title: Predmet C-641/18: Presuda Suda (prvo vijeće) od 7. svibnja 2020. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Tribunale di Genova – Italija) – LG i dr. protiv Rina SpA, Ente Registro Italiano Navale (Zahtjev za prethodnu odluku – Pravosudna suradnja u građanskim stvarima – Uredba (EZ) br. 44/2001 – Članak 1. stavak 1. – Pojmovi ‚građanske i trgovačke stvari’ i „administrativne stvari” – Područje primjene – Djelatnosti društava za klasificiranje i certificiranje brodova – Acta iure imperii i acta iure gestionis – Javne ovlasti – Imunitet od jurisdikcije)

text:
               20.7.2020

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 240/10

      Presuda Suda (prvo vijeće) od 7. svibnja 2020. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Tribunale di Genova – Italija) – LG i dr. protiv Rina SpA, Ente Registro Italiano Navale
      (Predmet C-641/18) (1)

      (Zahtjev za prethodnu odluku - Pravosudna suradnja u građanskim stvarima - Uredba (EZ) br. 44/2001 - Članak 1. stavak 1. - Pojmovi ‚građanske i trgovačke stvari’ i „administrativne stvari” - Područje primjene - Djelatnosti društava za klasificiranje i certificiranje brodova - Acta iure imperii i acta iure gestionis - Javne ovlasti - Imunitet od jurisdikcije)
      (2020/C 240/12)
      Jezik postupka: talijanski

         Sud koji je uputio zahtjev

      Tribunale di Genova

         Stranke glavnog postupka

         Tužitelji: LG i dr.

         Tuženici: Rina SpA, Ente Registro Italiano Navale

         Izreka

      Članak 1. stavak 1. Uredbe Vijeća (EZ) br. 44/2001 od 22. prosinca 2000. o [sudskoj] nadležnosti, priznavanju i izvršenju sudskih odluka u građanskim i trgovačkim stvarima treba tumačiti na način da je tužba za naknadu štete, podnesena protiv pravnih osoba privatnog prava koje obavljaju djelatnost klasificiranja i certificiranja brodova na temelju ovlaštenja i za račun treće države, obuhvaćena pojmom „građanske i trgovačke stvari” u smislu te odredbe, a stoga i područjem primjene te uredbe, s obzirom na to da se ta djelatnost ne izvršava na temelju javnih ovlasti u smislu prava Unije, što je na sudu koji je uputio zahtjev da ocijeni. Načelu međunarodnog običajnog prava o imunitetu od jurisdikcije ne protivi se da nacionalni sud pred kojim se vodi postupak izvršava sudsku nadležnost predviđenu navedenom uredbom u sporu koji se odnosi na takvu tužbu, kad taj sud utvrdi da se takvi subjekti nisu koristili javnim ovlastima u smislu međunarodnog prava.

         (1)  SL C 25, 21. 1. 2019.


title: Predmet C-667/18: Presuda Suda (treće vijeće) od 14. svibnja 2020. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Grondwettelijk Hof – Belgija) – Orde van Vlaamse Balies, Ordre des barreaux francophones et germanophone protiv Ministerraada (Zahtjev za prethodnu odluku – Direktiva 2009/138/EZ – Osiguranje troškova pravne zaštite – Članak 201. – Pravo ugovaratelja osiguranja da slobodno odabere svojeg zastupnika – Sudski postupak – Pojam – Postupak mirenja)

text:
               20.7.2020

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 240/11

      Presuda Suda (treće vijeće) od 14. svibnja 2020. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Grondwettelijk Hof – Belgija) – Orde van Vlaamse Balies, Ordre des barreaux francophones et germanophone protiv Ministerraada
      (Predmet C-667/18) (1)

      (Zahtjev za prethodnu odluku - Direktiva 2009/138/EZ - Osiguranje troškova pravne zaštite - Članak 201. - Pravo ugovaratelja osiguranja da slobodno odabere svojeg zastupnika - Sudski postupak - Pojam - Postupak mirenja)
      (2020/C 240/14)
      Jezik postupka: nizozemski

         Sud koji je uputio zahtjev

      Grondwettelijk Hof

         Stranke glavnog postupka

         Tužitelji: Orde van Vlaamse Balies, Ordre des barreaux francophones et germanophone

         Tuženik: Ministerraad

         Izreka

      Članak 201. stavak 1. točku (a) Direktive 2009/138/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 25. studenoga 2009. o osnivanju i obavljanju djelatnosti osiguranja i reosiguranja (Solventnost II) treba tumačiti na način da pojam „sudski postupak” iz te odredbe uključuje postupak sudskog ili izvansudskog mirenja u koji je uključen ili može biti uključen sud, bilo to tijekom pokretanja tog postupka ili nakon njegova zatvaranja.

         (1)  SL C 25, 21. 1. 2019.


title: Predmet C-749/18: Presuda Suda (drugo vijeće) od 14. svibnja 2020. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Cour administrative – Luksemburg) – B i dr. protiv Administration des contributions directes (Zahtjev za prethodnu odluku – Članci 49. i 54. UFEU-a – Sloboda poslovnog nastana – Porezno zakonodavstvo – Porez na dobit trgovačkih društava – Društva majke i društva kćeri – Vertikalna i horizontalna porezna integracija)

text:
               20.7.2020

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 240/12

      Presuda Suda (drugo vijeće) od 14. svibnja 2020. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Cour administrative – Luksemburg) – B i dr. protiv Administration des contributions directes
      (Predmet C-749/18) (1)

      (Zahtjev za prethodnu odluku - Članci 49. i 54. UFEU-a - Sloboda poslovnog nastana - Porezno zakonodavstvo - Porez na dobit trgovačkih društava - Društva majke i društva kćeri - Vertikalna i horizontalna porezna integracija)
      (2020/C 240/15)
      Jezik postupka: francuski

         Sud koji je uputio zahtjev

      Cour administrative

         Stranke glavnog postupka

         Tužitelj: B i dr.

         Tuženik: Administration des contributions directes

         Izreka

                  1.

                  Članke 49. i 54. UFEU-a treba tumačiti na način da im se protivi zakonodavstvo države članice koje, iako dopušta vertikalnu poreznu integraciju između rezidentnog društva majke ili stalne poslovne jedinice u toj državi članici nerezidentnog društva majke i njegovih rezidentnih društava kćeri, ne dopušta horizontalnu poreznu integraciju između rezidentnih društava kćeri nerezidentnog društva majke.

                  2.

                  Članke 49. i 54. UFEU-a treba tumačiti na način da im se protivi zakonodavstvo države članice koje ima učinak prisiljavanja društva majke sa sjedištem u drugoj državi članici da razdvoji vertikalnu poreznu integraciju koja postoji između jednog od njegovih društava kćeri i određenog broja njegovih rezidentnih društava unuka kako bi se tom društvu kćeri omogućilo da provede horizontalnu poreznu integraciju s drugim rezidentnim društvima kćerima navedenog društva majke, iako rezidentno integrirano društvo kći ostaje isto i premda prestanak vertikalne porezne integracije prije kraja minimalnog trajanja postojanja integracije, predviđenog nacionalnim zakonodavstvom, podrazumijeva pojedinačno korektivno oporezivanje predmetnih društava.

                  3.

                  Načela ekvivalentnosti i djelotvornosti treba tumačiti na način da im se ne protivi zakonodavstvo države članice koje se odnosi na sustav porezne integracije, a koje predviđa da se svaki zahtjev za korištenje tim sustavom mora obvezno podnijeti nadležnom tijelu prije kraja prvog razdoblja za koje se zahtijeva primjena tog sustava.

         (1)  SL C 93, 11. 3. 2019.


title: Predmet C-772/18: Presuda Suda (deseto vijeće) od 30. travnja 2020. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Korkein oikeus – Finska) – A protiv B (Zahtjev za prethodnu odluku – Žigovi – Direktiva 2008/95/EZ – Članak 5. stavak 1. – Članak 5. stavak 3. točke (b) i (c) – Povreda žiga – Pojam „uporaba u trgovačkom prometu” – Proizvod pušten u slobodan promet – Uvoz – Skladištenje – Zadržavanje proizvoda u svrhu stavljanja na tržište – Izvoz)

text:
               20.7.2020

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 240/13

      Presuda Suda (deseto vijeće) od 30. travnja 2020. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Korkein oikeus – Finska) – A protiv B
      (Predmet C-772/18) (1)

      (Zahtjev za prethodnu odluku - Žigovi - Direktiva 2008/95/EZ - Članak 5. stavak 1. - Članak 5. stavak 3. točke (b) i (c) - Povreda žiga - Pojam „uporaba u trgovačkom prometu” - Proizvod pušten u slobodan promet - Uvoz - Skladištenje - Zadržavanje proizvoda u svrhu stavljanja na tržište - Izvoz)
      (2020/C 240/16)
      Jezik postupka: finski

         Sud koji je uputio zahtjev

      Korkein oikeus

         Stranke glavnog postupka

         Tužitelj: A

         Tuženik: B

         Izreka

      Članak 5. stavak 1. Direktive 2008/95/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 22. listopada 2008. o usklađivanju zakonodavstava država članica o žigovima u vezi s njezinim člankom 5. stavkom 3. točkama (b) i (c) treba tumačiti na način da za osobu – koja ne obavlja profesionalnu komercijalnu djelatnost, a koja zaprimi, pusti u slobodan promet u državi članici i pohranjuje proizvode koji očito nisu namijenjeni privatnoj uporabi, a koji su otpremljeni na njezinu adresu iz treće zemlje i koji su obilježeni žigom bez pristanka nositelja – treba smatrati da žig rabi u trgovačkom prometu u smislu prve od tih odredbi.

         (1)  SL C 72, 25. 2. 2019.


title: Predmet C-797/18 P: Presuda Suda (deveto vijeće) od 30. travnja 2020. – Helenska Republika protiv Europske komisije (Žalba – Europski fond za jamstva u poljoprivredi (EFJP) i Europski poljoprivredni fond za ruralni razvoj (EPFRR) – Izdaci isključeni iz financiranja Europske unije – Izdaci Helenske Republike – Uredba (EZ) br. 1782/2003 – Uredba (EZ) br. 796/2004 – Uredba (EZ) br. 1120/2009 – Uredba (EU) br. 1306/2013 – Program potpora po površini – Pojam „trajni pašnjaci” – Paušalni financijski ispravci – Uredba (EZ) br. 1698/2005 – Ocjena prihvatljivosti izdataka – Upravno tijelo – Uredba (EZ) br. 1290/2005 – Troškovi na koje se primjenjuje rok od 24 mjeseca – Uredba (EZ) br. 817/2004 – Režim učinkovitih, proporcionalnih i odvraćajućih sankcija – Metoda izračuna ispravka)

text:
               20.7.2020

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 240/13

      Presuda Suda (deveto vijeće) od 30. travnja 2020. – Helenska Republika protiv Europske komisije
      (Predmet C-797/18 P) (1)

      (Žalba - Europski fond za jamstva u poljoprivredi (EFJP) i Europski poljoprivredni fond za ruralni razvoj (EPFRR) - Izdaci isključeni iz financiranja Europske unije - Izdaci Helenske Republike - Uredba (EZ) br. 1782/2003 - Uredba (EZ) br. 796/2004 - Uredba (EZ) br. 1120/2009 - Uredba (EU) br. 1306/2013 - Program potpora po površini - Pojam „trajni pašnjaci” - Paušalni financijski ispravci - Uredba (EZ) br. 1698/2005 - Ocjena prihvatljivosti izdataka - Upravno tijelo - Uredba (EZ) br. 1290/2005 - Troškovi na koje se primjenjuje rok od 24 mjeseca - Uredba (EZ) br. 817/2004 - Režim učinkovitih, proporcionalnih i odvraćajućih sankcija - Metoda izračuna ispravka)
      (2020/C 240/17)
      Jezik postupka: grčki

         Stranke

         Žalitelj: Helenska Republika (zastupnici: G. Kanellopoulos, E. Leftheriotou i A. Vasilopoulou, agenti)

         Druga stranka u postupku: Europska komisija (zastupnici: M. Konstantinidis, D. Triantafyllou i J. Aquilina, agenti)

         Izreka

                  1.

                  Ukida se točka 1. izreke presude Općeg suda Europske unije od 4. listopada 2018., Grčka/Komisija (T-272/16, neobjavljena, EU:T:2018:651), u dijelu u kojem je Opći sud odbio tužbu Helenske Republike o paušalnim ispravcima od 25 % i 10 % primijenjenima na potpore po površini za pašnjake za godine podnošenja zahtjeva 2012. i 2013. kao i jednokratnom ispravku u iznosu od 37 163 161,78 euro primijenjenom za godinu podnošenja zahtjeva 2013., određenima u Provedbenoj odluci Komisije (EU) 2016/417 od 17. ožujka 2016. o isključivanju iz financiranja Europske unije određenih izdataka koje su države članice imale u okviru Europskog fonda za jamstva u poljoprivredi (EFJP) i Europskog poljoprivrednog fonda za ruralni razvoj (EPFRR) zbog nedostataka u definiciji i kontroli prihvatljivih trajnih pašnjaka.

                  2.

                  Ukida se točka 2. izreke presude Općeg suda Europske unije od 4. listopada 2018., Grčka/Komisija (T-272/16, neobjavljena, EU:T:2018:651), u dijelu u kojem je njome odlučeno o troškovima.

                  3.

                  Žalba se u preostalom dijelu odbija.

                  4.

                  Poništava se Provedbena odluka 2016/417 u dijelu u kojem se njome Helenskoj Republici određuju paušalni ispravci od 25 % i 10 % primijenjeni na potpore po površini za pašnjake za godine podnošenja zahtjeva 2012. i 2013. kao i jednokratni ispravak u iznosu od 37 163 161,78 euro primijenjen za godinu podnošenja zahtjeva 2013. zbog nedostataka u definiciji i kontroli prihvatljivih trajnih pašnjaka.

                  5.

                  Helenska Republika i Europska komisija snosit će vlastite troškove koji se odnose na prvostupanjski postupak i žalbeni postupak.

         (1)  SL C 72, 25. 2. 2019.


title: Predmet C-810/18: Presuda Suda (sedmo vijeće) od 30. travnja 2020. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Krajský súd v Trnave – Slovačka) – DHL Logistics (Slovakia) spol. s r. o. protiv Finančné riaditeľstvo SR (Zahtjev za prethodnu odluku – Uredba (EEZ) br. 2658/87 – Carinska unija i zajednička carinska tarifa – Tarifno razvrstavanje – Kombinirana nomenklatura – Podbroj 8525 80 91 – Digitalni fotoaparati – Videokamere (kamkorderi) – Digitalna videokamera koja može snimati i pohranjivati nepomične slike i videosekvence kvalitete rezolucije niže od 800 × 600 piksela)

text:
               20.7.2020

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 240/14

      Presuda Suda (sedmo vijeće) od 30. travnja 2020. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Krajský súd v Trnave – Slovačka) – DHL Logistics (Slovakia) spol. s r. o. protiv Finančné riaditeľstvo SR
      (Predmet C-810/18) (1)

      (Zahtjev za prethodnu odluku - Uredba (EEZ) br. 2658/87 - Carinska unija i zajednička carinska tarifa - Tarifno razvrstavanje - Kombinirana nomenklatura - Podbroj 8525 80 91 - Digitalni fotoaparati - Videokamere (kamkorderi) - Digitalna videokamera koja može snimati i pohranjivati nepomične slike i videosekvence kvalitete rezolucije niže od 800 × 600 piksela)
      (2020/C 240/18)
      Jezik postupka: slovački

         Sud koji je uputio zahtjev

      Krajský súd v Trnave

         Stranke glavnog postupka

         Tužitelj: DHL Logistics (Slovakia) spol. s r. o.

         Tuženik: Finančné riaditeľstvo SR

         Izreka

      Kombiniranu nomenklaturu, koja se nalazi u Prilogu I. Uredbi Vijeća (EEZ) br. 2658/87 od 23. srpnja 1987. o tarifnoj i statističkoj nomenklaturi i o Zajedničkoj carinskoj tarifi, u verzijama koje uzastopno proizlaze iz Uredbe Komisije (EZ) br. 1031/2008 od 19. rujna 2008., Uredbe Komisije (EZ) br. 948/2009 od 30. rujna 2009., Uredbe Komisije (EU) br. 861/2010 od 5. listopada 2010., Uredbe Komisije (EU) br. 1006/2011 od 27. rujna 2011. i Provedbene uredbe Komisije (EZ) br. 927/2012 od 9. listopada 2012., treba tumačiti na način da su njezinim tarifnim podbrojem 8525 80 91 kao „videokamere (kamkorderi)” obuhvaćene digitalne videokamere koje imaju dvostruku funkciju, odnosno istodobno snimanje i pohranjivanje nepomičnih slika i videosekvenci, iako, kad je riječ o videosekvencama, te kamere omogućuju samo snimanje i pohranjivanje takvih sekvenci kvalitete rezolucije slike niže od 800 × 600 piksela, ako je glavna funkcija tih digitalnih videokamera snimanje i pohranjivanje takvih sekvenci, što je na sudu koji je uputio zahtjev da provjeri.

         (1)  SL C 82, 4. 3. 2019.


title: Predmet C-15/19: Presuda Suda (drugo vijeće) od 14. svibnja 2020. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Corte suprema di cassazione – Italija) – A.m.a. – Azienda Municipale Ambiente SpA protiv Consorzio Laziale Rifiuti – Co.La.Ri. (Zahtjev za prethodnu odluku – Okoliš – Otpad – Direktiva 1999/31/EZ – Postojeća odlagališta – Razdoblje naknadnog održavanja odlagališta – Produljenje – Troškovi odlaganja otpada – Načelo onečišćivač plaća – Vremenska primjena direktive)

text:
               20.7.2020

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 240/16

      Presuda Suda (drugo vijeće) od 14. svibnja 2020. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Corte suprema di cassazione – Italija) – A.m.a. – Azienda Municipale Ambiente SpA protiv Consorzio Laziale Rifiuti – Co.La.Ri.
      (Predmet C-15/19) (1)

      (Zahtjev za prethodnu odluku - Okoliš - Otpad - Direktiva 1999/31/EZ - Postojeća odlagališta - Razdoblje naknadnog održavanja odlagališta - Produljenje - Troškovi odlaganja otpada - Načelo onečišćivač plaća - Vremenska primjena direktive)
      (2020/C 240/20)
      Jezik postupka: talijanski

         Sud koji je uputio zahtjev

      Corte suprema di cassazione

         Stranke glavnog postupka

         Tužitelj: A.m.a. – Azienda Municipale Ambiente SpA

         Tuženik: Consorzio Laziale Rifiuti – Co.La.Ri.

         Izreka

      Članke 10. i 14. Direktive Vijeća 1999/31/EZ od 26. travnja 1999. o odlagalištima otpada treba tumačiti na način da im se ne protivi tumačenje nacionalne odredbe prema kojem se na odlagalište, koje je obavljalo djelatnost na dan prenošenja te direktive, primjenjuju obveze koje proizlaze iz navedene direktive, i osobito produljenje razdoblja naknadnog održavanja tog odlagališta, pri čemu ne treba razlikovati prema datumu skladištenja otpada niti predvidjeti mjere za ograničavanje financijskih posljedica tog produljenja za posjednika otpada.

         (1)  SL C 164, 13. 5. 2019.


title: Predmet C-17/19: Presuda Suda (peto vijeće) od 14. svibnja 2020. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Cour de cassation – Francuska) – kazneni postupak protiv Bouygues travaux publics, Elco construct Bucarest, Welbond armatures (Zahtjev za prethodnu odluku – Radnici migranti – Socijalna sigurnost – Uredba (EEZ) br. 1408/71 – Primjenjivo zakonodavstvo – Članak 14. točka 1. podtočka (a) i članak 14. točka 2. podtočka (b) – Uredba (EZ) br. 883/2004 – Članak 12. stavak 1. – Članak 13. stavak 1. točka (a) – Upućeni radnici – Radnici koji obavljaju djelatnost u dvjema državama članicama ili više njih – Uredba (EEZ) br. 574/72 – Članak 11. stavak 1. točka (a) – Članka 12.a točka 2. podtočka (a) i članak 12. točka 4. podtočka (a) – Uredba (EZ) br. 987/2009 – Članak 19. stavak 2. – Potvrde E 101 i A 1 – Obvezujući učinak – Doseg – Socijalna sigurnost – Radno pravo)

text:
               20.7.2020

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 240/17

      Presuda Suda (peto vijeće) od 14. svibnja 2020. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Cour de cassation – Francuska) – kazneni postupak protiv Bouygues travaux publics, Elco construct Bucarest, Welbond armatures
      (Predmet C-17/19) (1)

      (Zahtjev za prethodnu odluku - Radnici migranti - Socijalna sigurnost - Uredba (EEZ) br. 1408/71 - Primjenjivo zakonodavstvo - Članak 14. točka 1. podtočka (a) i članak 14. točka 2. podtočka (b) - Uredba (EZ) br. 883/2004 - Članak 12. stavak 1. - Članak 13. stavak 1. točka (a) - Upućeni radnici - Radnici koji obavljaju djelatnost u dvjema državama članicama ili više njih - Uredba (EEZ) br. 574/72 - Članak 11. stavak 1. točka (a) - Članka 12.a točka 2. podtočka (a) i članak 12. točka 4. podtočka (a) - Uredba (EZ) br. 987/2009 - Članak 19. stavak 2. - Potvrde E 101 i A 1 - Obvezujući učinak - Doseg - Socijalna sigurnost - Radno pravo)
      (2020/C 240/21)
      Jezik postupka: francuski

         Sud koji je uputio zahtjev

      Cour de cassation

         Stranke glavnog postupka

      Bouygues travaux publics, Elco construct Bucarest, Welbond armatures

         Izreka

      Članak 11. stavak 1. točku (a), članak 12.a točku 2. podtočku (a) i članak 12.a točku 4. podtočku (a) Uredbe Vijeća (EEZ) br. 574/72 od 21. ožujka 1972. o utvrđivanju postupka provedbe Uredbe Vijeća (EEZ) br. 1408/71 o primjeni sustava socijalne sigurnosti na zaposlene osobe, samozaposlene osobe i članove njihovih obitelji koji se kreću unutar Zajednice, u njezinoj verziji izmijenjenoj i dopunjenoj Uredbom Vijeća (EZ) br. 118/97 od 2. prosinca 1996., kako je izmijenjena Uredbom (EZ) br. 647/2005 Europskog parlamenta i Vijeća od 13. travnja 2005., kao i članak 19. stavak 2. Uredbe (EZ) br. 987/2009 Europskog parlamenta i Vijeća od 16. rujna 2009. o utvrđivanju postupka provedbe Uredbe (EZ) br. 883/2004 o koordinaciji sustava socijalne sigurnosti, treba tumačiti na način da potvrda E 101, koju je izdala nadležna ustanova jedne države članice na temelju članka 14. točke 1. podtočke (a) ili članka 14. točke 2. podtočke (b) Uredbe Vijeća (EEZ) br. 1408/71 od 14. lipnja 1971. o primjeni sustava socijalne sigurnosti na zaposlene osobe, samozaposlene osobe i članove njihovih obitelji koji se kreću unutar Zajednice, u njezinoj verziji izmijenjenoj i dopunjenoj Uredbom br. 118/97, kako je izmijenjena Uredbom Vijeća (EZ) br. 1606/98 od 29. lipnja 1998., radnicima koji obavljaju svoje djelatnosti na području druge države članice, i potvrda A 1, koju potonjima izdaje ta ustanova na temelju članka 12. stavka 1. ili članka 13. stavka 1. Uredbe (EZ) br. 883/2004 Europskog parlamenta i Vijeća od 29. travnja 2004. o koordinaciji sustava socijalne sigurnosti, kako je izmijenjena Uredbom (EU) br. 465/2012 Europskog parlamenta i Vijeća od 22. svibnja 2012., obvezuju sudove potonje države članice samo u području socijalne sigurnosti.

         (1)  SL C 103, 18. 3. 2019.


title: Predmet C-148/19 P: Presuda Suda (sedmo vijeće) od 7. svibnja 2020. – BTB Holding Investments SA, Duferco Participations Holding SA protiv Europske komisije, Foreign Strategic Investments Holding (FSIH) (Žalba – Državne potpore – Regionalne potpore u korist industrije čelika – Odluka kojom se te potpore utvrđuju nespojivima sa zajedničkim tržištem – Pojam „državna potpora” – Prednost – Kriterij privatnog subjekta – Očita pogreška – Teret dokazivanja – Granice sudskog nadzora)

text:
               20.7.2020

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 240/18

      Presuda Suda (sedmo vijeće) od 7. svibnja 2020. – BTB Holding Investments SA, Duferco Participations Holding SA protiv Europske komisije, Foreign Strategic Investments Holding (FSIH)
      (Predmet C-148/19 P) (1)

      (Žalba - Državne potpore - Regionalne potpore u korist industrije čelika - Odluka kojom se te potpore utvrđuju nespojivima sa zajedničkim tržištem - Pojam „državna potpora” - Prednost - Kriterij privatnog subjekta - Očita pogreška - Teret dokazivanja - Granice sudskog nadzora)
      (2020/C 240/23)
      Jezik postupka: francuski

         Stranke

         Žalitelji: BTB Holding Investments SA, Duferco Participations Holding SA (zastupnici: J.-F. Bellis, R. Luff, M. Favart, i Q. Declève, odvjetnici)

         Druge stranke u postupku: Europska komisija (zastupnici: V. Bottka i G. Luengo, agenti), Foreign Strategic Investments Holding (FSIH)

         Izreka

                  1.

                  Žalba se odbija.

                  2.

                  Društvima BTB Holding Investments SA i Duferco Participations Holding SA nalaže se snošenje troškova.

         (1)  SL C 182, 27. 5. 2019.


title: Spojeni predmeti C-168/19 i C-169/19: Presuda Suda (osmo vijeće) od 30. travnja 2020. (zahtjevi za prethodnu odluku koje je uputio Corte dei Conti – Sezione Giurisdizionale Per la Regione Puglia – Italija) – HB (C-168/19), IC (C-169/19) protiv Istituto nazionale della previdenza sociale (Zahtjev za prethodnu odluku – Slobodno kretanje osoba – Članak 21. UFEU-a – Načelo zabrane diskriminacije na temelju državljanstva – Članak 18. UFEU-a – Ugovor o izbjegavanju dvostrukog oporezivanja – Radnici u javnom sektoru – Umirovljenik koji boravi u državi članici različitoj od one koja mu isplaćuje mirovinu i koji nema državljanstvo države članice boravišta – Porez na dohodak – Navodni gubitak poreznih koristi – Navodna prepreka slobodnom kretanju i navodna diskriminacija)

text:
               20.7.2020

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 240/19

      Presuda Suda (osmo vijeće) od 30. travnja 2020. (zahtjevi za prethodnu odluku koje je uputio Corte dei Conti – Sezione Giurisdizionale Per la Regione Puglia – Italija) – HB (C-168/19), IC (C-169/19) protiv Istituto nazionale della previdenza sociale
      (Spojeni predmeti C-168/19 i C-169/19) (1)

      (Zahtjev za prethodnu odluku - Slobodno kretanje osoba - Članak 21. UFEU-a - Načelo zabrane diskriminacije na temelju državljanstva - Članak 18. UFEU-a - Ugovor o izbjegavanju dvostrukog oporezivanja - Radnici u javnom sektoru - Umirovljenik koji boravi u državi članici različitoj od one koja mu isplaćuje mirovinu i koji nema državljanstvo države članice boravišta - Porez na dohodak - Navodni gubitak poreznih koristi - Navodna prepreka slobodnom kretanju i navodna diskriminacija)
      (2020/C 240/24)
      Jezik postupka: talijanski

         Sud koji je uputio zahtjev

      Corte dei Conti – Sezione Giurisdizionale Per la Regione Puglia

         Stranke glavnog postupka

         Tužitelji: HB (C-168/19), IC (C-169/19)

         Tuženik: Istituto nazionale della previdenza sociale

         Izreka

      Člancima 18. i 21. UFEU-a ne protivi se porezni sustav koji proizlazi iz ugovora o izbjegavanju dvostrukog oporezivanja sklopljenog između dviju država članica, na temelju kojeg je porezna nadležnost tih država u području oporezivanja mirovina raspodijeljena prema tome jesu li korisnici tih mirovina bili zaposleni u privatnom ili javnom sektoru i, u potonjem slučaju, prema tome imaju li državljanstvo države članice boravišta ili ne.

         (1)  SL C 206, 17. 6. 2019.


title: Predmet C-184/19: Presuda Suda (sedmo vijeće) od 30. travnja 2020. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Curtea de Apel Bucureşti – Rumunjska) – Hecta Viticol SRL protiv Agenţia Naţională de Administrare Fiscală (ANAF) – Direcţia Generală de Soluţionare a Contestaţiilor, Biroul Vamal de Interior Buzău, Direcţia Generală Regională a Finanţelor Publice Galaţi (Zahtjev za prethodnu odluku – Direktive 92/83/EEZ i 92/84/EEZ – Stopa trošarina na vino i mirna pića koja se dobivaju vrenjem, osim vina ili piva – Različite stope trošarina – Načela pravne sigurnosti i zaštite legitimnih očekivanja)

text:
               20.7.2020

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 240/19

      Presuda Suda (sedmo vijeće) od 30. travnja 2020. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Curtea de Apel Bucureşti – Rumunjska) – Hecta Viticol SRL protiv Agenţia Naţională de Administrare Fiscală (ANAF) – Direcţia Generală de Soluţionare a Contestaţiilor, Biroul Vamal de Interior Buzău, Direcţia Generală Regională a Finanţelor Publice Galaţi
      (Predmet C-184/19) (1)

      (Zahtjev za prethodnu odluku - Direktive 92/83/EEZ i 92/84/EEZ - Stopa trošarina na vino i mirna pića koja se dobivaju vrenjem, osim vina ili piva - Različite stope trošarina - Načela pravne sigurnosti i zaštite legitimnih očekivanja)
      (2020/C 240/25)
      Jezik postupka: rumunjski

         Sud koji je uputio zahtjev

      Curtea de Apel Bucureşti

         Stranke glavnog postupka

         Tužitelj: Hecta Viticol SRL

         Tuženici: Agenţia Naţională de Administrare Fiscală (ANAF) – Direcţia Generală de Soluţionare a Contestaţiilor, Biroul Vamal de Interior Buzău, Direcţia Generală Regională a Finanţelor Publice Galaţi

         Izreka

                  1.

                  Članke 7., 11. i 15. Direktive Vijeća 92/83/EEZ od 19. listopada 1992. o usklađivanju struktura trošarina na alkohol i alkoholna pića i članak 5. Direktive 92/84/EEZ od 19. listopada 1992. o usklađivanju stopa trošarina na alkohol i alkoholna pića valja tumačiti na način da se njima ne zahtijeva određivanje istovjetnih stopa trošarina na alkoholna pića iz kategorije „vino”, u smislu Direktive 92/83, i na ona iz kategorije „pića koja se dobivaju vrenjem, osim vina ili piva”, u smislu te direktive.

                  2.

                  Načela pravne sigurnosti i zaštite legitimnih očekivanja valja tumačiti tako da im se ne protivi nacionalni propis kojim se mijenja stopa trošarina na pića koja se dobivaju vrenjem, osim vina ili piva, a da pritom ne bude predviđen prijelazni režim, kad takva izmjena stupi na snagu osam dana nakon objave akta kojim je uvedena i kad se njome ne podrazumijeva da porezni obveznici izvrše posljedične gospodarske prilagodbe, što je na sudu koji je uputio zahtjev da provjeri.

         (1)  SL C 187, 3. 6. 2019.


title: Predmet C-189/19: Presuda Suda (šesto vijeće) od 14. svibnja 2020. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Bundesverwaltungsgericht – Njemačka) – Spenner GmbH & Co. KG protiv Bundesrepublik Deutschland (Zahtjev za prethodnu odluku – Okoliš – Sustav trgovanja emisijskim jedinicama stakleničkih plinova unutar Europske unije – Direktiva 2003/87/EZ – Članak 10.a – Prijelazno uređenje besplatne dodjele jedinica – Odluka 2011/278/EU – Članak 9. – Određivanje povijesne razine djelatnosti – Značajna promjena kapaciteta postrojenja do koje je došlo prije referentnog razdoblja – Određivanje relevantnog referentnog razdoblja)

text:
               20.7.2020

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 240/20

      Presuda Suda (šesto vijeće) od 14. svibnja 2020. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Bundesverwaltungsgericht – Njemačka) – Spenner GmbH & Co. KG protiv Bundesrepublik Deutschland
      (Predmet C-189/19) (1)

      (Zahtjev za prethodnu odluku - Okoliš - Sustav trgovanja emisijskim jedinicama stakleničkih plinova unutar Europske unije - Direktiva 2003/87/EZ - Članak 10.a - Prijelazno uređenje besplatne dodjele jedinica - Odluka 2011/278/EU - Članak 9. - Određivanje povijesne razine djelatnosti - Značajna promjena kapaciteta postrojenja do koje je došlo prije referentnog razdoblja - Određivanje relevantnog referentnog razdoblja)
      (2020/C 240/26)
      Jezik postupka: njemački

         Sud koji je uputio zahtjev

      Bundesverwaltungsgericht

         Stranke glavnog postupka

         Tužitelj: Spenner GmbH & Co. KG

         Tuženik: Bundesrepublik Deutschland

         Izreka

                  1.

                  Članak 9. stavak 9. Odluke Komisije 2011/278/EU od 27. travnja 2011. o utvrđivanju prijelaznih propisa na razini Unije za usklađenu besplatnu dodjelu emisijskih jedinica na temelju članka 10.a Direktive 2003/87/EZ Europskog parlamenta i Vijeća treba tumačiti na način da se ne primjenjuje na značajna proširenja kapaciteta postojećeg postrojenja do kojih je došlo prije referentnog razdoblja koje je određeno u skladu s člankom 9. stavkom 1. te odluke.

                  2.

                  Članak 9. stavak 1. Odluke 2011/278 treba tumačiti na način da nadležnom nacionalnom tijelu ne nalaže da sâmo odredi relevantno referentno razdoblje za ocjenu povijesnih razina djelatnosti postrojenja.

         (1)  SL C 182, 27. 5. 2019.


title: Predmet C-191/19: Presuda Suda (osmo vijeće) od 30. travnja 2020. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Landgericht Frankfurt am Main – Njemačka) – OI protiv Air Nostrum Líneas Aéreas del Mediterráneo SA (Zahtjev za prethodnu odluku – Zračni prijevoz – Uredba (EZ) br. 261/2004 – Odšteta putnika u zračnom prometu u slučaju uskraćenog ukrcaja – Uskraćivanje ukrcaja – Otkazivanje – Povezani let – Izmjena rezervacije za let koji je dio zračnog prijevoza protiv putnikove volje – Dolazak putnika u njegovo konačno odredište bez kašnjenja)

text:
               20.7.2020

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 240/21

      Presuda Suda (osmo vijeće) od 30. travnja 2020. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Landgericht Frankfurt am Main – Njemačka) – OI protiv Air Nostrum Líneas Aéreas del Mediterráneo SA
      (Predmet C-191/19) (1)

      (Zahtjev za prethodnu odluku - Zračni prijevoz - Uredba (EZ) br. 261/2004 - Odšteta putnika u zračnom prometu u slučaju uskraćenog ukrcaja - Uskraćivanje ukrcaja - Otkazivanje - Povezani let - Izmjena rezervacije za let koji je dio zračnog prijevoza protiv putnikove volje - Dolazak putnika u njegovo konačno odredište bez kašnjenja)
      (2020/C 240/27)
      Jezik postupka: njemački

         Sud koji je uputio zahtjev

      Landgericht Frankfurt am Main

         Stranke glavnog postupka

         Žalitelj: OI

         Druga stranka u žalbenom postupku: Air Nostrum Líneas Aéreas del Mediterráneo SA

         Izreka

      Uredbu (EZ) br. 261/2004 Europskog parlamenta i Vijeća od 11. veljače 2004. o utvrđivanju općih pravila odštete i pomoći putnicima u slučaju uskraćenog ukrcaja i otkazivanja ili dužeg kašnjenja leta […] te o stavljanju izvan snage Uredbe (EEZ) br. 295/91 i osobito njezin članak 7. treba tumačiti na način da putnik koji ima jedinstvenu rezervaciju za povezani let nema pravo na odštetu ako je njegova rezervacija izmijenjena protiv njegove volje, zbog čega se, s jedne strane, nije ukrcao na prvi let koji je dio njegova rezerviranog putovanja, iako je taj let izveden, i zbog čega mu je, s druge strane, dano mjesto na kasnijem letu, što mu je omogućilo da se ukrca na drugi let koji je dio njegova rezerviranog prijevoza i da stoga stigne u svoje konačno odredište u izvorno planirano vrijeme dolaska.

         (1)  SL C 206, 17. 6. 2019.


title: Predmet C-208/19: Presuda Suda (šesto vijeće) od 14. svibnja 2020. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Landesgericht für Zivilrechtssachen Graz – Austrija) – NK protiv MS, AS (Zahtjev za prethodnu odluku – Zaštita potrošača – Prava potrošača – Direktiva 2011/83/EU – Područje primjene – Članak 3. stavak 3. točka (f) – Pojam „ugovori koji se odnose na izgradnju novih građevina” – Članak 16. točka (c) – Pojam „roba koja je izrađena prema specifikacijama potrošača ili očito prilagođena potrošaču” – Ugovor između arhitekta i potrošača o izradi nacrta nove obiteljske kuće)

text:
               20.7.2020

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 240/21

      Presuda Suda (šesto vijeće) od 14. svibnja 2020. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Landesgericht für Zivilrechtssachen Graz – Austrija) – NK protiv MS, AS
      (Predmet C-208/19) (1)

      (Zahtjev za prethodnu odluku - Zaštita potrošača - Prava potrošača - Direktiva 2011/83/EU - Područje primjene - Članak 3. stavak 3. točka (f) - Pojam „ugovori koji se odnose na izgradnju novih građevina” - Članak 16. točka (c) - Pojam „roba koja je izrađena prema specifikacijama potrošača ili očito prilagođena potrošaču” - Ugovor između arhitekta i potrošača o izradi nacrta nove obiteljske kuće)
      (2020/C 240/28)
      Jezik postupka: njemački

         Sud koji je uputio zahtjev

      Landesgericht für Zivilrechtssachen Graz

         Stranke glavnog postupka

         Žalitelj: NK

         Druga stranka u žalbenom postupku: MS, AS

         Izreka

                  1.

                  Članak 3. stavak 3. točku (f) Direktive 2011/83/EU Europskog parlamenta i Vijeća od 25. listopada 2011. o pravima potrošača, izmjeni Direktive Vijeća 93/13/EEZ i Direktive 1999/44/EZ Europskog parlamenta i Vijeća te o stavljanju izvan snage Direktive Vijeća 85/577/EEZ i Direktive 97/7/EZ Europskog parlamenta i Vijeća treba tumačiti na način da ugovor sklopljen između arhitekta i potrošača na temelju kojeg se prvi obvezuje za potonjeg isključivo projektirati novu obiteljsku kuću i, u tom kontekstu, izraditi nacrte ne predstavlja ugovor za izgradnju nove građevine u smislu te odredbe.

                  2.

                  Članak 2. točke 3. i 4. kao i članak 16. točku (c) Direktive 2011/83 treba tumačiti na način da ugovor sklopljen između arhitekta i potrošača na temelju kojeg se prvi obvezuje za potonjeg, u skladu s njegovim zahtjevima i željama, isključivo projektirati novu obiteljsku kuću i, u tom kontekstu, izraditi nacrte ne predstavlja ugovor o isporuci robe koja je izrađena prema specifikacijama potrošača ili očito prilagođena potrošaču u smislu te odredbe.

         (1)  SL C 172, 20. 5. 2019.


title: Predmet C-211/19: Presuda Suda (deseto vijeće) od 30. travnja 2020. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Miskolci Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság – Mađarska) – UO protiv Készenléti Rendőrség (Zahtjev za prethodnu odluku – Socijalna politika – Zaštita sigurnosti i zdravlja radnika – Direktiva 2003/88/EZ – Područje primjene – Iznimka – Članak 1. stavak 3. – Direktiva 89/391/EEZ – Članak 2. stavak 2. – Aktivnosti interventnih policijskih jedinica)

text:
               20.7.2020

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 240/22

      Presuda Suda (deseto vijeće) od 30. travnja 2020. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Miskolci Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság – Mađarska) – UO protiv Készenléti Rendőrség
      (Predmet C-211/19) (1)

      (Zahtjev za prethodnu odluku - Socijalna politika - Zaštita sigurnosti i zdravlja radnika - Direktiva 2003/88/EZ - Područje primjene - Iznimka - Članak 1. stavak 3. - Direktiva 89/391/EEZ - Članak 2. stavak 2. - Aktivnosti interventnih policijskih jedinica)
      (2020/C 240/29)
      Jezik postupka: mađarski

         Sud koji je uputio zahtjev

      Miskolci Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság

         Stranke glavnog postupka

         Tužitelj: UO

         Tuženik: Készenléti Rendőrség

         Izreka

      Članak 1. stavak 3. Direktive 2003/88/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 4. studenoga 2003. o određenim vidovima organizacije radnog vremena treba tumačiti na način da se točke 1. i 2. članka 2. te direktive primjenjuju na pripadnike policijskih jedinica koji izvršavaju zadaće nadzora na vanjskim granicama države članice u slučaju priljeva državljana trećih zemalja na te granice, osim ako se pokaže da su, s obzirom na sve relevantne okolnosti, navedene zadaće izvršavane u izvanrednim okolnostima, čija ozbiljnost i razmjer zahtijevaju donošenje mjera nužnih za zaštitu života, zdravlja i sigurnosti u zajednici i čije bi pravilno izvršenje bilo ugroženo kad bi se sva pravila utvrđena u navedenoj direktivi trebala poštovati, što je na sudu koji je uputio zahtjev da provjeri.

         (1)  SL C 187, 3. 6. 2019.


title: Predmet C-258/19: Presuda Suda (deseto vijeće) od 30. travnja 2020. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputila Kúria – Mađarska) – EUROVIA Ipari, Kereskedelmi, Szállítmányozási és Idegenforgalmi Kft. protiv Nemzeti Adó- és Vámhivatal Fellebbviteli Igazgatósága (Zahtjev za prethodnu odluku – Zajednički sustav poreza na dodanu vrijednost – Direktiva 77/388/EEZ – Članak 10. stavak 2. prvi i treći podstavak, članak 17. stavak 1. i članak 18. stavak 2. prvi podstavak – Direktiva 2006/112/EZ – Članak 63., članak 64. stavak 1., članak 66. prvi stavak točke (a) do (c), članak 167. i članak 179. prvi stavak – Isporuka usluga koja je obavljena prije pristupanja Mađarske Europskoj uniji – Točno određivanje cijene te isporuke koje je izvršeno nakon pristupanja – Račun za navedenu isporuku koji je izdan nakon pristupanja i njegovo plaćanje koje je uslijedilo nakon tog pristupanja – Odbijanje prava na odbitak koje se temelji na tom računu zbog zastare – Nadležnost Suda)

text:
               20.7.2020

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 240/23

      Presuda Suda (deseto vijeće) od 30. travnja 2020. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputila Kúria – Mađarska) – EUROVIA Ipari, Kereskedelmi, Szállítmányozási és Idegenforgalmi Kft. protiv Nemzeti Adó- és Vámhivatal Fellebbviteli Igazgatósága
      (Predmet C-258/19) (1)

      (Zahtjev za prethodnu odluku - Zajednički sustav poreza na dodanu vrijednost - Direktiva 77/388/EEZ - Članak 10. stavak 2. prvi i treći podstavak, članak 17. stavak 1. i članak 18. stavak 2. prvi podstavak - Direktiva 2006/112/EZ - Članak 63., članak 64. stavak 1., članak 66. prvi stavak točke (a) do (c), članak 167. i članak 179. prvi stavak - Isporuka usluga koja je obavljena prije pristupanja Mađarske Europskoj uniji - Točno određivanje cijene te isporuke koje je izvršeno nakon pristupanja - Račun za navedenu isporuku koji je izdan nakon pristupanja i njegovo plaćanje koje je uslijedilo nakon tog pristupanja - Odbijanje prava na odbitak koje se temelji na tom računu zbog zastare - Nadležnost Suda)
      (2020/C 240/30)
      Jezik postupka: mađarski

         Sud koji je uputio zahtjev

      Kúria

         Stranke glavnog postupka

         Podnositelj kasacijske žalbe: EUROVIA Ipari, Kereskedelmi, Szállítmányozási és Idegenforgalmi Kft.

         Druga stranka u kasacijskom postupku: Nemzeti Adó- és Vámhivatal Fellebbviteli Igazgatósága

         Izreka

      Sud Europske unije nije nadležan za davanje odgovora na pitanja koja je postavila Kúria (Vrhovni sud, Mađarska).

         (1)  SL C 187, 3. 6. 2019.


title: Predmet C-263/19: Presuda Suda (četvrto vijeće) od 14. svibnja 2020. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Fővárosi Törvényszék – Mađarska) – T-Systems Magyarország Zrt., BKK Budapesti Közlekedési Központ Zrt. protiv Közbeszerzési Hatóság Közbeszerzési Döntőbizottság (Zahtjev za prethodnu odluku – Javna nabava – Provedba postupka javne nabave – Direktiva 2014/24/EU – Članak 1. stavak 2. i članak 72. – Direktiva 2014/25/EU – Članak 1. stavak 2. i članak 89. – Postupci kontrole u području sklapanja ugovora o javnoj nabavi robe i javnim radovima – Direktiva 89/665/EEZ – Članak 2.e stavak 2. – Postupci nabave subjekata koji djeluju u sektoru vodnoga gospodarstva, energetskom, prometnom i telekomunikacijskom sektoru – Direktiva 92/13/EEZ – Članak 2.e stavak 2. – Izmjene ugovora sklopljenog nakon provedbe postupka javne nabave – Neprovođenje novog postupka nabave – Novčane kazne izrečene javnom naručitelju i uspješnom ponuditelju kojem je dodijeljen ugovor – Načelo proporcionalnosti)

text:
               20.7.2020

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 240/23

      Presuda Suda (četvrto vijeće) od 14. svibnja 2020. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Fővárosi Törvényszék – Mađarska) – T-Systems Magyarország Zrt., BKK Budapesti Közlekedési Központ Zrt. protiv Közbeszerzési Hatóság Közbeszerzési Döntőbizottság
      (Predmet C-263/19) (1)

      (Zahtjev za prethodnu odluku - Javna nabava - Provedba postupka javne nabave - Direktiva 2014/24/EU - Članak 1. stavak 2. i članak 72. - Direktiva 2014/25/EU - Članak 1. stavak 2. i članak 89. - Postupci kontrole u području sklapanja ugovora o javnoj nabavi robe i javnim radovima - Direktiva 89/665/EEZ - Članak 2.e stavak 2. - Postupci nabave subjekata koji djeluju u sektoru vodnoga gospodarstva, energetskom, prometnom i telekomunikacijskom sektoru - Direktiva 92/13/EEZ - Članak 2.e stavak 2. - Izmjene ugovora sklopljenog nakon provedbe postupka javne nabave - Neprovođenje novog postupka nabave - Novčane kazne izrečene javnom naručitelju i uspješnom ponuditelju kojem je dodijeljen ugovor - Načelo proporcionalnosti)
      (2020/C 240/31)
      Jezik postupka: mađarski

         Sud koji je uputio zahtjev

      Fővárosi Törvényszék

         Stranke glavnog postupka

         Tužitelji: T-Systems Magyarország Zrt., BKK Budapesti Közlekedési Központ Zrt.

         Tuženik: Közbeszerzési Hatóság Közbeszerzési Döntőbizottság

         Uz sudjelovanje: Közbeszerzési Hatóság Elnöke

         Izreka

                  1.

                  Članak 2.e stavak 2. Direktive Vijeća 89/665/EEZ od 21. prosinca 1989. o usklađivanju zakona i drugih propisa u odnosu na primjenu postupaka kontrole na sklapanje ugovora o javnoj nabavi robe i javnim radovima, kako je izmijenjena Direktivom 2007/66/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 11. prosinca 2007., članak 2.e stavak 2. Direktive Vijeća 92/13/EEZ od 25. veljače 1992. o usklađivanju zakona i drugih propisa o primjeni pravila Zajednice u postupcima nabave subjekata koji djeluju u sektoru vodnoga gospodarstva, energetskom, prometnom i telekomunikacijskom sektoru, kako je izmijenjena Direktivom 2007/66, uvodne izjave 19. do 21. Direktive 2007/66 kao i uvodne izjave 12., 113., 115. i 117. te članak 1. stavak 2. i članak 89. Direktive 2014/25/EU Europskog parlamenta i Vijeća od 26. veljače 2014. o nabavi subjekata koji djeluju u sektoru vodnog gospodarstva, energetskom i prometnom sektoru te sektoru poštanskih usluga i stavljanju izvan snage Direktive 2004/17/EZ treba tumačiti na način da im se ne protivi nacionalni propis koji, u okviru postupka pravne zaštite koji nadzorno tijelo pokreće po službenoj dužnosti, u slučaju kada su prilikom izmjene ugovora koji se provodi nezakonito isključena pravila o javnoj nabavi, dopušta utvrđivanje povrede i izricanje novčane kazne ne samo javnom naručitelju nego i uspješnom ponuditelju kojem je dodijeljen ugovor. Međutim, ako je takva mogućnost predviđena nacionalnim propisom, postupak pravne zaštite mora poštovati pravo Unije, uključujući i njegova opća načela, ako je predmetni ugovor o javnoj nabavi sam obuhvaćen materijalnim područjem primjene direktiva o javnoj nabavi, bilo da je to slučaj ab initio ili nakon nezakonite izmjene.

                  2.

                  Iznos novčane kazne kojom se sankcionira nezakonita izmjena ugovora o javnoj nabavi sklopljenog između javnog naručitelja i uspješnog ponuditelja treba utvrditi uzimajući u obzir postupanja svake od tih stranaka.

         (1)  SL C 206, 17. 6. 2019.


title: Predmet C-266/19: Presuda Suda (šesto vijeće) od 14. svibnja 2020. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Bundesgerichtshof – Njemačka) – EIS GmbH protiv TO (Zahtjev za prethodnu odluku – Zaštita potrošača – Direktiva 2011/83/EU – Članak 6. stavak 1. točke (c) i (h) i stavak 4. – Dio A Priloga I. – Pravo odustajanja – Informacije koje trgovac mora pružiti o uvjetima, isteku roka i postupcima za ostvarivanje prava odustajanja – Obveza za trgovca da navede svoj broj telefona ‚kad je dostupan’ – Doseg)

text:
               20.7.2020

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 240/24

      Presuda Suda (šesto vijeće) od 14. svibnja 2020. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Bundesgerichtshof – Njemačka) – EIS GmbH protiv TO
      (Predmet C-266/19) (1)

      (Zahtjev za prethodnu odluku - Zaštita potrošača - Direktiva 2011/83/EU - Članak 6. stavak 1. točke (c) i (h) i stavak 4. - Dio A Priloga I. - Pravo odustajanja - Informacije koje trgovac mora pružiti o uvjetima, isteku roka i postupcima za ostvarivanje prava odustajanja - Obveza za trgovca da navede svoj broj telefona ‚kad je dostupan’ - Doseg)
      (2020/C 240/32)
      Jezik postupka: njemački

         Sud koji je uputio zahtjev

      Bundesgerichtshof

         Stranke glavnog postupka

         Tužitelji: EIS GmbH

         Tuženik: TO

         Izreka

      Članak 6. stavak 1. točku (c) Direktive 2011/83/EU Europskog parlamenta i Vijeća od 25. listopada 2011. o pravima potrošača, izmjeni Direktive Vijeća 93/13/EEZ i Direktive 1999/44/EZ Europskog parlamenta i Vijeća te o stavljanju izvan snage Direktive Vijeća 85/577/EEZ i Direktive 97/7/EZ Europskog parlamenta i Vijeća treba tumačiti na način da – u situaciji u kojoj se broj telefona trgovca pojavljuje na njegovoj internetskoj stranici na način da se njome u očima prosječnog potrošača, odnosno potrošača koji postupa s dužnom pažnjom i razboritošću, sugerira da se taj trgovac koristi tim brojem za potrebe svojih kontakata s potrošačima – navedeni broj telefona treba smatrati „dostupnim” u smislu te odredbe. U takvom slučaju članak 6. stavak 1. točke (c) i (h) te stavak 4. te direktive u vezi s dijelom A Priloga I. treba tumačiti na način da je trgovac koji potrošaču, prije nego što ugovor sklopljen na daljinu ili izvan poslovnih prostorija postane obvezujući, pruža informacije o načinima ostvarivanja prava odustajanja, koristeći se u tu svrhu uzorkom obrasca koji se nalazi u navedenom dijelu A Priloga I., dužan navesti isti broj telefona u tom obrascu tako da tom potrošaču omogući da mu priopći svoju moguću odluku o korištenju tim pravom putem tog obrasca.

         (1)  SL C 230, 8. 7. 2019.


title: Predmet C-276/19: Presuda Suda (prvo vijeće) od 14. svibnja 2020. – Europska komisija protiv Ujedinjene Kraljevine Velike Britanije i Sjeverne Irske (Povreda obveze države članice – Zajednički sustav poreza na dodanu vrijednost (PDV) – Direktiva 2006/112/EZ – Odstupanja – Mjere za pojednostavljenje i mjere za sprečavanje utaja ili izbjegavanjâ poreza – Članak 395. stavak 2. – Obveza država članica da obavijeste Europsku komisiju o posebnim mjerama radi pojednostavljenja naplate PDV-a – Značajna promjena prvotno priopćene mjere)

text:
               20.7.2020

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 240/26

      Presuda Suda (prvo vijeće) od 14. svibnja 2020. – Europska komisija protiv Ujedinjene Kraljevine Velike Britanije i Sjeverne Irske
      (Predmet C-276/19) (1)

      (Povreda obveze države članice - Zajednički sustav poreza na dodanu vrijednost (PDV) - Direktiva 2006/112/EZ - Odstupanja - Mjere za pojednostavljenje i mjere za sprečavanje utaja ili izbjegavanjâ poreza - Članak 395. stavak 2. - Obveza država članica da obavijeste Europsku komisiju o posebnim mjerama radi pojednostavljenja naplate PDV-a - Značajna promjena prvotno priopćene mjere)
      (2020/C 240/34)
      Jezik postupka: engleski

         Stranke

         Tužitelj: Europska komisija (zastupnici: X. Lewis i J. Jokubauskaitė, agenti)

         Tuženici: Ujedinjena Kraljevina Velike Britanije i Sjeverne Irske (zastupnici: F. Shibli, agent, uz asistenciju O. Thomasa, QC, i R. Hilla, barrister)

         Izreka

                  1.

                  Ujedinjena Kraljevina Velike Britanije i Sjeverne Irske je, uvođenjem novih mjera pojednostavljenja kojima se proširuje pravo primjene nulte stope i izuzeće od redovne obveze vođenja evidencije o porezu na dodanu vrijednost koji su predviđeni Value Added Tax (Terminal Markets) Order 1973 (Odluka o porezu na dodanu vrijednost (Terminska tržišta) iz 1973.), kako je izmijenjen Value Added Tax (Terminal Markets) (Amendment) Order 975 (Odluka o porezu na dodanu vrijednost (Terminska tržišta) (izmjena) iz 1975.), a da Europskoj komisiji nije podnijela zahtjev radi dobivanja odobrenja Vijeća Europske unije, povrijedila svoje obveze na temelju članka 395. stavka 2. Direktive Vijeća 2006/112/EZ od 28. studenoga 2006. o zajedničkom sustavu poreza na dodanu vrijednost.

                  2.

                  Ujedinjenoj Kraljevini Velike Britanije i Sjeverne Irske nalaže se snošenje troškova.

         (1)  SL C 206, 17. 6. 2019.


title: Spojeni predmeti C-924/19 PPU i C-925/19 PPU: Presuda Suda (veliko vijeće) od 14. svibnja 2020. (zahtjevi za prethodnu odluku koje je uputio Szegedi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság – Mađarska) – FMS, FNZ (C-924/19 PPU), SA i SA mlađi (C-925/19 PPU) protiv Országos Idegenrendészeti Főigazgatóság Dél-alföldi Regionális Igazgatóság, Országos Idegenrendészeti Főigazgatóság (Zahtjev za prethodnu odluku – Politika azila i useljavanja – Direktiva 2013/32/EU – Zahtjev za međunarodnu zaštitu – Članak 33. stavak 2. – Razlozi za nedopuštenost – Članak 40. – Naknadni zahtjevi – Članak 43. – Postupci na granici – Direktiva 2013/33/EU – Članak 2. točka (h) te članci 8. i 9. – Zadržavanje – Zakonitost – Direktiva 2008/115/EU – Članak 13. – Djelotvorni pravni lijekovi – Članak 15. – Zadržavanje – Zakonitost – Pravo na djelotvoran pravni lijek – Članak 47. Povelje Europske unije o temeljnim pravima – Načelo nadređenosti prava Unije)

text:
               20.7.2020

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 240/26

      Presuda Suda (veliko vijeće) od 14. svibnja 2020. (zahtjevi za prethodnu odluku koje je uputio Szegedi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság – Mađarska) – FMS, FNZ (C-924/19 PPU), SA i SA mlađi (C-925/19 PPU) protiv Országos Idegenrendészeti Főigazgatóság Dél-alföldi Regionális Igazgatóság, Országos Idegenrendészeti Főigazgatóság
      (Spojeni predmeti C-924/19 PPU i C-925/19 PPU) (1)

      (Zahtjev za prethodnu odluku - Politika azila i useljavanja - Direktiva 2013/32/EU - Zahtjev za međunarodnu zaštitu - Članak 33. stavak 2. - Razlozi za nedopuštenost - Članak 40. - Naknadni zahtjevi - Članak 43. - Postupci na granici - Direktiva 2013/33/EU - Članak 2. točka (h) te članci 8. i 9. - Zadržavanje - Zakonitost - Direktiva 2008/115/EU - Članak 13. - Djelotvorni pravni lijekovi - Članak 15. - Zadržavanje - Zakonitost - Pravo na djelotvoran pravni lijek - Članak 47. Povelje Europske unije o temeljnim pravima - Načelo nadređenosti prava Unije)
      (2020/C 240/35)
      Jezik postupka: mađarski

         Sud koji je uputio zahtjev

      Szegedi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság

         Stranke glavnog postupka

         Tužitelji: FMS, FNZ (C-924/19 PPU), SA i SA mlađi (C-925/19 PPU)

         Tuženici: Országos Idegenrendészeti Főigazgatóság Dél-alföldi Regionális Igazgatóság, Országos Idegenrendészeti Főigazgatóság

         Izreka

                  1.

                  Članak 13. Direktive 2008/115/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 16. prosinca 2008. o zajedničkim standardima i postupcima država članica za vraćanje državljana trećih zemalja s nezakonitim boravkom, u vezi s člankom 47. Povelje Europske unije o temeljnim pravima, treba tumačiti na način da mu se protivi propis države članice na temelju kojeg okolnost da je upravno tijelo izmijenilo zemlju odredišta spomenutu u ranijoj odluci o vraćanju, dotični državljanin treće zemlje može osporavati samo pravnim lijekom podnesenim upravnom tijelu, a da nije zajamčen kasniji sudski nadzor odluke tog tijela. U takvom slučaju, načelo nadređenosti prava Unije kao i pravo na djelotvornu sudsku zaštitu, zajamčeno člankom 47. Povelje o temeljnima pravima, treba tumačiti na način da nacionalnom sudu kojemu je podnesena tužba kojom se nastoji osporiti zakonitost, s obzirom na pravo Unije, odluke o vraćanju koja se sastoji od takve izmjene zemlje odredišta, nalažu da se proglasi nadležnim za odlučivanje o toj tužbi.

                  2.

                  Članak 33. Direktive 2013/32/EU Europskog parlamenta i Vijeća od 26. lipnja 2013. o zajedničkim postupcima za priznavanje i oduzimanje međunarodne zaštite treba tumačiti na način da mu se protivi nacionalni propis koji omogućuje odbacivanje zahtjeva za međunarodnu zaštitu kao nedopuštenog iz razloga što je podnositelj zahtjeva došao na državno područje dotične države članice preko države u kojoj nije izložen progonu ili opasnosti od nastanka teške štete u smislu nacionalne odredbe kojom je prenesen članak 15. Direktive 2011/95/EU Europskog parlamenta i Vijeća od 13. prosinca 2011. o standardima za kvalifikaciju državljana trećih zemalja ili osoba bez državljanstva za ostvarivanje međunarodne zaštite, za jedinstveni statu[s] izbjeglica ili osoba koje ispunjavaju uvjete za supsidijarnu zaštitu te sadržaj odobrene zaštite, ili u kojoj je osigurana dostatna razina zaštite.

                  3.

                  Direktivu 2013/32 u vezi s člankom 18. Povelje Europske unije o temeljnim pravima i načelom lojalne suradnje koje proizlazi iz članka 4. stavka 3. UEU-a, treba tumačiti na način da kada je zahtjev za azil odbijen odnosno odbačen odlukom koja je potvrđena konačnom sudskom odlukom prije nego što je utvrđena suprotnost navedene odluke o odbijanju odnosno odbacivanju s pravom Unije, tijelo odlučivanja u smislu članka 2. točke (f) Direktive 2013/32 nije dužno taj zahtjev preispitati po službenoj dužnosti. Članak 33. stavak 2. točku (d) Direktive 2013/32 treba tumačiti na način da postojanje presude Suda kojom je utvrđena neusklađenost s pravom Unije nacionalnog propisa kojim se omogućuje odbacivanje zahtjeva za međunarodnu zaštitu kao nedopuštenog iz razloga što je podnositelj zahtjeva stigao na državno područje dotične države članice preko države u kojoj nije izložen progonu ili opasnosti od nastanka teške štete ili u kojoj je osigurana dostatna razina zaštite, jest novi element u vezi s ispitivanjem zahtjeva za međunarodnu zaštitu u smislu te odredbe. Osim toga, navedena se odredba ne primjenjuje na naknadni zahtjev u smislu članka 2. točke (q) te direktive, kada tijelo odlučivanja utvrdi da je konačno odbijanje odnosno odbacivanje ranijeg zahtjeva suprotno pravu Unije. Takav se zaključak nužno nameće navedenom tijelu kada ta suprotnost proizlazi iz presude Suda ili ju je incidentalno utvrdio nacionalni sud.

                  4.

                  Direktivu 2008/115 i Direktivu 2013/33/EU Europskog parlamenta i Vijeća od 26. lipnja 2013. o utvrđivanju standarda za prihvat podnositelja zahtjeva za međunarodnu zaštitu treba tumačiti na način da iz obveze državljanina treće zemlje da mora neprestano boraviti u tranzitnom području čiji je prostor ograđen i zatvoren, unutar kojeg je kretanje tog državljanina ograničeno i pod nadzorom, te koje ovaj potonji ne može dobrovoljno napustiti na zakonit način u bilo kojem smjeru, proizlazi da je ono uskraćivanje slobode koje je obilježje „zadržavanja” u smislu navedenih direktiva.

                  5.

                  Članak 43. Direktive 2013/32 treba tumačiti na način da se njime ne dopušta zadržavanje tražitelja međunarodne zaštite u tranzitnom području u trajanju dužem od četiri tjedna.

                  6.

                  Članke 8. i 9. Direktive 2013/33 treba tumačiti na način da im se protivi, kao prvo, to da se tražitelja međunarodne zaštite zadržava samo iz razloga što ne može podmirivati svoje potrebe, kao drugo, da je do tog zadržavanja došlo bez prethodnog donošenja obrazložene odluke kojom se nalaže zadržavanje i bez ispitivanja nužnosti i proporcionalnosti takve mjere, i, kao treće, da ne postoji nikakav sudski nadzor nad zakonitošću upravne odluke kojom se nalaže zadržavanje tog podnositelja zahtjeva. S druge strane, članak 9. te direktive treba tumačiti na način da se njime ne nalaže da države članice moraju utvrditi najdulje trajanje nastavka zadržavanja, pod uvjetom da njihovo nacionalno pravo jamči da zadržavanje traje samo dok razlog koji ga opravdava i dalje vrijedi te da se upravni postupci povezani s tim razlogom provode uz dužnu pažnju.

                  7.

                  Članak 15. Direktive 2008/115 treba tumačiti na način da mu se protivi, kao prvo, to da se državljanin treće zemlje zadržava samo iz razloga što je predmet odluke o vraćanju i što ne može podmirivati svoje potrebe, kao drugo, da je do tog zadržavanja došlo bez prethodnog donošenja obrazložene odluke kojom se nalaže zadržavanje i bez ispitivanja nužnosti i proporcionalnosti takve mjere, kao treće, da ne postoji nikakav sudski nadzor nad zakonitošću upravne odluke kojom se nalaže zadržavanje, te, kao četvrto, da to isto zadržavanje može premašiti osamnaest mjeseci i nastaviti se iako postupak udaljavanja više nije u tijeku ili se ne provodi više uz dužnu pažnju.

                  8.

                  Načelo nadređenosti prava Unije kao i pravo na djelotvornu sudsku zaštitu, zajamčeno člankom 47. Povelje Europske unije o temeljnim pravima, treba tumačiti na način da nacionalnom sudu nalažu da se u slučaju nepostojanja nacionalne odredbe kojom je predviđen sudski nadzor nad zakonitošću upravne odluke kojom se određuje zadržavanje tražiteljâ međunarodne zaštite ili državljana trećih zemalja čiji je zahtjev za azil odbijen odnosno odbačen, proglasi nadležnim za odlučivanje o zakonitosti takvog zadržavanja te ovlašćuju taj sud da odmah oslobodi dotične osobe ako smatra da je to zadržavanje suprotno pravu Unije.
                  Članak 26. Direktive 2013/33 treba tumačiti na način da propisuje da se tražitelj međunarodne zaštite čije je zadržavanje, za koje se dokaže da je nezakonito, prestalo, može pred sudom nadležnim na temelju nacionalnog prava pozvati na svoje pravo da dobije ili novčanu naknadu koja mu omogućava smještaj ili smještaj u naravi, pri čemu taj sud na temelju prava Unije ima mogućnost odrediti privremene mjere do donošenja svoje konačne odluke.
                  Načelo nadređenosti prava Unije i pravo na djelotvornu sudsku zaštitu, zajamčeno člankom 47. Povelje Europske unije o temeljnim pravima, treba tumačiti na način da nacionalnom sudu nalažu da se u slučaju nepostojanja nacionalne odredbe kojom je predviđen sudski nadzor prava na smještaj u smislu članka 17. Direktive 2013/33, proglasi nadležnim za odlučivanje o pravnom sredstvu namijenjenom da se zajamči takvo pravo.

         (1)  SL C 161, 11. 5. 2020.


title: Predmet T-310/20: Tužba podnesena 28. svibnja 2020. – Comercializadora Eloro protiv EUIPO-a – Zumex Group (JUMEX)

text:
               20.7.2020

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 240/29

      Tužba podnesena 28. svibnja 2020. – Comercializadora Eloro protiv EUIPO-a – Zumex Group (JUMEX)
      (Predmet T-310/20)
      (2020/C 240/36)
      Jezik postupka na kojem je tužba podnesena: španjolski

         Stranke

         Tužitelj: Comercializadora Eloro, SA (Ecatepec, Meksiko) (zastupnici: J. L. Gracia Albero, P. Merino Baylos i E. Cebollero González, odvjetnici)

         Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO)

         Druga stranka pred žalbenim vijećem: Zumex Group, SA (Moncada, Španjolska)

         Podaci o postupku pred EUIPO-om

         Podnositelj prijave spornog žiga: tužitelj pred Općim sudom

         Predmetni sporni žig: prijava figurativnog žiga Europske unije JUMEX – prijava za registraciju br. 12 329 181

         Postupak pred EUIPO-om: postupak povodom prigovora

         Pobijana odluka: odluka drugog žalbenog vijeća EUIPO-a od 9. ožujka 2020. u predmetu R 534/2019-2

         Tužbeni zahtjev

      Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

                  —

                  poništi pobijanu odluku; i

                  —

                  naloži tuženiku snošenje troškova ovog postupka, a podnositelju prigovora snošenje troškova postupaka pred odjelom za prigovore i žalbenim vijećem EUIPO-a.

         Tužbeni razlog

      Povreda članka 8. stavka 1. točke (b) Uredbe (EU) 2017/1001 Europskog parlamenta i Vijeća.


title: Predmet T-311/20: Tužba podnesena 26. svibnja 2020. – France Agro protiv EUIPO-a – Chafay (Choumicha Saveurs)

text:
               20.7.2020

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 240/29

      Tužba podnesena 26. svibnja 2020. – France Agro protiv EUIPO-a – Chafay (Choumicha Saveurs)
      (Predmet T-311/20)
      (2020/C 240/37)
      Jezik na kojem je tužba podnesena: francuski

         Stranke

         Tužitelj: France Agro (Avignon, Francuska) (zastupnik: C. de Haas, odvjetnik)

         Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO)

         Druga stranka pred žalbenim vijećem: Choumicha Chafay (Casablanca, Maroko)

         Podaci o postupku pred EUIPO-om

         Nositelj spornog žiga: tužitelj pred Općim sudom

         Predmetni sporni žig: figurativni žig Europske unije Choumicha Saveurs crvene, narančaste, žute, bordo, zlatne i bijele boje – žig Europske unije br. 13 866 553

         Postupak pred EUIPO-om: postupak proglašavanja žiga ništavim

         Pobijana odluka: odluka petog žalbenog vijeća EUIPO-a od 9. ožujka 2020. u predmetu R 1621/2019-5

         Tužbeni zahtjev

      Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

                  —

                  poništi pobijanu odluku;

                  —

                  naloži EUIPO-u snošenje troškova koje je tužitelj imao u okviru ovog postupka.

         Tužbeni razlog

                  —

                  Povreda članka 59. stavka 1. točke (b) Uredbe (EU) 2017/1001 Europskog parlamenta i Vijeća.


title: Predmet T-317/20: Tužba podnesena 27. svibnja 2020. – EnergieVerbund Dresden protiv Komisije

text:
               20.7.2020

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 240/30

      Tužba podnesena 27. svibnja 2020. – EnergieVerbund Dresden protiv Komisije
      (Predmet T-317/20)
      (2020/C 240/38)
      Jezik postupka: njemački

         Stranke

         Tužitelj: EnergieVerbund Dresden GmbH (Dresden, Njemačka) (zastupnici: I. Zenke i T. Heymann, odvjetnici)

         Tuženik: Europska komisija

         Tužbeni zahtjev

      Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

                  —

                  poništi tuženikovu odluku od 26. veljače 2019. o utvrđivanju sukladnosti koncentracije „RWE/E.ON Assets” s unutarnjim tržištem, predmet M.8871 (SL 2020., C 111, str. 1.);

                  —

                  tuženiku naloži snošenje troškova postupka.

         Tužbeni razlozi i glavni argumenti

      Tužba se temelji na trima tužbenim razlozima, koji su u biti istovjetni ili slični onima istaknutima u predmetu T-312/20, EVH/Komisija.


title: Predmet T-318/20: Tužba podnesena 27. svibnja 2020. – eins energie in sachsen protiv Komisije

text:
               20.7.2020

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 240/31

      Tužba podnesena 27. svibnja 2020. – eins energie in sachsen protiv Komisije
      (Predmet T-318/20)
      (2020/C 240/39)
      Jezik postupka: njemački

         Stranke

         Tužitelj: eins energie in sachsen GmbH & Co. KG (Chemnitz, Njemačka) (zastupnici: I. Zenke i T. Heymann, odvjetnici)

         Tuženik: Europska komisija

         Tužbeni zahtjev

      Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

                  —

                  poništi tuženikovu odluku od 26. veljače 2019. o utvrđivanju sukladnosti koncentracije „RWE/E.ON Assets” s unutarnjim tržištem, predmet M.8871 (SL 2020., C 111, str. 1.);

                  —

                  tuženiku naloži snošenje troškova postupka.

         Tužbeni razlozi i glavni argumenti

      Tužba se temelji na trima tužbenim razlozima, koji su u biti istovjetni ili slični onima istaknutima u predmetu T-312/20, EVH/Komisija.


title: Predmet T-319/20: Tužba podnesena 27. svibnja 2020. – GGEW protiv Komisije

text:
               20.7.2020

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 240/31

      Tužba podnesena 27. svibnja 2020. – GGEW protiv Komisije
      (Predmet T-319/20)
      (2020/C 240/40)
      Jezik postupka: njemački

         Stranke

         Tužitelj: GGEW, Gruppen-Gas- und Elektrizitätswerk Bergstraße AG (Bensheim, Njemačka) (zastupnici: I. Zenke i T. Heymann, odvjetnici)

         Tuženik: Europska komisija

         Tužbeni zahtjev

      Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

                  —

                  poništi tuženikovu odluku od 26. veljače 2019. o utvrđivanju sukladnosti koncentracije „RWE/E.ON Assets” s unutarnjim tržištem, predmet M.8871 (SL 2020., C 111, str. 1.);

                  —

                  tuženiku naloži snošenje troškova postupka.

         Tužbeni razlozi i glavni argumenti

      Tužba se temelji na trima tužbenim razlozima, koji su u biti istovjetni ili slični onima istaknutima u predmetu T-312/20, EVH/Komisija.


title: Predmet T-323/20: Tužba podnesena 27. svibnja 2020. – Hell Energy Magyarország protiv EUIPO-a (HELL)

text:
               20.7.2020

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 240/32

      Tužba podnesena 27. svibnja 2020. – Hell Energy Magyarország protiv EUIPO-a (HELL)
      (Predmet T-323/20)
      (2020/C 240/41)
      Jezik postupka: mađarski

         Stranke

         Tužitelj: Hell Energy Magyarország Kft. (Budimpešta, Mađarska) (zastupnici: Á. László i B. Mező, odvjetnici)

         Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO)

         Podaci o postupku pred EUIPO-om

         Predmetni sporni žig: verbalni žig Europske unije „HELL” – prijava za registraciju br. 18 002 048

         Pobijana odluka: odluka drugoga žalbenog vijeća EUIPO-a od 25. ožujka 2020. u predmetu R 1712/2019-2

         Tužbeni zahtjev

      Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

                  —

                  poništi pobijanu odluku i naloži EUIPO-u da nastavi postupak registracije u odnosu na proizvode za koje je registracija odbijena.

         Tužbeni razlozi

                  —

                  Povreda članka 7. stavka 1. točke (b) Uredbe (EU) 2017/1001 Europskog parlamenta i Vijeća;

                  —

                  povreda članka 7. stavka 1. točke (c) Uredbe (EU) 2017/1001 Europskog parlamenta i Vijeća.


title: Predmet T-327/20: Tužba podnesena 28. svibnja 2020. – Group Nivelles protiv EUIPO-a – Easy Sanitary Solutions (odvod za tuš-kadu)

text:
               20.7.2020

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 240/32

      Tužba podnesena 28. svibnja 2020. – Group Nivelles protiv EUIPO-a – Easy Sanitary Solutions (odvod za tuš-kadu)
      (Predmet T-327/20)
      (2020/C 240/42)
      Jezik na kojem je tužba podnesena: nizozemski

         Stranke

         Tužitelj: Group Nivelles (Gingelom, Belgija) (zastupnik: J. A. M. Jonkhout, odvjetnik)

         Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO)

         Druga stranka pred žalbenim vijećem: Easy Sanitary Solutions BV (Oldenzaal, Nizozemska)

         Podaci o postupku pred EUIPO-om

         Nositelj spornog dizajna: druga stranka pred žalbenim vijećem

         Predmetni sporni dizajn: dizajn Zajednice (odvod za tuš-kadu) – dizajn Zajednice br. 107 834-0025

         Pobijana odluka: odluka trećeg žalbenog vijeća EUIPO-a od 17. ožujka 2020. u predmetu R 2664/2017-3

         Tužbeni zahtjev

      Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

                  —

                  poništi pobijanu odluku;

                  —

                  proglasi ništavim dizajn Zajednice nositelja Easy Sanitary Solutions BV, te izmijeni obrazloženje;

                  —

                  EUIPO-u naloži snošenje troškova postupka.

         Tužbeni razlozi

                  —

                  povreda članka 64. Uredbe Vijeća (EZ) br. 6/2002;

                  —

                  povreda članka 63. stavka 2. Uredbe Vijeća (EZ) br. 6/2002;

                  —

                  povreda članka 6. Uredbe Vijeća (EZ) br. 6/2002;

                  —

                  povreda članka 5. Uredbe Vijeća (EZ) br. 6/2002.


title: Predmet T-328/20: Tužba podnesena 29. svibnja 2020. – Electrodomesticos Taurus protiv EUIPO-a – Shenzhen Aukey E-Business (AICOOK)

text:
               20.7.2020

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 240/33

      Tužba podnesena 29. svibnja 2020. – Electrodomesticos Taurus protiv EUIPO-a – Shenzhen Aukey E-Business (AICOOK)
      (Predmet T-328/20)
      (2020/C 240/43)
      Jezik na kojem je tužba podnesena: španjolski

         Stranke

         Tužitelj: Electrodomesticos Taurus, SL (Oliana, Španjolska) (zastupnik: E. Manresa Medina, odvjetnik)

         Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO)

         Druga stranka pred žalbenim vijećem: Shenzhen Aukey E-Business Co. Ltd (Shenzhen, Kina)

         Podaci o postupku pred EUIPO-om

         Podnositelj prijave spornog žiga: druga stranka pred žalbenim vijećem

         Predmetni sporni žig: prijava verbalnog žiga Europske unije AICOOK – prijava za registraciju br. 17 174 236

         Postupak pred EUIPO-om: postupak povodom prigovora

         Pobijana odluka: odluka petog žalbenog vijeća EUIPO-a od 23. ožujka 2020. u predmetu R 2212/2019-5

         Tužbeni zahtjev

      Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

                  —

                  poništi pobijanu odluku;

                  —

                  utvrdi da je uporaba žiga na kojem se temelji prigovor za „kuhinjske strojeve” iz razreda 7. dokazana;

                  —

                  odbije registraciju žiga br.o 17 174 236 zbog njegove sličnosti sa žigom na kojem se temelji prigovor;

                  —

                  i PODREDNO, ako odbije prethodne zahtjeve, donese presudu u kojoj će utvrditi da je uporaba žiga na kojem se temelji prigovor za „kuhinjske strojeve” iz razreda 7. dokazana; i

                  —

                  naloži Odjelu za prigovore EUIPO-a da donese odluku o prigovoru B 3006619 (žig EU-a br.o 17 174 236 AICOOK), smatrajući da je uporaba žiga na kojem se temelji prigovor za „kuhinjske strojeve” iz razreda 7. dokazana.

         Tužbeni razlozi

                  —

                  Povreda članka 47. stavka 2. Uredbe (EU) 2017/1001 Europskog parlamenta i Vijeća;

                  —

                  Povreda članka 8. stavka 1. točke (b) Uredbe (EU) 2017/1001 Europskog parlamenta i Vijeća.


title: Predmet T-336/20: Tužba podnesena 30. svibnja 2020. – Hypo Vorarlberg Bank protiv SRB-a

text:
               20.7.2020

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 240/34

      Tužba podnesena 30. svibnja 2020. – Hypo Vorarlberg Bank protiv SRB-a
      (Predmet T-336/20)
      (2020/C 240/44)
      Jezik postupka: njemački

         Stranke

         Tužitelj: Hypo Vorarlberg Bank AG (Bregenz, Austrija) (zastupnici: G. Eisenberger i A. Brenneis, odvjetnici)

         Tuženik: Jedinstveni sanacijski odbor (SRB)

         Tužbeni zahtjev

      Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

                  —

                  poništi odluku Jedinstvenog sanacijskog odbora od 19. ožujka 2020. o izračunu ex ante doprinosa Banco Cooperativo Español, S.A., Hypo Vorarlberg Bank AG (ranije Vorarlberger Landes- und Hypothekenbank AG) i Portigon AG Jedinstvenom sanacijskom fondu za 2016. (SRB/ES/2020/16) („Decision of the Single Resolution Board of 19 March 2020 on the calculation of the 2016 ex-ante contributions due by Banco Cooperativo Español S.A., Hypo Vorarlberg Bank AG (formerly: Vorarl-berger Landes- und Hypothekenbank AG), and Portigon AG to the Single Resolution Fund [SRB/ES/2020/16]”), zajedno s njezinim prilozima, i to u svakom slučaju u dijelu u kojem se ta odluka, zajedno s prilozima, odnosi na iznos koji mora podmiriti tužitelj, te

                  —

                  Jedinstvenom sanacijskom odboru naloži snošenje troškova postupka.

         Tužbeni razlozi i glavni argumenti

      U prilog osnovanosti tužbe tužitelj ističe četiri tužbena razloga koji su u osnovi istovjetni ili slični onima istaknutima u predmetu T-479/19, Hypo Vorarlberg Bank/SRB (1).

         (1)  SL 2019., C 305, str. 58.


title: Predmet T-339/20: Tužba podnesena 2. lipnja 2020. – Portigon protiv SRB-a

text:
               20.7.2020

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 240/34

      Tužba podnesena 2. lipnja 2020. – Portigon protiv SRB-a
      (Predmet T-339/20)
      (2020/C 240/45)
      Jezik postupka: njemački

         Stranke

         Tužitelj: Portigon AG (Düsseldorf, Njemačka) (zastupnici: D. Bliesener, V. Jungkind i F. Geber, odvjetnici)

         Tuženik: Jedinstveni sanacijski odbor (SRB)

         Tužbeni zahtjev

      Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

                  —

                  poništi tuženikovu odluku od 19. ožujka 2020. o izračunu ex ante doprinosa Jedinstvenom sanacijskom fondu za 2016. (SRB/ES/2020/16), u dijelu u kojem se odnosi na tužitelja;

                  —

                  prekine postupak u skladu s člankom 69. točkama (c) i (d) Poslovnika Općeg suda, do donošenja pravomoćne odluke u predmetima T-420/17, T-413/18 i T-481/19, ili dok se isti na okončaju na neki drugi način;

                  —

                  tuženiku naloži snošenje troškova postupka.

         Tužbeni razlozi i glavni argumenti

      U prilog tužbi tužitelj ističe sljedeće tužbene razloge.

                  1.

                  Prvi tužbeni razlog: povreda Uredbe (EU) br. 806/2014 Europskog parlamenta i Vijeća (1), Provedbene uredbe Vijeća (EU) 2015/81 (2) i UFEU-a, time što je tužitelju određena obveza plaćanja doprinosa SRB-u.

                              —

                              Tuženik je tužitelja pogrešno obvezao na plaćanje doprinosa, s obzirom na to da Uredbom br. 806/2014 i Direktivom 2014/59/EU Europskog parlamenta i Vijeća (3) nije predviđena obveza plaćanja doprinosa za institucije u sanaciji. Člankom 114. UFEU-a zabranjeno je ubiranje doprinosa od institucija kao što je tužitelj.

                              —

                              Zakonodavac obvezu plaćanja doprinosa nije mogao zasnivati na članku 114. UFEU-a jer ne postoji poveznica s unutarnjim tržištem. Uređenje doprinosa koje je usklađeno na razini Unije ne olakšava izvršavanje temeljnih sloboda niti ne uklanja značajne poremećaje tržišnog natjecanja u odnosu na institucije koje su se povukle s tržišta.

                              —

                              Tuženik je tužitelja pogrešno obvezao na plaćanje doprinosa, jer potonji nije izložen riziku, njegova sanacija je isključena Uredbom br. 806/2014, te nije bitan ni za stabilnost financijskog sustava.

                              —

                              Tužitelj od 2012. ne obavlja novu djelatnost i zbog Komisijine odluke o potporama nalazi se u postupku sanacije. Najveći dio obveza koje mu preostaju drži kao povjerenik za drugog pravnog subjekta.

                              —

                              Delegirana uredba Komisije (EU) 2015/63 (4) povrjeđuje članak 114. UFEU-a, kao i članak 103. stavak 7. Direktive 2014/59/EU kao bitne odredbe u pogledu izračuna doprinosa (čl. 290. UFEU-a).

                  2.

                  Drugi tužbeni razlog: povreda članka 41. stavka 2. točke (c) Povelje Europske unije o temeljnim pravima (u daljnjem tekstu: Povelja), jer postupak obračuna ne omogućuje potpuno obrazlaganje.

                  3.

                  Treći tužbeni razlog: povreda članaka 16. i 20. Povelje jer zbog tužiteljeva posebnog položaja pobijana odluka povrjeđuje opće načelo jednakosti. Osim toga, pobijana odluka neproporcionalno utječe na tužiteljevu slobodu poduzetništva.

                  4.

                  Četvrti tužbeni razlog: povreda načela pravne sigurnosti, jer retroaktivni učinak nije nužan za ostvarenje cilja Uredbe br. 806/2014, a radi jednostavnog upravnog pojednostavljenja u ovom slučaju nije niti dopušten.

                  5.

                  Peti tužbeni razlog: bitna povreda postupka, jer tuženik nije u dovoljnoj mjeri ispitao činjenično stanje, nije saslušao tužitelja prije donošenja pobijane odluke SRB-a te svoju odluku nije u dovoljnoj mjeri obrazložio.

                  6.

                  Šesti tužbeni razlog (podredno): povreda članka 70. stavka 2. Uredbe br. 806/2014 u vezi s člankom 103. stavkom 7. Direktive 2014/59/EU, jer je tuženik prilikom izračuna iznosa doprinosa morao iz relevantnih obveza isključiti nerizične obveze.

                  7.

                  Sedmi tužbeni razlog (podredno): povreda članka 70. stavka 6. Uredbe br. 806/2014 u vezi s člankom 5. stavcima 3. i 4. Delegirane uredbe 2015/63, jer je tuženik pogrešno obračunao tužiteljeve doprinose na osnovi bruto vrijednosti ugovora o izvedenicama.

                  8.

                  Osmi tužbeni razlog (podredno): povreda članka 70. stavka 6. Uredbe br. 806/2014 u vezi s člankom 6. stavkom 8. točkom (a) Delegirane uredbe 2015/63, jer je tuženik tužitelja pogrešno smatrao institucijom u reorganizaciji.

         (1)  Uredba (EU) br. 806/2014 Europskog parlamenta i Vijeća od 15. srpnja 2014. o utvrđivanju jedinstvenih pravila i jedinstvenog postupka za sanaciju kreditnih institucija i određenih investicijskih društava u okviru jedinstvenog sanacijskog mehanizma i jedinstvenog fonda za sanaciju te o izmjeni Uredbe (EU) br. 1093/2010 (SL 2014., L 225, str. 1. i ispravak SL 2015., L101, str. 62.)

         (2)  Provedbena uredba Vijeća (EU) 2015/81 od 19. prosinca 2014. o utvrđivanju jedinstvenih uvjeta primjene Uredbe (EU) br. 806/2014 Europskog parlamenta i Vijeća u vezi s ex ante doprinosima jedinstvenom fondu za sanaciju (SL 2015., L 15, str. 1.)

         (3)  Direktiva 2014/59/EU Europskog parlamenta i Vijeća od 15. svibnja 2014. o uspostavi okvira za oporavak i sanaciju kreditnih institucija i investicijskih društava te o izmjeni Direktive Vijeća 82/891/EEZ i direktiva 2001/24/EZ, 2002/47/EZ, 2004/25/EZ, 2005/56/EZ, 2007/36/EZ, 2011/35/EU, 2012/30/EU i 2013/36/EU te uredbi (EU) br. 1093/2010 i (EU) br. 648/2012 Europskog parlamenta i Vijeća (SL 2014., L 173, str. 190. i ispravak SL 2015., L 216, str. 9.)

         (4)  Delegirana uredba Komisije (EU) 2015/63 оd 21. listopada 2014. o dopuni Direktive 2014/59/EU Europskog parlamenta i Vijeća u vezi s ex ante doprinosima aranžmanima financiranja sanacije (SL 2015., L 11, str. 44. i ispravak SL 2017., L 156, str. 38.)


title: Predmet T-590/18: Rješenje Općeg suda od 30. travnja 2020. – Antonakopoulos protiv Parlamenta

text:
               20.7.2020

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 240/36

      Rješenje Općeg suda od 30. travnja 2020. – Antonakopoulos protiv Parlamenta
      (Predmet T-590/18) (1)

      (2020/C 240/46)
      Jezik postupka: francuski
      Predsjednik četvrtog vijeća odredio je brisanje predmeta.

         (1)  SL C 427, 26. 11. 2018.


title: Predmet T-591/18: Rješenje Općeg suda od 30. travnja 2020. – ZD protiv Parlamenta

text:
               20.7.2020

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 240/36

      Rješenje Općeg suda od 30. travnja 2020. – ZD protiv Parlamenta
      (Predmet T-591/18) (1)

      (2020/C 240/47)
      Jezik postupka: francuski
      Predsjednik četvrtog vijeća odredio je brisanje predmeta.

         (1)  SL C 427, 26. 11. 2018.


title: Predmet T-255/20: Tužba podnesena 4. svibnja 2020. – ClientEarth protiv Komisije

text:
               27.7.2020

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 247/18

      Tužba podnesena 4. svibnja 2020. – ClientEarth protiv Komisije
      (Predmet T-255/20)
      (2020/C 247/27)
      Jezik postupka: engleski

         Stranke

         Tužitelj: ClientEarth AISBL (Bruxelles, Belgija) (zastupnici: F. Logue, Solicitor, i J. Kenny, Barrister-at-law)

         Tuženik: Europska komisija

         Tužbeni zahtjev

      Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

                  —

                  poništi prešutnu odluku Europske komisije od 26. veljače 2020. u predmetu GESTDEM br. 2019/6819 kojom je djelomično odbijen tužiteljev zahtjev za pristup dokumentima;

                  —

                  odluči o troškovima i naloži Europskoj komisiji da snosi tužiteljeve troškove, kao i da svim eventualnim intervenijentima naloži da snose vlastite troškove.

         Tužbeni razlozi i glavni argumenti

      U prilog osnovanosti tužbe tužitelj ističe tri tužbena razloga.

                  1.

                  Prvi tužbeni razlog temelji se na tvrdnji da je Komisija počinila očite pogreške u ocjeni i pogreške koje se tiču prava, zbog kojih je došlo do pogrešne primjene iznimke koja se odnosi na zaštitu procesa odlučivanja (članak 4. stavak 3. druga alineja Uredbe br. 1049/2001 (1)) i nije navela razloge (članak 296. UFEU-a) jer:

                              —

                              nijedan proces odlučivanja ne bi bio ozbiljno ugrožen djelomičnim otkrivanjem 4. dijela zapisnika sa 79. sastanka Tehničkog odbora za motorna vozila, održanog u Bruxellesu 12. veljače 2019 (Dokument B);

                              —

                              Komisija nije dokazala da bi djelomično otkrivanje 4. dijela Dokumenta B ozbiljno ugrozilo proces odlučivanja.

                  2.

                  Drugi tužbeni razlog temelji se na tvrdnji da je Komisija počinila očite pogreške u ocjeni i pogreške koje se tiču prava, zbog kojih je došlo do pogrešne primjene testa prevladavajućeg javnog interesa iz članka 4. stavka 3. druge alineje Uredbe br. 1049/2001) i nije navela razloge (članak 296. UFEU-a).

                  3.

                  Treći tužbeni razlog temelji se na tvrdnji da je Komisija počinila pogrešku koja se tiče prava, pozivajući se na Standardni poslovnik za odbore, koji je neprimjenjiv u smislu članka 277. UFEU-a.

         (1)  Uredba (EZ) br. 1049/2001 Europskog parlamenta i Vijeća od 30. svibnja 2001. o javnom pristupu dokumentima Europskog parlamenta, Vijeća i Komisije (SL 2001., L 145, str. 43.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 1., svezak 16., str. 70.).


title: Predmet T-306/20: Tužba podnesena 19. svibnja 2020. – Hijos de Moisés Rodríguez González protiv EUIPO-a – Irlanda y Ornua (La Irlandesa 1943)

text:
               27.7.2020

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 247/34

      Tužba podnesena 19. svibnja 2020. – Hijos de Moisés Rodríguez González protiv EUIPO-a – Irlanda y Ornua (La Irlandesa 1943)
      (Predmet T-306/20)
      (2020/C 247/45)
      Jezik na kojem je tužba podnesena: španjolski

         Stranke

         Tužitelj: Hijos de Moisés Rodríguez González, SA (Las Palmas de Gran Canaria, Španjolska) (zastupnik: J. García Domínguez, odvjetnik)

         Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO)

         Druge stranke u postupku pred žalbenim vijećem: Irlanda y Ornua Co-operative Ltd (Dublin, Irska)

         Podaci o postupku pred EUIPO-om

         Nositelj spornog žiga: tužitelj pred Općim sudom

         Predmetni sporni žig: figurativni žig La Irlandesa 1943 – žig Europske unije br. 12 043 436

         Postupak pred EUIPO-om: postupak proglašavanja žiga ništavim

         Pobijana odluka: odluka velikog žalbenog vijeća EUIPO-a od 2. ožujka 2020. u predmetu R 1499/2016-G

         Tužbeni zahtjev

      Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

                  —

                  poništi pobijanu odluku.

                  —

                  naloži snošenje troškova EUIPO-u i, ako je potrebno, drugim suprotstavljenim strankama u postupku.

         Tužbeni razlozi

      Povreda članka 59. stavka 1. točke (a), u vezi s člankom 7. stavkom 1. točkom (g) i člankom 51. stavkom 1. točkom (b) Uredbe (EU) 2017/1001 Europskog parlamenta i Vijeća.


title: Predmet T-283/20: Tužba podnesena 13. svibnja 2020. – Billions Europe i drugi protiv Komisije

text:
               3.8.2020

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 255/20

      Tužba podnesena 13. svibnja 2020. – Billions Europe i drugi protiv Komisije
      (Predmet T-283/20)
      (2020/C 255/26)
      Jezik postupka: engleski

         Stranke

         Tužitelji: Billions Europe Ltd (Stockton-on-Tees, Ujedinjena Kraljevina) i sedam drugih tužitelja (zastupnici: J. Montfort, T. Delille, i P. Chopova-Leprêtre, odvjetnici)

         Tuženik: Europska komisija

         Tužbeni zahtjev

      Tužitelji od Općeg suda zahtijevaju da:

                  —

                  poništi Delegiranu uredbu Komisije (EU) 2020/217 (1) (u daljnjem tekstu: pobijana uredba) u dijelu u kojem se odnosi na titanium dioksid, to jest uvodnu izjavu 5. pobijane uredbe, Priloge I. i II. pobijanoj uredbi, izmjene Dijela 1. Priloga VI. Uredbi (EZ) br. 1272/2008 (2) u Prilogu III. pobijanoj uredbi i unos titanium dioksida u Dio 3. Priloga VI. Uredbi br. 1272/2008 koji je naveden u Prilogu III. pobijanoj uredbi;

                  —

                  naloži tuženiku snošenje troškova postupka.

         Tužbeni razlozi i glavni argumenti

      U prilog osnovanosti tužbe tužitelji ističu šest tužbenih razloga.

                  1.

                  Prvi tužbeni razlog, koji se temelji na tome da je pobijana uredba donesena protivno više obvezujućih odredaba Uredbe (EZ) br. 1272/2008 o razvrstavanju tvari u okviru opasnosti po ljudsko zdravlje kao „kancerogene”, uključujući osobito članak 36. i odjeljak 3.6 Priloga I. Uredbi (EZ) br. 1272/2008.

                              —

                              Odbor za procjenu rizika (u daljnjem tekstu: RAC) počinio je više ozbiljnih grešaka koje se tiču činjenica u procjeni dostupnih podataka te je propustio na zadovoljavajući način utvrditi da su raspoloživi podaci „pouzdani i prihvatljivi” te da upućuju na to da je tvari TiO2 svojstveno da izaziva rak. Da RAC nije počinio takve pogreške, nužno bi izdao mišljenje koje podržava „nerazvrstavanje” TiO2. Stoga, tvar TiO2 nije mogla biti zakonito razvrstana.

                  2.

                  Drugi tužbeni razlog, koji se temelji na tome da pobijana uredba krši načelo pravne sigurnosti. Gospodarskim subjektima, uključujući tužitelje, uskraćeno je pravo da budu upoznati s opsegom svojih obveza i poduzmu odgovarajuće pravne radnje. Ta je neizvjesnost prisutna u pogledu opsega usklađenog razvrstavanja, namjeravane uporabe napomena i utjecaja osporavane uredbe na pravni i regulatorni status proizvoda koji su načinjeni od ili sadržavaju TiO2 i razvrstavanje prema opasnosti otpada takvih proizvoda.

                  3.

                  Treći tužbeni razlog, koji se temelji na tome da je donošenjem pobijane uredbe povrijeđeno načelo proporcionalnosti s obzirom na to da ona nije nužna (jer su kancerogeni učinci uočeni samo u studijama na životinjama koje su provođene u takvim uvjetima ekstremnog preopterećenja pluća do kojeg nikada ne bi došlo u najgorim uvjetima u stvarnom životu) te da su nedostaci koje je izazvalo usklađeno razvrstavanje TiO2 neproporcionalni ciljevima koji se njime žele postići.

                  4.

                  Četvrti tužbeni razlog, koji se temelji na tome da je Komisija donošenjem pobijane uredbe nepravilno primijenila svoju marginu prosudbe i povrijedila dužnu pažnju. Kako bi opravdala osporavanu uredbu, Komisija se oslonila samo na mišljenje RAC-a o TiO2 a da nije dovoljno procijenila dokaznu vrijednost takvog mišljenja RAC-a protivno svojim obvezama u tom pogledu.

                              —

                              Komisija je odabrala široko tumačenje uvjeta za razvrstavanje, označivanje i pakiranje koji uređuju „kancerogenost” opasnu po ljudsko zdravlje i onoga što se može smatrati „svojstvenim” nekoj tvari. Oslonila se samo na RAC, a da nije ocijenila opseg i učinak takvog širokog tumačenja ili uvođenje odgovarajućih granica koje bi dopustile urednu provedbu. Komisija je na taj način utemeljila pobijanu uredbu na materijalno netočnim činjenicama te je propustila uzeti u obzir sve relevantne čimbenike i okolnosti situacije.

                  5.

                  Peti tužbeni razlog, koji se temelji na tome da je Komisija donošenjem pobijane uredbe povrijedila članak 37. stavak 4. Uredbe (EZ) br. 1272/2008, svoju obvezu dobre uprave i pravo tužitelja na saslušanje. Tužiteljima je posebno uskraćena prikladna prilika da relevantno komentiraju samo RAC-ovo mišljenje koje je značajno odstupalo od prvotnog prijedloga razvrstavanja u pogledu korištenog znanstvenog obrazloženja i konačnog zaključka o razvrstavanju TiO2. S druge strane, da je tužiteljima pružena dovoljna i službena prilika da komentiraju RAC-ovo mišljenje u postupku njegova donošenja, ti bi komentari vjerojatno doveli do drugog ishoda u postupku donošenja odluke.

                  6.

                  Šesti tužbeni razlog, koji se temelji na tome da je donošenjem pobijaneuredbe bez prethodnog odobrenja i dokumentacije o procjeni učinka, Komisija povrijedila svoje obveze na temelju Međuinstitucijskog sporazuma o boljoj izradi zakonodavstva (3) i načelo dobre uprave.

         (1)  Delegirana uredba Komisije (EU) 2020/217 оd 4. listopada 2019. o izmjeni Uredbe (EZ) br. 1272/2008 Europskog parlamenta i Vijeća o razvrstavanju, označivanju i pakiranju tvari i smjesa za potrebe njezine prilagodbe tehničkom i znanstvenom napretku te o ispravku te uredbe (SL 2020., L 44, str. 1.)

         (2)  Uredba (EZ) br. 1272/2008 Europskog Parlamenta i Vijeća od 16. prosinca 2008. o razvrstavanju, označivanju i pakiranju tvari i smjesa, o izmjeni i stavljanju izvan snage Direktive 67/548/EEZ i Direktive 1999/45/EZ i o izmjeni Uredbe (EZ) br. 1907/2006 (SL 2008., L 353, str. 1.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 13., svezak 20., str. 3)

         (3)  Međuinstitucijski sporazum Europskog parlamenta, Vijeća Europske unije i Europske komisije o boljoj izradi zakonodavstva od 13. travnja 2016. (SL 2016., L 123, str. 1.)


title: Zahtjev za savjetodavno mišljenje Suda EFTA-e koji je 11. svibnja 2020. podnio norveški Žalbeni sud (Borgarting Lagmannsrett) u predmetu Tor-Arne Martinez Haugland protiv norveške vlade (Predmet E-4/20) 2020/C 308/07

text:
               17.9.2020

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 308/21

      Zahtjev za savjetodavno mišljenje Suda EFTA-e koji je 11. svibnja 2020. podnio norveški Žalbeni sud (Borgarting Lagmannsrett) u predmetu Tor-Arne Martinez Haugland protiv norveške vlade
      (Predmet E-4/20)
      (2020/C 308/07)
      Dopisom od 11. svibnja 2020., zaprimljenim u pisarnici Suda 11. svibnja 2020., norveški Žalbeni sud (Borgarting Lagmannsrett) podnio je Sudu EFTA-e zahtjev za savjetodavno mišljenje u predmetu Tor-Arne Martinez Haugland protiv norveške vlade o sljedećim pitanjima:

                  1.

                  U vezi s ocjenom „iste profesije” (članci 1. i 4. Direktive) tražimo od Suda da odgovori na sljedeća pitanja:

                              (a)

                              Koja je pravna ocjena i koji su čimbenici pravno relevantni kad se utvrđuje jesu li profesija u državi u kojoj je kvalifikacija stečena i profesija u državi domaćinu „ista profesija”?

                              (b)

                              Kad ocjenjuje je li riječ o „istoj profesiji”, mora li država domaćin uzeti u obzir profesionalne djelatnosti koje podnositelj zahtjeva smije obavljati u državi u kojoj je kvalifikacija stečena samo pod nadzorom i pod uvjetom da je započeo program daljnjeg obrazovanja i osposobljavanja ili se obvezao da će to učiniti u roku od dvije godine? Ako je odgovor potvrdan, je li relevantno to što je podnositelj zahtjeva odlučio ne započeti odnosno ne obvezati se na započinjanje takvog programa daljnjeg obrazovanja i osposobljavanja?

                              (c)

                              Kad se procjenjuje je li riječ o „istoj profesiji”, koliku važnost treba pridati razlikama u stupnju samostalnosti obavljanja profesije i u odgovornosti za pacijente?

                  2.

                  Utječe li na tumačenje pojma „iste profesije” mogućnost zahtijevanja kompenzacijskih mjera (članak 14. Direktive 2005/36/EZ)? Ako je odgovor potvrdan, koliko je ta mogućnost relevantna?

                  3.

                  Koja je konkretna pravna ocjena na temelju članka 2. stavka 1. točke (e) Direktive 2005/36/EZ, kojim se propisuje da regulirano obrazovanje i osposobljavanje mora biti “izričito usmjereno na obavljanje određene profesije”?

                  4.

                  U vezi s člancima 28. i 31. Sporazuma o EGP-u tražimo od Suda da odgovori na sljedeća pitanja:

                              (a)

                              Ako podnositelj zahtjeva ne ispunjava uvjete za priznavanje kvalifikacija na temelju članka 13. Direktive o stručnim kvalifikacijama, u vezi s njezinim člankom 14., može li se podnositelj zahtjeva pozvati na članke 28. i 31. Sporazuma o EGP-u kao osnovu za obavljanje regulirane profesije u državi domaćinu?

                              (b)

                              Ako je odgovor potvrdan, koja je pravno relevantna ocjena za razmatranje zahtjeva na temelju članaka 28. i 31.?