title: Predmet T-673/14: Tužba podnesena 22. rujna 2014. – Italija protiv Komisije

text:
               17.11.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 409/52

         Tužba podnesena 22. rujna 2014. – Italija protiv Komisije
   (Predmet T-673/14)
   2014/C 409/73
   Jezik postupka: talijanski

      Stranke

      Tužitelj: Talijanska Republika (zastupnici: A. De Stefano, avvocato dello Stato, G. Palmieri, agent)

      Tuženik: Europska komisija

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

               —

               poništi pobijanu odluku;

               —

               naloži Komisiji snošenje troškova postupka.

      Tužbeni razlozi i glavni argumenti

   Talijanska vlada pred Općim sudom Europske unije pobija Odluku Europske komisije C (2014) 4537 final od 9. srpnja 2014., priopćenu 10. srpnja 2014., o osnivanju društva Airport Handling S.p.A. od strane društva SEA S.p.A.
   Europska komisija tom je odlukom pokrenula formalni istražni postupak prema Talijanskoj Republici smatrajući prije svega da:

               —

               osnivanje društva Airport Handling S.p.A. od strane društva SEA S.p.A., a nakon toga i ulaganje kapitala u iznosu od 25 milijuna eura, predstavlja državnu potporu koja je nespojiva s unutarnjim tržištem;

               —

               društvo Airport Handling S.p.A. može se smatrati sljednikom društva SEA Handling S.p.A., pa stoga nastavlja ostvarivati pravo na potpore koje je to društvo primalo te se na njega primjenjuje Odluka C (2012) 9448 final od 19. prosinca 2012., s posljedicom da je društvo Airport Handling S.p.A. preuzelo obvezu društva SEA Handling S.p.A. u pogledu povrata tih potpora.

         Tužitelj u prilog svojoj tužbi ističe sedam tužbenih razloga.

               1.

               Prvi tužbeni razlog: povreda i pogrešna primjena načela lojalne suradnje i članaka 10. i 13. Uredbe (EZ) br. 659/1999 od 22. ožujka 1999.

                           —

                           Pobijana odluka donesena je bez uzimanja u obzir dokaza i informacija koje su pružila talijanska tijela u predistražnom stadiju, kršeći načelo, u više navrata potvrđeno od strane Suda Europske unije, prema kojem Komisija i države članice imaju obvezu lojalne suradnje u cilju otklanjanja teškoća koje se pojave u stadiju izvršenja odluke o povratu državne potpore.

               2.

               Drugi tužbeni razlog: povreda i pogrešna primjena načela pažljivog i nepristranog postupanja uprave

                           —

                           Komisija nije s dužnom pažnjom ispitala informacije koje su pružila talijanska tijela tijekom predistražnog stadija postupka te je slijedom toga pobijanu odluku temeljila na pogrešno ocijenjenim činjenicama.

               3.

               Treći tužbeni razlog: povreda i pogrešna primjena načela pažljivog i proporcionalnog postupanja uprave

                           —

                           Pobijanom odlukom prekršena su sva načela prema kojima je Komisija bila dužna pričekati donošenje prvostupanjske odluke povodom tužbe protiv Odluke C (2012) final od 19. prosinca 2012. te je stoga prerano utjecala na postupak pokretanja poduzeća.

               4.

               Četvrti tužbeni razlog: povreda i pogrešna primjena članaka 108., 120., 145. i 146. UFEU-a

                           —

                           Pobijana odluka time što je temeljena na iskrivljeno ocjenjenim činjenicama ima za posljedicu sprječavanje društva SEA S.p.A. da posluje na tržištu usluga zračnih luka na području Milana te da osigura kontinuitet usluga njihovim upraviteljima.

               5.

               Peti tužbeni razlog: povreda i pogrešna primjena članka 108. UFEU-a u odnosu na tvrdnju da navodno postoji kontinuitet između poslovanja društava SEA Handling i Airport Handling

                           —

                           U pobijanoj odluci pogrešno se zaključuje da postoji kontinuitet između društava SEA Handling S.p.A. i Airport Handling S.p.A.

               6.

               Šesti tužbeni razlog: povreda i pogrešna primjena članka 108. UFEU-a u odnosu na tvrdnju da se predmetna potpora može pripisati državi

                           —

                           U pobijanoj odluci pogrešno se državnim tijelima pripisuje odluka društva SEA S.p.A. o osnivanju društva te o davanju tom društvu početnog kapitala.

               7.

               Sedmi tužbeni razlog: povreda i pogrešna primjena članka 108. UFEU-a u odnosu na navodno nepostojanje ekonomske opravdanosti

                           —

                           U pobijanoj odluci pogrešno se zaključuje da odluka društva SEA S.p.A. o osnivanju društva Airport Handling S.p.A. ne odgovara brižnom postupanju gospodarskog subjekta koji posluje u tržišnom gospodarskom okruženju.


title: Predmet T-507/13: Tužba podnesena 23. rujna 2013. — Solar World i dr. protiv Komisije

text:
               9.11.2013

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 325/48

         Tužba podnesena 23. rujna 2013. — Solar World i dr. protiv Komisije
   (Predmet T-507/13)
   2013/C 325/80
   Jezik postupka: engleski

      Stranke

      Tužitelji: Solar World AG (Bonn, Njemačka); Brandoni solare SpA (Castelfidardo, Italija); Global Sun Ltd (Sliema, Malta); Silicio Solar, SAU (Puertollano, Španjolska); i Solaria Energía y Medio Ambiente, SA (Madrid, Španjolska) (zastupnici: L. Ruessmann, odvjetnik i J. Beck, Solicitor)

      Tuženik: Europska komisija

      Tužbeni zahtjevi

   Tužitelji od Općeg suda zahtijevaju da:

               —

               proglasi tužbu dopuštenom i osnovanom;

               —

               poništi Odluku Komisije br. 2013/423/EU od 2. kolovoza 2013. o prihvaćanju ponude za preuzimanje obveze u vezi s antidampinškim postupkom u pogledu uvoza fotonaponskih modula od kristalnog silicija i njihovih ključnih sastavnih dijelova (tj. ćelija i poluvodičkih pločica — wafera) podrijetlom ili poslanih iz Narodne Republike Kine; i

               —

               naloži Komisiji snošenje troškova postupka.

      Tužbeni razlozi i glavni argumenti

   U prilog osnovanosti tužbe tužitelji ističu tri tužbena razloga.

               1.

               U okviru prvog tužbenog razloga navodi se da je pobijanom odlukom povrijeđeno pravo tužitelja na pravičan postupak i načelo dobre uprave, prava obrane tužitelja te članak 8. stavak 4. i članak 19. stavak 2. Osnovne antidampinške uredbe (1), jer je Komisija:

                           —

                           postigla sporazum s kineskom vladom i Kineskom gospodarskom komorom za strojeve i opremu, u ime velike skupine kineskih izvoznih proizvođača, bez pravilnog i prikladnog objavljivanja ključnih uvjeta preuzimanja obveze o kojemu je riječ;

                           —

                           propustila zainteresiranim stranama omogućiti podnošenje pravovremenih i učinkovitih primjedbi na dogovor o preuzimanju obveze prihvaćen pobijanom odlukom.

               2.

               U okviru drugog tužbenog razloga navodi se očita pogreška u ocjeni i povreda članaka 6. stavka 1. i članka 8. stavka 1. Osnovne antidampinške uredbe, u mjeri u kojoj se pobijanom odlukom samovoljno odstupa od rezultata Komisijine istrage te se minimalne uvozne cijene utvrđuju na razinama koje su očito neprikladne za uklanjanje povreda prema EU proizvođačima.

               3.

               U okviru trećeg tužbenog razloga navodi se povreda članka 101. stavka 1. UFEU-a, utoliko što se pobijanom odlukom prihvaća i učvršćuje horizontalno utvrđivanje cijena te je stoga protivna zahtjevu iz UFEU-a o nenarušavanju tržišnog natjecanja na unutarnjem tržištu.

      (1)  Uredba Vijeća (EZ) br. 1225/2009 od 30. studenoga 2009. o zaštiti od dampinškog uvoza iz zemalja koje nisu članice Europske zajednice (SL 2009 L 343, str. 51.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 11., svezak 30., str. 202.)


title: Predmet T-383/14: Tužba podnesena 30. svibnja 2014. – Europower protiv Komisije

text:
               21.7.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 235/31

         Tužba podnesena 30. svibnja 2014. – Europower protiv Komisije
   (Predmet T-383/14)
   2014/C 235/42
   Jezik postupka: talijanski

      Stranke

      Tužitelj: Europower (Milano, Italija) (zastupnici: G. Cocco i L. Salomoni, odvjetnici)

      Tuženik: Europska komisija

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

               —

               poništi odluku o odbijanju ponude Europower S.p.A. na javnom nadmetanju za izradu trigeneracijskog postrojenja s plinskom turbinom i njegovog održavanja u korist drugog ponuditelja;

               —

               poništi odluku o značajkama i prednostima odabrane ponude;

               —

               poništi odluku o odbijanju dostave preslike dokumentacije koju je tužitelj zahtijevao 7. travnja 2014. i nakon toga odredi dostavu te dokumentacije tužitelju;

               —

               poništi kasnije rješenje o uskraćivanju uvida koje je izdano nakon ponovnog zahtjeva;

               —

               poništi svaki naknadni, pripremni, povezani pa čak i nepoznati akt, osobito zapisnike o nadmetanju, ugovor eventualno sklopljen s uspješnim ponuditeljem, provjere o tome zadovoljava li uspješni ponuditelj objavljene uvjete, što su sve nepoznati akti, uz pridržaj iznošenja novih razloga sukladno članku 48. stavku 2. Poslovnika Općeg suda.

         Alternativno:

               —

               djelomično poništi poziv za podnošenje ponuda;

               —

               djelomično poništi administrativni prilog pozivu za podnošenje ponuda.

               —

               konačno, naloži Komisiji naknadu štete u visini koja će se odrediti tijekom postupka.

      Tužbeni razlozi i glavni argumenti

   Ova tužba podnosi se protiv odluke kojom je odbijena tužiteljeva ponuda u postupku javnog nadmetanja koje je također predmet postupka T-355/14 STC SpA/Komisija.
   U prilog osnovanosti tužbe tužitelj ističe pet tužbenih razloga.

               Prvi tužbeni razlog koji se temelji na povredi bitnih postupovnih odredbi, povredi načela jednakog postupanja iz članka 148. Uredbe br. 1268/2012 (1), povredi članka 113. Uredbe br. 966/2012, povredi pravila koja uređuju javno nadmetanje kao i na postojanju zloporabe ovlasti u predmetnom slučaju.

                           —

                           U odnosu na to ističe se da je za sudjelovanje u postupku javnog nadmetanja bilo potrebno ispuniti uvjete tehničkih kapaciteta iz točke II.2.3. koji su pod sankcijom isključenja od ponuditelja izravno zahtijevali izgradnju barem dva kogeneracijska postrojenja čija je električna snaga najmanje 8 MW. Uspješni ponuditelj trebao je biti isključen jer nije zadovoljavao minimalne uvjete iz pravila koja uređuju javno nadmetanje.

               Drugi tužbeni razlog koji se temelji na povredi članka 149. Uredbe br. 1268/2012, povredi članka 113. Uredbe br. 966/2012 (2), povredi Direktive 2004/18/EZ (3) (uvodne izjave 39) kao i na postojanju zloporabe ovlasti u predmetnom slučaju.

                           —

                           U odnosu na to ističe se da su ocjena i dodjela ugovora nezakonite u mjeri u kojoj uspješni ponuditelj nije imao pravo na dodijeljene mu bodove, s obzirom da se, na temelju mjerila koje je utvrdila Komisija, ocjena tehničke ponude treba nužno temeljiti na djelotvornom učinku postrojenja, a ne na jednostranoj izjavi ponuditelja. Posljedično, došlo je do povrede transparentnosti i načela jednakog postupanja u postupku javnog nadmetanja.

               Treći tužbeni razlog koji se temelji na povredi članka 112. Uredbe br. 966/2012, povredi načela povjerljivosti ponuda iz članka 111. Uredbe br. 966/2012, povredi članaka 157. i 159. Uredbe br. 1268/2012 kao i na postojanju zloporabe ovlasti u predmetnom slučaju.

                           —

                           U odnosu na to ističe se da su radnje u postupku javnog nadmetanja za dodjelu ugovora provedene na samo jednom sastanku, uz istodobno ispitivanje administrativne dokumentacije radi odlučivanja o pristupu javnom nadmetanju, tehničke i gospodarske ponude. Takav način postupanja protivan je načelu povjerljivosti i načelu odvojenosti ponuda.

               Četvrti tužbeni razlog koji se temelji na povredi načela jednakog postupanja i transparentnosti, povredi članaka 15. i 29. Ugovora, povredi članka 102. Uredbe br. 966/2012, povredi članka 6. Direktive 2004/18/EZ kao i na postojanju zloporabe ovlasti u predmetnom slučaju.

                           —

                           U odnosu na to ističe se da je nakon odbijanja podnesene ponude, Komisija jedino priopćila bodovnu tablicu te je nakon toga nezakonito uskratila uvid u zatraženu dokumentaciju čak i nakon što je tužitelj podnio ponovni zahtjev na temelju članka 7. i pratećih članaka Uredbe br. 1049/2001 (4).

               Peti tužbeni razlog koji se temelji na povredi načela jednakog postupanja i transparentnosti, povredi članaka 157. i 158. Uredbe br. 1268/2012 kao i na postojanju zloporabe ovlasti u predmetnom slučaju.

                           —

                           U odnosu na to ističe se da nedostavljanje preslika zapisnika o nadmetanju i odluka o konačnoj dodjeli predstavlja povredu članka 157. Uredbe br. 1268/2012 kojom je tužitelju uskraćeno saznanje o pretpostavkama koje su određene u predmetnim pravilima.

      (1)  Delegirana Uredba Komisije (EU) br. 1268/2012 od 29. listopada 2012. o pravilima za primjenu Uredbe (EU, Euratom) br. 966/2012 Europskog parlamenta i Vijeća o financijskim pravilima koja se primjenjuju na opći proračun Unije (SL L 362, str. 1.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 1., svezak 9., str. 183.).

      (2)  Uredba (UE, Euratom) br. 966/2012 Europskog parlamenta i Vijeća od 25. listopada 2012. o financijskim pravilima koja se primjenjuju na opći proračun Unije i o stavljanju izvan snage Uredbe Vijeća (EZ, Euratom) br. 1605/2002 (SL L 298., str. 1.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 1., svezak 7., str. 248.).

      (3)  Direktiva 2004/18/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 31. ožujka 2014. o koordinaciji postupaka za dodjelu ugovora o javnim radovima, ugovora o javnoj nabavi te ugovora o javnim uslugama (SL L 134, str. 114.).

      (4)  Uredba (EZ) br. 1049/2001 Europskog parlamenta i Vijeća od 30. svibnja 2001. o javnom pristupu dokumentima Europskog parlamenta, Vijeća i Komisije (SL L 145, str. 43.).


title: Predmet T-375/10: Presuda Općeg suda od 16. rujna 2013. — Hansa Metallwerke i drugi protiv Komisije ( „Tržišno natjecanje — Zabranjeni sporazumi — Belgijsko, njemačko, francusko, talijansko, nizozemsko i austrijsko tržište kupaonske opreme — Odluka kojom se utvrđuje povreda članka 101. UFEU i članka 53. Sporazuma o EGP-u — Usklađivanje povećanja cijena i razmjena osjetljivih poslovnih informacija — Suradnja tijekom upravnog postupka — Priopćenje o suradnji iz 2002. — Sniženje iznosa novčane kazne — Smjernice o načinu utvrđivanja novčanih kazni iz 2006. — Ne-retroaktivnost” )

text:
               9.11.2013

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 325/23

         Presuda Općeg suda od 16. rujna 2013. — Hansa Metallwerke i drugi protiv Komisije
   (Predmet T-375/10) (1)

   (Tržišno natjecanje - Zabranjeni sporazumi - Belgijsko, njemačko, francusko, talijansko, nizozemsko i austrijsko tržište kupaonske opreme - Odluka kojom se utvrđuje povreda članka 101. UFEU i članka 53. Sporazuma o EGP-u - Usklađivanje povećanja cijena i razmjena osjetljivih poslovnih informacija - Suradnja tijekom upravnog postupka - Priopćenje o suradnji iz 2002. - Sniženje iznosa novčane kazne - Smjernice o načinu utvrđivanja novčanih kazni iz 2006. - Ne-retroaktivnost)
   2013/C 325/41
   Jezik postupka: njemački

      Stranke

      Tužitelji: Hansa Metallwerke AG (Stuttgart, Njemačka); Hansa Nederland BV (Nijkerk, Nizozemska); Hansa Italiana Srl (Castelnuovo del Garda, Italija); Hansa Belgium (Asse, Belgija); i Hansa Austria GmbH (Salzburg, Austrija) (zastupnici: H.-J. Hellmann i C. Malz, odvjetnici)

      Tuženik: Europska komisija (zastupnici: A. Antoniadis i R. Sauer, agenti)

      Intervenijent koji podupire tuženika: Vijeće Europske unije (zastupnici: M. Simm i F. Florindo Gijón, agenti)

      Predmet

   Zahtjev za djelomično poništenje Odluke Komisije C(2010) 4185 final od 23. lipnja 2010., koja se odnosi na postupak primjene članka 101. UFEU-a i članka 53. Sporazuma o EGP-u (predmet COMP/39092 — kupaonska oprema), a podredno, zahtjev za sniženjem iznosa novčane kazne izrečene tužiteljima tom odlukom.

      Izreka

               1.

               Tužba se odbija.

               2.

               Hansa Metallwerke AG, Hansa Nederland BV, Hansa Italiana Srl, Hansa Belgium i Hansa Austria GmbH snosit će vlastite troškove kao i troškove Europske komisije.

               3.

               Vijeće Europske unije snosit će vlastite troškove.

      (1)  SL C 301, 6.11.2010.


title: Predmet C-643/15: Tužba podnesena 2. prosinca 2015. – Slovačka Republika protiv Vijeća Europske unije

text:
               1.2.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 38/41

         Tužba podnesena 2. prosinca 2015. – Slovačka Republika protiv Vijeća Europske unije
   (Predmet C-643/15)
   (2016/C 038/55)
   Jezik postupka: slovački

      Stranke

      Tužitelj: Slovačka Republika (zastupnik: Ministarstvo pravosuđa Slovačke Republike)

      Tuženik: Vijeće Europske unije

      Tužbeni zahtjev

   Slovačka Republika od Suda zahtijeva da:

               —

               poništi odluku Vijeća (EU) 2015/1601 od 22. rujna 2015. o uvođenju privremenih mjera u području međunarodne zaštite u korist Italije i Grčke (1) i

               —

               naloži Vijeću Europske unije snošenje troškova.

      Tužbeni razlozi i glavni argumenti

   U potporu svojoj tužbi Slovačka Republika iznosi šest tužbenih razloga:

               1.

               Prvi tužbeni razlog temelji se na povredi članka 68. UFEU-a te članka 13. stavka 2. UEU-a i načela institucionalne ravnoteže.
               Donošenjem pobijane odluke izvan okvira prethodnih smjernica Europskog vijeća, Vijeće je postupilo suprotno svojemu mandatu te je povrijedilo članak 68. UFEU-a, članak 13. stavak 2. UEU-a kao i načelo institucionalne ravnoteže.

               2.

               Drugi tužbeni razlog temelji se na povredi članka 10. stavaka 1. i 2. UEU-a, članka 13. stavka 2. UEU-a, članka 78. stavka 3. UFEU-a, članaka 3. i 4. Protokola br. 1. te članaka 6. i 7. Protokola br. 2. kao i načela pravne sigurnosti, predstavničke demokracije i institucionalne ravnoteže.
               Takva vrsta akta kao što je pobijana odluka ne može se donijeti na temelju članka 78. stavka 3. UFEU-a. S obzirom na njezin sadržaj, pobijana je odluka zakonodavni akt te ju je stoga trebalo donijeti u zakonodavnom postupku, koji, međutim, nije predviđen u članku 78. stavku 3. UFEU-a. Donošenjem pobijane odluke na temelju članka 78. stavka 3. UFEU-a, Vijeće nije samo povrijedio tu odredbu, već se umješalo u prava nacionalnih parlamenata i Europskog parlamenta.

               3.

               Treći tužbeni razlog temelji se na bitnoj povredi postupka te članka 10. stavaka 1. i 2. UEU-a, članka 13. stavka 2. UEU-a te načela predstavničke demokracije, institucionalne ravnoteže i dobrog upravljanja.
               U slučaju da Sud, suprotno onome što je navela Slovačka Republika u okviru drugog tužbenog razloga, zaključi da je pobijana odluka donesena u zakonodavnom postupku (quod non), Slovačka Republika ističe, kao podredno, bitnu povreda postupka iz članka 16. stavka 8. UEU-a, članka 15. stavka 2. UFEU-a, članka 78. stavka 3. UFEU-a, članka 3. i 4. Protokola br. 1., članka 6. i članka 7. stavaka 1. i 2. Protokola br. 2., kao i povredu članka 10. stavaka 1. i 2. UEU-a, članka 13. stavaka 2. UEU-a i načela predstavničke demokracije, institucionalne ravnoteže i dobrog upravljanja. Konkretno, nije bio ispunjen zahtjev javnog raspravljanja i glasovanja u okviru Vijeća, bilo je ograničeno sudjelovanje nacionalnih parlamenata u postupku donošenja pobijane odluke nije bio ispunjen uvjet savjetovanja s Europskim parlamentom.

               4.

               Četvrti tužbeni razlog temelji se na bitnoj povredi postupka iz članka 78. stavka 3. UFEU-a i članka 293. UFEU-a, kao i povredi članka 10. stavaka 1. i 2. UEU-a, članka 13. stavka 2. UEU-a i načela predstavničke demokracije, institucionalne ravnoteže i dobrog upravljanja.
               Prije prihvaćanja pobijane odluke Vijeće je na Komisijin prijedlogprihvatilo brojne izmjene i dopune. Time je počinilo bitnu povredu postupka iz članka 78. stavka 3. UFEU-a i članka 293. UFEU-a, te povrijedilo članak 10. stavke 1. i 2. UEU-a, članak 13. stavak 2. UEU-a te načela predstavničke demokracije, institucionalne ravnoteže i dobrog upravljanja. Naime, nije provedeno pravilno savjetovanje s Europskim parlamentom, a Vijeće nije jednoglasno odlučilo o izmjenama i dopunama Komisijina prijedloga.

               5.

               Peti tužbeni razlog temelji se na povredi članka 78. stavka 3. UFEU-a jernisu ispunjeni uvjeti za njegovu primjenu.
               Podredno drugom tužbenom razlogu Slovačka Republika ističe povredu članka 78. stavka 3. UFEU-a, zbog neispunjenja pretpostavki za njegovu primjenu, koje se odnose na na privremenost mjera i postojanje hitne situacije zbog iznenadnog priljeva državljana trećih zemalja.

               6.

               Šesti tužbeni razlog temelji se na povredi načela proporcionalnosti
               Pobijana odluka je očito suprotna načelu proporcionalnosti, s obzirom na to da očito nije prikladna ni potrebna za ostvarivanje postavljenog cilja.

      (1)  SL L 239, str. 146.


title: Predmet F-59/14: Presuda Službeničkog suda (prvo vijeće) od 19. svibnja 2015. – Brune protiv Komisije (Javna služba — Javni natječaj EPSO/AD/26/05 — Neuvrštavanje na rezervni popis — Poništenje od strane Općeg suda — Članak 266. UFEU-a — Organizacija novog usmenog ispita — Odbijanje kandidata da na njemu sudjeluje — Nova odluka o tome da se kandidata ne uvrsti na rezervni popis — Tužba za poništenje — Odbijanje — Presuda Općeg suda potvrđena povodom žalbe — Naknadni zahtjev za naknadu štete — Poštovanje razumnog roka)

text:
               29.6.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 213/44

         Presuda Službeničkog suda (prvo vijeće) od 19. svibnja 2015. – Brune protiv Komisije
   (Predmet F-59/14) (1)

   ((Javna služba - Javni natječaj EPSO/AD/26/05 - Neuvrštavanje na rezervni popis - Poništenje od strane Općeg suda - Članak 266. UFEU-a - Organizacija novog usmenog ispita - Odbijanje kandidata da na njemu sudjeluje - Nova odluka o tome da se kandidata ne uvrsti na rezervni popis - Tužba za poništenje - Odbijanje - Presuda Općeg suda potvrđena povodom žalbe - Naknadni zahtjev za naknadu štete - Poštovanje razumnog roka))
   (2015/C 213/72)
   Jezik postupka: njemački

      Stranke

      Tužitelj: Markus Brune (Bonn, Njemačka) (zastupnik: H. Mannes, odvjetnik)

      Tuženik: Europska komisija (zastupnici: J. Currall i G. Gattinara, agenti, B. Wägenbaur, odvjetnik)

      Predmet

   Zahtjev za naknadu navodno pretrpljene štete i kamata zbog gubitka prilike za zaposlenje na radno mjesto u EU, utemeljen na presudi u predmetu F-5/08.

      Izreka presude

               1.

               Nalaže se Europskoj komisiji isplata M. Bruneu, na ime neimovinske štete pretrpljene od 6. ožujka 2007. do 4. veljače 2011., iznosa od 4  000 eura, uvećano za zatezne kamate računajući od 17. travnja 2013. po stopi koju je utvrdila Europska središnja banka za glavne operacije refinanciranja za razdoblje o kojem je riječ i uvećano za dva postotna boda.

               2.

               U preostalom dijelu tužba se odbija.

               3.

               Nalaže se Europskoj komisiji snošenje vlastitih troškova i polovine troškova M. Brunea.

               4.

               Nalaže se M. Bruneu snošenje polovine vlastitih troškova.

      (1)  SL C 431, 1. 12. 2014., str. 48.


title: Predmet T-726/15: Presuda Općeg suda od 7. lipnja 2017. – Blaž Jamnik i Blaž protiv Parlamenta („Javna nabava usluga — Ugovor u vezi s nekretninama — Postupak javne nabave — Pregovarački postupak bez objave poziva na nadmetanje — Prostor za kuću Europske unije u Ljubljani — Odbijanje prijedloga nakon ispitivanja lokalnog tržišta — Dodjela ugovora drugom ponuditelju — Neispitivanje dokumenata priloženih prijedlogu — Pogreška koja se tiče prava — Očita pogreška u ocjeni”)

text:
               24.7.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 239/45

         Presuda Općeg suda od 7. lipnja 2017. – Blaž Jamnik i Blaž protiv Parlamenta
   (Predmet T-726/15) (1)

   ((„Javna nabava usluga - Ugovor u vezi s nekretninama - Postupak javne nabave - Pregovarački postupak bez objave poziva na nadmetanje - Prostor za kuću Europske unije u Ljubljani - Odbijanje prijedloga nakon ispitivanja lokalnog tržišta - Dodjela ugovora drugom ponuditelju - Neispitivanje dokumenata priloženih prijedlogu - Pogreška koja se tiče prava - Očita pogreška u ocjeni”))
   (2017/C 239/56)
   Jezik postupka: slovenski

      Stranke

      Tužitelj: Jožica Blaž Jamnik i Brina Blaž (Ljubljana, Slovenija) (zastupnik: D. Mihevc, odvjetnik)

      Tuženik: Europski parlament (zastupnici: V. Naglič, P. López-Carceller i B. Simon, agenti)

      Predmet

   Zahtjev, na temelju članka 263. UFEU-a, za poništenje odluke Parlamenta od 12. listopada 2015. kojom se, nakon ispitivanja lokalnog tržišta, odbio prijedlog koji su podnijele tužiteljice u okviru ugovora u vezi s nekretninama INLO.AO-2013-051-LUX-UGIMBI-06 u pogledu buduće kuće Europske unije, i odluke da se ugovor dodijeli drugom ponuditelju, i podredno, zahtjev na temelju članka 268. UFEU-a kojim se želi ostvariti naknada štete koju su tužiteljice navodno pretrpjele.

      Izreka

               1.

               Tužba se odbija.

               2.

               Jožici Blaž Jamnik i Brini Blaž nalaže se snošenje troškova.

      (1)  SL C 98, 14. 3. 2016.


title: Predmet T-48/17 R: Rješenje predsjednika Općeg suda od 14. ožujka 2017. – ADDE protiv Parlamenta („Privremena pravna zaštita — Financiranje političke stranke — Institucionalno pravo — Bankarska garancija — Nepostojanje hitnosti”)

text:
               8.5.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 144/47

         Rješenje predsjednika Općeg suda od 14. ožujka 2017. – ADDE protiv Parlamenta
   (Predmet T-48/17 R)
   ((„Privremena pravna zaštita - Financiranje političke stranke - Institucionalno pravo - Bankarska garancija - Nepostojanje hitnosti”))
   (2017/C 144/66)
   Jezik postupka: engleski

      Stranke

      Tužitelj: Alliance for Direct Democracy in Europe ASBL (ADDE) (Bruxelles, Belgija) (zastupnik: L. Defalque, odvjetnik)

      Tuženik: Europski parlament (zastupnici: C. Burgos i S. Alves, agenti)

      Predmet

   Zahtjev na temelju članka 278. i 279. UFEU-a radi određivanja privremenih mjera s ciljem postizanja oslobađanja od obveze predaje bankarske garancije kao uvjeta predfinanciranja subvencija koje proizlaze iz odluke Parlamenta FINS-2017-13 od 15. prosinca 2016., koja se odnosi na financiranje dodijeljeno tužitelju.

      Izreka

               1.

               Zahtjev za privremenu pravnu zaštitu se odbija.

               2.

               O troškovima će se odlučiti naknadno.


title: Predmet F-69/11: Presuda Službeničkog suda (prvo vijeće) od 17. listopada 2013. BF protiv Revizorskog suda (Javna služba — Postupak za popunjavanje radnog mjesta ravnatelja — Izvještaj odbora za predselekciju — Obrazloženje — Izostanak — Nezakonitost odluke o imenovanju — Uvjeti)

text:
               30.11.2013

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 352/23

         Presuda Službeničkog suda (prvo vijeće) od 17. listopada 2013. BF protiv Revizorskog suda
   (Predmet F-69/11) (1)

   (Javna služba - Postupak za popunjavanje radnog mjesta ravnatelja - Izvještaj odbora za predselekciju - Obrazloženje - Izostanak - Nezakonitost odluke o imenovanju - Uvjeti)
   2013/C 352/42
   Jezik postupka: francuski

      Stranke

      Tužitelj: BF (Luxembourg, Luksemburg) (zastupnik: L. Levi, odvjetnik)

      Tuženik: Revizorski sud Europske unije (zastupnici: T. Kennedy i J. Vermer, agenti, uz asistenciju D. Waelbroecka)

      Predmet

   Zahtjev za poništenje odluke Revizorskog suda o neimenovanju tužitelja na radno mjesto ravnatelja uprave za ljudske resurse i o imenovanju drugog kandidata na spomenuto radno mjesto.

      Izreka presude

               1.

               Poništavaju se odluke od 18. studenog 2010. kojima je Revizorski sud Europske unije imenovao gđu. Z na radno mjesto ravnatelja ljudskih resursa i odbio kandidaturu BF-a za to radno mjesto.

               2.

               Nema mjesta odlučivanju o zahtjevu Revizorskog suda Europske unije za izuzimanje iz spisa priloga A 7 i A 11 tužbe.

               3.

               U preostalom dijelu tužba se odbija.

               4.

               Revizorski sud Europske unije snosi vlastite troškove, te mu se nalaže snošenje troškova BF-a.

      (1)  SL C 282, 24.9.2011., str. 52.


title: Predmet C-439/16: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 5. kolovoza 2016. uputio Specializiran nakazatelen sad (Bugarska) – kazneni postupak protiv Emila Mileva

text:
               3.10.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 364/12

      Zahtjev za prethodnu odluku koji je 5. kolovoza 2016. uputio Specializiran nakazatelen sad (Bugarska) – kazneni postupak protiv Emila Mileva
      (Predmet C-439/16)
      (2016/C 364/07)
      Jezik postupka: bugarski

         Sud koji je uputio zahtjev

      Specializiran nakazatelen sad

         Stranke glavnog postupka

      Emil Milev

         Prethodno pitanje

      Je li nacionalna sudska praksa, konkretno obvezujuće mišljenje koje je donio Varhoven sad (nakon donošenja direktive, ali prije isteka roka za njezino prenošenje), u skladu s kojim je on, nakon što je utvrdio da postoji proturječje između članka 5. stavka 4. u vezi sa stavkom 1. točkom (c) EKLJP-a i nacionalnog zakona (članak 270. stavak 2. NPK [Nakazatelno procesualen kodeks, Zakon o kaznenom postupku) u vezi s time treba li uzeti u razmatranje osnovanu sumnju kao pretpostavku da je kazneno djelo počinjeno (u okviru sudskog postupka nadzora glede produljenja trajanja prisilne mjere „istražnog zatvora” tijekom raspravne faze kaznenog postupka), sudovima prepustio da odluče hoće li poštovati EKLJP, usklađena s člancima 3. i 6. Direktive 2016/343 od 9. ožujka 2016. (1) (koji se odnose na pretpostavku nedužnosti i teret dokazivanja u kaznenom postupku)?

         (1)  Direktiva (EU) 2016/343 Europskog parlamenta i Vijeća od 9. ožujka 2016. o jačanju određenih vidova pretpostavke nedužnosti i prava sudjelovati na raspravi u kaznenom postupku (SL. 2016, L 65, str. 1.).


title: Predmet C-552/15: Tužba podnesena 23. listopada 2015. – Europska komisija protiv Irske

text:
               14.12.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 414/23

         Tužba podnesena 23. listopada 2015. – Europska komisija protiv Irske
   (Predmet C-552/15)
   (2015/C 414/30)
   Jezik postupka: engleski

      Stranke

      Tužitelj: Europska komisija (zastupnici: M. Wasmeier, J. Tomkin, agenti)

      Tuženik: Irska

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelj od Suda zahtijeva da:

               —

               utvrdi da je Irska povrijedila svoje obveze prema članku 56. Ugovora o funkcioniranju Europske unije tako što je, kao prvo, u situaciji u kojoj je irski rezident registrirao vozilo koje je uzeo u leasing ili u najam u drugoj državi članici naplaćivala puni iznos poreza za registraciju a da nije uzimala u obzir trajanje uporabe, iako vozilo nije bilo namijenjeno trajnoj uporabi u Irskoj i ono se doista nije tako upotrebljavalo, i, kao drugo, jer je propisala pretpostavke za povrat tog poreza koje prelaze ono što je krajnje nužno i proporcionalno;

               —

               naloži Irskoj snošenje troškova.

      Tužbeni razlozi i glavni argumenti

         Predmetno nacionalno zakonodavstvo

   Irski Finance Act, 1992 (Zakon o proračunu iz 1992.), kako je izmijenjen, propisuje naplatu poreza na registraciju vozila koja se uvoze u državu. Prema tom zakonu, uvoznici vozila prilikom registracije moraju u cijelosti platiti porez na trajnu registraciju. Taj se zahtjev primjenjuje na sve uvezene automobile neovisno o planiranom ili stvarnom trajanju uporabe u državi, uključujući sve automobile koji su uzeti u najam ili leasing u inozemstvu za unaprijed utvrđena ograničena razdoblja. Iako su irske vlasti propisale mogućnost da se naknadno traži povrat preplaćenog poreza, takav povrat može se odobriti tek nakon pregleda i izvoza predmetnog vozila. Nema odredbe prema kojoj na iznos preplaćenog poreza teku kamate, a za provođenje postupka povrata treba platiti pristojbu od 500 eura.

         Glavni argumenti

   Komisija smatra da irski sustav oporezivanja registracije motornih vozila stavlja neproporcionalan likvidnosni i financijski teret na irske rezidente koji žele uvesti automobil koji su unajmili ili uzeli u leasing za unaprijed utvrđena ograničena razdoblja. Prema Komisijinom mišljenju, predmetna nacionalna pravila znatno više otežavaju i poskupljuju unajmljivanje i leasing automobila iz drugih država članica u usporedbi s unajmljivanjem ili leasingom automobila od poduzetnika sa sjedištem u Irskoj. Komisija smatra da irski porez na registraciju vozila može spriječiti pružanje i primanje usluga iznajmljivanja i leasinga i da je neproporcionalan, a time i protivan članku 56. UFEU-a.


title: Predmet C-87/13: Presuda Suda (drugo vijeće) od 18. prosinca 2014. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Hoge Raad der Nederlanden – Nizozemska) – Staatssecretaris van Financiën protiv X (Zahtjev za prethodnu odluku — Sloboda poslovnog nastana — Porezno zakonodavstvo — Porez na dohodak — Porezni obveznik nerezident — Odbitak troškova za nekretninu koja se smatra povijesnim spomenikom, a u kojoj stanuje njezin vlasnik — Nepostojanje prava na odbitak samo zato što spomenik nije klasificiran kao povijesni u državi oporezivanja, ali jest u državi boravišta)

text:
               23.2.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 65/3

         Presuda Suda (drugo vijeće) od 18. prosinca 2014. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Hoge Raad der Nederlanden – Nizozemska) – Staatssecretaris van Financiën protiv X
   (Predmet C-87/13) (1)

   ((Zahtjev za prethodnu odluku - Sloboda poslovnog nastana - Porezno zakonodavstvo - Porez na dohodak - Porezni obveznik nerezident - Odbitak troškova za nekretninu koja se smatra povijesnim spomenikom, a u kojoj stanuje njezin vlasnik - Nepostojanje prava na odbitak samo zato što spomenik nije klasificiran kao povijesni u državi oporezivanja, ali jest u državi boravišta))
   (2015/C 065/04)
   Jezik postupka: nizozemski

      Sud koji je uputio zahtjev

   Hoge Raad der Nederlanden

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelj: Staatssecretaris van Financiën

      Tuženik: X

      Izreka

   Članak 49. UFEU-a valja tumačiti na način da mu nije protivno zakonodavstvo države članice sukladno kojem, u okviru zaštite državne kulturne baštine, pravo na odbitak troškova učinjenih za spomenike klasificirane kao povijesne imaju samo vlasnici spomenika koji se nalaze na njezinu državnom području, pod uvjetom da tu mogućnost imaju vlasnici spomenika koji se mogu povezati s kulturnom i povijesnom baštinom te države unatoč tome što su smješteni na državnom području druge države članice.

      (1)  SL C 141, 18.5.2013.


title: Predmet T-105/14: Tužba podnesena 12. veljače 2014. – TrekStor protiv OHIM-a – Scanlab (iDrive)

text:
               14.4.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 112/54

         Tužba podnesena 12. veljače 2014. – TrekStor protiv OHIM-a – Scanlab (iDrive)
   (Predmet T-105/14)
   2014/C 112/70
   Jezik na kojem je tužba podnesena: njemački

      Stranke

      Tužitelj: TrekStor Ltd (Hong-Kong, Hong-Kong) (zastupnik: M. Alber, Rechtsanwalt)

      Tuženik: Ured za usklađivanje na unutarnjem tržištu (žigovi i dizajni)

      Druga stranka pred žalbenim vijećem: Scanlab AG (Puchheim, Njemačka)

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

               —

               izmijeni odluku prvog žalbenog vijeća Ureda za usklađivanje na unutarnjem tržištu (žigovi i dizajni) od 2. prosinca 2013. u predmetu R 2330/2012-1 na način da u cijelosti dopusti registraciju žiga iDrive, te odbaci podneseni prigovor ;

               —

               naloži tuženiku snošenje troškova postupka.

      Tužbeni razlozi i glavni argumenti

      Podnositelj prijave žiga Zajednice: Tužitelj

      Predmetni žig Zajednice: Verbalni žig iDrive za proizvode iz razreda 9 (prijava žiga Zajednice br. 10 267 573)

      Nositelj žiga ili znaka navedenog u postupku povodom prigovora: Scanlab AG

      Navedeni žig ili znak: Nacionalni verbalni žig IDRIVE za proizvode i usluge iz razreda 9 i 42

      Odluka Odjela za prigovore: Prigovor je usvojen

      Odluka žalbenog vijeća: Odbijanje žalbe

      Tužbeni razlozi: Povreda članka 8. stavka 1. točke (b) u vezi s člankom 43. stavkom 5. Uredbe br. 207/2009


title: Predmet C-380/14: Rješenje predsjednika Suda od 9. rujna 2014. (zahtjev za prethodnu odluku Amtsgericht Rüsselsheim – Njemačka) – Dorothea Eckert, Karl-Heinz Dallner protiv Condor Flugdienst GmbH

text:
               19.1.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 16/24

      Rješenje predsjednika Suda od 9. rujna 2014. (zahtjev za prethodnu odluku Amtsgericht Rüsselsheim – Njemačka) – Dorothea Eckert, Karl-Heinz Dallner protiv Condor Flugdienst GmbH
      (Predmet C-380/14) (1)

      (2015/C 016/39)
      Jezik postupka: njemački
      Predsjednik Suda odredio je brisanje predmeta.

         (1)  SL C 421, 24.11.2014.


title: Predmet T-423/15: Tužba podnesena 28. srpnja 2015. – U-R LAB protiv OHIM-a (THE DINING EXPERIENCE)

text:
               5.10.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 328/16

         Tužba podnesena 28. srpnja 2015. – U-R LAB protiv OHIM-a (THE DINING EXPERIENCE)
   (Predmet T-423/15)
   (2015/C 328/15)
   Jezik postupka: francuski

      Stranke

      Tužitelj: U-R LAB (Pariz, Francuska) (zastupnik: G. Barbaut, odvjetnik)

      Tuženik: Ured za usklađivanje na unutarnjem tržištu (žigovi i dizajni) (OHIM)

      Podaci o postupku pred OHIM-om

      Sporni žig u pitanju: verbalni žig Zajednice „THE DINING EXPERIENCE” – prijava za registraciju br. 12 553 442

      Pobijana odluka: odluka četvrtog žalbenog vijeća OHIM-a od 20. svibnja 2015. u predmetu R 2542/2014-4

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

               —

               poništi i izmijeni pobijanu odluku;

               —

               naloži OHIM-u snošenje troškova.

      Tužbeni razlog

               —

               povreda članka 7. stavka 1. točke (b) Uredbe br. 207/2009.


title: Predmet F-77/15: Presuda Službeničkog suda (drugo vijeće) od 11. travnja 2016. – Zink protiv Komisije (Javna služba — Dužnosnici — Naknada za život u inozemstvu — Administrativna greška koja je dovela do neisplate naknade za život u inozemstvu tijekom više godina — Akt kojim se nanosi šteta — Platne liste koje nisu sastavljene u skladu s odlukom — Članak 82. Poslovnika — Apsolutna zapreka vođenju postupka — Nepravilnosti u vezi s predsudskim postupkom — Zahtjev u smislu članka 90. stavka 1. Pravilnika — Razuman rok)

text:
               30.5.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 191/49

         Presuda Službeničkog suda (drugo vijeće) od 11. travnja 2016. – Zink protiv Komisije
   (Predmet F-77/15) (1)

   ((Javna služba - Dužnosnici - Naknada za život u inozemstvu - Administrativna greška koja je dovela do neisplate naknade za život u inozemstvu tijekom više godina - Akt kojim se nanosi šteta - Platne liste koje nisu sastavljene u skladu s odlukom - Članak 82. Poslovnika - Apsolutna zapreka vođenju postupka - Nepravilnosti u vezi s predsudskim postupkom - Zahtjev u smislu članka 90. stavka 1. Pravilnika - Razuman rok))
   (2016/C 191/70)
   Jezik postupka: francuski

      Stranke

      Tužitelj: Richard Zink (Bamako, Mali) (zastupnici: J.-N. Louis i N. de Montigny, odvjetnici)

      Tuženik: Europska komisija (zastupnici: T. S. Bohr i F. Simonetti, agenti)

      Predmet

   Poništenje odluke o ograničavanju retroaktivnog plaćanja naknade za život u inozemstvu na razdoblje od pet godina, počevši od dana kada je utvrđeno neplaćanje te naknade i nalaganje tužitelju plaćanja zateznih kamata.

      Izreka presude

               1.

               Tužba se odbija.

               2.

               Richard Zink snosit će vlastite troškove i nalaže mu se snošenje troškova Europske komisije.

      (1)  SL C 245, 27. 7. 2015., str. 51.


title: Predmet C-1/15: Rješenje predsjednika Suda od 22. rujna 2016. – Europska komisija protiv Republike Austrije, koju podupiru: Savezna Republika Njemačka, Češka Republika

text:
               5.12.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 454/20

      Rješenje predsjednika Suda od 22. rujna 2016. – Europska komisija protiv Republike Austrije, koju podupiru: Savezna Republika Njemačka, Češka Republika
      (Predmet C-1/15) (1)

      (2016/C 454/35)
      Jezik postupka: njemački
      Predsjednik Suda odredio je brisanje predmeta.

         (1)  SL C 73, 2. 3. 2015.


title: Predmet T-550/14: Presuda Općeg suda od 17. rujna 2015. – Volkswagen protiv OHIM-a (COMPETITION) („Žig Zajednice — Prijava verbalnog žiga Zajednice COMPETITION — Apsolutni razlog za odbijanje — Nepostojanje razlikovnog karaktera — Članak 7. stavak 1. točka (b) Uredbe (EZ) br. 207/2009”)

text:
               3.11.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 363/38

         Presuda Općeg suda od 17. rujna 2015. – Volkswagen protiv OHIM-a (COMPETITION)
   (Predmet T-550/14) (1)

   ((„Žig Zajednice - Prijava verbalnog žiga Zajednice COMPETITION - Apsolutni razlog za odbijanje - Nepostojanje razlikovnog karaktera - Članak 7. stavak 1. točka (b) Uredbe (EZ) br. 207/2009”))
   (2015/C 363/47)
   Jezik postupka: njemački

      Stranke

      Tužitelj: Volkswagen AG (Wolfsburg, Njemačka) (zastupnik: U. Sander, odvjetnik)

      Tuženik: Ured za usklađivanje na unutarnjem tržištu (žigovi i dizajni) (zastupnik: M. Fischer, agent)

      Predmet

   Tužba protiv odluke prvog žalbenog vijeća OHIM-a od 15. svibnja 2014. (predmet R 2082/2013-1), koja se odnosi na prijavu za registraciju verbalnog znaka COMPETITION kao žiga Zajednice.

      Izreka

               1.

               Tužba se odbija.

               2.

               Društvu Volkswagen AG nalaže se snošenje troškova.

      (1)  SL C 329, 22. 9. 2014.


title: Predmet T-456/12: Rješenje Općeg suda od 10. lipnja 2016. – British Telecommunications protiv Komisije

text:
               29.8.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 314/35

         Rješenje Općeg suda od 10. lipnja 2016. – British Telecommunications protiv Komisije
   (Predmet T-456/12) (1)

   (2016/C 314/47)
   Jezik postupka: engleski
   Predsjednik četvrtog vijeća odredio je brisanje predmeta.

      (1)  SL C 379, 8. 12. 2012.


title: Predmet T-845/16: Tužba podnesena 30. studenoga 2016. – QG protiv Komisije

text:
               20.2.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 53/30

         Tužba podnesena 30. studenoga 2016. – QG protiv Komisije
   (Predmet T-845/16)
   (2017/C 053/37)
   Jezik postupka: španjolski

      Stranke

      Tužitelj: QG (Madrid, Španjolska) (zastupnici: L. Ruiz Ezquerra, R. Oncina Borrego, I. Sobrepera Millet i A. Hernández Pardo, odvjetnici)

      Tuženik: Europska komisija

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

               —

               utvrdi da Odluka Komisije od 4. srpnja 2016. o državnoj potpori SA.29769 (2013/C) (ex 2013/NN), koju je Španjolska dodijelila određenim nogometnim klubovima, povređuje članak 107. stavak 1. i članak 108. stavak 3. UFEU-a jer je mogućnost konsolidacije računâ, nastala ovlaštenjem koje je u Zakonu 10/1990 dano četirima klubovima za sudjelovanje u različitim sportskim disciplinama, kao i primjena smanjene stope poreza na dobit, također državna potpora nespojiva s unutarnjim tržištem, što je Komisija bila dužna utvrditi;

               —

               posljedično, poništi mjeru i obveže Kraljevinu Španjolsku da od korisnika povrati potporu nespojivu s unutarnjim tržištem. Tužitelj zahtijeva da se tuženiku naloži snošenje troškova.

      Tužbeni razlozi i glavni argumenti

   U potporu svojoj tužbi, tužitelj ističe povredu članka 107. stavka 1. i članka 108. stavka 3. UFEU-a.
   Tužitelj, koji je košarkaški klub, podržava pobijani akt u mjeri u kojoj se njime utvrđuje da je mjera uvedena Zakonom 10/1990, kojom se sniženom poreznom stopom stavlja određene nogometne klubove u povlašten položaj u području poreza na dobit, državna potpora nespojiva s unutarnjim tržištem.
   Međutim, tužitelj smatra da je Komisija morala primijeniti isti zaključak na poreznu povlasticu koju također omogućava Zakon 10/1990, a koja tim klubovima omogućava sudjelovanje u različitim sportskim disciplinama.
   Tužitelj navodi da samo klubovi koji mogu sudjelovati u profesionalnim natjecanjima u različitim sportskim disciplinama mogu konsolidirati račune za nogomet i košarku, koji su glavni sportovi u Europi, s izravnim učincima na izračun porezne osnovice poreza na dobit. Naime, konsolidiranjem računa moguće je umanjiti znatne nogometne prihode s gubicima u košarci, čime se bitno smanjuje porezna osnovica poreza na dobit, zajedno s porezom koji valja platiti.


title: Predmet C-131/15 P: Presuda Suda (prvo vijeće) od 21. prosinca 2016. – Club Hotel Loutraki protiv Europske komisije, Helenske Republike, Organismos Prognostikon Agonon Podosfairou AE (OPAP) (Žalba — Državne potpore — Iskorištavanje videoterminala za lutrijske igre — Dodjela isključive licencije od strane države članice — Odluka kojom se utvrđuje nepostojanje državne potpore — Članak 108. stavak 3. UFEU a — Uredba (EZ) br. 659/1999 — Članci 4., 7. i 13. — Nepokretanje formalnog istražnog postupka — Pojam ozbiljnih poteškoća — Datum ocjene — Članak 296. UFEU a — Povelja Europske unije o temeljnim pravima — Članak 41. — Obveza obrazlaganja — Članak 47. — Pravo na djelotvornu sudsku zaštitu — Članak 107. stavak 1. UFEU a — Pojam „gospodarska prednost” — Zajednička ocjena prijavljenih mjera)

text:
               20.2.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 53/8

         Presuda Suda (prvo vijeće) od 21. prosinca 2016. – Club Hotel Loutraki protiv Europske komisije, Helenske Republike, Organismos Prognostikon Agonon Podosfairou AE (OPAP)
   (Predmet C-131/15 P) (1)

   ((Žalba - Državne potpore - Iskorištavanje videoterminala za lutrijske igre - Dodjela isključive licencije od strane države članice - Odluka kojom se utvrđuje nepostojanje državne potpore - Članak 108. stavak 3. UFEU a - Uredba (EZ) br. 659/1999 - Članci 4., 7. i 13. - Nepokretanje formalnog istražnog postupka - Pojam ozbiljnih poteškoća - Datum ocjene - Članak 296. UFEU a - Povelja Europske unije o temeljnim pravima - Članak 41. - Obveza obrazlaganja - Članak 47. - Pravo na djelotvornu sudsku zaštitu - Članak 107. stavak 1. UFEU a - Pojam „gospodarska prednost” - Zajednička ocjena prijavljenih mjera))
   (2017/C 053/09)
   Jezik postupka: engleski

      Stranke

      Žalitelji: Club Hotel Loutraki AE, Vivere Entertainment AE, Theros International Gaming, Inc., Elliniko Casino Kerkyras, Casino Rodos, Porto Carras AE, Kazino Aigaiou AE (zastupnici: I. Ioannidis, dikigoros, S. Pappas, avocat)

      Druge stranke u postupku: Europska komisija, (zastupnici: A. Bouchagiar i P.J. Loewenthal, agenti), Helenska Republika, Organismos Prognostikon Agonon Podosfairou AE (OPAP) (zastupnici: A. Tomtsis, dikigoros, M. Petite, avocat)

      Izreka

               1.

               Žalba se odbija.

               2.

               Društvima Club Hotel Loutraki AE, Vivere Entertainment AE, Theros International Gaming, Inc., Elliniko Casino Kerkyras, Casino Rodos, Porto Carras AE i Kazino Aigaiou AE nalaže se snošenje troškova.

      (1)  SL C 198, 15. 6. 2015.


title: Predmet T-861/16: Tužba podnesena 7. rujna 2016. – C & J Clark International protiv Komisije

text:
               6.2.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 38/47

         Tužba podnesena 7. rujna 2016. – C & J Clark International protiv Komisije
   (Predmet T-861/16)
   (2017/C 038/62)
   Jezik postupka: engleski

      Stranke

      Tužitelj: C & J Clark International Ltd (Somerset, Ujedinjena Kraljevina) (zastupnici: A. Willems i S. De Knop, odvjetnici)

      Tuženik: Europska komisija

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

               —

               proglasi tužbu dopuštenom;

               —

               poništi Provedbenu uredbu Komisije (EU) 2016/1647 od 13. rujna 2016. o ponovnom uvođenju konačne antidampinške pristojbe i konačnoj naplati privremene pristojbe uvedene na uvoz određene obuće s gornjim dijelom od kože podrijetlom iz Vijetnama koju proizvode trgovačka društva Best Royal Co. Ltd, Lac Cuong Footwear Co., Ltd, Lac Ty Co., Ltd, Saoviet Joint Stock Company (Megastar Joint Stock Company), VMC Royal Co Ltd, Freetrend Industrial Ltd. i njegovo povezano trgovačko društvo Freetrend Industrial A (Vietnam) Co, Ltd., Fulgent Sun Footwear Co., Ltd, General Shoes Ltd, Golden Star Co, Ltd, Golden Top Company Co., Ltd, Kingmaker Footwear Co. Ltd., Tripos Enterprise Inc., Vietnam Shoe Majesty Co., Ltd, i o provedbi presude Suda u spojenim predmetima C-659/13 i C-34/14 (SL L 245, str. 16.);

               —

               naloži Europskoj komisiji snošenje troškova.

      Tužbeni razlozi i glavni argumenti

   U prilog osnovanosti tužbe tužitelj ističe pet tužbenih razloga.

               1.

               Prvi tužbeni razlog, u okviru kojeg se navodi da je Komisija, time što je postupala bez valjane pravne osnove, povrijedila načelo dodijeljenih ovlasti iz članka 5. stavaka 1. i 2. UEU-a;

               2.

               Drugi tužbeni razlog, u okviru kojeg se navodi da je Komisija, time što nije poduzela potrebne mjere kako bi postupila sukladno presudi Suda od 4. veljače 2016., C & J Clark International (C-659/13 i C-34/14, EU:C:2016:74), povrijedila članak 266. UFEU-a;

               3.

               Treći tužbeni razlog, u okviru kojeg se navodi da je Komisija, time što je uvela antidampinšku pristojbu na uvoz obuće „koji je ostvaren tijekom razdoblja primjene [poništenih uredbi]”, povrijedila članak 1. stavak 1. i članak 10. stavak 1. Osnovne uredbe (1) i načelo pravne sigurnosti (neretroaktivnosti);

               4.

               Četvrti tužbeni razlog, u okviru kojeg se navodi da je Komisija, time što je uvela antidampinšku pristojbu bez provođenja nove procjene interesa Unije, povrijedila članka 21. Osnovne uredbe i da bi u svakom slučaju bilo očito pogrešno zaključiti da je uvođenje antidampinške pristojbe bilo u interesu Unije.

               5.

               Peti tužbeni razlog, u okviru kojeg se navodi da je Komisija, time što je donijela akt koji prekoračuje ono što je nužno za ostvarivanje njegova cilja, povrijedila članak 5. stavke 1. i 4. UEU-a.

      (1)  Uredba (EU) 2016/1036 Europskog parlamenta i Vijeća od 8. lipnja 2016. o zaštiti od dampinškog uvoza iz zemalja koje nisu članice Europske unije (SL L 176, str. 21.)


title: Predmet T-395/16: Presuda Općeg suda od 20. srpnja 2017. – Windfinder R&L protiv EUIPO-a (Windfinder) („Žig Europske unije — Prijava verbalnog žiga Europske unije Windfinder — Apsolutni razlozi za odbijanje — Nepostojanje opisnog karaktera — Razlikovni karakter — Članak 7. stavak 1. točke (b) i (c) Uredbe (EZ) br. 207/2009 — Neologizam — Nedovoljno izravna i konkretna veza s određenim proizvodima ili uslugama obuhvaćenih prijavom žiga — Ovlast preinačavanja”)

text:
               28.8.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 283/43

         Presuda Općeg suda od 20. srpnja 2017. – Windfinder R&L protiv EUIPO-a (Windfinder)
   (Predmet T-395/16) (1)

   ((„Žig Europske unije - Prijava verbalnog žiga Europske unije Windfinder - Apsolutni razlozi za odbijanje - Nepostojanje opisnog karaktera - Razlikovni karakter - Članak 7. stavak 1. točke (b) i (c) Uredbe (EZ) br. 207/2009 - Neologizam - Nedovoljno izravna i konkretna veza s određenim proizvodima ili uslugama obuhvaćenih prijavom žiga - Ovlast preinačavanja”))
   (2017/C 283/66)
   Jezik postupka: njemački

      Stranke

      Tužitelj: Windfinder R&L GmbH & Co. KG (Kiel, Njemačka) (zastupnik: B. Schneider, odvjetnik)

      Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (zastupnik: D. Walicka, agent)

      Predmet

   Tužba podnesena protiv odluke petog žalbenog vijeća EUIPO-a od 12. svibnja 2016. (predmet R 1206/2015-5) o prijavi za registraciju verbalnog znaka Windfinder kao žiga Europske unije.

      Izreka

               1.

               Poništava se odluka petog žalbenog vijeća Ureda Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO) od 12. svibnja 2016. (predmet R 1206/2015-5) u dijelu u kojem se njome odbija registracija verbalnog znaka Windfinder za sporne proizvode i usluge, osim anemometara, iz razreda 9. u smislu Nicanskog sporazuma o međunarodnoj klasifikaciji proizvoda i usluga radi registracije žigova od 15. lipnja 1957., i meteoroloških izvješća, vremenske prognoze, usluge davanja meteoroloških izvješća i stavljanja na raspolaganje meteoroloških izvješća, iz razreda 42. u smislu Nicanskog sporazuma.

               2.

               Prihvaća se tužba društva Windfinder R & L GmbH & Co. KG podnesena protiv odluke navedenog žalbenog vijeća pod uvjetima navedenima u točki 1. izreke.

               3.

               Preostali dijelovi tužbenog zahtjeva društva Windfinder R & L se odbijaju.

               4.

               Društvo Windfinder R & L i EUIPO snosit će vlastite troškove.

      (1)  SL C 343, 19. 6. 2016.


title: Predmet C-144/14: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 26. ožujka 2014. uputio Tribunalul Maramureș (Rumunjska) – Cabinet Medical Veterinar Dr. Tomoiagă Andrei protiv Direcția Generală Regională a Finanțelor Publice Cluj Napoca kojeg zastupa Administrația Județeană a Finanțelor Publice Maramureș

text:
               7.7.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 212/13

         Zahtjev za prethodnu odluku koji je 26. ožujka 2014. uputio Tribunalul Maramureș (Rumunjska) – Cabinet Medical Veterinar Dr. Tomoiagă Andrei protiv Direcția Generală Regională a Finanțelor Publice Cluj Napoca kojeg zastupa Administrația Județeană a Finanțelor Publice Maramureș
   (Predmet C-144/14)
   2014/C 212/13
   Jezik postupka: rumunjski

      Sud koji je uputio zahtjev

   Tribunalul Maramureș

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelj: Cabinet Medical Veterinar Dr. Tomoiagă Andrei

      Tuženik: Direcția Generală Regională a Finanțelor Publice Cluj Napoca kojeg zastupa Administrația Județeană a Finanțelor Publice Maramureș

      Stranka pozvana u postupak: Direcția Sanitar-Veterinară și Pentru Siguranța Alimentelor Maramureș

      Prethodna pitanja

               1.

               Treba li članak 273. i članak 287. točku 18. Direktive 2006/112/EZ o zajedničkom sustavu poreza na dodanu vrijednost (1) tumačiti u smislu da nacionalno porezno tijelo mora identificirati poreznog obveznika za potrebe oporezivanja PDV-om te mu odrediti obvezu plaćanja poreza i s njom povezane dodatne obveze jer je premašio prag za izuzeće od oporezivanja i to od dana kada je porezni obveznik podnio porezne prijave nadležnom poreznom tijelu iz kojih proizlazi da je on premašio prag za izuzeće od plaćanja PDV-a?

               2.

               Ako je odgovor na prvo pitanje potvrdan, protivi li se nacionalna praksa na temelju koje je porezno tijelo poreznom obvezniku retroaktivno odredilo obvezu plaćanja PDV-a zbog toga što medicinsko-veterinarske usluge nisu izuzete od plaćanja PDV-a i zbog toga što je premašen prag za izuzeće načelu pravne sigurnosti kada:

                           —

                           porezno tijelo nije po službenoj dužnosti identificiralo poreznog obveznika za potrebe oporezivanja PDV-om niti mu je odredilo obvezu plaćanja PDV-a u vrijeme kada je on podnio poreznu prijavu iz koje je razvidno da je on premašio prag za izuzeće, nego je to učinilo tek nakon što su odlukom Vlade br. 1620/2009 izmijenjena Metodološka pravila o primjeni Poreznog zakonika na način da se izuzeće predviđeno u članku 141. stavku 1. točki (a) Poreznog zakonika ne primjenjuje na medicinsko-veterinarske usluge, kako proizlazi iz presude Suda od 24. svibnja 1998., Komisija/Italija, predmet 122/87, niti u razdoblju koje je prethodilo navedenoj izmjeni;

                           —

                           je porezno tijelo na temelju poreznih prijava koje je podnio porezni obveznik utvrdilo da je premašen prag za izuzeće prije nego što su odlukom Vlade br. 1620/2009 izmijenjena Metodološka pravila za primjenu Poreznog zakonika u gore navedenom smislu;

                           —

                           prije objave odluke Vlade br. 1620/2009, porezno tijelo nije, u okviru svoje nadležnosti – u koju također ulazi i porezni obveznik iz glavnog postupka – izdalo porezne akte kojima se utvrđuje da porezni obveznici koji imaju veterinarske ambulante nisu identificirani za potrebe oporezivanja PDV-om nakon što su premašili prag za izuzeće od plaćanja PDV-a te im se posljedično određuje obveza plaćanja;

                           —

                           presuda Suda od 24. svibnja 1988., Komisija/Italija, predmet 122/87, nije ni na koji način objavljena u verziji na rumunjskom jeziku prije donošenja i stupanja na snagu odluke Vlade br. 1620/2009?

      (1)  Direktiva Vijeća 2006/112/EZ od 28. studenoga 2006. o zajedničkom sustavu poreza na dodanu vrijednost (SL L 347, str. 1.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 9., svezak 1., str. 120.).


title: Predmet T-448/15: Rješenje Općeg suda od 5. srpnja 2017. – EEB protiv Komisije „Tužba za poništenje i naknadu štete — Pristup dokumentima — Uredba (EZ) br. 1049/2001 — Dokumenti u vezi s povlačenjem COM(2014) 397 final prijedloga direktive Parlamenta i Vijeća — Djelomično odbijanje pristupa — Djelomična obustava postupka — Očita djelomična nedopuštenost”

text:
               28.8.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 283/49

         Rješenje Općeg suda od 5. srpnja 2017. – EEB protiv Komisije
   (Predmet T-448/15) (1)

   („Tužba za poništenje i naknadu štete - Pristup dokumentima - Uredba (EZ) br. 1049/2001 - Dokumenti u vezi s povlačenjem COM(2014) 397 final prijedloga direktive Parlamenta i Vijeća - Djelomično odbijanje pristupa - Djelomična obustava postupka - Očita djelomična nedopuštenost”)
   (2017/C 283/75)
   Jezik postupka: engleski

      Stranke

      Tužitelj: Europski ured za okoliš (EEB) (Bruxelles, Belgija) (zastupnik: B. Kloostra, odvjetnik)

      Tuženik: Europska komisija (zastupnici: L. Pignataro-Nolin, E. Sanfrutos Cano i A. Buchet, agenti)

      Intervenijenti u potporu tuženiku: Europski parlament (zastupnici: A. Tamás i I. McDowell, agenti) i Vijeće Europske unije (zastupnici: B. Driessen, E. Rebasti i M. Moore, agenti)

      Predmet

   S jedne strane, zahtjev na temelju članka 263. UFEU-a za, kao prvo, poništenje odluke Komisije od 1. lipnja 2015. i, podredno, zahtjev za poništenje prešutne odluke o odbijanju, te, s druge strane, zahtjev na temelju članka 268. UFEU-a kojim se traži naknada štete koju je tužitelj navodno pretrpio zbog tog akta.

      Izreka

               1.

               Postupak povodom zahtjeva za poništenje se obustavlja.

               2.

               Tužba se u preostalom dijelu odbacuje kao očito nedopuštena.

               3.

               Nalaže se Europskoj komisiji snošenje vlastitih troškova kao i troškova Europskog ureda za okoliš (EEB).

               4.

               Nalaže se Europskom parlamentu i Vijeću Europske unije snošenje vlastitih troškova.

      (1)  SL C 328, 5. 10. 2015.


title: Predmet T-594/15: Presuda Općeg suda od 6. travnja 2017. – Metabolic Balance Holding protiv EUIPO-a (Metabolic Balance) („Žig Europske unije — Prijava figurativnog žiga Europske unije Metabolic Balance — Apsolutni razlog za odbijanje — Opisni karakter — Članak 7. stavak 1. točka (c) Uredbe (EZ) br. 207/2009”)

text:
               22.5.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 161/24

         Presuda Općeg suda od 6. travnja 2017. – Metabolic Balance Holding protiv EUIPO-a (Metabolic Balance)
   (Predmet T-594/15) (1)

   ((„Žig Europske unije - Prijava figurativnog žiga Europske unije Metabolic Balance - Apsolutni razlog za odbijanje - Opisni karakter - Članak 7. stavak 1. točka (c) Uredbe (EZ) br. 207/2009”))
   (2017/C 161/33)
   Jezik postupka: njemački

      Stranke

      Tužitelj: Metabolic Balance Holding GmbH (Isen, Njemačka) (zastupnik: W. Riegger, odvjetnik)

      Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (zastupnici: M. Fischer i J. Németh, agenti)

      Predmet

   Tužba protiv odluke prvog žalbenog vijeća EUIPO-a od 12. kolovoza 2015. (predmet R 2156/2014-1), koja se odnosi na prijavu za registraciju figurativnog znaka Metabolic Balance kao žiga Europske unije.

      Izreka

               1.

               Tužba se odbija.

               2.

               Metabolic Balance Holding GmbH snosit će vlastite troškove i troškove EUIPO-a.

      (1)  SL C 398, 30. 11. 2015.


title: Predmet C-106/17: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 28. veljače 2017. uputio Sąd Okręgowy w Szczecinie (Poljska) – Paweł Hofsoe protiv LVM Landwirtschaftlicher Versicherungsverein Münster a.G.

text:
               26.6.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 202/8

         Zahtjev za prethodnu odluku koji je 28. veljače 2017. uputio Sąd Okręgowy w Szczecinie (Poljska) – Paweł Hofsoe protiv LVM Landwirtschaftlicher Versicherungsverein Münster a.G.
   (Predmet C-106/17)
   (2017/C 202/13)
   Jezik postupka: poljski

      Sud koji je uputio zahtjev

   Sąd Okręgowy w Szczecinie

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelj: Paweł Hofsoe

      Tuženik: LVM Landwirtschaftlicher Versicherungsverein Münster a.G.

      Prethodno pitanje

   Treba li upućivanje iz članka 13. stavka 2. Uredbe (EU) br. 1215/2012 Europskog parlamenta i Vijeća od 12. prosinca 2012. o nadležnosti, priznavanju i izvršenju sudskih odluka u građanskim i trgovačkim stvarima (1) na članak 11. stavak 1. točku (b) te uredbe tumačiti na način da fizička osoba – koja poslovno djeluje, među ostalim, u području ostvarivanja zahtjeva za naknadu štete protiv osiguravatelja, pozivajući se na ugovorno stjecanje potraživanja od neposredno oštećene stranke – može podnijeti tužbu protiv osiguravatelja od odgovornosti osobe odgovorne za prometnu nesreću, koji ima sjedište u državi članici koja nije država članica u kojoj oštećena stranka ima domicil, pred sudom države članice domicila oštećene stranke?

      (1)  SL 2012., L 351, str. 1. (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 19., svezak 11., str. 289.)


title: Predmet C-280/14 P: Žalba koju je 9. lipnja 2014. podnijela Talijanska Republika protiv presude Općeg suda (prvo vijeće) donesene 28. ožujka 2014. u predmetu T-117/10, Talijanska Republika protiv Komisije

text:
               15.9.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 315/35

         Žalba koju je 9. lipnja 2014. podnijela Talijanska Republika protiv presude Općeg suda (prvo vijeće) donesene 28. ožujka 2014. u predmetu T-117/10, Talijanska Republika protiv Komisije
   (Predmet C-280/14 P)
   2014/C 315/57
   Jezik postupka: talijanski

      Stranke

      Žalitelj: Talijanska Republika (zastupnici: G. Palmieri, agent i P. Gentili, avvocato dello Stato)

      Druga stranka u postupku: Europska komisija

      Žalbeni zahtjev

               —

               u skladu s člankom 56. Statuta Suda poništiti presudu Općeg suda Europske unije od 28. svibnja 2014. u predmetu T-117/10, donesenu povodom tužbe koju je podnijela talijanska vlada u skladu s člancima 263. i 264. UFEU-a za poništenje odluke Europske komisije br. C(2009)10350 od 22. prosinca 2009., priopćene 23. prosinca 2009., o ukidanju dijela potpore Europskog fonda za regionalni razvoj namijenjene Italiji za operativni program POR Puglia Obiettivo I 2000-06;

               —

               posljedično, u skladu s člankom 61. Statuta Suda, meritorno poništi navedene odluke Europske Komisije te joj naloži snošenje troškova postupka.

      Žalbeni razlozi i glavni argumenti

   U prilog žalbi Talijanska Republika ističe sljedeće žalbene razloge:

                  Prvi žalbeni razlog: povreda načela kontradiktornosti i nedostatak obrazloženja.
               Opći sud je, nakon što ih je zajedno ispitao, odbio prva dva žalbena razloga koji se temelje na prigovorima Komisije protiv kontrola prvog i drugog stupnja. Prema mišljenju žalitelja, ta dva pitanja bila su vrlo različita s obzirom da je svaki od njih rezultirao različitim prigovorom o učinkovitosti i vjerodostojnosti kontrola. U pobijanoj odluci nabrojane su različite zamjerke protiv regionalnih kontrola navedene kao „prigovori” pri čemu su se sve odnosile na jedino i konačno utvrđenje o nevjerodostojnosti regionalnih kontrola i opasnosti od štete za proračun Unije što opravdava paušalni ispravak u visini od 10 %. Tako su različiti „prigovori” bili ispitani zasebno jer bi se eventualno isključenje ili suženje jednoga od njih odrazilo na sve ostale. Posljedično, zajedničko i nediferencirano postupanje Općeg suda s tako različitim argumentima onemogućilo je primjereno ispitivanje činjeničnih i pravnih pitanja koja je navela talijanska vlada te isto tako predstavlja očiti nedostatak obrazloženja: djelujući na takav način Opći sud nije dao dovoljno detaljno objašnjenje o tome zašto je različite vrste prigovora smatrao neosnovanima.

                  Drugi tužbeni razlog: povreda članka 39. stavka 2. točke (c) i članka 39. stavka 3. Uredbe br. 1260/1999 (1) kao i članka 4. Uredbe br. 438/2001 (2); povreda načela o teretu dokazivanja; sadržajna netočnost ocjene činjeničnog stanja u odnosu na ono koje proizlazi iz spisa koji je podnesen Općem sudu; iskrivljavanje dokaza iznesenih pred Općim sudom.
               Žalitelj smatra da je Opći sud iskrivio nesporne činjenica i dokaze koji proizlaze iz spisa, osobito činjenicu da su talijanske vlasti pojedinačno proučile svako očitovanje revizora Komisije o posebnim nedostacima utvrđenima u devet kontrola prvog stupnja. Prema mišljenju žalitelja Opći sud je trebao priznati da je pobijana odluka pogrešna u dijelu koji se odnosi na tih devet kontrola te je stoga trebao prihvatiti razloge kojima je talijanska vlada isticala da je Komisija povrijedila članak 39. stavke 2. i 3. Uredbe br. 1260/1999 kada je donijela odluku o paušalnom ispravku od 10 %, a da uzorak kontrola prvog stupnja nije pokazao nikakvu nepravilnost i (čak i ako se smatra da su se dogodile ostale nepravilnosti) na način koji pretjerano odstupa od pravila o proporcionalnosti koje je određeno u tom članku 39.
               Opći sud nije uzeo u obzir podatke iz spisa kada je riječ o rekonstrukciji činjenica o odvijanju kontrola jer nije uzeo u obzir stvarni kvantitativni (prag dogovoren s Komisijom) i kvalitativni razvoj kontrola prvog i drugog stupnja koje su se odvile 2009.
               Napokon, Opći sud je iskrivio nesporne činjenice i dokaze koji proizlaze iz spisa i povrijedio navedene članke kada je smatrao da je pobijana odluka opravdana zbog toga što talijanske vlasti nisu dokazale napredak platežnog tijela.

                  Treći žalbeni razlog: povreda članka 39. stavka 2. točke (c) i članka 39. stavka 3. Uredbe br. 1260/1999 kao i članka 10. Uredbe br. 438/2001; povreda načela o teretu dokazivanja; sadržajna netočnost ocjene činjeničnog stanja u odnosu na ono koje proizlazi iz spisa koji je podnesen Općem sudu; iskrivljavanje dokaza iznesenih pred Općim sudom.
               Prema mišljenju žalitelja, zaključci Općeg suda temelje se na potpuno apstraktnoj rekonstrukciji stvarne činjenične situacije vezane za odvijanje i raspodjelu kontrola drugog stupnja. Opći sud trebao je poništiti dio odluke koji se odnosi na ispitivanje koje je provela Komisija kada je riječ o kontrolama drugog stupnja i njihovoj nevjerodostojnosti koje uopće nije bilo poduprto valjanim dokazima o postojanju i stupnju stvarnog rizika za ERDF.

      (1)  Uredba Vijeća (EZ) br. 1260/1999 od 21. lipnja 1999. o utvrđivanju općih odredbi o strukturnim fondovima (SL 161, str. 1.).

      (2)  Uredba Komisije (EZ) br. 438/2001 od 2. ožujka 2001. o utvrđivanju detaljnih pravila za provedbu Uredbe Vijeća (EZ) br. 1260/1999 u vezi sa sustavima upravljanja i kontrole za pomoć dodijeljenu iz strukturnih fondova (SL L 63, str. 21.).


title: Predmet C-174/17 P: Žalba koju je 5. travnja 2017. podnijela Europska unija, zastupana po Sudu Europske unije, protiv presude Općeg suda (treće prošireno vijeće) od 17. veljače 2017. u predmetu T-40/15, ASPLA i Armando Álvarez protiv Europske unije

text:
               22.5.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 161/16

         Žalba koju je 5. travnja 2017. podnijela Europska unija, zastupana po Sudu Europske unije, protiv presude Općeg suda (treće prošireno vijeće) od 17. veljače 2017. u predmetu T-40/15, ASPLA i Armando Álvarez protiv Europske unije
   (Predmet C-174/17 P)
   (2017/C 161/21)
   Jezik postupka: španjolski

      Stranke

      Žalitelj: Europska unija, zastupana po Sudu Europske unije (zastupnici: J. Inghelram, Á. M. Almendros Manzano i P. Giusta, agenti)

      Druge stranke u postupku: Plásticos Españoles, S. A. (ASPLA), Armando Álvarez S. A. i Europska komisija

      Žalbeni zahtjev

   Europska unija od Suda zahtijeva da:

               —

               ukine točku 1. izreke pobijane presude;

               —

               odbije kao neosnovan zahtjev koji su ASPLA i Armando Álvarez podnijeli u prvostupanjskom postupku s ciljem dobivanja iznosa od 3 495 038,66 eura na ime naknade štete za koju tvrde da su je pretrpjeli zbog nepoštovanja razumnog roka za donošenje presude;

               —

               naloži snošenje troškova ASPLA-i i Armandu Álvarezu.

      Žalbeni razlozi i glavni argumenti

               1.

                  Prvi žalbeni razlog temelji se na pogrešci koja se tiče prava što ju je Opći sud počinio prilikom tumačenja pojma uzročno-posljedične veze, ocjenjujući da je nepoštovanje razumnog roka za donošenje presude odlučujući uzrok navodne imovinske štete nastale plaćanjem troškova bankovnog jamstva, unatoč tomu što je, u skladu s ustaljenom sudskom praksom, odlučujući uzrok plaćanja tih troškova odluka samog poduzetnika da ne plaća novčanu kaznu do završetka postupka pred sudom Unije.

               2.

                  Drugi žalbeni razlog temelji se na pogrešci koja se tiče prava što ju je Opći sud počinio prilikom tumačenja pojma štete jer na navodno pretrpljenu imovinsku štetu nastalu plaćanjem troškova bankovnog jamstva nije primijenio isti zahtjev koji je nametnuo u pogledu navodne imovinske štete nastale plaćanjem kamata na iznos novčane kazne, a to je da tužitelji u prvom stupnju moraju dokazati da je financijski teret koji im je nastao plaćanjem navedenih kamata veći od koristi koju su mogli imati zbog neplaćanja novčane kazne.


title: Predmet C-242/15 P: Presuda Suda (šesto vijeće) od 12. listopada 2016. – Land Hessen protiv Pollmeier Massivholz GmbH & Co. KG, Europska komisija (Žalba — Državne potpore — Državne mjere koje se odnose na otvaranje pilane u saveznoj zemlji Hessen — Odluka kojom se utvrđuje nepostojanje državne potpore — Nepokretanje službenog istražnog postupka — Ozbiljne teškoće — Izračunavanje elementa potpore u državnim jamstvima — Obavijest Komisije o državnim potporama u obliku jamstava)

text:
               12.12.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 462/5

         Presuda Suda (šesto vijeće) od 12. listopada 2016. – Land Hessen protiv Pollmeier Massivholz GmbH & Co. KG, Europska komisija
   (Predmet C-242/15 P) (1)

   ((Žalba - Državne potpore - Državne mjere koje se odnose na otvaranje pilane u saveznoj zemlji Hessen - Odluka kojom se utvrđuje nepostojanje državne potpore - Nepokretanje službenog istražnog postupka - Ozbiljne teškoće - Izračunavanje elementa potpore u državnim jamstvima - Obavijest Komisije o državnim potporama u obliku jamstava))
   (2016/C 462/07)
   Jezik postupka: njemački

      Stranke

      Žalitelj: Land Hessen (zastupnici: U. Soltész i A. Richter, odvjetnici)

      Druge stranke u postupku: Pollmeier Massivholz GmbH & Co. KG (zastupnici: J. Heithecker i J. Ylinen, odvjetnici), Europska komisija (zastupnici: F. Erlbacher i C. Urraca Caviedes, agenti)

      Izreka

               1.

               Žalba se odbija.

               2.

               Land Hessen nalaže se snošenje troškova.

      (1)  SL C 236, 20. 7. 2015.


title: Predmet C-482/15 P: Žalba koju je 9. rujna 2015. podnio Westermann Lernspielverlag GmbH protiv presude Općeg suda (drugo vijeće) od 15. srpnja 2015. u predmetu T-333/13, Westermann Lernspielverlag GmbH protiv Ureda za usklađivanje na unutarnjem tržištu (žigovi i dizajni)

text:
               7.12.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 406/16

         Žalba koju je 9. rujna 2015. podnio Westermann Lernspielverlag GmbH protiv presude Općeg suda (drugo vijeće) od 15. srpnja 2015. u predmetu T-333/13, Westermann Lernspielverlag GmbH protiv Ureda za usklađivanje na unutarnjem tržištu (žigovi i dizajni)
   (Predmet C-482/15 P)
   (2015/C 406/17)
   Jezik postupka: engleski

      Stranke

      Žalitelj: Westermann Lernspielverlag GmbH (zastupnici: A. Nordemann i M. C. Maier, Rechtsanwälten)

      Druga stranka u postupku: Ured za usklađivanje na unutarnjem tržištu (žigovi i dizajni)

      Žalbeni zahtjev

   Žalitelj zahtijeva da Sud:

               —

               ukine presudu Općeg suda od 15. srpnja 2015. u predmetu T-333/13,

               —

               vrati predmet Općem sudu na ponovno suđenje,

               —

               naloži tuženiku snošenje troškova,

         podredno, ako Sud utvrdi da je odluka Općeg suda od 15. srpnja 2015. postala bespredmetna budući da je žig druge stranke u postupku na kojem se prigovor temelji u cijelosti opozvan s učinkom od 13. lipnja 2013., ljubazno molimo da Sud:

               —

               utvrdi da je žalba postala bespredmetna i da postupak treba obustaviti.

      Žalbeni razlozi i glavni argumenti

   Žalba se temelji na sljedećim razlozima:

               1.

               povreda načela zaštite prava na obranu, osobito prava na saslušanje,

               2.

               povreda prava na pravedno suđenje,

               3.

               povreda članka 69. točaka (c) i (d) Poslovnika Općeg suda,

               4.

               povreda članka 8. stavka (1) točke (b) Uredbe o žigu Zajednice (1).

         Žalitelj smatra da Opći sud nije poštovao njegovo temeljno pravo na saslušanje budući da (1) ga je Tajnik Općeg suda 3. srpnja 2015. obavijestio da nije moguće uzeti u obzir njegov podnesak kojim se Opći sud obavještava o ex tunc prestanku postojanja žiga na kojem se temeljio prigovor (2) u presudi Općeg suda od 15. srpnja 2015. nije uopće navedena činjenica da žig druge stranke u postupku na kojem se prigovor većinom temeljio nije više postojao u vrijeme donošenja presude.
   Žalitelj smatra da je Opći sud povrijedio temeljno pravo na pravedno suđenje budući da (1) je Opći sud odbio njegov zahtjev za prekid postupka i posljedično odbacio činjenicu da su žaliteljev zahtjev za opoziv podnesen 13. lipnja 2013. te žaliteljev zahtjev za poništenje na temelju apsolutnih razloga za poništenje podnesen 5. siječnja 2015. protiv žiga druge stranke u postupku legitimna sredstva obrane koja izravno utječu na ishod postupka o kojem je ovdje riječ te da je (2) Opći sud odbio uzeti u obzir žaliteljevo očitovanje od 12. lipnja 2015.
   Žalitelj smatra da je Opći sud povrijedio članak 69. točke (c) i (d) Poslovnika Općeg Suda time što je bez objašnjenja odbio oba žaliteljeva zahtjeva za prekid postupka iako ni u jednom predmetu tuženik nije prigovorio takvom prekidu postupka te je žalitelj iznio bitne razloge koji opravdavaju prekid.
   Žalitelj smatra da je Opći sud povrijedio članak 8. stavak 1. točku (b) Uredbe o žigu Zajednice jer je počinio pogrešku koja se tiče prava i iskrivio bitne činjenice slučaja budući da je ocjenu vjerojatnosti dovođenja u zabludu temeljio na žigu koji je opozvan 22. svibnja 2015. s učinkom od 13. srpnja 2013.; odnosno prije nego je žalitelj podnio tužbu Općem sudu 17. lipnja 2013. te prije nego je Opći sud donio presudu. Stoga se u trenutku objave presude 15. srpnja 2015., verbalni i figurativni žig Zajednice druge stranke u postupku br. 003915121  nije mogao uzeti u obzir niti su se na temelju tog žiga mogli donijeti bilo kakvi zaključci.
   Konačno, žalitelj zahtijeva da Sud, ukoliko utvrdi da je presuda Općeg suda od 15. srpnja 2015. postala bespredmeta zbog činjenice da je žig druge stranke u postupku na kojem se prigovor temeljio u cijelosti opozvan s učinkom od 13. lipnja 2013., utvrdi da je ova žalba postala bespredmetna i da postupak treba obustaviti.

      (1)  Uredba Vijeća (EZ) br. 207/2009 od 26. veljače 2009. o žigu Zajednice, SL L 78., str. 1.; Službeni list, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 17., svezak 1., str. 226.


title: Predmet T-380/17: Tužba podnesena 16. lipnja 2017. – HeidelbergCement i Schwenk Zement protiv Komisije

text:
               31.7.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 249/48

         Tužba podnesena 16. lipnja 2017. – HeidelbergCement i Schwenk Zement protiv Komisije
   (Predmet T-380/17)
   (2017/C 249/65)
   Jezik postupka: engleski

      Stranke

      Tužitelj: HeidelbergCement AG (Heidelberg, Njemačka) i Schwenk Zement KG (Ulm, Njemačka) (zastupnici: U. Denzel, C. von Köckritz, P. Pichler, M. Raible, U. Soltész, G. Wecker i H. Weiß, odvjetnici)

      Tuženik: Europska komisija

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelji od Općeg suda zahtijevaju da:

               —

               poništi odluku Europske komisije C(2017) 1650 final od 5. travnja 2017. kojom se koncentracija ocjenjuje nespojivom s unutarnjim tržištem i funkcioniranjem Sporazuma o EGP-u u predmetu M. 7878 – HeidelbergCement/Schwenk/Cemex Hungary/Cemex Croatia;

               —

               naloži Komisiji snošenje tužiteljevih troškova.

      Tužbeni razlozi i glavni argumenti

   U prilog osnovanosti tužbe tužitelj ističe sedam tužbenih razloga.

               1.

               Prvi tužbeni razlog, koji se temelji na tvrdnji da Komisija nije bila nadležna odlučivati o transakciji jer ona nije bila od značaja za Uniju. Komisija je počinila pogrešku koja se tiče prava i povrijedila članak 1. Uredbe Vijeće br. 139/2004 (1) (Uredba o koncentracijama) smatrajući da su društva HeidelbergCement i Schwenk – a ne izravni stjecatelj Duna-Dráva Cement – „predmetni poduzetnici”.

               2.

               Drugi tužbeni razlog, koji se temelji na tvrdnji da je Komisija povrijedila članke 2. i 8. Uredbe o koncentracijama i počinila očite pogreške u ocjeni te povrijedila svoju obvezu obrazlaganja prilikom definiranja relevantnog zemljopisnog tržišta.

               3.

               Treći tužbeni razlog, koji se temelji na tvrdnji da je Komisija povrijedila članak 2. stavke 2. i 3. Uredbe o koncentracijama zabranivši transakciju a da nije utvrdila bitno ograničavanje učinkovitog tržišnog natjecanja na značajnom dijelu unutarnjeg tržišta.

               4.

               Četvrti tužbeni razlog, koji se temelji na tvrdnji da je Komisija počinila očite pogreške u ocjeni prilikom konkurentske ocjene učinaka transakcije.

               5.

               Peti tužbeni razlog, koji se temelji na tvrdnji da je Komisija počinila pogrešku koja se tiče prava i očite pogreške u ocjeni prilikom ocjene i odbijanja predloženog rješenja.

               6.

               Šesti tužbeni razlog, koji se temelji na tvrdnji da je Komisija počinila nekoliko postupovnih pogrešaka i tako povrijedila bitne postupovne zahtjeve, pravo obrane žaliteljâ i njihova temeljna prava, kao i načelo dobre uprave i dužne pažnje.

               7.

               Sedmi tužbeni razlog, koji se temelji na tvrdnji da Komisija nije bila nadležna zabraniti stjecanje društva Cemex Hungary nakon što je mađarski dio transakcije uputila na ocjenu mađarskom tijelu za tržišno natjecanje u skladu s člankom 4. stavkom 4. Uredbe o koncentracijama.

      (1)  Uredba Vijeća (EZ) br. 139/2004 od 20. siječnja 2004. o kontroli koncentracija između poduzetnika (SL 2004., L 24, str. 1.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 8., svezak 5., str. 73.)


title: Predmet T-108/16: Tužba podnesena 17. ožujka 2016. – Navierra Armas protiv Komisije

text:
               17.5.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 175/19

         Tužba podnesena 17. ožujka 2016. – Navierra Armas protiv Komisije
   (Predmet T-108/16)
   (2016/C 175/23)
   Jezik postupka: španjolski

      Stranke

      Tužitelj: Naviera Armas, SA (Las Palmas de Gran Canaria, Španjolska) (zastupnici: J. Buendía Sierra i Á. Givaja Sanz, odvjetnici)

      Tuženik: Europska komisija

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

               —

               poništi Odluku Europske komisije od 8. prosinca de 2015. o državnoj potpori SA.36628 (2015/NN-2) (SL C 25, str. 2.), kojom je utvrđeno nepostojanje državnih potpora u korist brodarskog društva Fred Olsen S.A., u vezi s mjerama koje je poduzela Kraljevina Španjolska u Puerto de las Nieves.

               —

               naloži tuženiku snošenje vlastitih i tužiteljevih troškova.

      Tužbeni razlozi i glavni argumenti

   Komisija je spornom odlukom utvrdila da ne predstavljaju državnu potporu navodno isključivo pravo Freda Olsena da prometuje iz Puerto de las Nieves (Kanari, Španjolska), njegovo puno ili djelomično izuzeće od plaćanja odgovarajućih lučkih pristojbi kao i uvjeti korištenja navedene luke koji, time što isključuju konvencionalne brodove, isto tako podrazumijevaju neopravdanu prednost za navedeno brodarsko društvo.
   U potporu svojoj tužbi tužitelj navodi jedan tužbeni razlog koji se temelji na činjenici da je on dostavio dostatno obrazloženje kako bi Komisija razumno posumnjala u postojanje državnih potpora u korist Freda Olsena i pokrenula formalni istražni postupak.
   U potporu ovom tužbenom razlogu tužitelj navodi:

               —

               da predugo trajanje Komisijine preliminarne istrage od kad je Naviera Armas podnijela svoju pritužbu 26. travnja 2013. do donošenja sporne odluke samo za sebe dokazuje složenost slučaja, zbog koje je trebalo pokrenuti formalni postupak.

               —

               da sporna odluka sadrži određene očite pogreške u ocjeni činjenica, kao na primjer tvrdnju da nijedno poduzeće nije zahtijevalo da prometuje u Puerto de las Nieves brzim trajektima prije 2013., da je Fred Olsen bio jedino poduzeće koje je bilo zainteresirano za korištenje luke u devedesetima ili da u navedenoj luci mogu prometovati samo brzi trajekti.

               —

               da je Fred Olsen isključivi korisnik Puerto de las Nieves od 1991., što mu daje konkurentsku prednost koju su mu diskrecijski dodijelila španjolska tijela.

               —

               da Fred Olsen više od dvadeset godina uživa puno izuzeće od plaćanja određenih lučkih pristojbi.


title: Predmet T-232/11: Rješenje Općeg suda od 21. svibnja 2015. – Stichting Greenpeace Nederland i PAN Europe protiv Komisije

text:
               13.7.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 228/25

         Rješenje Općeg suda od 21. svibnja 2015. – Stichting Greenpeace Nederland i PAN Europe protiv Komisije
   (Predmet T-232/11) (1)

   (2015/C 228/30)
   Jezik postupka: engleski
   Predsjednik sedmog vijeća odredio je brisanje predmeta.

      (1)  SL C 194, 2.7.2011.


title: Predmet C-47/16: Presuda Suda (šesto vijeće) od 16. ožujka 2017. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Augstākā tiesa – Latvija) – Valsts ieņēmumu dienests protiv „Veloserviss” SIA (Zahtjev za prethodnu odluku — Carinska unija — Carinski zakonik Zajednice — Članak 220. stavak 2. točka (b) — Naknadna naplata uvoznih carina — Legitimna očekivanja — Uvjeti primjene — Pogreška carinskih tijela — Obveza uvoznika da djeluje u dobroj vjeri i provjeri okolnosti u kojima je izdana potvrda o podrijetlu „obrazac A” — Dokazna sredstva — Izvještaj Europskog ureda za borbu protiv prijevara (OLAF))

text:
               15.5.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 151/11

         Presuda Suda (šesto vijeće) od 16. ožujka 2017. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Augstākā tiesa – Latvija) – Valsts ieņēmumu dienests protiv „Veloserviss” SIA
   (Predmet C-47/16) (1)

   ((Zahtjev za prethodnu odluku - Carinska unija - Carinski zakonik Zajednice - Članak 220. stavak 2. točka (b) - Naknadna naplata uvoznih carina - Legitimna očekivanja - Uvjeti primjene - Pogreška carinskih tijela - Obveza uvoznika da djeluje u dobroj vjeri i provjeri okolnosti u kojima je izdana potvrda o podrijetlu „obrazac A” - Dokazna sredstva - Izvještaj Europskog ureda za borbu protiv prijevara (OLAF)))
   (2017/C 151/15)
   Jezik postupka: latvijski

      Sud koji je uputio zahtjev

   Augstākā tiesa

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelj: Valsts ieņēmumu dienests

      Tuženik:„Veloserviss” SIA

      Izreka

               1.

               Članak 220. stavak 2. točku (b) Uredbe Vijeća (EEZ) br. 2913/92 od 12. listopada 1992. o Carinskom zakoniku Zajednice, kako je izmijenjena i dopunjena Uredbom (EZ) br. 2700/2000 Europskog parlamenta i Vijeća od 16. studenoga 2000., treba tumačiti na način da se uvoznik može pozivati na legitimno očekivanje na temelju te odredbe kako bi osporio naknadno uzimanje u obzir uvoznih carina, ističući svoju dobru vjeru, samo ako su ispunjena tri kumulativna uvjeta. Prvi uvjet je da carina nije naplaćena zato što su sama nadležna tijela počinila pogrešku, zatim da je pogreška koju su počinila takva da je osoba u dobroj vjeri razumno nije mogla uočiti i, naposljetku, da je potonja poštovala sve odredbe na snazi u pogledu svoje carinske deklaracije. Nije moguće pozivati se na takvo legitimno očekivanje kada se uvoznik, iako je imao očite razloge sumnjati u točnost potvrde o podrijetlu „obrazac A”, nije raspitao, u okviru svojih mogućnosti, o okolnostima izdavanja te potvrde kako bi provjerio jesu li te sumnje opravdane. Međutim, takva obveza ne znači da je uvoznik općenito obvezan sustavno provjeravati okolnosti u kojima carinska tijela države izvoza izdaju potvrdu o podrijetlu „obrazac A”. Na sudu je koji je uputio zahtjev da ocijeni, vodeći računa o svim konkretnim dokazima u glavnom postupku, jesu li ta tri uvjeta ispunjena u ovom slučaju.

               2.

               Članak 220. stavak 2. točku (b) Uredbe br. 2913/92, kako je izmijenjena i dopunjena Uredbom br. 2700/2000, treba tumačiti na način da se, u predmetu poput onoga u glavnom postupku, iz informacija sadržanih u izvještaju Europskog ureda za borbu protiv prijevara (OLAF) može zaključiti da se uvoznik ne može pozvati na legitimno očekivanje na temelju te odredbe radi osporavanja naknadnog uzimanja u obzir uvoznih carina. Ipak, s obzirom na to da takav izvještaj sadržava samo opći opis predmetne situacije, a što treba provjeriti nacionalni sud, on sam po sebi nije dovoljan da bi se valjano utvrdilo da su u tom pogledu doista ispunjeni uvjeti, osobito u pogledu relevantnog ponašanja izvoznika. U takvim okolnostima je načelno na carinskim tijelima države uvoza da dokažu, pomoću dodatnih dokaza, da je to što su carinska tijela države izvoza izdala netočnu potvrdu o podrijetlu „obrazac A” pripisivo tomu što je izvoznik netočno predočio činjenice. Međutim, kada carinska tijela države uvoza nisu u mogućnosti podnijeti spomenuti dokaz, na uvozniku je, ako je potrebno, da dokaže da je spomenuta potvrda donesena na osnovi točnog prikaza činjenica od strane izvoznika.

      (1)  SL C 111 str. 29. 3. 2016.


title: Predmet T-382/12: Presuda Općeg suda od 19. lipnja 2014. – Kampol protiv OHIM-a – Colmol (Nobel) [ „Žig Zajednice — Postupak povodom prigovora — Prijava figurativnog žiga Zajednice Nobel — Raniji nacionalni verbalni žig NOBEL — Relativni razlog za odbijanje — Vjerojatnost dovođenja u zabludu — Članak 8. stavak 1. točka (b) Uredbe (EZ) br. 207/2009” ]

text:
               4.8.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 253/26

         Presuda Općeg suda od 19. lipnja 2014. – Kampol protiv OHIM-a – Colmol (Nobel)
   (Predmet T-382/12) (1)

   ([„Žig Zajednice - Postupak povodom prigovora - Prijava figurativnog žiga Zajednice Nobel - Raniji nacionalni verbalni žig NOBEL - Relativni razlog za odbijanje - Vjerojatnost dovođenja u zabludu - Članak 8. stavak 1. točka (b) Uredbe (EZ) br. 207/2009”])
   2014/C 253/37
   Jezik postupka: engleski

      Stranke

      Tužitelj: Kampol sp. z o.o. (Świdnica, Poljska) (zastupnik: J. Kępiński, odvjetnik)

      Tuženik: Ured za usklađivanje na unutarnjem tržištu (žigovi i dizajni) (zastupnik: P. Geroulakos, agent)

      Druga stranka u postupku pred žalbenim vijećem OHIM-a: Colmol-Colchões, SA (Oliveira de Azeméis, Portugal)

      Predmet

   Tužba protiv odluke četvrtog žalbenog vijeća OHIM-a od 21. lipnja 2012. (predmet R 2286/2011-4) koja se odnosi na postupak povodom prigovora između Colmol – Colchões, SA i Kampol-K. Humiński & syn sp. z o.o.

      Izreka

               1.

               Tužba se odbija.

               2.

               Nalaže se Kampolu sp. z o.o. snošenje troškova.

      (1)  SL C 355, 17.11.2012.


title: Predmet C-127/12: Presuda Suda (drugo vijeće) od 3. rujna 2014. – Europska komisija protiv Kraljevine Španjolske (Povreda obveze države članice — Slobodno kretanje kapitala — Članci 21. i 63. UFEU-a — Sporazum o EGP-u — Članci 28. i 40. — Porezi na nasljedstva i darove — Podjela poreznih ovlasti — Diskriminacija između rezidenata i nerezidenata — Diskriminacija ovisno o mjestu gdje se nalazi nekretnina — Teret dokazivanja)

text:
               10.11.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 395/3

      Presuda Suda (drugo vijeće) od 3. rujna 2014. – Europska komisija protiv Kraljevine Španjolske
      (Predmet C-127/12) (1)

      ((Povreda obveze države članice - Slobodno kretanje kapitala - Članci 21. i 63. UFEU-a - Sporazum o EGP-u - Članci 28. i 40. - Porezi na nasljedstva i darove - Podjela poreznih ovlasti - Diskriminacija između rezidenata i nerezidenata - Diskriminacija ovisno o mjestu gdje se nalazi nekretnina - Teret dokazivanja))
      (2014/C 395/03)
      Jezik postupka: španjolski

         Stranke

         Tužitelj: Europska komisija (zastupnici: W. Roels, R. Lyal i F. Jimeno Fernández, agenti)

         Tuženik: Kraljevina Španjolska (zastupnik: A. Rubio González, agent)

         Izreka

                  1.

                  Omogućivši uvođenje razlika u poreznom postupanju s darovima i nasljedstvom između pravnih slijednika i darovatelja s boravištem u Španjolskoj i onih koji u njoj nemaju boravište, između ostavitelja s boravištem u Španjolskoj i onih koji u njoj nemaju boravište i između darova i sličnih prijenosa nekretnina koje se nalaze na španjolskom području i onih koje se nalaze u inozemstvu, Kraljevina Španjolska nije ispunila obveze koje ima na temelju članka 63. UFEU-a i članka 40. Sporazuma o Europskom gospodarskom prostoru od 2. svibnja 1992.

                  2.

                  U preostalom dijelu tužba se odbija.

                  3.

                  Kraljevini Španjolskoj nalaže se snošenje troškova.

         (1)  SL C 126, 28.4.2012.


title: Predmet T-674/14: Rješenje Općeg suda od 2. rujna 2015. – SEA protiv Komisije

text:
               16.11.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 381/61

         Rješenje Općeg suda od 2. rujna 2015. – SEA protiv Komisije
   (Predmet T-674/14) (1)

   (2015/C 381/84)
   Jezik postupka: talijanski
   Predsjednik četvrtog vijeća odredio je brisanje predmeta.

      (1)  SL C 388, 3. 11. 2014.


title: Predmet T-55/15: Presuda Općeg suda od 14. srpnja 2017. – Certified Angus Beef protiv EUIPO-a – Certified Australian Angus Beef (CERTIFIED AUSTRALIAN ANGUS BEEF) („Žig Europske unije — Postupak povodom prigovora — Međunarodna registracija u kojoj je naznačena Europska unija — Figurativni žig CERTIFIED AUSTRALIAN ANGUS BEEF — Raniji općepoznati figurativni i verbalni žigovi SINCE 1978 CERTIFIED ANGUS BEEF BRAND i CERTIFIED ANGUS BEEF BRAND — Relativni razlog za odbijanje — Nepostojanje sličnosti između znakova — Članak 8. stavak 1. točka (b) Uredbe (EZ) br. 207/2009”)

text:
               28.8.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 283/31

         Presuda Općeg suda od 14. srpnja 2017. – Certified Angus Beef protiv EUIPO-a – Certified Australian Angus Beef (CERTIFIED AUSTRALIAN ANGUS BEEF)
   (Predmet T-55/15) (1)

   ((„Žig Europske unije - Postupak povodom prigovora - Međunarodna registracija u kojoj je naznačena Europska unija - Figurativni žig CERTIFIED AUSTRALIAN ANGUS BEEF - Raniji općepoznati figurativni i verbalni žigovi SINCE 1978 CERTIFIED ANGUS BEEF BRAND i CERTIFIED ANGUS BEEF BRAND - Relativni razlog za odbijanje - Nepostojanje sličnosti između znakova - Članak 8. stavak 1. točka (b) Uredbe (EZ) br. 207/2009”))
   (2017/C 283/46)
   Jezik postupka: engleski

      Stranke

      Tužitelj: Certified Angus Beef LLC (Wooster, Ohio, Sjedinjene Američke Države) (zastupnik: C. Aikens, barrister)

      Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (zastupnici: M. Fischer i A. Söder, agenti)

      Druga stranka u postupku pred žalbenim vijećem EUIPO-a: Certified Australian Angus Beef Pty Ltd (Surrey Hills, Australija)

      Predmet

   Tužba protiv odluke četvrtog žalbenog vijeća EUIPO-a od 30. listopada 2014. (predmet R 662/2014-4), koja se odnosi na postupak povodom prigovora između društava Certified Angus Beef i Certified Australian Angus Beef.

      Izreka

               1.

               Tužba se odbija.

               2.

               Društvu Certified Angus Beef LLC se nalaže snošenje troškova.

      (1)  SL C 107, 30. 3. 2015.


title: Predmet C-441/14: Presuda Suda (veliko vijeće) od 19. travnja 2016. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Højesteret – Danska) – Dansk Industri (DI), djelujući za Ajos A/S protiv nasljednikâ Karsten Eigil Rasmussen (Zahtjev za prethodnu odluku — Socijalna politika — Povelja Europske unije o temeljnim pravima — Direktiva 2000/78/EZ — Načelo nediskriminacije na temelju dobi — Nacionalni propis protivan direktivi — Mogućnost pojedinca da se poziva na odgovornost države zbog povrede prava Unije — Spor između pojedinaca — Vaganje različitih prava i načela — Načela pravne sigurnosti i zaštite legitimnih očekivanja — Uloga nacionalnog suda)

text:
               13.6.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 211/12

      Presuda Suda (veliko vijeće) od 19. travnja 2016. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Højesteret – Danska) – Dansk Industri (DI), djelujući za Ajos A/S protiv nasljednikâ Karsten Eigil Rasmussen
      (Predmet C-441/14) (1)

      ((Zahtjev za prethodnu odluku - Socijalna politika - Povelja Europske unije o temeljnim pravima - Direktiva 2000/78/EZ - Načelo nediskriminacije na temelju dobi - Nacionalni propis protivan direktivi - Mogućnost pojedinca da se poziva na odgovornost države zbog povrede prava Unije - Spor između pojedinaca - Vaganje različitih prava i načela - Načela pravne sigurnosti i zaštite legitimnih očekivanja - Uloga nacionalnog suda))
      (2016/C 211/13)
      Jezik postupka: danski

         Sud koji je uputio zahtjev

      Højesteret

         Stranke glavnog postupka

         Tužitelj: Dansk Industri (DI), djelujući za Ajos A/S

         Tuženik: nasljednici Karstena Eigila Rasmussena

         Izreka

                  1.

                  Opće načelo nediskriminacije na temelju dobi, kako ga konkretizira Direktiva Vijeća 2000/78/EZ od 27. studenoga 2000. o uspostavi općeg okvira za jednako postupanje pri zapošljavanju i obavljanju zanimanja, treba tumačiti na način da mu se protivi, i u sporu između pojedinaca, nacionalni propis poput onog u pitanju u glavnom postupku, prema kojem zaposlenik nije ovlašten na otpremninu ako je ovlašten na starosnu mirovinu koju mu njegov poslodavac plaća na temelju mirovinskog sustava kojemu je taj zaposlenik pristupio prije nego što je navršio 50 godina, neovisno o tome hoće li odlučiti ostati na tržištu rada ili otići u mirovinu.

                  2.

                  Pravo Unije treba tumačiti na način da je na nacionalnom sudu koji odlučuje u sporu između pojedinaca koji ulazi u područje primjene Direktive 2000/78, kada primjenjuje odredbe svojeg nacionalnog prava, da ih tumači na način da se one mogu primijeniti u skladu s tom direktivom ili, ako takvo usklađeno tumačenje nije moguće, da, ako je potrebno, ne primijeni nijednu odredbu tog nacionalnog prava koja je protivna općem načelu nediskriminacije na temelju dobi. Ni načelo pravne sigurnosti ni načelo zaštite legitimnih očekivanja ni mogućnost pojedinca koji smatra da je oštećen primjenom nacionalne odredbe protivne pravu Unije da se pozove na odgovornost dotične države članice zbog povrede prava Unije ne mogu dovesti u pitanje tu obvezu.

         (1)  SL C 421, 24. 11. 2014.