title: predmet T-556/19: Tužba podnesena 9. kolovoza 2019. — Republika Cipar protiv EUIPO-a — Fontana Food (GRILLOUMI)

text:
               30.9.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 328/71

      Tužba podnesena 9. kolovoza 2019. — Republika Cipar protiv EUIPO-a — Fontana Food (GRILLOUMI)
      (predmet T-556/19)
      (2019/C 328/78)
      Jezik postupka: engleski

         Stranke

         Tužitelj: Republika Cipar (zastupnici: S. Malynicz QC, S. Baran, barrister, i V. Marsland, solicitor)

         Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO)

         Druga stranka pred žalbenim vijećem: Fontana Food AB (Tyresö, Švedska)

         Podaci o postupku pred EUIPO-om

         Podnositelj prijave spornog žiga: druga stranka pred žalbenim vijećem

         Predmetni sporni žig: prijava verbalnog žiga Europske unije GRILLOUMI — prijava za registraciju br. 15 963 291

         Postupak pred EUIPO-om: postupak povodom prigovora

         Pobijana odluka: odluka četvrtog žalbenog vijeća EUIPO-a od 29. svibnja 2019. u predmetu R 1284/2018-4

         Tužbeni zahtjev

      Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

                  —

                  poništi pobijanu odluku;

                  —

                  naloži EUIPO-u snošenje vlastitih troškova i troškova tužitelja.

         Tužbeni razlozi

                  —

                  Povreda članka 8. stavka 1. točke (b) Uredbe (EU) 2017/1001 Europskog parlamenta i Vijeća;

                  —

                  Povreda članka 8. stavka 5. Uredbe (EU) 2017/1001 Europskog parlamenta i Vijeća.


title: predmet T-557/19: Tužba podnesena 9. kolovoza 2019. — Seven protiv EUIPO-a (7Seven)

text:
               30.9.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 328/72

      Tužba podnesena 9. kolovoza 2019. — Seven protiv EUIPO-a (7Seven)
      (predmet T-557/19)
      (2019/C 328/79)
      Jezik postupka: engleski

         Stranke

         Tužitelj: Seven SpA (Leinì, Italija) (zastupnik: L. Trevisan, odvjetnik)

         Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO)

         Podaci o postupku pred EUIPO-om

         Predmetni sporni žig: figurativni žig Europske unije 7Seven — žig Europske unije br. 8 252 223

         Pobijana odluka: odluka petog žalbenog vijeća EUIPO-a od 4. lipnja 2019. u predmetu R 2076/2018-5

         Tužbeni zahtjev

      Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

                  —

                  poništi pobijanu odluku;

                  —

                  odobri zahtjev društva Seven SpA za restitutio in integrum i prijavu za upis u registar br. 14 602 687 u odnosu na žig Unije br. 8 252 223.

         Tužbeni razlozi

                  —

                  Povreda članka 53. Uredbe (EU) 2017/1001 Europskog parlamenta i Vijeća;

                  —

                  Povreda članka 104. Uredbe (EU) 2017/1001 Europskog parlamenta i Vijeća.


title: predmet T-559/19: Tužba podnesena 12. kolovoza 2019. — Julius Sämann protiv EUIPO-a — Maharishi Vedic University (prikaz stabla)

text:
               30.9.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 328/72

      Tužba podnesena 12. kolovoza 2019. — Julius Sämann protiv EUIPO-a — Maharishi Vedic University (prikaz stabla)
      (predmet T-559/19)
      (2019/C 328/80)
      Jezik postupka: engleski

         Stranke

         Tužitelj: Julius Sämann Ltd (Thayngen, Švicarska) (zastupnik: D. Parrish, solicitor)

         Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO)

         Druga stranka pred žalbenim vijećem: Maharishi Vedic University Ltd (Mgarr, Malta)

         Podaci o postupku pred EUIPO-om

         Podnositelj prijave spornog žiga: druga stranka pred žalbenim vijećem

         Predmetni sporni žig: prijava figurativnog žiga Europske unije u bijeloj, smeđoj, žutoj i nijansama plave boje (prikaz stabla) — prijava za registraciju br. 15 666 639

         Postupak pred EUIPO-om: postupak povodom prigovora

         Pobijana odluka: odluka prvog žalbenog vijeća EUIPO-a od 16. svibnja 2019. u predmetu R 1743/2018-1

         Tužbeni zahtjev

      Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

                  —

                  usvoji tužiteljevu prijavu za registraciju;

                  —

                  poništi pobijanu odluku;

                  —

                  naloži EUIPO-u snošenje tužiteljevih troškova koji su nastali povodom ove tužbe i u postupku pred Uredom.

         Tužbeni razlozi

                  —

                  Povreda članka 8. stavka 1. točke (b) Uredbe (EU) 2017/1001 Europskog parlamenta i Vijeća;

                  —

                  Povreda članka 8. stavka 5. Uredbe (EU) 2017/1001 Europskog parlamenta i Vijeća.


title: predmet T-561/19: Tužba podnesena 13. kolovoza 2019. — Lípidos Santiga protiv Komisije

text:
               30.9.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 328/73

      Tužba podnesena 13. kolovoza 2019. — Lípidos Santiga protiv Komisije
      (predmet T-561/19)
      (2019/C 328/81)
      Jezik postupka: engleski

         Stranke

         Tužitelj: Lípidos Santiga, SA (Santa Perpètua de Mogoda, Španjolska) (zastupnik: P. Muñiz Fernández, odvjetnik)

         Tuženik: Europska komisija

         Tužbeni zahtjev

      Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

                  —

                  poništi članak 3. Delegirane uredbe Komisije (EU) 2019/807 od 13. ožujka 2019. o dopuni Direktive (EU) 2018/2001 Europskog parlamenta i Vijeća u odnosu na određivanja sirovina s visokim rizikom od neizravnih promjena uporabe zemljišta za koje je zabilježeno znatno širenje proizvodnog područja na zemljište s velikim zalihama ugljika i u pogledu certificiranja biogoriva, tekućih biogoriva i goriva iz biomase s niskim rizikom od neizravnih promjena uporabe zemljišta i njezin Prilog;

                  —

                  naloži Komisiji snošenje troškova postupka.

         Tužbeni razlozi i glavni argumenti

      U prilog osnovanosti tužbe tužitelj ističe pet tužbenih razloga.

                  1.

                  Prvi tužbeni razlog, koji se temelji na tome da je sveukupni tuženikov pristup, zbog kojeg se palmino ulje smatra sirovinom s visokim rizikom od neizravnih promjena uporabe zemljišta, neproporcionalan.

                  2.

                  Drugi tužbeni razlog, koji se temelji na tome da je tuženik počinio očitu pogrešku u ocjeni odlučivši da je palmino ulje, neovisno o svojem podrijetlu, sirovina s visokim rizikom od neizravnih promjena uporabe zemljišta.

                  3.

                  Treći tužbeni razlog, koji se temelji na tome da su kriteriji za klasifikaciju palminog ulja kao sirovine s visokim rizikom od neizravnih promjena uporabe zemljišta diskriminirajući.

                  4.

                  Četvrti tužbeni razlog, koji se temelji na tome da Komisija nije provela nužnu procjenu utjecaja prije donošenja pobijane Uredbe.

                  5.

                  Peti tužbeni razlog, koji se temelji na tome da Komisija nije navela obrazloženje izrade formule koja se koristila pri odlučivanju da je palmino ulje sirovina s visokim rizikom od neizravnih promjena uporabe zemljišta.


title: predmet T-570/19: Tužba podnesena 16. kolovoza 2019. — Muratbey Gida protiv EUIPO-a (Oblik sira u pletenici)

text:
               30.9.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 328/74

      Tužba podnesena 16. kolovoza 2019. — Muratbey Gida protiv EUIPO-a (Oblik sira u pletenici)
      (predmet T-570/19)
      (2019/C 328/82)
      Jezik postupka: njemački

         Stranke

         Tužitelj: Muratbey Gida Sanayi Ve Ticaret AȘ (Istanbul, Turska) (zastupnik: M. Schork, odvjetnik)

         Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO)

         Podaci o postupku pred EUIPO-om

         Predmetni sporni žig: trodimenzionalni žig Europske unije u crnoj i bijeloj boji (oblik sira u pletenici) — prijava za registraciju br. 17 909 082

         Pobijana odluka: odluka četvrtog žalbenog vijeća EUIPO-a od 13. lipnja 2019. u predmetu R 106/2019-4

         Tužbeni zahtjev

      Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

                  —

                  poništi pobijanu odluku;

                  —

                  naloži EUIPO-u snošenje troškova.

         Tužbeni razlog

                  —

                  Povreda članka 7. stavka 1. točke (b) Uredbe (EU) 2017/1001 Europskog parlamenta i Vijeća.


title: predmet T-572/19: Tužba podnesena 16. kolovoza 2019. — Muratbey Gida protiv EUIPO-a (Oblik sira u pletenici)

text:
               30.9.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 328/75

      Tužba podnesena 16. kolovoza 2019. — Muratbey Gida protiv EUIPO-a (Oblik sira u pletenici)
      (predmet T-572/19)
      (2019/C 328/84)
      Jezik postupka: njemački

         Stranke

         Tužitelj: Muratbey Gida Sanayi Ve Ticaret AȘ (Istanbul, Turska) (zastupnik: M. Schork, odvjetnik)

         Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO)

         Podaci o postupku pred EUIPO-om

         Predmetni sporni žig: trodimenzionalni žig Europske unije u crnoj i bijeloj boji (oblik sira u pletenici) — prijava za registraciju br. 17 912 292

         Pobijana odluka: odluka četvrtog žalbenog vijeća EUIPO-a od 13. lipnja 2019. u predmetu R 108/2019-4

         Tužbeni zahtjev

      Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

                  —

                  poništi pobijanu odluku;

                  —

                  naloži EUIPO-u snošenje troškova.

         Tužbeni razlog

                  —

                  Povreda članka 7. stavka 1. točke (b) Uredbe (EU) 2017/1001 Europskog parlamenta i Vijeća.


title: predmet T-577/19: Tužba podnesena 19. kolovoza 2019. — Leinfelder Uhren München protiv EUIPO-a — Schafft (Leinfelder)

text:
               30.9.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 328/76

      Tužba podnesena 19. kolovoza 2019. — Leinfelder Uhren München protiv EUIPO-a — Schafft (Leinfelder)
      (predmet T-577/19)
      (2019/C 328/85)
      Jezik na kojem je tužba podnesena: njemački

         Stranke

         Tužitelj: Leinfelder Uhren München GmbH & Co. KG (München, Njemačka) (zastupnik: S. Lüft, odvjetnik)

         Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO)

         Druga stranka pred žalbenim vijećem: Thomas Schafft (München, Njemačka)

         Podaci o postupku pred EUIPO-om

         Nositelj spornog žiga: tužitelj

         Predmetni sporni žig: verbalni žig Europske unije Leinfelder — žig Europske unije br. 13 975 461

         Postupak pred EUIPO-om: postupak proglašavanja žiga ništavim

         Pobijana odluka: odluka drugog žalbenog vijeća EUIPO-a od 14. svibnja 2019. u spojenim predmetima R 1930/2018-2 i R 1937/2018-2

         Tužbeni zahtjev

      Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

                  —

                  poništi pobijanu odluku u dijelu u kojem je pobijani žig Europske unije za robu iz razreda 14 (ručni satovi) i 18 (narukvice za satove) također opozvan;

                  —

                  odbije žalbu podnositelja zahtjeva za proglašavanje žiga ništavim R 1930/2018-2;

                  —

                  EUIPO-u naloži snošenje troškova;

                  —

                  u slučaju da druga stranka u postupku sudjeluje kao intervenijent, joj naloži snošenje vlastitih troškova.

         Tužbeni razlog

                  —

                  Povreda članka 58. stavka 1. točke (a) Uredbe (EU) 2017/1001 Europskog parlamenta i Vijeća.


title: predmet T-305/17: Rješenje Općeg suda od 3. srpnja 2019. — Red Bull protiv EUPIO-a (prikaz paralelograma u dvije boje)

text:
               30.9.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 328/77

      Rješenje Općeg suda od 3. srpnja 2019. — Red Bull protiv EUPIO-a (prikaz paralelograma u dvije boje)
      (predmet T-305/17) (1)

      (2019/C 328/86)
      Jezik postupka: engleski
      Predsjednik drugog vijeća odredio je brisanje predmeta.

         (1)  SL C 231, 17. 7. 2017.


title: predmet T-227/18: Rješenje Općeg suda od 11. srpnja 2019. — Microsemi Europe i Microsemi protiv Komisije

text:
               30.9.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 328/77

      Rješenje Općeg suda od 11. srpnja 2019. — Microsemi Europe i Microsemi protiv Komisije
      (predmet T-227/18) (1)

      (2019/C 328/87)
      Jezik postupka: njemački
      Predsjednik desetog vijeća odredio je brisanje predmeta.

         (1)  SL C 190, 4. 6. 2018.


title: predmet C-668/19: Tužba podnesena 15. srpnja 2019. – Europska komisija protiv Talijanske Republike

text:
               28.10.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 363/10

      Tužba podnesena 15. srpnja 2019. – Europska komisija protiv Talijanske Republike
      (predmet C-668/19)
      (2019/C 363/17)
      Jezik postupka: talijanski

         Stranke

         Tužitelj: Europska komisija (zastupnici: E. Manhaeve, L. Cimaglia, agenti)

         Tuženik: Talijanska Republika

         Tužbeni zahtjev

      Komisija od Suda zahtijeva da
      utvrdi da Talijanska Republika, time što nije

                  —

                  poduzela potrebne mjere kako bi osigurala sabirne sustave komunalnih otpadnih voda za 166 aglomeracija s populacijskim ekvivalentom višim od 2 000, u skladu s člankom 3. Direktive Vijeća 91/271/EEZ od 21. svibnja 1991. o pročišćavanju komunalnih otpadnih voda (1),

                  —

                  poduzela potrebne mjere kako bi osigurala da se u 610 aglomeracija s populacijskim ekvivalentnom višim od 10 000 ili onih s populacijskim ekvivalentom između 2 000 i 10 000, koje ispuštaju u slatke vode i estuarije komunalne otpadne vode koje ulaze u sabirne sustave, prije ispuštanja podvrgnu sekundarnom pročišćavanju ili ekvivalentnom pročišćavanju, u skladu s člankom 4. Direktive 91/271/EEZ,

                  —

                  poduzela potrebne mjere kako bi osigurala da se u 10 aglomeracija s populacijskim ekvivalentom višim od 10 000 koje ispuštaju u prihvatne vode koje se smatraju „osjetljivim područjima” u smislu Direktive 91/271/EEZ komunalne otpadne vode koje ulaze u sabirne sustave prije ispuštanja podvrgnu sekundarnom pročišćavanju ili ekvivalentnom pročišćavanju, u skladu s člankom 5. iste direktive,

                  —

                  poduzela potrebne mjere kako bi osigurala da u pet „osjetljivih područja” u smislu Direktive 91/271/EEZ minimalan postotak smanjena ukupnog opterećenja koje ulazi u stanice za pročišćavanje otpadnih voda u gradu bude najmanje 75 % za ukupni fosfor i najmanje 75 % za ukupni dušik, u skladu s člankom 5. stavkom 4. iste direktive,

                  —

                  poduzela potrebne mjere kako bi osigurala da se stanice za pročišćavanje komunalnih otpadnih voda izgrađene radi ispunjena zahtjeva članaka od 4. do 7. Direktive 91/271/EEZ konstruiraju, izgrade, vode i održavaju kako bi se osigurala dovoljna provedba u svim normalnim lokalnim klimatskim uvjetima i kako bi se pri konstruiranju stanica uzele u obzir sezonske varijacije opterećenja u 617 aglomeracija, u skladu s člankom 10. iste direktive,

                  —

                  nije ispunila obveze koje ima na temelju članka 3. i/ili članka 4. i/ili članka 5., kao i članka 10. Direktive 91/271/EEZ;

                  —

                  naloži Talijanskoj Republici snošenje troškova postupka.

         Tužbeni razlozi i glavni argumenti

      Svojim tužbenim razlogom Komisija ističe da Talijanska Republika u različitim dijelovima svoga državnog područja nije pravilno provela Direktivu Vijeća 91/271/EEZ od 21. svibnja 2019. o pročišćavanju otpadnih voda.
      Komisija najprije ističe različite povrede članka 3. Direktive, koji predviđa, u stavku 1. drugom podstavku i u stavku 2., da su države članice bile dužne osigurati, najkasnije do 31. prosinca 2005., sabirne sustave za sve aglomeracije s populacijskim ekvivalentom višim od 2 000, u skladu sa zahtjevima iz Priloga I., odjeljka A. U brojnim aglomeracijama smještenima u regijama Abruzzo, Kalabriji, Kampaniji, Furlanija-Julijskoj krajini, Lombardiji, Apuliji, Siciliji, Valle d'Aosti i Venetu ta obveza nije ispunjena na ispravan način.
      Članak 4. Direktive 91/271/EEZ nadalje predviđa, u stavcima 1. i 3., da su, najkasnije do 31. prosinca 2000. za sva ispuštanja za aglomeracije s populacijskim ekvivalentom višim od 10 000 ili za ona s populacijskim ekvivalentom između 2 000 i 10 000 države članice morale osigurati da se komunalne otpadne vode koje ulaze u sabirne sustave prije ispuštanja podvrgnu sekundarnom pročišćavanju ili ekvivalentnom pročišćavanju, u skladu sa zahtjevima iz Priloga I., odjeljka B. Komisija je ustanovila nepoštovanje tih odredaba u velikom broju aglomeracija smještenih u regijama Abruzzo, Basilicati, Kalabriji, Kampaniji, Furlanija-Julijskoj krajini, Laciju, Liguriji, Lombardiji, Markeu, Apuliji, Pijemontu, Sardiniji, Siciliji, Toskani, Umbriji, Valle d'Aosti i Venetu.
      Članak 5. direktive predviđa, u stavcima 2. i 3. da su, najkasnije do 31. prosinca 1992., države članice morale osigurati za sva ispuštanja iz aglomeracija s populacijskim ekvivalentom višim od 10 000 da se komunalne otpadne vode koje ulaze u sabirne sustave prije ispuštanja u osjetljiva područja podvrgnu strožem pročišćavanju od onog spomenutog u članku 4. Komisija je utvrdila nepoštovanje tih odredaba u nizu aglomeracija smještenih u regijama Basilicati, Furlanija-Julijskoj krajini, Laciju, Markeu, Apuliji, Sardiniji i Venetu.
      Što se tiče osjetljivih područja, članak 5. stavak 4. direktive zatim predviđa mogućnost neprimjenjivanja zahtjeva utvrđenih u stavcima 2. i 3. istog članka na pojedine stanice pročišćavanja komunalnih otpadnih voda pod uvjetom da se dokaže da je minimalni postotak smanjenja ukupnog opterećenja koje ulazi u stanice za pročišćavanje otpadnih voda u tom području najmanje 75 % za ukupni fosfor i najmanje 75 % za ukupni dušik. To nije dokazano u odnosu na različita talijanska osjetljiva područja.
      Nepoštovanje članaka 4. i 5. Direktive 91/271/EEZ dovodi naposljetku i do povrede članka 10. iste direktive, prema kojem se stanice za pročišćavanje komunalnih otpadnih voda konstruiraju, grade, vode i održavaju na takav način da se osigura dovoljna provedba u svim normalnim lokalnim klimatskim uvjetima.

         (1)  SL 1991, L 135, str. 40. (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 15., svezak 1., str. 5.)


title: predmet T-597/19: Tužba podnesena 6. rujna 2019. – Helsingin Kaupunki protiv Komisije

text:
               28.10.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 363/27

      Tužba podnesena 6. rujna 2019. – Helsingin Kaupunki protiv Komisije
      (predmet T-597/19)
      (2019/C 363/36)
      Jezik postupka: finski

         Stranke

         Tužitelj: Helsingin Kaupunki (Helsinki, Finska) (zastupnik: I. Aalto-Setälä, odvjetnik)

         Tuženik: Europska komisija

         Tužbeni zahtjev

      Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

                  —

                  u cijelosti ili djelomično poništi Odluku Europske komisije od 28. lipnja 2019. o državnoj potpori SA.33846 – (2015/C) (ex 2011/CP) i

                  —

                  u cijelosti Komisiji naloži snošenje tužiteljevih troškova, zajedno s kamatama.

         Tužbeni razlozi i glavni argumenti

      U prilog osnovanosti tužbe tužitelj ističe tri tužbena razloga.

                  1.

                  Prvi tužbeni razlog: očita pogreška pri primjeni članka 107. stavka 1. UFEU-a u pobijanoj odluci.

                              —

                              Komisija je očito pogrešno primijenila načelo subjekta u tržišnom gospodarstvu. Prilikom ispitivanja ona nije u dovoljnoj mjeri razmotrila sve informacije i objašnjenja koji su joj dostavljeni tijekom ispitnog postupka i koji su pokazivali da je sporna pozajmica odobrena pod tržišnim uvjetima i uz pridržavanje uvjeta prema kojima bi se ravnao obazrivi zajmodavac koji tržišno djeluje u odgovarajućim gospodarskim okolnostima.

                              —

                              Ocjena predmetnih mjera je suprotna praksi odlučivanja Komisije i sudskoj praksi Suda Unije. Komisija je primijenila računske metode koje nisu primjerene za ocjenu specifičnih aspekata obrtnog kapitala.

                              —

                              Osim toga, Komisija je počinila očitu pogrešku u ocjeni, jer je utvrdila da se kredit za nabavu opreme o kojem je riječ ne može klasificirati kao postojeća potpora.

                  2.

                  Drugi tužbeni razlog: obrazloženje pobijane odluke ne odgovara zahtjevima članka 296. UFEU-a i relevantne sudske prakse.

                              —

                              Obrazloženje pobijane odluke je manjkavo, osobito s obzirom na ocjenu tržišnog karaktera kupovne cijene za poslovnu djelatnost Helsingin Bussiliikenne (HelB), u kojoj je Komisija bez osnove osporila točnost vještačenja koje je dostavila Finska, a da nije pružila svoj jasni i nedvojbeni stav o tržišnoj cijeni.

                  3.

                  Treći tužbeni razlog: pobijana odluka je protivna općim načelima prava Unije, osobito načelima zaštite legitimnih očekivanja i proporcionalnosti, te povrjeđuje prava obrane.

                              —

                              Komisija je u pobijanoj odluci pogrešno i suprotno načelu zaštite legitimnih očekivanja utvrdila da kredit za nabavu opreme koji je odobren HKL-Bussiliikenne ima karakter potpore, jer je pojam postojećeg programa potpore protumačila uže nego je to bio slučaj u stajalištu s kojim je ranije upoznata Finska.

                              —

                              Nalaganje povrata koje je Komisija naložila u pobijanoj odluci očito premašuje ono što je nužno za uklanjanje neopravdane konkurentske prednosti uzrokovane navodnom državnom potporom. Konačna cijena plaćena za poslovnu djelatnost HelB-a je bila tržišna. Stjecatelj poslovne djelatnosti nije stekao nikakvu neopravdanu prednost, jer je potpora uzeta u obzir u kupovnoj cijeni. Proširenje naloga za povrat i na stjecatelja poslovne djelatnosti je stoga protivno načelu proporcionalnosti.


title: predmet T-601/19: Tužba podnesena 7. rujna 2019. – Osório & Gonçalves protiv EUIPO-a - Miguel Torres (in.fi.ni.tu.de)

text:
               28.10.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 363/28

      Tužba podnesena 7. rujna 2019. – Osório & Gonçalves protiv EUIPO-a - Miguel Torres (in.fi.ni.tu.de)
      (predmet T-601/19)
      (2019/C 363/37)
      Jezik postupka: engleski

         Stranke

         Tužitelj: Osório & Gonçalves, SA (Galamares, Portugal) (zastupnik: D. Araújo e Sá Serras Pereira, odvjetnik)

         Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO)

         Druga stranka pred žalbenim vijećem: Miguel Torres, SA (Vilafranca del Penedés, Španjolska)

         Podaci o postupku pred EUIPO-om

         Podnositelj prijave spornog žiga: tužitelj pred Općim sudom

         Predmetni sporni žig: prijava figurativnog žiga Europske unije in.fi.ni.tu.de – prijava za registraciju br. 15 982 994

         Postupak pred EUIPO-om: postupak povodom prigovora

         Pobijana odluka: odluka petog žalbenog vijeća EUIPO-a od 2. srpnja 2019. u predmetu R 1579/2018-5

         Tužbeni zahtjev

      Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

                  —

                  poništi pobijanu odluku;

                  —

                  naloži EUIPO-u snošenje troškova.

         Tužbeni razlozi

                  —

                  Povreda članka 8. stavka 1. točke (b) Uredbe (EU) 2017/1001 Europskog parlamenta i Vijeća;

                  —

                  Povreda članka 47. stavaka 2. i 3. Uredbe (EU) 2017/1001 Europskog parlamenta i Vijeća;

                  —

                  Povreda članka 94. stavka 1. Uredbe (EU) 2017/1001 Europskog parlamenta i Vijeća;

                  —

                  Povreda članka 95. stavka 1. Uredbe (EU) 2017/1001 Europskog parlamenta i Vijeća;

                  —

                  Povreda članka 97. stavka 1. Uredbe (EU) 2017/1001 Europskog parlamenta i Vijeća.


title: predmet T-602/19: Tužba podnesena 3. rujna 2019. – Eugene Perma France protiv EUIPO-a - SPI Investments Group (NATURANOVE)

text:
               28.10.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 363/29

      Tužba podnesena 3. rujna 2019. – Eugene Perma France protiv EUIPO-a - SPI Investments Group (NATURANOVE)
      (predmet T-602/19)
      (2019/C 363/38)
      Jezik postupka: engleski

         Stranke

         Tužitelj: Eugene Perma France (Saint-Denis, Francuska) (zastupnik: S. Havard Duclos, odvjetnik)

         Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO)

         Druga stranka pred žalbenim vijećem: SPI Investments Group, SL (Sant Just Desvern, Španjolska)

         Podaci o postupku pred EUIPO-om

         Podnositelj prijave spornog žiga: tužitelj pred Općim sudom

         Predmetni sporni žig: prijava verbalnog žiga Europske unije NATURANOVE –prijava za registraciju br. 17 007 949

         Postupak pred EUIPO-om: postupak povodom prigovora

         Pobijana odluka: odluka četvrtog žalbenog vijeća EUIPO-a od 1. srpnja 2019. u predmetu R 2161/2018-4

         Tužbeni zahtjev

      Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

                  —

                  poništi pobijanu odluku u dijelu u kojem je odbijena žalba protiv odluke Odjela za prigovore na temelju članka 8. stavka 1. točke (b) Uredbe (EU) 2017/1001 Europskog parlamenta i Vijeća te je tužitelju naloženo snošenje troškova povodom prigovora i žalbenog postupka, koji su utvrđeni u iznosu od 1 170 eura;

                  —

                  naloži EUIPO-u snošenje troškova.

         Tužbeni razlog

                  —

                  Povreda članka 8. stavka 1. točke (b) Uredbe (EU) 2017/1001 Europskog parlamenta i Vijeća.


title: predmet T-623/19: Tužba podnesena 16. rujna 2019. – ArcelorMittal Bremen protiv Komisije

text:
               28.10.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 363/35

      Tužba podnesena 16. rujna 2019. – ArcelorMittal Bremen protiv Komisije
      (predmet T-623/19)
      (2019/C 363/44)
      Jezik postupka: njemački

         Stranke

         Tužitelj: ArcelorMittal Bremen GmbH (Bremen, Njemačka) (zastupnici: S. Altenschmidt i L. Buschmann, odvjetnici)

         Tuženik: Europska komisija

         Tužbeni zahtjev

      Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

                  —

                  sukladno članku 265. UFEU-a utvrdi da je Komisija povrijedila članak 19. stavak 4. podstavak 2. Odluke Komisije 2011/278/EU (1), time što je propustila odlučiti o ukupnoj godišnjoj količini besplatnih emisijskih jedinica, koju joj je Savezna Republika Njemačka dostavila 12. travnja 2019., radi značajnog proširenja kapaciteta potpostrojenja s referentnim vrijednostima za vrući metal postrojenja s instalacijom ID 60 u Bremenu;

                  —

                  podredno, da poništi Odluku Komisije od 19. srpnja 2019. o tužiteljevom zahtjevu od 12. travnja 2019.;

                  —

                  tuženiku naloži snošenje troškova postupka.

         Tužbeni razlozi i glavni argumenti

      Tužba se temelji na sljedećem tužbenom razlogu:

                  Tužitelj navodi da je Komisija obvezna donijeti odluku u skladu s člankom 19. stavkom 4. podstavkom 2. Odluke 2011/278/EU, i nije ovlaštena odbiti ukupnu godišnju količinu besplatnih emisijskih jedinica koju joj je dostavila Savezna Republika Njemačka 12. travnja 2019., potrebnih za značajno proširenje kapaciteta, budući da su ispunjene pretpostavke za značajno proširenje kapaciteta u smislu članka 20. stavka 1. Odluke 2011/278/EU.

         (1)  2011/278/EU: Odluka Komisije od 27. travnja 2011. o utvrđivanju prijelaznih propisa na razini Unije za usklađenu besplatnu dodjelu emisijskih jedinica na temelju članka 10.a Direktive 2003/87/EZ Europskog parlamenta i Vijeća (priopćena pod brojem dokumenta C(2011) 2772) (SL 2011, L 130, str. 1.; SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 15., svezak 29., str. 257.)


title: predmet C-604/19: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 9. kolovoza 2019. uputio Wojewódzki Sąd Administracyjny we Wrocławiu (Poljska) – Gmina Wrocław protiv Dyrektor Krajowej Informacji Skarbowej

text:
               11.11.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 383/42

      Zahtjev za prethodnu odluku koji je 9. kolovoza 2019. uputio Wojewódzki Sąd Administracyjny we Wrocławiu (Poljska) – Gmina Wrocław protiv Dyrektor Krajowej Informacji Skarbowej
      (predmet C-604/19)
      (2019/C 383/50)
      Jezik postupka: poljski

         Sud koji je uputio zahtjev

      Wojewódzki Sąd Administracyjny we Wrocławiu

         Stranke glavnog postupka

         Tužitelj: Gmina Wrocław

         Tuženik: Dyrektor Krajowej Informacji Skarbowej

         Prethodna pitanja

                  1.

                  Predstavlja li pretvorba prava trajnog korištenja u pravo vlasništva nad nekretninom, koja se provodi na temelju zakona, kao što je ona u okolnostima ovog predmeta, isporuku robe u smislu članka 14. stavka 2. točke (a) u vezi s člankom 2. stavkom 1. točkom (a) Direktive Vijeća 2006/112/EZ (1) od 28. studenoga 2006. o zajedničkom sustavu poreza na dodanu vrijednost (u daljnjem tekstu: Direktiva o PDV-u) koja podliježe porezu na dodanu vrijednost (u daljnjem tekstu: PDV)?

                  2.

                  U slučaju niječnog odgovora na prvo pitanje, predstavlja li pretvorba prava trajnog korištenja u pravo vlasništva nad nekretninom, koja se provodi na temelju zakona, isporuku robe u smislu članka 14. stavka 1. u vezi s člankom 2. stavkom 1. točkom (a) Direktive o PDV-u, koja podliježe PDV-u?

                  3.

                  Djeluje li općina koja naplaćuje naknadu za pretvorbu prava trajnog korištenja u pravo vlasništva nad nekretninom, koja se provodi na temelju zakona, kao što je ona u okolnostima ovog predmeta, kao porezni obveznik u smislu članka 9. stavka 1. u vezi s člankom 2. stavkom 1. točkom (a) Direktive o PDV-u ili kao javno tijelo u smislu članka 13. Direktive o PDV-u?

         (1)  SL 2006., L 347, str. 1.


title: predmet C-544/18: Presuda Suda (četvrto vijeće) od 19. rujna 2019. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Upper Tribunal – Ujedinjena Kraljevina) – The Commissioners for Her Majesty's Revenue & Customs protiv Henrike Dakneviciute (Zahtjev za prethodnu odluku – Članak 49. UFEU-a – Sloboda poslovnog nastana – Djelatnost samozaposlene osobe – Državljanka države članice koja je prestala raditi kao samozaposlena osoba zbog tjelesnih ograničenja povezanih s visokim stupnjem trudnoće i posljedicama poroda – Zadržavanje statusa samozaposlene osobe)

text:
               25.11.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 399/16

      Presuda Suda (četvrto vijeće) od 19. rujna 2019. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Upper Tribunal – Ujedinjena Kraljevina) – The Commissioners for Her Majesty's Revenue & Customs protiv Henrike Dakneviciute
      (predmet C-544/18) (1)

      (Zahtjev za prethodnu odluku - Članak 49. UFEU-a - Sloboda poslovnog nastana - Djelatnost samozaposlene osobe - Državljanka države članice koja je prestala raditi kao samozaposlena osoba zbog tjelesnih ograničenja povezanih s visokim stupnjem trudnoće i posljedicama poroda - Zadržavanje statusa samozaposlene osobe)
      (2019/C 399/18)
      Jezik postupka: engleski

         Sud koji je uputio zahtjev

      Upper Tribunal

         Stranke glavnog postupka

         Tužitelj: The Commissioners for Her Majesty's Revenue & Customs

         Tuženik: Henrika Dakneviciute

         Izreka

      Članak 49. UFEU-a treba tumačiti na način da ženska osoba koja prestane obavljati djelatnost samozaposlene osobe zbog tjelesnih ograničenja povezanih s visokim stupnjem trudnoće i posljedicama poroda zadržava svoj status samozaposlene osobe, pod uvjetom da nastavi obavljati tu djelatnost ili traži zaposlenje u razumnom vremenu nakon rođenja djeteta.

         (1)  SL 436, 3. 12. 2018.


title: predmet C-684/19: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 17. rujna 2019. uputio Oberlandesgericht Düsseldorf (Njemačka) – mk advokaten GbR protiv MBK Rechtsanwälte GbR

text:
               9.12.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 413/27

      Zahtjev za prethodnu odluku koji je 17. rujna 2019. uputio Oberlandesgericht Düsseldorf (Njemačka) – mk advokaten GbR protiv MBK Rechtsanwälte GbR
      (predmet C-684/19)
      (2019/C 413/32)
      Jezik postupka: njemački

         Sud koji je uputio zahtjev

      Oberlandesgericht Düsseldorf

         Stranke glavnog postupka

         Tužitelj: mk advokaten GbR

         Tuženik: MBK Rechtsanwälte GbR

         Prethodno pitanje

      Upotrebljava li žig u smislu članka 5. stavka 1. Direktive 2008/95/EZ (1) treća osoba koja se spominje u unosu koji je objavljen na internetskoj stranici, a koji sadržava znak koji je istovjetan žigu, ako unos nije izvršila ona sama, nego ga je preuzeo operater internetske stranice iz drugog unosa koji je izvršila treća osoba na način kojim se povređuje žig?

         (1)  Direktiva 2008/95/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 22. listopada 2008. o usklađivanju zakonodavstava država članica o žigovima (SL 2008., L 299, S. 25) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 17., svezak 2., str. 149.)


title: predmet T-788/19: Tužba podnesena 14. studenoga 2019. – Body Attack Sports Nutrition protiv EUIPO-a - Sakkari (Sakkattack)

text:
               13.1.2020

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 10/48

      Tužba podnesena 14. studenoga 2019. – Body Attack Sports Nutrition protiv EUIPO-a - Sakkari (Sakkattack)
      (predmet T-788/19)
      (2020/C 10/59)
      Jezik postupka: engleski

         Stranke

         Tužitelj: Body Attack Sports Nutrition GmbH & Co. KG (Hamburg, Njemačka) (zastupnik: S. Labesius, odvjetnik)

         Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO)

         Druga stranka pred žalbenim vijećem: Maria Sakkari (Nicosia, Cipar)

         Podaci o postupku pred EUIPO-om

         Podnositelj prijave spornog žiga: druga stranka pred žalbenim vijećem

         Predmetni sporni žig: prijava figurativnog žiga Europske unije Sakkattack u crnoj, crvenoj, žutoj i bijeloj boji – prijava za registraciju br. 16 603 318

         Postupak pred EUIPO-om: postupak povodom prigovora

         Pobijana odluka: odluka četvrtog žalbenog vijeća EUIPO-a od 26. kolovoza 2019. u predmetu R 2562/2018-4

         Tužbeni zahtjev

      Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

                  —

                  poništi pobijanu odluku;

                  —

                  naloži EUIPO-u snošenje troškova.

         Tužbeni razlozi

                  —

                  povreda članka 8. stavka 1. točke (b) Uredbe (EU) 2017/1001 Europskog parlamenta i Vijeća;

                  —

                  povreda članka 37. stavka 1. Delegirane uredbe Komisije (EU) 2018/625;

                  —

                  povreda načela jednakog postupanja i dobre uprave;

                  —

                  povreda prve rečenice članka 94. stavka 1. Uredbe (EU) 2017/1001 Europskog parlamenta i Vijeća.


title: predmet T-790/19: Tužba podnesena 13. studenoga 2019. – Novolipetsk Steel protiv Komisije

text:
               13.1.2020

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 10/49

      Tužba podnesena 13. studenoga 2019. – Novolipetsk Steel protiv Komisije
      (predmet T-790/19)
      (2020/C 10/60)
      Jezik postupka: engleski

         Stranke

         Tužitelj: Novolipetsk Steel PAO (Lipetsk, Rusija) (zastupnici: P. Vander Schueren i E. Gergondet, odvjetnici)

         Tuženik: Europska komisija

         Tužbeni zahtjev

      Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

                  —

                  poništi članak 1. Provedbene uredbe Komisije (EU) 2019/1382 (1) u dijelu u kojem se primjenjuje na tužitelja;

                  —

                  održi učinke pobijane uredbe dok tuženik ne donese mjere potrebne za postupanje u skladu s presudom Općeg suda i u skladu s člankom 264. stavkom 2. UFEU-a;

                  —

                  naloži tuženiku snošenje tužiteljevih troškova u vezi s ovim postupkom.

         Tužbeni razlozi i glavni argumenti

      U prilog osnovanosti tužbe tužitelj ističe dva tužbena razloga.

                  1.

                  Prvi tužbeni razlog, koji se temelji na tvrdnji da tuženik nije bio nadležan te da je postupio protivno članku 1. stavku 1. Uredbe (EU) 2015/477 (u daljnjem tekstu: Uredba kombiniranog učinka) (2) i članku 9. stavku 5. Uredbe (EU) 2016/1036 (u daljnjem tekstu: Osnovna antidampinška uredba) (3), uvodeći različite visine antidampinških pristojbi, ovisno o tome jesu li kvote predviđene zaštitnim mjerama iscrpljene.

                  2.

                  Drugi tužbeni razlog, koji se temelji na tvrdnji da je tuženik počinio očitu pogrešku u ocjeni i postupio protivno članku 1. stavku 1. Uredbe kombiniranog učinka i članku 9. stavku 5. Osnovne antidampinške uredbe time što je izmijenio antidampinške mjere tek nakon što su kvote predviđene zaštitnim mjerama iscrpljene.

         (1)  Provedbena Uredba Komisije (EU) 2019/1382 оd 2. rujna 2019. o izmjeni određenih uredbi o uvođenju antidampinških i antisubvencijskih mjera za određene proizvode od čelika koji podliježu zaštitnim mjerama, SL, 2019., L 227., str. 1.

         (2)  Uredba (EU) 2015/477 Europskog Parlamenta i Vijeća od 11. ožujka 2015. o mjerama koje Unija može poduzeti u vezi s kombiniranim učinkom antidampinških ili antisubvencijskih mjera sa zaštitnim mjerama, SL, 2015., L 83., str. 11.

         (3)  Uredba (EU) 2016/1036 Europskog Parlamenta i Vijeća od 8. lipnja 2016. o zaštiti od dampinškog uvoza iz zemalja koje nisu članice Europske unije SL, 2016., L 176., str. 21.


title: predmet C-363/18: Presuda Suda (veliko vijeće) od 12. studenoga 2019. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Conseil d’État – Francuska) – Organisation juive européenne, Vignoble Psagot Ltd protiv Ministre de l’Économie et des Finances (Zahtjev za prethodnu odluku – Uredba (EU) br. 1169/2011 – Informiranje potrošača o hrani – Obveza navođenja zemlje podrijetla ili mjesta podrijetla hrane ako bi izostavljanje tog podatka potrošače moglo dovesti u zabludu – Obveza da se za hranu koja potječe iz područja pod okupacijom Države Izraela mora navesti područje njezina podrijetla, a u slučaju da dolazi iz izraelskog naselja unutar tog područja također i naznaka takvog podrijetla)

text:
               13.1.2020

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 10/13

      Presuda Suda (veliko vijeće) od 12. studenoga 2019. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Conseil d’État – Francuska) – Organisation juive européenne, Vignoble Psagot Ltd protiv Ministre de l’Économie et des Finances
      (predmet C-363/18) (1)

      (Zahtjev za prethodnu odluku - Uredba (EU) br. 1169/2011 - Informiranje potrošača o hrani - Obveza navođenja zemlje podrijetla ili mjesta podrijetla hrane ako bi izostavljanje tog podatka potrošače moglo dovesti u zabludu - Obveza da se za hranu koja potječe iz područja pod okupacijom Države Izraela mora navesti područje njezina podrijetla, a u slučaju da dolazi iz izraelskog naselja unutar tog područja također i naznaka takvog podrijetla)
      (2020/C 10/15)
      Jezik postupka: francuski

         Sud koji je uputio zahtjev

      Conseil d’État

         Stranke glavnog postupka

         Tužitelji: Organisation juive européenne, Vignoble Psagot Ltd

         Tuženik: Ministre de l’Économie et des Finances

         Izreka

      Članak 9. stavak 1. točku (i) Uredbe (EU) br. 1169/2011 Europskog parlamenta i Vijeća od 25. listopada 2011. o informiranju potrošača o hrani, izmjeni uredbi (EZ) br. 1924/2006 i (EZ) br. 1925/2006 Europskog parlamenta i Vijeća te o stavljanju izvan snage Direktive Komisije 87/250/EEZ, Direktive Vijeća 90/496/EEZ, Direktive Komisije 1999/10/EZ, Direktive 2000/13/EZ Europskog parlamenta i Vijeća, direktiva Komisije 2002/67/EZ i 2008/5/EZ i Uredbe Komisije (EZ) br. 608/2004, u vezi s člankom 26. stavkom 2. točkom (a) te uredbe, treba tumačiti na način da hrana čije je podrijetlo s područja pod okupacijom Države Izraela mora nositi ne samo naznaku tog područja nego također, u slučaju kad takva hrana dolazi iz mjesta ili skupine mjesta koja čine izraelsko naselje unutar tog područja, naznaku tog podrijetla.

         (1)  SL C 276, 6. 8. 2018.


title: predmet T-669/18: Presuda Općeg suda od 14. studenoga 2019. – Neoperl protiv EUIPO-a (prikaz četiri ispunjene rupe u uzorku običnih rupa) („Žig Europske unije – Prijava figurativnog žiga Europske unije koji prikazuje četiri ispunjene rupe u uzorku običnih rupa – Apsolutni razlog za odbijanje – Nepostojanje razlikovnog karaktera – Članak 7. stavak 1. točka (b) Uredbe (EU) 2017/1001”)

text:
               13.1.2020

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 10/32

      Presuda Općeg suda od 14. studenoga 2019. – Neoperl protiv EUIPO-a (prikaz četiri ispunjene rupe u uzorku običnih rupa)
      (predmet T-669/18) (1)

      („Žig Europske unije - Prijava figurativnog žiga Europske unije koji prikazuje četiri ispunjene rupe u uzorku običnih rupa - Apsolutni razlog za odbijanje - Nepostojanje razlikovnog karaktera - Članak 7. stavak 1. točka (b) Uredbe (EU) 2017/1001”)
      (2020/C 10/43)
      Jezik postupka: njemački

         Stranke

         Tužitelj: Neoperl AG (Reinach, Švicarska) (zastupnici: H. Börjes-Pestalozza i G. Schultz, odvjetnici)

         Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (zastupnici: D. Hanf i M. Fischer, agenti)

         Predmet

      Tužba podnesena protiv odluke petog žalbenog vijeća EUIPO-a od 10. rujna 2018. (predmet R 2059/2017-5), koja se odnosi na prijavu za registraciju znaka koji prikazuje četiri ispunjene rupe u uzorku običnih rupa kao žiga Europske unije.

         Izreka

                  1.

                     Tužba se odbija.

                  2.

                     Društvu Neoperl AG nalaže se snošenje troškova.

         (1)  SL C 25, 21. 1. 2019.


title: predmet C-659/19 P: Žalba koju je 2. rujna 2019. podnio Klaus Nonnemacher protiv presude Općeg suda (peto vijeće) od 20. lipnja 2019. u predmetu T-389/18, Klaus Nonnemacher protiv Ureda Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO)

text:
               13.1.2020

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 10/22

      Žalba koju je 2. rujna 2019. podnio Klaus Nonnemacher protiv presude Općeg suda (peto vijeće) od 20. lipnja 2019. u predmetu T-389/18, Klaus Nonnemacher protiv Ureda Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO)
      (predmet C-659/19 P)
      (2020/C 10/29)
      Jezik postupka: njemački

         Stranke

         Žalitelj: Klaus Nonnemacher (zastupnik: C. Rohnke, odvjetnik)

         Druge stranke u postupku: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO), Paul Ingram
      Rješenjem od 19. studenoga 2019. Sud Europske unije (vijeće za dopuštanje žalbi) nije dopustio žalbu i žalitelju je naložio snošenje vlastitih troškova.


title: predmet T-792/19: Tužba podnesena 11. studenoga 2019. – Agepha Pharma protiv EUIPO-a – Apogepha Arzneimittel (AGEPHA)

text:
               13.1.2020

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 10/50

      Tužba podnesena 11. studenoga 2019. – Agepha Pharma protiv EUIPO-a – Apogepha Arzneimittel (AGEPHA)
      (predmet T-792/19)
      (2020/C 10/61)
      Jezik na kojem je tužba podnesena: njemački

         Stranke

         Tužitelj: Agepha Pharma s.r.o. (Senec, Slovačka) (zastupnik: D. Göbel, odvjetnik)

         Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO)

         Druga stranka u postupku pred žalbenim vijećem: Apogepha Arzneimittel GmbH (Dresden, Njemačka)

         Podaci o postupku pred EUIPO-om

         Podnositelj prijave spornog žiga: tužitelj

         Predmetni sporni žig: prijava verbalnog žiga Europske unije „AGEPHA” - prijava za registraciju br. 7 007 909

         Postupak pred EUIPO-om: postupak povodom prigovora

         Pobijana odluka: odluka drugog žalbenog vijeća EUIPO-a od 26. kolovoza 2019. u predmetu R 386/2019-2

         Tužbeni zahtjev

      Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

                  —

                  izmijeni pobijanu odluku i odbije prigovor;

                  —

                  podredno, poništi pobijanu odluku;

                  —

                  naloži EUIPO-u i drugoj stranci u postupku snošenje troškova postupka pred drugim žalbenim vijećem i ovog postupka.

         Tužbeni razlozi

                  —

                  Povreda članka 42. stavka 2. Uredbe Vijeća (EZ) br. 207/2009;

                  —

                  Povreda članka 8. stavka 1. točke (b) Uredbe (EU) 2017/1001 Europskog parlamenta i Vijeća.


title: predmet T-101/19: Presuda Općeg suda od 20. studenoga 2019. – Rezon protiv EUIPO-a (imot.bg) („Žig Europske unije – Prijava figurativnog žiga Europske unije imot.bg – Apsolutni razlog za odbijanje – Nepostojanje razlikovnog karaktera – Nepostojanje razlikovnog karaktera stečenog uporabom – Članak 7. stavak 1. točka (b) i članak 7. stavak 3. Uredbe (EU) 2017/1001 – Obveza obrazlaganja – Članak 94. stavak 1. prva rečenica Uredbe 2017/1001”)

text:
               13.1.2020

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 10/33

      Presuda Općeg suda od 20. studenoga 2019. – Rezon protiv EUIPO-a (imot.bg)
      (predmet T-101/19) (1)

      („Žig Europske unije - Prijava figurativnog žiga Europske unije imot.bg - Apsolutni razlog za odbijanje - Nepostojanje razlikovnog karaktera - Nepostojanje razlikovnog karaktera stečenog uporabom - Članak 7. stavak 1. točka (b) i članak 7. stavak 3. Uredbe (EU) 2017/1001 - Obveza obrazlaganja - Članak 94. stavak 1. prva rečenica Uredbe 2017/1001”)
      (2020/C 10/44)
      Jezik postupka: bugarski

         Stranke

         Tužitelj: Rezon OOD (Sofija, Bugarska) (zastupnik: M. Jordanova-Harizanova, odvjetnica)

         Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (zastupnici: I. Stojčeva i J. Crespo Carrillo, agenti)

         Predmet

      Tužba podnesena protiv odluke drugog žalbenog vijeća EUIPO-a od 9. studenoga 2018. (predmet R 999/2018-2), koja se odnosi na prijavu za registraciju figurativnog znaka imot.bg kao žiga Europske unije.

         Izreka

                  1.

                     Tužba se odbija.

                  2.

                     Društvu Rezon OOD nalaže se snošenje troškova.

         (1)  SL C 131, 8. 4. 2019.


title: predmet T-793/19: Tužba podnesena 15. studenoga 2019. – Tirreno Power protiv Komisije

text:
               13.1.2020

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 10/51

      Tužba podnesena 15. studenoga 2019. – Tirreno Power protiv Komisije
      (predmet T-793/19)
      (2020/C 10/62)
      Jezik postupka: talijanski

         Stranke

         Tužitelj: Tirreno Power SpA (Rim, Italija) (zastupnici: A. Clarizia, T. Ferrario, M. Vasari, P. Ziotti i M. Pagliarulo, odvjetnici)

         Tuženik: Europska komisija

         Tužbeni zahtjev

      Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

                  —

                  poništi pobijanu odluku kojom je Komisija odlučila ne uložiti prigovore u odnosu na „Izmjenu Mehanizma naknade raspoloživosti resursa za [energetsku] dostatnost. Uvođenje okolišnih zahtjeva”, državnu potporu SA.53821 (2019/N);

                  —

                  naloži tuženiku snošenje tužiteljevih troškova u postupku.

         Tužbeni razlozi i glavni argumenti

      Tužitelj u svojoj tužbi zahtijeva poništenje Odluke C(2019) 4509 od 14. srpnja 2019. kojom je Europska komisija, koju je talijanska država obavijestila o izmjeni mehanizma naknade raspoloživosti proizvodnog kapaciteta električne energije („tržište kapaciteta”), odobrenog Odlukom C(2018) 617 od 7. veljače 2018. i prije pokretanja, odlučila ne uložiti prigovore u odnosu na novu prijavljenu mjeru, smatrajući je spojivom s unutarnjim tržištem u smislu članka 107. stavka 3. točke (c) UFEU-a, a da prije odobrenja nije provela odgovarajuću procjenu promjena koje su uvedene mjerom.
      U prilog osnovanosti tužbe tužitelj ističe dva tužbena razloga.

                  1.

                  Prvi tužbeni razlog, koji se temelji na povredi njegovih postupovnih prava koja proizlaze iz članka 108. stavka 2. UFEU-a, jer nije bio pozvan – u okviru službenog istražnog postupka, koji u ovom predmetu nije pokrenut – da se očituje o namjeri proširenja sudionika na tržištu kapaciteta, uključujući u pojam „novi kapacitet”, uz nove proizvodne odjele, za koje su već izdane sve dozvole za ostvarenje i provođenje postrojenja, i nove proizvodne odjele za koje su samo pokrenuti upravni postupci za odgovarajuće izdavanje.

                              —

                              Tužitelj u tom smislu ističe da je na Odluku utjecalo očito neprovođenje istrage i povreda načela proporcionalnosti, s obzirom na to da Komisija nije adekvatno procijenila učinke koji proizlaze iz takve izmjene režima odobrenog 2018. na aktivnost postojećih postrojenja.

                  2.

                  Drugi tužbeni razlog, koji se temelji na neprovođenju istrage i nedostatku obrazloženja tog akta.

                              —

                              Tužitelj u tom smislu ističe da je Komisija propustila bilo kakvo ispitivanje daljnjih aspekata prijavljenog propisa koji mijenjanju režim koji je prethodno odobren, aspekata koji snažno utječu na sustav, i takvih da mogu značajno utjecati na djelatnosti subjekata koji sudjeluju na tržištu kapaciteta.


title: spojeni predmeti C-419/18 i C-483/18: Presuda Suda (prvo vijeće) od 7. studenoga 2019. (zahtjevi za prethodnu odluku koje su uputili Sąd Rejonowy dla Warszawy Pragi-Południe w Warszawie, Sąd Okręgowy w Opolu, II Wydział Cywilny Odwoławczy - Poljska) – Profi Credit Polska S.A. protiv Bogumiła Włostowska i dr. (C-419/18), Profi Credit Polska S.A. protiv OH (C-483/18) (Zahtjev za prethodnu odluku – Zaštita potrošača – Direktiva 93/13/EEZ – Članak 3. stavak 1. – Članak 6. stavak 1. – Članak 7. stavak 1. – Direktiva 2008/48/EZ – Članak 10. stavak 2. – Ugovori o potrošačkim kreditima – Zakonitost osiguranja potraživanja iz tog ugovora bjanko mjenicom – Zahtjev za plaćanje mjeničnog duga – Opseg sudačke ovlasti)

text:
               13.1.2020

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 10/14

      Presuda Suda (prvo vijeće) od 7. studenoga 2019. (zahtjevi za prethodnu odluku koje su uputili Sąd Rejonowy dla Warszawy Pragi-Południe w Warszawie, Sąd Okręgowy w Opolu, II Wydział Cywilny Odwoławczy - Poljska) – Profi Credit Polska S.A. protiv Bogumiła Włostowska i dr. (C-419/18), Profi Credit Polska S.A. protiv OH (C-483/18)
      (spojeni predmeti C-419/18 i C-483/18) (1)

      (Zahtjev za prethodnu odluku - Zaštita potrošača - Direktiva 93/13/EEZ - Članak 3. stavak 1. - Članak 6. stavak 1. - Članak 7. stavak 1. - Direktiva 2008/48/EZ - Članak 10. stavak 2. - Ugovori o potrošačkim kreditima - Zakonitost osiguranja potraživanja iz tog ugovora bjanko mjenicom - Zahtjev za plaćanje mjeničnog duga - Opseg sudačke ovlasti)
      (2020/C 10/16)
      Jezik postupka: poljski

         Sud koji je uputio zahtjev

      Sąd Rejonowy dla Warszawy Pragi-Południe w Warszawie, Sąd Okręgowy w Opolu, II Wydział Cywilny Odwoławczy

         Stranke glavnog postupka

         Tužitelj: Profi Credit Polska S.A. (C-419/18 i C-483/18)

         Tuženici: Bogumiła Włostowska, Mariusz Kurpiewski, Kamil Wójcik, Michał Konarzewski, Elżbieta Kondracka-Kłębecka, Monika Karwowska, Stanisław Kowalski, Anna Trusik, Adam Lizoń, Włodzimierz Lisowski (C-419/18), OH (C-483/18)

         Izreka

                  1.

                  Članak 1. stavak 1., članak 3. stavak 1., članak 6. stavak 1. i članak 7. stavak 1. Direktive Vijeća 93/13/EEZ od 5. travnja 1993. o nepoštenim uvjetima u potrošačkim ugovorima treba tumačiti na način da im se ne protivi nacionalni propis poput onoga o kojem je riječ u glavnom postupku, kojim se, kako bi se osigurala naplata potraživanja iz ugovora o potrošačkom kreditu, zaključenog između prodavatelja robe ili pružatelja usluga i potrošača, omogućuje da korisnik kredita izda vlastitu bjanko mjenicu i koji uvjetuje dopuštenost takvog izdavanja vlastite mjenice prethodnim sklapanjem mjeničnog sporazuma, kojim se određuju uvjeti pod kojima se ta vlastita mjenica može ispuniti, pod uvjetom da su, što je na sudu koji je uputio zahtjev da provjeri, ta odredba i taj sporazum u skladu s člancima 3. i 5. te direktive i člankom 10. Direktive 2008/48/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 23. travnja 2008. o ugovorima o potrošačkim kreditima i stavljanju izvan snage Direktive Vijeća 87/102/EEZ.

                  2.

                  Članak 6. stavak 1. i članak 7. stavak 1. Direktive 93/13 kao i članak 10. stavak 2. Direktive 2008/48 treba tumačiti na način da – kada u okolnostima poput onih o kojima je riječ u glavnom postupku nacionalni sud izražava ozbiljne sumnje u osnovanost zahtjeva na temelju vlastite mjenice namijenjene osiguranju potraživanja koje proizlazi iz ugovora o potrošačkom kreditu i kada je tu mjenicu, koju je u početku izdavatelj izdao bjanko, korisnik naknadno ispunio – taj sud mora po službenoj dužnosti ispitati jesu li odredbe koje su ugovorile stranke nepoštene i u tom pogledu može zahtijevati od prodavatelja robe ili pružatelja usluga da podnese ispravu u kojoj su te odredbe utvrđene, tako da navedeni sud bude u mogućnosti osigurati poštovanje prava koja potrošači imaju na temelju tih direktiva.

         (1)  SL C 427, 26. 11. 2018.


title: predmet T-794/19: Tužba podnesena 15. studenoga 2019. – Set protiv Komisije

text:
               13.1.2020

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 10/52

      Tužba podnesena 15. studenoga 2019. – Set protiv Komisije
      (predmet T-794/19)
      (2020/C 10/63)
      Jezik postupka: talijanski

         Stranke

         Tužitelj: Set SpA (Milano, Italija) (zastupnici: N. Aicardi, T. Ferrario i M. Vasari, odvjetnici)

         Tuženik: Europska Komisija

         Tužbeni zahtjev

      Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

                  —

                  poništi pobijanu odluku kojom je Komisija odlučila ne uložiti prigovore u odnosu na „Izmjenu Mehanizma naknade raspoloživosti resursa za [energetsku] dostatnost. Uvođenje okolišnih zahtjeva”, državnu potporu SA.53821 (2019/N);

                  —

                  naloži tuženiku snošenje tužiteljevih troškova u postupku.

         Tužbeni razlozi i glavni argumenti

      U prilog osnovanosti tužbe tužitelj ističe samo jedan tužbeni razlog, koji se temelji na povredi članka 108. stavka 2. UFEU-a, kako je predviđeno člancima 4. i 6. Uredbe (EU) 2015/1589 (1) o utvrđivanju detaljnih pravila za primjenu službenog istražnog postupka u okviru provjere spojivosti prijavljene mjere s unutarnjim tržištem koju provodi Komisija.

                  —

                  Tužitelj u tom smislu ističe aspekte i učinke koji proizlaze iz otvaranja tržišta kapaciteta novim proizvodnim odjelima bez odobrenja, kojima nedostaje adekvatna procjena od strane Komisije, kojom bi se utvrdilo da postoje daljnji aspekti propisa koji su promijenjeni, koje je Komisija, međutim, propustila bilo kako ispitati ili je izvršila pogrešnu procjenu.

         (1)  Uredba Vijeća (EU) 2015/1589 od 13. srpnja 2015. o utvrđivanju detaljnih pravila primjene članka 108. Ugovora o funkcioniranju Europske unije (SL 2015., L 248, str. 9. i ispravak SL 2017., L 186, str. 17.)


title: predmet T-149/19: Presuda Općeg suda od 14. studenoga 2019. – Société des produits Nestlé protiv EUIPO-a – Jumbo Africa (Prikaz ljudskog lika na štitu) („Žig Europske unije – Postupak povodom prigovora – Prijava figurativnog žiga Europske unije koji prikazuje ljudski lik na štitu – Figurativni žig Europske unije koji prikazuje ljudski lik – Relativni razlog za odbijanje – Nepostojanje vjerojatnosti dovođenja u zabludu – Članak 8. stavak 1. točka (b) Uredbe (EU) 2017/1001 – Ovlast preinačavanja”)

text:
               13.1.2020

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 10/33

      Presuda Općeg suda od 14. studenoga 2019. – Société des produits Nestlé protiv EUIPO-a – Jumbo Africa (Prikaz ljudskog lika na štitu)
      (predmet T-149/19) (1)

      („Žig Europske unije - Postupak povodom prigovora - Prijava figurativnog žiga Europske unije koji prikazuje ljudski lik na štitu - Figurativni žig Europske unije koji prikazuje ljudski lik - Relativni razlog za odbijanje - Nepostojanje vjerojatnosti dovođenja u zabludu - Članak 8. stavak 1. točka (b) Uredbe (EU) 2017/1001 - Ovlast preinačavanja”)
      (2020/C 10/45)
      Jezik postupka: engleski

         Stranke

         Tužitelj: Société des produits Nestlé SA (Vevey, Švicarska) (zastupnici: A. Jaeger-Lenz, A. Lambrecht i C. Elkemann, odvjetnici)

         Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (zastupnici: M. Capostagno i H. O’Neill, agenti)

         Druga stranka u postupku pred žalbenim vijećem EUIPO-a: Jumbo Africa, SL (L’Hospitalet de Llobregat, Španjolska)

         Predmet

      Tužba podnesena protiv odluke drugog žalbenog vijeća EUIPO-a od 30. studenoga 2018. (predmet R 876/2018-2), koja se odnosi na postupak povodom prigovora između društava Jumbo Africa i Société des produits Nestlé.

         Izreka

                  1.

                     Poništava se odluka drugog žalbenog vijeća Ureda Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO) od 30. studenoga 2018. (predmet R 876/2018-2).

                  2.

                     Odbija se žalba koju je EUIPO-u podnijelo društvo Jumbo Africa, SL.

                  3.

                     EUIPO će snositi vlastite troškove kao i one troškove koji su nastali društvu Société des produits Nestlé SA u postupku pred Općim sudom.

                  4.

                     Društvo Jumbo Africa snosit će nužne troškove koji su nastali Sociétéu des produits Nestlé u postupku pred žalbenim vijećem EUIPO-a.

                  5.

                     U preostalom dijelu tužba se odbija.

         (1)  SL C 155, 6. 5. 2019.


title: predmet C-660/19 P: Žalba koju je 2. rujna 2019. podnio Klaus Nonnemacher protiv presude Općeg suda (peto vijeće) od 20. lipnja 2019. u predmetu T-390/18, Klaus Nonnemacher protiv Ureda Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO)

text:
               13.1.2020

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 10/23

      Žalba koju je 2. rujna 2019. podnio Klaus Nonnemacher protiv presude Općeg suda (peto vijeće) od 20. lipnja 2019. u predmetu T-390/18, Klaus Nonnemacher protiv Ureda Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO)
      (predmet C-660/19 P)
      (2020/C 10/30)
      Jezik postupka: njemački

         Stranke

         Žalitelj: Klaus Nonnemacher (zastupnik: C. Rohnke, odvjetnik)

         Druge stranke u postupku: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO), Paul Ingram
      Sud Europske unije (vijeće za dopuštanje žalbi) rješenjem od 19. studenoga 2019. odlučio je da se žalba ne dopušta i žalitelju naložio snošenje vlastitih troškova.


title: predmet T-795/19: Tužba podnesena 19. studenoga 2019. – HB protiv Komisije

text:
               13.1.2020

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 10/53

      Tužba podnesena 19. studenoga 2019. – HB protiv Komisije
      (predmet T-795/19)
      (2020/C 10/64)
      Jezik postupka: francuski

         Stranke

         Tužitelj: HB (zastupnice: M. Vandenbussche i L. Levi, odvjetnice)

         Tuženik: Europska komisija

         Tužbeni zahtjev

      Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

                  —

                  proglasi ovu tužbu dopuštenom i osnovanom;

            slijedom toga:

                  —

                  poništi Komisijinu odluku od 15. listopada 2019. kojom se nalaže smanjenje iznosa ugovora CARDS/2008/166-429 s 1 199 125 eura na 0 (nula) eura i povrat svih plaćanja, u iznosu od 1 197 055,86 eura, izvršenih na temelju navedenog ugovora;

                  —

                  naloži povrat svih iznosa koje je Komisija eventualno naplatila na temelju te odluke, uvećan za zatezne kamate po stopi koju primjenjuje Europska središnja banka, uvećanoj za sedam postotnih bodova;

                  —

                  naloži plaćanje posljednjeg računa koji je izdao tužitelj, u iznosu od 437 649,39 eura, uvećanog za zatezne kamate po stopi koju primjenjuje Europska središnja banka uvećanoj za sedam postotnih bodova, i oslobađanje bankarske garancije u iznosu od […] i naknadu imovinske štete pretrpljene zbog tog zakašnjelog oslobađanja;

                  —

                  naloži plaćanje simboličnog iznosa od jednog eura na ime naknade štete, uz pridržaj prava prilagodbe tog iznosa;

                  —

                  naloži Komisiji snošenje svih troškova.

         Tužbeni razlozi i glavni argumenti

      U prilog osnovanosti tužbe tužitelj ističe devet tužbenih razloga.

                  1.

                  Prvi tužbeni razlog, koji se temelji na Komisijinoj nenadležnosti za donošenje pobijane odluke, nepostojanju njezine pravne osnove i povredi načela legitimnih očekivanja. Tužitelj s tim u svezi tvrdi da Komisija nije bila nadležna za donošenje pobijane odluke, koja je ovršni naslov u svrhu povrata potraživanja za koje tvrdi da ga ima prema njemu, u nedostatku arbitražne klauzule kojom se prenosi nadležnost na sudove Unije za sporove koji se među njima vode u ugovornim stvarima.

                  2.

                  Drugi tužbeni razlog, koji se temelji na zastari navodnog potraživanja i, u svakom slučaju, povredi razumnog roka, članka 73.a stavka 1. Uredbe (EZ, Euratom) br. 1605/2002 od 25. lipnja 2002. o Financijskoj uredbi koja se primjenjuje na opći proračun Europskih zajednica (SL 2002, L 248, str. 1.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 1., svezak 2., str. 145.) (u daljnjem tekstu: Financijska uredba i 2002.), prava na dobru upravu kako je utvrđeno u članku 41. Povelje Europske unije o temeljnim pravima i članka 6. Konvencije o zaštiti ljudskih prava i temeljnih sloboda (u daljnjem tekstu: EKLJP). Prema tužiteljevu mišljenju, potraživanje za koje Komisija tvrdi da ga ima prema njemu zastarjelo je jer je razdoblje od pet godina predviđeno člankom 73.a Financijske uredbe iz 2002. isteklo. Članak 85.b stavak 4. Uredbe Komisije (EZ, Euratom) br. 2342/2002 od 23. prosinca 2002. o utvrđivanju detaljnih pravila za provedbu Uredbe Vijeća (EZ, Euratom) br. 1605/2002 o Financijskoj uredbi koja se primjenjuje na opći proračun Europskih zajednica (SL 2002, L 357, str. 1.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 1., svezak 3., str. 7.) (u daljnjem tekstu: Provedbena uredba iz 2002.), koji se odnosi na uzroke prekida zastare, irelevantan je. U svakom slučaju, pa čak i ako je prekid zastare bio zakonit, rok za donošenje pobijane odluke i obavijesti o terećenju koja se uz nju dostavlja očito je nerazuman te se njime povrjeđuje članak 41. Povelje o temeljnim pravima i članak 6. stavak 1. EKLJP-a (u dijelu u kojem se njime utvrđuje temeljno pravo koje je ujedno i opće načelo prava).

                  3.

                  Treći tužbeni razlog, koji se temelji na povredi presude prvostupanjskog suda u Bruxellesu od 5. listopada 2017. i krilatici da „upravni sud čeka odluku kaznenog suda”. Tužitelj tvrdi da je Komisija vezana presudom od 5. listopada 2017. koju je donio belgijski kazneni sud koji je postupak proglasio nedopuštenim zbog nedostatka dokaza kojima bi se moglo dokazati sporne činjenice. Komisija, koja je ujedno i oštećenik pred kaznenim sudom i koja je odlučila čekati ishod belgijskog postupka prije donošenja odluke o povratu, vezana je tim ishodom i utvrđenjima nacionalnog suda i to čak i ako presuda belgijskog suda nije imala učinak pravomoćnosti u odnosu na Komisiju.

                  4.

                  Četvrti tužbeni razlog, koji se temelji na očitim pogreškama u ocjeni koje sadržava pobijana odluka. Tužitelj s tim u svezi smatra da sporne činjenice očito nisu utvrđene i da očito nema nepravilnosti, a kamoli ozbiljnih. Pobijana odluka temelji se na dva izvještaja OLAF-a. Međutim, tuženikovi prigovori nisu osnovani.

                  5.

                  Peti tužbeni razlog, koji se temelji na povredi uputa ponuditeljima i članka 103. Financijske uredbe iz 2002. Tužitelj smatra da se nijedan od prigovora koje je tuženik podnio protiv tužitelja ne odnosi na činjenicu da je potonji pribavio povjerljive informacije, sklopio nezakonit sporazum s konkurentom, utjecao na odbor za evaluaciju ili javnog naručitelja u ispitivanju, pojašnjavanju, evaluaciji ili usporedbi ponuda. Prema tome, nisu ispunjeni ni uvjeti iz članka 103. Financijske uredbe iz 2002. ni oni iz članka 13. točke (a) uputa ponuditeljima.

                  6.

                  Šesti tužbeni razlog, koji se temelji na povredi prava obrane jer je povrijeđeno tužiteljevo pravo na saslušanje.

                  7.

                  Sedmi tužbeni razlog, koji se temelji na povredi načela dobre uprave, načela izvršenja ugovorâ u dobroj vjeri i načela zabrane „zlouporabe prava”. Tužitelj s tim u svezi tvrdi da Komisija nije postupila ni pažljivo ni nepristrano.

                  8.

                  Osmi tužbeni razlog, koji se temelji na prigovoru nezakonitosti članka 103. Financijske uredbe iz 2002., jer se tim člankom povrjeđuje opće načelo zabrane stjecanja bez osnove. Naime, članak 103. Financijske uredbe iz 2002. otvara mogućnost instituciji da povrati sve iznose plaćene tijekom cijelog razdoblja izvršenja ugovora, čak i ako izvoditelj u potpunosti izvrši taj ugovor. Članak 103. Financijske uredbe iz 2002. podrazumijeva da institucija može tako imati koristi od svih usluga koje pruža izvoditelj, a da mu pritom ništa ne mora platiti. Članak 103. treba proglasiti nezakonitim jer ovlašćuje instituciju da, bez opravdanja, poveća svoju imovinu na štetu izvoditelja.

                  9.

                  Deveti tužbeni razlog, istaknut podredno, koji se temelji na povredi članka 103. Financijske uredbe iz 2002. i načela proporcionalnosti. Prema tužiteljevu mišljenju, institucija ocjenu mora provesti u skladu s člankom 103. Financijske uredbe iz 2002. To znači da Komisija ne može primijeniti nekoliko sankcija, jer je u članku 103. naveden popis sankcija koji nije kumulativan. Nadalje, ta se ocjena mora provoditi u skladu s načelom proporcionalnosti, pri čemu se institucija mora uvjeriti da je njezina odluka proporcionalna težini nepravilnosti o kojoj je riječ. Ta obveza proporcionalnosti izraz je načela dobre vjere koja je potrebna u izvršavanju ugovora. Međutim, ovdje to nije bio slučaj.


title: predmet C-445/18: Presuda Suda (prvo vijeće) od 14. studenoga 2019. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio College van Beroep voor het Bedrijfsleven - Nizozemska) – Vaselife International BV, Chrysal International BV protiv College voor de toelating van gewasbeschermingsmiddelen en biociden (Zahtjev za prethodnu odluku – Uredba (EZ) br. 1107/2009 – Stavljanje na tržište sredstava za zaštitu bilja – Paralelna trgovina – Promjena trajanja važenja odobrenja za paralelnu trgovinu – Identičnost sredstva za zaštitu bilja i referentnog sredstva – Uvjeti)

text:
               13.1.2020

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 10/15

      Presuda Suda (prvo vijeće) od 14. studenoga 2019. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio College van Beroep voor het Bedrijfsleven - Nizozemska) – Vaselife International BV, Chrysal International BV protiv College voor de toelating van gewasbeschermingsmiddelen en biociden
      (predmet C-445/18) (1)

      (Zahtjev za prethodnu odluku - Uredba (EZ) br. 1107/2009 - Stavljanje na tržište sredstava za zaštitu bilja - Paralelna trgovina - Promjena trajanja važenja odobrenja za paralelnu trgovinu - Identičnost sredstva za zaštitu bilja i referentnog sredstva - Uvjeti)
      (2020/C 10/17)
      Jezik postupka: nizozemski

         Sud koji je uputio zahtjev

      College van Beroep voor het Bedrijfsleven

         Stranke glavnog postupka

         Tužitelj: Vaselife International BV, Chrysal International BV

         Tuženik: College voor de toelating van gewasbeschermingsmiddelen en biociden

         Izreka

                  1.

                  Pravo Unije i osobito Uredbu (EZ) br. 1107/2009 Europskog parlamenta i Vijeća od 21. listopada 2009. o stavljanju na tržište sredstava za zaštitu bilja i stavljanju izvan snage direktiva Vijeća 79/117/EEZ i 91/414/EEZ treba tumačiti na način da im se ne protivi nacionalni postupak na temelju kojeg je nadležno tijelo ovlašteno po službenoj dužnosti preuzeti inicijativu kako bi trajanje važenja odobrenja za paralelnu trgovinu prilagodilo trajanju važenja produljenog odobrenja za referentno sredstvo.

                  2.

                  Uredbu br. 1107/2009 i osobito njezin članak 52. treba tumačiti na način da prilagodba trajanja važenja odobrenja za paralelnu trgovinu ne proizlazi automatski iz odluke o produljenju odobrenja za referentno sredstvo, nego da se njome zahtijeva da se u tom pogledu donese odluka.
                  Uredbu br. 1107/2009 treba tumačiti na način da, kad je riječ o prilagodbi trajanja važenja odobrenja za paralelnu trgovinu trajanju važenja produljenog odobrenja za referentno sredstvo, moraju biti ispunjeni uvjeti utvrđeni u članku 52. stavcima 1. do 3. Uredbe br. 1107/2009 potrebni za dobivanje tog odobrenja i da je na nadležnom tijelu dotične države članice da provjeri je li to doista tako.

                  3.

                  Članak 52. stavak 3. točku (a) Uredbe br. 1107/2009 treba tumačiti na način da obuhvaća situaciju u kojoj je sredstvo za zaštitu bilja koje je država članica podrijetla odobrila proizvelo društvo A, dok je referentno sredstvo za zaštitu bilja prema istom postupku, ali u različitom mjestu proizvodnje od onog prethodnog, proizvelo društvo B uz pristanak društva A, pod uvjetom da je trajanje tog sporazuma analogno sporazumu o licenciji.

                  4.

                  Članak 52. stavke 2. do 4. Uredbe br. 1107/2009 treba tumačiti na način da vlasnik odobrenja za paralelnu trgovinu treba podnijeti novi potpuni zahtjev, navodeći informacije iz stavka 4. tog članka, kako bi dokazao da su dotični proizvodi i dalje „identični” u smislu stavka 3. tog članka, ne dovodeći u pitanje mogućnost nadležnog tijela da od države članice podrijetla uvezenog proizvoda zahtijeva informacije koje su potrebne za ocjenu identičnosti tih proizvoda. U slučaju osporavanja odluke kojom se daje odobrenje za paralelnu trgovinu, nacionalna pravila dotične države članice su ta koja se primjenjuju u području tereta dokazivanja, pod uvjetom da poštuju načelo ekvivalentnosti i da ne čine u praksi nemogućim ili pretjerano otežanim korištenje pravima dodijeljenima pravom Unije.

         (1)  SL C 373, 15. 10. 2018.


title: predmet T-796/19: Tužba podnesena 19. studenoga 2019. – HB protiv Komisije

text:
               13.1.2020

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 10/54

      Tužba podnesena 19. studenoga 2019. – HB protiv Komisije
      (predmet T-796/19)
      (2020/C 10/65)
      Jezik postupka: francuski

         Stranke

         Tužitelj: HB (zastupnice: M. Vandenbussche i L. Levi, odvjetnice)

         Tuženik: Europska komisija

         Tužbeni zahtjev

      Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

                  —

                  proglasi ovu tužbu dopuštenom i osnovanom;

            slijedom toga:

                  —

                  poništi Komisijinu odluku od 15. listopada 2019. kojom se nalaže smanjenje iznosa ugovora TACIS/2006/101-510 s 4 410 000 eura na 0 (nula) eura i povrat svih plaćanja, u iznosu od 4 241 507 eura, izvršenih na temelju navedenog ugovora;

                  —

                  naloži povrat svih iznosa koje je Komisija eventualno naplatila na temelju te odluke, uvećan za zatezne kamate po stopi koju primjenjuje Europska središnja banka, uvećanoj za sedam postotnih bodova;

                  —

                  naloži plaćanje simboličnog iznosa od jednog eura na ime naknade štete, uz pridržaj prava prilagodbe tog iznosa;

                  —

                  naloži Komisiji snošenje svih troškova.

         Tužbeni razlozi i glavni argumenti

      U prilog osnovanosti tužbe tužitelj ističe devet tužbenih razloga.

                  1.

                  Prvi tužbeni razlog, koji se temelji na Komisijinoj nenadležnosti za donošenje pobijane odluke, nepostojanju njezine pravne osnove i povredi načela legitimnih očekivanja. Tužitelj s tim u svezi tvrdi da Komisija nije bila nadležna za donošenje pobijane odluke, koja je ovršni naslov u svrhu povrata potraživanja za koje tvrdi da ga ima prema njemu, u nedostatku arbitražne klauzule kojom se prenosi nadležnost na sudove Unije za sporove koji se među njima vode u ugovornim stvarima.

                  2.

                  Drugi tužbeni razlog, koji se temelji na zastari navodnog potraživanja i, u svakom slučaju, povredi razumnog roka, članka 73.a stavka 1. Uredbe (EZ, Euratom) br. 1605/2002 od 25. lipnja 2002. o Financijskoj uredbi koja se primjenjuje na opći proračun Europskih zajednica (SL 2002, L 248, str. 1.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 1., svezak 2., str. 145.) (u daljnjem tekstu: Financijska uredba i 2002.), prava na dobru upravu kako je utvrđeno u članku 41. Povelje Europske unije o temeljnim pravima i članka 6. Konvencije o zaštiti ljudskih prava i temeljnih sloboda (u daljnjem tekstu: EKLJP). Prema tužiteljevu mišljenju, potraživanje za koje Komisija tvrdi da ga ima prema njemu zastarjelo je jer je razdoblje od pet godina predviđeno člankom 73.a Financijske uredbe iz 2002. isteklo. Članak 85.b stavak 4. Uredbe Komisije (EZ, Euratom) br. 2342/2002 od 23. prosinca 2002. o utvrđivanju detaljnih pravila za provedbu Uredbe Vijeća (EZ, Euratom) br. 1605/2002 o Financijskoj uredbi koja se primjenjuje na opći proračun Europskih zajednica (SL 2002, L 357, str. 1.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 1., svezak 3., str. 7.) (u daljnjem tekstu: Provedbena uredba iz 2002.), koji se odnosi na uzroke prekida zastare, irelevantan je. U svakom slučaju, pa čak i ako je prekid zastare bio zakonit, rok za donošenje pobijane odluke i obavijesti o terećenju koja se uz nju dostavlja očito je nerazuman te se njime povrjeđuje članak 41. Povelje o temeljnim pravima i članak 6. stavak 1. EKLJP-a (u dijelu u kojem se njime utvrđuje temeljno pravo koje je ujedno i opće načelo prava).

                  3.

                  Treći tužbeni razlog, koji se temelji na povredi presude prvostupanjskog suda u Bruxellesu od 5. listopada 2017. i krilatici da „upravni sud čeka odluku kaznenog suda”. Tužitelj tvrdi da je Komisija vezana presudom od 5. listopada 2017. koju je donio belgijski kazneni sud koji je postupak proglasio nedopuštenim zbog nedostatka dokaza kojima bi se moglo dokazati sporne činjenice. Komisija, koja je ujedno i oštećenik pred kaznenim sudom i koja je odlučila čekati ishod belgijskog postupka prije donošenja odluke o povratu, vezana je tim ishodom i utvrđenjima nacionalnog suda i to čak i ako presuda belgijskog suda nije imala učinak pravomoćnosti u odnosu na Komisiju.

                  4.

                  Četvrti tužbeni razlog, koji se temelji na očitim pogreškama u ocjeni koje sadržava pobijana odluka. Tužitelj s tim u svezi smatra da sporne činjenice očito nisu utvrđene i da očito nema nepravilnosti, a kamoli ozbiljnih. Pobijana odluka temelji se na dva izvještaja OLAF-a. Međutim, tuženikovi prigovori nisu osnovani.

                  5.

                  Peti tužbeni razlog, koji se temelji na povredi uputa ponuditeljima i članka 103. Financijske uredbe iz 2002. Tužitelj smatra da se nijedan od prigovora koje je tuženik podnio protiv tužitelja ne odnosi na činjenicu da je potonji pribavio povjerljive informacije, sklopio nezakonit sporazum s konkurentom, utjecao na odbor za evaluaciju ili javnog naručitelja u ispitivanju, pojašnjavanju, evaluaciji ili usporedbi ponuda. Prema tome, nisu ispunjeni ni uvjeti iz članka 103. Financijske uredbe iz 2002. ni oni iz članka 13. točke (a) uputa ponuditeljima.

                  6.

                  Šesti tužbeni razlog, koji se temelji na povredi prava obrane jer je povrijeđeno tužiteljevo pravo na saslušanje.

                  7.

                  Sedmi tužbeni razlog, koji se temelji na povredi načela dobre uprave, načela izvršenja ugovorâ u dobroj vjeri i načela zabrane „zlouporabe prava”. Tužitelj s tim u svezi tvrdi da Komisija nije postupila ni pažljivo ni nepristrano.

                  8.

                  Osmi tužbeni razlog, koji se temelji na prigovoru nezakonitosti članka 103. Financijske uredbe iz 2002., jer se tim člankom povrjeđuje opće načelo zabrane stjecanja bez osnove. Naime, članak 103. Financijske uredbe iz 2002. otvara mogućnost instituciji da povrati sve iznose plaćene tijekom cijelog razdoblja izvršenja ugovora, čak i ako izvoditelj u potpunosti izvrši taj ugovor. Članak 103. Financijske uredbe iz 2002. podrazumijeva da institucija može tako imati koristi od svih usluga koje pruža izvoditelj, a da mu pritom ništa ne mora platiti. Članak 103. treba proglasiti nezakonitim jer ovlašćuje instituciju da, bez opravdanja, poveća svoju imovinu na štetu izvoditelja.

                  9.

                  Deveti tužbeni razlog, istaknut podredno, koji se temelji na povredi članka 103. Financijske uredbe iz 2002. i načela proporcionalnosti. Prema tužiteljevu mišljenju, institucija ocjenu mora provesti u skladu s člankom 103. Financijske uredbe iz 2002. Nadalje, ta se ocjena mora provesti u skladu s načelom proporcionalnosti, pri čemu se institucija mora uvjeriti da je njezina odluka proporcionalna težini nepravilnosti o kojoj je riječ. Ta obveza proporcionalnosti izraz je načela dobre vjere koja je potrebna u izvršavanju ugovora. Međutim, ovdje to nije bio slučaj.


title: predmet C-585/17: Presuda Suda (peto vijeće) od 14. studenoga 2019. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Verwaltungsgerichtshof - Austrija) – u postupcima koje je pokrenuo Finanzamt Linz, Finanzamt Kirchdorf Perg Steyr (Zahtjev za prethodnu odluku – Državne potpore – Izmjena odobrenog programa potpora – Članak 108. stavak 3. UFEU-a – Obveza prijave – Zabrana provedbe bez odobrenja Europske komisije – Uredba (EU) br. 651/2014 – Izuzeće – Članak 58. stavak 1. – Vremensko područje primjene uredbe – Članak 44. stavak 3. – Doseg – Nacionalni propis kojime se predviđa formula za izračun djelomičnog povrata porezâ na energiju)

text:
               13.1.2020

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 10/2

      Presuda Suda (peto vijeće) od 14. studenoga 2019. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Verwaltungsgerichtshof - Austrija) – u postupcima koje je pokrenuo Finanzamt Linz, Finanzamt Kirchdorf Perg Steyr
      (predmet C-585/17) (1)

      (Zahtjev za prethodnu odluku - Državne potpore - Izmjena odobrenog programa potpora - Članak 108. stavak 3. UFEU-a - Obveza prijave - Zabrana provedbe bez odobrenja Europske komisije - Uredba (EU) br. 651/2014 - Izuzeće - Članak 58. stavak 1. - Vremensko područje primjene uredbe - Članak 44. stavak 3. - Doseg - Nacionalni propis kojime se predviđa formula za izračun djelomičnog povrata porezâ na energiju)
      (2020/C 10/02)
      Jezik postupka: njemački

         Sud koji je uputio zahtjev

      Verwaltungsgerichtshof

         Stranke glavnog postupka

         Tužitelji: Finanzamt Linz, Finanzamt Kirchdorf Perg Steyr

         uz sudjelovanje: Dilly’s Wellnesshotel GmbH

         Izreka

                  1.

                  Članak 108. stavak 3. UFEU-a treba tumačiti na način da nacionalni propis kojim se mijenja program potpora smanjenjem kruga korisnika tih potpora načelno podliježe obvezi prijave predviđenoj tom odredbom.

                  2.

                  Članak 58. stavak 1. Uredbe Komisije (EU) br. 651/2014 оd 17. lipnja 2014. o ocjenjivanju određenih kategorija potpora spojivima s unutarnjim tržištem u primjeni članaka 107. i 108. [UFEU-a] treba tumačiti na način da potpore dodijeljene prije stupanja na snagu navedene uredbe na temelju programa potpora, poput onog o kojem je riječ u glavnim postupcima, mogu na temelju te iste uredbe biti izuzete od obveze prijave predviđene u članku 108. stavku 3. UFEU-a.

                  3.

                  Članak 44. stavak 3. Uredbe br. 651/2014 treba tumačiti na način da je program potpora, poput onog o kojem je riječ u glavnim postupcima, za koji je iznos povrata poreza na energiju izričito utvrđen u formuli za izračun predviđenoj nacionalnim propisom kojim se uvodi taj program, u skladu s tom odredbom.

         (1)  SL C 13, 15. 1. 2018.


title: predmet T-797/19: Tužba podnesena 19. studenoga 2019. – Anglo Austrian AAB Bank i Belegging-Maatschappij „Far-East” protiv ESB-a

text:
               13.1.2020

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 10/56

      Tužba podnesena 19. studenoga 2019. – Anglo Austrian AAB Bank i Belegging-Maatschappij „Far-East” protiv ESB-a
      (predmet T-797/19)
      (2020/C 10/66)
      Jezik postupka: njemački

         Stranke

         Tužitelji: Anglo Austrian AAB Bank AG (Beč, Austrija) i Belegging-Maatschappij „Far-East” BV (Velp, Nizozemska) (zastupnici: M. Fischer, J. Willheim i M. Ketzer, odvjetnici)

         Tuženik: Europska središnja banka

         Tužbeni zahtjev

      Tužitelji od Općeg suda zahtijevaju da:

                  —

                  poništi tuženikovu odluku od 14. studenoga 2019. kojom je Anglo Austrian AAB Bank AG-u oduzeta koncesija kao kreditnoj instituciji;

                  —

                  tuženiku naloži snošenje troškova postupka;

                  —

                  predmetu u skladu s člankom 67. stavkom 2. Poslovnika Općeg suda s obzirom na postojeće okolnosti dâ prednost pri odlučivanju.

         Tužbeni razlozi i glavni argumenti

      U prilog osnovanosti tužbe tužitelj ističe pet tužbenih razloga.

                  1.

                  Tuženik je povrijedio članak 14. stavak 5. Uredbe Vijeća (EU) br. 1024/2013 (1) time što je nepravilno primijenio nacionalno pravo koje je sukladno njezinu članku 4. stavku 3. primjenjivo na oduzimanje koncesije.

                  2.

                  Tuženik je povrijedio načelo proporcionalnosti time što je oduzimanjem koncesije nedopušteno primijenio ultima ratio mogućih sredstava nadzora.

                  3.

                  Tuženik je povrijedio pravo Anglo Austrian AAB Bank AG-a na djelotvoran pravni lijek time što nije obustavio izvršenje odluke.

                  4.

                  Tuženik je povrijedio članak 41. Povelje Europske unije o temeljnim pravima, članke 31. i 32. Uredbe (EU) br. 1024/2013 te članak 70. stavak 4. Bankwesengesetza (Zakon o bankama) i članak 6. Europske konvencije o ljudskim pravima time što nije poštovao postupovna prava Anglo Austrian AAB Bank AG-a koja su tamo zajamčena.

                  5.

                  Tuženik je povrijedio prava vlasništva društva Belegging-Maatschappij „Far-East” B.V. time što je Anglo Austrian AAB Bank AG-u oduzeo koncesiju i time uništio gospodarsku vrijednost udjela koje Belegging-Maatschappij „Far-East” B.V. ima u Anglo Austrian AAB Bank AG-u.

         (1)  Uredba Vijeća (EU) br. 1024/2013 od 15. listopada 2013. o dodjeli određenih zadaća Europskoj središnjoj banci u vezi s politikama bonitetnog nadzora kreditnih institucija (SL 2013., L 287, str. 63.)


title: predmet C- 678/19 P: Žalba koju je 12. rujna 2019. podnio Retail Royalty Co. protiv presude Općeg suda (peto vijeće) od 12. srpnja 2019. u predmetu T-54/18, Fashion Energy protiv EUIPO-a - Retail Royalty

text:
               13.1.2020

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 10/23

      Žalba koju je 12. rujna 2019. podnio Retail Royalty Co. protiv presude Općeg suda (peto vijeće) od 12. srpnja 2019. u predmetu T-54/18, Fashion Energy protiv EUIPO-a - Retail Royalty
      (predmet C- 678/19 P)
      (2020/C 10/31)
      Jezik postupka: engleski

         Stranke

         Žalitelj: Retail Royalty Co. (zastupnici: M. Dick, Solicitor, i J. Bogatz, Rechtsanwältin)

         Druge stranke u postupku: Fashion Energy Srl, Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo
      Rješenjem od 20. studenoga 2019. Sud Europske unije (vijeće za dopuštanje žalbi) odlučio je da se žalba ne dopušta te je naložio društvu Retail Royalty Co. snošenje vlastitih troškova.


title: predmet T-173/17: Rješenje Općeg suda od 11. studenog 2019. – TestBioTech protiv Komisije

text:
               13.1.2020

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 10/57

      Rješenje Općeg suda od 11. studenog 2019. – TestBioTech protiv Komisije
      (predmet T-173/17) (1)

      (2020/C 10/67)
      Jezik postupka: engleski
      Predsjednik drugog vijeća odredio je brisanje predmeta.

         (1)  SL C 161, 22. 5. 2017.


title: predmet C-484/18: Presuda Suda (peto vijeće) od 14. studenoga 2019. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Cour de cassation - Francuska) – Société de perception et de distribution des droits des artistes-interprètes de la musique et de la danse (Spedidam), PG, GF protiv Institut national de l’audiovisuel (Zahtjev za prethodnu odluku – Autorsko pravo i srodna prava – Direktiva 2001/29/EZ – Isključiva prava umjetnika izvođača – Članak 2. točka (b) – Pravo reproduciranja – Članak 3. stavak 2. točka (a) – Stavljanje na raspolaganje javnosti – Ovlaštenje – Predmnjeva – Nacionalni sustav koji javnu ustanovu odgovornu za očuvanje i promicanje nacionalne audiovizualne baštine izuzima od obveze pribavljanja pisane suglasnosti umjetnika izvođača za iskorištavanje arhiva koji sadržavaju fiksacije izvedbi tog umjetnika izvođača)

text:
               13.1.2020

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 10/16

      Presuda Suda (peto vijeće) od 14. studenoga 2019. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Cour de cassation - Francuska) – Société de perception et de distribution des droits des artistes-interprètes de la musique et de la danse (Spedidam), PG, GF protiv Institut national de l’audiovisuel
      (predmet C-484/18) (1)

      (Zahtjev za prethodnu odluku - Autorsko pravo i srodna prava - Direktiva 2001/29/EZ - Isključiva prava umjetnika izvođača - Članak 2. točka (b) - Pravo reproduciranja - Članak 3. stavak 2. točka (a) - Stavljanje na raspolaganje javnosti - Ovlaštenje - Predmnjeva - Nacionalni sustav koji javnu ustanovu odgovornu za očuvanje i promicanje nacionalne audiovizualne baštine izuzima od obveze pribavljanja pisane suglasnosti umjetnika izvođača za iskorištavanje arhiva koji sadržavaju fiksacije izvedbi tog umjetnika izvođača)
      (2020/C 10/18)
      Jezik postupka: francuski

         Sud koji je uputio zahtjev

      Cour de cassation

         Stranke glavnog postupka

         Tužitelji: Société de perception et de distribution des droits des artistes-interprètes de la musique et de la danse (Spedidam), PG, GF

         Tuženik: Institut national de l’audiovisuel

         uz sudjelovanje: Syndicat indépendant des artistes-interprètes (SIA-UNSA), Syndicat français des artistes-interprètes (CGT)

         Izreka

      Članak 2. točku (b) i članak 3. stavak 2. točku (a) Direktive 2001/29 Europskog parlamenta i Vijeća od 22. svibnja 2001. o usklađivanju određenih aspekata autorskog i srodnih prava u informacijskom društvu treba tumačiti na način da im se ne protivi nacionalno zakonodavstvo koje u području iskorištavanja audiovizualnih arhiva ustanove koja je u tu svrhu određena uspostavlja oborivu predmnjevu o postojanju ovlaštenja umjetnika izvođača za fiksiranje i iskorištavanje njegove izvedbe, ako je taj umjetnik izvođač sudjelovao u snimanju audiovizualnog djela u svrhu njegove radiodifuzije.

         (1)  SL C 352, 1. 10. 2018.


title: predmet C-732/19: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 4. listopada 2019. uputio Juzgado de Primera Instancia e Instrucción de Ceuta (Španjolska) – LL, MK protiv Banco Bilbao Vizcaya Argentaria SA

text:
               13.1.2020

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 10/23

      Zahtjev za prethodnu odluku koji je 4. listopada 2019. uputio Juzgado de Primera Instancia e Instrucción de Ceuta (Španjolska) – LL, MK protiv Banco Bilbao Vizcaya Argentaria SA
      (predmet C-732/19)
      (2020/C 10/32)
      Jezik postupka: španjolski

         Sud koji je uputio zahtjev

      Juzgado de Primera Instancia e Instrucción de Ceuta

         Stranke glavnog postupka

         Tužitelji: LL, MK

         Tuženik: Banco Bilbao Vizcaya Argentaria SA

         Prethodna pitanja

                  1.

                  Je li, radi očuvanja zaštite potrošača i korisnika i poštovanja sudske prakse koja je razvija, u skladu s pravom Unije, Direktivom Vijeća 93/13/EEZ (1) od 5. travnja 1993. o nepoštenim uvjetima u potrošačkim ugovorima1, a osobito njezinim člankom 6. stavkom 1. i člankom 7. stavkom 1., to što Tribunal Supremo (Vrhovni sud, Španjolska) u svojim presudama 44 do 49 od 23. siječnja 2019. kao nedvosmislen kriterij određuje da je u potrošačkim ugovorima o hipotekarnom kreditu nepoštena ona odredba o kojoj se nije pregovaralo i kojom se određuje da sve troškove ugovaranja hipotekarnog kredita treba snositi korisnik kredita, uz raspodjelu različitih iznosa uključenih u navedenu nepoštenu odredbu koja je proglašena ništavom, između banke kao pružatelja usluge i potrošača kao korisnika kredita, kako bi se ograničio povrat neopravdano plaćenih iznosa primjenom nacionalnog zakonodavstva?
                  Je li, radi očuvanja zaštite potrošača i korisnika i poštovanja sudske prakse koja je razvija, u skladu s pravom Unije, Direktivom Vijeća 93/13/EEZ od 5. travnja 1993. o nepoštenim uvjetima u potrošačkim ugovorima, a osobito njezinim člankom 6. stavkom 1. i člankom 7. stavkom 1., to što Tribunal Supremo (Vrhovni sud, Španjolska) logički tumači odredbu koja je ništava zbog svoje nepoštenosti ako njezino ukidanje i učinci ne utječu na mogućnost daljnjeg postojanja ugovora o kreditu osiguranog hipotekom?

                  2.

                  Nadalje, a u vezi s člankom 394. LEC-a2 kojim se utvrđuje objektivni kriterij uspjeha u pogledu postupovnih troškova, treba li smatrati da, ako se poništi nepoštena odredba o troškovima, ali su učinci navedene ništavosti ograničeni samo na gore navedenu raspodjelu troškova, to povrjeđuje načela djelotvornosti i načela neobvezatnosti prava Europske unije ako su djelomično prihvaćeni tužbeni zahtjevi i može li se tumačiti da time dolazi do obrnutog odvraćajućeg učinka te posljedičnog nepostojanja zaštite legitimnih interesa potrošačâ i korisnika.

         (1)  SL 1993., L 95, str. 29. (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 15., svezak 12., str. 24.)


title: predmet T-361/19: Rješenje Općeg suda od 5. studenog 2019. – CF protiv Parlamenta

text:
               13.1.2020

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 10/57

      Rješenje Općeg suda od 5. studenog 2019. – CF protiv Parlamenta
      (predmet T-361/19) (1)

      (2020/C 10/68)
      Jezik postupka: francuski
      Predsjednik petog vijeća odredio je brisanje predmeta.

         (1)  SL C 263, 5. 8. 2019.


title: predmet C-767/19: Tužba podnesena 17. listopada 2019. – Europska komisija protiv Kraljevine Belgije

text:
               13.1.2020

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 10/24

      Tužba podnesena 17. listopada 2019. – Europska komisija protiv Kraljevine Belgije
      (predmet C-767/19)
      (2020/C 10/33)
      Jezik postupka: francuski

         Stranke

         Tužitelj: Europska komisija (zastupnici: O. Beynet, Y. G. Marinova, agenti)

         Tuženik: Kraljevina Belgija

         Tužbeni zahtjev

                  —

                  Utvrditi da je Kraljevna Belgija povrijedila obveze koje ima na temelju Direktive 2009/72/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 13. srpnja 2009 o zajedničkim pravilima za unutarnje tržište električne energije i stavljanju izvan snage Direktive 2003/54/EZ (1) i Direktive 2009/73/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 13. srpnja 2009. o zajedničkim pravilima za unutarnje tržište prirodnog plina i stavljanju izvan snage Direktive 2003/55/EZ (2), time što je propustila pravilno prenijeti:

                              —

                              članak 9. stavak 1. točku (a) Direktive 2009/72/EZ i Direktive 2009/73/EZ,

                              —

                              članak 37. stavak 4. točke (a) i (b) Direktive 2009/72/EZ i članak 41. stavak 4. točke (a) i (b) Direktive 2009/73/EZ,

                              —

                              članak 37. stavak 6. točke (a), (b) i (c) i stavak 9. Direktive 2009/72/EZ te članak 41. stavak 6. točke (a), (b) i (c) i stavak 9. Direktive 2009/73/EZ,

                              —

                              članak 37. stavak 10. Direktive 2009/72/EZ i članak 41. stavak 10. Direktive 2009/73/EZ;

                  —

                  Naložiti Kraljevini Belgiji snošenje troškova.

         Tužbeni razlozi i glavni argumenti

      Predmet tužbe je nepravilno prenošenje u Belgiji direktiva 2009/72 i 2009/73 o unutarnjem tržištu električne energije, odnosno unutarnjem tržištu prirodnog plina. Navedene direktive sadržavaju između ostalog odredbe o djelotvornom odvajanju između, s jedne strane, upravljanja transportnim sustavima električne energije i plina te, s druge strane, djelatnosti opskrbe i proizvodnje kako bi se spriječio rizik od diskriminacije s obzirom na djelovanje mreže. Radi postizanja njihovih ciljeva, tim se direktivama također predviđa osnivanje neovisnih nacionalnih regulativnih tijela.
      Komisija smatra da je Kraljevina Belgija na nezadovoljavajući način prenijela dva ključna elementa tih direktiva, odnosno uspostavljanje potpunog vlasničkog razdvajanja te odredbe o ovlastima i neovisnosti nacionalnog regulatornog tijela.

         (1)  SL 2009., L 211, str. 55. (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 12., svezak 4., str. 29.)

         (2)  SL 2009., L 211, str. 94. (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 12., svezak 5., str. 39.)


title: predmet C-555/18: Presuda Suda (šesto vijeće) od 7. studenoga 2019. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Sofijski rajonen sad - Bugarska) – K.H.K. protiv B.A.C., E.E.K. (Zahtjev za prethodnu odluku – Pravosudna suradnja u građanskim stvarima – Uredba (EU) br. 655/2014 – Europski nalog za blokadu računa – Članak 5. točka (a) – Postupak za ishođenje naloga – Članak 4. točke 8. do 10. – Pojmovi „odluka”, „sudska nagodba”i „vjerodostojna isprava” – Nacionalna odluka o platnom nalogu protiv koje se može podnijeti prigovor – Članak 18. stavak 1. – Rok – Članak 45. – Iznimne okolnosti – Pojam)

text:
               13.1.2020

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 10/17

      Presuda Suda (šesto vijeće) od 7. studenoga 2019. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Sofijski rajonen sad - Bugarska) – K.H.K. protiv B.A.C., E.E.K.
      (predmet C-555/18) (1)

      (Zahtjev za prethodnu odluku - Pravosudna suradnja u građanskim stvarima - Uredba (EU) br. 655/2014 - Europski nalog za blokadu računa - Članak 5. točka (a) - Postupak za ishođenje naloga - Članak 4. točke 8. do 10. - Pojmovi „odluka”, „sudska nagodba”i „vjerodostojna isprava” - Nacionalna odluka o platnom nalogu protiv koje se može podnijeti prigovor - Članak 18. stavak 1. - Rok - Članak 45. - Iznimne okolnosti - Pojam)
      (2020/C 10/20)
      Jezik postupka: bugarski

         Sud koji je uputio zahtjev

      Sofijski rajonen sad

         Stranke glavnog postupka

         Tužitelj: K.H.K.

         Tuženici: B.A.C., E.E.K.

         Izreka

                  1.

                  Članak 4. točku 10. Uredbe (EU) br. 655/2014 Europskog parlamenta i Vijeća od 15. svibnja 2014. o uspostavi postupka za europski nalog za blokadu računa kako bi se pojednostavila prekogranična naplata duga u građanskim i trgovačkim stvarima treba tumačiti na način da platni nalog, poput onoga o kojem je riječ u glavnom postupku, i koji nije izvršiv, ne potpada pod pojam „vjerodostojna isprava” u smislu te odredbe.

                  2.

                  Članak 5. točku (a) Uredbe br. 655/2014 treba tumačiti na način da se postupak izdavanja platnog naloga koji je u tijeku, poput onoga o kojem je riječ u glavnom postupku, može kvalificirati kao „postupak o meritumu” u smislu te odredbe.

                  3.

                  Članak 45. Uredbe br. 655/2014 treba tumačiti na način da sudski praznici ne potpadaju pod pojam „iznimne okolnosti” u smislu te odredbe.

         (1)  SL C 427, 26. 11. 2018.