title: Predmet C-663/19: Rješenje predsjednika Suda od 24. kolovoza 2020. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Landgericht Gera – Njemačka) – MM/Volkswagen AG

text:
               30.11.2020

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 414/25

      Rješenje predsjednika Suda od 24. kolovoza 2020. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Landgericht Gera – Njemačka) – MM/Volkswagen AG
      (Predmet C-663/19) (1)

      (2020/C 414/37)
      Jezik postupka: njemački
      Predsjednik Suda odredio je brisanje predmeta.

         (1)  SL C 399, 25. 11. 2019.


title: Predmet C-810/19: Rješenje predsjednika Suda od 3. rujna 2020. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Landgericht Frankfurt am Main – Njemačka) – flightright GmbH / Qatar Airways

text:
               30.11.2020

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 414/25

      Rješenje predsjednika Suda od 3. rujna 2020. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Landgericht Frankfurt am Main – Njemačka) – flightright GmbH / Qatar Airways
      (Predmet C-810/19) (1)

      (2020/C 414/38)
      Jezik postupka: njemački
      Predsjednik Suda odredio je brisanje predmeta.

         (1)  SL C 77, 9. 3. 2020.


title: Predmet C-904/19: Rješenje predsjednika Suda od 28. kolovoza 2020. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Sąd Rejonowy dla Warszawy-Woli w Warszawie – Poljska) – E. Sp. z o.o/K.S.

text:
               30.11.2020

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 414/26

      Rješenje predsjednika Suda od 28. kolovoza 2020. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Sąd Rejonowy dla Warszawy-Woli w Warszawie – Poljska) – E. Sp. z o.o/K.S.
      (Predmet C-904/19) (1)

      (2020/C 414/40)
      Jezik postupka: poljski
      Predsjednik Suda odredio je brisanje predmeta.

         (1)  SL C 54, 17. 2. 2020.


title: Predmet C-943/19: Rješenje predsjednika Suda od 7. rujna 2020. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Augstākā tiesa (Senāts) – Latvija) – SIA „ONDO”/Patērētāju tiesību aizsardzības centrs

text:
               30.11.2020

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 414/26

      Rješenje predsjednika Suda od 7. rujna 2020. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Augstākā tiesa (Senāts) – Latvija) – SIA „ONDO”/Patērētāju tiesību aizsardzības centrs
      (Predmet C-943/19) (1)

      (2020/C 414/41)
      Jezik postupka: latvijski
      Predsjednik Suda odredio je brisanje predmeta.

         (1)  SL C 137, 27. 4. 2020.


title: Predmet C-944/19: Rješenje predsjednika Suda od 7. rujna 2020. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Augstākā tiesa (Senāts) – Latvija) – AS „4finance”/Patērētāju tiesību aizsardzības centrs

text:
               30.11.2020

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 414/26

      Rješenje predsjednika Suda od 7. rujna 2020. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Augstākā tiesa (Senāts) – Latvija) – AS „4finance”/Patērētāju tiesību aizsardzības centrs
      (Predmet C-944/19) (1)

      (2020/C 414/42)
      Jezik postupka: latvijski
      Predsjednik Suda odredio je brisanje predmeta.

         (1)  SL C 137, 27. 4. 2020.


title: Predmet C-946/19: Rješenje predsjednika Suda od 25. rujna 2020. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Court of Appeal (England & Wales) (Civil Division) – Ujedinjena Kraljevina) – MG/HH

text:
               30.11.2020

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 414/27

      Rješenje predsjednika Suda od 25. rujna 2020. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Court of Appeal (England & Wales) (Civil Division) – Ujedinjena Kraljevina) – MG/HH
      (Predmet C-946/19) (1)

      (2020/C 414/44)
      Jezik postupka: engleski
      Predsjednik prvog vijeća odredio je brisanje predmeta.

         (1)  SL C ##, str. ##.


title: Predmet C-252/20: Rješenje predsjednika Suda od 13. kolovoza 2020. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Amtsgericht Hamburg – Njemačka) – CY/Eurowings GmbH

text:
               30.11.2020

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 414/27

      Rješenje predsjednika Suda od 13. kolovoza 2020. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Amtsgericht Hamburg – Njemačka) – CY/Eurowings GmbH
      (Predmet C-252/20) (1)

      (2020/C 414/45)
      Jezik postupka: njemački
      Predsjednik Suda odredio je brisanje predmeta.

         (1)  SL C 279, 24. 8. 2020.


title: Spojeni predmeti T-515/13 RENV i T-719/13 RENV: Presuda Općeg suda od 23. rujna 2020. – Španjolska i dr./Komisija („Državne potpore – Potpora koju su španjolske vlasti dodijelile u korist određenih gospodarskih interesnih udruženja (GIU) i njihovih investitora – Porezni sustav primjenjiv na određene ugovore o financijskom leasingu za stjecanje brodova (španjolski sustav poreznog leasinga) – Odluka kojom se potpora proglašava djelomično nespojivom s unutarnjim tržištem i nalaže njezin djelomični povrat – Selektivni karakter – Obveza obrazlaganja – Povrat potpore – Jednako postupanje – Legitimna očekivanja – Pravna sigurnost”)

text:
               30.11.2020

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 414/28

      Presuda Općeg suda od 23. rujna 2020. – Španjolska i dr./Komisija
      (Spojeni predmeti T-515/13 RENV i T-719/13 RENV) (1)

      („Državne potpore - Potpora koju su španjolske vlasti dodijelile u korist određenih gospodarskih interesnih udruženja (GIU) i njihovih investitora - Porezni sustav primjenjiv na određene ugovore o financijskom leasingu za stjecanje brodova (španjolski sustav poreznog leasinga) - Odluka kojom se potpora proglašava djelomično nespojivom s unutarnjim tržištem i nalaže njezin djelomični povrat - Selektivni karakter - Obveza obrazlaganja - Povrat potpore - Jednako postupanje - Legitimna očekivanja - Pravna sigurnost”)
      (2020/C 414/46)
      Jezik postupka: španjolski

         Stranke

         Tužitelj u predmetu T-515/13 RENV: Kraljevina Španjolska (zastupnik: S. Centeno Huerta, agent)

         Tužitelji u predmetu T-719/13 RENV: Lico Leasing, SA (Madrid, Španjolska) Pequeños y Medianos Astilleros Sociedad de Reconversión, SA (Madrid) (zastupnici: M. Merola i M. Sánchez, odvjetnici)

         Tuženik: Europska komisija (zastupnici: V. Di Bucci, É. Gippini Fournier i P. Němečková, agenti)

         Intervenijenti u predmetu T-719/13 RENV u potporu tužiteljima: Bankia, SA (Valencija, Španjolska) i 32 druga intervenijenta čija se imena nalaze u prilogu presudi (zastupnici: J. Buendía Sierra, E. Abad Valdenebro, R. Calvo Salinero i A. Lamadrid de Pablo, odvjetnici)

         Predmet

      Zahtjev na temelju članka 263. UFEU-a, za poništenje Odluke Komisije 2014/200/EU od 17. srpnja 2013. o državnoj potpori SA.21233 C/11 (ex NN/11, ex CP 137/06) koju provodi Španjolska – Porezne mjere koje se primjenjuju na određene ugovore o financijskom leasingu također poznate i kao „španjolski sustav poreznog leasinga” (SL 2014., L 114, str. 1.).

         Izreka

                  1.

                  Tužbe se odbijaju.

                  2.

                  Kraljevina Španjolska snosit će vlastite troškove kao i troškove Europske komisije pred Sudom u predmetu C-128/16 P i pred Općim sudom u predmetima T-515/13 i T-515/13 RENV.

                  3.

                  Lico Leasing, SA i Pequeños y Medianos Astilleros Sociedad de Reconversión, SA snosit će vlastite troškove kao i troškove Komisije pred Sudom u predmetu C-128/16 P i pred Općim sudom u predmetima T-719/13 i T-719/13 RENV.

                  4.

                  Bankia, SA i drugi intervenijenti čija se imena nalaze u prilogu te Aluminios Cortizo, SAU snosit će vlastite troškove u ponovnom postupku pred Općim sudom.

         (1)  SL C 336, 16. 11. 2013.


title: Predmet T-381/15 RENV: Presuda Općeg suda od 9. rujna 2020. – IMG/Komisija („Izvanugovorna odgovornost – Razvojna suradnja – Izvršenje proračuna Unije u okviru neizravnog upravljanja – Odluka kojom je suspendirana mogućnost da tužitelj s Komisijom zaključi nove sporazume o delegiranju u okviru neizravnog upravljanja – Nezakonitost – Dovoljno ozbiljna povreda pravnog pravila kojim se dodjeljuju prava pojedincima – Zahtjev za izdavanje naloga – Nepravodobnost – Izmjena vrste tražene naknade štete – Nedopuštenost”)

text:
               30.11.2020

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 414/29

      Presuda Općeg suda od 9. rujna 2020. – IMG/Komisija
      (Predmet T-381/15 RENV) (1)

      („Izvanugovorna odgovornost - Razvojna suradnja - Izvršenje proračuna Unije u okviru neizravnog upravljanja - Odluka kojom je suspendirana mogućnost da tužitelj s Komisijom zaključi nove sporazume o delegiranju u okviru neizravnog upravljanja - Nezakonitost - Dovoljno ozbiljna povreda pravnog pravila kojim se dodjeljuju prava pojedincima - Zahtjev za izdavanje naloga - Nepravodobnost - Izmjena vrste tražene naknade štete - Nedopuštenost”)
      (2020/C 414/47)
      Jezik postupka: francuski

         Stranke

         Tužitelj: International Management Group (IMG) (Bruxelles, Belgija) (zastupnici: L. Levi i J.-Y. de Cara, odvjetnici)

         Tuženik: Europska komisija (zastupnici: J. Baquero Cruz et J. Norris, agenti)

         Predmet

      Zahtjev na temelju članka 268. UFEU-a za naknadu štete koju je tužitelj pretrpio zbog odluke Komisije, sadržane u njezinom dopisu od 8. svibnja 2015., o tome da s njim neće zaključivati nove sporazume o delegiranju u okviru neizravnog upravljanja „dok se potpuno ne utvrdi njegov status međunarodne organizacije”.

         Izreka

                  1.

                  Tužba za naknadu štete se odbija.

                  2.

                  Svaka stranka snosit će svoje troškove postupaka pred Općim sudom.

         (1)  SL C 337, 12. 10. 2015.


title: Spojeni predmeti T-401/16 i T-443/16: Presuda Općeg suda od 9. rujna 2020. – Španjolska i Italija/Komisija („Pravila o jeziku – Obavijest o otvorenim natječajima za zapošljavanje istražitelja i voditelja tima – Poznavanje jezikâ – Ograničenje izbora drugog jezika natječaja na njemački, engleski i francuski – Eliminacijski test razumijevanja jezika na engleskom – Jezik komunikacije – Uredba br. 1. – Članak 1.d stavak 1., članak 27. i članak 28. točka (f) Pravilnika o osoblju – Diskriminacija na temelju jezika – Opravdanje – Interes službe – Proporcionalnost”)

text:
               30.11.2020

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 414/29

      Presuda Općeg suda od 9. rujna 2020. – Španjolska i Italija/Komisija
      (Spojeni predmeti T-401/16 i T-443/16) (1)

      („Pravila o jeziku - Obavijest o otvorenim natječajima za zapošljavanje istražitelja i voditelja tima - Poznavanje jezikâ - Ograničenje izbora drugog jezika natječaja na njemački, engleski i francuski - Eliminacijski test razumijevanja jezika na engleskom - Jezik komunikacije - Uredba br. 1. - Članak 1.d stavak 1., članak 27. i članak 28. točka (f) Pravilnika o osoblju - Diskriminacija na temelju jezika - Opravdanje - Interes službe - Proporcionalnost”)
      (2020/C 414/48)
      Jezici postupka: španjolski i talijanski

         Stranke

         Tužitelj u predmetu T-401/16: Kraljevina Španjolska (zastupnik: S. Centeno Huerta, agent)

         Tužitelj u predmetu T-443/16: Talijanska Republika (zastupnici: G. Palmieri, agent, uz asistenciju P. Gentilija, avvocato dello Stato)

         Tuženik: Europska komisija (zastupnici u predmetu T-401/16: G. Gattinara, D. Milanowska i N. Ruiz García, a u predmetu T-443/16: G. Gattinara i D. Milanowska, agenti)

         Predmet

      Zahtjev na temelju članka 263. UFEU-a za poništenje Obavijesti o otvorenim natječajima EPSO/AD/323/16, radi sastavljanja popisâ uspješnih kandidata za administratore koji obavljaju poslove istražitelja (AD 7) u sljedećim područjima: „1. – Istražitelji: rashodi EU-a, suzbijanje korupcije – 2. – Istražitelji: carina i trgovina, duhan i krivotvorena roba” i EPSO/AD/324/16, radi sastavljanja popisa uspješnih kandidata za administratore koji obavljaju sljedeće poslove: „Istražitelji (AD 9): Voditelji tima” (SL 2016., C 187 A, str. 1.).

         Izreka

                  1.

                  Poništava se Obavijest o otvorenim natječajima EPSO/AD/323/16, radi sastavljanja popisâ uspješnih kandidata za administratore koji obavljaju poslove istražitelja (AD 7) u sljedećim područjima: „1. – Istražitelji: rashodi EU-a, suzbijanje korupcije – 2. – Istražitelji: carina i trgovina, duhan i krivotvorena roba” i EPSO/AD/324/16, radi sastavljanja popisa uspješnih kandidata za administratore koji obavljaju sljedeće poslove: „Istražitelji (AD 9): Voditelji tima”.

                  2.

                  Europska komisija snosit će, osim vlastitih troškova, i troškove Kraljevine Španjolske, u predmetu T-401/16, i troškove Talijanske Republike, u predmetu T-443/16.

         (1)  SL C 383, 17. 10. 2016.


title: Predmet T-249/17: Presuda Općeg suda od 5. listopada 2020. – Casino, Guichard-Perrachon i AMC/Komisija („Tržišno natjecanje – Zabranjeni sporazumi – Upravni postupak – Odluka kojom se nalaže pretraga – Prigovor nezakonitosti članka 20. Uredbe (EZ) br. 1/2003 – Pravo na djelotvoran pravni lijek – Jednakost oružja – Obveza obrazlaganja – Pravo na nepovredivost doma – Dovoljno ozbiljne indicije – Proporcionalnost”)

text:
               30.11.2020

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 414/30

      Presuda Općeg suda od 5. listopada 2020. – Casino, Guichard-Perrachon i AMC/Komisija
      (Predmet T-249/17) (1)

      („Tržišno natjecanje - Zabranjeni sporazumi - Upravni postupak - Odluka kojom se nalaže pretraga - Prigovor nezakonitosti članka 20. Uredbe (EZ) br. 1/2003 - Pravo na djelotvoran pravni lijek - Jednakost oružja - Obveza obrazlaganja - Pravo na nepovredivost doma - Dovoljno ozbiljne indicije - Proporcionalnost”)
      (2020/C 414/49)
      Jezik postupka: francuski

         Stranke

         Tužitelji: Casino, Guichard-Perrachon (Saint-Étienne, Francuska) i Achats Marchandises Casino SAS (AMC), prije EMC Distribution (Vitry-sur-Seine, Francuska) (zastupnici: D. Théophile, I. Simic, O. de Juvigny, T. Reymond, A. Sunderland i G. Aubron, odvjetnici)

         Tuženik: Europska komisija (zastupnici: B. Mongin, A. Dawes i. Rogalski, agenti, uz asistenciju F. Ninane, odvjetnica)

         Intervenijent u potporu tuženiku: Vijeće Europske unije (zastupnici: S. Boelaert, S. Petrova i O. Segnana, agenti)

         Predmet

      Zahtjev na temelju članka 263. UFEU-a za poništenje Odluke Komisije C(2017) 1054 final od 9. veljače 2017. kojom se društvu Casino, Guichard-Perracho i svim društvima koja su izravno ili neizravno pod njegovim nadzorom nalaže da dopuste provođenje pretrage u skladu s člankom 20. stavcima 1. i 4. Uredbe Vijeća (EZ) br. 1/2003 (predmet AT.40466 – Tute 1).

         Izreka

                  1.

                  Poništava se članak 1. točka (b) Odluke Komisije C(2017) 1054 final od 9. veljače 2017. kojom se društvu Casino, Guichard-Perracho i svim društvima koja su izravno ili neizravno pod njegovim nadzorom nalaže da dopuste provođenje pretrage u skladu s člankom 20. stavcima 1. i 4. Uredbe Vijeća (EZ) br. 1/2003 (predmet AT.40466 – Tute 1).

                  2.

                  U preostalom dijelu tužba se odbija.

                  3.

                  Casino, Guichard-Perrachon i Achats Marchandises Casino SAS (AMC), Europska komisija i Vijeće Europske unije snosit će vlastite troškove.

         (1)  SL C 221, 10. 7. 2017.


title: Predmet T-254/17: Presuda Općeg suda od 5. listopada 2020. – Intermarché Casino Achats/Komisija („Tržišno natjecanje – Zabranjeni sporazumi – Upravni postupak – Odluka kojom se nalaže pretraga – Prigovor nezakonitosti članka 20. Uredbe (EZ) br. 1/2003 – Pravo na djelotvoran pravni lijek – Jednakost oružja – Obveza obrazlaganja – Pravo na nepovredivost doma – Dovoljno ozbiljne indicije – Indicije o sudjelovanju u povredama na koje se sumnja – Proporcionalnost”)

text:
               30.11.2020

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 414/31

      Presuda Općeg suda od 5. listopada 2020. – Intermarché Casino Achats/Komisija
      (Predmet T-254/17) (1)

      („Tržišno natjecanje - Zabranjeni sporazumi - Upravni postupak - Odluka kojom se nalaže pretraga - Prigovor nezakonitosti članka 20. Uredbe (EZ) br. 1/2003 - Pravo na djelotvoran pravni lijek - Jednakost oružja - Obveza obrazlaganja - Pravo na nepovredivost doma - Dovoljno ozbiljne indicije - Indicije o sudjelovanju u povredama na koje se sumnja - Proporcionalnost”)
      (2020/C 414/50)
      Jezik postupka: francuski

         Stranke

         Tužitelj: Intermarché Casino Achats (Pariz, Francuska) (zastupnici: Y. Utzschneider i J. Jourdan, odvjetnici)

         Tuženik: Europska komisija (zastupnici: B. Mongin, A. Dawes i I. Rogalski, agenti, uz asistenciju F. Ninane, odvjetnica)

         Intervenijent u potporu tuženiku: Vijeće Europske unije (zastupnici: S. Boelaert, S. Petrova i O. Segnana, agenti)

         Predmet

      Zahtjev na temelju članka 263. UFEU-a za poništenje Odluke Komisije C(2017) 1056 final od 9. veljače 2017. kojom se tužitelju i svim društvima koja su izravno ili neizravno pod njegovim nadzorom nalaže da dopuste provođenje pretrage u skladu s člankom 20. stavcima 1. i 4. Uredbe Vijeća (EZ) br. 1/2003 (predmet AT.40466 – Tute 1).

         Izreka

                  1.

                  Poništava se članak 1. točka (b) Odluke Komisije C(2017) 1056 final od 9. veljače 2017. kojom se društvu Intermarché Casino Achats i svim društvima koja su izravno ili neizravno pod njegovim nadzorom nalaže da dopuste provođenje pretrage u skladu s člankom 20. stavcima 1. i 4. Uredbe Vijeća (EZ) br. 1/2003 (predmet AT.40466 – Tute 1).

                  2.

                  U preostalom dijelu tužba se odbija.

                  3.

                  Društvo Intermarché Casino Achats, Europska komisija i Vijeće Europske unije snosit će svatko svoje troškove.

         (1)  SL C 231, 17. 7. 2017.


title: Predmet T-255/17: Presuda Općeg suda od 5. listopada 2020. – Les Mousquetaires i ITM Entreprises/Komisija („Tržišno natjecanje – Zabranjeni sporazumi – Upravni postupak – Odluke kojima se nalažu pretrage – Prigovor nezakonitosti članka 20. Uredbe (EZ) br. 1/2003 – Pravo na djelotvorno pravno sredstvo – Obveza obrazlaganja – Pravo na nepovredivost doma – Dovoljno ozbiljne indicije – Proporcionalnost – Tužba za poništenje – Prigovori koji se odnose na provođenje pretrage – Odbijanje zaštite povjerljivosti podataka o privatnom životu – Nedopuštenost”)

text:
               30.11.2020

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 414/32

      Presuda Općeg suda od 5. listopada 2020. – Les Mousquetaires i ITM Entreprises/Komisija
      (Predmet T-255/17) (1)

      („Tržišno natjecanje - Zabranjeni sporazumi - Upravni postupak - Odluke kojima se nalažu pretrage - Prigovor nezakonitosti članka 20. Uredbe (EZ) br. 1/2003 - Pravo na djelotvorno pravno sredstvo - Obveza obrazlaganja - Pravo na nepovredivost doma - Dovoljno ozbiljne indicije - Proporcionalnost - Tužba za poništenje - Prigovori koji se odnose na provođenje pretrage - Odbijanje zaštite povjerljivosti podataka o privatnom životu - Nedopuštenost”)
      (2020/C 414/51)
      Jezik postupka: francuski

         Stranke

         Tužitelji: Les Mousquetaires (Pariz, Francuska) i ITM Entreprises (Pariz) (zastupnici: N. Jalabert-Doury, B. Chemama i K. Mebarek, odvjetnici)

         Tuženik: Europska komisija (zastupnici: B. Mongin, A. Dawes i. Rogalski, agenti, uz asistenciju F. Ninane, odvjetnica)

         Intervenijent u potporu tuženiku: Vijeće Europske unije (zastupnici: S. Boelaert, S. Petrova i O. Segnana, agenti)

         Predmet

      Zahtjev na temelju članka 263. UFEU-a za poništenje, kao prvo i ponajprije, Odluke Komisije C(2017) 1361 final od 21. veljače 2017. kojom se društvu Les Mousquetaires i svim društvima koja ono izravno ili neizravno kontrolira nalaže da dopuste provođenje pretrage u skladu s člankom 20. stavcima 1. i 4. Uredbe Vijeća (EZ) br. 1/2003 (predmet AT.40466 – Tute 1) i Odluke Komisije C(2017) 1360 final od 21. veljače 2017. kojom se društvu Les Mousquetaires i svim društvima koja ono izravno ili neizravno kontrolira nalaže da dopuste provođenje pretrage u skladu s člankom 20. stavcima 1. i 4. Uredbe Vijeća (EZ) br. 1/2003 (predmet AT.40467 – Tute 2) te, podredno, Odluke Komisije C(2017) 1057 final od 9. veljače 2017. kojom se društvu Intermarché i svim društvima koja ono izravno ili neizravno kontrolira nalaže da dopuste provođenje pretrage u skladu s člankom 20. stavcima 1. i 4. Uredbe Vijeća (EZ) br. 1/2003 (predmet AT.40466 – Tute 1) i Odluke Komisije C(2017) 1061 final od 9. veljače 2017. kojom se društvu Intermarché i svim društvima koja ono izravno ili neizravno kontrolira nalaže da dopuste provođenje pretrage u skladu s člankom 20. stavcima 1. i 4. Uredbe Vijeća (EZ) br. 1/2003 (predmet AT.40467 – Tute 2), i, kao drugo, odluke kojom je Komisija, s jedne strane, uzela i kopirala podatke koji su sadržani na alatima za komunikaciju i pohranjivanje, a koji sadržavaju podatke o privatnom životu korisnika tih alata, i, s druge strane, odbila zahtjev za povrat navedenih podataka koji su podnijeli tužitelji.

         Izreka

                  1.

                  Poništavaju se članak 1. točka (b) Odluke Komisije C(2017) 1057 final od 9. veljače 2017., kojom se društvu Intermarché i svim društvima koja ono izravno ili neizravno kontrolira nalaže da dopuste pretragu u skladu s člankom 20. stavcima 1. i 4. Uredbe Vijeća (EZ) br. 1/2003 (predmet AT.40466 – Tute 1), i članak 1. točka (b) Odluke Komisije C(2017) 1361 final od 21. veljače 2017., kojom se društvu Les Mousquetaires i svim društvima koje ono izravno ili neizravno kontrolira nalaže da dopuste provođenje pretrage u skladu s člankom 20. stavcima 1. i 4. Uredbe Vijeća (EZ) br. 1/2003 (predmet AT.40466 – Tute 1).

                  2.

                  U preostalom dijelu tužba se odbija.

                  3.

                  Društva Les Mousquetaires i ITM Entreprises, Europska komisija i Vijeće Europske unije snosit će svatko svoje troškove.

         (1)  SL C 231, 17. 7. 2017.


title: Predmet T-380/17: Presuda Općeg suda od 5. listopada 2020. – HeidelbergCement i Schwenk Zement/Komisija („Tržišno natjecanje – Koncentracije – Tržište sivog cementa u Hrvatskoj – Odluka kojom se koncentracija proglašava nespojivom s unutarnjim tržištem i Sporazumom o EGP-u – Predmetni poduzetnici – Predmetno tržište – Značajan dio unutarnjeg tržišta – Ocjena učinaka koncentracije na tržišno natjecanje – Obveze – Prava obrane – Djelomično upućivanje na nacionalna tijela”)

text:
               30.11.2020

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 414/33

      Presuda Općeg suda od 5. listopada 2020. – HeidelbergCement i Schwenk Zement/Komisija
      (Predmet T-380/17) (1)

      („Tržišno natjecanje - Koncentracije - Tržište sivog cementa u Hrvatskoj - Odluka kojom se koncentracija proglašava nespojivom s unutarnjim tržištem i Sporazumom o EGP-u - Predmetni poduzetnici - Predmetno tržište - Značajan dio unutarnjeg tržišta - Ocjena učinaka koncentracije na tržišno natjecanje - Obveze - Prava obrane - Djelomično upućivanje na nacionalna tijela”)
      (2020/C 414/52)
      Jezik postupka: engleski

         Stranke

         Tužitelji: HeidelbergCement AG (Heidelberg, Njemačka) i Schwenk Zement KG (Ulm, Njemačka) (zastupnici: U. Denzel, C. von Köckritz, P. Pichler, U. Soltész, M. Raible i G. Wecker, odvjetnici)

         Tuženik: Europska komisija (zastupnici: A. Dawes, H. Leupold i T. Vecchi, agenti)

         Intervenijent u potporu tužiteljima: Duna-Dráva Cement Kft. (Vác, Mađarska) (zastupnici: C. Bán i Á Papp, odvjetnici)

         Predmet

      Zahtjev na temelju članka 263. UFEU-a za poništenje Odluke Komisije C(2017) 1650 final od 5. travnja 2017. kojom se koncentracija proglašava nespojivom s unutarnjim tržištem i Sporazumom o EGP-u (predmet M.7878 – HeidelbergCement/Schwenk/Cemex Hungary/Cemex Croatia).

         Izreka

                  1.

                  Tužba se odbija.

                  2.

                  Društvima HeidelbergCement AG i Schwenk Zement KG nalaže se snošenje vlastitih troškova kao i troškova Europske komisije.

                  3.

                  Društvo Duna-Dráva Cement Kft. snosit će vlastite troškove povezane sa zahtjevom za intervenciju.

         (1)  SL C 249, 31. 7. 2017.


title: Predmeti T-77/18 i T-567/18: Presuda Općeg suda od 23. rujna 2020. – VE/ESMA („Javna služba – Privremeno osoblje – Ugovor o radu na neodređeno vrijeme – Izvješće o ocjeni – Razdoblje ocjenjivanja 2016. – Prigovor nezakonitosti uputa za ocjenjivanje – Očita pogreška u ocjeni – Ocjena aktivnosti izvršenih u svojstvu predstavnika osoblja – Postupovna nepravilnost – Otkaz ugovora o radu – Neuspješno obavljanje poslova u razdoblju od dvije godine”)

text:
               30.11.2020

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 414/33

      Presuda Općeg suda od 23. rujna 2020. – VE/ESMA
      (Predmeti T-77/18 i T-567/18) (1)

      („Javna služba - Privremeno osoblje - Ugovor o radu na neodređeno vrijeme - Izvješće o ocjeni - Razdoblje ocjenjivanja 2016. - Prigovor nezakonitosti uputa za ocjenjivanje - Očita pogreška u ocjeni - Ocjena aktivnosti izvršenih u svojstvu predstavnika osoblja - Postupovna nepravilnost - Otkaz ugovora o radu - Neuspješno obavljanje poslova u razdoblju od dvije godine”)
      (2020/C 414/53)
      Jezik postupka: engleski

         Stranke

         Tužitelj: VE (zastupnici: L. Levi i N. Flandin, odvjetnici)

         Tuženik: Europsko nadzorno tijelo za vrijednosne papire i tržišta kapitala (zastupnici: A. Lorenzet i N. Vasse, agenti, uz asistenciju D. Waelbroecka i A. Durona, odvjetnika)

         Predmet

      Zahtjevi na temelju članka 270. UFEU-a za, s jedne strane, poništenje Izvješća o ocjeni tužitelja za razdoblje od 1. siječnja do 31. prosinca 2016., odluke od 14. studenoga 2017. o otkazu njegova ugovora o radu kao člana privremenog osoblja i odluka kojima su odbijeni njegovi prigovori protiv tih akata i, s druge strane, naknadu neimovinske štete koju je navodno pretrpio.

         Izreka

                  1.

                  Predmeti T-77/18 i T-567/18 spajaju se u svrhu donošenja presude.

                  2.

                  Poništava se Izvješće o ocjeni osobe VE, koje se odnosi na razdoblje od 1. siječnja do 31. prosinca 2016.

                  3.

                  Poništava se odluka od 14. studenoga 2017. o otkazu ugovora o radu za člana privremenog osoblja osobe VE.

                  4.

                  Tužbe se u preostalom dijelu odbijaju.

                  5.

                  Europskom nadzornom tijelu za vrijednosne papire i tržišta kapitala (ESMA) nalaže se snošenje troškova.

         (1)  SL C 134, 16. 4. 2018.


title: Predmet T-18/19: Presuda Općeg suda od 5. listopada 2020. – Brown/Komisija („Javna služba – Dužnosnici – Dužnosnik državljanin Ujedinjene Kraljevine u trenutku stupanja u službu – Povlačenje Ujedinjene Kraljevine iz Unije – Stjecanje državljanstva države rada tijekom karijere – Gubitak naknade za život u inozemstvu – Jednako postupanje – Načelo nediskriminacije – Članak 4. stavak 1. Priloga VII. Pravilniku o osoblju”)

text:
               30.11.2020

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 414/34

      Presuda Općeg suda od 5. listopada 2020. – Brown/Komisija
      (Predmet T-18/19) (1)

      („Javna služba - Dužnosnici - Dužnosnik državljanin Ujedinjene Kraljevine u trenutku stupanja u službu - Povlačenje Ujedinjene Kraljevine iz Unije - Stjecanje državljanstva države rada tijekom karijere - Gubitak naknade za život u inozemstvu - Jednako postupanje - Načelo nediskriminacije - Članak 4. stavak 1. Priloga VII. Pravilniku o osoblju”)
      (2020/C 414/54)
      Jezik postupka: engleski

         Stranke

         Tužitelj: Colin Brown (Bruxelles, Belgija) (zastupnik: I. Van Damme, odvjetnik)

         Tuženik: Europska komisija (zastupnici: T. Bohr i D. Milanowska, agenti)

         Intervenijent u potporu tuženiku: Vijeće Europske unije (zastupnici: M. Bauer i R. Meyer, agenti)

         Predmet

      Zahtjev na temelju članka 270. UFEU-a radi, s jedne strane, poništenja odluke Komisijina Ureda za upravljanje individualnim materijalnim pravima i njihovu isplatu (PMO) od 19. ožujka 2018. kojom se tužitelju oduzima pravo na naknadu za život u inozemstvu i naknadu njegovih putnih troškova i, s druge strane, ponovne uspostave tih davanja počevši od 1. prosinca 2017.

         Izreka

                  1.

                  Tužba se odbija.

                  2.

                  Colin Brown i Europska komisija snosit će vlastite troškove.

                  3.

                  Vijeće Europske unije snosit će vlastite troškove.

         (1)  SL C 72, 25. 2. 2019.


title: Predmet T-264/19: Presuda Općeg suda od 5. listopada 2020. – nanoPET Pharma/EUIPO – Miltenyi Biotec (viscover) („Žig Europske unije – Postupak za proglašenje žiga ništavim – Prijava figurativnog žiga Europske unije viscover – Nepostojanje zle vjere – Članak 52. stavak 1. točka (b) Uredbe (EZ) br. 207/2009 (koji je postao članak 59. stavak 1. točka (b) Uredbe (EU) 2017/1001) – Članak 53. stavak 2. točka (c) Uredbe br. 207/2009 (koji je postao članak 60. stavak 2. točka (c) Uredbe 2017/1001”)

text:
               30.11.2020

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 414/35

      Presuda Općeg suda od 5. listopada 2020. – nanoPET Pharma/EUIPO – Miltenyi Biotec (viscover)
      (Predmet T-264/19) (1)

      („Žig Europske unije - Postupak za proglašenje žiga ništavim - Prijava figurativnog žiga Europske unije viscover - Nepostojanje zle vjere - Članak 52. stavak 1. točka (b) Uredbe (EZ) br. 207/2009 (koji je postao članak 59. stavak 1. točka (b) Uredbe (EU) 2017/1001) - Članak 53. stavak 2. točka (c) Uredbe br. 207/2009 (koji je postao članak 60. stavak 2. točka (c) Uredbe 2017/1001”)
      (2020/C 414/55)
      Jezik postupka: njemački

         Stranke

         Tužitelj: nanoPET Pharma GmbH (Berlin, Njemačka) (zastupnici: C. Onken i A. Schulz, odvjetnici)

         Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (zastupnik: D. Hanf, agent)

         Druga stranka u postupku pred žalbenim vijećem EUIPO-a, intervenijent u postupku pred Općim sudom: Miltenyi Biotec BV & Co. KG, ranije Miltenyi Biotec GmbH (Bergisch Gladbach, Njemačka) (zastupnik: M. Schork, odvjetnik)

         Predmet

      Tužba podnesena protiv odluke petog žalbenog vijeća EUIPO-a od 17. siječnja 2019. (predmet R 1288/2017-5), koja se odnosi na postupak za proglašenje žiga ništavim između društava nanoPET Pharma i Miltenyi Biotec.

         Izreka

                  1.

                  Tužba se odbija.

                  2.

                  Društvu nanoPET Pharma GmbH nalaže se snošenje troškova.

         (1)  SL C 206, 17. 6. 2019.


title: Predmet T-289/19: Presuda Općeg suda od 23. rujna 2020. – Arbuzov/Vijeće („Zajednička vanjska i sigurnosna politika – Mjere ograničavanja poduzete s obzirom na stanje u Ukrajini – Zamrzavanje financijskih sredstava – Popis osoba, subjekata i tijela na koje se primjenjuje zamrzavanje financijskih sredstava i gospodarskih izvora – Zadržavanje tužiteljeva imena na popisu – Obveza Vijeća da provjeri je li odluka tijela treće države donesena uz poštovanje pravâ obrane i prava na djelotvornu sudsku zaštitu”)

text:
               30.11.2020

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 414/35

      Presuda Općeg suda od 23. rujna 2020. – Arbuzov/Vijeće
      (Predmet T-289/19) (1)

      („Zajednička vanjska i sigurnosna politika - Mjere ograničavanja poduzete s obzirom na stanje u Ukrajini - Zamrzavanje financijskih sredstava - Popis osoba, subjekata i tijela na koje se primjenjuje zamrzavanje financijskih sredstava i gospodarskih izvora - Zadržavanje tužiteljeva imena na popisu - Obveza Vijeća da provjeri je li odluka tijela treće države donesena uz poštovanje pravâ obrane i prava na djelotvornu sudsku zaštitu”)
      (2020/C 414/56)
      Jezik postupka: češki

         Stranke

         Tužitelj: Sergej Arbuzov (Kijev, Ukrajina) (zastupnik: M. Mleziva, odvjetnik)

         Tuženik: Vijeće Europske unije (zastupnici: R. Pekař i P. Mahnič, agenti)

         Predmet

      Zahtjev na temelju članka 263. UFEU-a za poništenje Odluke Vijeća (ZVSP) 2019/354 od 4. ožujka 2019. o izmjeni Odluke Vijeća 2014/119/ZVSP o mjerama ograničavanja usmjerenima protiv određenih osoba, subjekata i tijela s obzirom na stanje u Ukrajini (SL 2019., L 64, str. 7.) i Provedbene uredbe Vijeća (EU) 2019/352 od 4. ožujka 2019. o provedbi Uredbe (EU) br. 208/2014 o mjerama ograničavanja usmjerenima protiv određenih osoba, subjekata i tijela s obzirom na stanje u Ukrajini (SL 2019., L 64, str. 1.), u dijelu u kojem se tim aktima zadržava tužiteljevo ime na popisu osoba, subjekata na koje se primjenjuju te mjere ograničavanja.

         Izreka

                  1.

                  Poništavaju se Odluka Vijeća 2014/119/ZVSP o mjerama ograničavanja usmjerenima protiv određenih osoba, subjekata i tijela s obzirom na stanje u Ukrajini i Provedbena uredba Vijeća (EU) 2019/352 od 4. ožujka 2019. o provedbi Uredbe (EU) br. 208/2014 o mjerama ograničavanja usmjerenima protiv određenih osoba, subjekata i tijela s obzirom na stanje u Ukrajini u dijelu u kojem je ime Sergeja Arbuzova zadržano na popisu osoba, subjekata i tijela na koje se primjenjuju te mjere ograničavanja.

                  2.

                  Vijeću Europske unije nalaže se snošenje troškova.

         (1)  SL C 246, 22. 7. 2019.


title: Predmet T-475/20: Tužba podnesena 9. kolovoza 2020. – LE/Komisija

text:
               30.11.2020

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 414/36

      Tužba podnesena 9. kolovoza 2020. – LE/Komisija
      (Predmet T-475/20)
      (2020/C 414/57)
      Jezik postupka: engleski

         Stranke

         Tužitelj: LE (zastupnik: M. Straus, odvjetnik)

         Tuženik: Europska komisija

         Tužbeni zahtjev

      Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

                  —

                  poništi odluku Komisije C(2020) 3988 final od 9. lipnja 2020., odluku i povezane obavijesti o terećenju te njezino izvršenje i provedbu od strane Komisije i mogućih ovlaštenih tijela na temelju članka 299. UFEU-a;

                  —

                  odluči o bilo kojim drugim mjerama ili donese bilo koje druge mjere koje Opći sud smatra pravednima i prikladnima; i

                  —

                  naloži Komisiji snošenje troškova ovog postupka, uključujući odvjetničke troškove.

         Tužbeni razlozi i glavni argumenti

      U prilog osnovanosti tužbe tužitelj ističe sljedeće tužbene razloge.

                  1.

                  Protek vremena i neocjenjivanje relevantnih činjenica:

                              —

                              Komisiji je trebalo više od pet godina, bez potpune transparentnosti u pogledu preispitivanjâ i njihova odbijanja, da dopusti tužitelju da podnese dodatne zahtjeve i/ili da ispuni njegove zahtjeve za informiranje i obrazlaganje. Izvješćivanje koje je provela Komisija bilo je nepotpuno, neprecizno i nije bilo u skladu sa zakonodavstvom o procjeni, preispitivanju i nadzoru subvencija.

                  2.

                  Jednako postupanje i transparentnost:

                              —

                              nije bilo nikakvog valjana razloga za otkaz, a Komisija je zanemarila činjenicu da nikakvo otkazivanje nije bilo predviđeno u sporazumu.

                  3.

                  Načela dobrog upravljanja:

                              —

                              Komisija nije djelovala u skladu s načelima dobrog upravljanja, tj. odgovornim vođenjem javnih poslova i upravljanjem javnim resursima.

                  4.

                  Nedostatno obrazloženje i nejednako postupanje:

                              —

                              odluka i povezane odluke nisu čvrsto i precizno obrazložene te im nedostaje transparentnosti i otvorenosti. Osim toga, radnje su obavljene u suprotnosti s načelom jednakog postupanja.

                  5.

                  Načelo dobrog upravljanja:

                              —

                              Komisija se ograničila na stalno upućivanje na prethodne odluke koje su također bile neobrazložene i nisu se temeljile na načelu dobrog upravljanja i drugim navedenim načelima. Stoga nije dovoljno poštovala načela koja se primjenjuju u postupku donošenja odluka.

                  6.

                  Nedostatak informacija:

                              —

                              tužitelj nije primio nikakva izvješća ni prikaze, uključujući cjelovit primjerak revizijskih izvješća, tako da mu nije bilo omogućeno da preispita i ocjeni provedene izračune, utvrđenja i obrazloženje.


title: Predmet T-579/20: Tužba podnesena 21. rujna 2020. – Genekam Biotechnology/Komisija

text:
               30.11.2020

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 414/37

      Tužba podnesena 21. rujna 2020. – Genekam Biotechnology/Komisija
      (Predmet T-579/20)
      (2020/C 414/58)
      Jezik postupka: njemački

         Stranke

         Tužitelj: Genekam Biotechnology AG (Duisburg, Njemačka) (zastupnik: S. Hertwig, odvjetnik)

         Tuženik: Europska komisija

         Tužbeni zahtjev

      Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

                  —

                  poništi tuženikovu odluku C(2020) 5548 final od 7. kolovoza 2020. u dijelu u kojem on zahtijeva više od 39 827,83 eura uvećano za zatezne kamate;

                  —

                  tuženiku naloži snošenje troškova postupka.

         Tužbeni razlozi i glavni argumenti

      Ovom se tužbom traži poništenje Komisijine odluke C(2020) 5548 final od 7. kolovoza 2020. o naplati iznosa od 119 659,55 eura koji duguje društvo Genekam Biotechnology AG.
      U prilog tužbi, tužitelj navodi sljedeće tužbene razloge.

                  1.

                  Prvi tužbeni razlog, koji se temelji na povredi Ugovorâ na temelju članka 263. stavka 2. UFEU-a zbog nepostojanja aktivne legitimacije Europske komisije.

                              —

                              Europska komisija nije aktivno legitimirana. U skladu s odlukom o izvršenju Europske komisije C(2020) 5548 final od 7. kolovoza 2020. i dijelom B odjeljkom 2. člankom II.19.3 Priloga II. sporazumu o dodjeli bespovratnih sredstava ona djeluje u ime jamstvenog fonda sudionika odnosno kao njihov „executive agent”. To ne čini samu Europsku komisiju nositeljicom potraživanja utvrđenog izvršnom ispravom i stoga je ne ovlašćuje da zahtijeva isplatu u svoju korist.

                  2.

                  Drugi tužbeni razlog, koji se temelji na povredi Ugovorâ na temelju članka 263. stavka 2. UFEU-a zbog povrede načela zakonitosti uprave.

                              —

                              Jamstveni fond ne raspolaže nikakvom pravnom osnovom za donošenje sporne odluke o izvršenju. Naime, člankom 299. UFEU-a ovlašćuje se Komisija, ali ne i jamstveni fond, na djelovanje putem izvršne odluke. Osim toga, članak 299. UFEU-a sam po sebi nije dovoljna osnova za donošenje izvršnih odluka jer ovlast dotičnih institucija da donose takve pravne akte mora proizlaziti iz drugih odredaba.

                  3.

                  Treći tužbeni razlog, koji se temelji na povredi Ugovorâ na temelju članka 263. stavka 2. UFEU-a zbog nepostojanja prava na povrat iz dijela B odjeljka 2. članka II.20 Priloga II. sporazumu o dodjeli bespovratnih sredstava.

                              —

                              Tuženik nije, u skladu s odredbama sporazuma o dodjeli bespovratnih sredstava, ovlašten zahtijevati povrat izdataka iz prve godine projekta koje je naveo tužitelj jer su troškovi prihvatljivi i treba ih se priznati.

                              —

                              S druge strane, također se ne može tvrditi da tužitelj nakon istupanja iz projekta FIBROGELNET nema pravo na naknadu svojih troškova jer tužiteljevo sudjelovanje u projektu FIBROGELNET nije, zbog brojnih povreda postupovnih odredaba o istupanju korisnika iz konzorcija u skladu s dijelom B odjeljkom 2. člankom II.35. i dalje Priloga II., valjano okončano i koordinatorica je već prije navodnog istupanja iz projekta u odnosu na tužitelja ponovno potvrdila kao prihvatljive izdatke na temelju dijela B odjeljka 2. članka II.14 Priloga II. sporazumu o dodjeli bespovratnih sredstava. Tužitelj se stoga može osloniti na njihovu zakonitu isplatu.


title: Predmet T-580/20: Tužba podnesena 7. listopada 2020. – KC/Komisija

text:
               30.11.2020

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 414/38

      Tužba podnesena 7. listopada 2020. – KC/Komisija
      (Predmet T-580/20)
      (2020/C 414/59)
      Jezik postupka: francuski

         Stranke

         Tužitelj: KC (zastupnik: L. Frölich, odvjetnik)

         Tuženik: Europska komisija

         Tužbeni zahtjevi

      Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

                  —

                  naloži Europskoj uniji da tužitelju isplati naknadu imovinske štete (naknada štete odvojeno od kamata), u iznosu od 330 000 eura po danu, počevši od 1. lipnja 2020. (uključujući i taj dan) pa do dana kada Europska komisija donese odluku u predmetu [povjerljivo] (1), u skladu s odredbama i načelima presuda Dilly’s Wellnesshotel C-493/14 od 21. srpnja 2016. i Eesti Pagar AS C-349/17 od 5. ožujka 2019.;

                  —

                  naloži Europskoj uniji da tužitelju isplati naknadu štete na temelju gubitka prilike, u iznosu od 680 000 eura po danu, počevši od 1. lipnja 2020. (uključujući i taj dan) pa do dana kada Europska komisija donese odluku u predmetu [povjerljivo], u skladu s odredbama i načelima presuda Dilly’s Wellnesshotel C-493/14 od 21. srpnja 2016. i Eesti Pagar AS C-349/17 od 5. ožujka 2019.;

                  —

                  naloži Europskoj uniji da tužitelju isplati naknadu neimovinske štete u iznosu od 10 354 869,92 eura;

                  —

                  odluči da će se navedene naknade štete uvećavati za zatezne kamate, računajući od dana donošenja ove presude pa do dana potpune isplate, po stopi koju utvrđuje Europska središnja banka (ESB) za svoje glavne operacije refinanciranja, uvećanoj za dva postotna boda;

                  —

                  naloži Europskoj uniji snošenje troškova.

         Tužbeni razlozi i glavni argumenti

      U prilog svojoj tužbi, tužitelj ističe jedan tužbeni razlog koji se temelji na tri kumulativna uvjeta, koja sudska praksa iz presude od 8. studenoga 2011., Idromacchine i dr./Komisija, T-88/09, EU:T:2011:641, predviđa za nastanak odgovornosti Europske unije, na temelju članka 340., drugog stavka UFEU-a. Taj je tužbeni razlog podijeljen na tri dijela.

                  1.

                  U prvom dijelu, tužitelj tvrdi da je u svojoj pritužbi Europskoj komisiji, prigovorio neprijavljenim intervencijama francuske države u obliku vlasničkog udjela u fondu kojima upravlja društvo privatnog prava, koje raspolaže posebnim i isključivim pravima, u smislu članka 106. stavka 1. UFEU-a. Ocjenjuje da je Komisija povrijedila odredbe i načela iz presuda Dilly’s Wellnesshotel C-493/14 od 21. srpnja 2016., EU:C:2016:577 i Eesti Pagar AS C-349/17 od 5. ožujka 2019., EU:C:2019:172. Prema tužitelju, Komisija krši, kao prvo, načelo lex posterior derogat legi priori, kao drugo, hijerarhiju pravnih pravila iz članka 288. UFEU-a i, kao treće, načelo lex specialis derogat legi generali. Naposljetku, Komisija je povrijedila tužiteljeva postupovna prava time što nije u razumnom roku pokrenula službeni postupak, predviđen člankom 108. stavkom 2. UFEU-a.

                  2.

                  U drugom dijelu, tužitelj tvrdi da je uskraćen za odlučujuće i nužne pravne učinke pokretanja službenog postupka, koji bi mu omogućili da pred nacionalnim sudovima opravda postojanje obveze povrata predmetnih nezakonitih potpora. Prema mišljenju tužitelja, to bi mu omogućilo da ishodi privremene mjere osobito kako bi se suočio s hitnosti u kojoj se nalazi zbog izostanka dovoljnih prihoda.

                  3.

                  U trećem dijelu, tužitelj smatra da je dokazana izravnost i izvjesnost pretrpljene štete, jer ga je protupravno postupanje Komisije spriječilo da od francuskih tijela dobije naknadu štete koja bi mu omogućila plaćanje dugovanja prema bankama, zbog čega su mu nastali imovinska šteta, gubitak prilika i neimovinska šteta, koje mora nadoknaditi Unija.

         (1)  Povjerljivi podaci su izostavljeni.


title: Predmet T-582/20: Tužba podnesena 17. rujna 2020. – Ighoga Region 10 i dr./Komisija

text:
               30.11.2020

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 414/39

      Tužba podnesena 17. rujna 2020. – Ighoga Region 10 i dr./Komisija
      (Predmet T-582/20)
      (2020/C 414/60)
      Jezik postupka: njemački

         Stranke

         Tužitelji: Interessengemeinschaft der Hoteliers und Gastronomen Region 10 e.V. (Ighoga Region 10) (Ingolstadt, Njemačka), MJ i MK (zastupnik: A. Bartosch, odvjetnik)

         Tuženik: Europska komisija

         Tužbeni zahtjev

      Tužitelji od Općeg suda zahtijevaju da:

                  —

                  poništi tuženikovu Odluku od 28. travnja 2020. o državnoj potpori SA.48582 (2017/FC) – Njemačka – navodne državne mjere potpore za društva Maritim-Gruppe i KHI Immobilien GmbH (Ingolstadt); i

                  —

                  naloži tuženiku snošenje tužiteljevih troškova.

         Tužbeni razlozi i glavni argumenti

      Tužba se temelji na jednom tužbenom razlogu, kojim tužitelji ističu povredu svojih postupovnih prava kao zainteresirane strane u skladu s člankom 1. točkom (h) Uredbe br. 2015/1589 (1) jer je tuženik odbio pokrenuti službeni istražni postupak protiv Njemačke u skladu s člankom 108. stavkom 2. UFEU-a.
      Taj se jedini tužbeni razlog dijeli na četiri dijela na sljedeći način.

                  1.

                  Kao prvo, tužitelji ističu da nisu prevladane ozbiljne poteškoće u pogledu izravnih prednosti u korist društva Maritim-Gruppe koje se odnose na poslovanje kongresnog centra (u daljnjem tekstu: CC-IN) i hotela u Ingolstadtu, jer

                              —

                              tuženik nije, unatoč postojanju konkretnih dokaza koji su doveli u pitanje pravilnost obavijesti o natječaju za poslovanje kongresnog centra u Ingolstadtu, poduzeo neovisno ispitivanje te obavijesti o natječaju;

                              —

                              tuženik je u okviru svojeg ispitivanja tržišne primjerenosti uvjeta zakupa upotrijebio pravno nedopušteni kriterij;

                              —

                              osim toga, naveo je neupotrebljiv kriterij za to ispitivanje tržišne primjerenosti uvjeta zakupa;

                              —

                              naposljetku, odbio je primijeniti prikladan kriterij za ocjenu tržišne primjerenosti.

                  2.

                  Kao drugo, tužitelji ističu da nisu prevladane ozbiljne poteškoće u pogledu izravnih prednosti u korist društva Maritim-Gruppe jer tuženik u potpunosti ignorira pritužbu i zbog toga je počinio brojne materijalne pogreške u ocjeni.

                  3.

                  Kao treće, tužitelji ističu da nisu prevladane ozbiljne poteškoće time što ne postoji bilo kakvo ispitivanje predmeta pritužbe o navodnoj prekomjernoj naknadi financiranja CC-IN-a.

                  4.

                  Kao četvrto, tužitelji ističu da nisu prevladane ozbiljne poteškoće zbog pogrešne ocjene kriterija međudržavnosti za državne potpore, jer

                              —

                              tuženik je taj element ispitao u pogledu pogrešne gospodarske djelatnosti;

                              —

                              ocjena pritom polazi od pravno pogrešne premise;

                              —

                              u potpunosti je ignorirala dokaze navedene u pritužbi u prilog svojem navodu da se može pretpostaviti da je ispunjen kriterij međudržavnosti;

                              —

                              naposljetku, primijenila je neprikladne i materijalno netočne kriterije.

         (1)  Uredba Vijeća (EU) 2015/1589 od 13. srpnja 2015. o utvrđivanju detaljnih pravila primjene članka 108. Ugovora o funkcioniranju Europske unije (SL 2015., L 248, str. 9. i ispravak SL 2017., L 186, str. 17.)


title: Predmet T-588/20: Tužba podnesena 25. rujna 2020. – MP/Komisija

text:
               30.11.2020

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 414/40

      Tužba podnesena 25. rujna 2020. – MP/Komisija
      (Predmet T-588/20)
      (2020/C 414/61)
      Jezik postupka: francuski

         Stranke

         Tužitelj: MP (zastupnici: S. Orlandi i T. Martin, odvjetnici)

         Tuženik: Europska komisija

         Tužbeni zahtjev

      Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

                  —

                  poništi odluku od 9. veljače 2020. o prešutnom odbijanju njegovog zahtjeva da mu se mirovinska prava utvrde na temelju pravila koja su bila na snazi prije 1. siječnja 2014., potvrđenu odlukom od 12. veljače 2020.;

                  —

                  naloži Komisiji snošenje troškova.

         Tužbeni razlozi i glavni argumenti

      U prilog osnovanosti tužbe tužitelj ističe jedan tužbeni razlog, koji se temelji na tome da su pobijanom odlukom povrijeđeni članci 21. i 22. Priloga XIII. Pravilniku o osoblju za dužnosnike Europske unije.


title: Predmet T-602/20: Tužba podnesena 30. rujna 2020. – MS/Komisija

text:
               30.11.2020

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 414/41

      Tužba podnesena 30. rujna 2020. – MS/Komisija
      (Predmet T-602/20)
      (2020/C 414/62)
      Jezik postupka: njemački

         Stranke

         Tužitelj: MS (zastupnik: M. Medla, odvjetnik)

         Tuženik: Europska komisija

         Tužbeni zahtjev

      Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

                  —

                  poništi pobijanu odluku u obliku odluke o prigovoru;

                  —

                  naloži tuženiku snošenje troškova.

         Tužbeni razlozi i glavni argumenti

      Tužba je usmjerena protiv Odluke Europske komisije PMO 4, TFT IN, 0425863600, PMO – Ured za upravljanje individualnim materijalnim pravima i njihovu isplatu, PMO 4 – Starosne mirovine i odnosi s bivšim dužnosnicima i osobljem, od 3. prosinca 2019., u obliku Odluke Europske komisije HR.E.2/NX/sb/Ares, DG HR – Glavna uprava za ljudske resurse i sigurnost, DIR E — Pravna pitanja i partnerstva, Odjel 2 – Žalbe i nadzor postupaka, od 30. lipnja 2020., kojom je odbijena tužiteljeva pritužba protiv pobijane odluke.
      Tužba se temelji na jednom tužbenom razlogu, kojim se navodi povreda članka 11. stavka. 2. podstavka 2. Priloga VIII. Pravilniku o osoblju za dužnosnike Europske unije (1) u vezi s člankom 7. stavkom 1. podstavkom 2. Odluke upravnog odbora Suda od 12. svibnja 2004. o općim provedbenim odredbama za članke 11. i 12. Priloga VIII. Pravilniku.
      Tuženik je izračun mirovinskog staža koji će se priznati pogrešno temeljio na stvarno prenesenom i, na dan zahtjeva za prijenos, s 3,9 % godišnje diskontiranom kapitalu. Umjesto toga, tuženik je morao taj izračun temeljiti na vrijednosti mirovinskih prava, koju je dostavilo tijelo zaduženo za isplatu mirovine, u vrijeme zahtjeva za prijenos. To bi dovelo do više od 20 % većeg mirovinskog staža koji će se priznati.

         (1)  Uredba br. 31 (EEZ) 11 (EZAE) o utvrđivanju Pravilnika o osoblju za dužnosnike i Uvjeta zaposlenja ostalih službenika Europske ekonomske zajednice i Europske zajednice za atomsku energiju (SL 1962., P 45, str. 1385.)


title: Predmet T-607/20: Tužba podnesena 30. rujna 2020. – Austrian Power Grid i drugi/ACER

text:
               30.11.2020

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 414/42

      Tužba podnesena 30. rujna 2020. – Austrian Power Grid i drugi/ACER
      (Predmet T-607/20)
      (2020/C 414/64)
      Jezik postupka: engleski

         Stranke

         Tužitelji: Austrian Power Grid AG (Beč, Austrija) i 7 drugih tužitelja (zastupnici: M. Levitt, odvjetnik, B. Byrne i D. Jubrail, Solicitors)

         Tuženik: Agencija Europske unije za suradnju energetskih regulatora (ACER)

         Tužbeni zahtjev

      Tužitelji od Općeg suda zahtijevaju da:

                  —

                  poništi pobijanu odluku u dijelu u kojem se odnosi na tužitelje;

                  —

                  poništi članak 1. ACER-ove odluke br. 03/2020 od 24. siječnja 2020. i članak 3. stavak 3., članak 3. stavak 5. točku (b), članak 4. stavak 6., članak 6., članak 11. stavak 1. točku (c), članak 11. stavak 2. točku (c) i članak 12. Provedbenog okvira za Europsku platformu za razmjenu energije uravnoteženja iz rezervi za ponovnu uspostavu frekvencije s automatskom aktivacijom;

                  —

                  naloži ACER-u snošenje troškova.

         Tužbeni razlozi i glavni argumenti

      Ovom tužbom tužitelji zahtijevaju poništenje Odluke Odbora za žalbe ACER-a od 16. srpnja 2020. u predmetu A-002-2020 (konsolidirani tekst) kojom se odbijaju žalbe protiv ACER-ove odluke br. 03/2020 od 24. siječnja 2020. o provedbenom okviru za Europsku platformu za razmjenu energije uravnoteženja iz rezervi za ponovnu uspostavu frekvencije s automatskom aktivacijom i, po potrebi, ACER-ove odluke br. 03/2020 i Priloga I. toj odluci.
      U prilog osnovanosti tužbe tužitelji ističu tri tužbena razloga.

                  1.

                  Prvi tužbeni razlog, koji se temelji na tome da pobijana odluka sadržava pogrešku koja se tiče prava nakon što je tuženikov Odbor za žalbe utvrdio da je tuženik bio nadležan dopunjavati i izmjenjivati odredbe provedbenog akta, EBGL-a (1), donošenjem odluke kojom se odstupilo od dogovorenog stajališta nacionalnih regulatornih tijela, u suprotnosti s načelom dodjele nadležnosti i Uredbom o ACER-u.

                  2.

                  Drugi tužbeni razlog, koji se temelji na tome da pobijana odluka sadržava pogrešku koja se tiče prava zbog toga što tuženikov Odbor za žalbe nije pravilno primijenio zahtjeve za oblikovanje i funkcioniranje Europske platforme za razmjenu energije uravnoteženja iz rezervi za ponovnu uspostavu frekvencije s automatskom aktivacijom, time što podržava ACER-ovu izmjenu odredaba provedbenog akta, EBGL-a.

                  3.

                  Treći tužbeni razlog, koji se temelji na tome da se pobijanom odlukom povređuju načelo dobre uprave, prava obrane i obveza obrazlaganja i ne ispunjavaju pravne obveze tuženikova Odbora za žalbe kao žalbenog odbora.

         (1)  Uredba Komisije (EU) 2017/2195 оd 23. studenoga 2017. o uspostavljanju smjernica za električnu energiju uravnoteženja (SL 2017., L 312, str. 6).


title: Predmet T-611/20: Tužba podnesena 2. listopada 2020. – Airoldi Metalli/Komisija

text:
               30.11.2020

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 414/43

      Tužba podnesena 2. listopada 2020. – Airoldi Metalli/Komisija
      (Predmet T-611/20)
      (2020/C 414/65)
      Jezik postupka: engleski

         Stranke

         Tužitelj: Airoldi Metalli SpA (Molteno, Italija) (zastupnici: M. Campa, D. Rovetta, G. Pandey, V. Villante i M. Pirovano, odvjetnici)

         Tuženik: Europska komisija

         Tužbeni zahtjev

      Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

                  —

                  poništi Provedbenu uredbu Komisije (EU) 2020/1215 оd 21. kolovoza 2020. o uvođenju obveze evidentiranja proizvoda od ekstrudiranog aluminija podrijetlom iz Narodne Republike Kine;

                  —

                  odredi mjere upravljanja postupkom i od Komisije zatraži da podnese svoje interne dokumente i analizu u vezi s pripremnim aktima za pobijanu uredbu i relevantnim evidentiranjem uvoza;

                  —

                  naloži tuženiku snošenje tužiteljevih troškova u ovom postupku.

         Tužbeni razlozi i glavni argumenti

      U prilog osnovanosti tužbe tužitelj ističe tri tužbena razloga.

                  1.

                  Prvi tužbeni razlog, koji se temelji na povredi članka 10. stavka 4. i članka 14. stavka 5. Osnovne antidampinške uredbe EU-a i na očitoj pogrešci u ocjeni pri preispitivanju i ocjeni dokaza koje je podnio podnositelj pritužbe u antidampinškom postupku radi nalaganja evidentiranja uvoza. Tužitelj tvrdi da je Komisija svoja utvrđenja u vezi s uvođenjem evidentiranja uvoza predviđenog pobijanom uredbom temeljila na dokazima i podacima koji nisu pouzdani ni reprezentativni za tržište Europske unije.

                  2.

                  Drugi tužbeni razlog, koji se temelji na očitoj pogrešci u ocjeni relevantnih činjenica jer Komisija nije primjereno ocijenila postojanje relevantnih pretpostavki za nalaganje evidentiranja uvoza.

                  3.

                  Treći tužbeni razlog, koji se temelji na povredi članka 41. Povelje Europske unije o temeljnim pravima i tužiteljeva prava na saslušanje, kao i na povredi obveze obrazlaganja i članka 296. Ugovora o funkcioniranju Europske unije. Tužitelj navodi da je njegovo pravo na saslušanje ugroženo jer mu nije bila osigurana relevantna metodologija za ocjenu postojanja dampinga i nije mogao davati primjedbe o takvoj metodologiji. Tužitelj također navodi da pobijana uredba ima nedostatke jer sadržava nepotpuno obrazloženje u kojemu nema jasnog objašnjenja metodologije koja se upotrebljava za ocjenu dampinga, kao ni zašto i kako je Komisija smatrala pouzdanima dokaze koje je podnio podnositelj pritužbe u antidampinškom postupku, a koji su na prvi pogled očito nepouzdani.


title: Predmet T-617/20: Tužba podnesena 5 listopada 2020. – Standardkessel Baumgarte Holding/EUIPO (Standardkessel)

text:
               30.11.2020

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 414/44

      Tužba podnesena 5 listopada 2020. – Standardkessel Baumgarte Holding/EUIPO (Standardkessel)
      (Predmet T-617/20)
      (2020/C 414/66)
      Jezik postupka: njemački

         Stranke

         Tužitelj: Standardkessel Baumgarte Holding GmbH (Duisburg, Njemačka) (zastupnik: J. Vogtmeier, odvjetnica)

         Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO)

         Podaci o postupku pred EUIPO-om

         Predmetni sporni žig: prijava verbalnog žiga Europske unije Standardkessel – prijava br. 18 017 986

         Pobijana odluka: odluka prvog žalbenog vijeća EUIPO-a od 27. srpnja 2020. u predmetu R 2665/2019-1

         Tužbeni zahtjev

      Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

                  —

                  poništi pobijanu odluku;

                  —

                  naloži EUIPO-u snošenje troškova, uključujući i troškove postupka pred žalbenim vijećem.

         Tužbeni razlozi

                  —

                  povreda članka 7. stavka 1. točke (c) Uredbe (EU) 2017/1001 Europskog parlamenta i Vijeća;

                  —

                  povreda članka 7. stavka 1. točke (b) Uredbe (EU) 2017/1001 Europskog parlamenta i Vijeća.


title: Predmet T-623/20: Tužba podnesena 9. listopada 2020. – Sun West i dr./Komisija

text:
               30.11.2020

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 414/45

      Tužba podnesena 9. listopada 2020. – Sun West i dr./Komisija
      (Predmet T-623/20)
      (2020/C 414/67)
      Jezik postupka: francuski

         Stranke

         Tužitelji: Sun West (Saint-Allouestre, Francuska), JB Solar (Saint-Allouestre), Azimut56 (Saint-Allouestre) (zastupnik: S. Manna, odvjetnik)

         Tuženik: Europska komisija

         Tužbeni zahtjev

      Tužitelji od Općeg suda zahtijevaju da:

                  —

                  poništi Odluku Komisije SA.40349 (2020/MI2) B2/AD/MKL/D*2020/091023, od 28. srpnja 2020., kojom je odbijena njihova pritužba od 2. ožujka 2020. koja se odnosi na državne potpore koje je francuska država isplatila proizvođačima fotonaponskih proizvoda na temelju tarifnih odluka od 10. srpnja 2006., 12. siječnja i 31. kolovoza 2010., zato što:

                              —

                              se tužitelje mora kvalificirati kao „zainteresirane strane”, u smislu članka 1. točke (h) Uredbe (EU) 2015/1589, i što su, na toj osnovi, a prema članku 24. stavku 2. Uredbe (EU) 2015/1589, ovlašteni podnijeti pritužbu Komisiji zbog nezakonitih potpora;

                              —

                              Komisija ima obvezu da bez odgode pokrene prethodni istražni postupak za sve pritužbe koje se odnose na nezakonite potpore, na temelju članka 12. stavka 1. Uredbe (EU) 2015/1589;

                              —

                              Komisija ima obvezu primijeniti odredbe UFEU-a u području državnih potpora i ne smije biti pasivna;

                              —

                              su se tužitelji koristili standardnim obrascem iz članka 33. Uredbe (EU) 2015/1589.

         Tužbeni razlozi i glavni argumenti

      U prilog osnovanosti tužbe tužitelji ističu pet tužbenih razloga.

                  1.

                  Prvi tužbeni razlog, koji se temelji na povredi članka 1. točke (h) Uredbe Vijeća (EU) 2015/1589 od 13. srpnja 2015. o utvrđivanju detaljnih pravila primjene članka 108. Ugovora o funkcioniranju Europske unije (SL 2015., L 248, str. 9., u daljnjem tekstu: Uredba 2015/1589). Tužitelji u tom pogledu tvrde da imaju svojstvo „zainteresiranih strana”.

                  2.

                  Drugi tužbeni razlog, koji se temelji na povredi članka 24. stavka 2. Uredbe 2015/1589. Tužitelji smatraju da je njihova pritužba, s obzirom na to da ju je podnijela „zainteresirana strana”, obuhvaćena područjem primjene navedenog članka.

                  3.

                  Treći tužbeni razlog, koji se temelji na povredi članka 12. stavka 1. Uredbe 2015/1589, jer je Komisija, na temelju te odredbe, imala obvezu da bez odgode pokrene prethodni istražni postupak za sve pritužbe koje se odnose na nezakonite potpore.

                  4.

                  Četvrti tužbeni razlog, koji se temelji na povredi članaka 107., 108. i 109. UFEU-a i Uredbe 2015/1589. Tužitelji smatraju da je Komisija morala primijeniti odredbe Ugovora o funkcioniranju Europske unije koje su primjenjive u području državnih potpora, te nije smjela biti pasivna u ispitivanju pritužbe koja se odnosi na nezakonite potpore.

                  5.

                  Peti tužbeni razlog, koji se temelji na povredi članka 33. Uredbe 2015/1589. Tužitelji u tom pogledu tvrde da su se koristili standardnim obrascem iz članka 33. Uredbe 2015/1589.


title: Predmet T-626/20: Tužba podnesena 12. listopada 2020. – Landwärme/Komisija

text:
               30.11.2020

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 414/46

      Tužba podnesena 12. listopada 2020. – Landwärme/Komisija
      (Predmet T-626/20)
      (2020/C 414/68)
      Jezik postupka: njemački

         Stranke

         Tužitelj: Landwärme GmbH (München, Njemačka) (zastupnici: J. Bonhage i M. Frank, odvjetnici)

         Tuženik: Europska komisija

         Tužbeni zahtjev

      Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

                  —

                  poništi tuženikove odluke C(2020) 4489 final od 29. lipnja 2020. o državnoj potpori SA.56125 (2020/N) – „Sweden Prolongation and modification of scheme SA.49893 (2018/N)/Tax exemption for non-food based biogas and bio-propane in heat generation” i br. spisa SA.56908 (2020/N) – „Sweden Prolongation and modification of biogas scheme for motor fuel in Sweden”; i

                  —

                  naloži tuženiku snošenje troškova postupka.

         Tužbeni razlozi i glavni argumenti

      U prilog osnovanosti tužbe tužitelj ističe sljedeće tužbene razloge.

                  1.

                  Prvi tužbeni razlog, koji se temelji na nezakonitosti potpore.

                              —

                              Potpore Kraljevine Švedske za bioplin koji se koristi za proizvodnju topline i kao gorivo mogu se kombinirati s potporama drugih država članica EU-a. Ta kombinacija kod uvoza bioplina dovodi do prekomjerne naknade. Stoga su potpore nezakonite, a Komisijine odluke o odobrenju ništave.

                  2.

                  Drugi tužbeni razlog, koji se temelji na nepravilnoj ocjeni.

                              —

                              Tužitelj je 2019. godine Komisiji u podnesku ukazao na problematiku kombinacije potpora Kraljevine Švedske s potporama drugih država članica EU-a. Komisija pri svojoj ocjeni nije uzela u obzir taj podnesak. Osim tužiteljevog podneska, Komisija u obzir nije uzela ni opsežne javno dostupne informacije o toj problematici. Budući da Komisija nije istražila ni procijenila gospodarske poveznice potpora Kraljevine Švedske za bioplin koji se koristi za proizvodnju topline i kao gorivo, ovdje je riječ o nepravilnoj ocjeni. Stoga su Komisijine odluke o odobrenju ništave.

                  3.

                  Treći tužbeni razlog, koji se temelji na nedostatku u obrazloženju.

                              —

                              Komisija u svojim odlukama o odobrenju ne razmatra kombiniranje potpora Kraljevine Švedske s potporama drugih država članica EU-a, što čini nedostatak u obrazloženju i povredu članka 296. stavka 2. UFEU-a i članka 41. stavka 2. točke (c) Povelje Europske unije o temeljnim pravima. Stoga su Komisijine odluke o odobrenju ništave.

                  4.

                  Četvrti tužbeni razlog, koji se temelji na obvezi pokretanja službenog istražnog postupka.

                              —

                              Komisija je zbog tržišnih uvjeta, koji su se od izvornog odobrenja korjenito izmijenili, bila obvezna u formalnom istražnom postupku putem tržišnih podataka provjeriti vjerodostojnost svoje procjene u pogledu pravila u području državne potpore. Osim toga, bila je obvezna pokrenuti službeni istražni postupak, s obzirom na to je pri ocjeni potpora Kraljevine Švedske naišla na znatne poteškoće. Nepokretanje službenog istražnog postupka čini povredu članka 4. stavka 4. Uredbe Vijeća (EU) 2015/1589 (1). Stoga su Komisijine odluke o odobrenju ništave.

         (1)  Uredba Vijeća (EU) 2015/1589 od 13. srpnja 2015. o utvrđivanju detaljnih pravila primjene članka 108. Ugovora o funkcioniranju Europske unije (SL 2015., L 248, str. 9. i ispravak SL 2017., L 186, str. 17.)


title: Predmet C-681/18: Presuda Suda (drugo vijeće) od 14. listopada 2020. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Tribunale ordinario di Brescia – Italija) – JH/KG (Zahtjev za prethodnu odluku – Socijalna politika – Direktiva 2008/104/EZ – Rad preko poduzeća za privremeno zapošljavanje – Članak 5. stavak 5. – Jednako postupanje – Odgovarajuće mjere s ciljem sprečavanja zloporabe rada preko poduzeća za privremeno zapošljavanje – Obveza država članica da izbjegnu uzastopna ustupanja – Nepropisivanje ograničenja u nacionalnom propisu – Zahtjev usklađenog tumačenja)

text:
               7.12.2020

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 423/2

      Presuda Suda (drugo vijeće) od 14. listopada 2020. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Tribunale ordinario di Brescia – Italija) – JH/KG
      (Predmet C-681/18) (1)

      (Zahtjev za prethodnu odluku - Socijalna politika - Direktiva 2008/104/EZ - Rad preko poduzeća za privremeno zapošljavanje - Članak 5. stavak 5. - Jednako postupanje - Odgovarajuće mjere s ciljem sprečavanja zloporabe rada preko poduzeća za privremeno zapošljavanje - Obveza država članica da izbjegnu uzastopna ustupanja - Nepropisivanje ograničenja u nacionalnom propisu - Zahtjev usklađenog tumačenja)
      (2020/C 423/02)
      Jezik postupka: talijanski

         Sud koji je uputio zahtjev

      Tribunale ordinario di Brescia

         Stranke glavnog postupka

         Tužitelj: JH

         Tuženik: KG

         Izreka

      Članak 5. stavak 5. prvu rečenicu Direktive 2008/104/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 19. studenoga 2008. o radu preko poduzeća za privremeno zapošljavanje treba tumačiti na način da mu se ne protivi nacionalno zakonodavstvo koje ne ograničava broj uzastopnih ustupanja istog radnika zaposlenog kod poduzeća za privremeno zapošljavanje istom poduzeću korisniku i koje ne uvjetuje zakonitost primjene rada preko poduzeća za privremeno zapošljavanje navođenjem tehničkih razloga ili razloga vezanih uz proizvodnju, organizaciju ili zamjenu radnika koji opravdavaju tu primjenu. Nasuprot tomu, tu odredbu treba tumačiti na način da joj se protivi to da država članica ne poduzme nijednu mjeru radi očuvanja privremene prirode rada preko poduzeća za privremeno zapošljavanje kao i nacionalni propis koji ne predviđa nikakvu mjeru s ciljem sprečavanja uzastopnih ustupanja istog radnika zaposlenog kod poduzeća za privremeno zapošljavanje istom poduzeću korisniku s namjerom izbjegavanja odredaba Direktive 2008/104 u cijelosti.

         (1)  SL C 35, str. 28. 1. 2019.


title: Predmet C-732/18 P: Presuda Suda (sedmo vijeće) od 17. rujna 2020. – PAO Rosneft Oil Company, ranije NK Rosneft OAO, RN-Shelf-Arctic OOO, AO RN-Shelf-Far East, ranije RN-Shelf-Dalniy Vostok ZAO, RN-Exploration OOO, Tagulskoe OOO/Vijeće Europske unije, Ujedinjena Kraljevina Velike Britanije i Sjeverne Irske, Europska komisija (Žalba – Mjere ograničavanja poduzete s obzirom na djelovanja Ruske Federacije kojima se destabilizira stanje u Ukrajini – Popis osoba, subjekata i tijela na koje se primjenjuje zamrzavanje financijskih sredstava i gospodarskih izvora – Uvrštenje imena žaliteljâ na popis subjekata na koje se primjenjuju mjere ograničavanja)

text:
               7.12.2020

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 423/3

      Presuda Suda (sedmo vijeće) od 17. rujna 2020. – PAO Rosneft Oil Company, ranije NK Rosneft OAO, RN-Shelf-Arctic OOO, AO RN-Shelf-Far East, ranije RN-Shelf-Dalniy Vostok ZAO, RN-Exploration OOO, Tagulskoe OOO/Vijeće Europske unije, Ujedinjena Kraljevina Velike Britanije i Sjeverne Irske, Europska komisija
      (Predmet C-732/18 P) (1)

      (Žalba - Mjere ograničavanja poduzete s obzirom na djelovanja Ruske Federacije kojima se destabilizira stanje u Ukrajini - Popis osoba, subjekata i tijela na koje se primjenjuje zamrzavanje financijskih sredstava i gospodarskih izvora - Uvrštenje imena žaliteljâ na popis subjekata na koje se primjenjuju mjere ograničavanja)
      (2020/C 423/03)
      Jezik postupka: engleski

         Stranke

         Žalitelji: PAO Rosneft Oil Company, ranije NK Rosneft OAO, RN-Shelf-Arctic OOO, AO RN-Shelf-Far East, ranije RN-Shelf-Dalniy Vostok ZAO, RN-Exploration OOO, Tagulskoe OOO (zastupnik: L. Van den Hende, advocaat)

         Druge stranke u postupku: Vijeće Europske unije (zastupnici: M.-M. Joséphidès i B. Driessen, agenti), Ujedinjena Kraljevina Velike Britanije i Sjeverne Irske, Europska komisija (zastupnici: u početku L. Havas, J. Norris i A. Tizzano, zatim L. Havas i J. Norris, agenti)

         Izreka

                  1.

                  Žalba se odbija.

                  2.

                  Društvima Rosneft Oil Company PAO, RN-Shelf-Arctic OOO, RN-Shelf-Far East AO, RN-Exploration OOO i Tagulskoe OOO nalaže se, uz snošenje vlastitih troškova, snošenje troškova Vijeća Europske unije.

                  3.

                  Europska komisija snosi vlastite troškove.

         (1)  SL C 93, 11. 3. 2019.


title: Predmet C-778/18: Presuda Suda (peto vijeće) od 15. listopada 2020. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Conseil d’État – Francuska) – Association française des usagers de banques/Ministre de l'Économie et des Finances (Zahtjev za prethodnu odluku – Zaštita potrošača – Platne usluge na unutarnjem tržištu – Direktiva 2007/64/EZ – Članak 45. – Direktiva (EU) 2015/2366 – Članak 55. – Raskid okvirnog ugovora – Direktiva 2014/17/EU – Ugovori o potrošačkom kreditiranju stambenih nekretnina – Članak 12. stavak 1., članak 12. stavak 2. točka (a) i članak 12. stavak 3. – Praksa vezanja usluga – Praksa objedinjavanja usluga – Direktiva 2014/92/EU – Računi za plaćanje – Članci 9. do 14. – Prebacivanje računa – Obveza izravnog terećenja primanja na računu za plaćanje otvorenom kod zajmodavca u razdoblju utvrđenom ugovorom o kreditu u zamjenu za pojedinačnu pogodnost – Trajanje obveze – Gubitak pojedinačne pogodnosti u slučaju prijevremenog zatvaranja računa)

text:
               7.12.2020

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 423/3

      Presuda Suda (peto vijeće) od 15. listopada 2020. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Conseil d’État – Francuska) – Association française des usagers de banques/Ministre de l'Économie et des Finances
      (Predmet C-778/18) (1)

      (Zahtjev za prethodnu odluku - Zaštita potrošača - Platne usluge na unutarnjem tržištu - Direktiva 2007/64/EZ - Članak 45. - Direktiva (EU) 2015/2366 - Članak 55. - Raskid okvirnog ugovora - Direktiva 2014/17/EU - Ugovori o potrošačkom kreditiranju stambenih nekretnina - Članak 12. stavak 1., članak 12. stavak 2. točka (a) i članak 12. stavak 3. - Praksa vezanja usluga - Praksa objedinjavanja usluga - Direktiva 2014/92/EU - Računi za plaćanje - Članci 9. do 14. - Prebacivanje računa - Obveza izravnog terećenja primanja na računu za plaćanje otvorenom kod zajmodavca u razdoblju utvrđenom ugovorom o kreditu u zamjenu za pojedinačnu pogodnost - Trajanje obveze - Gubitak pojedinačne pogodnosti u slučaju prijevremenog zatvaranja računa)
      (2020/C 423/04)
      Jezik postupka: francuski

         Sud koji je uputio zahtjev

      Conseil d’État

         Stranke glavnog postupka

         Tužitelj: Association française des usagers de banques

         Tuženik: Ministre de l'Économie et des Finances

         Izreka

                  1.

                  Članak 12. stavak 2. točku (a) Direktive 2014/17/EU Europskog parlamenta i Vijeća od 4. veljače 2014. o ugovorima o potrošačkim kreditima koji se odnose na stambene nekretnine i o izmjeni direktiva 2008/48/EZ i 2013/36/EU i Uredbe (EU) br.1093/2010, treba tumačiti na način da mu se protivi nacionalni propis koji zajmodavcu dopušta da zajmoprimcu prilikom sklapanja ugovora o kreditu za kupnju stambene nekretnine nametne, u zamjenu za pojedinačnu pogodnost, izravno terećenje svih njegovih plaća ili istovjetnih primanja na računu za plaćanje otvorenom kod tog zajmodavca, neovisno o iznosu, rokovima dospijeća i trajanju kredita. S druge strane, tu odredbu treba tumačiti na način da joj se ne protivi nacionalni propis prema kojem trajanje nametnutog izravnog terećenja, u slučaju kad ono ne obuhvaća sve plaće zajmoprimca, može iznositi do deset godina ili na vrijeme na koje je odnosni ugovor sklopljen, ako je ono kraće.

                  2.

                  Pojam „naknade” u smislu članka 45. stavka 2. Direktive 2007/64/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 13. studenoga 2007. o platnim uslugama na unutarnjem tržištu i o izmjeni direktiva 97/7/EZ, 2002/65/EZ, 2005/60/EZ i 2006/48/EZ te stavljanju izvan snage Direktive 97/5/EZ, članka 55. stavka 2. Direktive (EU) 2015/2366 Europskog parlamenta i Vijeća od 25. studenoga 2015. o platnim uslugama na unutarnjem tržištu, o izmjeni direktiva 2002/65/EZ, 2009/110/EZ i 2013/36/EU te Uredbe (EU) br. 1093/2010 i o stavljanju izvan snage Direktive 2007/64/EZ, te članka 12. stavka 3. Direktive 2014/92/EU Europskog parlamenta i Vijeća od 23. srpnja 2014. o usporedivosti naknada povezanih s računima za plaćanje, prebacivanju računa za plaćanje i pristupu računima za plaćanje s osnovnim uslugama, treba tumačiti na način da ne uključuje gubitak pojedinačne pogodnosti koju je zajmodavac ponudio zajmoprimcu u zamjenu za otvaranje računa kod tog zajmodavca radi izravnog terećenja njegovih primanja u okviru ugovora o kreditu, uzrokovan zatvaranjem tog računa.

         (1)  SL C 54, 11. 2. 2019.


title: Predmet C-813/18 P: Presuda Suda (sedmo vijeće) od 15. listopada 2020. – Deza, a.s./Europska komisija, Republika Finska, Kraljevina Švedska, Europska agencija za kemikalije (Žalba – Okoliš – Uredba (EZ) br. 1272/2008 – Razvrstavanje, označivanje i pakiranje određenih tvari i smjesa – Uredba (EU) 2017/776 – Razvrstavanje antrakinona – Tvar za koju se pretpostavlja da je karcinogena za ljude – Pogreške u tumačenju i primjeni Uredbe br. 1272/2008 i načela pravne sigurnosti – Iskrivljavanje činjenica i dokaza – Opseg nadzora)

text:
               7.12.2020

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 423/5

      Presuda Suda (sedmo vijeće) od 15. listopada 2020. – Deza, a.s./Europska komisija, Republika Finska, Kraljevina Švedska, Europska agencija za kemikalije
      (Predmet C-813/18 P) (1)

      (Žalba - Okoliš - Uredba (EZ) br. 1272/2008 - Razvrstavanje, označivanje i pakiranje određenih tvari i smjesa - Uredba (EU) 2017/776 - Razvrstavanje antrakinona - Tvar za koju se pretpostavlja da je karcinogena za ljude - Pogreške u tumačenju i primjeni Uredbe br. 1272/2008 i načela pravne sigurnosti - Iskrivljavanje činjenica i dokaza - Opseg nadzora)
      (2020/C 423/06)
      Jezik postupka: češki

         Stranke

         Žalitelj: Deza, a.s. (zastupnik: P. Dejl, advokát)

         Druge stranke u postupku: Europska komisija (zastupnici: R. Lindenthal, K. Mifsud-Bonnici i Z. Malůšková, agenti), Republika Finska (zastupnik: S. Hartikainen, agent), Kraljevina Švedska (zastupnici: u početku H. Eklinder, H. Shev, C. Meyer-Seitz, J. Lundberg i A. Falk, zatim H. Eklinder, H. Shev i C. Meyer-Seitz, agenti, Europska agencija za kemikalije (ECHA) (zastupnici: A. Hautamäki i M. Heikkilä, agenti)

         Izreka

                  1.

                  Žalba se odbija.

                  2.

                  Društvu Deza a.s. nalaže se snošenje vlastitih troškova i troškova Europske komisije.

                  3.

                  Republika Finska, Kraljevina Švedska i Europska agencija za kemikalije (ECHA) snosit će vlastite troškove.

         (1)  SL C 93, 11. 3. 2019.


title: Predmet C-335/19: Presuda Suda (prvo vijeće) od 15. listopada 2020. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Naczelny Sąd Administracyjny – Poljska) – E. Sp. z o.o. Sp. k./Minister Finansów (Zahtjev za prethodnu odluku – Zajednički sustav poreza na dodanu vrijednost (PDV) – Direktiva 2006/112/EZ – Članak 90. – Smanjenje iznosa oporezivog PDV-om – Potpuno ili djelomično neplaćanje cijene – Uvjeti određeni nacionalnim propisom za korištenje prava na smanjenje – Uvjet prema kojem dužnik ne smije biti u stečajnom postupku ili likvidaciji – Uvjet prema kojem vjerovnik i dužnik moraju biti obveznici PDV-a)

text:
               7.12.2020

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 423/7

      Presuda Suda (prvo vijeće) od 15. listopada 2020. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Naczelny Sąd Administracyjny – Poljska) – E. Sp. z o.o. Sp. k./Minister Finansów
      (Predmet C-335/19) (1)

      (Zahtjev za prethodnu odluku - Zajednički sustav poreza na dodanu vrijednost (PDV) - Direktiva 2006/112/EZ - Članak 90. - Smanjenje iznosa oporezivog PDV-om - Potpuno ili djelomično neplaćanje cijene - Uvjeti određeni nacionalnim propisom za korištenje prava na smanjenje - Uvjet prema kojem dužnik ne smije biti u stečajnom postupku ili likvidaciji - Uvjet prema kojem vjerovnik i dužnik moraju biti obveznici PDV-a)
      (2020/C 423/10)
      Jezik postupka: poljski

         Sud koji je uputio zahtjev

      Naczelny Sąd Administracyjny

         Stranke glavnog postupka

         Tužitelj: E. Sp. z o.o. Sp. k.

         Tuženik: Minister Finansów

         Izreka

      Članak 90. Direktive Vijeća 2006/112/EZ od 28. studenoga 2006. o zajedničkom sustavu poreza na dodanu vrijednost treba tumačiti na način da mu se protivi nacionalno zakonodavstvo koje smanjenje iznosa oporezivog PDV-om uvjetuje okolnošću da – na dan isporuke robe ili pružanja usluge i na dan koji prethodi danu podnošenja ispravka porezne prijave za odobrenje tog smanjenja – dužnik bude registriran kao aktivni obveznik PDV-a, da nije u stečajnom postupku ili likvidaciji te da na dan koji prethodi danu ispravka porezne prijave sâm vjerovnik i dalje bude registriran kao aktivni obveznik PDV-a.

         (1)  SL C 280 od 19. 8. 2019.


title: Predmet C-396/19 P: Presuda Suda (šesto vijeće) od 21. listopada 2020. – Europska središnja banka/Estate of Espírito Santo Financial Group SA, u stečaju (Žalba – Odluka 2004/258/EZ – Članak 4. stavak 1. točka (a) – Protokol o Statutu Europskog sustava središnjih banaka i Europske središnje banke (ESB) – Članak 10. stavak 4. – Pristup dokumentima ESB-a – Odluka Upravnog vijeća – Povjerljivost sastanaka i vijećanja tijela ESB-a – Ishod vijećanja – Djelomično odbijanje pristupa – Povreda zaštite javnog interesa – Obveza obrazlaganja)

text:
               7.12.2020

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 423/8

      Presuda Suda (šesto vijeće) od 21. listopada 2020. – Europska središnja banka/Estate of Espírito Santo Financial Group SA, u stečaju
      (Predmet C-396/19 P) (1)

      (Žalba - Odluka 2004/258/EZ - Članak 4. stavak 1. točka (a) - Protokol o Statutu Europskog sustava središnjih banaka i Europske središnje banke (ESB) - Članak 10. stavak 4. - Pristup dokumentima ESB-a - Odluka Upravnog vijeća - Povjerljivost sastanaka i vijećanja tijela ESB-a - Ishod vijećanja - Djelomično odbijanje pristupa - Povreda zaštite javnog interesa - Obveza obrazlaganja)
      (2020/C 423/11)
      Jezik postupka: engleski

         Stranke

         Žalitelj: Europska središnja banka (zastupnici: F. Malfrère i M. Ioannidis, agenti, uz asistenciju H.-G. Kamanna, Rechtsanwalt)

         Druga stranka u postupku: Estate of Espírito Santo Financial Group SA, u stečaju (zastupnici: D. Duarte de Campos i S. Estima Martins, advogados)

         Izreka

                  1.

                  Ukida se točka 1. izreke presude Općeg suda Europske unije od 13. ožujka 2019., Espírito Santo Financial Group/ESB (T-730/16, neobjavljena, EU:T:2019:161), u dijelu u kojem je Opći sud poništio odluku Europske središnje banke (ESB) od 31. kolovoza 2016. o djelomičnom odbijanju pristupa određenim dokumentima koji se odnose na njezinu odluku od 1. kolovoza 2014. koja se tiče Banco Espírito Santo SA, u dijelu u kojem mu je ESB tom odlukom odbio pristup iznosu kredita navedenom u izvacima iz zapisnika o odluci Upravnog vijeća ESB-a od 28. srpnja 2014.

                  2.

                  Točka 3. izreke presude Općeg suda Europske unije od 13. ožujka 2019., Espírito Santo Financial Group/ESB (T-730/16, neobjavljena, EU:T:2019:161), ukida se u dijelu u kojem je njome odlučeno o troškovima.

                  3.

                  U preostalom dijelu žalba se odbija.

                  4.

                  Tužba za poništenje koju je podnio Espírito Santo Financial Group SA, u stečaju, odbija se u dijelu u kojem se njome zahtijeva poništenje odluke Europske središnje banke (ESB) od 31. kolovoza 2016., o djelomičnom odbijanju pristupa određenim dokumentima koji se odnose na njezinu odluku od 1. kolovoza 2014. koja se tiče Banco Espírito Santo SA, u dijelu u kojem mu je ESB tom odlukom odbio pristup iznosu kredita navedenom u izvacima iz zapisnika o odluci Upravnog vijeća ESB-a od 28. srpnja 2014.

                  5.

                  Espírito Santo Financial Group SA, u stečaju, snosit će osim vlastitih i polovicu troškova Europske središnje banke u okviru prvostupanjskog postupka i u okviru ove žalbe.

                  6.

                  Europska središnja banka snosit će polovicu vlastitih troškova u okviru prvostupanjskog postupka i u okviru ove žalbe.

         (1)  SL C 319, 23. 9. 2019.


title: Predmet C-447/19 P: Presuda Suda (deseto vijeće) od 14. listopada 2020. – Close SA, Cegelec SA/Europski parlament (Žalba – Tužba za poništenje – Ugovori o javnim radovima – Postupak javne nabave – Radovi proširenja i obnove zgrade Konrad Adenauer u Luxembourgu – Opseg obveze javnog naručitelja da obavijesti ponuditelja koji nije odabran u postupku javne nabave – Obrazloženje)

text:
               7.12.2020

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 423/9

      Presuda Suda (deseto vijeće) od 14. listopada 2020. – Close SA, Cegelec SA/Europski parlament
      (Predmet C-447/19 P) (1)

      (Žalba - Tužba za poništenje - Ugovori o javnim radovima - Postupak javne nabave - Radovi proširenja i obnove zgrade Konrad Adenauer u Luxembourgu - Opseg obveze javnog naručitelja da obavijesti ponuditelja koji nije odabran u postupku javne nabave - Obrazloženje)
      (2020/C 423/12)
      Jezik postupka: francuski

         Stranke

         Žalitelji: Close SA, Cegelec SA (zastupnici: M. Rikkers i J.-L. Teheux, odvjetnici)

         Druga stranka u postupku: Europski parlament (zastupnici: E. Paladini i B. Schäfer, agenti)

         Izreka

                  1.

                  Žalba se odbija.

                  2.

                  Društvima Close SA i Cegelec SA nalaže se snošenje troškova.

         (1)  SL C 312, 16. 9. 2019.


title: Predmet C-529/19: Presuda Suda (šesto vijeće) od 21. listopada 2020. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Amtsgericht Potsdam – Njemačka) – Möbel Kraft GmbH & Co. KG/ML (Zahtjev za prethodnu odluku – Zaštita potrošača – Direktiva 2011/83/EU – Članak 16. točka (c) – Pravo odustajanja – Iznimke – Roba koja je izrađena prema specifikacijama potrošača ili očito prilagođena potrošaču – Roba s čijom je proizvodnjom trgovac već započeo)

text:
               7.12.2020

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 423/9

      Presuda Suda (šesto vijeće) od 21. listopada 2020. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Amtsgericht Potsdam – Njemačka) – Möbel Kraft GmbH & Co. KG/ML
      (Predmet C-529/19) (1)

      (Zahtjev za prethodnu odluku - Zaštita potrošača - Direktiva 2011/83/EU - Članak 16. točka (c) - Pravo odustajanja - Iznimke - Roba koja je izrađena prema specifikacijama potrošača ili očito prilagođena potrošaču - Roba s čijom je proizvodnjom trgovac već započeo)
      (2020/C 423/13)
      Jezik postupka: njemački

         Sud koji je uputio zahtjev

      Amtsgericht Potsdam

         Stranke glavnog postupka

         Tužitelj: Möbel Kraft GmbH & Co. KG

         Tuženik: ML

         Izreka

      Članak 16. točku (c) Direktive 2011/83/EU Europskog parlamenta i Vijeća od 25. listopada 2011. o pravima potrošača, izmjeni Direktive Vijeća 93/13/EEZ i Direktive 1999/44/EZ Europskog parlamenta i Vijeća te o stavljanju izvan snage Direktive Vijeća 85/577/EEZ i Direktive 97/7/EZ Europskog parlamenta i Vijeća treba tumačiti na način da se na iznimku od prava na odustajanje propisanu u toj odredbi može pozivati protiv potrošača koji je sklopio kupoprodajni ugovor izvan poslovnih prostorija za robu koja se treba proizvesti prema njegovim specifikacijama, neovisno o tome je li trgovac započeo s njezinom proizvodnjom.

         (1)  SL C 348, 14. 11. 2019.


title: Predmet C-543/19: Presuda Suda (četvrto vijeće) od 15. listopada 2020. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Finanzgericht Hamburg – Njemačka) – Jebsen & Jessen (GmbH & Co.) KG/Hauptzollamt Hamburg (Zahtjev za prethodnu odluku – Carinska unija – Uredba (EEZ) br. 2913/92 – Članak 78. – Članak 236. stavak 1. – Postupak uvoza – Provjera carinske deklaracije – Trgovinska politika – Antidamping – Provedbena uredba (EU) 2015/82 – Konačna antidampinška pristojba – Obveze u vezi s cijenom – Izuzeće – Članak 2. stavak 1. – Uvjet predaje računa na temelju obveze – Nenavođenje obveznog podatka iz Priloga Provedbenoj uredbi 2015/82)

text:
               7.12.2020

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 423/10

      Presuda Suda (četvrto vijeće) od 15. listopada 2020. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Finanzgericht Hamburg – Njemačka) – Jebsen & Jessen (GmbH & Co.) KG/Hauptzollamt Hamburg
      (Predmet C-543/19) (1)

      (Zahtjev za prethodnu odluku - Carinska unija - Uredba (EEZ) br. 2913/92 - Članak 78. - Članak 236. stavak 1. - Postupak uvoza - Provjera carinske deklaracije - Trgovinska politika - Antidamping - Provedbena uredba (EU) 2015/82 - Konačna antidampinška pristojba - Obveze u vezi s cijenom - Izuzeće - Članak 2. stavak 1. - Uvjet predaje računa na temelju obveze - Nenavođenje obveznog podatka iz Priloga Provedbenoj uredbi 2015/82)
      (2020/C 423/15)
      Jezik postupka: njemački

         Sud koji je uputio zahtjev

      Finanzgericht Hamburg

         Stranke glavnog postupka

         Tužitelj: Jebsen & Jessen (GmbH & Co.) KG

         Tuženik: Hauptzollamt Hamburg

         Izreka

                  1.

                  Članak 2. stavak 1. Provedbene uredbe Komisije (EU) 2015/82 оd 21. siječnja 2015. o uvođenju konačne antidampinške pristojbe na uvoz limunske kiseline podrijetlom iz Narodne Republike Kine nakon revizije zbog predstojećeg isteka mjera u skladu s člankom 11. stavkom 2. Uredbe Vijeća (EZ) br. 1225/2009 i parcijalnim privremenim revizijama u skladu s člankom 11. stavkom 3. Uredbe (EZ) br. 1225/2009 treba tumačiti na način da uvoz robe ne može biti izuzet od antidampinške pristojbe uvedene njezinim člankom 1. ako se u računu potrebnom za dobivanje takvog izuzeća, u izjavi iz točke 9. popisa iz Priloga navedenoj provedbenoj uredbi, ne navodi Provedbena odluka (EU) 2015/87 od 21. siječnja 2015. kojom se prihvaćaju preuzete obveze u vezi s antidampinškim postupkom vezano za uvoz limunske kiseline podrijetlom iz Narodne Republike Kine, već Odluka Komisije 2008/899/EZ od 2. prosinca 2008. o prihvaćanju preuzimanja obveza u vezi s antidampinškim postupkom koji se odnosi na uvoz limunske kiseline podrijetlom iz Narodne Republike Kine.

                  2.

                  Račun na temelju obveze koji sadržava sve elemente nabrojene u Prilogu Provedbenoj uredbi 2015/82 ne može se podnijeti u svrhu dobivanja izuzeća iz njezina članka 2. stavka 1. u okviru postupka uvedenog člankom 236. Uredbe Vijeća (EEZ) br. 2913/92 od 12. listopada 1992. o Carinskom zakoniku Zajednice, kako je izmijenjena Uredbom (EU) br. 952/2013 Europskog parlamenta i Vijeća od 9. listopada 2013. o Carinskom zakoniku Unije, pokrenutog radi povrata antidampinških pristojbi.

         (1)  SL C 328, 30. 9. 2019.


title: Predmet C-556/19: Presuda Suda (prvo vijeće) od 21. listopada 2020. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Conseil d'État – Francuska) – Société Eco TLC/Ministre d’État, ministre de la Transition écologique et solidaire, Ministre de l’Économie et des Finances (Zahtjev za prethodnu odluku – Državne potpore – Članak 107. stavak 1. UFEU-a – Pojam „državna sredstva” – Proširena odgovornost proizvođača – Ekoorganizacija kojoj su tijela javne vlasti izdala odobrenje da od proizvođača koji stavljaju na tržište određene proizvode prima financijske doprinose kako bi u njihovo ime ispunila zakonsku obvezu obrade otpada od tih proizvoda – Financijske potpore koje ekoorganizacija isplaćuje operaterima za razvrstavanje otpada s kojima je sklopila ugovor)

text:
               7.12.2020

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 423/11

      Presuda Suda (prvo vijeće) od 21. listopada 2020. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Conseil d'État – Francuska) – Société Eco TLC/Ministre d’État, ministre de la Transition écologique et solidaire, Ministre de l’Économie et des Finances
      (Predmet C-556/19) (1)

      (Zahtjev za prethodnu odluku - Državne potpore - Članak 107. stavak 1. UFEU-a - Pojam „državna sredstva” - Proširena odgovornost proizvođača - Ekoorganizacija kojoj su tijela javne vlasti izdala odobrenje da od proizvođača koji stavljaju na tržište određene proizvode prima financijske doprinose kako bi u njihovo ime ispunila zakonsku obvezu obrade otpada od tih proizvoda - Financijske potpore koje ekoorganizacija isplaćuje operaterima za razvrstavanje otpada s kojima je sklopila ugovor)
      (2020/C 423/16)
      Jezik postupka: francuski

         Sud koji je uputio zahtjev

      Conseil d'État

         Stranke glavnog postupka

         Tužitelj: Société Eco TLC

         Tuženici: Ministre d’État, ministre de la Transition écologique et solidaire, Ministre de l’Économie et des Finances

         uz sudjelovanje: Fédération des entreprises du recyclage

         Izreka

      Članak 107. stavak 1. UFEU-a treba tumačiti na način da mehanizam na temelju kojeg neprofitna privatna ekoorganizacija, nositelj odobrenja koje su izdala javna tijela, od subjekata koji stavljaju na tržište proizvode određene kategorije i koji s njome potpisuju ugovor u tu svrhu prikuplja doprinose u zamjenu za uslugu koja se sastoji od izvršavanja za njihov račun obrade otpada od tih proizvoda, te operaterima za razvrstavanje i oporabu tog otpada isplaćuje potporu u iznosu utvrđenom u odobrenju s obzirom na okolišne i socijalne ciljeve, ne čini mjeru koja se isplaćuje iz državnih sredstava, u smislu te odredbe, pod uvjetom da ta potpora ne ostane cijelo vrijeme pod državnim nadzorom, što je na sudu koji je uputio zahtjev da provjeri.

         (1)  SL C 328, 30. 9. 2019.


title: Predmet C-623/19 P: Presuda Suda (šesto vijeće) od 17. rujna 2020. – Alfamicro – Sistemas de computadores, Sociedade Unipessoal, Lda/Europska komisija (Žalba – Tužba za poništenje – Odluka o naplati duga – Ovršnost – Res iudicata – Donošenje ovršne odluke u smislu članka 299. UFEU-a radi povrata bespovratnih sredstava dodijeljenih na temelju ugovora – Sporazum o dodjeli bespovratnih sredstava sklopljen u okviru okvirnog programa za inovacije i konkurentnost (CIP) (2007.-2013.))

text:
               7.12.2020

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 423/12

      Presuda Suda (šesto vijeće) od 17. rujna 2020. – Alfamicro – Sistemas de computadores, Sociedade Unipessoal, Lda/Europska komisija
      (Predmet C-623/19 P) (1)

      (Žalba - Tužba za poništenje - Odluka o naplati duga - Ovršnost - Res iudicata - Donošenje ovršne odluke u smislu članka 299. UFEU-a radi povrata bespovratnih sredstava dodijeljenih na temelju ugovora - Sporazum o dodjeli bespovratnih sredstava sklopljen u okviru okvirnog programa za inovacije i konkurentnost (CIP) (2007.-2013.))
      (2020/C 423/17)
      Jezik postupka: portugalski

         Stranke

         Žalitelj: Alfamicro – Sistemas de computadores, Sociedade Unipessoal, Lda (zastupnici: G. Gentil Anastácio, D. Pirra Xarepe i M. Stock da Cunha, advogados)

         Druga stranka u postupku: Europska komisija (zastupnici: B. Rechena i J. Estrada de Solà, agenti)

         Izreka

                  1.

                  Žalba se odbija.

                  2.

                  Društvu Alfamicro – Sistemas de computadores, Sociedade Unipessoal, Lda nalaže se snošenje troškova.

         (1)  SL C 348, 14. 10. 2019.


title: Predmet C-629/19: Presuda Suda (drugo vijeće) od 14. listopada 2020. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Landesverwaltungsgericht Steiermark – Austrija) – Sappi Austria Produktions-GmbH & Co KG, Wasserverband „Region Gratkorn-Gratwein”/Landeshauptmann von Steiermark (Zahtjev za prethodnu odluku – Okoliš – Otpad – Direktiva 2008/98/EZ – Članak 2. stavak 2. točka (a), članak 3. točka 1., i članak 6. stavak 1. – Otpadne vode – Mulj iz otpadnih voda – Područje primjene – Pojam „otpad” – Prestanak statusa otpada – Postupci oporabe i recikliranja)

text:
               7.12.2020

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 423/12

      Presuda Suda (drugo vijeće) od 14. listopada 2020. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Landesverwaltungsgericht Steiermark – Austrija) – Sappi Austria Produktions-GmbH & Co KG, Wasserverband „Region Gratkorn-Gratwein”/Landeshauptmann von Steiermark
      (Predmet C-629/19) (1)

      (Zahtjev za prethodnu odluku - Okoliš - Otpad - Direktiva 2008/98/EZ - Članak 2. stavak 2. točka (a), članak 3. točka 1., i članak 6. stavak 1. - Otpadne vode - Mulj iz otpadnih voda - Područje primjene - Pojam „otpad” - Prestanak statusa otpada - Postupci oporabe i recikliranja)
      (2020/C 423/18)
      Jezik postupka: njemački

         Sud koji je uputio zahtjev

      Landesverwaltungsgericht Steiermark

         Stranke glavnog postupka

         Tužitelji: Sappi Austria Produktions-GmbH & Co KG, Wasserverband „Region Gratkorn-Gratwein”

         Tuženik: Landeshauptmann von Steiermark

         Izreka

      Članak 2. stavak 2. točku (a), članak 3. točku 1., i članak 6. stavak 1. Direktive 2008/98/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 19. studenoga 2008. o otpadu i stavljanju izvan snage određenih direktiva treba tumačiti na način da za mulj iz otpadnih voda proizveden u uređaju za pročišćavanje tijekom zajedničke obrade otpadnih voda industrijskog podrijetla te kućnih i komunalnih otpadnih voda, spaljen u postrojenju za spaljivanje ostataka radi energetske oporabe proizvodnjom pare treba smatrati da nije otpad ako su uvjeti iz članka 6. stavka 1. Direktive 2008/98 već ispunjeni prije njegova spaljivanja. Na sudu koji je uputio zahtjev je da utvrdi je li to tako u glavnom predmetu.

         (1)  SL C 399, 25. 11. 2019.