title: Predmet C-597/14 P: Presuda Suda (prvo vijeće) od 21. srpnja 2016. – Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo protiv Xaviera Graua Ferrera, Juana Cándida Rubija Ferrera, Alberta Rubija Ferrera (Žalba — Žig Europske unije — Uredba (EZ) br. 207/2009 — Članak 76. stavak 2. — Uredba (EZ) br. 2868/95 — Pravilo 50. stavak 1. treći podstavak — Figurativni žig — Prigovor nositelja ranijeg žiga — Dokaz o postojanju, valjanosti i opsegu zaštite ranijeg žiga — Uzimanje u obzir od strane žalbenog vijeća nepravodobno podnesenog dokaza — Odbijanje prigovora od strane žalbenog vijeća)

text:
               19.9.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 343/5

         Presuda Suda (prvo vijeće) od 21. srpnja 2016. – Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo protiv Xaviera Graua Ferrera, Juana Cándida Rubija Ferrera, Alberta Rubija Ferrera
   (Predmet C-597/14 P) (1)

   ((Žalba - Žig Europske unije - Uredba (EZ) br. 207/2009 - Članak 76. stavak 2. - Uredba (EZ) br. 2868/95 - Pravilo 50. stavak 1. treći podstavak - Figurativni žig - Prigovor nositelja ranijeg žiga - Dokaz o postojanju, valjanosti i opsegu zaštite ranijeg žiga - Uzimanje u obzir od strane žalbenog vijeća nepravodobno podnesenog dokaza - Odbijanje prigovora od strane žalbenog vijeća))
   (2016/C 343/06)
   Jezik postupka: španjolski

      Stranke

      Žalitelj: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (zastupnici: S. Palmero Cabezas i A. Folliard-Monguiral, agenti)

      Druge stranke u postupku: Xavier Grau Ferrer, Juan Cándido Rubio Ferrer, Alberto Rubio Ferrer

      Izreka

               1.

               Žalba se odbija.

               2.

               Uredu Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO) nalaže se snošenje vlastitih troškova.

      (1)  SL C 89, 16. 3. 2015.


title: Predmet T-130/15: Tužba podnesena 19. ožujka 2015. – Intesa Sanpaolo protiv OHIM-a (WAVE TO PAY)

text:
               11.5.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 155/35

         Tužba podnesena 19. ožujka 2015. – Intesa Sanpaolo protiv OHIM-a (WAVE TO PAY)
   (Predmet T-130/15)
   (2015/C 155/42)
   Jezik postupka: talijanski

      Stranke

      Tužitelj: Intesa Sanpaolo SpA (Torino, Italija) (zastupnici: P. Pozzi i F. Cecchi, odvjetnici)

      Tuženik: Ured za usklađivanje na unutarnjem tržištu (žigovi i dizajni) (OHIM)

      Podaci o postupku pred OHIM-om

      Sporni žig u pitanju: verbalni žig Zajednice koji sadrži verbalne elemente „WAVE TO PAY”– prijava za registraciju br. 12 258 141

      Pobijana odluka: odluka petog žalbenog vijeća OHIM-a od 19. siječnja 2015. u predmetu R 1864/2014-5

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

               —

               utvrdi povredu i pogrešnu primjenu članka 7. stavka 1. točki (b) i (c) i stavka 2. Uredbe o žigu Zajednice;

               —

               utvrdi povredu članka 75. Uredbe o žigu Zajednice, osim kontradiktornosti pobijane odluke, i posljedično:

                           —

                           poništi pobijanu odluku;

                           —

                           naloži OHIM-u snošenje troškova.

      Tužbeni razlozi

   Tužbeni razlozi i glavni argumenti su oni navedeni u predmetu T-129/15.


title: Predmet C-459/13: Rješenje Suda (deveto vijeće) od 17. srpnja 2014. (zahtjev za prethodnu odluku Najvyšší súd – Slovačka) – Milica Široká protiv Úrad verejného zdravotníctva Slovenskej republiky (Zahtjev za prethodnu odluku — Zaštita javnog zdravlja — Nacionalni propis koji predviđa obvezu cijepljenja maloljetne djece — Pravo roditelja da odbiju takvo cijepljenje — Članak 168. UFEU-a — Povelja Europske unije o temeljnim pravima — Članci 33. i 35. — Provedba prava Unije — Nepostojanje — Očita nenadležnost Suda)

text:
               15.9.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 315/29

         Rješenje Suda (deveto vijeće) od 17. srpnja 2014. (zahtjev za prethodnu odluku Najvyšší súd – Slovačka) – Milica Široká protiv Úrad verejného zdravotníctva Slovenskej republiky
   (Predmet C-459/13) (1)

   ((Zahtjev za prethodnu odluku - Zaštita javnog zdravlja - Nacionalni propis koji predviđa obvezu cijepljenja maloljetne djece - Pravo roditelja da odbiju takvo cijepljenje - Članak 168. UFEU-a - Povelja Europske unije o temeljnim pravima - Članci 33. i 35. - Provedba prava Unije - Nepostojanje - Očita nenadležnost Suda))
   2014/C 315/46
   Jezik postupka: slovački

      Sud koji je uputio zahtjev

   Najvyšší súd

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelj: Milica Široká

      Tuženik: Úrad verejného zdravotníctva Slovenskej republiky

      Izreka

   Sud Europske unije je očito nenadležan za davanje odgovora na pitanja koje je postavio Najvyšší súd Slovenskej republiky (Slovačka) odlukom od 6. kolovoza 2013. u predmetu C-459/13.

      (1)  SL C 344, 23.11.2013.


title: Predmet T-516/14 P: Žalba koju je 9. srpnja 2014. podnio Christodoulos Alexandrou protiv presude Službeničkog suda od 14. svibnja 2014. u predmetu F-140/12, Alexandrou/Komisija

text:
               1.9.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 292/57

         Žalba koju je 9. srpnja 2014. podnio Christodoulos Alexandrou protiv presude Službeničkog suda od 14. svibnja 2014. u predmetu F-140/12, Alexandrou/Komisija
   (Predmet T-516/14 P)
   2014/C 292/70
   Jezik postupka: francuski

      Stranke

      Žalitelj: Christodoulos Alexandrou (Luxembourg, Luksemburg) (zastupnik: R. Duta, odvjetnik)

      Druga stranka u postupku: Europska komisija

      Žalbeni zahtjev

   Žalitelj od Općeg suda zahtijeva da:

               —

               ovu žalbu proglasi dopuštenom i osnovanom, uz rezervu svih pravnih sredstava, činjenica i dokaza koje se može predočiti i dostaviti naknadno;

               —

               stoga, ako ne ukine, onda da zbog navedenih razloga izmijeni pobijanu presudu;

               —

               ako je potrebno, vrati navedeni predmet Službeničkom sudu kako bi on o njoj donio odluku u skladu s presudom u žalbenom postupku;

               —

               naloži drugoj stranci u postupku snošenje svih troškova postupka u oba stupnja.

      Žalbeni razlozi i glavni argumenti

   U prilog osnovanosti žalbe, žalitelj ističe tri žalbena razloga.

               1.

               Prvi žalbeni razlog odnosi se na činjenicu da je Službenički sud odbio ocjenjivati argumente tužitelja koji se odnose na Uredbu br. 1049/2001 (1) i posebno njezin članak 9. stavak 4.

               2.

               Drugi žalbeni razlog odnosi se na pogrešnu primjenu presude od 29. lipnja 2011., Angioi/Komisija, F-7/07, RecFP, EU:F:2011:97, u mjeri u kojoj se radi o ograničenoj i zastarjeloj sudskoj praksi koja nije usklađena s natječajima koji su organizirani bez pisanog dijela.
               Podredno, u mjeri u kojoj je gore navedena presuda primjenjiva, žalitelj procjenjuje da ispunjava kriterije koje je uspostavila ta sudska praksa.

               3.

               Treći žalbeni razlog odnosi se na propuštanje Službeničkog suda da primijeni članak 44. stavak 2. Poslovnika Službeničkog suda.

      (1)  Uredba (EZ) br. 1049/2001 Europskog parlamenta i Vijeća od 30. svibnja 2001. o javnom pristupu dokumentima Europskog parlamenta, Vijeća i Komisije (SL L 145, str. 43.).


title: Predmet C-332/14: Presuda Suda (četvrto vijeće) od 9. lipnja 2016. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Bundesfinanzhof – Njemačka) – Wolfgang und Dr. Wilfried Rey Grundstücksgemeinschaft GbR protiv Finanzamt Krefeld (Zahtjev za prethodnu odluku — Oporezivanje — Porez na dodanu vrijednost — Direktiva 77/388/EEZ — Članak 17. stavak 5. podstavak 3. — Područje primjene — Odbitak pretporeza — Roba i usluge koji se istodobno koriste za oporezive i izuzete transakcije (roba i usluge mješovite namjene) — Određivanje uporabe robe i usluga isporučenih radi izgradnje, uporabe, očuvanja i održavanja zgrade koja djelomično služi za obavljanje transakcija kod kojih postoji pravo na odbitak, a djelomično za obavljanje transakcija kod kojih ono ne postoji — Izmjena nacionalnog propisa kojim se utvrđuju načini izračuna udjela odbitka — Članak 20. — Ispravak odbitka — Pravna sigurnost — Legitimna očekivanja)

text:
               16.8.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 296/6

         Presuda Suda (četvrto vijeće) od 9. lipnja 2016. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Bundesfinanzhof – Njemačka) – Wolfgang und Dr. Wilfried Rey Grundstücksgemeinschaft GbR protiv Finanzamt Krefeld
   (Predmet C-332/14) (1)

   ((Zahtjev za prethodnu odluku - Oporezivanje - Porez na dodanu vrijednost - Direktiva 77/388/EEZ - Članak 17. stavak 5. podstavak 3. - Područje primjene - Odbitak pretporeza - Roba i usluge koji se istodobno koriste za oporezive i izuzete transakcije (roba i usluge mješovite namjene) - Određivanje uporabe robe i usluga isporučenih radi izgradnje, uporabe, očuvanja i održavanja zgrade koja djelomično služi za obavljanje transakcija kod kojih postoji pravo na odbitak, a djelomično za obavljanje transakcija kod kojih ono ne postoji - Izmjena nacionalnog propisa kojim se utvrđuju načini izračuna udjela odbitka - Članak 20. - Ispravak odbitka - Pravna sigurnost - Legitimna očekivanja))
   (2016/C 296/09)
   Jezik postupka: njemački

      Sud koji je uputio zahtjev

   Bundesfinanzhof

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelj: Wolfgang und Dr. Wilfried Rey Grundstücksgemeinschaft GbR

      Tuženik: Finanzamt Krefeld

      Izreka

               1.

               Članak 17. stavak 5. Šeste direktive Vijeća 77/388/EEZ od 17. svibnja 1977. o usklađivanju zakonodavstava država članica koja se odnose na poreze na promet – zajednički sustav poreza na dodanu vrijednost: jedinstvena porezna osnovica, kako je izmijenjena Direktivom Vijeća 95/7/EZ od 10. travnja 1995., treba tumačiti na način da, u slučaju da se zgrada koristi za obavljanje određenih izlaznih transakcija u odnosu na koje postoji pravo na odbitak i drugih u odnosu na koje to pravo ne postoji, države članice nisu dužne propisati da se ulazna roba i usluge koji se koriste za izgradnju, stjecanje, uporabu, očuvanje i održavanje te zgrade moraju prvo pripisati tim različitim transakcijama ako je takvo pripisivanje teško provedivo, kako bi se, slijedom toga, samo pravo na odbitak za onu robu i usluge koji se koriste kako za određene transakcije kod kojih postoji pravo na odbitak tako i za druge kod kojih to pravo ne postoji odredilo primjenom ključa raspodjele na temelju prometa ili površine, pod uvjetom da potonja metoda jamči preciznije određivanje udjela odbitka.

               2.

               Članak 20. Šeste direktive 77/388, kako je izmijenjena Direktivom 95/7, treba tumačiti na način da se njime zahtijeva da se provede ispravak odbitaka PDV-a za robu i usluge obuhvaćene člankom 17. stavkom 5. te direktive slijedom usvajanja, tijekom predmetnog razdoblja ispravka, ključa raspodjele tog poreza koji se koristi za izračun tih odbitaka, a koji odstupa od metode određivanja prava na odbitak predviđene istom direktivom.

               2.

               Opća načela pravne sigurnosti i zaštite legitimnih očekivanja zaštićena pravom Europske unije treba tumačiti na način da im se ne protivi primjenjivo nacionalno zakonodavstvo koje izričito ne propisuje ispravak pretporeza u smislu članka 20. Šeste direktive, kako je izmijenjena Direktivom 95/7, slijedom izmjene ključa raspodjele poreza na dodanu vrijednost koji se koristi za izračun određenih odbitaka niti predviđa prijelazne odredbe, iako je vrhovni sud raspodjelu pretporeza poreznog obveznika na temelju ključa raspodjele primjenjivog prije te izmjene priznao kao općenito primjerenu.

      (1)  SL C 329, 22. 9. 2014.


title: Predmet T-348/16 OP: Presuda Općeg suda od 13. srpnja 2017. – Aristoteleio Panepistimio Thessalonikis protiv ERCEA-e („Arbitražna klauzula — Prigovor — Suspenzija izvršenja presude zbog ogluhe — Djelomična presuda”)

text:
               11.9.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 300/29

         Presuda Općeg suda od 13. srpnja 2017. – Aristoteleio Panepistimio Thessalonikis protiv ERCEA-e
   (Predmet T-348/16 OP) (1)

   ((„Arbitražna klauzula - Prigovor - Suspenzija izvršenja presude zbog ogluhe - Djelomična presuda”))
   (2017/C 300/35)
   Jezik postupka: grčki

      Stranke

      Tužitelj: Aristoteleio Panepistimio Thessalonikis (Solun, Grčka) (zastupnik: V. Christianos, odvjetnik)

      Tuženik: Izvršna agencija Europskog istraživačkog vijeća (ERCEA) (zastupnik: M. Pesquera Alonso i F. Sgritta, agenti, uz asistenciju E. Kourakisa, odvjetnika)

      Predmet

   Prigovor protiv izvršenja presude od 6. travnja 2017, Aristoteleio Panepistimio Thessalonikis/ERCEA (T-348/16, neobjavljena, EU:T:2017:268).

      Izreka

   Suspendira se izvršenje presude od 6. travnja 2017., Aristoteleio Panepistimio Thessalonikis/ERCEA (T-348/16) do donošenja odluke o prigovoru Izvršne agencije Europskog istraživačkog vijeća (ERCEA).

      (1)  SL C 296, 16. 8. 2016.


title: Predmet C-413/17: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 10. srpnja 2017. uputio Lietuvos Aukščiausiasis Teismas (Litva) – UAB „Roche Lietuva” protiv VšĮ Kauno Dainavos poliklinika

text:
               18.9.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 309/29

         Zahtjev za prethodnu odluku koji je 10. srpnja 2017. uputio Lietuvos Aukščiausiasis Teismas (Litva) – UAB „Roche Lietuva” protiv VšĮ Kauno Dainavos poliklinika
   (Predmet C-413/17)
   (2017/C 309/39)
   Jezik postupka: litavski

      Sud koji je uputio zahtjev

   Lietuvos Aukščiausiasis Teismas

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelj: UAB „Roche Lietuva”

      Tuženik: VšĮ Kauno Dainavos poliklinika

      Prethodna pitanja

   Treba li odredbe članka 2. i članka 23. Direktive 2004/18 (1) i Priloga VI. toj direktivi (bilo zajedno ili odvojeno, ali bez ograničavanja na te odredbe), tumačiti na način da, kada javni naručitelj – zdravstvena ustanova – na temelju postupka javne nabave namjerava izvršiti nabavu robe (oprema i materijali za medicinsku dijagnostiku) ili posebna prava na nju kako bi mogao sam provoditi ispitivanja, njegovo diskrecijsko pravo uključuje pravo da u tehničkim specifikacijama za tu robu odredi samo takve zahtjeve za tu robu kojima se zasebno ne opisuju pojedinačne operativne (tehničke) karakteristike i karakteristike povezane s uporabom (funkcionalne) opreme i/ili materijala nego umjesto toga definiraju kvalitativni parametri ispitivanja koja treba provesti kao i izvedba ispitnih laboratorija, čiji se sadržaj mora odvojeno opisati u specifikacijama predmetnog postupka javne nabave?

      (1)  Direktiva 2004/18/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 31. ožujka 2004. o usklađivanju postupaka za sklapanje ugovora o javnim radovima, ugovora o javnoj nabavi robe te ugovora o javnim uslugama (SL 2004., L 134, str. 114.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 6., svezak 1., str. 156.)


title: Predmet T-595/14: Rješenje Općeg suda od 15. rujna 2015. – Othman protiv Vijeća

text:
               16.11.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 381/59

         Rješenje Općeg suda od 15. rujna 2015. – Othman protiv Vijeća
   (Predmet T-595/14) (1)

   (2015/C 381/77)
   Jezik postupka: francuski
   Predsjednik sedmog vijeća odredio je brisanje predmeta.

      (1)  SL C 361, 13. 10. 2014.


title: Predmet C-661/13: Rješenje predsjednika Suda od 7. svibnja 2014. (zahtjev za prethodnu odluku Oberlandesgericht Düsseldorf – Njemačka) – Astellas Pharma Inc protiv Polpharma SA Pharmaceutical Works

text:
               11.8.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 261/21

         Rješenje predsjednika Suda od 7. svibnja 2014. (zahtjev za prethodnu odluku Oberlandesgericht Düsseldorf – Njemačka) – Astellas Pharma Inc protiv Polpharma SA Pharmaceutical Works
   (Predmet C-661/13) (1)

   2014/C 261/40
   Jezik postupka: njemački
   Predsjednik Suda odredio je brisanje predmeta.

      (1)  SL C 129, 28.4.2014.


title: Predmet C-236/17 P: Žalba koju su 8. svibnja 2017. podnijeli Canadian Solar Emea GmbH, Canadian Solar Manufacturing (Changshu), Inc., Canadian Solar Manufacturing (Luoyang), Inc., Csi Cells Co. Ltd, Csi Solar Power (Kina), Inc. protiv presude Općeg suda (peto vijeće) od 28. veljače 2017. u predmetu T-162/14, Canadian Solar Emea GmbH i drugi protiv Vijeća

text:
               24.7.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 239/27

         Žalba koju su 8. svibnja 2017. podnijeli Canadian Solar Emea GmbH, Canadian Solar Manufacturing (Changshu), Inc., Canadian Solar Manufacturing (Luoyang), Inc., Csi Cells Co. Ltd, Csi Solar Power (Kina), Inc. protiv presude Općeg suda (peto vijeće) od 28. veljače 2017. u predmetu T-162/14, Canadian Solar Emea GmbH i drugi protiv Vijeća
   (Predmet C-236/17 P)
   (2017/C 239/34)
   Jezik postupka: engleski

      Stranke

      Žalitelji: Canadian Solar Emea GmbH, Canadian Solar Manufacturing (Changshu), Inc., Canadian Solar Manufacturing (Luoyang), Inc., Csi Cells Co. Ltd, Csi Solar Power (Kina), Inc. (zastupnici: J. Bourgeois, S. De Knop, M. Meulenbelt i A. Willems, odvjetnici)

      Druge stranke u postupku: Vijeće Europske unije, Europska komisija

      Zahtjevi

   Žalitelji od Suda zahtijevaju da:

               —

               ukine presudu Općeg suda u predmetu T-162/14;

               —

               prihvati zahtjev podnesen u prvostupanjskom postupku i poništi pobijanu uredbu u dijelu u kojem se odnosi na žalitelje;

               —

               naloži protustranci snošenje troškova žalitelja i vlastitih troškova, kako u prvostupanjskom tako i u žalbenom postupku;

               —

               naloži drugim strankama u žalbenom postupku snošenje vlastitih troškova;

         podredno

               —

               ukine presudu Općeg suda u predmetu T-162/14;

               —

               vrati predmet Općem sudu na odlučivanje;

               —

               naloži da se o troškovima prvostupanjskog i žalbenog postupka odluči u konačnoj odluci Općeg suda;

               —

               naloži drugim strankama u žalbenom postupku snošenje vlastitih troškova.

      Žalbeni razlozi i glavni argumenti

               1.

               Opći sud počinio je pogrešku koja se tiče prava zahtijevajući od žalitelja da pokažu interes za isticanje prvog i drugog tužbenog razloga; u svakom slučaju, Opći sud počinio je pogrešku u pravnoj kvalifikaciji činjenica, s obzirom na to da žalitelji imaju takav interes.

               2.

               Opći sud počinio je pogrešku koja se tiče prava zahtijevajući od žalitelja da pokažu interes za isticanje trećeg tužbenog razloga; Opći sud pogrešno je protumačio članak 2. stavak 7. točku (a) Uredbe br. 1225/2009 („Osnovna uredba”) (1).

               3.

               Opći sud počinio je pogrešku koja se tiče prava utvrdivši da se Uredba br. 1168/2012 primjenjuje na ovaj antidampinški ispitni postupak (2); Opći sud počinio je pogrešku koja se tiče prava utvrdivši da činjenica da Komisija nije odlučila o zahtjevu žalitelja za dodjelu tretmana tržišnog gospodarstva nije utjecala na zakonitost pobijane uredbe.

               4.

               Opći sud počinio je pogrešku koja se tiče prava dozvolivši institucijama da uvedu antidampinšku pristojbu na razini kojom se naknađuje šteta uzrokovana drugim čimbenicima, koji nisu dampinški uvozi; Opći sud počinio je pogrešku koja se tiče prava neutemeljenim prebacivanjem tereta dokazivanja.

      (1)  Uredba Vijeća (EZ) br. 1225/2009 od 30. studenoga 2009. o zaštiti od dampinškog uvoza iz zemalja koje nisu članice Europske zajednice (SL 2009., L 343, str. 51.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 11., svezak 30., str. 202.). Članak 2. stavak 7. točka (a) Osnovne uredbe kasnije je zamijenjen istovjetnim člankom 2. stavkom 7. točkom (a) Uredbe (EU) br. 2016/1036 Europskog parlamenta i Vijeća od 8. lipnja 2016. o zaštiti od dampinškog uvoza iz zemalja koje nisu članice Europske unije (SL 2016., L 176, str. 21.).

      (2)  Uredba (EU) br. 1168/2012 Europskog parlamenta i Vijeća od 12. prosinca 2012. o izmjeni Uredbe Vijeća (EZ) br. 1225/2009 (SL 2012., L 344, str. 1.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 11., svezak 118., str. 277.)


title: Predmet C-607/16 P: Žalba koju je 24. studenoga 2016. podnijelo Vijeće Europske unije protiv presude Općeg suda (deveto vijeće) od 15. rujna 2016. u predmetima T-112/14 do T-116/14 i T-119/14, Molinos Río de la Plata i drugi protiv Vijeća

text:
               30.1.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 30/36

         Žalba koju je 24. studenoga 2016. podnijelo Vijeće Europske unije protiv presude Općeg suda (deveto vijeće) od 15. rujna 2016. u predmetima T-112/14 do T-116/14 i T-119/14, Molinos Río de la Plata i drugi protiv Vijeća
   (Predmet C-607/16 P)
   (2017/C 030/40)
   Jezik postupka: engleski

      Stranke

      Žalitelj: Vijeće Europske unije (zastupnici: H. Marcos Fraile, agent, N. Tuominen, odvjetnik)

      Druge stranke u postupku: Molinos Río de la Plata SA, Oleaginosa Moreno Hermanos SACIFI y A, Vicentin SAIC, Aceitera General Deheza SA, Bunge Argentina SA, Cámara Argentina de Biocombustibles (Carbio), Europska komisija, European Biodiesel Board (EBB)

      Zahtjevi

   Žalitelj od Suda zahtijeva da:

               —

               ukine presudu Općeg suda od 15. rujna 2016., dostavljenu Vijeću 16. rujna 2016., u predmetima T-112/14 do T-116/14 i T-119/14, Molinos Río de la Plata SA i dr./Vijeće Europske unije;

               —

               odbije prvostupanjske tužbene zahtjeve za poništenje sporne uredbe; i

               —

               naloži tužiteljima snošenje troškova Vijeća i u prvostupanjskom i u žalbenom postupku.

         Podredno,

               —

               vrati predmete Općem sudu na ponovno odlučivanje;

               —

               donese odluku da će se o troškovima prvostupanjskog i žalbenog postupka odlučiti naknadno.

      Žalbeni razlozi i glavni argumenti

               1.

                  Kao prvo, Opći sud primijenio je pogrešan pravni kriterij prilikom procjene je li Vijeće raspolagalo dokazima za odluku o postojanju poremećaja cijena domaćih sirovina sadržanih u poslovnim knjigama relevantnih argentinskih izvoznika kako bi se opravdalo to da ih se ne uzme u obzir i da se primjeni metodologija iz članka 2. stavka 5. drugog podstavka Osnovne uredbe (1). Time je Opći sud postavio previsoki standard dokaza na tu instituciju.

               2.

                  Kao drugo, Opći sud nije dovoljno obrazložio utvrđenje da dokazi koje su podnijele institucije nisu bili dostatni za pokazati da je došlo do značajnog poremećaja cijena glavnih sirovina u Argentini kao posljedica sustava različitog oporezivanja izvoza.

               3.

                  Kao treće, izreka pobijane presude, kojom se poništavaju antidampinške pristojbe, u dijelu u kojem se odnosi na tužitelje neproporcionalna je u odnosu na jedini tužbeni razlog u potporu poništenju koji je Opći sud razmatrao, a utvrđenju nezakonitosti daje pretjerane učinke.

               4.

               Vijeće će pokazati da pobijana presuda sadrži više pogrešaka koje se tiču prava, a koje utječu na njezinu valjanost. Pored toga, Vijeće ističe da su činjenice iznesene u potporu tužiteljevu prvom tužbenom razlogu dovoljno utvrđene tako da Sud može o njemu odlučiti i odbiti tužbe.

               5.

               Vijeće stoga s poštovanjem traži ukidanje pobijane presude i odbijanje prvostupanjskih tužbi za poništenje sporne uredbe.

      (1)  Uredba Vijeća (EZ) br. 1225/2009 od 30. studenoga 2009. o zaštiti od dampinškog uvoza iz zemalja koje nisu članice Europske zajednice (SL 2009., L 343, str. 51.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 11., svezak 30., str. 202.) (u daljnjem tekstu: Osnovna uredba)


title: Predmet C-72/15: Presuda Suda (veliko vijeće) od 28. ožujka 2017. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio High Court of Justice (England & Wales), Queen's Bench Division (Divisional Court) – Ujedinjena Kraljevina) – The Queen, na zahtjev PJSC Rosneft Oil Company, prije OJSC Rosneft Oil Company protiv Her Majesty's Treasury, Secretary of State for Business, Innovation and Skills, The Financial Conduct Authority (Zahtjev za prethodnu odluku — Zajednička vanjska i sigurnosna politika (ZVSP) — Mjere ograničavanja s obzirom na djelovanja Rusije kojima se destabilizira stanje u Ukrajini — Odredbe Odluke 2014/512/ZVSP i Uredbe br. (EU) br. 833/2014 — Valjanost — Nadležnost Suda — Sporazum o partnerstvu EU-Rusija — Obveza obrazlaganja — Načelâ pravne sigurnosti i nulla poena sine lege certa — Pristup tržištu kapitala — Financijska pomoć — Globalne potvrde o deponiranim vrijednosnim papirima (Global Depositary Receipts) — Naftni sektor — Zahtjev za tumačenje pojmova „škriljavac” i „vod[e] dublj[e] od 150 metara” — Nedopuštenost)

text:
               22.5.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 161/2

         Presuda Suda (veliko vijeće) od 28. ožujka 2017. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio High Court of Justice (England & Wales), Queen's Bench Division (Divisional Court) – Ujedinjena Kraljevina) – The Queen, na zahtjev PJSC Rosneft Oil Company, prije OJSC Rosneft Oil Company protiv Her Majesty's Treasury, Secretary of State for Business, Innovation and Skills, The Financial Conduct Authority
   (Predmet C-72/15) (1)

   ((Zahtjev za prethodnu odluku - Zajednička vanjska i sigurnosna politika (ZVSP) - Mjere ograničavanja s obzirom na djelovanja Rusije kojima se destabilizira stanje u Ukrajini - Odredbe Odluke 2014/512/ZVSP i Uredbe br. (EU) br. 833/2014 - Valjanost - Nadležnost Suda - Sporazum o partnerstvu EU-Rusija - Obveza obrazlaganja - Načelâ pravne sigurnosti i nulla poena sine lege certa - Pristup tržištu kapitala - Financijska pomoć - Globalne potvrde o deponiranim vrijednosnim papirima (Global Depositary Receipts) - Naftni sektor - Zahtjev za tumačenje pojmova „škriljavac” i „vod[e] dublj[e] od 150 metara” - Nedopuštenost))
   (2017/C 161/02)
   Jezik postupka: engleski

      Sud koji je uputio zahtjev

   High Court of Justice (England & Wales), Queen's Bench Division (Divisional Court)

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelji: The Queen, na zahtjev PJSC Rosneft Oil Company, prije OJSC Rosneft Oil Company

      Tuženici: Her Majesty's Treasury, Secretary of State for Business, Innovation and Skills, The Financial Conduct Authority

      Izreka

               1.

               Članke 19., 24. i 40. UEU-a, članak 275. UFEU-a i članak 47. Povelje Europske unije o temeljnim pravima valja tumačiti na način da je Sud Europske unije nadležan da na temelju članka 267. UFEU-a u prethodnom postupku odlučuje o valjanosti akta donesenog na temelju odredbi koje se odnose na zajedničku vanjsku i sigurnosnu politiku (ZVSP), poput Odluke Vijeća 2014/512/ZVSP od 31. srpnja 2014. o mjerama ograničavanja s obzirom na djelovanja Rusije kojima se destabilizira stanje u Ukrajini, kako je izmijenjena Odlukom Vijeća 2014/872/ZVSP od 4. prosinca 2014., ako se zahtjev za prethodnu odluku odnosi na nadzor usklađenosti te odluke s člankom 40. UEU-a ili na nadzor zakonitosti mjera ograničavanja protiv fizičkih ili pravnih osoba.

               2.

               Prilikom ispitivanja drugog pitanja nije utvrđen nijedan element koji može utjecati na valjanost članka 1. stavka 2. točaka (b) do (d), članka 1. stavka 3., članka 7. i Priloga III. Odluci 2014/512, kako je izmijenjena Odlukom 2014/872 ili članka 3., članka 3.a, članka 4. stavaka 3. i 4., članka 5. stavka 2. točaka (b) do (d), članka 5 stavka 3., članka 11. i Priloga II. i VI. Uredbi Vijeća (EU) br. 833/2014 od 31. srpnja 2014. o mjerama ograničavanja s obzirom na djelovanja Rusije kojima se destabilizira stanje u Ukrajini, kako je izmijenjena Uredbom Vijeća (EU) br. 1290/2014 od 4. prosinca 2014.
               Načelâ pravne sigurnosti i nulla poena sine lege certa valja tumačiti na način da nisu prepreka tome da država članica nametne kaznenopravne sankcije koje se trebaju primijeniti u slučaju povrede odredbi Uredbe br. 833/2014, kako je izmijenjena Uredbom br. 1290/2014, u skladu s njezinim člankom 8. stavkom 1., prije no što je Sud Europske unije pojasnio doseg navedenih odredbi i stoga kaznenopravnih sankcija koje se na njih odnose.

               3.

               Izraz „financijska pomoć” iz članka 4. stavka 3. točke (b) Uredbe br. 833/2014, kako je izmijenjena Uredbom br. 1290/2014, valja tumačiti na način da ne uključuje provedbu plaćanja, kao takvog, od strane banke ili druge financijske institucije.
               Članak 5. stavak 2. Uredbe br. 833/2014, kako je izmijenjena Uredbom br. 1290/2014, valja tumačiti na način da zabranjuje izdavanje, od 12. rujna 2014., globalnih potvrda o deponiranim vrijednosnim papirima (Global Depositary Receipts), na temelju ugovora o depozitu sklopljenog s jednim od subjekata iz Priloga VI. Uredbi br. 833/2014, kako je izmijenjena Uredbom br. 1290/2014, i onda kad se te potvrde odnose na deponirane dionice koje je jedan od tih subjekata izdao prije tog dana.

      (1)  SL C 155 od 11.5.2015.


title: Predmet T-742/15 P: Žalba koju je 16. prosinca 2015. podnio DD protiv presude Službeničkog suda od 8. listopada 2015. u spojenim predmetima F-106/13 i F-25/14, DD protiv FRA

text:
               29.3.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 111/26

         Žalba koju je 16. prosinca 2015. podnio DD protiv presude Službeničkog suda od 8. listopada 2015. u spojenim predmetima F-106/13 i F-25/14, DD protiv FRA
   (Predmet T-742/15 P)
   (2016/C 111/32)
   Jezik postupka: engleski

      Stranke

      Žalitelj: DD (Beč, Austrija) (zastupnici: L. Levi i M. Vandenbussche, odvjetnici)

      Druga stranka u postupku: Agencija Europske unije za temeljna prava (FRA)

      Žalbeni zahtjev

   Žalitelj od Općeg suda zahtijeva da:

               —

               djelomično ukine presudu u spojenim predmetima F-106/13 i F-25/14 od 8. listopada 2015;

               —

               i slijedom toga:

                           —

                           ukine obje odluke FRA-a (spornu odluku o ukoru i odluku o raskidu ugovora) ne samo iz postupovnih, već i iz drugih razloga istaknutih u tužbenim razlozima iz prvostupanjske tužbe;

                           —

                           žalitelju dosudi primjerenu naknadu štete za neimovinsku štetu koju je pretrpio zbog teške nezakonitosti i nepravilnosti upravne istrage i odluke o izricanju ukora. Ova neimovinska šteta se ex aequo et bono procjenjuje u visini od 15 000 eura;

                           —

                           žalitelju dosudi primjerenu naknadu štete za neimovinsku štetu koju je pretrpio zbog nezakonitog postupka i odluke o raskidu ugovora. Ova neimovinska šteta se ex aequo et bono procjenjuje u visini od 50 000 eura;

               —

               FRA-u naloži snošenje svih troškova u vezi s ovom žalbom

      Žalbeni razlozi i glavni argumenti

   U prilog osnovanosti žalbe žalitelj ističe dva žalbena razloga.

               1.

               Prvi žalbeni razlog koji se temelji na tvrdnji da je Službenički sud počinio pogrešku koja se tiče prava time što je ispitao samo postupovni tužbeni razlog koji se odnosi na izostanak saslušanja što je dovelo do ukidanja i odluke o ukoru i odluke o raskidu ugovora, a odbio ispitati sve ostale tužbene razloge istaknute u prvostupanjskoj tužbi. Žalitelj tvrdi da je Službenički sud počinio pogrešku koju se tiče prava i nepotpuno ispitao činjenice, da je povrijedio članak 47. Povelje o temeljnim pravima i obvezu obrazlaganja, da je povrijedio načelo dobrog sudovanja i načelo legitimnih očekivanja te počinio očitu pogrešku u ocjeni.

               2.

               Drugi žalbeni razlog da je Službenički sud počinio pogrešku koja se tiče prava kada je odbio žaliteljeve zahtjeve za naknadu neimovinske štete i u pogledu odluke o ukoru i u pogledu odluke o raskidu ugovora.

                           —

                           Službenički sud je počinio pogrešku koja se tiče prava time što je odbio zahtjev za naknadu neimovinske štete nanesene upravnom istragom, iskrivio dokaze, nepotpuno ispitao činjenice, počinio očitu pogrešku u ocjeni, povrijedio pojam dokaza u pogledu postojanja štete kao pretpostavke za izvanugovornu odgovornost, pogrešno primijenio načelo prava na obranu i članak 86. stavak 2. Pravilnika o osoblju Unije, povrijedio obvezu obrazlaganja te povrijedio načelo legitimnih očekivanja i članak 15. Direktive 2000/43/EZ (1).

                           —

                           Službenički sud je počinio pogrešku koja se tiče prava time što je odbio zahtjev za naknadu neimovinske štete nanesene odlukom o ukoru, iskrivio dokaze, počinio očitu pogrešku u ocjeni, nepotpuno ispitao činjenice, počinio pogrešku koja se tiče prava prilikom ocjene štete, te povrijedio obvezu obrazlaganja i članak 15. Direktive 2000/43/EZ.

                           —

                           Službenički sud je počinio pogrešku koja se tiče prava time što je odbio zahtjev za naknadu neimovinske štete nanesene odlukom o raskidu ugovora, iskrivio dokaze, nepotpuno ispitao činjenice, počinio očitu pogrešku u ocjeni, počinio pogrešku koja se tiče prava prilikom ocjene štete, povrijedio obvezu obrazlaganja te načelo legitimnih očekivanja i članak 15. Direktive 2000/43/EZ.

      (1)  Direktiva Vijeća 2000/43/EZ od 29. lipnja 2000. o provedbi načela jednakog postupanja prema osobama bez obzira na njihovo rasno ili etničko podrijetlo (SL L 180, str. 22.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 20., svezak 1., str. 19.).


title: Predmet C-488/13: Rješenje Suda (peto vijeće) od 9. rujna 2014. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Okrazhen sad – Tagrovishte – Bugarska) – „Parva Investitsionna Banka” AD, „UniKredit Bulbank” AD, „Siyk Faundeyshan” LLS protiv „Ear Proparti Developmant – v nesastoyatelnost” AD, Sindik na „Ear Proparti Developmant – v nesastoyatelnost” AD (Zahtjev za prethodnu odluku — Uredba (EZ) br. 1896/2006 — Pojam 'nespornih novčanih tražbina' — Stečajni postupak — Izvansudski dokument koji se odnosi na spornu tražbinu — Zahtjev za isplatu iz stečajne mase, na temelju takvog dokumenta — Situacija koja ne spada u područje primjene Uredbe br. 1896/2006 — Očita nenadležnost Suda)

text:
               1.12.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 431/5

         Rješenje Suda (peto vijeće) od 9. rujna 2014. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Okrazhen sad – Tagrovishte – Bugarska) – „Parva Investitsionna Banka” AD, „UniKredit Bulbank” AD, „Siyk Faundeyshan” LLS protiv „Ear Proparti Developmant – v nesastoyatelnost” AD, Sindik na „Ear Proparti Developmant – v nesastoyatelnost” AD
   (Predmet C-488/13) (1)

   ((Zahtjev za prethodnu odluku - Uredba (EZ) br. 1896/2006 - Pojam 'nespornih novčanih tražbina' - Stečajni postupak - Izvansudski dokument koji se odnosi na spornu tražbinu - Zahtjev za isplatu iz stečajne mase, na temelju takvog dokumenta - Situacija koja ne spada u područje primjene Uredbe br. 1896/2006 - Očita nenadležnost Suda))
   (2014/C 431/09)
   Jezik postupka: bugarski

      Sud koji je uputio zahtjev

   Okrazhen sad – Tagrovishte

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelj:„Parva Investitsionna Banka” AD, „UniKredit Bulbank” AD, „Siyk Faundeyshan” LLS

      Tuženik:„Ear Proparti Developmant – v nesastoyatelnost” AD, Sindik na „Ear Proparti Developmant – v nesastoyatelnost” AD

      uz sudjelovanje: Natsionalna agentsia za prihodite, „Aset Menidzhmant” EAD, „Ol Siyz Balgaria” OOD, „Si Dzhi Ef – aktsionerna obshtnost” AD, „Silvar Biych” EAD, „Rudersdal” EOOD, „Kota Enerdzhi” EAD, Chavdar Angelov Angelov

      Izreka

   Sud Europske unije je očito nenadležan za davanje odgovora na pitanje koje je postavio Okrazhen sad – Targovishte (Bugarska).

      (1)  SL C 344, 23.11.2013.


title: Predmet T-359/14: Presuda Općeg suda od 18. rujna 2015. – Federación Nacional de Cafeteros de Colombia protiv OHIM-a – Accelerate (COLOMBIANO COFFEE HOUSE) („Žig Zajednice — Postupak za proglašenje žiga ništavim — Figurativni žig Zajednice COLOMBIANO COFFEE HOUSE — Ranija zaštićena oznaka zemljopisnog podrijetla Café de Colombia — Članci 13. i 14. Uredbe (EZ) br. 510/2006 — Relativni razlog za odbijanje — Članak 8. stavak 4. Uredbe (EZ) br. 207/2009”)

text:
               9.11.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 371/24

         Presuda Općeg suda od 18. rujna 2015. – Federación Nacional de Cafeteros de Colombia protiv OHIM-a – Accelerate (COLOMBIANO COFFEE HOUSE)
   (Predmet T-359/14) (1)

   ((„Žig Zajednice - Postupak za proglašenje žiga ništavim - Figurativni žig Zajednice COLOMBIANO COFFEE HOUSE - Ranija zaštićena oznaka zemljopisnog podrijetla Café de Colombia - Članci 13. i 14. Uredbe (EZ) br. 510/2006 - Relativni razlog za odbijanje - Članak 8. stavak 4. Uredbe (EZ) br. 207/2009”))
   (2015/C 371/27)
   Jezik postupka: engleski

      Stranke

      Tužitelj: Federación Nacional de Cafeteros de Colombia (Bogota, Kolumbija) (zastupnici: A. Pomares Caballero i M. Pomares Caballero, odvjetnici)

      Tuženik: Ured za usklađivanje na unutarnjem tržištu (žigovi i dizajni) (zastupnik: O. Mondéjar Ortuño, agent)

      Druga stranka u postupku pred žalbenim vijećem OHIM-a: Accelerate s.a.l. (Beirut, Libanon)

      Predmet

   Tužba protiv odluke petog žalbenog vijeća OHIM-a od 27. ožujka 2014. (predmet R 1200/2013-5) koja se odnosi na postupak za proglašenje žiga ništavim između Federación Nacional de Cafeteros de Colombia i Accelerate s.a.l.

      Izreka

               1.

               Poništava se odluka petog žalbenog vijeća Ured za usklađivanje na unutarnjem tržištu (žigovi i dizajni) (OHIM-a) od 27. ožujka 2014. (predmet R 1200/2013-5) u dijelu u kojem je odbijen zahtjev za proglašenje žiga ništavim.

               2.

               OHIM će snositi vlastite troškove kao i troškove Federación Nacional de Cafeteros de Colombia.

      (1)  SL C 235, 4. 8. 2014.


title: Predmet C-180/15: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 21. travnja 2015. uputio Nacka (Švedska) – Borealis Ab i drugi protiv Naturvårdsverket

text:
               22.6.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 205/21

         Zahtjev za prethodnu odluku koji je 21. travnja 2015. uputio Nacka (Švedska) – Borealis Ab i drugi protiv Naturvårdsverket
   (Predmet C-180/15)
   (2015/C 205/30)
   Jezik postupka: švedski

      Sud koji je uputio zahtjev

   Nacka tingsrätt, Mark- och miljödomstolen

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelji: Borealis AB, Kubikenborg Aluminium AB, Yara AB, SSAB EMEA AB, Lulekraft AB, Värmevärden i Nynäshamn AB, Cementa AB, Höganäs Sweden AB

      Tuženik: Naturvårdsverket

      Prethodna pitanja

               1.

               Je li kod računanja međusektorskog faktora korekcije za industrijski sektor, u skladu s člankom 10.a stavcima 1. i 4. direktive o trgovanju (1) raspodijeliti sve emisije od spaljivanja rezidualnih plinova za proizvodnju električne energije dražbenom bubnju a ne Industritaketu [(plafon za besplatnu raspodjelu emisijskih jedinica; ‘industrijski plafon’)], unatoč činjenici da se za emisije od rezidualnih plinova može besplatno raspodijeliti emisijske jedinice prema članku 10.a stavku 1. direktive o trgovanju?

               2.

               Je li kod računanja međusektorskog faktora korekcije za industrijski sektor, u skladu s člankom 10.a stavcima 1.) i 4. direktive o trgovanju raspodijeliti sve emisije proizvedene u proizvodnji topline u kogeneracijskim postrojenjima za kasniju isporuku za … postrojenja [pokrivena sustavom trgovanja emisijama (‘ETS postrojenja’)] za dražbeni bubanj a ne za industrijski plafon, unatoč činjenici da se za emisije od proizvodnje topline može besplatno raspodijeliti emisijske jedinice prema članku 10.a stavku 4. direktive o trgovanju?

               3.

               Ako su odgovori na pitanja 1. i 2. negativni, je li u tom slučaju izračun industrijskog udjela (34,78 posto) od ukupnih emisija u referentnom razdoblju točan?

               4.

               Je li Odluka Komisije 2013/448/EU (2) nevaljana i nespojiva s trećim podstavkom članka 10.a stavka 5. direktive o trgovanju, s obzirom na to da Komisijin izračun industrijskog plafona znači da se međusektorski faktor korekcije neizbježno mora primijeniti umjesto da se primijeni „ako je to potrebno”?

               5.

               Je li referentna vrijednost za proizvod za vruću kovinu uspostavljena u skladu s člankom 10.a stavkom 2. direktive o trgovanju na temelju činjenice da pri definiranju načela postavljanja ex-ante referentnih vrijednosti, početna točka mora biti prosječni učinak 10 posto najučinkovitijih postrojenja u relevantnom sektoru?

               6.

               Što se tiče besplatne raspodjele emisijskih jedinica za izvoz topline privatnim kućanstvima, je li u skladu s člankom 10.a stavkom 4. direktive o trgovanju da se ne odobri raspodjela besplatnih emisijskih jedinica u pogledu topline koja se izvozi u privatna kućanstva?

               7.

               U vezi sa zahtjevom za besplatnu raspodjelu emisijskih jedinica, je li u skladu s Prilogom IV Odluci Komisije 2011/278/EU (3) ne navesti sve emisije stakleničkih plinova koji nastaju iz proizvodnje topline koja se izvozi u privatna kućanstva, kao što je to učinila Naturvårdsverket (švedska agencija za zaštitu okoliša)?

               8.

               Kod raspodjele besplatnih emisijskih jedinica za izvoz topline privatnim kućanstvima, je li u skladu s člankom 10.a stavcima 1. i 4. direktive o trgovanju i člankom 10. stavkom 3. Odluke Komisije 2011/278/EU da se ne raspodijeli dodatne besplatne emisijske jedinice vezano za emisije fosilnih goriva koje prekoračuju raspodjelu za toplinu izvezenu u privatna kućanstva?

               9.

               U vezi sa zahtjevom za raspodjelu besplatnih emisijskih jedinica, je li u skladu s Prilogom IV Odluci Komisije 2011/278/EU, prilagoditi brojke u zahtjevu kako bi emisije stakleničkih plinova koje su pripisive sagorijevanju rezidualnog plina bile jednake onima koje su pripisive sagorijevanju prirodnog plina, kao što je to učinio Naturvårdsverket?

               10.

               Znači li članak 10. stavak 8. Odluke Komisije 2011/278/EU da se subjektu ne može raspodijeliti besplatne emisijske jedinice za potrošnju topline za referentne vrijednosti topline potpostrojenja proizvedene u potpostrojenju s različitom referentnom vrijednosti za gorivo?

               11.

               Ako je odgovor na pitanje 10. potvrdan, da li je članak 10. stavak 8. Odluke Komisije 2011/278/EU protivan članku 10.a stavku 1. direktive o trgovanju?

               12.

               Je li kod raspodjele besplatnih emisijskih jedinica u pogledu potrošnje topline u skladu s direktivom o trgovanju i smjernicama br. 2. i 6. prilikom procjene uzeti u obzir izvor grijanja koji proizvodi potrošenu toplinu?

               13.

               Je li Odluka Komisije 2013/448/EU ništava i nespojiva s člankom 290. UFEU-a i člankom 10.a stavcima 1. i 5. direktive o trgovanju na temelju toga da mijenja metodu izračuna iz članka 10.a stavka 5. , drugog podstavka, (a) i (b) direktive o trgovanju, isključujući iz temelja za izračun emisije koje je prouzrokovalo sagorijevanje rezidualnih plinova i proizvodnja kombinirane topline i energije, unatoč činjenici da je besplatna raspodjela emisijskih jedinica dozvoljena u tom smislu sukladno članku 10.a stavcima 1. i 4. direktive o trgovanju i Odluke Komisije 2011/278/EU?

               14.

               Treba li smatrati da mjerljiva toplina u obliku pare iz ETS postrojenja koja se dostavlja parnoj mreži s mnogo potrošača pare, od kojih najmanje jedan nije ETS postrojenje, predstavlja potpostrojenje s referentnom vrijednosti za toplinu prema članku 3. točki (c) Odluke Komisije 2011/278/EU?

               15.

               Je li za pitanje 14. relevantno:

                           (a)

                           posjeduje li najveći potrošač pare u mreži parnu mrežu i da je taj potrošač ETS postrojenje,

                           (b)

                           koliki dio ukupne isporuke topline parnoj mreži koristi najveći potrošač,

                           (c)

                           koliko dobavljača i potrošača pare ima u parnoj mreži,

                           (d)

                           ima li nesigurnosti oko toga tko je proizveo mjerljivu toplinu koju potrošači pare nabavljaju, i

                           (e)

                           može li se raspodjela potrošnje pare unutar mreže izmijeniti na način da se broj potrošača pare koji nisu ETS postrojenja pridruži ili se postojeća potrošnja ETS postrojenja koja nisu ETS poveća?

               16.

               Ako odgovor na pitanje 14. ovisi o činjenicama individualnog slučaja, kojim činjenicama treba dati poseban značaj?

      (1)  Direktiva 2003/87/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 13. listopada 2003. o uspostavi sustava trgovanja emisijskim jedinicama stakleničkih plinova unutar Zajednice i o izmjeni Direktive Vijeća 96/61/EZ (SL 2003 L 275, str. 32.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 15., svezak 9., str. 28.).

      (2)  Odluka Komisije od 5. rujna 2013. o nacionalnim provedbenim mjerama za prijelaznu besplatnu dodjelu emisijskih jedinica stakleničkih plinova u skladu s člankom 11. stavkom 3. Direktive 2003/87/EZ Europskog parlamenta i Vijeća (priopćeno pod brojem dokumenta C(2013) 5666) (SL 2013 L 240, str. 27.).

      (3)  Odluka Komisije od 27. travnja 2011. o utvrđivanju prijelaznih propisa na razini Unije za usklađenu besplatnu dodjelu emisijskih jedinica na temelju članka 10.a Direktive 2003/87/EZ Europskog parlamenta i Vijeća (priopćena pod brojem dokumenta C(2011) 2772) (SL 2011 L 130, str. 1.)(SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 15., svezak 29., str. 257.).


title: Predmet T-215/16: Presuda Općeg suda od 3. travnja 2017. – Cop protiv EUIPO-a – Conexa (AMPHIBIAN) („Žig Europske unije — Postupak za proglašenje žiga ništavim — Međunarodna registracija u kojoj je naznačena Europska unija — Figurativni žig AMPHIBIAN — Apsolutni razlozi za odbijanje — Razlikovni karakter — Nepostojanje opisnog karaktera — Članak 7. stavak 1. točke (b) i (c) Uredbe [EZ] br. 207/2009”)

text:
               15.5.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 151/36

         Presuda Općeg suda od 3. travnja 2017. – Cop protiv EUIPO-a – Conexa (AMPHIBIAN)
   (Predmet T-215/16) (1)

   ((„Žig Europske unije - Postupak za proglašenje žiga ništavim - Međunarodna registracija u kojoj je naznačena Europska unija - Figurativni žig AMPHIBIAN - Apsolutni razlozi za odbijanje - Razlikovni karakter - Nepostojanje opisnog karaktera - Članak 7. stavak 1. točke (b) i (c) Uredbe [EZ] br. 207/2009”))
   (2017/C 151/46)
   Jezik postupka: njemački

      Stranke

      Tužitelj: Cop Vertriebs-GmbH (Aresing, Njemačka) (zastupnik: H. Hofmann, odvjetnik)

      Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (zastupnik: D. Hanf, agent)

      Druga stranka u postupku pred žalbenim vijećem EUIPO-a, intervenijent u postupku pred Općim sudom: Conexa LLC (Dover, Delaware, Sjedinjene Američke Države) (zastupnik: H. Twelmeier, odvjetnik)

      Predmet

   Tužba podnesena protiv odluke četvrtog žalbenog vijeća EUIPO-a od 7. ožujka 2016. (predmet R 1984/2015-4), koja se odnosi na postupak za proglašenje žiga ništavim između društava Cop i Conexa.

      Izreka

               1.

               Tužba se odbija.

               2.

               Društvu Cop Vertriebs-GmbH nalaže se snošenje troškova.

      (1)  SL C 251, 11. 7. 2016.


title: Predmet T-267/14: Presuda Općeg suda od 28. travnja 2016. – Zehnder Group International protiv EUIPO-a – Stiebel Eltron (comfotherm) („Žig Europske unije — Postupak za proglašenje žiga ništavim — Verbalni žig Europske unije comfotherm — Raniji verbalni nacionalni žig KOMFOTHERM — Relativni razlog za odbijanje — Članak 8. stavak 1. točka (b) Uredbe (EZ) br. 207/2009 — Vjerojatnost dovođenja u zabludu — Sličnost proizvoda — Relevantna javnost — Međuovisnost kriterija”)

text:
               13.6.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 211/45

      Presuda Općeg suda od 28. travnja 2016. – Zehnder Group International protiv EUIPO-a – Stiebel Eltron (comfotherm)
      (Predmet T-267/14) (1)

      ((„Žig Europske unije - Postupak za proglašenje žiga ništavim - Verbalni žig Europske unije comfotherm - Raniji verbalni nacionalni žig KOMFOTHERM - Relativni razlog za odbijanje - Članak 8. stavak 1. točka (b) Uredbe (EZ) br. 207/2009 - Vjerojatnost dovođenja u zabludu - Sličnost proizvoda - Relevantna javnost - Međuovisnost kriterija”))
      (2016/C 211/56)
      Jezik postupka: njemački

         Stranke

         Tužitelj: Zehnder Group International AG (Gränichen, Švicarska) (zastupnik: J. Krenzel, odvjetnik)

         Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO) (zastupnici: A. Pohlmann, a zatim S. Hanne, agenti)

         Druga stranka u postupku pred žalbenim vijećem EUIPO-a, intervenijent pred Općim sudom: Stiebel Eltron GmbH & Co. KG (Holzminden, Njemačka) (zastupnici: J. Eberhardt, H. Förster i Y. Holderied, odvjetnici)

         Predmet

      Tužba protiv odluke četvrtog žalbenog vijeća EUIPO-a od 21. veljače 2014. (predmet R 1318/2013-4) koji se odnosi na postupak za proglašenje žiga ništavim između društva Stiebel Eltron GmbH & Co. KG i društva Zehnder Group International AG.

         Izreka

                  1.

                  Tužba se odbija.

                  2.

                  Društvu Zehnder Group International AG nalaže se snošenje troškova.

         (1)  SL C 194 od 24.6.2014.


title: Predmet T-45/15: Tužba podnesena 2. veljače 2015. – Hydrex protiv Komisije

text:
               23.3.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 96/23

         Tužba podnesena 2. veljače 2015. – Hydrex protiv Komisije
   (Predmet T-45/15)
   (2015/C 096/29)
   Jezik postupka: nizozemski

      Stranke

      Tužitelj: Hydrex NV (Antwerpen, Belgija) (zastupnik: P. Van Eysendeyk, advocaat)

      Tuženik: Europska komisija

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

               —

               utvrdi nezakonitost Odluke Europske komisije C(2015) 103 final od 12. siječnja 2015., o kojoj je tužitelj u skladu s člankom 297. UFEU-a bio obaviješten dopisom od 13. siječnja 2015., koja se odnosi na nalog za povrat br. 3241405101 za iznos od 5 40  721,10 eura zbog očito manjkavog obrazloženja i posljedično potpuno netočne ocjene te da je stoga poništi;

               —

               naloži Europskoj komisiji da vrati sve neopravdano zahtijevane i/ili zadržane iznose;

               —

               naloži Europskoj komisiji snošenje troškova.

      Tužbeni razlozi i glavni argumenti

   Europska komisija i tužitelj potpisali su 2006. Sporazum o financijskoj pomoći LIFE06 ENV/B/000362 „Demonstration of a 100 % non-toxic durable hull protection and anti-fouling system contributing to zero emission to the aquatic environment and saving 3-8 % heavy fuels”. Sporni povrat Komisije zasniva se na ex post provjeri koja je pokazala da razmatrani troškovi projekta moraju biti smanjeni.
   U prilog tužbi tužitelj ističe povredu obveze obrazlaganja. Smatra da Komisija nije uzela u obzir provjeru koja je izvršena dok su svi dokumenti još bili na raspolaganju. Dodatno ističe da Komisija nije uzela u obzir svoju zabilješku o izvještaju o ex post provjeri kao dokazu za dodatni iznos.


title: Predmet T-578/14: Rješenje Općeg suda od 16. rujna 2015. – VSM Geneesmiddelen protiv Komisije („Tužba zbog propusta i za poništenje — Zaštita potrošača — Zdravstvene tvrdnje koje se navode na hrani — Uredba (EZ) br. 1924/2006 — Botaničke tvari — Rok za podnošenje tužbe — Nepostojanje pravnog interesa — Akt koji se ne može pobijati — Nedopuštenost”)

text:
               16.11.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 381/31

         Rješenje Općeg suda od 16. rujna 2015. – VSM Geneesmiddelen protiv Komisije
   (Predmet T-578/14) (1)

   ((„Tužba zbog propusta i za poništenje - Zaštita potrošača - Zdravstvene tvrdnje koje se navode na hrani - Uredba (EZ) br. 1924/2006 - Botaničke tvari - Rok za podnošenje tužbe - Nepostojanje pravnog interesa - Akt koji se ne može pobijati - Nedopuštenost”))
   (2015/C 381/34)
   Jezik postupka: engleski

      Stranke

      Tužitelj: VSM Geneesmiddelen BV (Alkmaar, Nizozemska) (zastupnik: U. Grundmann, odvjetnik)

      Tuženik: Europska komisija (zastupnici: J. Enegren, a potom M. Wilderspin i S. Grünheid, agenti)

      Predmet

   Zahtjev za utvrđenje propusta Komisije jer je nezakonito propustila naložiti Europskoj agenciji za sigurnost hrane (EFSA) da procijeni zdravstvene tvrdnje koje se odnose na botaničke tvari kao preduvjet za donošenje konačnog popisa dozvoljenih tvrdnji u skladu s člankom 13. stavkom 3. Uredbe (EZ) br. 1924/2006 Europskog parlamenta i Vijeća od 20. prosinca 2006. o prehrambenim i zdravstvenim tvrdnjama koje se navode na hrani (SL L 404, str. 9.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 15., svezak 7., str. 172.), i, podredno, zahtjev za poništenje odluke koju navodno sadrži dopis Komisije od 19. lipnja 2014., kojom se odbija naložiti EFSA-i da procijeni navedene tvrdnje.

      Izreka

               1.

               Tužba se odbacuje kao nedopuštena.

               2.

               Društvu VSM Geneesmiddelen BV nalaže se snošenje troškova.

      (1)  SL C 339, 29. 9. 2014.


title: Spojeni predmeti C-544/13 i C-545/13: Presuda Suda (treće vijeće) od 16. srpnja 2015. (zahtjevi za prethodnu odluku koji je uputio Stockholms tingsrätt – Švedska) – Abcur AB protiv Apoteket Farmaci AB (C-544/13), Apoteket AB i Apoteket Farmaci AB (C-545/13) (Zahtjev za prethodnu odluku — Lijekovi za humanu primjenu — Direktiva 2001/83/EZ — Područje primjene — Članak 2. stavak 1. i članak 3. točke 1. i 2. — Lijekovi proizvedeni industrijski ili postupkom proizvodnje koji uključuje industrijski proces — Odstupanja — Lijek izrađen u ljekarni prema liječničkom receptu za određenog pacijenta — Lijek izrađen u ljekarni prema farmakopejskoj recepturi namijenjen neposrednom izdavanju pacijentima određene ljekarne — Direktiva 2005/29/EZ)

text:
               14.9.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 302/3

         Presuda Suda (treće vijeće) od 16. srpnja 2015. (zahtjevi za prethodnu odluku koji je uputio Stockholms tingsrätt – Švedska) – Abcur AB protiv Apoteket Farmaci AB (C-544/13), Apoteket AB i Apoteket Farmaci AB (C-545/13)
   (Spojeni predmeti C-544/13 i C-545/13) (1)

   ((Zahtjev za prethodnu odluku - Lijekovi za humanu primjenu - Direktiva 2001/83/EZ - Područje primjene - Članak 2. stavak 1. i članak 3. točke 1. i 2. - Lijekovi proizvedeni industrijski ili postupkom proizvodnje koji uključuje industrijski proces - Odstupanja - Lijek izrađen u ljekarni prema liječničkom receptu za određenog pacijenta - Lijek izrađen u ljekarni prema farmakopejskoj recepturi namijenjen neposrednom izdavanju pacijentima određene ljekarne - Direktiva 2005/29/EZ))
   (2015/C 302/03)
   Jezik postupka: švedski

      Sud koji je uputio zahtjev

   Stockholms tingsrätt

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelj: Abcur AB

      Tuženik: Apoteket Farmaci AB (C-544/13), Apoteket AB i Apoteket Farmaci AB (C-545/13)

      Izreka

               1.

               Na lijekove za humanu primjenu, kao što su oni o kojima je riječ u glavnom postupku, koji se izdaju samo na liječnički recept i za koje nadležna tijela države članice nisu dala odobrenje za stavljanje u promet ili na temelju Uredbe (EZ) br. 726/2004 Europskog parlamenta i Vijeća od 31. ožujka 2004. o utvrđivanju postupaka odobravanja primjene i postupaka nadzora nad primjenom lijekova koji se rabe u humanoj i veterinarskoj medicini, te uspostavi Europske agencije za lijekove, primjenjuje se Direktiva 2001/83/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 6. studenoga 2001. o zakoniku Zajednice o lijekovima za humanu primjenu, kako je izmijenjena Direktivom 2004/27/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 31. ožujka 2004., na temelju njezina članka 2. stavka 1. ako su proizvedeni industrijski ili postupkom proizvodnje koji uključuje industrijski proces. Na te se lijekove može primijeniti odstupanje iz članka 3. točke 1. te direktive, kako je izmijenjena, samo ako su bili izrađeni prema liječničkom receptu sastavljenom prije njihove izrade, koja mora biti izvršena posebno za prethodno identificiranog pacijenta. Na navedene lijekove može se primijeniti odstupanje iz članka 3. točke 2. Direktive 2001/83, kako je izmijenjena Direktivom 2004/27, samo ako ih je neposredno izdala ljekarna koja ih je izradila pacijentima koje opskrbljuje. Sud koji je uputio zahtjev treba ocijeniti jesu li u glavnim predmetima ispunjeni uvjeti za primjenu ovih odredbi.

               2.

               Čak i u slučaju da lijekovi za humanu primjenu, kao što su oni o kojima je riječ u glavnom postupku, ulaze u područje primjene Direktive 2001/83, kako je izmijenjena Direktivom 2004/27, na prakse oglašavanja u vezi s tim lijekovima, kao što su one koje se navode u glavnim predmetima, također se može primijeniti Direktiva 2005/29/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 11. svibnja 2005. o nepoštenoj poslovnoj praksi poslovnog subjekta u odnosu prema potrošaču na unutarnjem tržištu i o izmjeni Direktive Vijeća 84/450/EEZ, direktiva 97/7/EZ, 98/27/EZ i 2002/65/EZ Europskog parlamenta i Vijeća, kao i Uredbe (EZ) br. 2006/2004 Europskog parlamenta i Vijeća, ukoliko su ispunjeni uvjeti za primjenu te direktive.

      (1)  SL C 15, 18. 1. 2014.


title: Predmet C-340/17 P: Žalba koju je 7. lipnja 2017. podnio Alcohol Countermeasure Systems (International) Inc. protiv presude Općeg suda (prvo vijeće) od 29. ožujka 2017. u predmetu T-638/15, Alcohol Countermeasure Systems (International) protiv EUIPO-a

text:
               16.10.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 347/3

         Žalba koju je 7. lipnja 2017. podnio Alcohol Countermeasure Systems (International) Inc. protiv presude Općeg suda (prvo vijeće) od 29. ožujka 2017. u predmetu T-638/15, Alcohol Countermeasure Systems (International) protiv EUIPO-a
   (Predmet C-340/17 P)
   (2017/C 347/03)
   Jezik postupka: engleski

      Stranke

      Žalitelj: Alcohol Countermeasure Systems (International) Inc. (zastupnici: E. Baud i P. Marchiset, odvjetnici)

      Druga stranka u postupku: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo

      Zahtjevi

   Žalitelj od Suda zahtjeva da:

               —

               prethodno suspendira izvršenja presude, u slučaju da EUIPO ne da svoj pisani pristanak na takvu suspenziju;

               —

               ukine presudu na temelju žalbenih razloga iz ove žalbe […];

               —

               poništi odluku prvog žalbenog vijeća EUIPO-a od 11. kolovoza 2015. u predmetu R 1323/2014-1;

               —

               podredno, ukine presudu i odredi suspenziju postupka do okončanja postupka povlačenja Ujedinjene Kraljevine iz Unije ili najranije do 31. svibnja 2019., dana isteka roka iz članka 50. Ugovora;

               —

               naloži društvu Lion Laboratories i Uredu Europske unije za intelektualno vlasništvo snošenje vlastitih troškova i troškova ACS-a u vezi sa prvostupanjskim postupkom u predmetu T-638/15 i žalbenim postupkom.

      Žalbeni razlozi i glavni argumenti

               1.

               Prvi žalbeni razlog temelji se na iskrivljavanju ACS-ovih navoda iz tužbe time što je u točki 86. presude navedeno da su 64 uređaja prodana „tijekom relevantnih razdoblja” iako se taj (nesporni) broj odnosio samo na prvo razdoblje (od 5. listopada 2004. do 4. listopada 2009.).

               2.

               Drugi žalbeni razlog također se temelji na iskrivljavanju dopisa od 21. ožujka 2013. kojeg je odvjetnik društva Lion Laboratories poslao EUIPO-u i također na povredi Uredbe br. 207/2009 (1), osobito njezina članka 57. stavka 2. i Uredbe 2868/95 (2) (pravilo 22. stavak 2. i pravilo 40. stavak 5.). U tom dopisu nije naveden broj registracije ranijeg žiga (žiga Ujedinjene Kraljevine br. 2040518), već su navedene dvije reference na žig Ujedinjene Kraljevine br. 2371210, tako da Lion Laboratories (i) nije ispunio svoju obvezu podnošenja dokaza koji bi svjedočili o uporabi žiga Ujedinjene Kraljevine br. 2040518 ili žiga na kojem se temeljio prigovor, i/ili (ii) je izmijenio žig na kojem se temeljio taj postupak.

               3.

               Treći žalbeni razlog odnosi se na to kako je Opći sud (i) povrijedio pojam „stvarne uporabe” iz Uredbe br. 207/2009 i kako je protumačen u predmetu Ansul (C-40/01, EU:C:2003:145) i (ii) primijenio pogrešnu metodologiju. Opći sud nije ograničio svoje ispitivanje na prvo razdoblje i nije uzeo u obzir broj planiranih prodaja određen u ugovoru o isključivoj licenciji. Usto, s obzirom na nisku i vremenski ograničenu kvantitativnu uporabu tijekom prvog razdoblja, stvarna uporaba nije dokazana upućivanjem na različite čimbenike koje Opći sud nije ispitivao (poput (i) broja prodaja koje su stranke planirale u ugovoru o licenciji, (ii) obilježja tržišta (koje uključuje 30 milijuna klijenata), (iii) naravi proizvoda (uključujući mjerače razine alkohola u dahu) i (iv) postojanja žiga Ujedinjene Kraljevine br. 2371210 za koji je 2004. podnesena prijava za registraciju). Opći sud je nerazmjerno uzeo u obzir neke dokumente, uključujući one u vezi s uslugama, iako je protiv ranijeg žiga podnesen prigovor samo za proizvode iz razreda 9.

               4.

               U četvrtom žalbenom razlogu analizira se to kako je Opći sud povrijedio pojam „stvarne uporabe” na način da je upotrijebio pogrešan standard pri utvrđivanju je li raniji žig upotrebljavan kao takav. Usto, presuda od 11. rujna 2017., Céline (C-17/06, EU:C:2007:497) ne može se primijeniti kada su (i) drugi žigovi istaknuti na proizvodima, (ii) takvi proizvodi imali druge nazive (iii) neki klijenti žig percipirali kao uobičajeni naziv. Te okolnosti dodatno onemogućavaju to da klijent uspostavi vezu između ranijeg žiga i žiga koji se upotrebljavao kao zajednički naziv ili tvrtka društva.

               5.

               Peti žalbeni razlog odnosi se na javni poredak: zbog ranijeg prava iz Ujedinjene Kraljevine neće biti moguće poništenje žiga EU-a u okolnostima postupka povlačenja Ujedinjene Kraljevine iz Unije i obavijesti iz članka 50. Ugovora o Europskoj uniji koju je poslala Ujedinjena Kraljevina. Dopuštanje takvog poništenja povećalo bi troškove i stvorilo nepotrebne i neproporcionalne prepreke zaštiti sustava jedinstvenog žiga, a unutar dvije godine Ujedinjena Kraljevina više neće biti dio jedinstvenog sustava žiga EU-a. Opći sud je stoga povrijedio načelo teritorijalnosti iz Pariške konvencije iz 1883. i članak 17. Povelje Europske unije o temeljnim pravima.

      (1)  Uredba Vijeća (EZ) br. 207/2009 od 26. veljače 2009. o žigu Zajednice (SL 2009., L 78, str. 1) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 17., svezak 1., str. 226.)

      (2)  Uredba Komisije (EZ) br. 2868/95 od 13. prosinca 1995. o provedbi Uredbe Vijeća (EZ) br. 40/94 o žigu Zajednice (SL 1995., L 303, str. 1.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 17., svezak 1., str. 84.).


title: Predmet T-362/15: Tužba podnesena 1. srpnja 2015. – Lacamanda Group protiv OHIM-a – Woolley (HENLEY)

text:
               7.9.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 294/82

         Tužba podnesena 1. srpnja 2015. – Lacamanda Group protiv OHIM-a – Woolley (HENLEY)
   (Predmet T-362/15)
   (2015/C 294/99)
   Jezik na kojem je tužba podnesena: engleski

      Stranke

      Tužitelj: The Lacamanda Group (Machester, Ujedinjena Kraljevina) (zastupnik: C. Scott, odvjetnik)

      Tuženik: Ured za usklađivanje na unutarnjem tržištu (žigovi i dizajni) (OHIM)

      Druga stranka pred žalbenim vijećem: Nigel Woolley (Braceborough, Ujedinjena Kraljevina)

      Podaci o postupku pred OHIM-om

      Nositelj spornog žiga: druga stranka pred žalbenim vijećem

      Predmetni sporni žig: verbalni žig Zajednice „HENLEY” – žig Zajednice br. 4 7 43  563

      Postupak pred OHIM-om: postupak proglašavanja žiga ništavim

      Pobijana odluka: odluka četvrtog žalbenog vijeća OHIM-a od 24. travnja 2015. u predmetu R 2255/2012-4

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

               —

               poništi pobijanu odluku;

               —

               naloži OHIM-u snošenje troškova.

      Tužbeni razlozi

               —

               povreda članka 7. stavka 1. točke (b) Uredbe br. 207/2009;

               —

               povreda članka 7. stavka 1. točke (c) Uredbe br. 207/2009;

               —

               povreda članka 8. stavka 5. Uredbe br. 207/2009.


title: Predmet T-479/13: Tužba podnesena 3. rujna 2013. — Marchiani protiv Parlamenta

text:
               16.11.2013

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 336/25

         Tužba podnesena 3. rujna 2013. — Marchiani protiv Parlamenta
   (Predmet T-479/13)
   2013/C 336/56
   Jezik postupka: francuski

      Stranke

      Tužitelj: Jean — Charles Marchiani (Toulon, Francuska) (zastupnik: C.-S. Marchiani, odvjetnik)

      Tuženik: Europski parlament

      Zahtjevi

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

               —

               poništi odluku Glavnog tajnika od 4. srpnja 2013.;

               —

               poništi obavijest o terećenju od 5. srpnja 2013.;

               —

               Europskom parlamentu naloži snošenje troškova.

      Tužbeni razlozi i glavni argumenti

   Predmetnom tužbom tužitelj osporava odluku Europskog parlamenta u postupku povrata iznosa koje je tužitelj primio između 2001. i 2004. na osnovi naknade za parlamentarnu pomoć.
   U prilog osnovanosti tužbe tužitelj ističe šest tužbenih razloga.

               1.

               Prvi tužbeni razlog temelji se na nepravilnosti postupka, u dijelu u kojem je odluka Glavnog tajnika Parlamenta od 4. srpnja 2013. bila protivna odluci Predsjedništva Europskog parlamenta od 19. svibnja i od 9. srpnja 2008. o mjerama primjene Statuta zastupnika Europskog parlamenta, kao i načelu kontradiktornosti i poštovanju prava na obranu.

               2.

               Drugi tužbeni zahtjev temelji se na pogrešnoj primjeni propisa o troškovima i naknadama zastupnika u Parlamentu (propisi FID).

               3.

               Treći tužbeni zahtjev temelji se na pogrešnoj ocjeni dokumenata u spisu.

               4.

               Četvrti tužbeni zahtjev se temelji na manjku nepristranosti Glavnog tajnika Europskog parlamenta za vrijeme donošenja odluke od 4. srpnja 2013.

               5.

               Peti i šesti tužbeni zahtjev temelje se na zastari iznosa koji čine predmet povrata.


title: Predmet T-495/14: Tužba podnesena 26. lipnja 2014. – Theodorakis i Theodoraki protiv Vijeća

text:
               1.9.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 292/52

         Tužba podnesena 26. lipnja 2014. – Theodorakis i Theodoraki protiv Vijeća
   (Predmet T-495/14)
   2014/C 292/64
   Jezik postupka: grčki

      Stranke

      Tužitelji: Georgios Theodorakis (Chania, Grčka) i Maria Theodoraki (Chania, Grčka) (zastupnici: B. Christianos i S. Paliou, odvjetnici)

      Tuženik: Vijeće Europske unije

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelji od Općeg suda zahtijevaju da:

               —

               naloži tuženiku da tužiteljima isplati iznos od 1 4 31  193,58 eura na ime naknade za štetu koju im je tuženik prouzročio svojim nezakonitim aktima, s kamatama tekućim od dana kada su tužitelji nezakonito ostali bez svojih depozita (29. ožujka 2013.) do objave presude u ovom predmetu, kao i zatezne kamate tekuće od objave presude u ovom postupku do potpune isplate,

               —

               podredno, naloži tuženiku da tužiteljima isplati 4/5 gore navedenog iznosa, odnosno svotu od 1 1 44  954,86 eura na ime naknade za štetu koju im je prouzročio svojim nezakonitim aktima, s kamatama tekućim od dana kada su nezakonito ostali bez svojih depozita (29. ožujka 2013.) do objave presude u ovom predmetu, kao i zatezne kamate tekuće od objave presude u ovom postupku do potpune isplate,

               —

               nadalje podredno, odredi iznos koji tuženik mora platiti tužiteljima na ime naknade za štetu koja im je prouzročena nezakonitim aktima tuženika,

               —

               naloži tuženiku da tužiteljima isplati iznos od 50  000 eura na ime naknade za neimovinsku štetu koju im je prouzročio zbog povrede načela jednakog postupanja,

               —

               naloži tuženiku da tužiteljima isplati iznos od 50  000 eura na ime naknade za neimovinsku štetu koju im je prouzročio zbog povrede prava na učinkovitu pravnu zaštitu, i

               —

               naloži tuženiku da tužiteljima naknadi troškove postupka.

      Tužbeni razlozi i glavni argumenti

   Tužitelji predmetnom tužbom temeljem članka 340. stavka 2. UFEU-a od Općeg suda Europske unije, koji je nadležan sukladno članku 268. UFEU-a, traže da odredi naknadu štete koju su pretrpjeli zbog nezakonitog postupanja tuženika.
   Tužitelji tvrde da je šteta nastala kada je tuženik, prelazeći granice vlastitih nadležnosti te kršeći sekudarno pravo i opća načela prava Europske unije, nametnuo, pa time i uzrokovao smanjenje bankarskih depozita tužitelja u Cyprus Popular Bank Public Co Ltd. (Laiki Τrapeza), a da je u svakom slučaju tome pridonio.
   Tužitelji konkretno tvrde da je tuženik počinio sljedeće povrede temeljnih prava i općih načela prava Europske unije:

               —

               prvo, povredu prava vlasništva,

               —

               drugo, povredu načela jednakog postupanja, i

               —

               treće, povredu prava tužitelja na učinkovitu pravnu zaštitu i načela pravne sigurnosti.

               —

               Tužitelji navode da su ispunjeni uvjeti, kako su postavljeni sudskom praksom, u pogledu izvanugovorne odgovornosti tuženika da naknadi štetu.


title: Predmet T-30/17: Rješenje predsjednika Općeg suda od 6. veljače 2017. – Bender protiv Parlamenta

text:
               6.6.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 178/34

         Rješenje predsjednika Općeg suda od 6. veljače 2017. – Bender protiv Parlamenta
   (Predmet T-30/17)
   (2017/C 178/54)
   Jezik postupka: njemački
   Predsjednik Općeg suda odredio je brisanje predmeta.


title: Predmet T-141/15: Tužba podnesena 27. ožujka 2015. – Češka Republika protiv Komisije

text:
               29.6.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 213/37

         Tužba podnesena 27. ožujka 2015. – Češka Republika protiv Komisije
   (Predmet T-141/15)
   (2015/C 213/62)
   Jezik postupka: češki

      Stranke

      Tužitelj: Češka Republika (zastupnici: M. Smolek i J. Očková, u svojstvu agenata)

      Tuženik: Europska komisija

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

               —

               poništi Provedbenu odluku Europske komisije (EU) 2015/103 od 16. siječnja 2015. o isključenju iz financiranja Europske unije određenih izdataka nastalih za države članice u okviru Europskog fonda za jamstva u poljoprivredi (EFJP) i Europskog poljoprivrednog fonda za ruralni razvoj (EPFRR) (priopćeno pod brojem dokumenta C(2015) 53), u mjeri u kojoj ona isključuje izdatke koji ukupno iznose 2 1 23  199,04 eura, nastale za Češku Republiku.

               —

               naloži Europskoj komisiji snošenje troškova.

      Tužbeni razlozi i glavni argumenti

   U prilog osnovanosti tužbe tužitelj ističe dva tužbena razloga.

               1.

               Prvi tužbeni razlog, u okviru kojeg se navodi povreda članka 5. Uredbe Vijeća (EZ) br. 479/2008 (1), načelo pravne sigurnosti i, slijedom toga, zaštita legitimnih očekivanja.

                           —

                           S tim u vezi tužitelj navodi da je Europska komisija u pobijanoj odluci utvrdila financijsku korekciju zbog neprihvatljivih izdataka za mjere koje su dogovorene na način predviđen u članku 5. Uredbe Vijeća br. 479/2008 te je stoga povrijeđena ta odredba, načelo pravne sigurnosti i, slijedom toga, zaštita legitimnih očekivanja.

               2.

               Drugi tužbeni razlog, u okviru kojeg se navodi povreda članka 41. Povelje Europske unije o temeljnim pravima u vezi s člancima 11. i 16. Uredbe Komisije (EZ) br. 885/2006 (2) i člankom 31. Uredbe Vijeća (EZ) br. 1290/2005

                           —

                           S tim u vezi tužitelj tvrdi da je povrijeđen članak 41. Povelje Europske unije o temeljnim pravima u vezi s člancima 11. i 16. Uredbe Komisije br. 885/2006 i člankom 31. Uredbe Komisije br. 1290/2005 (3), s obzirom na to da je Europska komisija u istrage VT/VI/2009/004/CZ i VT/VI/2009/101/CZ dodatno uključila financijske godine 2010. do 2012.

      (1)  Uredba Vijeća (EZ) br. 479/2008 od 29. travnja 2008. o zajedničkoj organizaciji tržišta vina, o izmjeni uredbi (EZ) br. 1493/1999, (EZ) br. 1782/2003, (EZ) br. 1290/2005, (EZ) br. 3/2008 i o stavljanju izvan snage uredbi (EEZ) br. 2392/86 i (EZ) br. 1493/1999 (SL 2008 L 148, str. 1.).

      (2)  Uredba Komisije (EZ) br. 885/2006 od 21. lipnja 2006. o utvrđivanju detaljnih pravila za primjenu Uredbe Vijeća (EZ) br. 1290/2005 u pogledu akreditacije agencija za plaćanja i drugih tijela te poravnanja računa EFJP-a i EPFRR-a (SL 2006 L 171, str. 90.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 14., svezak 2., str. 88.).

      (3)  Uredba Komisije (EZ) br. 1290/2005 od 21. lipnja 2005. o financiranju zajedničke poljoprivredne politike (SL 2005 L 209, str. 1.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 14., svezak 1., str. 44.).


title: Predmet T-521/15: Tužba podnesena 7. rujna 2015. – Diesel protiv OHIM-a – Sprinter megacentros del deporte (zakrivljena i uglata linija)

text:
               16.11.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 381/48

         Tužba podnesena 7. rujna 2015. – Diesel protiv OHIM-a – Sprinter megacentros del deporte (zakrivljena i uglata linija)
   (Predmet T-521/15)
   (2015/C 381/58)
   Jezik na kojem je tužba podnesena: engleski

      Stranke

      Tužitelj: Diesel SpA (Breganze, Italija) (zastupnik: A. Gaul, odvjetnik)

      Tuženik: Ured za usklađivanje na unutarnjem tržištu (žigovi i dizajni) (OHIM)

      Druga stranka pred žalbenim vijećem: Sprinter megacentros del deporte, SL (Elche, Španjolska)

      Podaci o postupku pred OHIM-om

      Podnositelj prijave: druga stranka u postupku pred žalbenim vijećem

      Predmetni sporni žig: figurativni žig (predstavlja zakrivljenu ili uglatu liniju) – prijava za registraciju br. 11 404 019

      Postupak pred OHIM-om: postupak povodom prigovora

      Pobijana odluka: odluka drugog žalbenog vijeća OHIM-a od 18. lipnja 2015. u predmetu R 3291/2014-2

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

               —

               poništi pobijanu odluku;

               —

               naloži OHIM-u snošenje troškova.

      Tužbeni razlog

               —

               povreda članka 8. stavka 1. točke (b) Uredbe br. 207/2009.


title: Predmet T-153/15: Presuda Općeg suda od 26. listopada 2016. – Hamcho i Hamcho International protiv Vijeća („Zajednička vanjska i sigurnosna politika — Mjere ograničavanja protiv Sirije — Zamrzavanje financijskih sredstava — Poništenje ranijih akata presudom Općeg suda — Novi akti kojima je tužiteljevo ime uvršteno na popise — Tužba za poništenje — Članak 76. točka (d) Poslovnika — Sadržaj tužbe — Dopuštenost — Obveza obrazlaganja — Teret dokaza — Pravo vlasništva — Sloboda poduzetništva”)

text:
               12.12.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 462/17

         Presuda Općeg suda od 26. listopada 2016. – Hamcho i Hamcho International protiv Vijeća
   (Predmet T-153/15) (1)

   ((„Zajednička vanjska i sigurnosna politika - Mjere ograničavanja protiv Sirije - Zamrzavanje financijskih sredstava - Poništenje ranijih akata presudom Općeg suda - Novi akti kojima je tužiteljevo ime uvršteno na popise - Tužba za poništenje - Članak 76. točka (d) Poslovnika - Sadržaj tužbe - Dopuštenost - Obveza obrazlaganja - Teret dokaza - Pravo vlasništva - Sloboda poduzetništva”))
   (2016/C 462/20)
   Jezik postupka: francuski

      Stranke

      Tužitelji: Mohamad Hamcho (Damask, Sirija) i Hamcho International (Damask) (zastupnici: A. Boesch, D. Amaudruz i M. Ponsard, odvjetnici)

      Tuženik: Vijeće Europske unije (zastupnici: G. Étienne i S. Kyriakopoulou, agenti)

      Predmet

   Tužba koja se temelji na članku 263. UFEU-a i kojom se traži poništenje Provedbene odluke Vijeća 2015/117/ZVSP od 26. siječnja 2015. o provedbi Odluke 2013/255/ZVSP o mjerama ograničavanja protiv Sirije (SL 2015, L 20, str. 85.), i Provedbene uredbe Vijeća (EU) br. 2015/108 od 26. siječnja 2015., o provedbi Uredbe (EU) br. 36/2012 o mjerama ograničavanja s obzirom na stanje u Siriji (SL 2015, L 20, str. 2.), jer su imena tužitelja uključena na popis osoba i subjekata na koje se primjenjuju mjere ograničavanja.

      Izreka

               1.

               Tužba se odbija.

               2.

               Mohamadu Hamchou i društvu Hamcho International nalaže se snošenje vlastitih troškova, kao i troškova Vijeća Europske unije u ovom postupku i u postupku privremene pravne zaštite.

      (1)  SL C 190, 8. 6. 2015.


title: Predmet T-711/13: Tužba podnesena 20. prosinca 2013. – Harrys Pubar protiv OHIM-a – Harry's New York Bar (HARRY’S BAR)

text:
               14.4.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 112/37

         Tužba podnesena 20. prosinca 2013. – Harrys Pubar protiv OHIM-a – Harry's New York Bar (HARRY’S BAR)
   (Predmet T-711/13)
   2014/C 112/49
   Jezik na kojem je tužba podnesena: engleski

      Stranke

      Tužitelj: Harrys Pubar (Göteborg, Švedska) (zastupnik: L.-E. Ström, odvjetnik)

      Tuženik: Ured za usklađivanje na unutarnjem tržištu (žigovi i dizajni)

      Druga stranka u postupku pred žalbenim vijećem: Harry's New York Bar SA (Pariz, Francuska)

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

               —

               poništi odluku Ureda za usklađivanje na unutarnjem tržištu (žigovi i dizajni) od 8. listopada 2013. donesenu u zajedničkim predmetima R 946/2012-1 i R 995/2012-1;

               —

               naloži tuženiku (OHIM-u) snošenje troškova postupka.

      Tužbeni razlozi i glavni argumenti

      Podnositelj prijave žiga Zajednice: druga stranka u postupku pred žalbenim vijećem

      Predmetni žig Zajednice:verbalni žig „HARRY’S BAR” za proizvode i usluge iz razreda 25, 29, 30, 32, 33 i 43 – prijava žiga Zajednice br. 3 378 031

      Nositelj žiga ili znaka navedenog u postupku povodom prigovora: tužitelj

      Navedeni žig ili znak: švedski žigovi registrirani pod br. 356 009, 320 026, 315 142, 55 6513-1066 za proizvode i usluge iz razreda 25 i 42

      Odluka Odjela za prigovore: prigovor se djelomično dopušta

      Odluka žalbenog vijeća: žalba se djelomično prihvaća u predmetu R 995/2012-1, a u cijelosti odbija u predmetu R 946/2012-1

      Tužbeni razlozi: povreda članka 8. stavka 1. točke (b) i članka 4. Uredbe br. 207/2009.


title: Predmet T-431/15: Presuda Općeg suda od 7. srpnja 2016. – Fruit of the Loom protiv EUIPO-a – Takko (FRUIT) („Žig Europske unije — Postupak povodom opoziva — Verbalni žig Europske unije FRUIT — Stvarna uporaba žiga — Članak 15. i članak 51. stavak 1. točka (a) Uredbe (EZ) br. 207/2009 — Vanjska uporaba žiga”)

text:
               22.8.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 305/33

         Presuda Općeg suda od 7. srpnja 2016. – Fruit of the Loom protiv EUIPO-a – Takko (FRUIT)
   (Predmet T-431/15) (1)

   ((„Žig Europske unije - Postupak povodom opoziva - Verbalni žig Europske unije FRUIT - Stvarna uporaba žiga - Članak 15. i članak 51. stavak 1. točka (a) Uredbe (EZ) br. 207/2009 - Vanjska uporaba žiga”))
   (2016/C 305/45)
   Jezik postupka: engleski

      Stranke

      Tužitelj: Fruit of the Loom, Inc. (Bowling Green, Kentucky, Sjedinjene Države) (zastupnici: S. Malynicz, QC i V. Marsland, solicitor)

      Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (zastupnik: D. Gája, agent)

      Druga stranka u postupku pred žalbenim vijećem EUIPO-a, intervenijent u postupku pred Općim sudom: Takko Holding GmbH (Telgte, Njemačka)

      Predmet

   Tužba protiv odluke drugog žalbenog vijeća EUIPO-a od 12. svibnja 2015. (predmet R 1641/2014-2) koja se odnosi na postupak povodom opoziva, između društava Takko Holding i Fruit of the Loom.

      Izreka

               1.

               Poništava se odluka drugog žalbenog vijeća Ureda Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO) od 12. svibnja 2015. (predmet R 1641/2014-2).

               2.

               EUIPO će snositi vlastite troškove i troškove društva Fruit of the Loom, Inc.

      (1)  SL C 320, 28. 9. 2015.


title: Predmet C-98/16: Presuda Suda (sedmo vijeće) od 4. svibnja 2017. – Europska komisija protiv Helenske Republike (Povreda obveze države članice — Oporezivanje — Slobodno kretanje kapitala — Članak 63. UFEU-a — Članak 40. Sporazuma o EGP-u — Porez na nasljedstvo — Ostavina u korist neprofitnih organizacija — Primjena povlaštene porezne stope na organizacije koje postoje ili su zakonito osnovane u Grčkoj, kao i na slične inozemne organizacije pod uvjetom uzajamnosti — Različito postupanje — Ograničenje — Obrazloženje)

text:
               3.7.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 213/14

         Presuda Suda (sedmo vijeće) od 4. svibnja 2017. – Europska komisija protiv Helenske Republike
   (Predmet C-98/16) (1)

   ((Povreda obveze države članice - Oporezivanje - Slobodno kretanje kapitala - Članak 63. UFEU-a - Članak 40. Sporazuma o EGP-u - Porez na nasljedstvo - Ostavina u korist neprofitnih organizacija - Primjena povlaštene porezne stope na organizacije koje postoje ili su zakonito osnovane u Grčkoj, kao i na slične inozemne organizacije pod uvjetom uzajamnosti - Različito postupanje - Ograničenje - Obrazloženje))
   (2017/C 213/15)
   Jezik postupka: grčki

      Stranke

      Tužitelj: Europska komisija (zastupnici: W. Roels i D. Triantafyllou, agenti)

      Tuženik: Helenska Republika (zastupnici: M. Tassopoulou i V. Karra, agenti)

      Izreka

               1.

               Helenska Republika povrijedila je svoje obveze na temelju članka 63. UFEU-a i članka 40. Sporazuma o Europskom gospodarskom prostoru od 2. svibnja 1992. donošenjem i održavanjem na snazi zakonodavstva koje predviđa povlaštenu stopu poreza na nasljedstvo za ostavinu u korist neprofitnih organizacija sa sjedištem u drugim državama članicama Europske unije ili Europskoga gospodarskog prostora pod uvjetom uzajamnosti.

               2.

               Helenskoj Republici nalaže se snošenje troškova.

      (1)  SL C 145, 25. 4. 2016.


title: Predmet T-489/13: Tužba podnesena 16. rujna 2013. — La Rioja Alta protiv OHIM-a — Aldi Einkauf (VIÑA ALBERDI)

text:
               16.11.2013

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 336/26

         Tužba podnesena 16. rujna 2013. — La Rioja Alta protiv OHIM-a — Aldi Einkauf (VIÑA ALBERDI)
   (Predmet T-489/13)
   2013/C 336/58
   Jezik na kojem je tužba podnesena: španjolski

      Stranke

      Tužitelj: La Rioja Alta, SA (Haro, Španjolska) (zastupnik: F. Pérez Álvarez, odvjetnik)

      Tuženik: Ured za usklađivanje na unutarnjem tržištu (žigovi i dizajni)

      Druga stranka pred žalbenim vijećem: Aldi Einkauf GmbH & Co. OHG (Essen, Njemačka)

      Tužbeni zahtjevi

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

               —

               poništi odluku četvrtog žalbenog vijeća OHIM-a od 9. srpnja 2013. u predmetu R 1190/2011-4;

               —

               utvrdi valjanim Žig zajednice br. 3 189 065„VIÑA ALBERDI” za proizvode iz razreda 33 Nicanske klasifikacije: „alkoholna pića (osim piva), osim vina iz Italije”;

               —

               naloži snošenje troškova ovog postupka OHIM-u i ostalim strankama u sporu.

      Tužbeni razlozi i glavni argumenti

      Registrirani žig Zajednice protiv kojeg je podnesen zahtjev za proglašavanje žiga ništavim: verbalni žig „VIÑA ALBERDI” za proizvode iz razreda 30, 32 i 33 — Žig zajednice br. 3 189 065

      Nositelj žiga Zajednice: tužitelj

      Stranka koja zahtijeva proglašenje žiga Zajednice ništavim: Aldi Einkauf GmbH & Co. OHG

      Obrazloženje zahtjeva za proglašavanje žiga ništavim: povreda članka 8. stavka 1. točke(b) Uredbe br. 207/2009 u vezi s člankom 53. stavkom 1. točkama (a) i (b) iste uredbe ‒ figurativni žig s verbalnim elementima „VILLA ALBERTI”

      Odluka odjela za brisanje: zahtjev za proglašenje žiga ništavim se usvaja

      Odluka žalbenog vijeća: žalba se odbija

      Tužbeni razlozi: povreda članka 8. stavka 1. točke(b) Uredbe br. 207/2009 u vezi s člankom 53. stavkom 1. točkama (a) i (b) iste uredbe


title: Predmet T-395/12: Presuda Općeg suda od 11. veljače 2015. – Fetim protiv OHIM-a – Solid Floor (Solidfloor The professional's choice) ( „Žig Zajednice — Postupak povodom prigovora — Prijava figurativnog žiga Zajednice Solidfloor The professional’s choice — Raniji nacionalni figurativni žig SOLID floor, raniji naziv društva i naziv domene Solid Floor Ltd — Relativni razlog za odbijanje — Opasnost od dovođenja u zabludu — Sličnost znakova — Sličnost proizvoda i usluga — Članak 8. stavak 1. točka (b) Uredbe (EZ) br. 207/2009” )

text:
               23.3.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 96/12

         Presuda Općeg suda od 11. veljače 2015. – Fetim protiv OHIM-a – Solid Floor (Solidfloor The professional's choice)
   (Predmet T-395/12) (1)

   ((„Žig Zajednice - Postupak povodom prigovora - Prijava figurativnog žiga Zajednice Solidfloor The professional’s choice - Raniji nacionalni figurativni žig SOLID floor, raniji naziv društva i naziv domene Solid Floor Ltd - Relativni razlog za odbijanje - Opasnost od dovođenja u zabludu - Sličnost znakova - Sličnost proizvoda i usluga - Članak 8. stavak 1. točka (b) Uredbe (EZ) br. 207/2009”))
   (2015/C 096/14)
   Jezik postupka: engleski

      Stranke

      Tužitelj: Fetim BV (Amsterdam, Nizozemska) (zastupnik: L. Bakers, odvjetnik)

      Tuženik: Ured za usklađivanje na unutarnjem tržištu (žigovi i dizajni) (zastupnik: O. Mondéjar Ortuño, agent)

      Druga stranka u postupku pred žalbenim vijećem OHIM-a, intervenijent u postupku pred Općim sudom: Solid Floor Ltd (London, Ujedinjena Kraljevina) (zastupnik: S. Malynicz, odvjetnik)

      Predmet

   Tužba protiv odluke drugog žalbenog vijeća OHIM-a od 15. lipnja 2012. (predmet R 884/2011-2), koja se odnosi na postupak povodom prigovora između Solid Floor Ltd i Fetim BV.

      Izreka

               1.

               Tužba se odbija.

               2.

               Fetim BV nalaže se snošenje troškova.

      (1)  SL C 355, 17.11.2012.


title: Predmet C-177/14: Presuda Suda (treće vijeće) od 9. srpnja 2015. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Tribunal Supremo – Španjolska) – María José Regojo Dans protiv Consejo de Estado (Zahtjev za prethodnu odluku — Socijalna politika — Direktiva 1999/70/EZ — Okvirni sporazum o radu na određeno vrijeme koji su sklopili ETUC, UNICE i CEEP — Članci 3. i 4. — Načelo nediskriminacije — „Povremeno” osoblje — Odbijanje dodjeljivanja trogodišnjeg dodatka za radni staž — Objektivni razlozi)

text:
               7.9.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 294/9

         Presuda Suda (treće vijeće) od 9. srpnja 2015. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Tribunal Supremo – Španjolska) – María José Regojo Dans protiv Consejo de Estado
   (Predmet C-177/14) (1)

   ((Zahtjev za prethodnu odluku - Socijalna politika - Direktiva 1999/70/EZ - Okvirni sporazum o radu na određeno vrijeme koji su sklopili ETUC, UNICE i CEEP - Članci 3. i 4. - Načelo nediskriminacije - „Povremeno” osoblje - Odbijanje dodjeljivanja trogodišnjeg dodatka za radni staž - Objektivni razlozi))
   (2015/C 294/11)
   Jezik postupka: španjolski

      Sud koji je uputio zahtjev

   Tribunal Supremo

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelj: María José Regojo Dans

      Tuženik: Consejo de Estado

      Izreka

               1.

               Pojam „radnik zaposlen na određeno vrijeme” u smislu članka 3. točke 1. Okvirnog sporazuma o radu na određeno vrijeme, sklopljenog 18. ožujka 1999., koji se nalazi u Prilogu Direktivi Vijeća 1999/70/EZ od 28. lipnja 1999. o Okvirnom sporazumu o radu na određeno vrijeme koji su sklopili ETUC, UNICE i CEEP, treba tumačiti na način da se primjenjuje na radnika poput tužiteljice u glavnom postupku.

               2.

               Članak 4. točku 1. Okvirnog sporazuma o radu na određeno vrijeme treba tumačiti na način da mu je protivan nacionalni propis, poput onoga o kojem je riječ u glavnom postupku, koji bez ikakva opravdanja iz objektivnih razloga pomoćno osoblje isključuje iz prava na isplatu trogodišnjeg dodatka za radni staž, koji se među ostalim dodjeljuje karijernim službenicima, ako se u odnosu na isplatu tog dodatka te dvije kategorije radnika nalaze u usporedivim situacijama, što je dužan provjeriti sud koji je uputio zahtjev.

      (1)  SL C 253, 4. 8. 2014.


title: Predmet T-322/14: Tužba podnesena 7. svibnja 2014. – mobile.international protiv OHIM-a – Rezon (mobile.de)

text:
               21.7.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 235/26

         Tužba podnesena 7. svibnja 2014. – mobile.international protiv OHIM-a – Rezon (mobile.de)
   (Predmet T-322/14)
   2014/C 235/36
   Jezik na kojem je tužba podnesena: njemački

      Stranke

      Tužitelj: mobile.international GmbH (Kleinmachnow, Njemačka) (zastupnik: T. Lührig, odvjetnik)

      Tuženik: Ured za usklađivanje na unutarnjem tržištu (žigovi i dizajni)

      Druga stranka pred žalbenim vijećem: Rezon OOD (Sofija, Bugarska)

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

               —

               poništi odluku prvog žalbenog vijeća Ureda za usklađivanje na unutarnjem tržištu (žigovi i dizajni) od 13. veljače 2014. u predmetu R 951/2013-1;

               —

               tuženiku naloži snošenje troškova postupka.

      Tužbeni razlozi i glavni argumenti

      Registrirani žig Zajednice protiv kojeg je podnesen zahtjev za proglašavanje žiga ništavim: figurativni žig koji sadrži verbalne elemente „mobile.de” za robu i usluge iz razreda 9, 16, 35, 38 i 42 – žig Zajednice br. 8 838 609

      Nositelj žiga Zajednice: tužitelj

      Stranka koja zahtijeva proglašavanje žiga Zajednice ništavim: Rezon OOD

      Obrazloženje zahtjeva za proglašavanje žiga ništavim: nacionalni figurativni žig koji sadrži verbalni element „mobile” za usluge iz razreda 35, 39 i 42

      Odluka Odjela za poništaje: zahtjev za poništaj odbijen

      Odluka žalbenog vijeća: prigovor prihvaćen i predmet upućen Odjelu za poništaje na ponovno odlučivanje

      Tužbeni razlozi:

               —

               Povreda članka 57. stavka 2. Uredbe br. 207/2009 u vezi s Pravilom 22. stavkom 2. Uredbe br. 2868/95;

               —

               Povreda članka 76. stavka 2. Uredbe br. 207/2009;

               —

               Povreda članka 15. stavka 1. točke (a) Uredbe br. 207/2009;

               —

               Povreda članka 57. stavka 2. Uredbe br. 207/2009 u vezi s Pravilom 22. stavcima 3. i 4. Uredbe br. 2868/95;

               —

               Povreda članka 78. stavka 1. točke (f) Uredbe br. 207/2009;

               —

               Povreda prigovora zlouporabe prava u vezi s člankom 56. stavkom 1. točkom (b) Uredbe br. 207/2009 i člankom 54. stavkom 2. Uredbe br. 207/2009;

               —

               Povreda članka 64. stavka 1. Uredbe br. 207/2009