title: Predmet T-216/17: Presuda Općeg suda od 15. studenoga 2018. – Mabrouk protiv Vijeća („Zajednička vanjska i sigurnosna politika — Mjere ograničavanja protiv određenih osoba i subjekata s obzirom na stanje u Tunisu — Mjere protiv osoba odgovornih za pronevjeru javnih financijskih sredstava i povezanih osoba i subjekata — Zamrzavanje financijskih sredstava — Popis osoba, subjekata i tijela na koje se primjenjuje zamrzavanje financijskih sredstava — Zadržavanje tužiteljeva imena na popis — Nedostatna činjenična osnova — Očita pogreška u ocjeni — Pogreška koja se tiče prava — Načelo dobre uprave — Razumni rok”)

text:
               14.1.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 16/41

      Presuda Općeg suda od 15. studenoga 2018. – Mabrouk protiv Vijeća
      (Predmet T-216/17) (1)

      ((„Zajednička vanjska i sigurnosna politika - Mjere ograničavanja protiv određenih osoba i subjekata s obzirom na stanje u Tunisu - Mjere protiv osoba odgovornih za pronevjeru javnih financijskih sredstava i povezanih osoba i subjekata - Zamrzavanje financijskih sredstava - Popis osoba, subjekata i tijela na koje se primjenjuje zamrzavanje financijskih sredstava - Zadržavanje tužiteljeva imena na popis - Nedostatna činjenična osnova - Očita pogreška u ocjeni - Pogreška koja se tiče prava - Načelo dobre uprave - Razumni rok”))
      (2019/C 16/49)
      Jezik postupka: engleski

         Stranke

         Tužitelj: Mohamed Marouen Ben Ali Ben Mohamed Mabrouk (Tunis, Tunis) (zastupnici: J.-R. Farthouat, N. Boulay i S. Crosby, odvjetnici)

         Tuženik: Vijeće Europske unije (zastupnici: V. Piessevaux i J. Kneale, agenti)

         Predmet

      Zahtjev na temelju članka 263. UFEU-a za poništenje Odluke Vijeća (ZVSP) 2017/153 od 27. siječnja 2017. o izmjeni Odluke 2011/72/ZVSP o mjerama ograničavanja protiv određenih osoba i subjekata s obzirom na stanje u Tunisu (SL 2017., L 23, str. 19.) i Odluke Vijeća (ZVSP) 2018/141 o izmjeni Odluke 2011/72/ZVSP o mjerama ograničavanja protiv određenih osoba i subjekata s obzirom na stanje u Tunisu (SL 2018., L 25, str. 38.) u dijelu u kojem se te odluke odnose na tužitelja.

         Izreka

                  1.

                  Tužba se odbija.

                  2.

                  Mohamedu Marouenu Ben Aliju Ben Mohamedu Mabrouku nalaže se snošenje vlastitih troškova i troškova Vijeća Europske unije.

         (1)  SL C 195, 19. 6. 2017.


title: Predmet C-685/18: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 7. studenoga 2018. uputio High Court (Irska) – Minister for Justice and Equality protiv ND-a

text:
               14.1.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 16/31

      Zahtjev za prethodnu odluku koji je 7. studenoga 2018. uputio High Court (Irska) – Minister for Justice and Equality protiv ND-a
      (Predmet C-685/18)
      (2019/C 16/39)
      Jezik postupka: engleski

         Sud koji je uputio zahtjev

      High Court (Irska)

         Stranke glavnog postupka

         Podnositelj zahtjeva: Minister for Justice and Equality

         Druga stranka u postupku: ND

         Prethodna pitanja

                  1.

                  Jesu li kriteriji u skladu s kojima se utvrđuje je li državni odvjetnik koji je određen kao pravosudno tijelo koje izdaje uhidbeni nalog za potrebe članka 6. stavka 1. (1) pravosudno tijelo u smislu autonomnog značenja tog pojma iz članka 6. stavka 1. Okvirne odluke iz 2002. o Europskom uhidbenom nalogu i postupcima predaje između država članica, kao prvo, to da je državni odvjetnik neovisan od izvršne vlasti i, kao drugo, to da se za njega u njegovom vlastitom pravnom sustavu smatra da se bavi sudovanjem ili u njemu sudjeluje?

                  2.

                  U slučaju negativnog odgovora, koji su kriteriji u skladu s kojima nacionalni sud treba utvrditi je li državni odvjetnik koji je određen kao pravosudno tijelo koje izdaje uhidbeni nalog za potrebe članka 6. stavka 1. Okvirne odluke pravosudno tijelo za potrebe članka 6. stavka 1.?

                  3.

                  Ako kriteriji uključuju zahtjev da se državni odvjetnik bavi sudovanjem ili da u njemu sudjeluje, treba li tu okolnost utvrditi s obzirom na njegov status u njegovom pravnom sustavu ili u skladu s određenim objektivnim kriterijima? Ako navedeno treba utvrditi u skladu s objektivnim kriterijima, koji su to kriteriji?

                  4.

                  Je li državni odvjetnik Republike Litve pravosudno tijelo u smislu autonomnog značenja tog pojma iz članka 6. stavka 1. Okvirne odluke iz 2002. o Europskom uhidbenom nalogu i postupcima predaje između država članica?

         (1)  Okvirna odluka Vijeća (2002/584/PUP) o Europskom uhidbenom nalogu i postupcima predaje između država članica (SL 2002, L 190, str. 1.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 19., svezak 3., str. 83.)


title: Predmet T-241/17: Presuda Općeg suda od 13. studenoga 2018. – Poljska protiv Komisije („EFJP i EPFRR — Izdaci isključeni iz financiranja — Provedbena uredba (EU) br. 585/2011 — Privremene izvanredne mjere potpore sektoru voća i povrća zbog smrtonosne epidemije uzrokovane bakterijom enterohemoragijska Escherichia coli (E. coli) — Postupci neubiranja — Opseg naknade u korist proizvođača koji su proveli takve postupke — Izdaci koji su nastali za Poljsku — Obveza obrazlaganja”)

text:
               14.1.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 16/42

      Presuda Općeg suda od 13. studenoga 2018. – Poljska protiv Komisije
      (Predmet T-241/17) (1)

      ((„EFJP i EPFRR - Izdaci isključeni iz financiranja - Provedbena uredba (EU) br. 585/2011 - Privremene izvanredne mjere potpore sektoru voća i povrća zbog smrtonosne epidemije uzrokovane bakterijom enterohemoragijska Escherichia coli (E. coli) - Postupci neubiranja - Opseg naknade u korist proizvođača koji su proveli takve postupke - Izdaci koji su nastali za Poljsku - Obveza obrazlaganja”))
      (2019/C 16/50)
      Jezik postupka: poljski

         Stranke

         Tužitelj: Republika Poljska (zastupnici: B. Majczyna, M. Pawlicka, K. Straś i B. Paziewska, agenti)

         Tuženik: Europska komisija (zastupnici: A. Stobiecka-Kuik i D. Milanowska, agenti)

         Predmet

      Zahtjev na temelju članka 263. UFEU-a kojim se traži poništenje Provedbene odluke Komisije (EU) 2017/264 od 14. veljače 2017. o isključenju iz financiranja Europske unije određenih izdataka nastalih za države članice u okviru Europskog fonda za jamstva u poljoprivredi (EFJP) i Europskog poljoprivrednog fonda za ruralni razvoj (EPFRR) (SL 2017., L 39, str. 12.), u dijelu u kojem se njome iz financiranja Europske unije isključuje iznos od 4 438 056,66 eura koji je potrošila agencija za plaćanja koju je akreditirala Republika Poljska.

         Izreka

                  1.

                  Tužba se odbija.

                  2.

                  Republici Poljskoj nalaže se snošenje troškova.

         (1)  SL C 195, 19. 6. 2017.


title: Spojeni predmeti C-47/17 i C-48/17: Presuda Suda (veliko vijeće) od 13. studenoga 2018. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Rechtbank Den Haag – Nizozemska) – X (C-47/17), X (C-48/17) protiv Staatssecretaris van Veiligheid en Justitie (Zahtjev za prethodnu odluku — Uredba (EU) br. 604/2013 — Uredba (EZ) br. 1560/2003 — Određivanje države članice odgovorne za razmatranje zahtjeva za međunarodnu zaštitu — Kriteriji i mehanizmi za određivanje — Zahtjev za prihvat ili ponovni prihvat podnositelja zahtjeva za azil — Negativan odgovor zamoljene države članice — Zahtjev za ponovno razmatranje — Članak 5. stavak 2. Uredbe br. 1560/2003 — Rok za odgovor — Istek — Učinci)

text:
               14.1.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 16/7

      Presuda Suda (veliko vijeće) od 13. studenoga 2018. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Rechtbank Den Haag – Nizozemska) – X (C-47/17), X (C-48/17) protiv Staatssecretaris van Veiligheid en Justitie
      (Spojeni predmeti C-47/17 i C-48/17) (1)

      ((Zahtjev za prethodnu odluku - Uredba (EU) br. 604/2013 - Uredba (EZ) br. 1560/2003 - Određivanje države članice odgovorne za razmatranje zahtjeva za međunarodnu zaštitu - Kriteriji i mehanizmi za određivanje - Zahtjev za prihvat ili ponovni prihvat podnositelja zahtjeva za azil - Negativan odgovor zamoljene države članice - Zahtjev za ponovno razmatranje - Članak 5. stavak 2. Uredbe br. 1560/2003 - Rok za odgovor - Istek - Učinci))
      (2019/C 16/08)
      Jezik postupka: nizozemski

         Sud koji je uputio zahtjev

      Rechtbank Den Haag zittingsplaats Haarlem

         Stranke glavnog postupka

         Tužitelji: X (C-47/17), X (C-48/17)

         Tuženik: Staatssecretaris van Veiligheid en Justitie

         Izreka

      Članak 5. stavak 2. Uredbe Komisije (EZ) br. 1560/2003 od 2. rujna 2003. o utvrđivanju detaljnih pravila za primjenu Uredbe Vijeća (EZ) br. 343/2003 o uvođenju kriterija i mehanizama za utvrđivanje države članice odgovorne za razmatranje zahtjeva za azil koji državljanin treće zemlje podnosi u jednoj od država članica, kako je izmijenjena Provedbenom uredbom Komisije (EU) br. 118/2014 od 30. siječnja 2014., treba tumačiti na način da u postupku određivanja države članice nadležne za obradu zahtjeva za međunarodnu zaštitu država članica kojoj je podnesen zahtjev za prihvat ili ponovni prihvat na temelju članka 21. ili članka 23. Uredbe (EU) br. 604/2013 Europskog parlamenta i Vijeća od 26. lipnja 2013. o utvrđivanju kriterija i mehanizama za određivanje države članice odgovorne za razmatranje zahtjeva za međunarodnu zaštitu koji je u jednoj od država članica podnio državljanin treće zemlje ili osoba bez državljanstva, koja je, nakon što je provela potrebne provjere, na njega dala negativan odgovor u rokovima propisanima člankom 22. ili člankom 25. potonje uredbe i kojoj je zatim podnesen zahtjev za ponovno razmatranje na temelju tog članka 5. stavka 2., u duhu lojalne suradnje mora nastojati na taj zahtjev odgovoriti u roku od dva tjedna.
      Ako zamoljena država članica ne odgovori u tom roku od dva tjedna na navedeni zahtjev, dodatni postupak ponovnog razmatranja trajno je okončan, tako da državu članicu moliteljicu nakon isteka tog roka treba smatrati odgovornom za razmatranje zahtjeva za međunarodnu zaštitu, osim ako ima još dovoljno vremena da u obveznim rokovima koji su u tu svrhu propisani člankom 21. stavkom 1. i člankom 23. stavkom 2. Uredbe br. 604/2013 podnese novi zahtjev za prihvat ili ponovni prihvat.

         (1)  SL C 112, 10. 4. 2017.


title: Predmet T-454/17: Presuda Općeg suda od 8. studenoga 2018. – „Pro NGO!” protiv Komisije („Javna nabava — Postupak javne nabave — Istraga privatnog revizora — OLAF-ova istraga — Utvrđenje nepravilnosti — Komisijina odluka kojom se tužitelju izriče upravna kazna — Isključenje iz postupaka javne nabave i dodjele bespovratnih sredstava iz općeg proračuna Unije na razdoblje od šest mjeseci — Uvrštavanje u bazu podataka sustava ranog otkrivanja i isključenja — Novi tužbeni razlog — Pravo obrane”)

text:
               14.1.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 16/42

      Presuda Općeg suda od 8. studenoga 2018. – „Pro NGO!” protiv Komisije
      (Predmet T-454/17) (1)

      ((„Javna nabava - Postupak javne nabave - Istraga privatnog revizora - OLAF-ova istraga - Utvrđenje nepravilnosti - Komisijina odluka kojom se tužitelju izriče upravna kazna - Isključenje iz postupaka javne nabave i dodjele bespovratnih sredstava iz općeg proračuna Unije na razdoblje od šest mjeseci - Uvrštavanje u bazu podataka sustava ranog otkrivanja i isključenja - Novi tužbeni razlog - Pravo obrane”))
      (2019/C 16/51)
      Jezik postupka: njemački

         Stranke

         Tužitelj:„Pro NGO!” (Non-Governmental-Organisations/Nicht-Regierungs-Organisationen) e.V. (Köln, Njemačka) (zastupnik: M. Scheid, odvjetnik)

         Tuženik: Europska komisija (zastupnici: F. Dintilhac i B.-R. Killmann, agenti)

         Predmet

      Zahtjev koji se temelji na članku 263. UFEU-a i kojim se traži poništenje odluke Komisije od 16. svibnja 2017. kojom se tužitelju izriče upravna kazna isključenja na razdoblje od šest mjeseci iz postupaka javne nabave i dodjele bespovratnih sredstava iz općeg proračuna Europske unije predviđenih u Uredbi (EU, Euratom) br. 966/2012 Europskog parlamenta i Vijeća od 25. listopada 2012. o financijskim pravilima koja se primjenjuju na opći proračun Unije i o stavljanju izvan snage Uredbe Vijeća (EZ, Euratom) br. 1605/2002 (SL 2012., L 298, str. 1.) i njegova isključenja na jednako razdoblje iz dodjele sredstava iz fondova predviđenih u Uredbi Vijeća (EU) 2015/323 od 2. ožujka 2015. o financijskoj uredbi koja se primjenjuje na 11. europski razvojni fond (SL 2015., L 58, str. 17.).

         Izreka

                  1.

                  Tužba se odbija.

                  2.

                  „Pro NGO!” (Non-Governmental-Organisations/Nicht-Regierungs-Organisationen) eV nalaže se snošenje troškova.

         (1)  SL C 330, 2. 10. 2017.


title: Predmet T-639/18: Tužba podnesena 23. listopada 2018. – SGL Carbon protiv Komisije

text:
               14.1.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 16/51

      Tužba podnesena 23. listopada 2018. – SGL Carbon protiv Komisije
      (Predmet T-639/18)
      (2019/C 16/62)
      Jezik postupka: engleski

         Stranke

         Tužitelj: SGL Carbon SE (Wiesbaden, Njemačka) (zastupnici: K. Van Maldegem, M. Grunchard, R. Crespi i S. Saez Moreno, odvjetnici)

         Tuženik: Europska komisija

         Tužbeni zahtjev

      Tužitelj od Općeg suda zahtjeva da:

                  —

                  proglasi tužbu dopuštenom i osnovanom;

                  —

                  naloži tuženiku da tužitelju plati štetu koju je tužitelj pretrpio kao izravnu posljedicu donošenja Uredbe Komisije (EU) br. 944/2013 оd 2. listopada 2013. o izmjeni Uredbe (EZ) br. 1272/2008 Europskog parlamenta i Vijeća o razvrstavanju, označivanju i pakiranju tvari i smjesa, za potrebe njezine prilagodbe tehničkom i znanstvenom napretku (SL 2013., L 261, str. 5.) u dijelu u kojem se njome smola, ugljeni katran, visokotemperaturna razvrstavaju kao Ak. toks. vod. okol. 1 (H400) i Kron. toks. vod. okol. 1 (H410) koja je procijenjena na ukupni iznos od 1 022 172,00 eura ili bilo koji drugi iznos koji tužitelj kasnije u tijeku postupka ili Opći sud utvrde;

                  —

                  podredno, međupresudom odluči da je tuženik dužan nadoknaditi pretrpljeni gubitak i naloži strankama da dostave Općem sudu, u razumnom roku računajući od datuma presude, podatke o iznosu naknade o kojem su se stranke suglasile ili, u suprotnom, naredi strankama da u istom roku dostave Općem sudu svoje podneske s detaljnim podacima u prilog iznosu;

                  —

                  naloži tuženiku da tužitelju plati kompenzacijsku kamatu po stopi zatezne kamate od datuma kada su gubitci pretrpljeni (tj. bilo od datuma stupanja na snagu nezakonitog razvrstavanja ili od datuma nastanka štete);

                  —

                  naloži tuženiku da plati zateznu kamatu od 8 % ili po bilo kojoj drugoj odgovarajućoj stopi koju će odrediti Opći sud, koja se na dugovani iznos obračunava od datuma presude Općeg suda do stvarne isplate; i

                  —

                  naloži tuženiku snošenje svih troškova postupka.

         Tužbeni razlozi i glavni argumenti

      U prilog osnovanosti tužbi tužitelj ističe jedan tužbeni razlog, koji se temelji na tvrdnji da je tuženik uzrokovao štetu tužitelju donošenjem i stupanjem na snagu Uredbe Komisije (EU) br. 944/2013 (1) kojom se tvari smola, ugljeni katran, visokotemperaturna razvrstavaju kao Ak. toks. vod. okol. 1 (H400) i Kron. toks. vod. okol. 1 (H410) tvari. Dana 22. studenoga 2017. Sud je odbio žalbu Europske komisije protiv odluke Općeg suda da djelomično poništi Uredbu br. 944/2013 u dijelu u kojem se njome tvari smola, ugljeni katran, visokotemperaturna razvrstavaju kao Ak. toks. vod. okol. 1 (H400) i Kron. toks. vod. okol. 1 (H410) tvari zbog očite pogreške u ocjeni. Tužitelju su nastali troškovi zbog primjene nezakonitog razvrstavanja. U skladu s člancima 268. i 340. UFEU-a tuženik je odgovoran za te troškove s obzirom na to da je tuženikovo postupanje nezakonito pod uvjetom da je dovoljno ozbiljna povreda prava, da je uzrokovana šteta stvarna i izvjesna te da postoji izravna uzročna veza između tuženikova postupanja i štete na koju se tužitelj poziva.

         (1)  Uredba Komisije (EU) br. 944/2013 оd 2. listopada 2013. o izmjeni Uredbe (EZ) br. 1272/2008 Europskog parlamenta i Vijeća o razvrstavanju, označivanju i pakiranju tvari i smjesa, za potrebe njezine prilagodbe tehničkom i znanstvenom napretku (SL 2013., L 261, str. 5.)


title: Predmet C-288/17: Rješenje predsjednika prvog vijeća Suda od 19. rujna 2018. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Conseil d'État – Francuska) – Fédération des fabricants de cigares, Coprova, E-Labo France, Smakq développement protiv Premier ministre, Ministre des Affaires sociales et de la Santé, uz sudjelovanje Société J. Cortès France, Scandinavian Tobacco Group France, Villiger France

text:
               14.1.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 16/32

      Rješenje predsjednika prvog vijeća Suda od 19. rujna 2018. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Conseil d'État – Francuska) – Fédération des fabricants de cigares, Coprova, E-Labo France, Smakq développement protiv Premier ministre, Ministre des Affaires sociales et de la Santé, uz sudjelovanje Société J. Cortès France, Scandinavian Tobacco Group France, Villiger France
      (Predmet C-288/17) (1)

      (2019/C 16/40)
      Jezik postupka: francuski
      Predsjednik prvog vijeća odredio je brisanje predmeta.

         (1)  SL C 256, 7. 8. 2017.


title: Predmet C-457/17: Presuda Suda (prvo vijeće) od 15. studenoga 2018. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Bundesgerichtshof – Njemačka) – Heiko Jonny Maniero protiv Studienstiftung des deutschen Volkes eV (Zahtjev za prethodnu odluku — Jednako postupanje prema osobama bez obzira na njihovo rasno ili etničko podrijetlo — Direktiva 2000/43/EZ — Članak 3. stavak 1. točka (g) — Područje primjene — Pojam „obrazovanje” — Dodjela stipendija namijenjenih poticanju istraživačkih ili studijskih projekata u inozemstvu koju provodi privatna zaklada — Članak 2. stavak 2. točka (b) — Neizravna diskriminacija — Dodjela tih stipendija uvjetovana prethodno položenim prvim državnim pravnim ispitom (Erste Juristische Staatsprüfung))

text:
               14.1.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 16/20

      Presuda Suda (prvo vijeće) od 15. studenoga 2018. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Bundesgerichtshof – Njemačka) – Heiko Jonny Maniero protiv Studienstiftung des deutschen Volkes eV
      (Predmet C-457/17) (1)

      ((Zahtjev za prethodnu odluku - Jednako postupanje prema osobama bez obzira na njihovo rasno ili etničko podrijetlo - Direktiva 2000/43/EZ - Članak 3. stavak 1. točka (g) - Područje primjene - Pojam „obrazovanje” - Dodjela stipendija namijenjenih poticanju istraživačkih ili studijskih projekata u inozemstvu koju provodi privatna zaklada - Članak 2. stavak 2. točka (b) - Neizravna diskriminacija - Dodjela tih stipendija uvjetovana prethodno položenim prvim državnim pravnim ispitom (Erste Juristische Staatsprüfung)))
      (2019/C 16/24)
      Jezik postupka: njemački

         Sud koji je uputio zahtjev

      Bundesgerichtshof

         Stranke glavnog postupka

         Tužitelj: Heiko Jonny Maniero

         Tuženik: Studienstiftung des deutschen Volkes eV

         Izreka

                  1.

                  Članak 3. stavak 1. točku (g) Direktive Vijeća 2000/43/EZ od 29. lipnja 2000. o provedbi načela jednakog postupanja prema osobama bez obzira na njihovo rasno ili etničko podrijetlo treba tumačiti na način da je dodjela stipendija namijenjenih promicanju istraživačkih ili studijskih projekata u inozemstvu koju provodi privatna zaklada obuhvaćena pojmom „obrazovanje” u smislu te odredbe kada postoji dovoljno uska veza između dodijeljenih novčanih davanja i sudjelovanja u tim istraživačkim ili studijskim projektima koji su i sami obuhvaćeni tim istim pojmom „obrazovanje”. To je osobito slučaj ako su ta novčana davanja povezana sa sudjelovanjem potencijalnih kandidata u takvom istraživačkom ili studijskom projektu, ako imaju za cilj uklanjanje svih ili dijela mogućih financijskih prepreka tom sudjelovanju i ako su prikladna za postizanje tog cilja.

                  2.

                  Članak 2. stavak 2. točku (b) Direktive 2000/43 treba tumačiti na način da činjenica da privatna zaklada sa sjedištem u državi članici dodjelu stipendija namijenjenih promicanju pravnih istraživačkih ili studijskih projekata u inozemstvu rezervira za kandidate koji su u toj državi članici položili pravni ispit, kao što je onaj o kojem je riječ u glavnom postupku, ne čini neizravnu diskriminaciju na temelju rasnog ili etničkog podrijetla u smislu te odredbe.

         (1)  SL C 347, 16. 10. 2017.


title: Predmet T-643/18: Tužba podnesena 29. listopada 2018. – August Wolff protiv EUIPO-a – Faes Farma (DermoFaes)

text:
               14.1.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 16/52

      Tužba podnesena 29. listopada 2018. – August Wolff protiv EUIPO-a – Faes Farma (DermoFaes)
      (Predmet T-643/18)
      (2019/C 16/63)
      Jezik postupka: engleski

         Stranke

         Tužitelj: Dr. August Wolff GmbH & Co. KG Arzneimittel (Bielefeld, Njemačka) (zastupnik: A. Thünken, odvjetnik)

         Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO)

         Druga stranka pred žalbenim vijećem: Faes Farma, SA (Lamiaco-Leioa, Španjolska)

         Podaci o postupku pred EUIPO-om

         Nositelj spornog žiga: druga stranka pred žalbenim vijećem

         Predmetni sporni žig: prijava verbalnog žiga Europske unije DermoFaes – prijava br. 15 069 289

         Postupak pred EUIPO-om: postupak povodom prigovora

         Pobijana odluka: odluka drugog žalbenog vijeća EUIPO-a od 14. lipnja 2018. u predmetu R 1842/2017-2

         Tužbeni zahtjevi

      Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

                  —

                  poništi pobijanu odluku;

                  —

                  prihvati prigovor i odbije pobijanu prijavu;

                  —

                  naloži EUIPO-u i po potrebi intervenijentu snošenje troškova postupka i troškova postupka pred EUIPO-om.

         Tužbeni razlog

                  —

                  Povreda članka 8. stavka 1. točke (b) Uredbe (EU) 2017/1001 Europskog parlamenta i Vijeća.


title: Predmet C-461/17: Presuda Suda (drugo vijeće) od 7. studenoga 2018. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio High Court (Irska) – Irska) – Brian Holohan i dr. protiv An Bord Pleanála (Zahtjev za prethodnu odluku — Okoliš — Direktiva 92/43/EEZ — Očuvanje prirodnih staništa — Očuvanje divlje faune i flore — Projekt izgradnje ceste — Odgovarajuća procjena učinaka na okoliš — Opseg obveze obrazlaganja — Direktiva 2011/92/EU — Procjena učinaka određenih projekata — Prilog IV. točka 3. — Članak 5. stavak 3. točka (d) — Doseg pojma „glavna alternativna rješenja”)

text:
               14.1.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 16/21

      Presuda Suda (drugo vijeće) od 7. studenoga 2018. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio High Court (Irska) – Irska) – Brian Holohan i dr. protiv An Bord Pleanála
      (Predmet C-461/17) (1)

      ((Zahtjev za prethodnu odluku - Okoliš - Direktiva 92/43/EEZ - Očuvanje prirodnih staništa - Očuvanje divlje faune i flore - Projekt izgradnje ceste - Odgovarajuća procjena učinaka na okoliš - Opseg obveze obrazlaganja - Direktiva 2011/92/EU - Procjena učinaka određenih projekata - Prilog IV. točka 3. - Članak 5. stavak 3. točka (d) - Doseg pojma „glavna alternativna rješenja”))
      (2019/C 16/25)
      Jezik postupka: engleski

         Sud koji je uputio zahtjev

      High Court (Irska)

         Stranke glavnog postupka

         Tužitelji: Brian Holohan, Richard Guilfoyle, Noric Guilfoyle, Liam Donegan

         Tuženik: An Bord Pleanálaen

         Uz sudjelovanje: National Parks and Wildlife Service (NPWS)

         Izreka

                  1.

                  Članak 6. stavak 3. Direktive Vijeća 92/43/EEZ od 21. svibnja 1992. o očuvanju prirodnih staništa i divlje faune i flore treba tumačiti na način da „odgovarajuća procjena” mora, s jedne strane, popisati sve tipove staništa i vrste za koje je područje zaštićeno i, s druge strane, utvrditi i ispitati kako utjecaje predloženog projekta na vrste prisutne na tom području, ali za koje on nije uvršten na popis, tako i utjecaje na tipove staništa i vrste smještene izvan granica tog područja, pod uvjetom da ti utjecaji mogu utjecati na ciljeve očuvanja tog područja.

                  2.

                  Članak 6. stavak 3. Direktive 92/43 treba tumačiti na način da ne dopušta nadležnom tijelu da odobri plan ili projekt koji nositelju projekta ostavlja slobodu da kasnije odredi određene parametre o fazi izgradnje, poput lokacije građevinskog kompleksa i transportnih putova, osim ako je sigurno da odobrenje određuje dovoljno stroge uvjete koji jamče da ti parametri neće ugroziti cjelovitost područja.

                  3.

                  Članak 6. stavak 3. Direktive 92/43 treba tumačiti na način da, kad nadležno tijelo odbije zaključke znanstvene ekspertize kojom se preporučuje dobivanje dodatnih podataka, „odgovarajuća procjena” mora sadržavati izričito i detaljno obrazloženje koje uklanja svaku razumnu znanstvenu sumnju o učincima planiranih radova na dotično područje.

                  4.

                  Članak 5. stavke 1. i 3. te Prilog IV. Direktivi 2011/92/EU Europskog parlamenta i Vijeća od 13. prosinca 2011. o procjeni učinaka određenih javnih i privatnih projekata na okoliš treba tumačiti na način da oni nositelju projekta nalažu da dostavi informacije kojima se izričito razmatraju znatni utjecaji njegova projekta na sve vrste utvrđene u izjavi podnesenoj na temelju tih odredaba.

                  5.

                  Članak 5. stavak 3. točku (d) Direktive 2011/92 treba tumačiti na način da nositelj projekta mora dostaviti informacije o utjecajima na okoliš kako za prihvaćeno rješenje tako i za svako glavno alternativno rješenje koje je razmotrio te razloge svojeg izbora barem s obzirom na njihove utjecaje na okoliš, čak i u slučaju odbacivanja takvog alternativnog rješenja u ranoj fazi.

         (1)  SL C 338, 9. 10. 2017.


title: Predmet C-299/18: Rješenje predsjednika Suda od 22. kolovoza 2018. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Landgericht Düsseldorf – Njemačka) – Stefan Neldner protiv Eurowings GmbH

text:
               14.1.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 16/32

      Rješenje predsjednika Suda od 22. kolovoza 2018. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Landgericht Düsseldorf – Njemačka) – Stefan Neldner protiv Eurowings GmbH
      (Predmet C-299/18) (1)

      (2019/C 16/41)
      Jezik postupka: njemački
      Predsjednik Suda odredio je brisanje predmeta.

         (1)  SL C 285, 13. 8. 2018.


title: Predmet T-830/17: Presuda Općeg suda od 13. studenoga 2018. – Szentes protiv Komisije („Javna služba — Dužnosnici — Postupak zapošljavanja — Obavijest o natječaju — Otvoreni natječaj — Uvjeti za prijam — Radno iskustvo — Odluka povjerenstva da se tužitelju ne dopusti natjecanje — Zahtjev za preispitivanje — Prigovor nezakonitosti — Obveza obrazlaganja — Iskrivljavanje podataka sadržanih u prijavi — Očita pogreška u ocjeni — Povreda obavijesti o natječaju”)

text:
               14.1.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 16/44

      Presuda Općeg suda od 13. studenoga 2018. – Szentes protiv Komisije
      (Predmet T-830/17) (1)

      ((„Javna služba - Dužnosnici - Postupak zapošljavanja - Obavijest o natječaju - Otvoreni natječaj - Uvjeti za prijam - Radno iskustvo - Odluka povjerenstva da se tužitelju ne dopusti natjecanje - Zahtjev za preispitivanje - Prigovor nezakonitosti - Obveza obrazlaganja - Iskrivljavanje podataka sadržanih u prijavi - Očita pogreška u ocjeni - Povreda obavijesti o natječaju”))
      (2019/C 16/53)
      Jezik postupka: francuski

         Stranke

         Tužitelj: Gyula Szentes (Luxembourg, Luksemburg) (zastupnik: F. Moyse, odvjetnik)

         Tuženik: Europska komisija (zastupnici: P. Mihaylova i B. Mongin, agenti)

         Predmet

      Zahtjev na temelju članka 270. UFEU-a kojim se, s jedne strane, traži poništenje odluke predsjednika povjerenstva za odabir natječaja EPSO/AD/330/16 – Administratori u području nuklearne energije (AD 7) od 24. veljače 2017. da se tužitelju ne dopusti sudjelovanje u sljedećoj fazi natječaja i, s druge strane, u mjeri u kojoj je potrebno, poništenje odluke Europskog ureda za odabir osoblja (EPSO) od 29. rujna 2017. kojom je odbijena njegova pritužba.

         Izreka

                  1.

                  Tužba se odbija.

                  2.

                  Gyuli Szentesu nalaže se snošenje troškova.

         (1)  SL C 63, 19. 2. 2018.


title: Predmet T-81/19: Tužba podnesena 12. veljače 2019. – Apostolopoulou i Apostolopoulou Chrysanthaki protiv Europske komisije

text:
               25.3.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 112/49

      Tužba podnesena 12. veljače 2019. – Apostolopoulou i Apostolopoulou Chrysanthaki protiv Europske komisije
      (Predmet T-81/19)
      (2019/C 112/60)
      Jezik postupka: grčki

         Stranke

         Tužitelji: Zoi Apostolopoulou (Atena, Grčka), Anastasia Apostolopoulou- Chrysanthaki (Atena) (zastupnik: D. Gkouskos, odvjetnik)

         Tuženik: Europska komisija

         Tužbeni zahtjev

      Tužitelji od Općeg suda zahtijevaju da:

                  —

                  spoji ovaj predmet s njime povezanim predmetom u kojem su iste stranke pokrenule postupak 25. listopada 2018., upisan pod brojem T-721/2018;

                  —

                  prihvati njihovu tužbu i tuženicima naloži da solidarno svakom od tužitelja isplate ukupan iznos od milijun i sto tisuća eura na ime naknade neimovinske štete koju su tužitelji pretrpjeli zbog povrede njihova prava osobnosti, na način na koji je taj iznos podrobno raščlanjen u tužbi;

                  —

                  naloži tuženicima da se ubuduće suzdrže od bilo kakve povrede prava osobnosti tužiteljâ;

                  —

                  naloži prvotuženiku da svojom izjavom povrati čast i ugled tužiteljâ;

                  —

                  naloži tuženicima snošenje svih troškova postupka.

         Tužbeni razlozi i glavni argumenti

      Ova tužba podnesena je protiv Europske komisije i Europske unije. Budući da potonju pred Sudom uvijek zastupa institucija kojoj se pripisuje pobijani akt ili ponašanje, Komisiju se posljedično smatra jedinim tuženikom u ovom postupku.
      U potporu tužbi tužitelji ističu tri tužbena razloga.

                  1.

                  Prvi tužbeni razlog, koji se temelji na povredi obveze lojalnog i pravičnog postupanja među strankama, povredi temeljnog načela dobrog pravosuđenja i povredi prava tužiteljâ na pošteno suđenje.

                  2.

                  Drugi tužbeni razlog, koji se temelji na povredi ljudskog dostojanstva i osobnosti tužiteljâ protivno načelu dobre uprave.

                  3.

                  Treći tužbeni razlog, koji se temelji na povredi načela zakonitosti, dobre vjere i legitimnih očekivanja.


title: predmet C-798/18: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 17. prosinca 2018. uputio Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio (Italija) — Federazione nazionale delle imprese elettrotecniche ed elettroniche (Anie) i dr. protiv Ministero dello Sviluppo Economico, Gestore dei servizi energetici (GSE) SpA

text:
               1.4.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 122/6

      Zahtjev za prethodnu odluku koji je 17. prosinca 2018. uputio Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio (Italija) — Federazione nazionale delle imprese elettrotecniche ed elettroniche (Anie) i dr. protiv Ministero dello Sviluppo Economico, Gestore dei servizi energetici (GSE) SpA
      (predmet C-798/18)
      (2019/C 122/07)
      Jezik postupka: talijanski

         Sud koji je uputio zahtjev

      Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio

         Stranke glavnog postupka

         Tužitelji: Federazione nazionale delle imprese elettrotecniche ed elettroniche (Anie), Società Agricola N.B. Solar s.r.l., 3G s.r.l., AET s.r.l. Apparati Elettromeccanici e Telecomunicazioni, Società Agricola La Fontana s.s., Società Agricola Le Macchie di Sparapani Gabriele e C. s.s., Agricoltura Innovativa s.r.l. — Società Agricola, Società Agricola Agrilite s.r.l., Agrisolar Società Agricola s.r.l., Agrisun s.r.l., Società Agricola Agroenergia s.r.l., Alpi — Società Agricola s.s., Ambrasol 2 s.r.l., Ambrasol 3 s.r.l., Ambrasol 4 s.r.l., Ape Immobiliare s.r.l., Arizzi Fonderie S. Giorgio s.p.a., Artech s.r.l., ASP Solar Italia Alpha s.r.l. Società Agricola, Associazione Centro Servizi Pastorali Mons. Biglia, Aurora Group s.p.a., AVG s.r.l. Società Agricola, Tosi Sante, Cinesi Palmino, B&B Energia s.r.l., Bauexpert s.p.a., Belvedere Società Agricola a r.l., Biancolino Società Agricola a r.l., BMN Green Energy s.r.l., Brandoni Solare s.p.a., Brenta CRE s.r.l., Calipso s.r.l., Cappello s.r.l., Casale s.a.s. di CGS Energia s.p.a. & C. Società Agricola, Cavicchi Solar s.r.l., C.B. s.r.l., Ce.Ma.Co. s.r.l., Cedro s.r.l., Centro Risorse s.r.l., CGA s.r.l., Chiarano Green Power s.r.l., Chierese Pak s.r.l., C.L. Solar s.r.l., Colombo Bolla s.r.l., Comino Energia s.r.l., Corà Domenico & Figli s.p.a., Corfin Energy s.r.l., Corna s.r.l., Coronet s.p.a., Società Agricola Coste della Chiesa s.r.l., Ecoenergy 04 s.r.l., Elektrosolar s.r.l., Elettronica Cimone s.r.l., Energia Capoterra Società Agricola s.r.l., Energia e Impresa s.r.l., Società Agricola Energo di Buratti Enrico & C. s.s., Energy Gestion s.r.l., Energy Italia 3 s.r.l., Energy Italia 4 s.r.l., Energylife s.r.l., Energy Resources Pesaro 2 s.r.l., Enervis s.r.l., EQ Energia s.r.l., Esco Roma s.r.l., E-Solar s.r.l., E. Sole s.r.l., Euroline 2 s.r.l., Eurosun Tarquinia s.r.l., Fratelli Dalle Crode s.p.a., Fratelli Raviola s.r.l., Falmec s.p.a., Fiere di Parma s.p.a., Flash Energy s.r.l., Fotoeos s.r.l., Fotosfera s.r.l., Fotosintesi 1 s.r.l., Fotosintesi 2 s.r.l., Fotosintesi 6 s.r.l., Fotovoltaica s.r.l., Fresia Energie s.r.l., Giuseppe Ciccaglione, Generali PIO s.p.a., Gi.Gi.Emme di Caramello Marta e C. s.a.s., Gifa s.r.l., G.P.B. Energia s.r.l., Green Energy Ambiente e Tecnologie s.r.l., Green Land di Giuseppe Ciccaglione s.s. agricola, Green Power 2010 s.r.l., Happy Island Società Agricola s.r.l., I.C.S. Industria Costruzioni Stampi s.p.a., Iesse Commerciale s.r.l., ISA s.r.l. Società Agricola, Isolpack s.p.a., Italcoat s.r.l., La Base s.r.l., La T.I.S. Service s.p.a., Società Agricola Lombardia Group s.r.l., Mafin Green Power s.r.l., Marina Costruzioni s.r.l., Mercato Solare s.p.a., Metalco Group s.r.l., Società Agricola Mostrazzi Solar s.r.l., Mozzone Building System s.r.l., Mozzone Fratelli s.r.l., MSM Solar s.r.l., New E-Co s.r.l., Nordpan s.p.a., Nuvoleto s.r.l. Società Agricola, Omera s.r.l., Palar s.r.l., Paolin Energia s.r.l., Pbsol 1 s.r.l., Pizzarotti Energia s.r.l., Plasti-Max s.p.a., PMM Energy s.r.l., Società Agricola Poggio Tortollo di Alessandra Pennuto, Profilumbra s.p.a., Quabas s.p.a., Reco 2 s.r.l., Reti s.r.l., Revi s.r.l., Righi Group s.r.l., Società Agricola Righi s.r.l., Righi s.r.l., Rovigo Solare A s.r.l., Rovigo Solare B s.r.l., Rubner Haus s.p.a., Rubner Holzbau s.p.a., Rubner Tueren s.p.a., Ruscalla Energia s.r.l., Sabenergia s.r.l., San Felice Agrar s.r.l. Società Agricola, Sangiorgio Fotovoltaica Società Agricola a r.l., Società Agricola Sargenti Agroenergie s.s. di Sargenti Carlo & C., SD Agrar s.r.l. Società Agricola, Senergia s.r.l., Sequenza s.p.a., Sider Sipe s.p.a., Sinergya s.r.l., S.I.Pro. — Agenzia provinciale per lo sviluppo s.p.a., Siriac s.r.l., Società Agricola Cascina Gallotto s.s., Società Agricola Solar Farm s.r.l., Premi Giuseppe — Adelfranca — Piergiorgio s.s. Società Agricola, Sociovit Società Agricola s.s., Solivrea s.r.l., Studio Agri Power s.r.l., Studio Energia s.r.l., Taricco Fratelli s.s., Tecno Pool s.p.a., Toscasolar s.r.l., Trea s.r.l., Trifase s.r.l., Uniernergy s.r.l., V.S. 1 s.r.l., Vercelli s.p.a., Vetraria Bergamasca — Tecnovetro s.r.l., Vinlisca s.r.l., VRV s.p.a., The Wierer Holding s.p.a.

         Tuženici: Ministero dello Sviluppo Economico, Gestore dei servizi energetici (GSE) SpA

         Prethodno pitanje

      Protivi li se pravu Europske unije primjena nacionalne odredbe, poput članka 26. stavaka 2. i 3. Uredbe sa zakonodavnom snagom br. 91/2014, kako je pretvorena u Zakon 116/2014, koja znatno smanjuje ili odgađa isplatu poticaja već dodijeljenih zakonom i definiranih na temelju posebnih ugovora koje su proizvođači fotonaponske električne energije sklopili s društvom Gestore dei servizi energetici s.p.a., javnim trgovačkim društvom nadležnim za to područje?
      Konkretno, protivi li se takva nacionalna odredba općim načelima prava Europske unije, odnosno načelima legitimnih očekivanja, pravne sigurnosti, lojalne suradnje i korisnog učinka; člancima 16. i 17. Povelje Europske unije o temeljnim pravima; Direktivi br. 2009/28/EZ (1) i uređenju u njoj predviđenih sustava potpore; članku 216. stavku 2. UFEU-a, osobito u odnosu na Ugovor o Europskoj energetskoj povelji?

         (1)  Direktiva Europskog parlamenta i Vijeća 2009/28/EZ od 23. travnja 2009. o promicanju uporabe energije iz obnovljivih izvora te o izmjeni i kasnijem stavljanju izvan snage direktiva 2001/77/EZ i 2003/30/EZ (SL 2009., L 140, str. 16.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 15., svezak 11., str. 39.)


title: predmet C-700/18 P: Žalba koju su 7. studenoga 2018. podnijeli Hungary Restaurant Company Kereskedelmi és Szolgáltató Kft. (Hungary Restaurant Company Kft.) i Evolution Gaming Advisory Kft. protiv rješenja Općeg suda (četvrto vijeće) od 12. listopada 2018. u predmetu T-416/18, Hungary Restaurant Company Kereskedelmi és Szolgáltató Kft. (Hungary Restaurant Company Kft.) i Evolution Gaming Advisory Kft. protiv Europske komisije

text:
               13.5.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 164/2

      Žalba koju su 7. studenoga 2018. podnijeli Hungary Restaurant Company Kereskedelmi és Szolgáltató Kft. (Hungary Restaurant Company Kft.) i Evolution Gaming Advisory Kft. protiv rješenja Općeg suda (četvrto vijeće) od 12. listopada 2018. u predmetu T-416/18, Hungary Restaurant Company Kereskedelmi és Szolgáltató Kft. (Hungary Restaurant Company Kft.) i Evolution Gaming Advisory Kft. protiv Europske komisije
      (predmet C-700/18 P)
      (2019/C 164/02)
      Jezik postupka: njemački

         Stranke

         Žalitelji: Hungary Restaurant Company Kereskedelmi és Szolgáltató Kft. (Hungary Restaurant Company Kft.), Evolution Gaming Advisory Kft. (zastupnik: P. Ruth, odvjetnik)

         Druga stranka u postupku: Europska komisija
      Rješenjem od 14. ožujka 2019. Sud Europske unije (sedmo vijeće) odbio je žalbu te je odlučio da žalitelji snose vlastite troškove.


title: predmet C-722/18: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 19. studenoga 2018. uputio Sąd Okręgowy w Warszawie (Poljska) — KROL — Zakład Robót Wodno-Kanalizacyjnych Sp. z o.o., S.k. protiv Porr S.A.

text:
               13.5.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 164/2

      Zahtjev za prethodnu odluku koji je 19. studenoga 2018. uputio Sąd Okręgowy w Warszawie (Poljska) — KROL — Zakład Robót Wodno-Kanalizacyjnych Sp. z o.o., S.k. protiv Porr S.A.
      (predmet C-722/18)
      (2019/C 164/03)
      Jezik postupka: poljski

         Sud koji je uputio zahtjev

      Sąd Okręgowy w Warszawie

         Stranke glavnog postupka

         Tužitelj: KROL — Zakład Robót Wodno-Kanalizacyjnych Sp. z o.o., S.k.

         Tuženik: Porr S.A.

         Prethodno pitanje

      Je li u skladu s pravom Unije, posebice uvodnim izjavama 13., 20. i 22. Direktive 2000/35/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 29. lipnja 2000. o borbi protiv kašnjenja u plaćanju u poslovnim transakcijama (1), i člankom 18. UFEU-a, kojim je izraženo načelo nediskriminacije, dopuštena mogućnost isključenja naknade za kašnjenja u plaćanju u financijskim transakcijama koje se u cijelosti ili djelomično financiraju sredstvima iz strukturnih fondova i Kohezijskog fonda Europske unije, što proizlazi iz članka 4. točke 3. podtočke (c) ustawe o terminach zapłaty w transakcjach handlowych (Zakon o rokovima plaćanja u poslovnim transakcijama)?

         (1)  SL 2000., L 200, str. 35.; SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 17., svezak 3., str. 3.


title: predmet C-745/18: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 27. studenoga 2018. uputio Sąd Najwyższy (Poljska) — JA protiv Ministarstva financija — Sejma Republike Poljske, Senata Republike Poljske, predsjednika vlade, ministra pravsouđa, ministra financija

text:
               13.5.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 164/3

      Zahtjev za prethodnu odluku koji je 27. studenoga 2018. uputio Sąd Najwyższy (Poljska) — JA protiv Ministarstva financija — Sejma Republike Poljske, Senata Republike Poljske, predsjednika vlade, ministra pravsouđa, ministra financija
      (predmet C-745/18)
      (2019/C 164/04)
      Jezik postupka: poljski

         Sud koji je uputio zahtjev

      Sąd Najwyższy

         Stranke glavnog postupka

         Tužitelj: JA

         Tuženik: Ministarstvo financija — Sejm Republike Poljske, Senat Republike Poljske, predsjednik vlade, ministar pravosuđa, ministar financija

         Prethodno pitanje

      Treba li članak 73. i članak 78. točku (a) Direktive Vijeća 2006/112/EZ od 28. studenoga 2006. o zajedničkom sustavu poreza na dodanu vrijednost (1) i raniji članak 11. dio A stavak 1. točku (a) i članak 11. dio A stavak 2. točku (a) Šeste direktive Vijeća 77/388/EEZ od 17. svibnja 1977. o usklađivanju zakonodavstava država članica koja se odnose na poreze na promet — Zajednički sustav poreza na dodanu vrijednost: jedinstvena osnovica za razrezivanje (2), koji se tumače s obzirom na opća načela odgovornosti države članice za naknadu štete utvrđena u sudskoj praksi Suda Europske unije (osobito presude Suda od 19. studenoga 1991., C-6/90 i C-9/90, Andrea Francovich i Danila Bonifaci i dr. protiv Talijanske Republike, ECLI:EU:C: 1991:428; od 5. ožujka 1996., spojeni predmeti C-46/93, Brasserie du Pêcheur SA protiv Bundesrepublik Deutschland i C-48/93, The Queen protiv Secretary of State for Transport, ex parte: Factortame Ltd i dr., ECLI:EU:C:1996:79), tumačiti na način da od 1. svibnja 2004. iz njih proizlazi obveza da država članica koja je tog datuma pristupila Europskoj uniji uspostavi propise na temelju kojih se stečajnom upravitelju dodjeljuje naknada uvećana za iznos poreza na dodanu vrijednost (PDV) koji se plaća na tu naknadu?

         (1)  SL 2006, L 347, str. 1.; SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 9., svezak 1., str. 120.

         (2)  SL 1977, L 145, str. 1.


title: predmet C-779/18: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 12. prosinca 2018. uputio Sąd Rejonowy w Siemianowicach Śląskich (Poljska) — Mikrokasa S.A. w Gdyni und Revenue Niestandaryzowany Sekurytyzacyjny Fundusz Inwestycyjny Zamknięty w Warszawie protiv XO

text:
               13.5.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 164/4

      Zahtjev za prethodnu odluku koji je 12. prosinca 2018. uputio Sąd Rejonowy w Siemianowicach Śląskich (Poljska) — Mikrokasa S.A. w Gdyni und Revenue Niestandaryzowany Sekurytyzacyjny Fundusz Inwestycyjny Zamknięty w Warszawie protiv XO
      (predmet C-779/18)
      (2019/C 164/05)
      Jezik postupka: poljski

         Sud koji je uputio zahtjev

      Sąd Rejonowy w Siemianowicach Śląskich

         Stranke glavnog postupka

         Tužitelji: Mikrokasa S.A. w Gdyni und Revenue Niestandaryzowany Sekurytyzacyjny Fundusz Inwestycyjny Zamknięty w Warszawie

         Tuženik: XO

         Prethodna pitanja

                  1.

                  Treba li odredbe Direktive 2008/48/EZ od 23. travnja 2008. o ugovorima o potrošačkim kreditima i stavljanju izvan snage Direktive Vijeća 87/102/EEZ (1), osobito njezin članak 3. točku (g), članak 10. stavak 1. i članak 22. stavak 1. tumačiti na način da im se protivi odvajanje takozvanih „nekamatnih troškova kredita”, utvrđenih u paušalnom iznosu prema zakonskoj formuli za izračun opisanoj u članku 36.a Ustawe o kredycie konsumenckim (ustawa z dnia 12 maja 2011 r. o kredycie konsumenckim (Zakon o potrošačkim kreditima od 12. svibnja 2011., Dz.U.2018.993, pročišćeni tekst)), od takozvanih „ukupnih troškova kredita za potrošača” iz navedene direktive na način koji omogućava da se od potrošača sakriju stvarni nekamatni troškovi kredita koje snosi poduzetnik?

                  2.

                  Treba li odredbe Direktive 93/13/EEZ od 5. travnja 1993. o nepoštenim uvjetima u potrošačkim ugovorima (2), osobito njezin članak 1. stavak 2., članak 6. stavak 1. i članak 7. stavak 1., tumačiti na način da im se protivi provjera uvjeta ugovora o potrošačkim kreditima iz perspektive uvjeta navedenih u članku 3. te direktive, u dijelu koji obuhvaća takozvane nekamatne troškove kredita, čiji su kriteriji za utvrđivanje navedeni u članku 36.a Zakona o potrošačkim kreditima (Zakon o potrošačkim kreditima od 12. svibnja 2011., Dz.U.2018.993, pročišćeni tekst)?

         (1)  SL 2008., L 133, str. 66.; SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 15., svezak 13., str. 58.

         (2)  SL 1993., L 95, str. 29.; SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 15., svezak 12., str. 24.


title: predmet C-824/18: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 28. prosinca 2018. uputio Naczelny Sąd Administracyjny (Poljska) — A.B., C.D., E.F., G.H., I.J. protiv Krajowa Rada Sądownictwa

text:
               13.5.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 164/5

      Zahtjev za prethodnu odluku koji je 28. prosinca 2018. uputio Naczelny Sąd Administracyjny (Poljska) — A.B., C.D., E.F., G.H., I.J. protiv Krajowa Rada Sądownictwa
      (predmet C-824/18)
      (2019/C 164/06)
      Jezik postupka: poljski

         Sud koji je uputio zahtjev

      Naczelny Sąd Administracyjny

         Stranke glavnog postupka

         Tužitelji: A.B., C.D., E.F., G.H., I.J.

         Tuženik: Krajowa Rada Sądownictwa

         Prethodna pitanja

                  1.

                  Treba li članak 2. u vezi s člankom 4. stavkom 3. trećom rečenicom, članak 6. stavak 1., članak 19. stavak 1. UEU-a u vezi s člankom 47. Povelje o temeljnim pravima i članak 9. stavak 1. Direktive Vijeća 2000/78/EZ kao i članak 267. stavak 3. UFEU-a tumačiti na način
                  da postoji povreda načela vladavine prava kao i prava na djelotvoran pravni lijek i djelotvornu sudsku zaštitu ako nacionalni zakonodavac u pojedinačnom postupku koji se odnosi na obnašanje sudačke dužnosti na sudu najvišeg stupnja u državi članici (Vrhovni sud) doduše predviđa pravo na žalbu, ali odluka o zajedničkom ispitivanju i ocjeni svih kandidata za Vrhovni sud u postupku izbora koji prethodi prosljeđivanju zahtjeva za imenovanje na sudačku dužnost na prethodno navedenom sudu, postaje pravomoćna te proizvodi učinke ako je ne pobijaju svi sudionici postupka izbora, među kojima se nalazi i kandidat koji nije zainteresiran za pobijanje te odluke jer je zahtjev za imenovanje na sudačku dužnost koji se odnosi na njega proslijeđen, što za posljedicu ima

                              —

                              da je žalba izgubila svoju djelotvornost i ne postoji mogućnost stvarnog nadzora provedbe prethodno opisanog postupka izbora od nadležnog suda,

                              —

                              što u situaciji u kojoj taj postupak obuhvaća i ona sudačka mjesta u Vrhovnom sudu na koja su dosad bili imenovani suci na koje se primijenila nova niža dob za umirovljenje a da predmetni sudac nije mogao odlučiti želi li iskoristiti odredbu o nižoj dobi za umirovljenje, s obzirom na načelo nesmjenjivosti sudaca, — ako se pretpostavi da se time ono povređuje — nije bez utjecaja na opseg i ishod sudskog nadzora navedenog postupka izbora?

                  2.

                  Treba li članak 2. u vezi s člankom 4. stavkom 3. trećom rečenicom i članak 6. stavak 1. UEU-a u vezi s člankom 15. stavkom 1. i članak 20. u vezi s člankom 21. stavkom 1. i članak 52. stavak 1. Povelje o temeljnim pravima u vezi s člankom 2. stavkom 1., stavkom 2. točkom (a) i članak 3. stavak 1 točku (a) Direktive Vijeća 2000/78/EZ kao i članak 267. stavak 3. UFEU-a tumačiti na način
                  da postoji povreda načela vladavine prava, načela jednakog postupanja i načela jednakog pristupa javnoj službi — obnašanju sudačke dužnosti na Vrhovnom sudu — ako je u pojedinačnom postupku koji se odnosi na obnašanje sudačke dužnosti na Vrhovnom sudu doduše predviđeno pravo na podnošenje žalbe nadležnom sudu, ali se zbog odredbi o pravomoćnosti navedenih u prvom pitanju imenovanje na sudačku dužnost na Vrhovnom sudu koje se odnosi na upražnjeno sudačko mjesto može provesti bez provedbe nadzora prethodno opisanog postupka izbora od nadležnog suda — ako se takav nadzor zatraži — i da ta nemogućnost nadzora povređuje pravo na djelotvoran pravni lijek i stoga također pravo na jednak pristup javnoj službi, što se protivi javnom interesu, te da se povređuje načelo institucionalne ravnoteže ako je tijelo države članice koje bi trebalo skrbiti o neovisnosti sudova i sudaca (Državno sudbeno vijeće), pred kojim se vodi postupak koji se odnosi na obnašanje sudačke dužnosti na Vrhovnom sudu, sastavljeno tako da zastupnike sudske vlasti u tom tijelu bira zakonodavna vlast?


title: predmet C-3/19: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 3. siječnja 2019. uputio Consiglio di Stato (Italija) — Asmel società consortile a r.l. protiv A.N.A.C. — Autorità Nazionale Anticorruzione

text:
               13.5.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 164/6

      Zahtjev za prethodnu odluku koji je 3. siječnja 2019. uputio Consiglio di Stato (Italija) — Asmel società consortile a r.l. protiv A.N.A.C. — Autorità Nazionale Anticorruzione
      (predmet C-3/19)
      (2019/C 164/07)
      Jezik postupka: talijanski

         Sud koji je uputio zahtjev

      Consiglio di Stato

         Stranke glavnog postupka

         Tužitelj: Asmel società consortile a r.l.

         Tuženik: A.N.A.C. — Autorità Nazionale Anticorruzione

         Prethodna pitanja

                  1.

                  Protivi li se pravu Zajednice nacionalna odredba kao što je članak 33. stavak 3-bis Zakonodavne uredbe br. 163 od 12. travnja 2006., kojim se autonomija općina u pogledu povjeravanja nabave središnjem tijelu za nabavu ograničava na isključivo dva organizacijska modela, a to su unija općina, ako postoji, ili konzorcij općina koji će se osnovati?

                  2.

                  U svakom slučaju, protivi li se pravu Zajednice, a posebice načelima slobodnog kretanja usluga i što većem tržišnom natjecanju u području javne nabave usluga, nacionalna odredba kao što je članak 33. stavak 3-bis Zakonodavne uredbe br. 163 od 12. travnja 2006., kojim se, kada ga se primjenjuje u vezi s člankom 3. stavkom 25. Zakonodavne uredbe br. 163 od 12. travnja 2006. u odnosu na organizacijski model konzorcija općina, isključuje mogućnost osnivanja subjekata privatnog prava kao što je, primjerice, konzorcij osnovan u skladu s općim pravom u kojem sudjeluju i privatni subjekti?

                  3.

                  Protivi li se pravu Zajednice, a posebice načelima slobodnog kretanja usluga i što većem tržišnom natjecanju u području javne nabave usluga, nacionalna odredba kao što je članak 33. stavak 3-bis, kojim se — ako ga se tumači na način da se njime konzorcijima općina koji su središnja tijela za nabavu dopušta da djeluju na jedinstvenom području svih općina članica i dakle, najviše, na regionalnom području — ograničava područje djelovanja tih središnjih tijela za nabavu?


title: predmet C-11/19: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 7. siječnja 2019. uputio Consiglio di Stato (Italija) — Azienda ULSS n. 6 Euganea protiv Pia Opera Croce Verde Padova

text:
               13.5.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 164/7

      Zahtjev za prethodnu odluku koji je 7. siječnja 2019. uputio Consiglio di Stato (Italija) — Azienda ULSS n. 6 Euganea protiv Pia Opera Croce Verde Padova
      (predmet C-11/19)
      (2019/C 164/08)
      Jezik postupka: talijanski

         Sud koji je uputio zahtjev

      Consiglio di Stato

         Stranke glavnog postupka

         Žalitelj: Azienda ULSS n. 6 Euganea

         Druga stranka u postupku: Pia Opera Croce Verde Padova

         Prethodna pitanja

                  1.

                  Protivi li se uvodnoj izjavi 28., članku 10. i članku 12. stavku 4. Direktive 2014/24/EU (1), u slučaju kad su obje stranke javna tijela, primjena članka 5. u vezi s člancima 1., 2., 3. i 4. regionalnog zakona Veneta 26/2012 koja se temelji na javno-javnom partnerstvu iz navedenog članka 12. stavka 4. Direktive 2014/24/EU i članka 5. stavka 6. Zakonodavne uredbe 50/2016 te članka 15. Zakona 241/1990?

                  2.

                  Protivi li se uvodnoj izjavi 28., članku 10. i članku 12. stavku 4. Direktive 2014/24/EU, u slučaju kad su obje stranke javna tijela, primjena odredaba regionalnog zakona Veneta 26/2012 koja se temelji na javno-javnom partnerstvu iz navedenog članka 12. stavka 4. Direktive 2014/24/EU i članka 5. stavka 6. Zakonodavne uredbe 50/2016 te članka 15. Zakona 241/1990, u ograničenom smislu obvezivanja javnog naručitelja da navede razloge zbog kojih je odlučio uslugu redovnog sanitetskog prijevoza povjeriti u postupku javne nabave, umjesto izravnim sporazumijevanjem?

         (1)  Direktiva 2014/24/EU Europskog parlamenta i Vijeća od 26. veljače 2014. o javnoj nabavi i o stavljanju izvan snage Direktive 2004/18/EZ (SL 2014., L 94, str. 65. i ispravak SL 2015., L 275, str. 68. i SL 2016., L 311, str. 26.)


title: predmet C-14/19 P: Žalba koju je 10. siječnja 2019. podnio Satelitski centar Europske unije (SATCEN) protiv presude Općeg suda (deveto prošireno vijeće) od 25. listopada 2018. u predmetu T-286/15: KF protiv SATCEN-a

text:
               13.5.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 164/8

      Žalba koju je 10. siječnja 2019. podnio Satelitski centar Europske unije (SATCEN) protiv presude Općeg suda (deveto prošireno vijeće) od 25. listopada 2018. u predmetu T-286/15: KF protiv SATCEN-a
      (predmet C-14/19 P)
      (2019/C 164/09)
      Jezik postupka: engleski

         Stranke

         Žalitelj: Satelitski centar Europske unije (SATCEN) (zastupnica: A. Guillerme, avocate)

         Druge stranke u postupku: KF, Vijeće Europske unije

         Zahtjevi

      Žalitelj zahtijeva od Suda da:

                  —

                  ukine pobijanu presudu;

                  —

                  naloži tužiteljici u prvostupanjskom postupku snošenje svih troškova.

         Žalbeni razlozi i glavni argumenti

      U svojoj žalbi, SATCEN ističe sljedeće žalbene razloge:

                  —

                  Opći Sud je počinio pogrešku koja se tiče prava kad je utvrdio da je nadležan za odlučivanje o tužbenim zahtjevima koje je podnijela tužiteljica jer (i) nije ocijenio jesu li ispunjeni uvjeti za postojanje nadležnosti Suda i jer (ii) je pogrešno protumačio načelo jednakog postupanja.

                  —

                  Opći sud je počinio pogrešku koja se tiče prava utvrdivši da se nadležnost Općeg suda za odlučivanje o ovom sporu temelji na člancima 263. i 268. UFEU-a;

                  —

                  Opći sud iskrivio je činjenice prilikom ispitivanja zahtjeva tužiteljice KF u odnosu na provođenje upravne istrage;

                  —

                  Opći sud je počinio pogrešku koja se tiče prava u tumačenju članka 1. Priloga IX. Pravilniku o osoblju SATCEN-a i pojma pravâ obrane.


title: predmet C-15/19: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 10. siječnja 2019. uputio Corte suprema di cassazione (Italija) — A.m.a. — Azienda Municipale Ambiente SpA protiv Consorzio Laziale Rifiuti — Co.La.Ri.

text:
               13.5.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 164/9

      Zahtjev za prethodnu odluku koji je 10. siječnja 2019. uputio Corte suprema di cassazione (Italija) — A.m.a. — Azienda Municipale Ambiente SpA protiv Consorzio Laziale Rifiuti — Co.La.Ri.
      (predmet C-15/19)
      (2019/C 164/10)
      Jezik postupka: talijanski

         Sud koji je uputio zahtjev

      Corte suprema di cassazione

         Stranke glavnog postupka

         Žalitelj: A.m.a. — Azienda Municipale Ambiente SpA

         Druga stranka u žalbenom postupku: Consorzio Laziale Rifiuti — Co.La.Ri.

         Prethodna pitanja

                  1.

                  Je li sukladno člancima 10. i 14. Direktive 1999/31 (1) tumačenje žalbenog suda prema kojemu se članci 15. i 17. Zakonodavne uredbe 36/2003, kojima se navedene odredbe [prava Unije] prenose u nacionalno pravo, trebaju primijeniti retroaktivno, što dovodi do toga da se postojeća odlagališta koja već imaju odobrenje za obavljanje djelatnosti bezuvjetno podvrgavaju obvezama predviđenim tim odredbama, osobito produljenju razdoblja naknadnog održavanja s deset na trideset godina?

                  2.

                  Je li konkretno — s obzirom na tekst članaka 10. i 14. Direktive 1999/31 koji pozivaju države članice da poduzmu „mjere u svrhu osiguranja pokrivanja svih troškova uključenih u otvaranje i rad određenog odlagališta, uključujući i koliko je to moguće financijska ili jednakovrijedna jamstva iz članka 8. točke (a) podtočke iv., kao i procijenjenih troškova povezanih sa zatvaranjem i naknadnim održavanjem odlagališta tijekom najmanje 30 godina, a koji su uključeni u cijenu koju naplaćuje operater za zbrinjavanje bilo koje vrste otpada” i „mjere kako bi se spriječil[o] da odlagališta kojima je izdana dozvola, ili koja već obavljaju djelatnost u vrijeme prijenosa ove Direktive u nacionalno zakonodavstvo, nastave s radom” — u skladu s tim odredbama direktive tumačenje žalbenog suda prema kojem se članci 15. i 17. Zakonodavne uredbe 36/2003 primjenjuju na postojeća odlagališta koja već imaju odobrenje za obavljanje djelatnosti, iako u provedbi obveza koje su također nametnute postojećim odlagalištima, članak 17. samo predviđa prijelazno razdoblje a ne sadržava nijednu mjeru koja ograničava financijske utjecaje na „posjednika” koji proizlaze iz produljenja?

                  3.

                  Je li u skladu s člancima 10. i 14. Direktive 1999/31 tumačenje žalbenog suda prema kojem se članci 15. i 17. Zakonodavne uredbe 36/2003 primjenjuju na postojeća odlagališta koja već imaju odobrenje za obavljanje djelatnosti, također u vezi s financijskim troškovima koji proizlaze iz tako nametnutih obveza a osobito iz produljenja razdoblja naknadnog održavanja s deset na trideset godina, time što potonje troškove stavljaju na teret „posjednika” i na taj način u odnosu na njega legitimiziraju povećanje tarife sadržane u ugovorima koji uređuju djelatnost odlaganja otpada?

                  4.

                  Naposljetku, je li u skladu s člancima 10. i 14. Direktive 1999/31 tumačenje žalbenog suda prema kojemu se članci 15. i 17. Zakonodavne uredbe 36/2003 primjenjuju na postojeća odlagališta koja već imaju odobrenje za obavljanje djelatnosti također u vezi s financijskim troškovima koji proizlaze iz tako nametnutih obveza a osobito iz produljenja razdoblja naknadnog održavanja s deset na trideset godina, a koje je tumačenje žalbeni sud usvojio kada je smatrao da ti troškovi trebaju biti određeni uzimajući u obzir ne samo otpad koji treba zbrinuti od stupanja na snagu mjera o prenošenju, nego i onaj koji je već zbrinut?

         (1)  Direktiva Vijeća 1999/31/EZ od 26. travnja 1999. o odlagalištima otpada (SL 1999., L 182, str. 1.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 15., svezak 34., str. 14.)


title: predmet C-16/19: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 2. siječnja 2019. uputio Sąd Okręgowy w Krakowie (Poljska) — VL protiv Szpital Kliniczny im. dra J. Babińskiego Samodzielny Publiczny Zakład Opieki Zdrowotnej w Krakowie

text:
               13.5.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 164/10

      Zahtjev za prethodnu odluku koji je 2. siječnja 2019. uputio Sąd Okręgowy w Krakowie (Poljska) — VL protiv Szpital Kliniczny im. dra J. Babińskiego Samodzielny Publiczny Zakład Opieki Zdrowotnej w Krakowie
      (predmet C-16/19)
      (2019/C 164/11)
      Jezik postupka: poljski

         Sud koji je uputio zahtjev

      Sąd Okręgowy w Krakowie

         Stranke glavnog postupka

         Tužitelj: VL

         Tuženik: Szpital Kliniczny im. dra J. Babińskiego Samodzielny Publiczny Zakład Opieki Zdrowotnej w Krakowie

         Prethodna pitanja

      Treba li članak 2. Direktive 2000/78/EZ od 27. studenoga 2000. o uspostavi općeg okvira za jednako postupanje pri zapošljavanju i obavljanju zanimanja (1) tumačiti na način da je jedan od oblika povrede načela jednakog postupanja razlikovanje položaja pojedinaca koji pripadaju skupini koja se razlikuje po svojem zaštićenom obilježju (invaliditetu), ako poslodavac postupa s pojedinačnim članovima te skupine različito na temelju naizgled neutralnog mjerila, a to se mjerilo ne može objektivno opravdati legitimnim ciljem, a sredstva za postizanje tog cilja nisu primjerena i nužna?

         (1)  SL 2000 L 303, str. 16.; SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 5., svezak 1., str. 69.


title: predmet C-25/19: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 15. siječnja 2019. uputio Sąd Okręgowy w Poznaniu (Poljska) — Corporis Sp. z o.o. sa sjedištem u Bielsko-Białoj protiv Gefion Insurance A/S sa sjedištem u Kopenhagenu

text:
               13.5.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 164/11

      Zahtjev za prethodnu odluku koji je 15. siječnja 2019. uputio Sąd Okręgowy w Poznaniu (Poljska) — Corporis Sp. z o.o. sa sjedištem u Bielsko-Białoj protiv Gefion Insurance A/S sa sjedištem u Kopenhagenu
      (predmet C-25/19)
      (2019/C 164/12)
      Jezik postupka: poljski

         Sud koji je uputio zahtjev

      Sąd Okręgowy w Poznaniu

         Stranke glavnog postupka

         Tužitelj: Corporis Sp. z o.o. sa sjedištem u Bielsko-Białoj

         Tuženik: Gefion Insurance A/S sa sjedištem u Kopenhagenu

         Prethodno pitanje

      Treba li članak 152. stavke 1. i 2. u vezi s člankom 151. Direktive 2009/138/EZ (1) i uvodnom izjavom 8. Uredbe br. 1393/2007 (2) tumačiti na način da zastupanje društva za neživotno osiguranje od strane imenovanog predstavnika obuhvaća zaprimanje pismena kojim se pokreće sudski postupak za naknadu štete u slučaju prometne nezgode?

         (1)  Direktiva 2009/138/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 25. studenoga 2009. o osnivanju i obavljanju djelatnosti osiguranja i reosiguranja (Solventnost II) (SL L 335, str. 1.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 9., svezak 10., str. 153.)

         (2)  Uredba (EZ) br. 1393/2007 Europskog parlamenta i Vijeća od 13. studenoga 2007. o dostavi, u državama članicama, sudskih i izvansudskih pismena u građanskim ili trgovačkim stvarima („dostava pismena”), i o stavljanju izvan snage Uredbe Vijeća (EZ) br. 1348/2000 (SL L 324, str. 79.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 19., svezak 7., str. 171.)


title: predmet C-26/19: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 15. siječnja 2019. uputila Commissione tributaria provinciale di Modena (Italija) — Azienda USL di Modena protiv Comune di Sassuolo

text:
               13.5.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 164/11

      Zahtjev za prethodnu odluku koji je 15. siječnja 2019. uputila Commissione tributaria provinciale di Modena (Italija) — Azienda USL di Modena protiv Comune di Sassuolo
      (predmet C-26/19)
      (2019/C 164/13)
      Jezik postupka: talijanski

         Sud koji je uputio zahtjev

      Commissione tributaria provinciale di Modena

         Stranke glavnog postupka

         Tužitelj: Azienda USL di Modena

         Tuženik: Comune di Sassuolo

         Prethodna pitanja

                  1.

                  Je li članak 9. stavak 8. Zakonodavne uredbe br. 23. koji predviđa da su tijela talijanske državne zdravstvene službe izuzeta iz plaćanja IMU-a za nekretnine koje su isključivo namijenjene njima povjerenim zadaćama, spojiv s člankom 107. UFEU-a koji zabranjuje „svaku potporu koju dodijeli država” ako se tumači na način da je prednost također dodijeljena AUSL-u koji je iznajmio nekretninu trgovačkom društvu u javno-privatnom vlasništvu, u kojem 51 % udjela drži AUSL koji pruža zdravstvene usluge u uvjetima tržišnog natjecanja s druge dvije zdravstvene ustanove koje su isključivo u privatnom vlasništvu, s posljedicom porezne prednosti koja treba biti kvalificirana državnom potporom kršeći pravila slobodnog tržišta?

                  2.

                  Je li u skladu s Ugovorom, odnosno s člankom 107. UFEU-a, koji zabranjuje „svaku potporu koju dodijeli država”, talijanski ruling (zahtjev za tumačenje) predviđen člankom 11. Zakona br. 212. koji sprječava tumačenje članka 9. stavka 8. Zakonodavne uredbe br. 23 analogno sudskoj praksi Corte suprema [di cassazione] (Vrhovni kasacijski sud, Italija) u pogledu pitanja ICI-ja, u smislu da AUSL nema pravo na izuzeće od IMU-a kada nekretninu koristi dioničko društvo, iako je njegov kapital djelomično u vlasništvu tog javnog tijela, koji u njoj nudi zdravstvene usluge u uvjetima tržišnog natjecanja s drugim trgovačkim društvima u isključivo privatnom vlasništvu, koja također pružaju zdravstvene usluge, s posljedicom porezne prednosti koju se treba kvalificirati državnom potporom koja krši pravila slobodnog tržišta?


title: predmet C-28/19: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 16. siječnja 2019. uputio Consiglio di Stato (Italija) — Ryanair Ltd, Autorità Garante della Concorrenza e del Mercato — Antitrust protiv Autorità Garante della Concorrenza e del Mercato — Antitrust i dr.

text:
               13.5.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 164/12

      Zahtjev za prethodnu odluku koji je 16. siječnja 2019. uputio Consiglio di Stato (Italija) — Ryanair Ltd, Autorità Garante della Concorrenza e del Mercato — Antitrust protiv Autorità Garante della Concorrenza e del Mercato — Antitrust i dr.
      (predmet C-28/19)
      (2019/C 164/14)
      Jezik postupka: talijanski

         Sud koji je uputio zahtjev

      Consiglio di Stato

         Stranke glavnog postupka

         Tužitelji: Ryanair Ltd, Autorità Garante della Concorrenza e del Mercato — Antitrust

         Tuženici: Autorità Garante della Concorrenza e del Mercato — Antitrust, Ryanair Ltd, Ryanair DAC

         Prethodna pitanja

                  1.

                  Treba li članak 23. stavak 1. drugu rečenicu Uredbe br. 1008/2008 Europskog parlamenta i Vijeća od 24. rujna 2008. o zajedničkim pravilima za obavljanje zračnog prijevoza u Zajednici (1) tumačiti na način da su stavke koje se odnose na troškove internetske prijave za let, odnosno „administrativne naknade” za plaćanje kreditnom karticom, koji uvećavaju cijenu samih karata, kao i troškove koji proizlaze iz obračuna PDV-a na tarife i fakultativne doplate za nacionalne letove, uvrštene u kategoriju doplata na cijenu koje su neizbježne i predvidive ili koje su neobvezne?

                  2.

                  Treba li članak 23. stavak 1. četvrtu rečenicu Uredbe br. 1008/2008 tumačiti u smislu da se pod pojmom opcijsko podrazumijeva ono što većina potrošača može izbjeći?

         (1)  Uredba (EZ) br. 1008/2008 Europskog parlamenta i Vijeća od 24. rujna 2008. o zajedničkim pravilima za obavljanje zračnog prijevoza u Zajednici (preinaka) (SL 2008., L 293, str. 3.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 7., svezak 8., str. 164.)


title: predmet C-61/19: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 29. siječnja 2019. uputio Tribunalul București (Rumunjska) — Orange Romania SA protiv Autoritatea Națională de Supraveghere a Prelucrării Datelor cu Caracter Personal

text:
               13.5.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 164/13

      Zahtjev za prethodnu odluku koji je 29. siječnja 2019. uputio Tribunalul București (Rumunjska) — Orange Romania SA protiv Autoritatea Națională de Supraveghere a Prelucrării Datelor cu Caracter Personal
      (predmet C-61/19)
      (2019/C 164/15)
      Jezik postupka: rumunjski

         Sud koji je uputio zahtjev

      Tribunalul București

         Stranke glavnog postupka

         Tužitelj: Orange Romania SA

         Tuženik: Autoritatea Națională de Supraveghere a Prelucrării Datelor cu Caracter Personal

         Prethodna pitanja

                  1.

                  U smislu članka 2. točke (h) Direktive 95/46/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 24. listopada 1995. o zaštiti pojedinaca u vezi s obradom osobnih podataka i o slobodnom protoku takvih podataka (1), koji uvjeti moraju biti ispunjeni kako bi se izjava volje smatrala posebnom i informiranom?

                  2.

                  U smislu članka 2. točke (h) Direktive 95/46/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 24. listopada 1995. o zaštiti pojedinaca u vezi s obradom osobnih podataka i o slobodnom protoku takvih podataka, koji uvjeti moraju biti ispunjeni kako bi se izjava volje smatrala dobrovoljnom?

         (1)  Direktiva 95/46/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 24. listopada 1995. o zaštiti pojedinaca u vezi s obradom osobnih podataka i o slobodnom protoku takvih podataka (SL 1995., L 281, str. 31.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 13., svezak 7., str. 88.)


title: predmet C-70/19 P: Žalba koju je 30. siječnja 2019. podnijela Europska komisija protiv presude Općeg suda (četvrto vijeće) od 21. studenoga 2018. u predmetu T-587/16, HM protiv Europske komisije

text:
               13.5.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 164/15

      Žalba koju je 30. siječnja 2019. podnijela Europska komisija protiv presude Općeg suda (četvrto vijeće) od 21. studenoga 2018. u predmetu T-587/16, HM protiv Europske komisije
      (predmet C-70/19 P)
      (2019/C 164/17)
      Jezik postupka: njemački

         Stranke

         Žalitelj: Europska komisija (zastupnici: T. S. Bohr, G. Gattinara, agenti)

         Druga stranka u postupku: HM

         Žalbeni zahtjev

      Žalitelj od Suda zahtijeva da:

                  —

                  ukine presudu Općeg suda od 21. studenoga 2018. u predmetu T-587/16, HM/Komisija,

                  —

                  vrati predmet na odlučivanje Općem sudu,

                  —

                  o troškovima prvostupanjskog i žalbenog postupka odluči naknadno.

         Žalbeni razlozi i glavni argumenti

      Komisija ističe dva žalbena razloga.
      Prvim žalbenim razlogom, koji se sastoji od tri dijela, navodi da je Opći sud počinio pogrešku koja se tiče prava prilikom utvrđivanja granica nadležnosti između povjerenstva za odabir i Europskog ureda za odabir osoblja (EPSO).
      U prvom dijelu tog žalbenog razloga Komisija ističe da je Opći sud pogrešno pravno kvalificirao pobijanu mjeru, tj. EPSO-ovu odluku od 17. kolovoza 2015. da se žaliteljev zahtjev za preispitivanje zbog nepravodobnosti ne proslijedi povjerenstvu za odabir. To priopćenje da će se sva korespondencija obavljati s kandidatima doneseno je u okviru isključive EPSO-ove nadležnosti na temelju točke 3.1.3. Općih pravila primjenjivih na otvorene natječaje.
      U drugom dijelu Komisija iznosi argument da je Opći sud počinio pogrešku koja se tiče prava zbog načina na koji je tumačio Opća pravila. Točku 3.4.3. tih općih pravila ne treba tumačiti samo u vezi s točkom 3.1.3., nego i s obzirom na tekst i svrhu točke 3.4.3., kojom se EPSO-u dodjeljuje nadležnost u pogledu internog postupka preispitivanja.
      U trećem dijelu ističe pogrešku koja se tiče prava počinjenu pri tumačenju članka 7. Priloga III. Pravilniku o osoblju. Komisija smatra da je sporno priopćenje upravna mjera, čiji je cilj osigurati primjenu ujednačenih kriterija u postupku odabira u skladu s navedenim člankom 7. stavkom 1. To je i u skladu s EPSO-ovom ulogom pomoćnika povjerenstva za odabir, kako je Opći sud utvrdio u presudi T-361/10 P, Komisija/Pachitis (1).
      Drugim žalbenim razlogom navodi da je Opći sud počinio pogrešku koja se tiče prava pri tumačenju tužbenog razloga u vezi s nenadležnošću donositelja mjere. U ovom predmetu Opći sud nije ispitao bi li se u slučaju ispravljanja pogreške u pogledu nenadležnosti donijela istovjetna mjera ili mjera drukčijeg sadržaja. Bez takvog ispitivanja Opći sud nije mogao poništiti spornu mjeru.

         (1)  ECLI:EU:T:2011:742


title: predmet C-75/19: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 31. siječnja 2019. uputio Tribunalul Specializat Mureș (Rumunjska) — MF protiv BNP Paribas Personal Finance SA Paris Sucursala București, Secapital Sàrl

text:
               13.5.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 164/16

      Zahtjev za prethodnu odluku koji je 31. siječnja 2019. uputio Tribunalul Specializat Mureș (Rumunjska) — MF protiv BNP Paribas Personal Finance SA Paris Sucursala București, Secapital Sàrl
      (predmet C-75/19)
      (2019/C 164/18)
      Jezik postupka: rumunjski

         Sud koji je uputio zahtjev

      Tribunalul Specializat Mureș

         Stranke glavnog postupka

         Tužitelj: MF

         Tuženici: BNP Paribas Personal Finance SA Paris Sucursala București, Secapital Sàrl

         Prethodna pitanja

                  1.

                  Protivi li se odredbama Direktive Vijeća 93/13/EEZ o nepoštenim uvjetima u potrošačkim ugovorima (1), osobito uvodnim izjavama 12., 21. i 23. Direktive, članku 6. stavku 1., članku 7. stavku 2. i članku 8. Direktive, tumačenje nacionalnih sudova prema kojem se potrošač u okviru prigovora na ovrhu — koji na temelju unutarnjeg prava predstavlja posebno pravno sredstvo koje se može podnijeti unutar određenih rokova i pod ograničavajućim uvjetima — ne može nakon pokretanja ovrhe protiv podnositelja prigovora pozivati, iz razloga koji bi bio nedopustiv za to pravno sredstvo, na to da su utvrđene nepoštene ugovorne odredbe u ugovoru o kreditu, koji u skladu sa zakonom predstavlja ovršnu ispravu i na temelju kojeg je pokrenuta ovrha protiv potrošača, sklopljenim s trgovcem, u vezi s nacionalnim zakonodavstvom kojim je predviđeno opće pravno sredstvo koje ne podliježe zastari i kojim potrošač u svakom trenutku može zatražiti utvrđivanje postojanja nepoštenih ugovornih odredbi i oduzimanje njihovih pravnih učinaka, a da se odlukom u okviru tog postupka ne proizvede izravan učinak na ovršni postupak, s obzirom na rizik da ovrha bude dovršena prije nego što se donese odluka u okviru postupka općeg prava?

                  2.

                  Ako odgovor na prvo pitanje bude potvrdan, protivi li se istim odredbama Direktive odredba nacionalnog prava kojom se propisuje rok od 15 dana od dostave prvih akata o ovrsi (prisilnom i obvezujućom odredbom čije nepoštovanje dovodi do odbijanja nepravodobno podnesenog pravnog sredstva) unutar kojeg se potrošač kao podnositelj prigovora (dužnik protiv kojeg se provodi ovrha) mora pozvati na nepoštenost ugovornih odredbi sadržanih u ugovoru o kreditu sklopljenom s trgovcem, s obzirom na to da isto uređenje postoji u nacionalnom pravu i u pogledu mogućnosti pozivanja na slične prigovore ocijenjene kao argumenti obrane o meritumu predmeta, uzimajući u obzir, s druge strane, činjenicu da je prema ustaljenoj sudskoj praksi Suda na nacionalnom sudu da po službenoj dužnosti ispita nepoštenost ugovornih odredbi kad utvrdi pravne i činjenične elemente potrebne u tu svrhu?

         (1)  Direktiva Vijeća 93/13/EEZ od 5. travnja 1993. o nepoštenim uvjetima u potrošačkim ugovorima (SL 1993., L 95, str. 29.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 15., svezak 12., str. 24.)


title: predmet C-84/19: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 31. siječnja 2019. uputio des Sąd Rejonowy Szczecin — Prawobrzeże i Zachód w Szczecinie (Poljska) — Profi Credit Polska S.A. protiv QJ

text:
               13.5.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 164/17

      Zahtjev za prethodnu odluku koji je 31. siječnja 2019. uputio des Sąd Rejonowy Szczecin — Prawobrzeże i Zachód w Szczecinie (Poljska) — Profi Credit Polska S.A. protiv QJ
      (predmet C-84/19)
      (2019/C 164/19)
      Jezik postupka: poljski

         Sud koji je uputio zahtjev

      Sąd Rejonowy Szczecin — Prawobrzeże i Zachód w Szczecinie

         Stranke glavnog postupka

         Tužiteljica: Profi Credit Polska S.A.

         Tuženik: QJ

         Prethodna pitanja

                  1.

                  Treba li članak 1. stavak 2. Direktive Vijeća 93/13/EEZ od 5. travnja 1993. (1) tumačiti na način da se njime isključuje primjena odredbi Direktive u području ispitivanja poštenosti pojedinih odredbi o nekamatnim troškovima kredita ako se zakonskim odredbama koje su na snazi u državi članici utvrđuje gornja granica tih troškova i određuje da se nekamatni troškovi kredita koji proizlaze iz ugovora o potrošačkom kreditu ne obračunavaju u dijelu koji premašuje najviše nekamatne troškove kredita izračunane kako je navedeno u zakonu ili ukupan iznos kredita?

                  2.

                  Treba li članak 4. stavak 2. Direktive Vijeća 93/13/EEZ od 5. travnja 1993. tumačiti na način da nekamatni troškovi povezani sa samim sklapanjem [orig. str. 2.] ugovora i odobrenjem zajma (u obliku naknade, provizije ili u drugom obliku) koje zajmoprimac snosi i otplaćuje zajedno sa zajmom, osim kamata, kao odredba tog ugovora, ako su jasno i razumljivo sastavljeni, ne podliježu procjeni iz te odredbe u pogledu njihove nepoštenosti?

                  3.

                  Treba li članak 4. stavak 2. Direktive Vijeća 93/13/EEZ od 5. travnja 1993. tumačiti na način da ugovorne odredbe kojima se uspostavljaju različite vrste troškova povezane s odobravanjem zajma nisu „jasno i razumljivo sastavljene”, ako se njima ne pojašnjava za koje se konkretne uzajamne usluge naplaćuju i ako potrošač na temelju njih ne može odrediti razliku između tih troškova?

         (1)  Direktiva Vijeća 93/13/EEZ od 5. travnja 1993. o nepoštenim uvjetima u potrošačkim ugovorima (SL 1993, L 95, str. 29.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 15., svezak 12., str. 24.)


title: predmet C-85/19: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 6. veljače 2019. uputio Tribunal Superior de Justicia de Galicia (Španjolska) — Agencia Estatal de la Administración Tributaria protiv RK

text:
               13.5.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 164/18

      Zahtjev za prethodnu odluku koji je 6. veljače 2019. uputio Tribunal Superior de Justicia de Galicia (Španjolska) — Agencia Estatal de la Administración Tributaria protiv RK
      (predmet C-85/19)
      (2019/C 164/20)
      Jezik postupka: španjolski

         Sud koji je uputio zahtjev

      Tribunal Superior de Justicia de Galicia

         Stranke glavnog postupka

         Tužitelj: Agencia Estatal de la Administración Tributaria

         Tuženik: RK

         Prethodno pitanje

      Jesu li protivni članku 4. točkama 1. i 2. Okvirnog sporazuma o radu u nepunom radnom vremenu, priloženog Direktivi Vijeća 97/81/EZ od 15. prosinca 1997. (1), te članku 2. stavku 1. točki (b) i članku 14. stavku 1. Direktive 2006/54/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 5. srpnja 2006. o provedbi načela jednakih mogućnosti i jednakog postupanja prema muškarcima i ženama u pitanjima zapošljavanja i rada (preinaka) (2) odredba kolektivnog ugovora i poslodavčeva praksa prema kojima u slučaju zaposlenice koja radi u nepunom radnom vremenu s „vertikalnom raspodjelom” radnog vremena tijekom godine radni staž treba za potrebe plaća i promaknuća računati na način da se uzima u obzir samo vrijeme obavljanja aktivnosti?

         (1)  Direktiva Vijeća 97/81/EZ od 15. prosinca 1997. o Okvirnom sporazumu o radu s nepunim radnim vremenom koji su sklopili UNICE, CEEP i ETUC (SL 1998., L 14, str. 9.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 5., svezak 3., str. 131.)

         (2)  Direktiva 2006/54/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 5. srpnja 2006. o provedbi načela jednakih mogućnosti i jednakog postupanja prema muškarcima i ženama u pitanjima zapošljavanja i rada (preinaka) (SL 2006., L 204, str. 23.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 5., svezak 1., str. 246. i ispravak SL 2017., L 162, str. 56.)


title: predmet C-86/19: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 6. veljače 2019. uputio Juzgado de lo Mercantil no 9 de Barcelona (Španjolska) — SL protiv Vueling Airlines S. A.

text:
               13.5.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 164/19

      Zahtjev za prethodnu odluku koji je 6. veljače 2019. uputio Juzgado de lo Mercantil no 9 de Barcelona (Španjolska) — SL protiv Vueling Airlines S. A.
      (predmet C-86/19)
      (2019/C 164/21)
      Jezik postupka: španjolski

         Sud koji je uputio zahtjev

      Juzgado de lo Mercantil no 9 de Barcelona

         Stranke glavnog postupka

         Tužitelj: SL

         Tuženik: Vueling Airlines S. A.

         Prethodna pitanja

      Treba li u svakom slučaju kada je utvrđen gubitak kovčega zračni prijevoznik naknaditi štetu putniku u najvišem iznosu odštete od 1131 SDR-a, s obzirom na to da se radi o najtežem slučaju od onih predviđenih u članku 17. stavku 2. i članku 22. stavku 2. Konvencije iz Montreala od 28. svibnja 1999., ili, pak, u najvišem iznosu odštete koji sud može s obzirom na okolnosti izmijeniti, što uključuje i slučaj gubitka kovčega, na način da će se iznos od 1131 SDR-a dodijeliti samo ako putnik na bilo koji pravno dopušteni način utvrdi da taj iznos dosiže vrijednost predmeta i osobnih stvari koje je nosio u predanoj prtljazi te vrijednost predmeta koje je morao kupiti da ih nadomjesti odnosno, ako to ne učini, može li sud uzeti u obzir i druge kriterije kao što su to masa kovčega ili činjenica da je prtljaga bila izgubljena na odlaznom ili povratnom putovanju, u svrhu ocjene neimovinske štete uzrokovane nepogodnošću koja proizlazi iz gubitka putnikove prtljage?


title: predmet C- 114/19 P: Žalba koju je 8. veljače 2019. podnijela Europska komisija protiv presude Općeg suda (sedmo vijeće) od 29. studenoga 2018. u predmetu T-811/16, Di Bernardo protiv Komisije

text:
               13.5.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 164/20

      Žalba koju je 8. veljače 2019. podnijela Europska komisija protiv presude Općeg suda (sedmo vijeće) od 29. studenoga 2018. u predmetu T-811/16, Di Bernardo protiv Komisije
      (predmet C- 114/19 P)
      (2019/C 164/22)
      Jezik postupka: francuski

         Stranke

         Žalitelj: Europska komisija (zastupnici: B. Mongin, G. Gattinara, agenti)

         Druga stranka u postupku: Danilo Di Bernardo

         Zahtjev

                  —

                  ukinuti presudu Općeg suda od 29. studenoga 2018. (sedmo vijeće), Di Bernardo/Komisija, T-811/16;

                  —

                  vratiti predmet Općem sudu na ponovno suđenje;

                  —

                  naknadno odlučiti o troškovima u prvostupanjskom i žalbenom postupku.

         Žalbeni razlozi i glavni argumenti

      Prvi žalbeni razlog, koji se odnosi na točke 41. do 53., zadnju rečenicu, pobijane presude, temelji se na pogrešci koja se tiče prava u definiciji opsega obveze obrazlaganja povjerenstva za odabir u odluci o neuvrštenju kandidata na popis uspješnih kandidata. Kao prvo, Komisija ističe da je Opći sud odstupio od ustaljene sudske prakse Suda koja razlikuje odluke o razmatranju prijava, kao što su one o diplomama ili iskustvu kandidata, od odluka koje se odnose na ocjenu zasluga kandidatâ nakon sudjelovanja na testiranjima. U prvom slučaju, povjerenstvo za odabir mora, s obzirom na kvalifikacije koje se traže u obavijesti o natječaju, navesti točan element koji se ne nalazi u prijavi. Međutim, neovisno o tomu je li riječ o prvotnoj odluci ili o odgovoru na zahtjev za preispitivanje, povjerenstvo za odabir je u ovom slučaju ispunilo zahtjeve iz sudske prakse te je povredom te iste sudske prakse Opći sud proširio svoj nadzor na kriterije za odabir koje je usvojilo povjerenstvo te mu je nametnulo donošenje odluke o svim podacima navedenima u prijavi. Okolnost da je povjerenstvo za odabir obrazložilo svoju odluku u odgovoru na zahtjev za preispitivanje nije takva da se njome može proširiti tu obvezu obrazlaganja. Kao drugo, Opći sud zamijenio je obvezu obrazlaganja, neovisno o tomu kakva je njezina vrijednost, s osnovanosti obrazloženja koje proizlazi iz materijalne zakonitosti donesene odluke.
      Drugi žalbeni razlog, koji se odnosi na točke 37. do 38. i 53. do 56. pobijane presude, temelji se na pogrešci koja se tiče prava koja se sastoji od toga da sud po službenoj dužnosti nije utvrdio poštovanje obveze obrazlaganja. Opći sud odstupio je od ustaljene sudske prakse u skladu s kojom je, u slučaju nedostatnog obrazloženja, tijekom postupka uvijek moguće iznijeti dodatna pojašnjenja, koja čine neosnovanim žalbeni razlog za poništenje koji se temelji na povredi obveze obrazlaganja. Naime, Opći sud onemogućio je nadopunu obrazloženja tijekom postupka time što je isključio mogućnost nadopune u slučaju „gotovo potpunog” nepostojanja obrazloženja i time što je „gotovo potpuno” nepostojanje obrazloženja izjednačio s potpunim nepostojanjem obrazloženja. Takvo izjednačavanje nema osnovu u sudskoj praksi Suda. Time što je ograničio mogućnosti nadopune tijekom postupka, Opći sud ograničio je ulogu suda koji je, u okolnostima ovog postupka, mogao spriječiti poništenje pobijane odluke zbog povrede obveze obrazlaganja.


title: predmet C-133/19: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 19. veljače 2019. uputio Conseil d'État (Belgija) — B. M. M., B. S. protiv État belge

text:
               13.5.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 164/21

      Zahtjev za prethodnu odluku koji je 19. veljače 2019. uputio Conseil d'État (Belgija) — B. M. M., B. S. protiv État belge
      (predmet C-133/19)
      (2019/C 164/23)
      Jezik postupka: francuski

         Sud koji je uputio zahtjev

      Conseil d'État

         Stranke glavnog postupka

         Tužitelj: B. M. M., B. S.

         Tuženik: État belge

         Prethodna pitanja

                  1.

                  Treba li, kako bi se zajamčila djelotvornost prava Europske unije i kako se ne bi onemogućilo ostvarivanje prava na spajanje obitelji koje je žalitelju, prema njegovu mišljenju, dodijeljeno člankom 4. Direktive Vijeća 2003/86/EZ od 22. rujna 2003. o pravu na spajanje obitelji (1), tu odredbu tumačiti na način da podrazumijeva da dijete sponzora može ostvariti pravo na spajanje obitelji ako postane punoljetno tijekom sudskog postupka protiv odluke kojom mu se to pravo odbija i koja je donesena dok je još bilo maloljetno?

                  2.

                  Treba li članak 47. Povelje Europske unije o temeljnim pravima i članak 18. Direktive 2003/86/EZ tumačiti na način da im je protivno to da se tužbu za poništenje, podnesenu protiv odbijanja prava na spajanje obitelji maloljetnom djetetu, proglasi nedopuštenom jer je dijete tijekom sudskog postupka postalo punoljetno, s obzirom na to da bi se onemogućilo odlučivanje o njegovoj tužbi protiv te odluke i da bi se povrijedilo njegovo pravo na djelotvoran pravni lijek?

         (1)  SL L 251, str. 12. (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 19., svezak 8., str. 70.)


title: predmet C-136/19: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 20. veljače 2019. uputio Conseil d'État (Belgija) — B. M. M., B. M. protiv État belge

text:
               13.5.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 164/21

      Zahtjev za prethodnu odluku koji je 20. veljače 2019. uputio Conseil d'État (Belgija) — B. M. M., B. M. protiv État belge
      (predmet C-136/19)
      (2019/C 164/24)
      Jezik postupka: francuski

         Sud koji je uputio zahtjev

      Conseil d'État

         Stranke glavnog postupka

         Tužitelj: B. M. M., B. M.

         Tuženik: État belge

         Prethodna pitanja

                  1.

                  Treba li, kako bi se zajamčila djelotvornost prava Europske unije i kako se ne bi onemogućilo ostvarivanje prava na spajanje obitelji koje je žaliteljici, prema njezinu mišljenju, dodijeljeno člankom 4. Direktive Vijeća 2003/86/EZ od 22. rujna 2003. o pravu na spajanje obitelji (1), tu odredbu tumačiti na način da podrazumijeva da dijete sponzora može ostvariti pravo na spajanje obitelji ako postane punoljetno tijekom sudskog postupka protiv odluke kojom mu se to pravo odbija i koja je donesena dok je još bilo maloljetno?

                  2.

                  Treba li članak 47. Povelje Europske unije o temeljnim pravima i članak 18. Direktive 2003/86/EZ tumačiti na način da im je protivno to da se tužbu za poništenje, podnesenu protiv odbijanja prava na spajanje obitelji maloljetnom djetetu, proglasi nedopuštenom jer je dijete tijekom sudskog postupka postalo punoljetno, s obzirom na to da bi se onemogućilo odlučivanje o njegovoj tužbi protiv te odluke i da bi se povrijedilo njegovo pravo na djelotvoran pravni lijek?

         (1)  SL L 251, str. 12. (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 15., svezak 15., str. 31.)


title: predmet C-137/19: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 20. veljače 2019. uputio Conseil d'État (Belgija) — B. M. O. protiv État belge

text:
               13.5.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 164/22

      Zahtjev za prethodnu odluku koji je 20. veljače 2019. uputio Conseil d'État (Belgija) — B. M. O. protiv État belge
      (predmet C-137/19)
      (2019/C 164/25)
      Jezik postupka: francuski

         Sud koji je uputio zahtjev

      Conseil d'État

         Stranke glavnog postupka

         Tužitelj: B. M. O.

         Tuženik: État belge

         Prethodno pitanje

      Treba li članak 4. stavak 1. točku (c) Direktive Vijeća 2003/86/EZ od 22. rujna 2003. o pravu na spajanje obitelji (1), po potrebi u vezi s člankom 16. stavkom 1. te direktive, tumačiti na način da se njime zahtijeva da državljani trećih zemalja, kako bi bili kvalificirani kao „maloljetna djeca” u smislu te odredbe, moraju biti „maloljetni” ne samo u trenutku podnošenja zahtjeva za dozvolu boravka, nego i u trenutku u kojem uprava konačno odlučuje o tom zahtjevu?

         (1)  SL L 251, str. 12. (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 19., svezak 8., str. 70.)


title: predmet C-152/19 P: Žalba koju je 21. veljače 2019. podnio Deutsche Telekom AG protiv presude Općeg suda (deveto prošireno vijeće) od 13. prosinca 2018. u predmetu T-827/14, Deutsche Telekom AG protiv Europske komisije

text:
               13.5.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 164/23

      Žalba koju je 21. veljače 2019. podnio Deutsche Telekom AG protiv presude Općeg suda (deveto prošireno vijeće) od 13. prosinca 2018. u predmetu T-827/14, Deutsche Telekom AG protiv Europske komisije
      (predmet C-152/19 P)
      (2019/C 164/26)
      Jezik postupka: njemački

         Stranke

         Žalitelj: Deutsche Telekom AG (zastupnici: D. Schroeder i K. Apel, odvjetnici)

         Druge stranke u postupku: Europska komisija, Slovanet, a.s.

         Žalbeni zahtjev

      Žalitelj od Suda zahtijeva da:

                  —

                  ukine presudu Općeg suda od 13. prosinca 2018. donesenu u predmetu T-827/14, u dijelu u kojem se njome odbija tužba;

                  —

                  u cijelosti ili djelomično poništi Odluku Komisije C(2014) 7465final od 15. listopada 2014. uvezi s postupkom na temelju članka 102. UFEU-a i članka 54. Sporazuma o EGP-u (predmet AT.39523 — Slovak Telekom) u verziji izmijenjenoj odlukama Komisije C(2014) 10119 final i C(2015) 2484final od 16. prosinca 2014. odnosno 17. travnja 2015., u dijelu kojem se odnosi na žalitelja i, podredno, ukine ili dodatno smanji sankcije koje su protiv njega izrečene,

                  —

                  podredno, vrati predmet na ponovno odlučivanje Općem sudu,

                  —

                  Komisiji naloži snošenje svih troškova ovog postupka, kao i postupka pred Općim sudom.

         Žalbeni razlozi i glavni argumenti

      Žalitelj u potporu svojoj žalbi ističe četiri žalbena razloga.
      Kao prvo, pravno načelo prema kojem se za povredu koja se sastoji od onemogućavanja pristupa zahtijeva da je zatraženi pristup neophodan za djelatnost na susjednom tržištu Opći sud pogrešno je protumačio pa ga, posljedično, nije primijenio odnosno pogrešno ga je primijenio.
      Kao drugo, pravno načelo prema kojem se društvu majci može pripisati postupanje njezina društva kćeri samo ako je društvo majka na njega doista imalo odlučujući utjecaj Opći sud pogrešno je protumačio pa ga je, posljedično, pogrešno primijenio.
      Kao treće, pravno načelo prema kojem se društvu majci može pripisati postupanje njezina društva kćeri samo ako je društvo kći u bitnome slijedilo upute društva majke Opći sud nije primijenio pa ga je, posljedično, pogrešno primijenio.
      Kao četvrto, Opći je sud pogrešno primijenio pravno načelo prema kojem se u upravnom postupku mora osigurati pravo na saslušanje.