title: Predmet C-501/19: Presuda Suda (treće vijeće) od 21. siječnja 2021. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Înalta Curte de Casaţie şi Justiţie – Rumunjska) – UCMR – ADA Asociaţia pentru Drepturi de Autor a Compozitorilor/Asociatia culturala „Suflet de Român”, koju zastupa njezin likvidator, Pro Management Insolv IPURL (Zahtjev za prethodnu odluku – Oporezivanje – Porez na dodanu vrijednost (PDV) – Direktiva 2006/112/EZ – Članak 2. stavak 1. točka (c), članak 24. stavak 1. i članak 25. točka (a) – Oporezive transakcije – Naknade za priopćavanje glazbenih djela javnosti – Članak 28. – Organizacija za kolektivno ostvarivanje autorskih prava – Naplaćivanje tih naknada krajnjem korisniku u svoje ime, a za račun nositelja autorskih prava)

text:
               8.3.2021

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 79/12

      Presuda Suda (treće vijeće) od 21. siječnja 2021. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Înalta Curte de Casaţie şi Justiţie – Rumunjska) – UCMR – ADA Asociaţia pentru Drepturi de Autor a Compozitorilor/Asociatia culturala „Suflet de Român”, koju zastupa njezin likvidator, Pro Management Insolv IPURL
      (Predmet C-501/19) (1)

      (Zahtjev za prethodnu odluku - Oporezivanje - Porez na dodanu vrijednost (PDV) - Direktiva 2006/112/EZ - Članak 2. stavak 1. točka (c), članak 24. stavak 1. i članak 25. točka (a) - Oporezive transakcije - Naknade za priopćavanje glazbenih djela javnosti - Članak 28. - Organizacija za kolektivno ostvarivanje autorskih prava - Naplaćivanje tih naknada krajnjem korisniku u svoje ime, a za račun nositelja autorskih prava)
      (2021/C 79/14)
      Jezik postupka: rumunjski

         Sud koji je uputio zahtjev

      Înalta Curte de Casaţie şi Justiţie

         Stranke glavnog postupka

         Tužitelj: UCMR – ADA Asociaţia pentru Drepturi de Autor a Compozitorilor

         Tuženik: Asociatia culturala „Suflet de Român”, koju zastupa njezin likvidator, Pro Management Insolv IPURL

         Izreka

                  1.

                  Članak 2. stavak 1. točku (c) Direktive Vijeća 2006/112/EZ od 28. studenoga 2006. o zajedničkom sustavu poreza na dodanu vrijednost, kako je izmijenjena Direktivom Vijeća 2010/88/EU od 7. prosinca 2010., treba tumačiti na način da nositelj autorskih prava na glazbenim djelima izvršava isporuku usluga uz naknadu organizatoru događanja, krajnjem korisniku, kada potonji dobije neisključivu licenciju koja ga ovlašćuje na priopćavanje tih djela javnosti u zamjenu za plaćanje naknada koje naplaćuje imenovana organizacija za kolektivno ostvarivanje prava, koja djeluje u svoje ime, ali za račun tog nositelja autorskih prava.

                  2.

                  Članak 28. Direktive 2006/112/EZ, kako je izmijenjena Direktivom 2010/88, treba tumačiti na način da organizacija za kolektivno ostvarivanje prava – koja u vlastito ime, ali za račun nositeljâ autorskih prava na glazbenim djelima naplaćuje naknade koje im se duguju u zamjenu za odobrenje za priopćavanje javnosti njihovih zaštićenih djela – djeluje u svojstvu „poreznog obveznika” u smislu tog članka te se stoga smatra da je tu isporuku usluga primila od tih nositelja prije nego što ju je sama izvršila krajnjem korisniku. U takvom slučaju, organizacija za kolektivno ostvarivanje prava obvezna je krajnjim korisnicima u svoje ime izdati račune na kojima su iskazane naknade naplaćene tim krajnjim korisnicima, uključujući PDV. Nositelji autorskih prava pak organizaciji za kolektivno ostvarivanje prava moraju izdati račune koji uključuju PDV za izvršenu isporuku na koju se odnose primljene naknade.

         (1)  SL C 372, 4. 11. 2019.


title: Predmet C-619/19: Presuda Suda (prvo vijeće) od 20. siječnja 2021. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Bundesverwaltungsgericht – Njemačka) – Land Baden-Württemberg/D.R. (Zahtjev za prethodnu odluku – Okoliš – Aarhuška konvencija – Direktiva 2003/4/EZ – Javni pristup informacijama o okolišu – Projekt izgradnje infrastrukture „Stuttgart 21” – Odbijanje zahtjeva za informacije o okolišu – Članak 4. stavak 1. – Razlozi za odbijanje – Pojam „interna komunikacija” – Doseg – Vremensko ograničenje zaštite takve komunikacije)

text:
               8.3.2021

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 79/13

      Presuda Suda (prvo vijeće) od 20. siječnja 2021. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Bundesverwaltungsgericht – Njemačka) – Land Baden-Württemberg/D.R.
      (Predmet C-619/19) (1)

      (Zahtjev za prethodnu odluku - Okoliš - Aarhuška konvencija - Direktiva 2003/4/EZ - Javni pristup informacijama o okolišu - Projekt izgradnje infrastrukture „Stuttgart 21” - Odbijanje zahtjeva za informacije o okolišu - Članak 4. stavak 1. - Razlozi za odbijanje - Pojam „interna komunikacija” - Doseg - Vremensko ograničenje zaštite takve komunikacije)
      (2021/C 79/15)
      Jezik postupka: njemački

         Sud koji je uputio zahtjev

      Bundesverwaltungsgericht

         Stranke glavnog postupka

         Tužitelj: Land Baden-Württemberg

         Tuženik: D.R.

         uz sudjelovanje: Deutsche Bahn AG, Vertreter des Bundesinteresses beim Bundesverwaltungsgericht

         Izreka

                  1.

                  Članak 4. stavak 1. prvi podstavak točku (e) Direktive 2003/4 Europskog parlamenta i Vijeća od 28. siječnja 2003. o javnom pristupu informacijama o okolišu i stavljanju izvan snage Direktive Vijeća 90/313/EEZ treba tumačiti na način da pojam „interna komunikacija” uključuje sve informacije koje se šire unutar tijela javne vlasti i koje na datum podnošenja zahtjeva za pristup nisu napustile unutarnju razinu tog tijela, prema potrebi nakon što ih je navedeno tijelo zaprimilo, i pod uvjetom da nisu bile ili da nisu smjele biti dostupne javnosti prije tog primitka.

                  2.

                  Članak 4. stavak 1. prvi podstavak točku (e) Direktive 2003/4 treba tumačiti na način da primjenjivost izuzeća od prava na pristup informacijama o okolišu koje on predviđa za internu komunikaciju tijela javne vlasti nije vremenski ograničena. Međutim, to se izuzeće može primijeniti samo tijekom razdoblja u kojem je opravdana zaštita tražene informacije.

         (1)  SL C 406, 2. 12. 2019.


title: Predmet C-744/19: Presuda Suda (deveto vijeće) od 14. siječnja 2021. – Europska komisija/Talijanska Republika (Povreda obveze države – Direktiva 2013/59/Euratom – Osnovni sigurnosni standardi za zaštitu od opasnosti koje potječu od izloženosti ionizirajućem zračenju – Članak 106. – Neprenošenje u propisanom roku)

text:
               8.3.2021

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 79/14

      Presuda Suda (deveto vijeće) od 14. siječnja 2021. – Europska komisija/Talijanska Republika
      (Predmet C-744/19) (1)

      (Povreda obveze države - Direktiva 2013/59/Euratom - Osnovni sigurnosni standardi za zaštitu od opasnosti koje potječu od izloženosti ionizirajućem zračenju - Članak 106. - Neprenošenje u propisanom roku)
      (2021/C 79/17)
      Jezik postupka: talijanski

         Stranke

         Tužitelj: Europska komisija (zastupnici: R. Tricot i G. Gattinara, agenti)

         Tuženik: Talijanska Republika (zastupnici: G. Palmieri, agent, uz asistenciju C. Colelli, avvocato dello Stato)

         Izreka

                  1.

                  Time što nije usvojila, u propisanom roku, zakonodavne i upravne odredbe i propise potrebne za potpuno usklađivanje s Direktivom Vijeća 2013/59/Euratom od 5. prosinca 2013. o osnovnim sigurnosnim standardima za zaštitu od opasnosti koje potječu od izloženosti ionizirajućem zračenju, i o stavljanju van snage direktiva 89/618/Euratom, 90/641/Euratom, 96/29/Euratom, 97/43/Euratom i 2003/112/Euratom, i time što Europskoj komisiji nije priopćila tekst odredbi nacionalnog zakona usvojenih, u slučaju potrebe, u području uređenom tom direktivom, Talijanska Republika nije ispunila svoje obveze prema članku 106. stavcima 1. i 3. te direktive.

                  2.

                  Talijanskoj Republici nalaže se snošenje troškova.

         (1)  SL C 399, 25. 11. 2019.


title: Predmet C-843/19: Presuda Suda (osmo vijeće) od 21. siječnja 2021. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Tribunal Superior de Justicia de Cataluña – Španjolska) – Instituto Nacional de la Seguridad Social (INSS)/BT (Zahtjev za prethodnu odluku – Socijalna politika – Jednako postupanje prema muškarcima i ženama u pitanjima socijalne sigurnosti – Direktiva 79/7/EEZ – Članak 4. stavak 1. – Dobrovoljni odlazak u prijevremenu mirovinu – Prijevremena starosna mirovina – Stjecanje prava – Iznos ostvarene mirovine koji mora biti barem jednak najnižem zakonskom iznosu – Udio radnika obaju spolova koji nemaju pravo na prijevremenu mirovinu – Opravdanje mogućeg posebno nepovoljnog položaja radnica – Ciljevi socijalne politike dotične države članice)

text:
               8.3.2021

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 79/15

      Presuda Suda (osmo vijeće) od 21. siječnja 2021. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Tribunal Superior de Justicia de Cataluña – Španjolska) – Instituto Nacional de la Seguridad Social (INSS)/BT
      (Predmet C-843/19) (1)

      (Zahtjev za prethodnu odluku - Socijalna politika - Jednako postupanje prema muškarcima i ženama u pitanjima socijalne sigurnosti - Direktiva 79/7/EEZ - Članak 4. stavak 1. - Dobrovoljni odlazak u prijevremenu mirovinu - Prijevremena starosna mirovina - Stjecanje prava - Iznos ostvarene mirovine koji mora biti barem jednak najnižem zakonskom iznosu - Udio radnika obaju spolova koji nemaju pravo na prijevremenu mirovinu - Opravdanje mogućeg posebno nepovoljnog položaja radnica - Ciljevi socijalne politike dotične države članice)
      (2021/C 79/18)
      Jezik postupka: španjolski

         Sud koji je uputio zahtjev

      Tribunal Superior de Justicia de Cataluña

         Stranke glavnog postupka

         Tužitelj: Instituto Nacional de la Seguridad Social (INSS)

         Tuženik: BT

         Izreka

      Članak 4. stavak 1. Direktive Vijeća 79/7/EEZ od 19. prosinca 1978. o postupnoj provedbi načela jednakog postupanja prema muškarcima i ženama u pitanjima socijalne sigurnosti treba tumačiti na način da mu se ne protivi nacionalni propis koji, u slučaju dragovoljnog prijevremenog umirovljenja radnika osiguranog u općem sustavu socijalne sigurnosti, pravo na prijevremenu mirovinu uvjetuje time da njezin iznos bude barem jednak iznosu najniže mirovine na koju bi taj radnik imao pravo navršavanjem 65 godina života, čak i kada bi taj propis stavljao u posebno nepovoljan položaj radnice u odnosu na radnike, što je na nacionalnom sudu da provjeri, ako je ta posljedica opravdana objektivnim ciljevima socijalne politike koji nisu povezani ni s kakvom diskriminacijom na temelju spola.

         (1)  SL C 54, 17. 2. 2020.


title: Spojeni predmeti C-67/20 do C-69/20: Rješenje Suda (šesto vijeće) od 3. prosinca 2020. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Cour du travail de Liège – Belgija) – Agence fédérale pour l'Accueil des demandeurs d'asile (Fedasil)/M. (C-67/20), C. (C-68/20), C. (C-69/20), (Zahtjev za prethodnu odluku – Obustava postupka)

text:
               8.3.2021

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 79/16

      Rješenje Suda (šesto vijeće) od 3. prosinca 2020. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Cour du travail de Liège – Belgija) – Agence fédérale pour l'Accueil des demandeurs d'asile (Fedasil)/M. (C-67/20), C. (C-68/20), C. (C-69/20),
      (Spojeni predmeti C-67/20 do C-69/20) (1)

      (Zahtjev za prethodnu odluku - Obustava postupka)
      (2021/C 79/19)
      Jezik postupka: francuski

         Sud koji je uputio zahtjev

      Cour du travail de Liège

         Stranke glavnog postupka

         Tužitelj: Agence fédérale pour l'Accueil des demandeurs d'asile (Fedasil)

         Tuženici: M.M. (C-67/20), Mme C. (C-68/20), Mme C. (C-69/20)

         Izreka

      Obustavlja se postupak po zahtjevima za prethodnu odluku koje je uputio cour du travail de Liège (Radni sud u Liegèu, Belgija), odlukama od 10. veljače 2020.

         (1)  SL C 161, 11. 5. 2020.


title: Predmet C-99/20: Rješenje Suda (deveto vijeće) od 3. prosinca 2020. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Curtea de Apel Alba Iulia – Rumunjska) – Siebenburgisches Nugat SRL/Direcţia Generală Regională a Finanţelor Publice Braşov, Agenţia Naţională de Administrare Fiscală – Direcţia Generală a Vămilor – Direcţia Regională Vamală Braşov – Biroul Vamal de Interior Sibiu (Zahtjev za prethodnu odluku – Članak 99. Poslovnika Suda – Carinska unija – Zajednička carinska tarifa – Kombinirana nomenklatura – Tarifni brojevi – Podbroj 8302 41 30 – Sastavni dijelovi metalnih šipki za zavjese)

text:
               8.3.2021

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 79/16

      Rješenje Suda (deveto vijeće) od 3. prosinca 2020. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Curtea de Apel Alba Iulia – Rumunjska) – Siebenburgisches Nugat SRL/Direcţia Generală Regională a Finanţelor Publice Braşov, Agenţia Naţională de Administrare Fiscală – Direcţia Generală a Vămilor – Direcţia Regională Vamală Braşov – Biroul Vamal de Interior Sibiu
      (Predmet C-99/20) (1)

      (Zahtjev za prethodnu odluku - Članak 99. Poslovnika Suda - Carinska unija - Zajednička carinska tarifa - Kombinirana nomenklatura - Tarifni brojevi - Podbroj 8302 41 30 - Sastavni dijelovi metalnih šipki za zavjese)
      (2021/C 79/20)
      Jezik postupka: rumunjski

         Sud koji je uputio zahtjev

      Curtea de Apel Alba Iulia

         Stranke glavnog postupka

         Tužitelj: Siebenburgisches Nugat SRL

         Tuženici: Direcţia Generală Regională a Finanţelor Publice Braşov, Agenţia Naţională de Administrare Fiscală – Direcţia Generală a Vămilor – Direcţia Regională Vamală Braşov – Biroul Vamal de Interior Sibiu

         Uz sudjelovanje: Hans Draser Internationales Marketing,

         Izreka

      Kombinirana nomenklatura iz priloga I. Uredbi Vijeća (EEZ) br. 2658/87, od 23. srpnja 1987. o tarifnoj i statističkoj nomenklaturi i o Zajedničkoj carinskoj tarifi, u verziji koja proizlazi iz Provedbene uredbe Komisije (EU) 2015/1754 od 6. listopada 2015. treba se tumačiti na način da su sastavni dijelovi metalnih šipki za zavjese u obliku završenih cijevi (obojanih, pocinčanih, kromiranih) obuhvaćeni tarifnim podbrojem 8302 41 90 osim ako su te završene cijevi profili, cijevi i prečke rezani na željenu dužinu, što je na sudu koji je uputio zahtjev da provjeri u svrhu tarifnog razvrstavanja proizvoda.

         (1)  SL C 279, 24. 8. 2020.


title: Predmet C-220/20: Rješenje Suda (deseto vijeće) od 10. prosinca 2020. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Ufficio del Giudice di Pace di Lanciano – Italija) – XX/OO (Zahtjev za prethodnu odluku – Članak 53. stavak 2. i članak 94. Poslovnika Suda – Izvanredno stanje nacionalnog javnog zdravlja – Odvijanje sudskih aktivnosti – Odgoda rasprava – Nepostojanje dostatnih pojašnjenja o činjeničnom i pravnom kontekstu glavnog postupka kao i razloga koji opravdavaju nužnost odgovora na prethodno pitanje – Očita nedopuštenost)

text:
               8.3.2021

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 79/17

      Rješenje Suda (deseto vijeće) od 10. prosinca 2020. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Ufficio del Giudice di Pace di Lanciano – Italija) – XX/OO
      (Predmet C-220/20) (1)

      (Zahtjev za prethodnu odluku - Članak 53. stavak 2. i članak 94. Poslovnika Suda - Izvanredno stanje nacionalnog javnog zdravlja - Odvijanje sudskih aktivnosti - Odgoda rasprava - Nepostojanje dostatnih pojašnjenja o činjeničnom i pravnom kontekstu glavnog postupka kao i razloga koji opravdavaju nužnost odgovora na prethodno pitanje - Očita nedopuštenost)
      (2021/C 79/21)
      Jezik postupka: talijanski

         Sud koji je uputio zahtjev

      Ufficio del Giudice di Pace di Lanciano

         Stranke glavnog postupka

         Tužitelj: XX

         Tuženik: OO

         uz sudjelovanje: WW, XC, VS,

         Izreka

      Zahtjev za prethodnu odluku koji je Giudice di pace di Lanciano (mirovni sudac u Lancianu, Italija) uputio odlukom od 18. svibnja 2020. očito je nedopušten.

         (1)  SL C 279, 24. 8. 2020.


title: Predmet C-318/20: Rješenje Suda (deseto vijeće) od 26. studenoga 2020. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Consiglio di Stato – Italija) – Colt Technology Services SpA, Wind Tre SpA, Telecom Italia SpA, Voidafone Italia SpA, Ministero della Giustizia, Ministero dello Sviluppo economico, Ministero dell’economia e delle finanze/Ministero della Giustizia, Ministero dello Sviluppo Economico, Ministero dell’economia e delle finanze, Wind Tre SpA, Procura generale della Repubblica presso la Corte d’appello di Reggio Calabria, Procura della Repubblica presso il Tribunale di Cagliari, Procura della Repubblica presso il Tribunale di Roma, Procura della Repubblica presso il Tribunale di Locri (Zahtjev za prethodnu odluku – Načelo nediskriminacije na temelju državljanstva – Nacionalni propis u području određivanja cijena aktivnosti presretanja koje su naložila pravosudna tijela – Neuzimanje u obzir načela potpune nadoknade troškova telekomunikacijskih operatora – Članak 53. stavak 2. i članak 94. Poslovnika Suda – Nepostojanje dovoljnih pojašnjenja o činjeničnom i pravnom okviru glavnog postupka i razlozima koji bi opravdavali potrebu odgovora na prethodna pitanja – Očita nedopuštenost)

text:
               8.3.2021

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 79/18

      Rješenje Suda (deseto vijeće) od 26. studenoga 2020. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Consiglio di Stato – Italija) – Colt Technology Services SpA, Wind Tre SpA, Telecom Italia SpA, Voidafone Italia SpA, Ministero della Giustizia, Ministero dello Sviluppo economico, Ministero dell’economia e delle finanze/Ministero della Giustizia, Ministero dello Sviluppo Economico, Ministero dell’economia e delle finanze, Wind Tre SpA, Procura generale della Repubblica presso la Corte d’appello di Reggio Calabria, Procura della Repubblica presso il Tribunale di Cagliari, Procura della Repubblica presso il Tribunale di Roma, Procura della Repubblica presso il Tribunale di Locri
      (Predmet C-318/20) (1)

      (Zahtjev za prethodnu odluku - Načelo nediskriminacije na temelju državljanstva - Nacionalni propis u području određivanja cijena aktivnosti presretanja koje su naložila pravosudna tijela - Neuzimanje u obzir načela potpune nadoknade troškova telekomunikacijskih operatora - Članak 53. stavak 2. i članak 94. Poslovnika Suda - Nepostojanje dovoljnih pojašnjenja o činjeničnom i pravnom okviru glavnog postupka i razlozima koji bi opravdavali potrebu odgovora na prethodna pitanja - Očita nedopuštenost)
      (2021/C 79/22)
      Jezik postupka: talijanski

         Sud koji je uputio zahtjev

      Consiglio di Stato

         Stranke glavnog postupka

         Tužitelji: Colt Technology Services SpA, Wind Tre SpA, Telecom Italia SpA, Ministero della Giustizia, Ministero dello Sviluppo Economico, Ministero dell’Economia e delle Finanze, Vodafone Italia SpA

         Uz sudjelovanje: Procura generale della Repubblica presso la Corte d’appello di Reggio Calabria, Procura della Repubblica presso il Tribunale di Cagliari, Procura della Repubblica presso il Tribunale di Roma

         Tuženici: Ministero della Giustizia, Ministero dello Sviluppo Economico, Ministero dell'Economia e delle Finanze, Procura della Repubblica presso il Tribunale di Roma, Procura della Repubblica presso il Tribunale di Cagliari, Procura generale della Repubblica presso la Corte d’appello di Reggio Calabria, Wind Tre SpA, Procura della Repubblica presso il Tribunale di Locri

         Izreka

      Zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Consiglio di Stato (Državno vijeće, Italija), odlukom od 13. veljače 2020., očito je nedopušten.

         (1)  SL C 348, 10. 10. 2020.


title: Predmet C-293/20: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 1. srpnja 2020. uputio Landesverwaltungsgericht Oberösterreich (Austrija) – A, M/Bezirkshauptmannschaft Kirchdorf

text:
               8.3.2021

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 79/18

      Zahtjev za prethodnu odluku koji je 1. srpnja 2020. uputio Landesverwaltungsgericht Oberösterreich (Austrija) – A, M/Bezirkshauptmannschaft Kirchdorf
      (Predmet C-293/20)
      (2021/C 79/23)
      Jezik postupka: njemački

         Sud koji je uputio zahtjev

      Landesverwaltungsgericht Oberösterreich

         Stranke glavnog postupka

         Tužitelji: A, M

         Tuženo tijelo: Bezirkshauptmannschaft Kirchdorf

         Druga stranka u postupku: Finanzamt Kirchdorf – Perg – Steyr
      Sud (deseto vijeće) odlučio je rješenjem od 20. siječnja 2021. da je zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Landesverwaltungsgericht Oberösterreich (Austrija) odlukom od 29. lipnja 2020. očito nedopušten.


title: Predmet C-625/20: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 19. studenoga 2020. uputio Juzgado de lo Social n° 26 de Barcelona (Španjolska) – KM/Instituto Nacional de la Seguridad Social (INSS)

text:
               8.3.2021

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 79/19

      Zahtjev za prethodnu odluku koji je 19. studenoga 2020. uputio Juzgado de lo Social no 26 de Barcelona (Španjolska) – KM/Instituto Nacional de la Seguridad Social (INSS)
      (Predmet C-625/20)
      (2021/C 79/24)
      Jezik postupka: španjolski

         Sud koji je uputio zahtjev

      Juzgado de lo Social n.o 26 de Barcelona

         Stranke glavnog postupka

         Tužitelj: KM

         Tuženik: Instituto Nacional de la Seguridad Social (INSS)

         Prethodna pitanja

                  1.

                  Protive li se europskim pravilima iz članka 4. Direktive Vijeća 79/7/EEZ od 19. prosinca 1978. o postupnoj provedbi načela jednakog postupanja prema muškarcima i ženama u pitanjima socijalne sigurnosti (1) te članku 5. Direktive 2006/54/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 5. srpnja 2006. o provedbi načela jednakih mogućnosti i jednakog postupanja prema muškarcima i ženama u pitanjima zapošljavanja i rada (2) (preinaka) španjolske odredbe o spojivosti davanja iz članka 163. stavka 1. [Ley General de Seguridad Social (Opći zakon o socijalnoj sigurnosti)], kako se tumače u sudskoj praksi, koje zabranjuju kojima se onemogućuje spojivost dvaju davanja zbog profesionalne nesposobnosti za rad priznatih u istom sustavu, ali se dopušta njihova spojivost ako su priznata u različitim sustavima, iako je u svakom slučaju pravo na njih ostvareno na temelju neovisnih doprinosa jer dovodi do neizravne diskriminacije na temelju spola ili roda, uzimajući u obzir zastupljenost spolova u različitim sustavima španjolske socijalne sigurnosti?

                  2.

                  U slučaju niječnog odgovora na prvo pitanje, mogu li se španjolski propisi protiviti prethodno navedenim europskim propisima ako su oba davanja proizišla iz različitih ozljeda?

         (1)  SL 1979., L 6, str. 24. (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 5., svezak 3., str. 7.)

         (2)  SL 2006., L 204, str. 23. (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 5., svezak 1., str. 246. i ispravci SL 2017., L 162, str. 56. i SL 2019., L 191, str. 45.)


title: Predmet C-642/20: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 27. studenoga 2020. uputio Consiglio di Giustizia amministrativa per la Regione siciliana (Italija) – Caruter s.r.l./S.R.R. Messina Provincia S.c.P.A., Comune di Basicò, Comune di Falcone, Comune di Fondachelli Fantina, Comune di Gioiosa Marea, Comune di Librizzi, Comune di Mazzarrà Sant'Andrea, Comune di Montagnareale, Comune di Oliveri, Comune di Piraino, Comune di San Piero Patti, Regione Siciliana – Urega – Ufficio regionale espletamento gare d’appalti lavori pubblici Messina, Regione Siciliana – Assessorato regionale delle infrastrutture e della mobilità

text:
               8.3.2021

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 79/19

      Zahtjev za prethodnu odluku koji je 27. studenoga 2020. uputio Consiglio di Giustizia amministrativa per la Regione siciliana (Italija) – Caruter s.r.l./S.R.R. Messina Provincia S.c.P.A., Comune di Basicò, Comune di Falcone, Comune di Fondachelli Fantina, Comune di Gioiosa Marea, Comune di Librizzi, Comune di Mazzarrà Sant'Andrea, Comune di Montagnareale, Comune di Oliveri, Comune di Piraino, Comune di San Piero Patti, Regione Siciliana – Urega – Ufficio regionale espletamento gare d’appalti lavori pubblici Messina, Regione Siciliana – Assessorato regionale delle infrastrutture e della mobilità
      (Predmet C-642/20)
      (2021/C 79/25)
      Jezik postupka: talijanski

         Sud koji je uputio zahtjev

      Consiglio di Giustizia amministrativa per la Regione siciliana

         Stranke glavnog postupka

         Tužitelj: Caruter s.r.l.

         Tuženici: S.R.R. Messina Provincia S.c.P.A., Comune di Basicò, Comune di Falcone, Comune di Fondachelli Fantina, Comune di Gioiosa Marea, Comune di Librizzi, Comune di Mazzarrà Sant'Andrea, Comune di Montagnareale, Comune di Oliveri, Comune di Piraino, Comune di San Piero Patti, Regione Siciliana – Urega – Ufficio regionale espletamento gare d’appalti lavori pubblici Messina, Regione Siciliana – Assessorato regionale delle infrastrutture e della mobilità

         Prethodno pitanje

      Protivi li se članku 63. Direktive 2014/24 (1) Europskog parlamenta i Vijeća od 26. veljače 2014. koji predviđa institut oslanjanja na sposobnosti drugih subjekata, zajedno s načelima slobode poslovnog nastana i slobodnog pružanja usluga iz članaka 49. i 56. Ugovora o funkcioniranju Europske unije (UFEU), primjena talijanskog nacionalnog propisa o „kriterijima za odabir i postupku za uklanjanje nepravilnosti u natječajnoj dokumentaciji” koji se spominju u tekstu članka 83. stavka 8. pretposljednje rečenice Zakonika o javnim ugovorima sadržanog u Zakonodavnoj uredbi br. 50 od 18. travnja 2016. na način da u slučaju pozivanja na institut oslanjanja na sposobnosti drugih subjekata (iz članka 89. Zakonika o javnim ugovorima sadržanog u Zakonodavnoj uredbi br. 50 od 18. travnja 2016.) poduzeće na čelu privremene zajednice poduzetnika u svakom slučaju treba ispunjavati uvjete te pružati većinu usluga?

         (1)  Direktiva 2014/24/EU Europskog parlamenta i Vijeća od 26. veljače 2014. o javnoj nabavi i o stavljanju izvan snage Direktive 2004/18/EZ (SL 2014., L 94, str. 65. i ispravci SL 2015., L 275, str. 68., SL 2016., L 311, str. 26. i SL 2020., L 406, str. 67.)


title: Predmet C-654/20: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 15. studenoga 2020. uputio Apelativen sad Sofia (Bugarska) – Kazneni postupak protiv osobe VD

text:
               8.3.2021

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 79/20

      Zahtjev za prethodnu odluku koji je 15. studenoga 2020. uputio Apelativen sad Sofia (Bugarska) – Kazneni postupak protiv osobe VD
      (Predmet C-654/20)
      (2021/C 79/26)
      Jezik postupka: bugarski

         Sud koji je uputio zahtjev

      Apelativen sad Sofia

         Stranke glavnog postupka

      VD

         Prethodna pitanja

                  1.

                  Protivi li se načelu zakonitosti kaznenih djela i kazni nacionalni propis kojim se istodobno predviđaju upravna i kaznena odgovornost za isto djelo, odnosno upravljanje motornim vozilom tijekom provedbe prisilne upravne mjere koja se sastoji od privremenog oduzimanja vozačke dozvole, a da pritom ne postoje kriteriji koji omogućuju objektivno razgraničavanje tih dviju vrsta odgovornosti?

                  2.

                  U slučaju da Sud Europske unije na prvo prethodno pitanje odgovori niječno: koje ovlasti ima nacionalni sud da osigura učinkovitu primjenu pravnih načela Europske unije?

                  3.

                  Je li kažnjavanje kaznom zatvora do tri godine i novčanom kaznom od 200 do 1 000 leva (BGN) zbog kaznenog djela upravljanja motornim vozilom tijekom provedbe prisilne upravne mjere koja se sastoji od privremenog oduzimanja vozačke dozvole proporcionalno u smislu članka 49. stavka 3. Povelje Europske unije o temeljnim pravima?


title: Predmet C-671/20: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 9. prosinca 2020. uputio Sąd Okręgowy w Warszawie (Poljska) – kazneni postupak protiv M. M.

text:
               8.3.2021

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 79/21

      Zahtjev za prethodnu odluku koji je 9. prosinca 2020. uputio Sąd Okręgowy w Warszawie (Poljska) – kazneni postupak protiv M. M.
      (Predmet C-671/20)
      (2021/C 79/27)
      Jezik postupka: poljski

         Sud koji je uputio zahtjev

      Sąd Okręgowy w Warszawie

         Stranka glavnog postupka

      M. M.

         Prethodna pitanja

                  1.

                  Treba li pravo Unije, osobito članak 2. UEU-a i vrijednost vladavine prava iz tog članka, članak 19. stavak 1. drugi podstavak UEU-a te načela nadređenosti, lojalne suradnje i pravne sigurnosti, tumačiti na način da mu se protivi primjena pravnih propisa države članice kao što je članak 41.b stavci 1. i 3. Ustawe z dnia 27 lipca 2001 r. – Prawo o ustroju sądów powszechnych (Zakon od 27. srpnja 2001. o organizaciji redovnih sudova, u daljnjem tekstu: Zakon o organizaciji redovnih sudova), na način da predsjednik suda može sam i bez sudskog nadzora odlučiti o promjeni sastava suda nakon što je tijelo kao što je Izba Dyscyplinarna (Disciplinsko vijeće) odobrilo da se suca prvotno određenog sastava suda (sudac okružnog suda I.T.) pozove na kaznenu odgovornost koja obuhvaća obvezno suspendiranje tog suca, a time i zabranu da taj sudac zasjeda u sastavu suda u predmetima koji su mu dodijeljeni, uključujući i predmete koji su mu dodijeljeni prije donošenja navedenog odobrenja?

                  2.

                  Treba li pravo Unije, osobito odredbe navedene u prvom pitanju, tumačiti na način da mu se:

                              (a)

                              protive pravni propisi države članice kao što su članak 42.a stavci 1. i 2. i članak 107. stavak 1. točka 3. Zakona o organizaciji redovnih sudova kojima se zabranjuje da nacionalni sud tijekom nadzora je li taj sud ispunio zahtjeve da je zakonom prethodno ustanovljen ocjenjuje obvezujući učinak i pravne okolnosti odobrenja Disciplinskog vijeća iz prvog pitanja koji su izravni uzrok promjene sastava suda, istodobno predviđajući da je pokušaj takvog ispitivanja temelj stegovne odgovornosti suca?

                              (b)

                              protivi sudska praksa nacionalnog tijela kao što je Trybunał Konstytucyjny (Ustavni sud, Poljska) u skladu s kojom akti nacionalnih tijela, kao što su predsjednik Republike Poljske i Krajowa Rada Sądownictwa (Državno sudbeno vijeće, Poljska), u pogledu imenovanja osoba u tijelo kao što je Disciplinsko vijeće ne podliježu sudskom nadzoru, odnosno nadzoru sa stajališta prava Unije, neovisno o ozbiljnosti i stupnju povrede, a akt imenovanja osobe na sudačku dužnost je konačan i neoboriv?

                  3.

                  Treba li pravo Unije, osobito odredbe navedene u prvom pitanju, tumačiti na način da mu se protivi priznavanje obvezujućeg učinka odobrenja o kojem je riječ u prvom pitanju, osobito u pogledu suspenzije suca, ako ga je donijelo tijelo kao što je Disciplinsko vijeće, tako da:

                              (a)

                              su sva državna tijela (uključujući sud koji je uputio zahtjev, kao i tijela nadležna za određivanje i promjenu sastava nacionalnog suda, osobito predsjednik suda) dužna zanemariti to odobrenje i sucu nacionalnog suda protiv kojeg je to odobrenje doneseno, odobriti zasjedanje u sastavu tog suda;

                              (b)

                              sud u čijem sastavu ne zasjeda sudac koji je prvotno određen za odlučivanje u predmetu, samo zbog toga što je taj sudac obuhvaćen navedenim odobrenjem, nije zakonom prethodno ustanovljeni sud i stoga ne može, kao „sud”, odlučivati o pitanjima koja se odnose na primjenu ili tumačenje prava Unije?

                  4.

                  Je li za odgovor na navedena pitanja važno to da Disciplinsko vijeće i Trybunał Konstytucyjny (Ustavni sud) ne jamče djelotvornu sudsku zaštitu s obzirom na nepostojanje neovisnosti i utvrđenu povredu odredbi o imenovanju njihovih članova?


title: Predmet C-680/20: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 15. prosinca 2020. uputio Consiglio di Stato (Italija) – Unilever Italia Mkt. Operations Srl/Autorità Garante della Concorrenza e del Mercato

text:
               8.3.2021

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 79/22

      Zahtjev za prethodnu odluku koji je 15. prosinca 2020. uputio Consiglio di Stato (Italija) – Unilever Italia Mkt. Operations Srl/Autorità Garante della Concorrenza e del Mercato
      (Predmet C-680/20)
      (2021/C 79/28)
      Jezik postupka: talijanski

         Sud koji je uputio zahtjev

      Consiglio di Stato

         Stranke glavnog postupka

         Tužitelj: Unilever Italia Mkt. Operations Srl

         Tuženik: Autorità Garante della Concorrenza e del Mercato

         Prethodna pitanja

                  1.

                  Pored slučajeva kontrole društava, koje kriterije treba uzeti u obzir kako bi se utvrdilo predstavlja li ugovorna koordinacija među formalno samostalnim i neovisnim gospodarskim subjektima jedinstvenu gospodarsku cjelinu u skladu s člancima 101. i 102. UFEU-a? Konkretno, može li se postojanje određenog stupnja zadiranja u poslovne odluke drugog poduzetnika, koji je tipičan za odnose poslovne suradnje između proizvođača i posrednikâ u distribuciji, smatrati dovoljnim kako bi se ti subjekti kvalificirali kao dio te gospodarske cjeline ili je pak potrebna „hijerarhijska” povezanost između dva poduzetnika, vidljiva u slučaju postojanja ugovora na temelju kojeg se više samostalnih društava „podvrgava” vođenju i koordinaciji jednog od njih, pri čemu se od Ureda zahtjeva dokaz o postojanju više sustavnih i ustaljenih smjernica koje su mogle utjecati na upravljačke odluke poduzetnika, odnosno na strateške i operativne odluke u financijskom, industrijskom i poslovnom pogledu?

                  2.

                  Kako bi se ocijenilo postojanje zlouporabe vladajućeg položaja koja je ostvarena na temelju ugovornih odredbi o isključivosti, treba li članak 102. UFEU-a tumačiti na način da je tijelo za zaštitu tržišnog natjecanja obvezno provjeriti je li učinak tih odredbi takav da se njima isključuju s tržišta jednako učinkoviti konkurenti te precizno ispitati ekonomske analize koje je stranka podnijela o konkretnoj mogućnosti da sporna postupanja istiskuju s tržišta jednako učinkovite konkurente, ili da, u slučaju postojanja ugovornih odredaba o isključivosti ili postupanja za koja je karakterističan velik broj nepoštenih praksi (popusti kojim se potiče vjernost i ugovorne odredbe o isključivosti), ne postoji nikakva pravna obveza Ureda da odluku o utvrđenju povrede tržišnog natjecanja temelji na kriteriju jednako učinkovitoga konkurenta?


title: Predmet C-702/20: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 22. prosinca 2020. uputila Augstākā tiesa (Senāts) (Latvija) – SIA DOBELES HES/Sabiedrisko pakalpojumu regulēšanas komisija, Ekonomikas ministrija, Finanšu ministrija

text:
               8.3.2021

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 79/22

      Zahtjev za prethodnu odluku koji je 22. prosinca 2020. uputila Augstākā tiesa (Senāts) (Latvija) – SIA DOBELES HES/Sabiedrisko pakalpojumu regulēšanas komisija, Ekonomikas ministrija, Finanšu ministrija
      (Predmet C-702/20)
      (2021/C 79/29)
      Jezik postupka: letonski

         Sud koji je uputio zahtjev

      Augstākā tiesa (Senāts)

         Stranke glavnog postupka

         Tuženik u prvostupanjskom postupku i žalitelj u kasacijskom postupku: SIA DOBELES HES

         Tuženik u prvostupanjskom postupku i žalitelj u kasacijskom postupku: Sabiedrisko pakalpojumu regulēšanas komisija

         Druge stranke u postupku: Ekonomikas ministrija, Finanšu ministrija

         Prethodna pitanja

                  1.

                  Treba li smatrati da obveza naložena javnom operatoru da otkupi električnu energiju po cijeni višoj od tržišne cijene od proizvođača koji upotrebljavaju obnovljive izvore energije za proizvodnju električne energije, pozivajući se na obvezu naloženu krajnjem potrošaču da je plaća razmjerno potrošnji, čini intervenciju države ili intervenciju putem državnih sredstava u smislu članka 107. stavka 1. Ugovora o funkcioniranju Europske unije?

                  2.

                  Treba li pojam „liberalizacija tržišta električne energije” tumačiti na način da valja smatrati da je liberalizacija već provedena ako postoje određeni elementi slobodne trgovine, poput, na primjer, ugovora koje je javni operator sklopio s dobavljačima iz drugih država članica? Može li se smatrati da liberalizacija tržišta električne energije započinje u trenutku u kojem se jednom dijelu korisnika električne energije (na primjer, korisnicima električne energije koji su priključeni na prijenosni sustav ili korisnicima električne energije koji nisu kućanstvo i koji su priključeni na distribucijski sustav) na temelju zakona dodjeljuje pravo na promjenu distributera električne energije? Kako razvoj regulacije tržišta električne energije u Latviji – konkretno situacija koja je prethodila 2007. – utječe na ocjenu potpora dodijeljenih proizvođačima električne energije s obzirom na članak 107. stavak 1. Ugovora o funkcioniranju Europske unije (za potrebe odgovora na prvo pitanje)?

                  3.

                  Ako iz odgovora na prvo i drugo pitanje proiziđe da potpora dodijeljena proizvođačima električne energije nije državna potpora u smislu članka 107. stavka 1. Ugovora o funkcioniranju Europske unije, podrazumijeva li činjenica da tužitelj trenutačno posluje na liberaliziranom tržištu električne energije i da mu isplata naknade štete trenutačno daje prednost u odnosu na druge operatore prisutne na predmetnom tržištu to da naknadu štete treba smatrati državnom potporom u smislu članka 107. stavka 1. Ugovora o funkcioniranju Europske unije?

                  4.

                  Ako iz odgovora na prvo i drugo pitanje proiziđe da je potpora dodijeljena proizvođačima električne energije državna potpora u smislu članka 107. stavka 1. Ugovora o funkcioniranju Europske unije, treba li, u okviru nadzora državnih potpora predviđenog u navedenoj odredbi, smatrati da je tužiteljev zahtjev za naknadu štete koju je pretrpio zbog nepotpunog ispunjenja zakonskog prava na primanje većeg iznosa za proizvedenu električnu energiju zahtjev za novu državnu potporu ili pak zahtjev za plaćanje dijela državne potpore koji ranije nije primljen?

                  5.

                  Ako se na četvrto prethodno pitanje odgovori na način da zahtjev za naknadu štete, u kontekstu ranijih okolnosti, treba smatrati zahtjevom za plaćanje dijela državne potpore koji ranije nije primljen, proizlazi li iz članka 107. stavka 1. Ugovora o funkcioniranju Europske unije da u ovom trenutku prilikom odlučivanja o plaćanju navedene državne potpore valja analizirati postojeću situaciju na tržištu i uzeti u obzir propise koji su na snazi (uključujući ograničenja koja trenutačno postoje za sprečavanje prekomjernih naknada)?

                  6.

                  Je li za potrebe tumačenja članka 107. stavka 1. Ugovora o funkcioniranju Europske unije relevantno to da se vjetroelektranama, za razliku od hidroelektrana, prije plaćala potpora u cijelosti?

                  7.

                  Je li za potrebe tumačenja članka 107. stavka 1. Ugovora o funkcioniranju Europske unije relevantno to da samo dio hidroelektrana koje su primile nepotpune potpore trenutačno prima naknadu štete?

                  8.

                  Treba li članak 3. stavak 2. i članak 7. stavak 1. Uredbe Komisije (EU) br. 1407/2013 od 18. prosinca 2013. o primjeni članaka 107. i 108. Ugovora o funkcioniranju Europske unije na de minimis potpore (1) tumačiti na način da, s obzirom na to da iznos sporne potpore u ovom slučaju ne prelazi prag de minimis potpore, treba smatrati da navedena potpora ispunjava kriterije utvrđene za de minimis potpore? Treba li članak 5. stavak 2. Uredbe br. 1407/2013 tumačiti na način da u ovom slučaju, uzimajući u obzir uvjete za sprečavanje prekomjernih naknada iz Odluke Komisije SA.43140, činjenica da se plaćanje naknade za pretrpljenu štetu smatra de minimis potporom može dovesti do neprihvatljive kumulacije potpora?

                  9.

                  Ako se u ovom predmetu zaključi da je državna potpora dodijeljena odnosno isplaćena, treba li članak 1. točke (b) i (c) Uredbe Vijeća (EU) 2015/1589 od 13. srpnja 2015. o utvrđivanju detaljnih pravila primjene članka 108. Ugovora o funkcioniranju Europske unije (2) tumačiti na način da okolnosti kao što su one u ovom predmetu odgovaraju novoj, a ne postojećoj državnoj potpori?

                  10.

                  U slučaju potvrdnog odgovora na deveto prethodno pitanje, za potrebe ocjene usklađenosti tužiteljeve situacije s potporama koje se smatraju postojećim potporama na koje se odnosi članak 1. točka (b) podtočka iv. Uredbe 2015/1589, treba li kao početak zastare u smislu članka 17. stavka 2. Uredbe 2015/1589 uzeti u obzir isključivo dan kad je potpora stvarno isplaćena?

                  11.

                  Ako se zaključi da je državna potpora dodijeljena odnosno isplaćena, treba li članak 108. stavak 3. Ugovora o funkcioniranju Europske unije i članak 2. stavak 1. i članak 3. Uredbe 2015/1589 tumačiti na način da se postupak prijave državne potpore, poput onog o kojem je riječ u ovom predmetu, smatra prikladnim ako nacionalni sud prihvati zahtjev za naknadu pretrpljene štete, pod uvjetom da je primljena Komisijina odluka kojom se odobrava potpora, i naloži Ekonomikas ministriju (Ministarstvo gospodarstva, Latvija) da Komisiji u roku od dva mjeseca od donošenja presude proslijedi odgovarajuću prijavu potpore za poslovnu djelatnost?

                  12.

                  Je li za potrebe tumačenja članka 107. stavka 1. Ugovora o funkcioniranju Europske unije relevantna činjenica da se naknada pretrpljene štete zahtijeva od tijela iz javnog sektora (Komisije za regulaciju javnih usluga) koje u prošlosti nije moralo snositi navedene troškove, kao i činjenica da proračun tog tijela čine državne naknade koje plaćaju pružatelji javnih usluga iz uređenih sektora, koje moraju biti povezane isključivo s djelatnošću regulatornog tijela?

                  13.

                  Je li sustav naknade štete, poput onog o kojem je riječ u ovom predmetu, u skladu s načelima sadržanim u pravu Unije koja se primjenjuju na uređene sektore, konkretno s člankom 12. i uvodnom izjavom 30. Direktive 2002/20/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 7. ožujka 2002. o ovlaštenju u području elektroničkih komunikacijskih mreža i usluga (Direktiva o ovlaštenju) (3), kako je izmijenjena Direktivom 2009/140/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 25. studenoga 2009.? (4)

         (1)  SL 2013., L 352, str. 1.

         (2)  SL 2015., L 248, str. 9. i ispravak SL 2017., L 186., str. 17.

         (3)  SL 2002., L 108, str. 21. (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 13., svezak 53., str. 62.)

         (4)  Direktiva 2009/140/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 25. studenoga 2009. o izmjeni Direktive 2002/21/EZ o zajedničkom regulatornom okviru za elektroničke komunikacijske mreže i usluge, Direktive 2002/19/EZ o pristupu i međusobnom povezivanju elektroničkih komunikacijskih mreža i pripadajuće opreme, te Direktive 2002/20/EZ o ovlaštenju u području elektroničkih komunikacijskih mreža i usluga (SL 2009., L 337, str. 37.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 13., svezak 50., str. 68.)


title: Predmet C-719/20: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 30. prosinca 2020. uputio Consiglio di Stato (Italija) – Comune di Lerici/Provincia di La Spezia

text:
               8.3.2021

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 79/24

      Zahtjev za prethodnu odluku koji je 30. prosinca 2020. uputio Consiglio di Stato (Italija) – Comune di Lerici/Provincia di La Spezia
      (Predmet C-719/20)
      (2021/C 79/30)
      Jezik postupka: talijanski

         Sud koji je uputio zahtjev

      Consiglio di Stato

         Stranke glavnog postupka

         Žalitelj: Comune di Lerici

         Druga strana u žalbenom postupku: Provincia di La Spezia

         Prethodno pitanje

      Protivi li se članku 12. Direktive 2014/24/EU (1) od 26. veljače 2014. nacionalno zakonodavstvo kojim se nalaže spajanje gospodarski značajnih lokalnih komunalnih poduzeća na temelju kojeg gospodarski subjekt koji je sljednik prvobitnog koncesionara nakon statusnih promjena provedenih u skladu s transparentnim postupcima, uključujući spajanja ili preuzimanja, nastavlja upravljati uslugama do predviđenih rokova ako:

                  (a)

                  je prvobitni koncesionar uspješni ponuditelj na temelju dodjele „in house” u okviru sličnog nadzora nad subjektom u kojem udjele ima više tijela;

                  (b)

                  je gospodarski subjekt koji je sljednik odabran na temelju javnog natječaja;

                  (c)

                  nakon statusne promjene spajanja više nije, što se tiče određenih tijela lokalne vlasti koja su prvobitno povjerila predmetnu uslugu, udovoljeno zahtjevima u pogledu sličnog nadzora nad subjektom u kojem udjele ima više tijela?

         (1)  Direktiva 2014/24/EU Europskog parlamenta i Vijeća, od 26. veljače 2014. o javnoj nabavi i o stavljanju izvan snage Direktive 2004/18/EZ (SL 2014., L 94, str. 65. i ispravci SL 2014., L 275, str. 68., SL 2016., L 311, str. 26. i SL 2020., L 406, str. 67.)


title: Predmet C-724/20: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 28. prosinca 2020. uputio Cour de cassation (Francuska) – Paget Approbois SAS/Depeyre entreprises SARL, Alpha Insurance A/S i Alpha Insurance A/S/Paget Approbois SAS, Depeyre entreprises SARL

text:
               8.3.2021

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 79/25

      Zahtjev za prethodnu odluku koji je 28. prosinca 2020. uputio Cour de cassation (Francuska) – Paget Approbois SAS/Depeyre entreprises SARL, Alpha Insurance A/S i Alpha Insurance A/S/Paget Approbois SAS, Depeyre entreprises SARL
      (Predmet C-724/20)
      (2021/C 79/31)
      Jezik postupka: francuski

         Sud koji je uputio zahtjev

      Cour de cassation

         Stranke glavnog postupka

         Žalitelji: Paget Approbois SAS, Alpha Insurance A/S

         Druge stranke u postupku: Depeyre entreprises SARL, Alpha Insurance A/S, Paget Approbois SAS

         Prethodna pitanja

                  1.

                  Treba li članak 292. Direktive 2009/138/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 25. studenoga 2009. o osnivanju i obavljanju djelatnosti osiguranja i reosiguranja (Solventnost II) (1) tumačiti na način da se postupak u tijeku koji je pred sudom države članice pokrenuo vjerovnik koji traži naknadu štete iz osiguranja od štete kako bi mu tu naknadu podmirilo društvo za osiguranje nad kojim se provodi likvidacijski postupak otvoren u drugoj državi članici odnosi, u smislu te odredbe, na imovinu ili pravo koji su oduzeti tom društvu?

                  2.

                  U slučaju potvrdnog odgovora na prethodno pitanje, je li svrha zakona države članice u kojoj je postupak u tijeku urediti sve učinke likvidacijskog postupka na taj postupak?
                  Osobito, treba li ga primjenjivati u dijelu u kojem se njime:

                              —

                              predviđa da otvaranje takvog postupka dovodi do prekida postupka u tijeku;

                              —

                              nastavak postupka uvjetuje time da vjerovnik tražbinu na ime naknade štete iz osiguranja prijavi u stečajnu masu društva za osiguranje i time da se na sudjelovanje u postupku pozovu tijela zadužena za provedbu likvidacijskog postupka;

                              —

                              zabranjuje svako nalaganje plaćanja naknade štete jer se samo može utvrditi njezino postojanje i iznos?

         (1)  SL 2009., L 335, str. 1. (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 6., svezak 10., str. 153. i ispravak SL 2014., L 278, str. 24.)


title: Predmet C-726/20: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 29. prosinca 2020. uputio Conseil d'État (Belgija) – CT, Ferme de la Sarte SPRL/Région wallonne

text:
               8.3.2021

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 79/26

      Zahtjev za prethodnu odluku koji je 29. prosinca 2020. uputio Conseil d'État (Belgija) – CT, Ferme de la Sarte SPRL/Région wallonne
      (Predmet C-726/20)
      (2021/C 79/32)
      Jezik postupka: francuski

         Sud koji je uputio zahtjev

      Conseil d'État

         Stranke glavnog postupka

         Tužitelji: CT, Ferme de la Sarte SPRL

         Tuženik: Région wallonne

         Prethodno pitanje

      Treba li članak 17. Uredbe (EU) br. 1305/2013 Europskog parlamenta i Vijeća od 17. prosinca 2013. o potpori ruralnom razvoju iz Europskog poljoprivrednog fonda za ruralni razvoj (EPFRR) i stavljanju izvan snage Uredbe Vijeća (EZ) br. 1698/2005 (1) tumačiti na način da se iz njegova područja primjene isključuje proizvodnja travnjaka ili zelenih krovova?

         (1)  SL 2013., L 347, str. 487.


title: Predmet C-4/21: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 4. siječnja 2021. uputio Conseil d'État (Francuska) – Fédération des entreprises de la beauté/Agence nationale de sécurité du médicament et des produits de santé

text:
               8.3.2021

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 79/26

      Zahtjev za prethodnu odluku koji je 4. siječnja 2021. uputio Conseil d'État (Francuska) – Fédération des entreprises de la beauté/Agence nationale de sécurité du médicament et des produits de santé
      (Predmet C-4/21)
      (2021/C 79/33)
      Jezik postupka: francuski

         Sud koji je uputio zahtjev

      Conseil d'État

         Stranke glavnog postupka

         Tužitelj: Fédération des entreprises de la beauté

         Tuženik: Agence nationale de sécurité du médicament et des produits de santé

         Prethodna pitanja

                  1.

                  Treba li smatrati da je dopis od 27. studenoga 2019. voditelja odjela „Tehnologije za potrošače, okoliš i zdravlje” Glavne uprave za unutarnje tržište, industriju, poduzetništvo te male i srednje poduzetnike Europske komisije pripremni akt za odluku kojom Komisija na temelju članka 27. stavka 3. Uredbe (EZ) br. 1223/2009 Europskog parlamenta i Vijeća od 30. studenoga 2009. o kozmetičkim (1) proizvodima određuje je li privremena mjera države članice opravdana s obzirom na tekst tog dopisa i nepostojanje ikakvog dokaza o tome da je službeniku koji ga je potpisao delegirana ovlast za donošenje odluke u Komisijino ime, ili ga treba smatrati odlukom u kojoj je izraženo Komisijino konačno stajalište?

                  2.

                  U slučaju da treba smatrati da je dopis od 27. studenoga 2019. pripremni akt za odluku kojom Komisija na temelju članka 27. stavka 3. Uredbe (EZ) br. 1223/2009 određuje je li privremena mjera države članice opravdana, može li nacionalni sud, kad odlučuje o zakonitosti privremene mjere koju je donijelo nacionalno tijelo na temelju stavka 1. tog članka, dok Komisija ne donese odluku, odlučiti o usklađenosti te privremene mjere i tog članka te, u slučaju potvrdnog odgovora, u kojoj mjeri i na temelju kojih razloga, ili treba smatrati da je privremena mjera u skladu s tim člankom dok je Komisija ne proglasi neopravdanom?

                  3.

                  U slučaju potvrdnog odgovora na prethodno pitanje, treba li članak 27. Uredbe (EZ) br. 1223/2009 tumačiti na način da se njime omogućuje poduzimanje privremenih mjera koje se primjenjuju na kategoriju proizvoda koji sadržavaju istu tvar?

                  4.

                  U slučaju da treba smatrati da je dopis od 27. studenoga 2019. odluka u kojoj se izražava Komisijino konačno stajalište o predmetnoj privremenoj mjeri, može li se valjanost te odluke osporavati pred nacionalnim sudom, iako nije bila predmet tužbe za poništenje na temelju članka 263. Ugovora o funkcioniranju Europske unije, s obzirom na okolnost da tekst tog dopisa ostavlja dojam da je riječ samo o pripremnom aktu i na to da je Nacionalna agencija za sigurnost lijekova i zdravstvenih proizvoda, koja je adresat dopisa, na njega odgovorila, pri čemu je izrazila svoje neslaganje i navela da namjerava zadržati privremenu mjeru dok Komisija ne donese konačnu odluku, a sama Komisija na to nije odgovorila?

                  5.

                  U slučaju potvrdnog odgovora na prethodno pitanje, je li dopis od 27. studenoga 2019. potpisao službenik kojem je delegirana ovlast za donošenje odluke u Komisijino ime i je li valjan u mjeri u kojoj se temelji na tome da se mehanizam zaštitne klauzule predviđen u tom članku „odnosi na pojedinačne mjere u pogledu kozmetičkih proizvoda koji su stavljeni na tržište, a ne na mjere opće primjene koje se primjenjuju na kategoriju proizvoda koji sadržavaju određenu tvar”, s obzirom na tumačenje koje valja dati odredbama članka 27. Uredbe (EZ) br. 1223/2009, u vezi s odredbama njezina članka 31.?

                  6.

                  U slučaju potvrdnog odgovora na prethodno pitanje ili ako se dopis od 27. studenoga 2019. u okviru ovog spora više ne može osporavati, treba li smatrati da je privremena mjera poduzeta na temelju članka 27. Uredbe (EZ) br. 1223/2009 protivna toj uredbi od početka ili samo od trenutka dostave tog dopisa Nacionalnoj agenciji za sigurnost lijekova i zdravstvenih proizvoda ili pak od razumnog roka nakon te dostave, koji omogućuje njezino ukidanje, uzimajući u obzir i neizvjesnost u pogledu dosega tog dopisa i to da Komisija nije odgovorila agenciji koja je navela da će „radi predostrožnosti zadržati svoju odluku od 13. ožujka 2019. dok Komisija ne donese odluku u skladu s odredbama članka 27. Uredbe (EZ) br. 1223/2009”?

         (1)  SL 2009., L 342, str. 59.


title: Predmet C-746/19: Rješenje predsjednika Suda od 4. prosinca 2020. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Juzgado Contencioso-Administrativo n° 17 de Barcelona – Španjolska) – UD/Subdelegación del Gobierno en Barcelona

text:
               8.3.2021

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 79/27

      Rješenje predsjednika Suda od 4. prosinca 2020. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Juzgado Contencioso-Administrativo no 17 de Barcelona – Španjolska) – UD/Subdelegación del Gobierno en Barcelona
      (Predmet C-746/19) (1)

      (2021/C 79/34)
      Jezik postupka: španjolski
      Predsjednik Suda odredio je brisanje predmeta.

         (1)  SL C 19, 20. 1. 2020.


title: Predmet C-246/20: Rješenje predsjednika Suda od 21. prosinca 2020. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Rechtbank van eerste aanleg Oost-Vlaanderen Afdeling Gent – Belgique) – Openbaar Ministerie/EA

text:
               8.3.2021

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 79/28

      Rješenje predsjednika Suda od 21. prosinca 2020. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Rechtbank van eerste aanleg Oost-Vlaanderen Afdeling Gent – Belgique) – Openbaar Ministerie/EA
      (Predmet C-246/20) (1)

      (2021/C 79/35)
      Jezik postupka: nizozemski
      Predsjednik Suda odredio je brisanje predmeta.

         (1)  SL C 297, 7. 9. 2020.


title: Predmet C-467/20: Rješenje predsjednika Suda od 14. prosinca 2020. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio l’Amtsgericht Hamburg – Njemačka) – BC/Deutsche Lufthansa AG

text:
               8.3.2021

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 79/28

      Rješenje predsjednika Suda od 14. prosinca 2020. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio l’Amtsgericht Hamburg – Njemačka) – BC/Deutsche Lufthansa AG
      (Predmet C-467/20) (1)

      (2021/C 79/36)
      Jezik postupka: njemački
      Predsjednik Suda odredio je brisanje predmeta.

         (1)  SL C 433, 14. 12. 2020.


title: Predmet T-328/17 RENV: Presuda Općeg suda od 20. siječnja 2021. – Foundation for the Protection of the Traditional Cheese of Cyprus named Halloumi/EUIPO – M. J. Dairies (BBQLOUMI) („Žig Europske unije – Postupak povodom prigovora – Prijava figurativnog žiga Europske unije BBQLOUMI – Raniji verbalni kolektivni žig Europske unije HALLOUMI – Relativni razlog za odbijanje – Nepostojanje vjerojatnosti dovođenja u zabludu – Članak 8. stavak 1. točka (b) Uredbe (EZ) br. 207/2009 [koji je postao članak 8. stavak 1. točka (b) Uredbe (EU) 2017/1001]”)

text:
               8.3.2021

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 79/29

      Presuda Općeg suda od 20. siječnja 2021. – Foundation for the Protection of the Traditional Cheese of Cyprus named Halloumi/EUIPO – M. J. Dairies (BBQLOUMI)
      (Predmet T-328/17 RENV) (1)

      („Žig Europske unije - Postupak povodom prigovora - Prijava figurativnog žiga Europske unije BBQLOUMI - Raniji verbalni kolektivni žig Europske unije HALLOUMI - Relativni razlog za odbijanje - Nepostojanje vjerojatnosti dovođenja u zabludu - Članak 8. stavak 1. točka (b) Uredbe (EZ) br. 207/2009 [koji je postao članak 8. stavak 1. točka (b) Uredbe (EU) 2017/1001]”)
      (2021/C 79/37)
      Jezik postupka: engleski

         Stranke

         Tužitelj: Foundation for the Protection of the Traditional Cheese of Cyprus named Halloumi (Nikozija, Cipar) (zastupnici: S. Malynicz, QC, V. Marsland, solicitor i S. Baran, barrister)

         Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (zastupnici: D. Gája i V. Ruzek, agenti)

         Druga stranka u postupku pred žalbenim vijećem EUIPO-a, intervenijent u postupku pred Općim sudom: M. J. Dairies EOOD (Sofija, Bugarska) (zastupnik: D. Dimitrova, odvjetnica)

         Predmet

      Tužba podnesena protiv odluke četvrtog žalbenog vijeća EUIPO-a od 16. ožujka 2017. (predmet R 497/2016-4), koja se odnosi na postupak povodom prigovora između Foundation for the Protection of the Traditional Cheese of Cyprus named Halloumi i M. J. Dairies.

         Izreka

                  1.

                  Tužba se odbija.

                  2.

                  Foundation for the Protection of the Traditional Cheese of Cyprus named Halloumi nalaže se snošenje troškova postupaka pokrenutih pred Općim sudom te žalbenog postupka pred Sudom.

         (1)  SL C 239, 24. 7. 2017.


title: Predmet T-656/18: Presuda Općeg suda od 20. siječnja 2021. – Jareš Procházková et Jareš/EUIPO – Elton Hodinářská (MANUFACTURE PRIM 1949) („Žig Europske unije – Postupak za proglašenje žiga ništavim – Figurativni žig Europske unije MANUFACTURE PRIM 1949 – Nepostojanje ranijeg prava stečenog na temelju nacionalnog prava – Članak 52. stavak 2. točka (c) Uredbe (EZ) br. 40/94 [koji je postao članak 60. stavak 2. točka (c) Uredbe (EU) 2017/1001]”)

text:
               8.3.2021

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 79/29

      Presuda Općeg suda od 20. siječnja 2021. – Jareš Procházková et Jareš/EUIPO – Elton Hodinářská (MANUFACTURE PRIM 1949)
      (Predmet T-656/18) (1)

      („Žig Europske unije - Postupak za proglašenje žiga ništavim - Figurativni žig Europske unije MANUFACTURE PRIM 1949 - Nepostojanje ranijeg prava stečenog na temelju nacionalnog prava - Članak 52. stavak 2. točka (c) Uredbe (EZ) br. 40/94 [koji je postao članak 60. stavak 2. točka (c) Uredbe (EU) 2017/1001]”)
      (2021/C 79/38)
      Jezik postupka: češki

         Stranke

         Tužitelji: Hana Jareš Procházková (Prag, Češka Republika), Antonín Jareš (Prag) (zastupnik: M. Kyjovský, odvjetnik)

         Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (zastupnik: D. Gája, agent)

         Drug stranka u postupku pred žalbenim vijećem EUIPO-a, intervenijent u postupku pred Općim sudom: Elton Hodinářská a.s. (Nové Město nad Metují, Češka Republika) (zastupnik: T. Matoušek, odvjetnik)

         Predmet

      Tužba podnesena protiv odluke četvrtog žalbenog vijeća EUIPO-a od 7. rujna 2018. (predmet R 1159/2017-4), koja se odnosi na postupak proglašavanja ništavosti između, s jedne strane, Hane Jareš Procházkove i Antonína Jareša i, s druge strane, društva Elton Hodinářská.

         Izreka

                  1.

                  Tužba se odbija.

                  2.

                  Hani Jareš Procházkovoj i Antonínu Jarešu nalaže se snošenje vlastitih troškova, kao i troškova Ureda Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO).

                  3.

                  Društvo Elton Hodinářská a.s. snosit će vlastite troškove.

         (1)  SL C 4, 7. 1. 2019.


title: Predmet T-712/18: Rješenje Općeg suda od 19. siječnja 2021. – Umweltinstitut München/Komisija („Pristup dokumentima – Uredba (EZ) br. 1049/2001 – Dokumenti koji se odnose na sastanak Zajedničkog odbora za sanitarne i fitosanitarne mjere osnovanog Sveobuhvatnim gospodarskim i trgovinskim sporazumom između Kanade, s jedne strane, i Europske unije i njezinih država članica, s druge strane (CETA) – Djelomično odbijanje pristupa – Objava traženog dokumenta nakon podnošenja tužbe – Gubitak pravnog interesa – Obustava postupka”)

text:
               8.3.2021

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 79/30

      Rješenje Općeg suda od 19. siječnja 2021. – Umweltinstitut München/Komisija
      (Predmet T-712/18) (1)

      („Pristup dokumentima - Uredba (EZ) br. 1049/2001 - Dokumenti koji se odnose na sastanak Zajedničkog odbora za sanitarne i fitosanitarne mjere osnovanog Sveobuhvatnim gospodarskim i trgovinskim sporazumom između Kanade, s jedne strane, i Europske unije i njezinih država članica, s druge strane (CETA) - Djelomično odbijanje pristupa - Objava traženog dokumenta nakon podnošenja tužbe - Gubitak pravnog interesa - Obustava postupka”)
      (2021/C 79/39)
      Jezik postupka: njemački

         Stranke

         Tužitelj: Umweltinstitut München-Verein zur Erforschung und Verminderung der Umweltbelastung eV (München, Njemačka) (zastupnik: M. John, odvjetnica)

         Tuženik: Europska komisija (zastupnici: C. Ehrbar, F. Erlbacher i C. Vollrath, agenti)

         Predmet

      Zahtjev na temelju članka 263. UFEU-a za poništenje Komisijine Odluke C(2018) 6539 final od 2. listopada 2018. o odbijanju pristupa određenim dokumentima koji se odnose na sastanak Zajedničkog odbora za sanitarne i fitosanitarne mjere osnovanog Sveobuhvatnim gospodarskim i trgovinskim sporazumom između Kanade, s jedne strane, i Europske unije i njezinih država članica, s druge strane (CETA), potpisanog u Bruxellesu 30. listopada 2016., a koji se održao 26. i 27. ožujka 2018. u Ottawi (Kanada).

         Izreka

                  1.

                  Postupak povodom ove tužbe se obustavlja.

                  2.

                  Svaka stranka snosit će vlastite troškove.

         (1)  SL C 44, 4. 2. 2019.


title: Predmet T-34/20: Rješenje Općeg suda od 18. siječnja 2021. – Datenlotsen Informationssysteme/Komisija („Tužba za poništenje – Državne potpore – Softverske usluge za sveučilišta – Porezne olakšice i javno financiranje – Službeni istražni postupak – Odluka kojom se kvalificiraju mjere kojima se provodi postojeća potpora – Nepostojanje osobnog utjecaja – Nepostojanje regulatornog akta – Nedopuštenost”)

text:
               8.3.2021

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 79/31

      Rješenje Općeg suda od 18. siječnja 2021. – Datenlotsen Informationssysteme/Komisija
      (Predmet T-34/20) (1)

      („Tužba za poništenje - Državne potpore - Softverske usluge za sveučilišta - Porezne olakšice i javno financiranje - Službeni istražni postupak - Odluka kojom se kvalificiraju mjere kojima se provodi postojeća potpora - Nepostojanje osobnog utjecaja - Nepostojanje regulatornog akta - Nedopuštenost”)
      (2021/C 79/40)
      Jezik postupka: njemački

         Stranke

         Tužitelj: Datenlotsen Informationssysteme GmbH (Hamburg, Njemačka) (zastupnik: T. Lübbig, odvjetnik)

         Tuženik: Europska komisija (zastupnici: K. Blanck i K. Herrmann, agenti)

         Predmet

      Zahtjev na temelju članka 263. UFEU-a za poništenje Odluke Komisije (EU) 2020/391 od 20. rujna 2019. o mjeri SA.34402 – 2015/C (ex 2015/NN) koju je Njemačka provela u korist Hochschul-Informations-System GmbH (SL 2020., L 74, str. 22.).

         Izreka

                  1.

                  Tužba se odbija.

                  2.

                  Zahtjev Savezne Republike Njemačke za intervenciju u potporu Europskoj komisiji postao je bespredmetan.

                  3.

                  Društvu Datenlotsen Informationssysteme GmbH nalaže se snošenje troškova.

         (1)  SL C 77, 9. 3. 2020.


title: Predmet T-736/20: Tužba podnesena 11. prosinca 2020. – OP/Komisija

text:
               8.3.2021

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 79/31

      Tužba podnesena 11. prosinca 2020. – OP/Komisija
      (Predmet T-736/20)
      (2021/C 79/41)
      Jezik postupka: engleski

         Stranke

         Tužitelj: OP (zastupnik: S. Pappas, odvjetnik)

         Tuženik: Europska komisija

         Tužbeni zahtjev

      Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

                  —

                  poništi, kao prvo, odluku odbora za odabir od 5. veljače 2020. kojom tužitelj nije uključen na popis uspješnih kandidata na Otvorenom natječaju EPSO/AST/147/19 i, kao drugo, odluku tijela za imenovanje od 3. rujna 2020. o odbijanju tužiteljeve žalbe protiv odluke odbora za odabir od 5. veljače 2020., u dijelu u kojem sadržava dodatno obrazloženje;

                  —

                  naloži tuženiku snošenje vlastitih i tužiteljevih troškova nastalih u ovom postupku.

         Tužbeni razlozi i glavni argumenti

      U prilog osnovanosti tužbe tužitelj ističe četiri tužbena razloga.

                  1.

                  Prvi tužbeni razlog, koji se temelji na povredi načela jednakog postupanja, transparentnosti, objektivnosti i na povredi članka 1.d stavka 5. Pravilnika o osoblju.

                  2.

                  Drugi tužbeni razlog, koji se temelji na povredi prava na dobru upravu.

                  3.

                  Treći tužbeni razlog, koji se temelji na nedovoljnom i neodgovarajućem obrazloženju.

                  4.

                  Četvrti tužbeni razlog, koji se temelji na povredi članka 27. Pravilnika o osoblju.


title: Predmet T-741/20: Tužba podnesena 16. prosinca 2020. – Advansa Manufacturing i drugi/Komisija

text:
               8.3.2021

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 79/32

      Tužba podnesena 16. prosinca 2020. – Advansa Manufacturing i drugi/Komisija
      (Predmet T-741/20)
      (2021/C 79/42)
      Jezik postupka: engleski

         Stranke

         Tužitelji: Advansa Manufacturing GmbH (Frankfurt na Majni, Njemačka) i 14 drugih tužitelja (zastupnici: D. Haverbeke, L. Ruessmann, i P. Sellar, odvjetnici)

         Tuženik: Europska komisija

         Tužbeni zahtjev

      Tužitelji od Općeg suda zahtijevaju da:

                  —

                  poništi Prilog I. Komunikaciji Komisije – Smjernice za određene mjere državne potpore povezane sa sustavom trgovanja emisijskim jedinicama stakleničkih plinova nakon 2021. (1), u dijelu u kojem se njime pogrešno isključuje sektor proizvodnje umjetnih ili sintetičkih vlakana;

                  —

                  naloži, u skladu s člankom 264. UFEU-a, da se učinci Priloga I. pobijanom aktu održe na snazi dok tuženik ne poduzme mjere potrebne za postupanje u skladu s odlukom Suda na temelju članka 266. UFEU-a;

                  —

                  naloži tuženiku snošenje troškova postupka.

         Tužbeni razlozi i glavni argumenti

      U prilog osnovanosti tužbe tužitelji ističu sedam tužbenih razloga.

                  1.

                  Prvi tužbeni razlog, koji se temelji na tvrdnji da Prilog I. pobijanom aktu sadržava nedostatak koji se odnosi na nepostojanje nadležnosti.

                              —

                              U skladu s člankom 5. stavcima 1. i 2. UEU-a, Unija djeluje samo u granicama nadležnosti koje su joj države članice dodijelile. Nadležnosti koje Ugovorima nisu dodijeljene Uniji zadržavaju države članice;

                              —

                              Za donošenje pobijanog akta u skladu s člankom 10.a stavkom 6. Direktive 2003/87/EZ, kako je izmijenjena (2), nije nadležan tuženik, nego države članice.

                  2.

                  Drugi tužbeni razlog, koji se temelji na tvrdnji da Prilog I. pobijanom aktu sadržava bitnu povredu postupka.

                              —

                              U obrazloženju pobijanog akta koje se zahtijeva člankom 296. UFEU-a ne odražavaju se na jasan i nedvosmislen način zaključci koje je tuženik donio pri izračunu iznosa intenziteta neizravnih emisija za sektor tužiteljâ, koji je odlučujući faktor za uključivanje odnosno isključivanje sektora iz Priloga I. pobijanom aktu;

                              —

                              Zbog tog nedostatka u obrazloženju tužitelji ne mogu braniti svoja prava, a Sud ne može provesti svoj nadzor.

                  3.

                  Treći tužbeni razlog, koji se temelji na tvrdnji da se Prilogom I. pobijanom aktu povređuje načelo supsidijarnosti.

                              —

                              U skladu s člankom 5. stavkom 3. UFEU-a, u područjima koja nisu u njezinoj isključivoj nadležnosti, Europska unija djeluje samo ako i u mjeri u kojoj ciljeve predloženog djelovanja države članice ne mogu dostatno ostvariti, nego se zbog opsega ili učinka predloženog djelovanja oni na bolji način mogu ostvariti na razini Unije;

                              —

                              Dok nacionalne mjere na temelju članka 10.a stavka 6. Direktive 2003/87/EZ podliježu kontroli državnih potpora, tuženik je povrijedio načelo supsidijarnosti time što je utvrdio ex ante popis kojim se ograničavaju sektori i podsektori koji mogu biti prihvatljivi za nadoknadu troškova neizravnih emisija, s obzirom na to da (a) države članice mogu najbolje procijeniti stvarni rizik od istjecanja ugljika za svaki industrijski sektor zbog stvarno nastalih znatnih neizravnih troškova; i (b) je tuženik donio Prilog I. a da pritom nije dao dostatno objašnjenje zašto je to bilo nužno.

                  4.

                  Četvrti tužbeni razlog, koji se temelji na tvrdnji da se Prilogom I. pobijanom aktu povređuje načelo transparentnosti.

                              —

                              Postupak koji je doveo do donošenja pobijanog akta nije bio transparentan u ključnim aspektima, konkretno: (a) tuženik nije otkrio podatke korištene za izračun iznosa intenziteta neizravnih emisija za sektor tužiteljâ ni u pobijanom aktu ni u popratnoj ocjeni utjecaja; (b) tuženik nije dao objašnjenja kojima bi potkrijepio svoju ocjenu o tome koji podsektori imaju najveći potencijal za elektrifikaciju.

                              —

                              Tuženik je tijekom čitavog postupka donošenja pobijanog akta odbijao zainteresiranim strankama priopćiti kako će se izračunati njihovi iznosi intenziteta neizravnih emisija i kako će se primijeniti kriterij elektrifikacije te ih je na taj način spriječio da pokrenu bilo kakvu sadržajnu raspravu s tuženikom tijekom razdobljâ savjetovanja.

                              —

                              Stoga tuženik nije postupio u skladu sa svojim obvezama na temelju članka 15. UFEU-a i članka 11. UEU-a da osigura transparentnost postupka koji je doveo do donošenja Priloga I. pobijanom aktu.

                  5.

                  Peti tužbeni razlog, koji se temelji na tvrdnji da Prilog I. pobijanom aktu sadržava očite pogreške u ocjeni.

                              —

                              U okviru diskrecijske ocjene koja mu pripada kada je riječ o provođenju složenih ekonomskih i socijalnih procjena, tuženik mora moći dokazati da je ocijenio sve relevantne elemente i okolnosti situacije koju se namjeravalo regulirati pobijanim aktom. Tuženik je počinio nekoliko očitih pogrešaka u ocjeni kada je isključio sektor tužiteljâ iz popisa prihvatljivih sektora sadržanih u Prilogu I. pobijanom aktu, posebno time što (a) nije obrazložio i opravdao uvođenje dvaju dodatnih pragova prihvatljivosti; (b) nije uzeo u obzir relevantne i potpune podatke o potrošnji električne energije u sektoru tužiteljâ, što je dovelo do manje procjene intenziteta neizravnih emisija sektora i njegova isključenja iz Priloga I.; (c) je bez obrazloženja zanemario dokaze tužiteljâ; (d) je u vezi s kvalitativnom ocjenom pogrešno ocijenio zamjenjivost goriva/električne energije u sektoru i nije objasnio zbog čega podsektori sektora nisu bili uključeni u Prilog I. na temelju tog kriterija.

                  6.

                  Šesti tužbeni razlog, koji se temelji na tvrdnji da je u Prilogu I. pobijanom aktu pogrešno primijenjen prikladni kriterij za ocjenu.

                              —

                              Člankom 10.a stavkom 6. Direktive 2003/87/EZ zahtijeva se da se sektori razmatraju s obzirom na kriterij koji uključuje ocjenu „stvarnog rizika” od istjecanja ugljika;

                              —

                              Tuženik je primijenio drukčiji test, odnosno onaj koji se odnosi na „znatan rizik”. Na taj je način primijenio pogrešan zakoniti test.

                  7.

                  Sedmi tužbeni razlog, koji se temelji na tvrdnji da se pobijanim aktom povređuje načelo proporcionalnosti.

                              —

                              Tuženik povređuje načelo proporcionalnosti jer: (a) ne nastoji postići legitimni cilj poticanja troškovno učinkovite dekarbonizacije gospodarstva omogućavanjem energetski intenzivnim sektorima da ulažu u energetsku učinkovitost umjesto da prebacuju svoju proizvodnju u treće zemlje; (b) prekomjerno opterećuje isključene sektore, dok bi se manje opterećujućim rješenjima (poput određivanja najvećih razina potpore ili mehanizama uvjetovanosti) ciljevi pobijanog akta ispunili barem na jednak način; i jer (c) je osnovne elemente svoje ocjene prihvatljivih sektora otkrio samo četiri dana prije objavljivanja pobijanog akta 25. rujna 2020., što je samo po sebi samo malo više od tri mjeseca prije isteka Smjernica za određene mjere državne potpore povezanih sa sustavom trgovanja emisijskim jedinicama koje su trenutno na snazi. Na taj način tuženik povređuje članak 5. stavak 4. UEU-a.

         (1)  SL 2020., C 317, str. 5.

         (2)  Direktiva 2003/87/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 13. listopada 2003. o uspostavi sustava trgovanja emisijskim jedinicama stakleničkih plinova unutar Zajednice i o izmjeni Direktive Vijeća 96/61/EZ (SL 2003., L 275, str. 32.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 15., svezak 9., str. 28.), kako je izmijenjena.


title: Predmet T-12/21: Tužba podnesena 14. siječnja 2021. – PJ/EIT

text:
               8.3.2021

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 79/34

      Tužba podnesena 14. siječnja 2021. – PJ/EIT
      (Predmet T-12/21)
      (2021/C 79/43)
      Jezik postupka: francuski

         Stranke

         Tužitelj: PJ (zastupnik: N. de Montigny, odvjetnica)

         Tuženik: Europski institut za inovacije i tehnologiju

         Tužbeni zahtjev

      Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

                  —

                  poništi odluku od 17. prosinca 2020. kojom je izvršni direktor tužitelju odbio korištenje iznimke od zabrane rada na daljinu izvan države zaposlenja, te odbio njegov zahtjev za rad na daljinu iz matičnog mjesta podnesen 15. prosinca 2020.;

                  —

                  naloži tuženiku snošenje troškova.

         Tužbeni razlozi i glavni argumenti

      U prilog osnovanosti tužbe tužitelj ističe dva tužbena razloga.

                  1.

                  Prvi tužbeni razlog, koji se temelji na povredi, s jedne strane, članka 5.1.b Smjernica primjenjivih na Komisiju i prenesenih EIT-u i, s druge strane, tužiteljevih stečenih prava. Tužitelj se nadalje poziva na povredu dužnosti brižnog postupanja uprave. Tužitelj također ističe proizvoljno tumačenje pojma „ograničenje putovanja” , nepredvidljivost i pravnu nesigurnost, povredu nacionalnih tumačenja tih istih sanitarnih mjera koje su uvedene u svakoj državi članici. Tužitelj se konačno poziva na povredu prava na privatni i obiteljski život, neuzimanje u obzir njegove situacije bez ikakvog stvarnog i opravdanog interesa službe i neproporcionalno ugrožavanje njegovih interesa.

                  2.

                  Drugi tužbeni razlog, koji se temelji na prigovoru nezakonitosti pravila koja su na snazi ako treba smatrati da se njima ne dopušta da tužitelj radi na daljinu iz matičnog mjesta u njegovoj situaciji zbog povrede načela jednakog postupanja, prava na privatni i obiteljski život, dobrobiti na radu, načela pravne sigurnosti i predvidljivosti. Tužitelj se također poziva na višu silu i povredu članka 52. Povelje Europske unije o temeljnim pravima jer je ograničenje njegovih prava nezakonito i neproporcionalno.


title: Predmet T-18/21: Tužba podnesena 16. siječnja 2021. – Be Smart/Komisija

text:
               8.3.2021

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 79/35

      Tužba podnesena 16. siječnja 2021. – Be Smart/Komisija
      (Predmet T-18/21)
      (2021/C 79/44)
      Jezik postupka: talijanski

         Stranke

         Tužitelj: Be Smart Srl (Rim, Italija) (zastupnici: F. Satta, G. Roberti, A. Romano i I. Perego, odvjetnici)

         Tuženik: Europska komisija

         Tužbeni zahtjev

      Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

                  —

                  utvrdi da je Komisija povrijedila obveze koje ima na temelju članaka 107. i 108. UFEU-a, članka 41. Povelje Europske unije o temeljnim pravima, te članka 12. stavka 1. i članka 15. stavka 1. Uredbe (EU) 2015/1589 jer nije donijela nikakvu odluku u smislu članka 4. Uredbe (EU) 2015/1589, konkretno o pokretanju postupka na temelju članka 108. stavka 2. UFEU-a u vezi s prijavom koju je tužitelj podnio 15. listopada 2014. (SA.39639);

                  —

                  naloži Komisiji snošenje troškova.

         Tužbeni razlozi i glavni argumenti

      Predmetna tužba podnesena je na temelju članka 265. UFEU-a i njome se traži da se utvrdi da je Komisija nezakonito propustila očitovati se o prijavi koju je društvo Be Smart S.r.l. podnijelo 15. listopada 2014., registriranoj pod brojem SA.39639, predmet koje su dvije nezakonite mjere državne potpore donesene u korist Consorzija Interuniversitario Cineca.
      U prilog svojoj tužbi tužitelj tvrdi da je Komisija povrijedila obvezu djelovanja koja proizlazi iz odredbi o nezakonitim državnim potporama, jer nije ništa poduzela nakon što je primila poziv na djelovanje i jer nije zauzela nikakav stav o prijavi podnesenoj 15. listopada 2014. Također tvrdi da je Komisija povrijedila temeljno načelo dobre uprave predviđeno člankom 41. Povelje Europske unije o temeljnim pravima.


title: Predmet T-23/21: Tužba podnesena 19. siječnja 2021. – About You/EUIPO – Safe-1 Immobilieninvest (Y/O/U)

text:
               8.3.2021

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 79/35

      Tužba podnesena 19. siječnja 2021. – About You/EUIPO – Safe-1 Immobilieninvest (Y/O/U)
      (Predmet T-23/21)
      (2021/C 79/45)
      Jezik postupka: engleski

         Stranke

         Tužitelj: About You GmbH (Hamburg, Njemačka) (zastupnik: W. Mosing, odvjetnik)

         Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO)

         Druga stranka pred žalbenim vijećem: Safe-1 Immobilieninvest GmbH (Mauer, Austrija)

         Podaci o postupku pred EUIPO-om

         Nositelj spornog žiga: druga stranka pred žalbenim vijećem

         Predmetni sporni žig: figurativni žig Europske unije Y/O/U – žig Europske unije br. 10 226 884

         Postupak pred EUIPO-om: postupak proglašavanja žiga ništavim

         Pobijana odluka: odluka petog žalbenog vijeća EUIPO-a od 10. studenoga 2020. u predmetu R 527/2020-5

         Tužbeni zahtjev

      Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

                  —

                  održi raspravu;

                  —

                  poništi pobijanu odluku s učinkom da EUIPO proglasi žig EU-a u potpunosti ništavim;

                  —

                  naloži EUIPO-u i u slučaju da pisanim putem intervenira, drugoj stranci u postupku pred EUIPO-om, da snose vlastite troškove i da naknade troškove koji se tužitelju nastali u postupku pred Općim sudom i u žalbenom postupku pred EUIPO-om.

         Tužbeni razlozi

                  —

                  povreda postupovnih zahtjeva u pogledu dokaza što se tiče pravne sigurnosti i načela legitimnih očekivanja;

                  —

                  Povreda članka 58. u vezi s člankom 18. Uredbe (EU) 2017/1001 Europskog parlamenta i Vijeća i članka 95. Uredbe (EU) 2017/1001 Europskog parlamenta i Vijeća u vezi s člancima 10., 19. i 27. Delegirane uredbe Komisije (EU) 2018/625.


title: Predmet T-29/21: Tužba podnesena 20. siječnja 2021. – Beveland/EUIPO – Super B (BUCANERO)

text:
               8.3.2021

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 79/36

      Tužba podnesena 20. siječnja 2021. – Beveland/EUIPO – Super B (BUCANERO)
      (Predmet T-29/21)
      (2021/C 79/46)
      Jezik na kojem je tužba podnesena: španjolski

         Stranke

         Tužitelj: Beveland, SA (Sant Joan les Fonts, Španjolska) (zastupnik: J. Carbonell Callicó, odvjetnik)

         Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO)

         Druga stranka u postupku pred žalbenim vijećem: Super B, SL (Talavera de la Reina, Španjolska)

         Podaci o postupku pred EUIPO-om

         Nositelj spornog žiga: druga stranka u postupku pred žalbenim vijećem

         Sporni žig: verbalni žig BUCANERO – žig Europske unije br. 390 641

         Postupak pred EUIPO-om: postupak za brisanje

         Pobijana odluka: odluka petog žalbenog vijeća EUIPO-a od 5. studenoga 2020. u predmetu R 1046/2020-5

         Tužbeni zahtjev

      Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

                  —

                  poništi pobijanu odluku izričitim proglašenjem opoziva žiga Europske unije br. 390 641 BUCANERO (verbalni žig) za sve proizvode registrirane u razredima 32. i 33.

                  —

                  naloži EUIPO-u i nositelju spornog žiga, društvu SUPER B, S.L., snošenje svih troškova postupka pred Općim sudom, uključujući troškove postupka opoziva pred EUIPO-om.

         Tužbeni razlog

      Povreda članaka 18. i 58. Uredbe (EU) 2017/1001 Europskog parlamenta i Vijeća.


title: Predmet T-34/21: Tužba podnesena 22. siječnja 2021. – Ryanair/Komisija

text:
               8.3.2021

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 79/37

      Tužba podnesena 22. siječnja 2021. – Ryanair/Komisija
      (Predmet T-34/21)
      (2021/C 79/47)
      Jezik postupka: engleski

         Stranke

         Tužitelj: Ryanair DAC (Swords, Irska) (zastupnici: E. Vahida, F.-C. Laprévote, V. Blanc, S. Rating i I. Metaxas-Maranghidis, odvjetnici)

         Tuženik: Europska komisija

         Tužbeni zahtjev

      Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

                  —

                  poništi Odluku Europske komisije (EU) od 25. lipnja 2020. o državnoj potpori SA.57153 (2020/N) – Njemačka – COVID-19 – Potpora Lufthansi; i

                  —

                  naloži Europskoj komisiji snošenje troškova.

         Tužbeni razlozi i glavni argumenti

      U prilog osnovanosti tužbe tužitelj ističe pet tužbenih razloga.

                  1.

                  Prvi tužbeni razlog, koji se temelji na tvrdnji da je Europska komisija pogrešno primijenila svoju komunikaciju o privremenom okviru za mjere državne potpore gospodarstvu u trenutačnim okolnostima izbijanja bolesti COVID-19 (1) (u daljnjem tekstu: „Privremeni okvir”) i zlouporabila svije ovlasti zaključivši da društvo Deutsche Lufthansa AG može biti korisnik potpore, a da pritom nije ocijenila postoje li prikladnije mjere kojima se manje narušava tržišno natjecanje, utvrdivši da je iznos dokapitalizacije bio proporcionalan, neprimjenom pravilnih uvjeta u pogledu državnog izlaska, nedovoljnim nalaganjem ustupanja vremena rezerviranog za polijetanje i slijetanje zrakoplova i neodređivanjem stvarne zabrane korisnikovog agresivnog širenja.

                  2.

                  Drugi tužbeni razlog, koji se temelji na tvrdnji da je Europska komisija pogrešno primijenila članak 107. stavak 3. točku (b) UFEU-a utvrdivši da se potpora odnosi na ozbiljni poremećaj u njemačkom gospodarstvu, povrijedivši obvezu odvagivanja korisnih učinaka potpore naspram njezinih štetnih učinaka na uvjete trgovanja i održavanje nenarušenog tržišnog natjecanja (tj., „test ravnoteže”), i zahtjevom kasnog podnošenja plana restrukturiranja.

                  3.

                  Treći tužbeni razlog koji se temelji na tvrdnji da je Europska komisija povrijedila opća načela nediskriminacije, slobodnog pružanja usluga i slobode poslovnog nastana.

                  4.

                  Četvrti tužbeni razlog, koji se temelji na tvrdnji da Europska komisija nije pokrenula službeni ispitni postupak usprkos ozbiljnim poteškoćama te je povrijedila tužiteljeva postupovna prava.

                  5.

                  Peti tužbeni razlog, koji se temelji na tvrdnji da je Europska komisija povrijedila obvezu obrazlaganja.

         (1)  Privremeni okvir za mjere državne potpore gospodarstvu u trenutačnim okolnostima izbijanja bolesti COVID-19, SL C 91I/1 od 20. ožujka 2020., kako je izmijenjen.


title: Predmet T-199/20: Rješenje Općeg suda od 15. siječnja 2021. – Aldi Stores/EUIPO – Dualit (Forme d’un grille-pain)

text:
               8.3.2021

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 79/38

      Rješenje Općeg suda od 15. siječnja 2021. – Aldi Stores/EUIPO – Dualit (Forme d’un grille-pain)
      (Predmet T-199/20) (1)

      (2021/C 79/49)
      Jezik postupka: engleski
      Predsjednik petog vijeća odredio je brisanje predmeta.

         (1)  SL C 201, 15. 6. 2020.


title: Predmet T-608/20: Rješenje Općeg suda od 20. siječnja 2021. – JD/EIB

text:
               8.3.2021

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 79/38

      Rješenje Općeg suda od 20. siječnja 2021. – JD/EIB
      (Predmet T-608/20) (1)

      (2021/C 79/50)
      Jezik postupka: engleski
      Predsjednik četvrtog vijeća odredio je brisanje predmeta.

         (1)  SL C 433, 14. 12. 2020.


title: Predmet C-895/19: Presuda Suda (deveto vijeće) od 18. ožujka 2021. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Wojewódzki Sąd Administracyjny w Gliwicach – Poljska) – A. / Dyrektor Krajowej Informacji Skarbowej („Zahtjev za prethodnu odluku – Neizravno oporezivanje – PDV – Direktiva 2006/112/EZ – Stjecanje robe unutar Zajednice – Odbitak pretporeza koji se duguje na osnovi takvog stjecanja – Formalni zahtjevi – Materijalni zahtjevi – Rok za podnošenje porezne prijave – Načela porezne neutralnosti i proporcionalnosti”)

text:
               10.5.2021

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 182/16

      Presuda Suda (deveto vijeće) od 18. ožujka 2021. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Wojewódzki Sąd Administracyjny w Gliwicach – Poljska) – A. / Dyrektor Krajowej Informacji Skarbowej
      (Predmet C-895/19) (1)

      („Zahtjev za prethodnu odluku - Neizravno oporezivanje - PDV - Direktiva 2006/112/EZ - Stjecanje robe unutar Zajednice - Odbitak pretporeza koji se duguje na osnovi takvog stjecanja - Formalni zahtjevi - Materijalni zahtjevi - Rok za podnošenje porezne prijave - Načela porezne neutralnosti i proporcionalnosti”)
      (2021/C 182/22)
      Jezik postupka: poljski

         Sud koji je uputio zahtjev

      Wojewódzki Sąd Administracyjny w Gliwicach

         Stranke glavnog postupka

         Tužitelj: A.

         Tuženik: Dyrektor Krajowej Informacji Skarbowej
      uz sudjelovanje: Rzecznik Małych i Średnich Przedsiębiorców

         Izreka

      Članke 167. i 178. Direktive Vijeća 2006/112/EZ od 28. studenoga 2006. o zajedničkom sustavu poreza na dodanu vrijednost, kako je izmijenjena Direktivom Vijeća 2010/45/EU od 13. srpnja 2010., treba tumačiti na način da im se protivi nacionalni propis na temelju kojeg ostvarenje prava na odbitak poreza na dodanu vrijednost (PDV) u vezi sa stjecanjem robe unutar Zajednice u istom poreznom razdoblju u kojem se duguje PDV podliježe iskazivanju dugovanog PDV-a u poreznoj prijavi koja se podnosi u roku od tri mjeseca od proteka mjeseca u kojem je nastala porezna obveza u odnosu na stečenu robu.

         (1)  SL C 54, 17. 2. 2020.


title: Predmet C-96/20: Presuda Suda (osmo vijeće) od 10. ožujka 2021. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Corte suprema di cassazione – Italija) – Ordine Nazionale dei Biologi, MX, NY, OZ/Presidenza del Consiglio dei Ministri („Zahtjev za prethodnu odluku – Javno zdravlje – Članak 168. UFEU-a – Direktiva 2002/98/EZ – Standardi kvalitete i sigurnosti za ljudsku krv i krvne sastojke – Cilj kojim se nastoji osigurati visoka razina zaštite ljudskog zdravlja – Članak 4. stavak 2. i članak 9. stavak 2. – Ustanove koje obavljaju transfuzijsku djelatnost – Odgovorna osoba – Minimalni uvjeti kvalifikacije – Mogućnost države članice da predvidi stroži sustav – Margina prosudbe za države članice”)

text:
               10.5.2021

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 182/20

      Presuda Suda (osmo vijeće) od 10. ožujka 2021. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Corte suprema di cassazione – Italija) – Ordine Nazionale dei Biologi, MX, NY, OZ/Presidenza del Consiglio dei Ministri
      (Predmet C-96/20) (1)

      („Zahtjev za prethodnu odluku - Javno zdravlje - Članak 168. UFEU-a - Direktiva 2002/98/EZ - Standardi kvalitete i sigurnosti za ljudsku krv i krvne sastojke - Cilj kojim se nastoji osigurati visoka razina zaštite ljudskog zdravlja - Članak 4. stavak 2. i članak 9. stavak 2. - Ustanove koje obavljaju transfuzijsku djelatnost - Odgovorna osoba - Minimalni uvjeti kvalifikacije - Mogućnost države članice da predvidi stroži sustav - Margina prosudbe za države članice”)
      (2021/C 182/27)
      Jezik postupka: talijanski

         Sud koji je uputio zahtjev

      Corte suprema di cassazione

         Stranke glavnog postupka

         Tužitelji: Ordine Nazionale dei Biologi, MX, NY, OZ

         Tuženik: Presidenza del Consiglio dei Ministri

         uz sudjelovanje: Sds Snabi, Agenzia Regionale Protezione Ambiente (ARPA)

         Izreka

      Članak 9. stavak 2. točku (a) Direktive 2002/98/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 27. siječnja 2003. o utvrđivanju standarda kvalitete i sigurnosti za prikupljanje, ispitivanje, preradu, čuvanje i promet ljudske krvi i krvnih sastojaka i o izmjeni Direktive 2001/83/EZ, u vezi s njezinim člankom 4. stavkom 2., treba tumačiti na način da mu se ne protivi nacionalni propis koji predviđa da samo osobe koje posjeduju diplomu u području medicine i kirurgije mogu biti imenovane odgovornom osobom u ustanovi koja obavlja transfuzijsku djelatnost, pod uvjetom da taj propis u svakom pogledu poštuje pravo Unije.

         (1)  SL C 209, 22. 6. 2020.


title: Predmet C-701/19 P: Rješenje Suda (osmo vijeće) od 4. veljače 2021. – Pilatus Bank plc/Europska središnja banka („Žalba – Članak 181. Poslovnika Suda – Očito neosnovana žalba – Ekonomska i monetarna politika – Bonitetni nadzor kreditnih institucija – Mjere suspenzije koje poduzima nacionalno nadzorno tijelo – Imenovanje osobe za kontakt – Uvjetna komunikacija s Europskom središnjom bankom (ESB) – Oduzimanje odobrenja za rad koje prethodi podnošenju tužbe – Tužba za poništenje – Nedopuštenost – Nepostojanje dovoljno jasnog i preciznog navođenja tužbenih razloga istaknutih pred Općim sudom – Nedokazivanje pravnog interesa – Pogrešna kvalifikacija pripremnog akta – Zamjena obrazloženja”)

text:
               10.5.2021

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 182/22

      Rješenje Suda (osmo vijeće) od 4. veljače 2021. – Pilatus Bank plc/Europska središnja banka
      (Predmet C-701/19 P) (1)

      („Žalba - Članak 181. Poslovnika Suda - Očito neosnovana žalba - Ekonomska i monetarna politika - Bonitetni nadzor kreditnih institucija - Mjere suspenzije koje poduzima nacionalno nadzorno tijelo - Imenovanje osobe za kontakt - Uvjetna komunikacija s Europskom središnjom bankom (ESB) - Oduzimanje odobrenja za rad koje prethodi podnošenju tužbe - Tužba za poništenje - Nedopuštenost - Nepostojanje dovoljno jasnog i preciznog navođenja tužbenih razloga istaknutih pred Općim sudom - Nedokazivanje pravnog interesa - Pogrešna kvalifikacija pripremnog akta - Zamjena obrazloženja”)
      (2021/C 182/30)
      Jezik postupka: engleski

         Stranke

         Žalitelj: Pilatus Bank plc (zastupnici: O. H. Behrends i M. Kirchner, Rechtsanwälte, a zatim O. H. Behrends)

         Druga stranka u postupku: Europska središnja banka (zastupnici: E. Yoo, M. Anastasiou i A. Karpf, agenti)

         Izreka

                  1.

                  Žalba se odbija.

                  2.

                  Društvu Pilatus Bank plc nalaže se snošenje troškova.

         (1)  SL C 406, 2. 12. 2019.


title: Predmet C-321/20: Rješenje Suda (sedmo vijeće) od 4. veljače 2021. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Audiencia Provincial de Barcelona – Španjolska) – CDT, SA/MIMR, HRMM („Zahtjev za prethodnu odluku – Članak 99. Poslovnika Suda – Zaštita potrošača – Vremenski učinci presude – Direktiva 93/13/EEZ – Nepošteni uvjeti u potrošačkim ugovorima – Ovlasti nacionalnog suca u slučaju kada utvrdi da je neka odredba „nepoštena” – Odredba o prijevremenom dospijeću – Djelomično uklanjanje sadržaja nepoštenog uvjeta – Načelo pravne sigurnosti – Obveza usklađenog tumačenja”)

text:
               10.5.2021

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 182/23

      Rješenje Suda (sedmo vijeće) od 4. veljače 2021. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Audiencia Provincial de Barcelona – Španjolska) – CDT, SA/MIMR, HRMM
      (Predmet C-321/20) (1)

      („Zahtjev za prethodnu odluku - Članak 99. Poslovnika Suda - Zaštita potrošača - Vremenski učinci presude - Direktiva 93/13/EEZ - Nepošteni uvjeti u potrošačkim ugovorima - Ovlasti nacionalnog suca u slučaju kada utvrdi da je neka odredba „nepoštena” - Odredba o prijevremenom dospijeću - Djelomično uklanjanje sadržaja nepoštenog uvjeta - Načelo pravne sigurnosti - Obveza usklađenog tumačenja”)
      (2021/C 182/32)
      Jezik postupka: španjolski

         Sud koji je uputio zahtjev

      Audiencia Provincial de Barcelona

         Stranke glavnog postupka

         Tužitelj: CDT, SA

         Tuženik: MIMR, HRMM

         Izreka

                  1.

                  Pravo Unije, osobito načelo pravne sigurnosti, treba tumačiti na način da mu se ne protivi situacija u kojoj nacionalni sud ne primijeni odredbu nacionalnog prava koja mu omogućuje da izmijeni nepoštenu odredbu ugovora sklopljenog između trgovca i potrošača u situaciji u kojoj ta odredba, za koju je presudom od 14. lipnja 2012., Banco Español de Crédito (C-618/10, EU:C:2012:349), utvrđeno da je suprotna članku 6. stavku 1. Direktive Vijeća 93/13/EEZ od 5. travnja 1993. o nepoštenim uvjetima u potrošačkim ugovorima, još uvijek nije bila predmet zakonodavne izmjene u skladu s tom presudom u trenutku sklapanja tog ugovora.

                  2.

                  Načelo pravne sigurnosti treba tumačiti na način da ne dopušta nacionalnom sudu, koji je utvrdio nepoštenost ugovornog uvjeta, u smislu članka 3. Direktive 93/13, da izmijeni sadržaj tog uvjeta, zbog čega ga taj sud mora odbiti primijeniti. Ipak, članci 6. i 7. te direktive ne protive se tome da nacionalni sud zamijeni takav uvjet dispozitivnom odredbom nacionalnog prava ako predmetni ugovor o zajmu ne može ostati na snazi u slučaju uklanjanja tog nepoštenog uvjeta i ako poništenje tog ugovora u cjelini izlaže potrošača posebno štetnim posljedicama, a što je na sudu koji je uputio zahtjev da provjeri.

         (1)  SL C 359, 26. 10. 2020.


title: Predmet C-64/21: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 2. veljače 2021. uputio Sąd Najwyższy (Poljska) – Rigall Arteria Management Sp. z o.o. sp. k./Bank Handlowy w Warszawie S.A.

text:
               10.5.2021

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 182/28

      Zahtjev za prethodnu odluku koji je 2. veljače 2021. uputio Sąd Najwyższy (Poljska) – Rigall Arteria Management Sp. z o.o. sp. k./Bank Handlowy w Warszawie S.A.
      (Predmet C-64/21)
      (2021/C 182/41)
      Jezik postupka: poljski

         Sud koji je uputio zahtjev

      Sąd Najwyższy

         Stranke glavnog postupka

         Žalitelj: Rigall Arteria Management Sp. z o.o. sp. k.

         Druga stranka u postupku: Bank Handlowy w Warszawie S.A.

         Prethodno pitanje

      Treba li s obzirom na tekst i cilj članka 7. stavka 1. točke (b) Direktive Vijeća 86/653/EEZ od 18. prosinca 1986. o usklađivanju prava država članica u vezi samozaposlenih trgovačkih zastupnika (1) tu odredbu tumačiti na način da se samozaposlenom trgovačkom zastupniku dodjeljuje apsolutno pravo na proviziju od ugovora sklopljenog tijekom razdoblja trajanja ugovora o zastupanju s trećom osobom koju je prethodno pridobio kao stranku za sklapanje istovrsnih poslova ili to pravo može biti isključeno iz ugovora?

         (1)  SL 1986., L 382, str. 17. (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 6., svezak 10., str. 45.)