRR), u dijelu u kojem se njome primjenjuje paušalni financijski ispravak uvećan za 10 % jer su se ponavljale nepravilnosti koje se stavljaju na teret francuskim tijelima u području brojanja životinja i nisu bile predmet poboljšanja s njihove strane.

               2.

               U preostalom dijelu tužba se odbija.

               3.

               Francuska Republika i Europska komisija snose vlastite troškove.

               4.

               Kraljevina Španjolska snosi vlastite troškove.

      (1)  SL C 354, 26. 10. 2015.


title: Predmet T-21/18: Tužba podnesena 19. siječnja 2018. – Republika Poljska protiv Komisije

text:
               19.3.2018

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 104/45

         Tužba podnesena 19. siječnja 2018. – Republika Poljska protiv Komisije
   (Predmet T-21/18)
   (2018/C 104/58)
   Jezik postupka: poljski

      Stranke

      Tužitelj: Republika Poljska (zastupnik: B. Majczyna)

      Tuženik: Europska komisija

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

               —

               poništi Provedbenu odluku Komisije (EU) 2017/2014 оd 8. studenoga 2017. o isključenju iz financiranja Europske unije određenih izdataka nastalih za države članice u okviru Europskog fonda za jamstva u poljoprivredi (EFJP) i Europskog poljoprivrednog fonda za ruralni razvoj (EPFRR) (priopćeno pod brojem dokumenta C(2017) 7263) (SL L 292, 10. studenoga 2017., str. 61.), u dijelu u kojem su u njoj isključeni izdaci akreditirane agencije za plaćanje Republike Poljske u neto iznosu od 48 317 806,79 eura i 26 638 201,22 eura iz financiranja Europske unije;

               —

               naloži Europskoj komisiji snošenje troškova.

      Tužbeni razlozi i glavni argumenti

   U prilog osnovanosti tužbe tužitelj ističe tri tužbena razloga.

               1.

               Prvi tužbeni razlog temelji se na povredi članka 52. stavka 1. Uredbe br. 1306/2013 (1) zbog provedbe financijskog ispravka na temelju pogrešno utvrđenog činjeničnog stanja i pogrešnog tumačenja prava, iako su izdaci Republike Poljske nastali u skladu s propisima Unije.

               2.

               Drugi tužbeni razlog temelji se na povredi članka 52. stavka 2. Uredbe br. 1306/2013 zbog provedbe paušalnog ispravka u izrazito prekomjernom iznosu u odnosu na rizik mogućeg financijskog gubitka za proračun Unije.

               3.

               Treći tužbeni razlog temelji se na povredi članka 296. stavka 2. UFEU-a zbog nedovoljnog obrazloženja provedenog ispravka.

      (1)  Uredba (EU) br. 1306/2013 Europskog parlamenta i Vijeća od 17. prosinca 2013. o financiranju, upravljanju i nadzoru zajedničke poljoprivredne politike i o stavljanju izvan snage uredaba Vijeća (EEZ) br. 352/78, (EZ) br. 165/94, (EZ) br. 2799/98, (EZ) br. 814/2000, (EZ) br. 1290/2005 i (EZ) 485/2008 (SL EU L 347, 20.12.2013., str. 549, s izmjenama).


title: Predmet T-795/16: Presuda Općeg suda od 7. veljače 2018. – Krasnyiy oktyabr protiv EUIPO-a – Kondyterska korporatsiia „Roshen” (CRABS) („Žig Europske unije — Postupak povodom prigovora — Međunarodna registracija u kojoj je naznačena Europska unija — Figurativni žig CRABS — Ranija međunarodna registracija figurativnog žiga РАКОВЫЕ ШЕЙКИ — Relativni razlog za odbijanje — Vjerojatnost dovođenja u zabludu — Članak 8. stavak 1. točka (b) Uredbe (EZ) br. 207/2009 (koji je postao članak 8. stavak 1. točka (b) Uredbe (EU) 2017/1001)”)

text:
               19.3.2018

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 104/37

         Presuda Općeg suda od 7. veljače 2018. – Krasnyiy oktyabr protiv EUIPO-a – Kondyterska korporatsiia „Roshen” (CRABS)
   (Predmet T-795/16) (1)

   ((„Žig Europske unije - Postupak povodom prigovora - Međunarodna registracija u kojoj je naznačena Europska unija - Figurativni žig CRABS - Ranija međunarodna registracija figurativnog žiga РАКОВЫЕ ШЕЙКИ - Relativni razlog za odbijanje - Vjerojatnost dovođenja u zabludu - Članak 8. stavak 1. točka (b) Uredbe (EZ) br. 207/2009 (koji je postao članak 8. stavak 1. točka (b) Uredbe (EU) 2017/1001)”))
   (2018/C 104/48)
   Jezik postupka: engleski

      Stranke

      Tužitelj: Moscow Confectionery Factory „Krasnyiy oktyabr” OAO (Moskva, Rusija) (zastupnici: O. Spuhler, M. Geitz i J. Stock, odvjetnici)

      Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (zastupnici: A. Lukošiūtė i D. Walicka, agenti)

      Druga stranka u postupku pred žalbenim vijećem EUIPO-a, intervenijent u postupku pred Općim sudom: Dochirnie pidpryiemstvo Kondyterska korporatsiia „Roshen” (Kijev, Ukrajina) (zastupnici: R. Žabolienė i I. Lukauskienė, odvjetnici)

      Predmet

   Tužba protiv odluke prvog žalbenog vijeća EUIPO-a od 11. kolovoza 2016. (predmet R 2507/2015-1) koja se odnosi na postupak povodom prigovora između društava Moscow Confectionery Factory „Krasnyiy oktyabr” i Dochirnie pidpryiemstvo Kondyterska korporatsiia „Roshen”.

      Izreka

               1.

               Tužba se odbija.

               2.

               Društvu Moscow Confectionery Factory „Krasnyiy oktyabr” OAO se nalaže snošenje troškova.

      (1)  SL C 6, 9. 1. 2017.


title: Predmet C-179/16: Presuda Suda (veliko vijeće) od 23. siječnja 2018. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Consiglio di Stato – Italija) – F. Hoffmann-La Roche Ltd i dr. protiv Autorità Garante della Concorrenza e del Mercato (Zahtjev za prethodnu odluku — Tržišno natjecanje — Članak 101. UFEU-a — Zabranjeni sporazum — Lijekovi — Direktiva 2001/83/EZ — Uredba (EZ) br. 726/2004 — Tvrdnje o rizicima vezanima uz korištenje lijeka za liječenje koje nije pokriveno njegovim odobrenjem za stavljanje u promet (izvan OSP-a) — Definicija mjerodavnog tržišta — Akcesorno ograničenje — Ograničenje tržišnog natjecanja s obzirom na cilj — Izuzeće)

text:
               19.3.2018

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 104/3

         Presuda Suda (veliko vijeće) od 23. siječnja 2018. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Consiglio di Stato – Italija) – F. Hoffmann-La Roche Ltd i dr. protiv Autorità Garante della Concorrenza e del Mercato
   (Predmet C-179/16) (1)

   ((Zahtjev za prethodnu odluku - Tržišno natjecanje - Članak 101. UFEU-a - Zabranjeni sporazum - Lijekovi - Direktiva 2001/83/EZ - Uredba (EZ) br. 726/2004 - Tvrdnje o rizicima vezanima uz korištenje lijeka za liječenje koje nije pokriveno njegovim odobrenjem za stavljanje u promet (izvan OSP-a) - Definicija mjerodavnog tržišta - Akcesorno ograničenje - Ograničenje tržišnog natjecanja s obzirom na cilj - Izuzeće))
   (2018/C 104/03)
   Jezik postupka: talijanski

      Sud koji je uputio zahtjev

   Consiglio di Stato

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelji: F. Hoffmann-La Roche Ltd, Roche SpA, Novartis AG, Novartis Farma SpA

      Tuženik: Autorità Garante della Concorrenza e del Mercato

      uz sudjelovanje: Associazione Italiana delle Unità Dedicate Autonome Private di Day Surgery e dei Centri di Chirurgia Ambulatoriale (Aiudapds), Società Oftalmologica Italiana (SOI) – Associazione Medici Oculisti Italiani (AMOI), Regione Emilia-Romagna, Altroconsumo, Regione Lombardia, Coordinamento delle associazioni per la tutela dell’ambiente e dei diritti degli utenti e consumatori (Codacons), Agenzia Italiana del Farmaco (AIFA)

      Izreka

               1.

               Članak 101. UFEU-a treba tumačiti na način da u svrhu njegove primjene nacionalno tijelo za tržišno natjecanje može uključiti u mjerodavno tržište, osim lijekova odobrenih za liječenje dotičnih bolesti, drugi lijek čije odobrenje za stavljanje u promet ne pokriva to liječenje, ali se upotrebljava u tu svrhu i stoga ima konkretan odnos zamjenjivosti s prvima. Kako bi se odredilo postoji li taj odnos zamjenjivosti, to tijelo mora, pod uvjetom da su za to nadležna tijela ili sudovi proveli ispitivanje sukladnosti predmetnog proizvoda s primjenjivim odredbama koje uređuju njegovu proizvodnju ili prodaju, uzeti u obzir rezultat tog ispitivanja, ocjenjujući njegove eventualne učinke na strukturu ponude i potražnje.

               2.

               Članak 101. stavak 1. UFEU-a treba tumačiti na način da dogovor postignut između stranaka sporazuma o licenci o iskorištavanju lijeka – kojim se, kako bi se smanjio pritisak tržišnog natjecanja na uporabu tog lijeka za liječenje danih bolesti, želi ograničiti ponašanje trećih koje se sastoji od toga da potiče uporabu drugog lijeka za liječenje istih bolesti – nije izuzet iz primjene te odredbe zato što je taj dogovor akcesoran navedenom sporazumu.

               3.

               Članak 101. stavak 1. UFEU-a treba tumačiti na način da sporazum između dvaju poduzetnika koji prodaju dva konkurentna lijeka – a koji se odnosi, u kontekstu obilježenom znanstvenom nesigurnošću, na širenje kod Europske agencije za lijekove, zdravstvenih radnika i šire javnosti zavaravajućih informacija o nuspojavama uporabe jednog od tih lijekova za liječenje bolesti koje nisu pokrivene njegovim odobrenjem za stavljanje u promet, u svrhu smanjenja pritiska tržišnog natjecanja koji proizlazi iz te uporabe u odnosu na uporabu drugog lijeka – jest ograničenje tržišnog natjecanja „s obzirom na cilj” u smislu te odredbe.

               4.

               Članak 101. UFEU-a treba tumačiti na način da takav sporazum ne može biti izuzet na temelju stavka 3. tog članka.

      (1)  SL C 222, 20. 6. 2016.


title: Predmet T-22/18: Tužba podnesena 19. siječnja 2018. – Bugarska protiv Komisije

text:
               19.3.2018

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 104/46

         Tužba podnesena 19. siječnja 2018. – Bugarska protiv Komisije
   (Predmet T-22/18)
   (2018/C 104/59)
   Jezik postupka: bugarski

      Stranke

      Tužitelj: Republika Bugarska (zastupnice: E. Petranova i L. Zaharieva)

      Tuženik: Europska komisija

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

               —

               poništi Provedbenu odluku Komisije 2017/2014 оd 8. studenoga 2017. o isključenju iz financiranja Europske unije određenih izdataka nastalih za države članice u okviru Europskog fonda za jamstva u poljoprivredi (EFJP) i Europskog poljoprivrednog fonda za ruralni razvoj (EPFRR) (priopćeno pod brojem dokumenta C(2017) 7263) u dijelovima koji se odnose na proračunsku stavku 6711, u kojima su određeni izdaci Republike Bugarske u iznosu od 11 685 774,48 eura, s financijskim učinkom u iznosu od 11 412 865,79 eura, nakon odbitaka od 272 908,69 eura, isključeni iz financiranja Europske unije u okviru EPFRR-a;

               —

               naloži Europskoj komisiji snošenje troškova.

      Tužbeni razlozi i glavni argumenti

   U prilog osnovanosti tužbe tužitelj ističe deset tužbenih razloga.

               1.

               Razlozi koji se odnose na iznose koji su isključeni iz financiranja Unije zbog manjkavosti u ključnoj kontroli „Dostatna kvaliteta kontrola na terenu” i manjkavosti u ključnoj kontroli „Primjerena potvrda zahtjeva za plaćanje”, zbog manjkavosti u ključnoj kontroli „Prikladna procjena opravdanosti troškova” – izdaci povezani s izravnim kupnjama i zbog manjkavosti u ključnoj kontroli „Prikladna procjena opravdanosti troškova” – izdaci povezani s odborom za procjenu su:

                           —

                           povreda postupka potvrde o sukladnosti iz članka 52. Uredbe br. 1306/2013 i članka 34. Provedbene uredbe br. 908/2014, u dijelu u kojem je Komisija dodala nove razloge u prilog svojim utvrđenjima glede kvalitete kontrola na terenu;

                           —

                           povreda načela pravne sigurnosti zbog nedostatka jasnih kriterija i smjernica glede dostatne kvalitete kontrola na terenu;

                           —

                           povreda načela dobrog financijskog upravljanja i postupka potvrde o sukladnosti iz članka 52. Uredbe br. 1306/2013 zbog neopravdane provedbe financijskih ispravaka;

                           —

                           povreda postupka potvrde o sukladnosti iz članka 52. Uredbe br. 1306/2013 i Smjernica za izračun financijskih ispravaka u vezi s financijskim ispravkom provedenim u skladu s mjerom 311 za proračunske godine 2013., 2014. i 2015.;

                           —

                           povreda Smjernica za izračun financijskih ispravaka jer je financijski ispravak proveden nerazmjerno stvarnom riziku od financijske štete za Uniju;

                           —

                           povreda postupka potvrde o sukladnosti iz članka 52. Uredbe br. 1306/2013 i Smjernica za izračun financijskih ispravaka pri provedbi financijskih ispravaka u vezi s dostatnom kvalitetom kontrola na terenu;

                           —

                           povreda članka 34. Provedbene uredbe br. 908/2014, članka 12. stavka 8. Delegirane uredbe (EZ) br. 907/2014, Smjernica o izračunu financijskih ispravaka i načela proporcionalnosti u vezi s provedbom ispravaka kod svih izdataka za koje je zatražena naknada;

                           —

                           povreda postupka potvrde o sukladnosti iz članka 52. stavka 2. Uredbe br. 1306/2013, Smjernica za izračun financijskih ispravaka i načela proporcionalnosti u vezi s utvrđivanjem osnove za provedbu ispravaka u odnosu na projekte u fazi praćenja;

               2.

               Razlozi koji se odnose na iznose koji su isključeni iz financiranja Unije zbog manjkavosti u ključnoj kontroli „Prikladna procjena opravdanosti troškova” – izdaci povezani s odborom za procjenu su:

                           —

                           povreda postupka potvrde o sukladnosti iz članka 52. Uredbe br. 1306/2013, članka 12. Delegirane uredbe (EZ) br. 907/2014 i načela pravne sigurnosti u vezi sa Smjernicama za izračun financijskih ispravaka prilikom primjene metodologije za izračun financijskih ispravaka;

                           —

                           povreda načela proporcionalnosti u vezi s opsegom financijskih ispravaka koje je Komisija provela.


title: Predmet C-3/18 P: Žalba koju je 2. siječnja 2018. podnijela Confédération européenne des associations d’horlogers-réparateurs (CEAHR) protiv presude Općeg suda (drugo vijeće) od 23. listopada 2017. u predmetu T-712/14: Confédération européenne des associations d’horlogers-réparateurs (CEAHR) protiv Europske komisije

text:
               19.3.2018

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 104/19

         Žalba koju je 2. siječnja 2018. podnijela Confédération européenne des associations d’horlogers-réparateurs (CEAHR) protiv presude Općeg suda (drugo vijeće) od 23. listopada 2017. u predmetu T-712/14: Confédération européenne des associations d’horlogers-réparateurs (CEAHR) protiv Europske komisije
   (Predmet C-3/18 P)
   (2018/C 104/25)
   Jezik postupka: engleski

      Stranke

      Žalitelj: Confédération européenne des associations d’horlogers-réparateurs (CEAHR) (zastupnik: P. A. Benczek, odvjetnik)

      Druge stranke u postupku: Europska komisija, LVMH Moët Hennessy-Louis Vuitton SA, Rolex, SA, The Swatch Group SA

      Zahtjevi

   Žalitelj od Suda zahtjeva da:

               —

               ukine izreku presude Općeg suda; i

               —

               poništi Komisijinu Odluku od 29. srpnja 2014. u predmetu AT.39097 – Popravak satova;

               —

               podredno, vrati predmet Općem sudu na ponovno suđenje;

               —

               naloži Komisiji i intervenijentima snošenje vlastitih troškova i troškova CEAHR-a koji se odnose na oba postupka, odnosno na prvostupanjski postupak i na bilo koji trošak koji bi mogao nastati u vezi s ovom žalbom;

               —

               podredno, naložiti intervenijentima snošenje vlastitih troškova vezanih uz prvostupanjski postupak i bilo kojeg troška vezanog uz ovu žalbu.

      Žalbeni razlozi i glavni argumenti

   Prvim žalbenim razlogom žalitelj tvrdi da je Opći sud počinio pogrešku koja se tiče prava zbog analogije koja je uspostavljena između ocjene sustava selektivne distribucije iz sudske prakse ovog Suda i prikladne ocjene sustava selektivnog popravljanja o kojem je riječ u ovom predmetu.
   Drugim žalbenim razlogom žalitelj tvrdi da je Opći sud počinio više pogrešaka koje se tiču prava i pogrešaka u ocjeni kada je došao do zaključka da su sustavi selektivnog popravljanja i odbijanje opskrbe o kojima je riječ u ovom predmetu opravdani i proporcionalni. Žalitelj navodi da je Opći sud očito pogriješio kada je zaključio da je Komisija bila ovlaštena zaključiti da su prestižni ručni satovi složeni predmeti i da to opravdava sustav selektivnog popravljanja i odbijanje opskrbe o kojima je riječ u ovom predmetu. Žalitelj nadalje tvrdi je Opći sud očito pogriješio kada je zaključio da je Komisija ovlaštena utvrditi da postoji rizik od krivotvorenja Prestige satova koji opravdava sustav selektivnog popravljanja i odbijane opskrbe o kojima je riječ u ovom slučaju. Opći sud je očito pogriješio kada je utvrdio da je Komisija ovlaštena zaključiti da je moguće da uvjetima koje nameću proizvođači satova ne prekoračuje ono što je nužno.
   Trećim i četvrtim žalbenim razlogom žalitelj osporava očito neodgovarajuću ocjenu Općeg suda posljedica odbijanja opskrbe rezervnim dijelovima na postojanje učinkovitog tržišnog natjecanja na tržištima za popravak i održavanje relevantnih satova; i s time povezani zaključak da postoji mala vjerojatnost da se u ovom predmetu utvrdi zlouporaba vladajućeg položaja. Žalitelj tvrdi da je Opći sud pogriješio kada je zaključio da postoji tržišno natjecanje između ovlaštenih servisera kao i između tih servisera i internih servisnih centara proizvođača.
   Petim žalbenim razlogom žalitelj tvrdi da je Opći sud povrijedio njegova postupovna prava jer mu nije dopustio da podnese odgovore na intervencijske podneske nakon što je zbog izvanrednih okolnosti propustio rok za njihovo podnošenje i jer je odbio ponovno otvoriti raspravu nakon što je žalitelj zatražio da podnese nove dokaze.
   Šestim žalbenim razlogom žalitelj tvrdi da Opći sud nije izvršio svoju diskrecijsku ovlast kako bi utvrdio trebaju li intervenijenti snositi vlastite troškove nastale tijekom prvostupanjskog postupka.


title: Predmet T-852/16: Presuda Općeg suda od 7. veljače 2018. – Access Info Europe protiv Komisije („Pristup dokumentima — Uredba (EZ) br. 1049/2001 — Deklaracije UE-Turska od 8. i 18. ožujka 2016. — Predviđene mjere koje provodi Europska unija ili države članice — Dokumenti koje je sastavila ili zaprimila pravna služba određene institucije — Pravna savjetovanja — Analize koje se odnose na zakonitost mjera predviđenih u okviru provedbe deklaracije EU-Turska od 8. ožujka 2016. — Odbijanje pristupa — Članak 4. stavak 1. točka (a) Uredbe br. 1049/2001 — Izuzeće koje se odnosi na zaštitu javnog interesa i u vezi s međunarodnim odnosima — Članak 4. stavak 2. druga alineja Uredbe br. 1049/2001 — Izuzeće u vezi sa zaštitom sudskih postupaka — Izuzeće u pogledu zaštite pravnog savjetovanja”)

text:
               19.3.2018

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 104/39

         Presuda Općeg suda od 7. veljače 2018. – Access Info Europe protiv Komisije
   (Predmet T-852/16) (1)

   ((„Pristup dokumentima - Uredba (EZ) br. 1049/2001 - Deklaracije UE-Turska od 8. i 18. ožujka 2016. - Predviđene mjere koje provodi Europska unija ili države članice - Dokumenti koje je sastavila ili zaprimila pravna služba određene institucije - Pravna savjetovanja - Analize koje se odnose na zakonitost mjera predviđenih u okviru provedbe deklaracije EU-Turska od 8. ožujka 2016. - Odbijanje pristupa - Članak 4. stavak 1. točka (a) Uredbe br. 1049/2001 - Izuzeće koje se odnosi na zaštitu javnog interesa i u vezi s međunarodnim odnosima - Članak 4. stavak 2. druga alineja Uredbe br. 1049/2001 - Izuzeće u vezi sa zaštitom sudskih postupaka - Izuzeće u pogledu zaštite pravnog savjetovanja”))
   (2018/C 104/50)
   Jezik postupka: engleski

      Stranke

      Tužitelj: Access Info Europe (Madrid, Španjolska) (zastupnici: O. Brouwer, E. Raedts i J. Wolfhagen, odvjetnici)

      Tuženik: Europska komisija (zastupnici: A. Buchet i M. Konstantinidis, agenti)

      Predmet

   Zahtjev na temelju članka 263. UFEU-a za poništenje Odluke Komisije C(2016) 6030 final od 19. rujna 2016. kojom se potvrđuje njezino odbijanje pristupa tužitelju dokumentima pravne službe te institucije koji se navodno odnose na zakonitost mjera koje su Europska unija i njene države članice usvojile za provedbu aktivnosti navedenih u deklaraciji šefova država ili vlada Unije 8. ožujka 2016., koja je usvojena nakon njihovog sastanka s predsjednikom turske vlade.

      Izreka

               1.

               Tužba se odbija.

               2.

               Access Info Europe se nalaže snošenje troškova.

      (1)  SL C 53, 20. 2. 2017.


title: Predmet C-18/18: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 10. siječnja 2018. uputio Oberster Gerichtshof (Austrija) – Eva Glawischnig-Piesczek protiv Facebook Ireland Limited

text:
               19.3.2018

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 104/21

         Zahtjev za prethodnu odluku koji je 10. siječnja 2018. uputio Oberster Gerichtshof (Austrija) – Eva Glawischnig-Piesczek protiv Facebook Ireland Limited
   (Predmet C-18/18)
   (2018/C 104/26)
   Jezik postupka: njemački

      Sud koji je uputio zahtjev

   Oberster Gerichtshof

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelj: Eva Glawischnig-Piesczek

      Tuženik: Facebook Ireland Limited

      Prethodna pitanja

               1.

               Protivi li se članku 15. stavku 1. Direktive 2000/31/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 8. lipnja 2000. o određenim pravnim aspektima usluga informacijskog društva na unutarnjem tržištu, posebno elektroničke trgovine (Direktiva o elektroničkoj trgovini) (1) općenito jedna od dalje navedenih obveza davatelja usluga smještaja informacija na poslužitelju, koji nije neodložno uklonio protuzakonite informacije, i to ne samo obveza da ukloni tu protuzakonitu informaciju u smislu članka 14. stavka 1. točke (a) Direktive, već i druge informacije istog teksta:

                           a.a.

                           u cijelom svijetu?

                           a.b.

                           u odnosnoj državi članici?

                           a.c.

                           odnosnog korisnika u cijelom svijetu?

                           a.d.

                           odnosnog korisnika u odnosnoj državi članici?

               2.

               U slučaju negativnog odgovora na prvo pitanje: vrijedi li to i za informacije istog smisla?

               3.

               Vrijedi li to i za informacije istog smisla čim je operater saznao za tu okolnost?

      (1)  SL 2000, L 178, str. 1.


title: Predmet C-267/16: Presuda Suda (veliko vijeće) od 23. siječnja 2018. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Supreme Court of Gibraltar – Ujedinjena Kraljevina) – The Queen, na zahtjev Alberta Buhagiara i dr. protiv Minister for Justice (Zahtjev za prethodnu odluku — Teritorijalni doseg prava Unije — Članak 355. točka 3. UFEU-a — Akt o uvjetima pristupanja Kraljevine Danske, Irske i Ujedinjene Kraljevine Velike Britanije i Sjeverne Irske i o prilagodbama Ugovorâ — Članak 29. — Prilog I. dio I. točka 4. — Isključenje Gibraltara iz carinskog područja Europske unije — Doseg — Direktiva 91/477/EEZ — Članak 1. stavak 4. — Članak 12. stavak 2. — Prilog II. — Europska oružna propusnica — Aktivnosti povezane s lovom i streljaštvom — Primjenjivost na područje Gibraltara — Obveza prenošenja — Nepostojanje — Valjanost)

text:
               19.3.2018

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 104/4

         Presuda Suda (veliko vijeće) od 23. siječnja 2018. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Supreme Court of Gibraltar – Ujedinjena Kraljevina) – The Queen, na zahtjev Alberta Buhagiara i dr. protiv Minister for Justice
   (Predmet C-267/16) (1)

   ((Zahtjev za prethodnu odluku - Teritorijalni doseg prava Unije - Članak 355. točka 3. UFEU-a - Akt o uvjetima pristupanja Kraljevine Danske, Irske i Ujedinjene Kraljevine Velike Britanije i Sjeverne Irske i o prilagodbama Ugovorâ - Članak 29. - Prilog I. dio I. točka 4. - Isključenje Gibraltara iz carinskog područja Europske unije - Doseg - Direktiva 91/477/EEZ - Članak 1. stavak 4. - Članak 12. stavak 2. - Prilog II. - Europska oružna propusnica - Aktivnosti povezane s lovom i streljaštvom - Primjenjivost na područje Gibraltara - Obveza prenošenja - Nepostojanje - Valjanost))
   (2018/C 104/04)
   Jezik postupka: engleski

      Sud koji je uputio zahtjev

   Supreme Court of Gibraltar

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelji: The Queen, na zahtjev Alberta Buhagiara, Wayne Piri, Stephanie Piri, Arthur Taylor, Henry Bonifacio, Colin Tomlinson, Darren Sheriff

      Tuženik: Minister for Justice

      Izreka

               1.

               Članak 29. Akta o uvjetima pristupanja Kraljevine Danske, Irske i Ujedinjene Kraljevine Velike Britanije i Sjeverne Irske i prilagodbama Ugovora u vezi s njegovim Prilogom I. dijelom I. točkom 4. treba tumačiti na način da se članak 12. stavak 2. Direktive Vijeća 91/477/EEZ od 18. lipnja 1991. o nadzoru nabave i posjedovanja oružja, kako je izmijenjena Direktivom 2008/51/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 21. svibnja 2008., u vezi s njezinim člankom 1. stavkom 4. i Prilogom II. ne primjenjuje na području Gibraltara.

               2.

               Razmatranje prethodnih pitanja nije otkrilo nijedan element koji može utjecati na valjanost Direktive 91/477, kako je izmijenjena Direktivom 2008/51.

      (1)  SL C 260, 18. 7. 2016.


title: Predmet T-25/18: Tužba podnesena 19. siječnja 2018. – PAN Europe protiv Komisije

text:
               19.3.2018

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 104/47

         Tužba podnesena 19. siječnja 2018. – PAN Europe protiv Komisije
   (Predmet T-25/18)
   (2018/C 104/60)
   Jezik postupka: engleski

      Stranke

      Tužitelj: Pesticide Action Network Europe (PAN Europe) (Bruxelles, Belgija) (zastupnik: B. Kloostra, odvjetnik)

      Tuženik: Europska komisija

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

               —

               poništi Odluku Komisije C(2017) 7604 final od 9. studenoga 2017., kojom se tužitelju djelomično odbija pristup dokumentima koji se odnose na izradu delegiranih uredbi o znanstvenim kriterijima za procjenu endokrino disruptivnih tvari;

               —

               naloži Komisiji snošenje troškova.

      Tužbeni razlozi i glavni argumenti

   U prilog osnovanosti tužbe tužitelj ističe tri tužbena razloga.

               1.

               Prvi tužbeni razlog temelji se na tvrdnji da je donošenjem sporne odluke, Komisija povrijedila i pogrešno primijenila članak 4. stavak 3. prvi podstavak Uredbe (EZ) br. 1049/2001. (1)

                           —

                           Komisija je povrijedila i pogrešno primijenila članak 4. stavak 3. prvi podstavak Uredbe (EZ) br. 1049/2001 jer ga je primijenila na informaciju o već završenom procesu odlučivanja.

                           —

                           Komisija je povrijedila članak 4. stavak 3. Uredbe (EZ) br. 1049/2001 jer nije dovoljno restriktivno tumačila ili primijenila razlog za odbijanje i nije dokazala da bi otkrivanje ozbiljno ugrozilo proces odlučivanja.

               2.

               Drugi tužbeni razlog temelji se na tvrdnji da je donošenjem sporne odluke Komisija povrijedila članak 6. stavak 1. Uredbe (EZ) br. 1367/2006 (2) i članak 4. stavak 3. Uredbe br. 1049/2001.

                           —

                           Komisija je povrijedila članak 6. stavak 1. Uredbe (EZ) br. 1367/2006 i članak 4. stavak 3. Uredbe br. 1049/2001 jer nije posebno i pojedinačno ispitala dokumente na koje upućuje zahtjev za pristup i nije opravdala za svaki pojedini dokument zbog čega ne bi trebao biti otkriven ne tumačeći dovoljno restriktivno razlog za odbijanje iz članak 4. stavka 3. Uredbe (EZ) br. 1049/2001; nadalje, Komisija je povrijedila navedene odredbe zato što nije odvagivala poseban interes zaštite procesa odlučivanja s obzirom na opći interes otkrivanja informacija o okolišu i nenavođenjem dostatnih razloga za odbijanje.

               3.

               Treći tužbeni razlog, temelji se na tvrdnji da Komisija pogrešno nije uzela u obzir da postoji prevladavajući javni interes za otkrivanje zahtijevanih informacija.

                           —

                           Prevladavajući javni interes za otkrivanje zahtijevanih informacija postoji zbog značajne izmjene politike tijekom procesa odlučivanja i značajne izmjene nacrta znanstvenih kriterija određenih tijekom toga procesa.

      (1)  Uredba (EZ) br. 1049/2001 Europskog parlamenta i Vijeća od 30. svibnja 2001. o javnom pristupu dokumentima Europskog parlamenta, Vijeća i Komisije (SL 2001., L 145, str. 43.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 1., svezak 16., str. 70.).

      (2)  Uredba (EZ) br. 1367/2006 Europskog parlamenta i Vijeća od 6. rujna 2006. o primjeni odredaba Aarhuške konvencije o pristupu informacijama, sudjelovanju javnosti u odlučivanju i pristupu pravosuđu u pitanjima okoliša na institucije i tijela Zajednice (SL 2006., L 264, str. 13.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 15., svezak 20., str. 29.).


title: Predmet C-20/18: Tužba podnesena 9. siječnja 2018. – Europska komisija protiv Velikog Vojvodstva Luksemburg

text:
               19.3.2018

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 104/21

         Tužba podnesena 9. siječnja 2018. – Europska komisija protiv Velikog Vojvodstva Luksemburg
   (Predmet C-20/18)
   (2018/C 104/27)
   Jezik postupka: francuski

      Stranke

      Tužitelj: Europska komisija (zastupnici: J. Hottiaux, J. Samnadda, G. von Rintelen, agenti)

      Tuženik: Veliko Vojvodstvo Luksemburg

      Tužbeni zahtjev

               —

               utvrditi da Veliko Vojvodstvo Luksemburg, nedonošenjem, najkasnije do 10. travnja 2016., zakona i drugih propisa koji su potrebni radi usklađivanja s Direktivom 2014/26/EU Europskog parlamenta i Vijeća od 26. veljače 2014. o kolektivnom ostvarivanju autorskog prava i srodnih prava te izdavanju odobrenja za više državnih područja za prava na internetsko korištenje glazbenih djela na unutarnjem tržištu (SL L 84. od 20. ožujka 2014., str. 72.), ili, u svakom slučaju, neobavještavanjem Komisije o tim odredbama, nije ispunilo obveze koje ima na temelju članka 43. stavka 1. te direktive;

               —

               naložiti Velikom Vojvodstvu Luksemburg, na temelju članka 260. stavka 3. UFEU-a, plaćanje novčane kazne u iznosu od 12 920,00 eura dnevno, s učinkom od dana donošenja presude u ovom predmetu, zbog neispunjenja obveza priopćavanja mjera za prenošenje Direktive 2014/26/EU;

               —

               naložiti Velikom Vojvodstvu Luksemburg snošenje troškova.

      Tužbeni razlozi i glavni argumenti

   Države članice bile su obvezne, na temelju članka 43. stavka 1. Direktive 2014/26/EU poduzeti nacionalne mjere za prenošenje obveza iz te direktive najkasnije do 10. travnja 2016. Budući da Luksemburg nije priopćio mjere prenošenja direktive, Komisija je odlučila pokrenuti postupak pred Sudom Europske unije.
   U svojoj tužbi Komisija predlaže da se Luksemburgu naloži plaćanje dnevne kazne od 12 920,00 eura. Iznos novčane kazne izračunat je vodeći računa o težini, trajanju povrede, kao i odvraćajućem učinku s obzirom na mogućnost plaćanja ove države članice.


title: Predmet T-729/15: Presuda Općeg suda od 5. veljače 2018. – MSD Animal Health Innovation i Intervet international protiv EMA-e („Pristup dokumentima — Uredba (EZ) br. 1049/2001 — Dokumenti u EMA¬-inu posjedu podneseni u okviru zahtjeva za izdavanje odobrenja za stavljanje veterinarsko-medicinskog proizvoda Bravecto u promet — Odluka kojom se trećoj osobi odobrava pristup dokumentima — Izuzeće u vezi sa zaštitom komercijalnih interesa — Nepostojanje opće pretpostavke povjerljivosti”)

text:
               19.3.2018

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 104/31

         Presuda Općeg suda od 5. veljače 2018. – MSD Animal Health Innovation i Intervet international protiv EMA-e
   (Predmet T-729/15) (1)

   ((„Pristup dokumentima - Uredba (EZ) br. 1049/2001 - Dokumenti u EMA¬-inu posjedu podneseni u okviru zahtjeva za izdavanje odobrenja za stavljanje veterinarsko-medicinskog proizvoda Bravecto u promet - Odluka kojom se trećoj osobi odobrava pristup dokumentima - Izuzeće u vezi sa zaštitom komercijalnih interesa - Nepostojanje opće pretpostavke povjerljivosti”))
   (2018/C 104/39)
   Jezik postupka: engleski

      Stranke

      Tužitelji: MSD Animal Health Innovation GmbH (Schwabenheim, Njemačka) i Intervet international BV (Boxmeer, Nizozemska) (zastupnici: u početku P. Bogaert, odvjetnik, B. Kelly i H. Billson, solicitors, J. Stratford, QC, i C. Thomas, barrister, a zatim P. Bogaert, B. Kelly, J. Stratford i C. Thomas)

      Tuženik: Europska agencija za lijekove (EMA) (zastupnici: T. Jabłoński, A. Spina, S. Marino, A. Rusanov i N. Rampal Olmedo, agenti)

      Predmet

   Zahtjev koji se temelji na članku 263. UFEU-a i kojim se traži poništenje odluke EMA/785809/2015 EMA-e od 25. studenoga 2015. kojom se trećoj osobi, na temelju Uredbe (EZ) br. 1049/2001 Europskog parlamenta i Vijeća od 30. svibnja 2001. o javnom pristupu dokumentima Europskog parlamenta, Vijeća i Komisije (SL 2001., L 145, str. 43.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 1., svezak 16., str. 70.), odobrava pristup određenim dokumentima koji sadržavaju podatke podnesene u okviru zahtjeva za izdavanje odobrenja za stavljanje u promet veterinarsko-medicinskog proizvoda Bravecto.

      Izreka

               1.

               Tužba se odbija.

               2.

               MSD Animal Health Innovation GmbH i Intervet international BV će osim vlastitih troškova snositi i one Europske agencije za lijekove (EMA), uključujući troškove postupka privremene pravne zaštite.

      (1)  SL C 59, 15. 2. 2016.


title: Predmet T-37/18: Tužba podnesena 23. siječnja 2018. – Stirlinx Arkadiusz Kamusiński protiv EUIPO-a – Heinrich Bauer Verlag (Brave Paper)

text:
               19.3.2018

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 104/49

         Tužba podnesena 23. siječnja 2018. – Stirlinx Arkadiusz Kamusiński protiv EUIPO-a – Heinrich Bauer Verlag (Brave Paper)
   (Predmet T-37/18)
   (2018/C 104/62)
   Jezik na kojem je tužba podnesena: engleski

      Stranke

      Tužitelj: Stirlinx Arkadiusz Kamusiński (Varšava, Poljska) (zastupnik: M. Pruszczyk, odvjetnik)

      Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO)

      Druga stranka pred žalbenim vijećem: Heinrich Bauer Verlag KG (Hamburg, Njemačka)

      Podaci o postupku pred EUIPO-om

      Podnositelj prijave spornog žiga: tužitelj

      Predmetni sporni žig: verbalni žig Europske unije „Brave Paper” – prijava za registraciju br. 13 774 211

      Postupak pred EUIPO-om: postupak povodom prigovora

      Pobijana odluka: odluka četvrtog žalbenog vijeća EUIPO-a od 15. studenoga 2017. u predmetu R 391/2017-4

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

               —

               poništi pobijanu odluku;

               —

               dopusti registraciju žiga za sve navedene proizvode i usluge;

               —

               naloži EUIPO-u snošenje troškova.

      Tužbeni razlog

               —

               Povreda članka 8. stavka 1. točke (b) Uredbe br. 207/2009.


title: Predmet T-105/16: Presuda Općeg suda od 1. veljače 2018. – Philip Morris Brands protiv EUIPO-a – Explosal (Superior Quality Cigarettes FILTER CIGARETTES Raquel) „Žig Europske unije — Postupak za proglašavanje žiga ništavim — Figurativni žig Europske unije Superior Quality Cigarettes FILTER CIGARETTES Raquel — Raniji međunarodni figurativni žig Marlboro — Relativni razlog za odbijanje — Ugled — Podnošenje dokaza prvi put pred žalbenim vijećem — Diskrecijska ovlast žalbenog vijeća — Članak 76. stavak 2. Uredbe (EZ) br. 207/2009 (koji je postao članak 95. stavak 2. Uredbe (EU) 2017/1001) — Pravilo 50. stavak 1. Uredbe (EZ) br. 2868/95”

text:
               19.3.2018

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 104/31

         Presuda Općeg suda od 1. veljače 2018. – Philip Morris Brands protiv EUIPO-a – Explosal (Superior Quality Cigarettes FILTER CIGARETTES Raquel)
   (Predmet T-105/16) (1)

   („Žig Europske unije - Postupak za proglašavanje žiga ništavim - Figurativni žig Europske unije Superior Quality Cigarettes FILTER CIGARETTES Raquel - Raniji međunarodni figurativni žig Marlboro - Relativni razlog za odbijanje - Ugled - Podnošenje dokaza prvi put pred žalbenim vijećem - Diskrecijska ovlast žalbenog vijeća - Članak 76. stavak 2. Uredbe (EZ) br. 207/2009 (koji je postao članak 95. stavak 2. Uredbe (EU) 2017/1001) - Pravilo 50. stavak 1. Uredbe (EZ) br. 2868/95”)
   (2018/C 104/40)
   Jezik postupka: engleski

      Stranke

      Tužitelj: Philip Morris Brands Sàrl (Neuchâtel, Švicarska) (zastupnik: L. Alonso Domingo, odvjetnik)

      Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (zastupnici: A. Folliard-Monguiral i M. Simandlova, agenti)

      Druga stranka u postupku pred žalbenim vijećem EUIPO-a, intervenijent u postupku pred Općim sudom: Explosal Ltd (Larnaca, Cipar) (zastupnik: D. McFarland, barrister)

      Predmet

   Tužba podnesena protiv odluke prvog žalbenog vijeća EUIPO-a od 4. siječnja 2016. (predmet R 2775/2014-1), koja se odnosi na postupak za proglašavanje žiga ništavim između društava Philip Morris i Explosal.

      Izreka

               1.

               Poništava se odluka prvog žalbenog vijeća Ureda Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO) od 4. siječnja 2016. (predmet R 2775/2014-1).

               2.

               U preostalom dijelu se tužba odbija.

               3.

               EUIPO i Explosal Ltd snosit će, osim vlastitih, i troškove društva Philip Morris Brands Sàrl.

      (1)  SL C 175, 17. 5. 2016.


title: Predmet T-40/18: Tužba podnesena 24. siječnja 2018. – Ecolab USA protiv EUIPO-a (SOLIDPOWER)

text:
               19.3.2018

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 104/50

         Tužba podnesena 24. siječnja 2018. – Ecolab USA protiv EUIPO-a (SOLIDPOWER)
   (Predmet T-40/18)
   (2018/C 104/63)
   Jezik postupka: engleski

      Stranke

      Tužitelj: Ecolab USA, Inc. (Wilmington, Delaware, Sjedinjene Američke Države) (zastupnici: V. Töbelmann i K. Middelhoff, odvjetnici)

      Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO)

      Podaci o postupku pred EUIPO-om

      Predmetni sporni žig: međunarodna registracija žiga u kojoj je naznačena Europska unija u odnosu na verbalni žig „SOLIDPOWER” – prijava za registraciju br. 1 310 671

      Pobijana odluka: odluka petog žalbenog vijeća EUIPO-a od 9. studenoga 2017. u predmetu R 1182/2017-5

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

               —

               poništi pobijanu odluku;

               —

               naloži EUIPO-u snošenje vlastitih troškova i troškova tužitelja.

      Tužbeni razlog

               —

               povreda članka 7. stavka 1. točaka (b) i (c) i članka 7. stavka 2. Uredbe br. 2017/1001.


title: Predmet T-208/16: Presuda Općeg suda od 5. veljače 2018. – Ranocchia protiv ERCEA-e (Istraživanje i tehnološki razvoj — Pozivi na podnošenje prijedloga i povezane aktivnosti obuhvaćene radnim programom ERC-a za 2015. — Okvirni program za istraživanja i inovacije (2014. – 2020.) — Obzor 2020. — Odluka ERCEA-e kojom se prijedlog koji je tužitelj podnio proglašava neprihvatljivim — Projekt o određivanju matematičkih algoritama koji olakšavaju čitanje i analizu određenih starih rukopisa — Zlouporaba ovlasti — Pogreška koja se tiče činjenica — Pogreška koja se tiče prava — Očita pogreška u ocjeni)

text:
               19.3.2018

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 104/32

         Presuda Općeg suda od 5. veljače 2018. – Ranocchia protiv ERCEA-e
   (Predmet T-208/16) (1)

   ((Istraživanje i tehnološki razvoj - Pozivi na podnošenje prijedloga i povezane aktivnosti obuhvaćene radnim programom ERC-a za 2015. - Okvirni program za istraživanja i inovacije (2014. – 2020.) - Obzor 2020. - Odluka ERCEA-e kojom se prijedlog koji je tužitelj podnio proglašava neprihvatljivim - Projekt o određivanju matematičkih algoritama koji olakšavaju čitanje i analizu određenih starih rukopisa - Zlouporaba ovlasti - Pogreška koja se tiče činjenica - Pogreška koja se tiče prava - Očita pogreška u ocjeni))
   (2018/C 104/41)
   Jezik postupka: talijanski

      Stranke

      Tužitelj: Graziano Ranocchia (Rim, Italija) (zastupnik: C. Intino, avocat)

      Tuženik: Izvršna agencija Europskog istraživačkog vijeća (ERCEA) (zastupnici: initialement M. E. Chacon Mohedano, R. Maggio Panizza i L. Moreau, puis E. Chacon Mohedano, R. Maggio Panizza i F. Sgritta, agenti)

      Predmet

   Zahtjev na temelju članka 263. UFEU-a za poništenje, kao prvo, Odluke ERCEA-e Ares(2016) 1020667 od 26. veljače 2016. kojom je odbijen tužiteljev zahtjev za preispitivanje odluke o odbijanju dodjele bespovratnih sredstava za prijedlog za istraživanja br. 682937, naslovljen „PHercSchools2 – The Hellenistic Philosophical Schools in the Herculaneum Papyri”, kao drugo, Odluke ERCEA-e Ares(2015) 5922529 od 17. prosinca 2015. kojom je odbijena dodjela bespovratnih sredstava za taj prijedlog za istraživanja i, kao treće, svakog akta koji je prethodio tim aktima, uslijedio nakon njih ili je s njima povezan, osobito popisa odobrenih projekata za program dodjele bespovratnih sredstava „ERC-Consolidator Grant”, koji je objavljen ERCEA-inim priopćenjem za medije od 12. veljače 2016.

      Izreka

               1.

               Tužba se odbija.

               2.

               Grazianu Ranocchiji nalaže se snošenje troškova.

      (1)  SL C 243, 4. 7. 2016.


title: Predmet T-43/18: Tužba podnesena 24. siječnja 2018. – Rietze protiv EUIPO-a – Volkswagen (Osobna vozila)

text:
               19.3.2018

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 104/50

         Tužba podnesena 24. siječnja 2018. – Rietze protiv EUIPO-a – Volkswagen (Osobna vozila)
   (Predmet T-43/18)
   (2018/C 104/64)
   Jezik na kojem je tužba podnesena: njemački

      Stranke

      Tužitelj: Rietze GmbH & Co. KG (Altdorf, Njemačka) (zastupnik: M. Krogmann, odvjetnik)

      Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO)

      Druga stranka pred žalbenim vijećem: Volkswagen AG (Wolfsburg, Njemačka)

      Podaci o postupku pred EUIPO-om

      Nositelj spornog dizajna: druga stranka pred žalbenim vijećem

      Predmetni sporni dizajn: dizajn Zajednice br. 5467-0001

      Pobijana odluka: odluka trećeg žalbenog vijeća EUIPO-a od 21. studenoga 2017. u predmetu R 1204/2016-3

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

               —

               poništi pobijanu odluku trećeg žalbenog vijeća i proglasi ništavim dizajn Zajednice br. 5467-0001;

               —

               naloži EUIPO-u snošenje troškova postupka.

      Tužbeni razlog

               —

               povreda članka 4. stavka 1. u vezi s člankom 6. stavkom 1. točkom (b) Uredbe br. 6/2002


title: Predmet C-314/16: Presuda Suda (deveto vijeće) od 25. siječnja 2018. – Europska komisija protiv Češke Republike (Povreda obveze države članice — Promet — Direktiva 2006/126/EZ — Vozačka dozvola — Definicija kategorija C1 i C te D1)

text:
               19.3.2018

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 104/5

         Presuda Suda (deveto vijeće) od 25. siječnja 2018. – Europska komisija protiv Češke Republike
   (Predmet C-314/16) (1)

   ((Povreda obveze države članice - Promet - Direktiva 2006/126/EZ - Vozačka dozvola - Definicija kategorija C1 i C te D1))
   (2018/C 104/05)
   Jezik postupka: češki

      Stranke

      Tužitelj: Europska komisija (zastupnici: J. Hottiaux i Z. Malůšková, agenti)

      Tuženik: Češka Republika (zastupnici: M. Smolek, T. Muller i J. Vláčil, agenti)

      Izreka

               1.

               Češka Republika povrijedila je svoje obveze na temelju članka 4. stavka 1. i članka 4. stavka 4. točaka (d) i (f) Direktive 2006/126/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 20. prosinca 2006. o vozačkim dozvolama time što nije ispunila obvezu da definicijom kategorija C1 i C obuhvati samo motorna vozila koja ne potpadaju pod kategorije D1 ili D.

               2.

               Češka Republika povrijedila je svoje obveze na temelju članka 4. stavka 1. i članka 4. stavka 4. točke (h) te direktive time što je ograničila definiciju kategorije D1 na motorna vozila projektirana i izrađena za prijevoz više od osam putnika.

               3.

               Češkoj Republici nalaže se snošenje troškova.

      (1)  SL C 287, 8. 8. 2016.


title: Predmet T-45/18: Tužba podnesena 29. siječnja 2018. – Novenco Building & Industry protiv EUIPO-a – Novenco Ventilator (Beijing) (NOVENCO)

text:
               19.3.2018

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 104/51

         Tužba podnesena 29. siječnja 2018. – Novenco Building & Industry protiv EUIPO-a – Novenco Ventilator (Beijing) (NOVENCO)
   (Predmet T-45/18)
   (2018/C 104/65)
   Jezik na kojem je tužba podnesena: engleski

      Stranke

      Tužitelj: Novenco Building & Industry A/S (Næstved, Danska) (zastupnik: A. Rasmussen, odvjetnik)

      Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO)

      Druga stranka pred žalbenim vijećem: Novenco Ventilator (Beijing) Co. Ltd (Peking, Kina)

      Podaci o postupku pred EUIPO-om

      Podnositelj prijave spornog žiga: druga stranka pred žalbenim vijećem

      Predmetni sporni žig: međunarodna registracija žiga u kojoj je naznačena Europska unija u odnosu na figurativni žig „NOVENCO” – međunarodna registracija u kojoj je naznačena Europska unija br. 1 187 938

      Postupak pred EUIPO-om: postupak povodom prigovora

      Pobijana odluka: odluka drugog žalbenog vijeća EUIPO-a od 7. studenoga 2017. u predmetu R 2354/2016-2

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

               —

               djelomično poništi pobijanu odluku, osobito za proizvode iz razreda 7. kako su obuhvaćeni u IR 1187938;

               —

               naloži EUIPO-u snošenje vlastitih troškova kao i troškova treće stranke, uključujući one nastale tijekom žalbenog postupka i postupka povodom prigovora.

      Tužbeni razlog

               —

               povreda članka 8. stavka 1. točke (b) Uredbe br. 2017/1001.


title: Predmet C-360/16: Presuda Suda (treće vijeće) od 25. siječnja 2018. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Bundesverwaltungsgericht – Njemačka) – Bundesrepublik Deutschland protiv Aziza Hasana (Zahtjev za prethodnu odluku — Uredba (EU) br. 604/2013 — Određivanje države članice odgovorne za razmatranje zahtjeva za međunarodnu zaštitu koji je u jednoj od država članica podnio državljanin treće zemlje — Propisani načini i rokovi za podnošenje zahtjeva za ponovni prihvat — Nezakonit povrat državljanina treće zemlje u državu članicu koja je provela transfer — Članak 24. — Postupak ponovnog prihvata — Članak 27. — Pravni lijek — Opseg sudskog nadzora — Okolnosti koje su nastupile nakon transfera)

text:
               19.3.2018

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 104/5

         Presuda Suda (treće vijeće) od 25. siječnja 2018. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Bundesverwaltungsgericht – Njemačka) – Bundesrepublik Deutschland protiv Aziza Hasana
   (Predmet C-360/16) (1)

   ((Zahtjev za prethodnu odluku - Uredba (EU) br. 604/2013 - Određivanje države članice odgovorne za razmatranje zahtjeva za međunarodnu zaštitu koji je u jednoj od država članica podnio državljanin treće zemlje - Propisani načini i rokovi za podnošenje zahtjeva za ponovni prihvat - Nezakonit povrat državljanina treće zemlje u državu članicu koja je provela transfer - Članak 24. - Postupak ponovnog prihvata - Članak 27. - Pravni lijek - Opseg sudskog nadzora - Okolnosti koje su nastupile nakon transfera))
   (2018/C 104/06)
   Jezik postupka: njemački

      Sud koji je uputio zahtjev

   Bundesverwaltungsgericht

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelj: Bundesrepublik Deutschland

      Tuženik: Aziz Hasan

      Izreka

               1.

               Članak 27. stavak 1. Uredbe (EU) br. 604/2013 Europskog parlamenta i Vijeća od 26. lipnja 2013. o utvrđivanju kriterija i mehanizama za određivanje države članice odgovorne za razmatranje zahtjeva za međunarodnu zaštitu koji je u jednoj od država članica podnio državljanin treće zemlje ili osoba bez državljanstva, u vezi s uvodnom izjavom 19. te uredbe i člankom 47. Povelje Europske unije o temeljnim pravima, treba tumačiti na način da mu nije protivno nacionalno zakonodavstvo, poput onoga o kojemu je riječ u glavnom postupku, kojim se propisuje da se sudski nadzor odluke o transferu mora temeljiti na činjeničnoj situaciji koja postoji u trenutku održavanja posljednjeg ročišta pred sudom koji vodi postupak, odnosno ako se ne održava rasprava, u trenutku kada taj sud odlučuje o tužbi.

               2.

               Članak 24. Uredbe br. 604/2013 treba tumačiti na način da je u situaciji poput one o kojoj je riječ u glavnom postupku, u kojoj je državljanin treće zemlje, nakon što je podnio zahtjev za međunarodnu zaštitu u prvoj državi članici, transferiran u tu državu članicu nakon odbijanja novog zahtjeva podnesenog u drugoj državi članici, a da bi se zatim bez dokumenta o boravku vratio na državno područje te druge države članice, moguće u odnosu na tog državljanina provesti postupak ponovnog prihvata, pri čemu novi transfer u prvu od tih država članica nije moguć a da se pritom ne slijedi taj postupak.

               3.

               Članak 24. stavak 2. Uredbe br. 604/2013 treba tumačiti na način da se u situaciji poput one o kojoj je riječ u glavnom postupku, u kojoj se državljanin treće zemlje vratio bez dokumenta o boravku na državno područje države članice koja ga je prethodno transferirala u drugu državu članicu, zahtjev za ponovni prihvat mora poslati u rokovima predviđenima u toj odredbi, a oni ne mogu početi teći prije nego što je država članica moliteljica imala saznanje o povratku predmetne osobe na svoje državno područje.

               4.

               Članak 24. stavak 3. Uredbe br. 604/2013 treba tumačiti na način da je, u slučaju kada zahtjev za ponovni prihvat nije podnesen u rokovima iz članka 24. stavka 2. te uredbe, država članica na čijem se državnom području nalazi predmetna osoba bez dokumenta o boravku odgovorna za razmatranje novog zahtjeva za međunarodnu zaštitu, čije podnošenje mora biti omogućeno toj osobi.

               5.

               Članak 24. stavak 3. Uredbe br. 604/2013 treba tumačiti na način da se činjenicu što je postupak povodom tužbe podnesene protiv odluke o odbijanju prvog zahtjeva za međunarodnu zaštitu još uvijek u tijeku ne smije izjednačiti s podnošenjem novog zahtjeva za međunarodnu zaštitu u toj državi članici u smislu te odredbe.

               6.

               Članak 24. stavak 3. Uredbe br. 604/2013 treba tumačiti na način da u slučaju kada zahtjev za ponovni prihvat nije podnesen u rokovima iz članka 24. stavka 2. te uredbe i kada predmetna osoba nije iskoristila mogućnost, koja joj mora biti omogućena, podnošenja novog zahtjeva za međunarodnu zaštitu:

                           —

                           država članica na čijem se državnom području nalazi ta osoba bez dokumenta o boravku može još uvijek podnijeti zahtjev za ponovni prihvat, i da

                           —

                           ta odredba ne dopušta transfer navedene osobe u drugu državu članicu bez podnošenja takvog zahtjeva.

      (1)  SL C 343, 19. 9. 2016.


title: Spojeni predmeti T-125/13, T-152/13 i T-167/13: Rješenje Općeg suda od 22. siječnja 2018. – Italija i dr. protiv Komisije („Državne potpore — Zemaljske usluge — Dokapitalizacije koje je SEA provela u korist društva Sea Handling — Odluka kojom se potpora proglašava nespojivom s unutarnjim tržištem i nalaže njezin povrat — Djelomično brisanje — Povlačenje tužbe — Djelomična obustava postupka — Brisanje iz upisnika trgovačkih društava”)

text:
               19.3.2018

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 104/40

         Rješenje Općeg suda od 22. siječnja 2018. – Italija i dr. protiv Komisije
   (Spojeni predmeti T-125/13, T-152/13 i T-167/13) (1)

   ((„Državne potpore - Zemaljske usluge - Dokapitalizacije koje je SEA provela u korist društva Sea Handling - Odluka kojom se potpora proglašava nespojivom s unutarnjim tržištem i nalaže njezin povrat - Djelomično brisanje - Povlačenje tužbe - Djelomična obustava postupka - Brisanje iz upisnika trgovačkih društava”))
   (2018/C 104/52)
   Jezik postupka: talijanski

      Stranke

      Tužitelj u predmetu T-125/13: Talijanska Republika (zastupnici: G. Palmieri, agent, uz asistenciju S. Fiorentino, avvocato dello Stato)

      Tužitelj u predmetu T-152/13: Sea Handling SpA (Somma Lombardo, Italija) (zastupnici: u početku B. Nascimbene, F. Rossi dal Pozzo, M. Merola i L. Cappelletti, zatim B. Nascimbene, F. Rossi dal Pozzo i M. Merola, odvjetnici)

      Tužitelj u predmetu T-167/13: Comune di Milano (Italija) (zastupnici: u početku S. Grassani i A. Franchi, zatim S. Grassani, odvjetnici)

      Intervenijenti u potporu tužiteljima u predmetu T-152/13: Società per azioni esercizi aeroportuali (SEA) (Segrate, Italija) (zastupnici: M. Merola, B. Nascimbene, F. Rossi dal Pozzo i M. C. Toniolo, odvjetnici) i Comune di Milano (Italija) (zastupnici: u početku S. Grassani i A. Franchi, zatim S. Grassani, odvjetnici)

      Tuženik: Europska komisija (zastupnici: G. Conte i D. Grespan, agenti)

      Predmet

   Zahtjev na temelju članka 263. UFEU-a za poništenje Odluke Komisije (EU) 2015/1255 od 19. prosinca 2012. o injekcijama kapitala od strane trgovačkog društva SEA SpA u trgovačko društvo SEA Handling SpA (SA.21420 (C 14/10) (ex NN 25/10) (ex CP 175/06)) (SL 2015, L 201, str. 1.).

      Izreka

               1.

               Predmeti T-125/13, T-152/13 i T-167/13 razdvojeni su radi usmenog dijela postupka i donošenja odluke kojom se završava postupak.

               2.

               Predmet T-125/13 se briše iz sudskog upisnika Općeg suda.

               3.

               Obustavlja se postupak po tužbi koju je podnijelo društvo Sea Handling SpA u predmetu T-152/13.

               4.

               U predmetu T-125/13 Talijanska Republika i Europska komisija snose vlastite troškove.

               5.

               U predmetu T-152/13 Sea Handling i Komisija snose vlastite troškove, uključujući one vezane uz postupak privremene pravne zaštite. Società per azioni esercizi aeroportuali (SEA) i Comune di Milano (Italija) snose vlastite troškove vezane uz predmet T-152/13.

               6.

               O troškovima u predmetu T-167/13 odlučiti će se naknadno.

      (1)  SL C 114, 20. 4. 2013.


title: Predmet T-56/18: Tužba podnesena 26. siječnja 2018. – NGV protiv EUIPO-a (WEIN FÜR PROFIS)

text:
               19.3.2018

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 104/52

         Tužba podnesena 26. siječnja 2018. – NGV protiv EUIPO-a (WEIN FÜR PROFIS)
   (Predmet T-56/18)
   (2018/C 104/67)
   Jezik postupka: njemački

      Stranke

      Tužitelj: NGV GmbH (Wildeshausen, Njemačka) (zastupnici: O. Spieker, A. Schönfleisch, M. Alber, odvjetnici)

      Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO)

      Podaci o postupku pred EUIPO-om

      Predmetni sporni žig: figurativni žig Europske unije s verbalnim elementima „WEIN FÜR PROFIS” – prijava za registraciju br. 15 326 549

      Pobijana odluka: odluka prvog žalbenog vijeća EUIPO-a od 6. studenoga 2017. u predmetu R 501/2017-1

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

               —

               poništi pobijanu odluku;

               —

               naloži EUIPO-u snošenje troškova.

      Tužbeni razlog

               —

               povreda članka 7. stavka 1. točaka (b), (c) i (g) Uredbe br. 2017/1001.


title: Predmet T-57/18: Tužba podnesena 29. siječnja 2018. – NGV protiv EUIPO-a (WEIN FÜR PROFIS)

text:
               19.3.2018

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 104/53

         Tužba podnesena 29. siječnja 2018. – NGV protiv EUIPO-a (WEIN FÜR PROFIS)
   (Predmet T-57/18)
   (2018/C 104/68)
   Jezik postupka: njemački

      Stranke

      Tužitelj: NGV GmbH (Wildeshausen, Njemačka) (zastupnici: O. Spieker, A. Schönfleisch, i M. Alber, odvjetnici)

      Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO)

      Podaci o postupku pred EUIPO-om

      Predmetni sporni žig: figurativni žig Europske unije s verbalnim elementima „WEIN FÜR PROFIS” – prijava za registraciju br. 15 326 531

      Pobijana odluka: odluka prvog žalbenog vijeća EUIPO-a od 6. studenoga 2017. u predmetu R 502/2017-1

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

               —

               poništi pobijanu odluku;

               —

               naloži EUIPO-u snošenje troškova.

      Tužbeni razlog

               —

               povreda članka 7. stavka 1. točaka (b), (c) i (g) Uredbe br. 2017/1001.


title: Predmet T-846/16: Rješenje Općeg suda od 23. siječnja 2018. – QF protiv Komisije („Tužba za poništenje — Državne potpore — Potpore koje su španjolska tijela dodijelila u korist određenih profesionalnih nogometnih klubova — Povlaštena porezna stopa koja se primjenjuje u okviru poreza na dobit — Odluka kojom se potpora proglašava nespojivom s unutarnjim tržištem — Nepostojanje pravnog interesa — Očita nedopuštenost”)

text:
               19.3.2018

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 104/42

         Rješenje Općeg suda od 23. siječnja 2018. – QF protiv Komisije
   (Predmet T-846/16) (1)

   ((„Tužba za poništenje - Državne potpore - Potpore koje su španjolska tijela dodijelila u korist određenih profesionalnih nogometnih klubova - Povlaštena porezna stopa koja se primjenjuje u okviru poreza na dobit - Odluka kojom se potpora proglašava nespojivom s unutarnjim tržištem - Nepostojanje pravnog interesa - Očita nedopuštenost”))
   (2018/C 104/54)
   Jezik postupka: španjolski

      Stranke

      Tužitelj: QF (zastupnici: L. Ruiz Ezquerra, R. Oncina Borrego, I. Sobrepera Millet i A. Hernández Pardo, odvjetnici)

      Tuženik: Europska komisija (zastupnici: G. Luengo, B. Stromsky i P. Němečková, agenti)

      Predmet

   Zahtjev na temelju članka 263. UFEU-a za poništenje Odluke Komisije C(2016) 4046 final od 4. srpnja 2016. koja se odnosi na državnu potporu SA.29769 (2013/C) (ex 2013/NN) koju je Španjolska dodijelila određenim nogometnim klubovima.

      Izreka

               1.

               Zahtjev za obustavu postupka se odbacuje.

               2.

               Tužba se odbacuje kao očito nedopuštena.

               3.

               Obustavlja se postupak o zahtjevima za intervenciju Kraljevine Španjolske i društva Fútbol Club Barcelona.

               4.

               QF se nalaže snošenje troškova.

               5.

               QF, Europska komisija, Kraljevina Španjolska i Fútbol Club Barcelona snose vlastite troškove vezane uz zahtjeve za intervencijom.

      (1)  SL C 53, 20. 2. 2017.