title: Predmet T-146/16: Rješenje Općeg suda od 18. prosinca 2020. – Vereniging tot Behoud van Natuurmonumenten in Nederland i dr./Komisija („Državne potpore – Poništenje pobijanog akta – Prestanak postojanja predmeta spora – Obustava postupka”)

text:
               22.2.2021

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 62/30

      Rješenje Općeg suda od 18. prosinca 2020. – Vereniging tot Behoud van Natuurmonumenten in Nederland i dr./Komisija
      (Predmet T-146/16) (1)

      („Državne potpore - Poništenje pobijanog akta - Prestanak postojanja predmeta spora - Obustava postupka”)
      (2021/C 62/37)
      Jezik postupka: nizozemski

         Stranke

         Tužitelji: Vereniging tot Behoud van Natuurmonumenten in Nederland (‘s-Graveland, Nizozemska) i 12 drugih tužitelja čija se imena nalaze u prilogu rješenju (zastupnici: P. Kuypers i M. de Wit, odvjetnici)

         Tuženik: Europska komisija (zastupnici: P.-J. Loewenthal i S. Noë, agenti)

         Intervenijent u potporu tužiteljima: Kraljevina Nizozemska (zastupnici: M. Bulterman, J. Langer i M. Noort, agenti)

         Predmet

      Zahtjev na temelju članka 263. UFEU-a za poništenje Odluke Komisije C(2015) 5929 final od 2. rujna 2015. o državnoj potpori SA.27301 (2015/NN) – Nizozemska, koja se odnosi na subvencionirano stjecanje ili ustupanje bez naknade prirodnih područja, čiji je sažetak objavljen u Službenom listu Europske unije (SL 2016., C 9, str. 1.).

         Izreka

                  1.

                  Obustavlja se postupak povodom ove tužbe.

                  2.

                  Obustavlja se postupak o zahtjevu za intervenciju Vereniging Gelijkberechtiging Grondbezitters i drugih stranaka koje su zatražile intervenciju, a čija se imena nalaze u prilogu II;

                  3.

                  Svaka će stranka snositi vlastite troškove;

                  4.

                  Vereniging Gelijkberechtiging Grondbezitters i druge stranke koje su zatražile intervenciju, a čija se imena nalaze u prilogu II snosit će troškove svojih zahtjeva za intervenciju.

         (1)  SL C 191, 30. 5. 2016.


title: Predmet T-568/19: Rješenje Općeg suda od 18. prosinca 2020. – Micreos Food Safety/Komisija („Tužba za poništenje – Javno zdravlje – Uredba (EZ) br. 853/2004 – Proizvod na bazi faga koji se upotrebljava za smanjenje prisutnosti patogene bakterije Listeria monocytogenes u hrani životinjskog podrijetla spremnoj za konzumaciju – Odbijanje zahtjeva za odobravanje Listex™ P100 kao dekontaminanta u hrani životinjskog podrijetla spremnoj za konzumaciju – Akt koji se ne može pobijati – Akt kojim se ne nastoji ostvariti obvezujuće pravne učinke – Isključivo potvrđujući akt – Informativni akt – Nedopuštenost”)

text:
               22.2.2021

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 62/31

      Rješenje Općeg suda od 18. prosinca 2020. – Micreos Food Safety/Komisija
      (Predmet T-568/19) (1)

      („Tužba za poništenje - Javno zdravlje - Uredba (EZ) br. 853/2004 - Proizvod na bazi faga koji se upotrebljava za smanjenje prisutnosti patogene bakterije Listeria monocytogenes u hrani životinjskog podrijetla spremnoj za konzumaciju - Odbijanje zahtjeva za odobravanje Listex™ P100 kao dekontaminanta u hrani životinjskog podrijetla spremnoj za konzumaciju - Akt koji se ne može pobijati - Akt kojim se ne nastoji ostvariti obvezujuće pravne učinke - Isključivo potvrđujući akt - Informativni akt - Nedopuštenost”)
      (2021/C 62/38)
      Jezik postupka: engleski

         Stranke

         Tužitelj: Micreos Food Safety BV (Wageningue, Nizozemska) (zastupnik: S. Pappas, odvjetnik)

         Tuženici: Europska komisija (zastupnici: B. Eggers, W. Farrell i I. Galindo Martín, agenti)

         Predmet

      Zahtjev na temelju članka 263. UFEU-a kojim se zahtijeva poništenje navodnih Komisijinih odluka od 17. lipnja 2019. kojima je ona navodno, kao prvo, odbila tužiteljev prvotni zahtjev za odobravanje Listex™ P100 kao dekontaminanta u hrani životinjskog podrijetla spremnoj za konzumaciju, odnosno ponovno ispitala navedeni zahtjev, kao drugo, odbila njegov alternativni zahtjev da taj proizvod smatra dekontaminirajućom pomoćnom tvari i, kao treće, zabranila stavljanje navedenog proizvoda na tržište u Europskoj uniji kao pomoćne tvari za tu hranu.

         Izreka

                  1.

                  Tužba se odbacuje kao nedopuštena.

                  2.

                  Društvu Micreos Food Safety BV nalaže se snošenje troškova, uključujući troškove postupka privremene pravne zaštite..

         (1)  SL C 372, 4. 11. 2019.


title: Predmet T-872/19: Rješenje Općeg suda od 17. prosinca 2020. – IM/EIB („Tužba za naknadu štete – Institucionalno pravo – Radno mjesto glavnog direktora Europskog investicijskog fonda – Oglas za slobodno radno mjesto – Odbijanje tužiteljeve prijave – Nepostojanje autonomije pravnih sredstava – Rok za tužbu – Nedopuštenost”)

text:
               22.2.2021

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 62/32

      Rješenje Općeg suda od 17. prosinca 2020. – IM/EIB
      (Predmet T-872/19) (1)

      („Tužba za naknadu štete - Institucionalno pravo - Radno mjesto glavnog direktora Europskog investicijskog fonda - Oglas za slobodno radno mjesto - Odbijanje tužiteljeve prijave - Nepostojanje autonomije pravnih sredstava - Rok za tužbu - Nedopuštenost”)
      (2021/C 62/39)
      Jezik postupka: francuski

         Stranke

         Tužitelj: IM (zastupnik: D. Giabbani, odvjetnik)

         Tuženici: Europska investicijska banka (zastupnici: T. Gilliams, G. Faedo i M. Loizou, agenti, uz asistenciju J. Currall i B. Wägenbaur, odvjetnici)

         Predmet

      Zahtjev na temelju članka 268. UFEU-a za naknadu štete koju je tužitelj navodno pretrpio slijedom odluka od 3. i 9. listopada 2019. kojima je EIB odbio njegovu prijavu za radno mjesto glavnog direktora Europskog investicijskog fonda (EIF).

         Izreka

                  1.

                  Tužba se odbacuje kao nedopuštena.

                  2.

                  Osobi IM nalaže se snošenje troškova.

         (1)  SL C 68, 2. 3. 2020.


title: Predmet T-37/20: Rješenje Općeg suda od 17. prosinca 2020. – Ujedinjena Kraljevina/Komisija („Tužba za poništenje – EFJP i EPFRR – Rok za podnošenje tužbe – Polazišna točka – Obavijest i objava – Nepostojanje ispričive zablude – Nepravodobnost – Nedopuštenost”)

text:
               22.2.2021

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 62/32

      Rješenje Općeg suda od 17. prosinca 2020. – Ujedinjena Kraljevina/Komisija
      (Predmet T-37/20) (1)

      („Tužba za poništenje - EFJP i EPFRR - Rok za podnošenje tužbe - Polazišna točka - Obavijest i objava - Nepostojanje ispričive zablude - Nepravodobnost - Nedopuštenost”)
      (2021/C 62/40)
      Jezik postupka: engleski

         Stranke

         Tužitelj: Ujedinjena Kraljevina Velike Britanije i Sjeverne Irske (zastupnici: S. Brandon, agent, uz asistenciju T. Buleya, barrister)

         Tuženik: Europska komisija (zastupnici: J. Aquilina i A. Sauka, agenti)

         Predmet

      Zahtjev koji se temelji na članku 263. UFEU-a i kojim se traži poništenje Provedbene odluke Komisije (EU) 2019/1835 od 30. listopada 2019. o isključenju iz financiranja Europske unije određenih izdataka nastalih za države članice u okviru Europskog fonda za jamstva u poljoprivredi (EFJP) i Europskog poljoprivrednog fonda za ruralni razvoj (EPFRR) (SL 2019., L 279, str. 98.), u dijelu u kojem se odnosi na određene izdatke nastale za Ujedinjenu Kraljevinu.

         Izreka

                  1.

                  Tužba se odbija.

                  2.

                  Obustavlja se postupak o zahtjevima za intervenciju koje su podnijele Češka Republika i Francuska Republika.

                  3.

                  Ujedinjenoj Kraljevini Velike Britanije i Sjeverne Irske nalaže se snošenje vlastitih troškova te troškova Europske komisije.

                  4.

                  Češka Republika i Francuska Republika snosit će vlastite troškove vezane uz njihove zahtjeve za intervenciju.

         (1)  SL C 95, 23. 3. 2020.


title: Predmet T-820/20: Rješenje Općeg suda od 17. prosinca 2020. – IM/EIB i EIF („Tužba za poništenje – Institucionalno pravo – Radno mjesto glavnog direktora EIF-a – Odbijanje tužiteljeve prijave – Imenovanje drugog kandidata – Nepostojanje pravnog interesa – Nedopuštenost”)

text:
               22.2.2021

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 62/33

      Rješenje Općeg suda od 17. prosinca 2020. – IM/EIB i EIF
      (Predmet T-820/20) (1)

      („Tužba za poništenje - Institucionalno pravo - Radno mjesto glavnog direktora EIF-a - Odbijanje tužiteljeve prijave - Imenovanje drugog kandidata - Nepostojanje pravnog interesa - Nedopuštenost”)
      (2021/C 62/41)
      Jezik postupka: francuski

         Stranke

         Tužitelj: IM (zastupnik: D. Giabbani, odvjetnik)

         Tuženici: Europska investicijska banka (zastupnici: T. Gilliams, G. Faedo i M. Loizou, agenti, uz asistenciju J. Currall i B. Wägenbaur, odvjetnika), Europski investicijski fond (zastupnici: N. Panayotopoulos i F. Dascalescu, agenti, uz asistenciju J. Currall i B. Wägenbaur, odvjetnika)

         Predmet

      Zahtjev na temelju članka 263. UFEU za poništenje EIF-ove odluke od 11. prosinca 2019. o imenovanju novog glavnog direktora EIF-a.

         Izreka

                  1.

                  Tužba se odbacuje kao nedopuštena.

                  2.

                  Osobi IM nalaže se snošenje troškova.

         (1)  SL C 103, 30. 3. 2020.


title: Predmet T-161/20: Rješenje Općeg suda od 17. prosinca 2020. – Ighoga Region 10/Komisija („Državne potpore – Izgradnja kongresnog centra i hotela u Ingolstadtu – Pritužba – Tužba zbog propusta – Zauzimanje stajališta kojim se okončava propust – Obustava postupka”)

text:
               22.2.2021

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 62/33

      Rješenje Općeg suda od 17. prosinca 2020. – Ighoga Region 10/Komisija
      (Predmet T-161/20) (1)

      („Državne potpore - Izgradnja kongresnog centra i hotela u Ingolstadtu - Pritužba - Tužba zbog propusta - Zauzimanje stajališta kojim se okončava propust - Obustava postupka”)
      (2021/C 62/42)
      Jezik postupka: njemački

         Stranke

         Tužitelj: Interessengemeinschaft der Hoteliers und Gastronomen Region 10 eV (Ighoga Region 10) (Ingolstadt, Njemačka) (zastupnik: A. Bartosch, odvjetnik)

         Tuženik: Europska komisija (zastupnici: B. Stromsky i K. Blanck, agenti)

         Predmet

      Tužba na temelju članka 265. UFEU-a za utvrđenje da je Komisija nezakonito propustila donijeti konačnu odluku o zaključenju postupka prethodnog ispitivanja u vezi s navodnim sustavom državnih potpora SA.48582 (2017/FC) koji je provela Njemačka u korist Maritim-Gruppe i KHI Immobilien GmbH.

         Izreka

                  1.

                  Obustavlja se postupak po tužbi.

                  2.

                  Europska komisija snosit će vlastite troškove kao i troškove Interessengemeinschaft der Hoteliers und Gastronomen Region 10 eV (Ighoga Region 10).

         (1)  SL C 175, 25. 5. 2020.


title: Predmet T-289/20: Rješenje Općeg suda od 18. prosinca 2020. – Facegym/EUIPO (FACEGYM) („Žig Europske unije – Prijava verbalnog žiga Europske unije FACEGYM – Apsolutni razlog za odbijanje – Opisni karakter – Članak 7. stavak 1. točka (c) Uredbe (EU) 2017/1001 – Očito potpuno pravno neosnovana tužba”)

text:
               22.2.2021

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 62/34

      Rješenje Općeg suda od 18. prosinca 2020. – Facegym/EUIPO (FACEGYM)
      (Predmet T-289/20) (1)

      („Žig Europske unije - Prijava verbalnog žiga Europske unije FACEGYM - Apsolutni razlog za odbijanje - Opisni karakter - Članak 7. stavak 1. točka (c) Uredbe (EU) 2017/1001 - Očito potpuno pravno neosnovana tužba”)
      (2021/C 62/43)
      Jezik postupka: engleski

         Stranke

         Tužitelj: Facegym Ltd (London, Ujedinjena Kraljevina) (zastupnik: M. Edenborough, QC)

         Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (zastupnici: L. Rampini, J. Crespo Carrillo et V. Ruzek, agenti)

         Predmet

      Tužba podnesena protiv odluke petog žalbenog vijeća EUIPO-a od 27. veljače 2020. (predmet R 70/2020-5), koja se odnosi na prijavu za registraciju verbalnog znaka FACEGYM kao žiga Europske unije.

         Izreka

                  1.

                  Tužba se odbija.

                  2.

                  Društvu Facegym Ltd nalaže se snošenje troškova.

         (1)  SL C 247, 27. 7. 2020.


title: Predmet T-350/20: Rješenje Općeg suda od 17. prosinca 2020. – Wagenknecht/Komisija („Tužba zbog propusta – Zaštita financijskih interesa Unije – Borba protiv prijevara – Sastanci kolegija povjerenika i njegova predsjednika s predstavnikom Češke Republike – Višegodišnji financijski okvir 2021.-2027. – Financijska uredba – Izravna plaćanja poljoprivrednicima iz proračuna Unije – Navodni sukob interesa premijera Češke Republike – Navodno nedjelovanje Komisije – Članak 130. stavak 1. Poslovnika – Pravni interes – Aktivna procesna legitimacija – Komisijino zauzimanje stajališta – Nedopuštenost”)

text:
               22.2.2021

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 62/35

      Rješenje Općeg suda od 17. prosinca 2020. – Wagenknecht/Komisija
      (Predmet T-350/20) (1)

      („Tužba zbog propusta - Zaštita financijskih interesa Unije - Borba protiv prijevara - Sastanci kolegija povjerenika i njegova predsjednika s predstavnikom Češke Republike - Višegodišnji financijski okvir 2021.-2027. - Financijska uredba - Izravna plaćanja poljoprivrednicima iz proračuna Unije - Navodni sukob interesa premijera Češke Republike - Navodno nedjelovanje Komisije - Članak 130. stavak 1. Poslovnika - Pravni interes - Aktivna procesna legitimacija - Komisijino zauzimanje stajališta - Nedopuštenost”)
      (2021/C 62/44)
      Jezik postupka: engleski

         Stranke

         Tužitelj: Lukáš Wagenknecht (Pardubice, Češka Republika) (zastupnik: A. Koller, odvjetnik)

         Tuženik: Europska komisija (zastupnici: F. Erlbacher i M. Salyková, agenti)

         Predmet

      Zahtjev koji se temelji na članku 265. UFEU-a i kojim se traži utvrđenje da je Komisija nezakonito propustila djelovati u pogledu zahtjeva tužitelja radi donošenja, na temelju članka 325. stavka 1. i članka 319. stavka 3. UFEU-a te članka 61. stavka 1. Uredbe (EU, Euratom) 2018/1046 Europskog parlamenta i Vijeća od 18. srpnja 2018. o financijskim pravilima koja se primjenjuju na opći proračun Unije, o izmjeni uredaba (EU) br. 1296/2013, (EU) br. 1301/2013, (EU) br. 1303/2013, (EU) br. 1304/2013, (EU) br. 1309/2013, (EU) br. 1316/2013, (EU) br. 223/2014, (EU) br. 283/2014 i Odluke br. 541/2014/EU te o stavljanju izvan snage Uredbe (EU, Euratom) br. 966/2012 (SL 2018., L 193, str. 1. i ispravak SL 2018., L 294, str. 45.), obvezujućih i odvraćajućih mjera namijenjenih sprečavanju ili rješavanju navodnog sukoba interesa A. Babiša, premijera Češke Republike, osobito, s jedne strane, sprečavanjem susreta članova kolegija povjerenika, među ostalim njegova predsjednika, i A. Babiša i njihova raspravljanja s njime o pitanjima vezanima uz višegodišnji financijski okvir Europske unije za razdoblje 2021. – 2027. i proračun Unije općenito i, s druge strane, donošenjem mjera za okončanje izravnih plaćanja poljoprivrednih potpora iz proračuna Unije u korist određenih društava nad kojima A. Babiš ima kontrolu i čiji je stvarni vlasnik.

         Izreka

                  1.

                  Nije potrebno uzeti u obzir dokument podnesen kao Prilog A.9 niti odlomke tužbe koji se odnose na sadržaj tog dokumenta.

                  2.

                  Tužba se odbacuje zbog nedopuštenosti.

                  3.

                  L. Wagenknechtu nalaže se snošenje troškova.

         (1)  SL C 271, 17. 8. 2020.


title: Predmet T-729/20 R: Rješenje predsjednika Općeg suda od 31. prosinca 2020. – Aurubis/Komisija („Privremena pravna zaštita – Direktiva 2003/87/EZ – Odluka 2011/278/EU – Sustav trgovanja emisijskim jedinicama stakleničkih plinova – Zahtjev za određivanje privremenih mjera – Nepostojanje hitnosti”)

text:
               22.2.2021

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 62/35

      Rješenje predsjednika Općeg suda od 31. prosinca 2020. – Aurubis/Komisija
      (Predmet T-729/20 R)
      („Privremena pravna zaštita - Direktiva 2003/87/EZ - Odluka 2011/278/EU - Sustav trgovanja emisijskim jedinicama stakleničkih plinova - Zahtjev za određivanje privremenih mjera - Nepostojanje hitnosti”)
      (2021/C 62/45)
      Jezik postupka: njemački

         Stranke

         Tužitelj: Aurubis AG (Hamburg, Njemačka) (zastupnici: S. Altenschmidt i J. Hoss, odvjetnici)

         Tuženik: Europska komisija (zastupnici: B. De Meester i G. Wils, agenti)

         Predmet

      Zahtjev na temelju članka 279. UFEU-a i članka 156. Poslovnika Općeg suda kojim se traži da se Komisiji naloži prijenos 1 154 794 emisijskih jedinica na račun tužiteljeva postrojenja najkasnije do 31. prosinca 2020.

         Izreka

                  1.

                  Odbija se zahtjev za privremenu pravnu zaštitu.

                  2.

                  O troškovima će se odlučiti naknadno.


title: Affaire T-731/20 R: Rješenje predsjednika Općeg suda od 31. prosinca 2020. – ExxonMobil Production Deutschland/Komisija („Privremena pravna zaštita – Direktiva 2003/87/EZ – Odluka 2011/278/EU – Sustav trgovanja emisijskim jedinicama stakleničkih plinova – Zahtjev za određivanje privremenih mjera – Nepostojanje hitnosti”)

text:
               22.2.2021

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 62/36

      Rješenje predsjednika Općeg suda od 31. prosinca 2020. – ExxonMobil Production Deutschland/Komisija
      (Affaire T-731/20 R)
      („Privremena pravna zaštita - Direktiva 2003/87/EZ - Odluka 2011/278/EU - Sustav trgovanja emisijskim jedinicama stakleničkih plinova - Zahtjev za određivanje privremenih mjera - Nepostojanje hitnosti”)
      (2021/C 62/46)
      Jezik postupka: njemački

         Stranke

         Tužitelj: ExxonMobil Production Deutschland GmbH (Hannover, Njemačka) (zastupnici: S. Altenschmidt i J. Hoss, odvjetnici)

         Tuženik: Europska komisija (zastupnici: B. De Meester i G. Wils, agenti)

         Predmet

      Zahtjev na temelju članka 279. UFEU-a i članka 156. Poslovnika Općeg suda kojim se traži da se Komisiji naloži prijenos 7 428 258 emisijskih jedinica na račun tužiteljeva postrojenja najkasnije do 31. prosinca 2020.

         Izreka

                  1.

                  Odbija se zahtjev za privremenu pravnu zaštitu.

                  2.

                  O troškovima će se odlučiti naknadno.


title: Predmet T-739/20: Tužba podnesena 17. prosinca 2020. – Unite the Union/EUIPO – WWRD Ireland (WATERFORD)

text:
               22.2.2021

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 62/36

      Tužba podnesena 17. prosinca 2020. – Unite the Union/EUIPO – WWRD Ireland (WATERFORD)
      (Predmet T-739/20)
      (2021/C 62/47)
      Jezik postupka: engleski

         Stranke

         Tužitelj: Unite the Union (London, Ujedinjena Kraljevina) (zastupnik: B. O’Connor, Solicitor i M. Hommé, odvjetnik)

         Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO)

         Druga stranka pred žalbenim vijećem: WWRD Ireland IPCO LLC (Wilmington, Delaware, Sjedinjene Američke Države)

         Podaci o postupku pred EUIPO-om

         Nositelj spornog žiga: druga stranka pred žalbenim vijećem

         Predmetni sporni žig: verbalni žig Europske unije WATERFORD – žig Europske unije br. 397 521

         Postupak pred EUIPO-om: postupak proglašenja žiga ništavim

         Pobijana odluka: odluka drugog žalbenog vijeća EUIPO-a od 25. rujna 2020. u predmetu R 2683/2019-2

         Tužbeni zahtjev

      Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

                  —

                  poništi pobijanu odluku;

                  —

                  preinači pobijanu odluku na način da proglasi žig WATERFORD ništavim na temelju članka 58. Uredbe o žigu Unije;

                  —

                  naloži EUIPO-u snošenje tužiteljevih troškova.

         Tužbeni razlog

                  —

                  povreda članka 58. stavka 1. točke (c) Uredbe (EU) 2017/1001 Europskog parlamenta i Vijeća.


title: Predmet T-754/20: Tužba podnesena 18. prosinca 2020. – Cristescu/Komisija

text:
               22.2.2021

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 62/37

      Tužba podnesena 18. prosinca 2020. – Cristescu/Komisija
      (Predmet T-754/20)
      (2021/C 62/48)
      Jezik postupka: francuski

         Stranke

         Tužitelj: Adrian Sorin Cristescu (Luxembourg, Luksemburg) (zastupnici: M.-A. Lucas i P. Pichault, odvjetnici)

         Tuženik: Europska komisija

         Tužbeni zahtjev

      Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

                  —

                  poništi odluku od 27. veljače 2020. Glavnog direktora [povjerljivo] (1) o izricanju sankcije ukora tužitelju;

                  —

                  naloži tuženiku snošenje troškova.

         Tužbeni razlozi i glavni argumenti

      U prilog osnovanosti tužbe tužitelj ističe devet tužbenih razloga.

                  1.

                  Prvi tužbeni razlog, koji se temelji na povredi općih provedbenih odredbi od 12. lipnja 2019. o provođenju administrativnih istraga i stegovnih postupaka u mjeri u kojoj Ured Komisije za istražne radnje i stegovne postupke („IDOC”) nije prije otvaranja istrage analizirao informacije koje su upućivale na moguću povredu i njihovu prateću dokumentaciju niti je o tome izradio napomenu koju je trebalo uputiti tijelu za imenovanje.

                  2.

                  Drugi tužbeni razlog, koji se temelji na povredi članka 3. stavka 1. i članka 7. stavka 4. općih provedbenih odredbi jer je IDOC glavnoj direktorici [povjerljivo] priopćio povjerljivo izvješće dežurnog sigurnosnog osoblja radi saslušanja tužitelja ili je proveo istragu a da nije utvrdio, protivno svojem mandatu, jesu li postupovna pravila bila poštovana, iako je potonja znala za izvješće. Tužitelj smatra da iz spisa proizlazi da je glavna direktorica [povjerljivo] znala za izvješće povodom incidenta koji je doveo do istrage i stegovnog postupka iako je to izvješće bilo povjerljivo te da se preliminarnom analizom pretpostavila osobito provjera sukladnosti njezinih izjava s tim izvješćem koje je osim toga sadržavalo elemente koji su upućivali na to da je ona u to bila umiješana, da je zahtijevala izvješće o sigurnosti i izjavila da će obavijestiti nadređene.

                  3.

                  Treći tužbeni razlog, koji se temelji na povredi članka 4. općih provedbenih odredbi jer postupak nije vođen u razumnom roku. Tužitelj smatra da je došlo do neopravdanih prekida između otvaranja istrage i preliminarne analize, zatim između te analize i saslušanja svjedoka optužbe te, naposljetku, između tih saslušanja i saslušanja tužitelja koji su rezultirali time da su svjedoci zaboravili bitne elemente ili ih, u svakom slučaju, nisu naveli. Tužitelj smatra da su zbog tih nedostataka povrijeđena njegova prava obrane i diskrecijska ovlast tijela.

                  4.

                  Četvrti tužbeni razlog, koji se temelji na povredi članka 15. stavaka 1. i 2. općih provedbenih odredbi jer IDOC nije provjerio niz činjenica istaknutih u obrani.

                  5.

                  Peti tužbeni razlog, koji se temelji na povredi članka 28. točke (b) općih provedbenih odredbi jer izvješće o izricanju stegovnih sankcija nije izradilo tijelo za imenovanje te u njemu nisu bile naznačene navodne povrede tužiteljevih obveza. Tužitelj smatra, suprotno onome što je navedeno u odluci od 5. prosinca 2018. o pokretanju stegovnog postupka, da u izvješću o izricanju stegovnih sankcija od 6. prosinca 2018. koje je izradio IDOC iako za to nije imao mandat, nisu bila navedena djela za koja se tužitelj tereti, što je dovelo do toga da odluka o sankciji sadržava različite prigovore o onih navedenih u konačnom izvješću o istrazi.

                  6.

                  Šesti tužbeni razlog, koji se temelji na povredi članka 28. točke (a) i članku 3. općih provedbenih odredbi jer u izvješću o izricanju stegovnih sankcija nisu bile navedene sve okolnosti koje su mogle dovesti do smanjenja ili oslobođenja od odgovornosti. Tužitelj smatra da zbog očitih pogrešaka u ocjeni IDOC u svojem izvješću o istrazi nije naveo određene razloge za oslobođenje i smanjenje odgovornosti koje je bio dužan provjeriti s obzirom na pretpostavku nedužnosti i za koje se trebalo uzeti da postoje dok ne budu osporene, što je rezultiralo time da se njegova odgovornost nije mogla osporiti.

                  7.

                  Sedmi tužbeni razlog, koji se temelji na povredi članka 41. stavka 2. prve alineje Povelje Europske unije o temeljnim pravima, članka 11. Priloga IX. Pravilniku o osoblju, članaka 29. i 30. općih provedbenih odredbi te prava obrane jer prigovor nije bio jasno istaknut prilikom pokretanja postupka i jer se tužitelj nije mogao učinkovito braniti.

                  8.

                  Osmi tužbeni razlog, koji se temelji na pogreškama koje se tiču prava i pogreškama koje se tiču činjenica ili na ocjeni utemeljenoj na tim pogreškama.

                  9.

                  Deveti tužbeni razlog, koji se temelji na tome da nije utvrđeno da je tužitelj prilikom incidenta koji je doveo do istrage i stegovnog postupka koristio neprikladan govor.

         (1)  Izostavljeni su povjerljivi podaci.


title: Predmet T-757/20: Tužba podnesena 21. prosinca 2020. – OT/Parlament

text:
               22.2.2021

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 62/39

      Tužba podnesena 21. prosinca 2020. – OT/Parlament
      (Predmet T-757/20)
      (2021/C 62/49)
      Jezik postupka: francuski

         Stranke

         Tužiteljica: OT (zastupnik: C. Bernard-Glanz, odvjetnik)

         Tuženik: Europski parlament

         Tužbeni zahtjev

      Tužiteljica od Općeg suda zahtijeva da:

                  —

                  proglasi tužbu dopuštenom;

                  —

                  poništi pobijanu odluku i, ako je potrebno, odluku kojom se odbija žalba;

                  —

                  naloži tuženiku snošenje troškova.

         Tužbeni razlozi i glavni argumenti

      U prilog tužbi protiv odluke Glavnog tajnika Europskog parlamenta od 19. prosinca 2019. kojom joj se izriče ukor, tužiteljica se poziva na dva tužbena razloga.

                  1.

                  Prvi tužbeni razlog temelji se na očitoj pogrešci u ocjeni i povredi članka 21.a Pravilnika o osoblju za dužnosnike Europske unije (u daljnjem tekstu: Pravilnik o osoblju), kao prvo, jer tužiteljica nije „primila nalog” u smislu članka 21.a Pravilnika o osoblju pa joj se stoga ne može staviti na teret povreda te odredbe, kao drugo, jer nije mogla znati da su bile počinjene nezakonitosti o kojima je trebala obavijestiti svoje nadređene na temelju članka 21.a Pravilnika o osoblju i, kao treće, jer u svakom slučaju nije zaslužila, s obzirom na okolnosti, stegovnu sankciju.

                  2.

                  Drugi tužbeni razlog koji se temelji na nepostojanju obrazloženja jer tuženik tužiteljici nikad nije objasnio što ga je konkretno, u suštini, navelo na zaključak da je ona trebala znati da su bile počinjene nezakonitosti, o kojima je na temelju članka 21.a Pravilnika o osoblju trebala obavijestiti svoje nadređene.


title: Predmet T-764/20: Tužba podnesena 23. prosinca 2020. – Anhui Wanwei Updated High-Tech Material Industry i Inner Mongolia Mengwei Technology/Komisija

text:
               22.2.2021

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 62/39

      Tužba podnesena 23. prosinca 2020. – Anhui Wanwei Updated High-Tech Material Industry i Inner Mongolia Mengwei Technology/Komisija
      (Predmet T-764/20)
      (2021/C 62/50)
      Jezik postupka: engleski

         Stranke

         Tužitelji: Anhui Wanwei Updated High-Tech Material Industry Co. Ltd (Chaohu City, Kina), Inner Mongolia Mengwei Technology Co. Ltd (Bai Town, Kina) (zastupnici: J. Cornelis, F. Graafsma i E. Vermulst, odvjetnici)

         Tuženik: Europska komisija

         Tužbeni zahtjev

      Tužitelji od Općeg suda zahtijevaju da:

                  —

                  poništi Provedbenu uredbu Komisije (EU) 2020/1336 оd 25. rujna 2020. o uvođenju konačnih antidampinških pristojbi na uvoz određenih poli(vinil alkohola) podrijetlom iz Narodne Republike Kine (1);

                  —

                  naloži Europskoj komisiji snošenje troškova tužitelja.

         Tužbeni razlozi i glavni argumenti

      U prilog osnovanosti tužbe tužitelji ističu pet tužbenih razloga.

                  1.

                  Prvi tužbeni razlog, koji se temelji na tvrdnji da članak 2. stavak 6.a Uredbe (EU) 2016/1036 Europskog parlamenta i Vijeća od 8. lipnja 2016. o zaštiti od dampinškog uvoza iz zemalja koje nisu članice Europske unije (Osnovna uredba) nalaže pristup i uvodi iznimku koji nisu predviđeni Sporazumom WTO-a o antidampingu (ADA), pa se stoga ne može primijeniti.

                  2.

                  Drugi tužbeni razlog, koji se temelji na tvrdnji da je tuženik povrijedio članak 2. stavak 6.a točku (a) Osnovne uredbe, jer je smatrao da meksički financijski podaci nisu bili lako dostupni, kršeći tako svoju obvezu dužne pažnje, s obzirom na to da nije razmotrio značajne podatke prema kojima Turska ne može biti odgovarajuća reprezentativna zemlja, i time što nije izabrao Meksiko kao najprikladniju reprezentativnu zemlju.

                  3.

                  Treći tužbeni razlog, koji se temelji na povredi članka 2. stavka 10. Osnovne uredbe, time što je izvršio prilagodbu za nominalnu proviziju, i očitu pogrešku u ocjeni, time što je utvrdio da Wanwei djeluje kao posrednik na temelju provizije, a da nije uzeo u obzir zahtjev primjerene usporedbe, i time što je proveo usklađivanje na višu vrijednost do uobičajenog iznosa nepovratnog PDV-a.

                  4.

                  Četvrti tužbeni razlog, koji se temelji na tvrdnji o povredi članka 3. stavaka 2. i 3. Osnovne uredbe i očitoj pogrešci u ocjeni prigodom utvrđivanja sniženja cijena, te posljedičnoj povredi članka 3. stavka 6. Osnovne uredbe, zbog toga što nisu provedeni analiza sniženja cijena po segmentima i nužne prilagodbe zbog razlika u kvaliteti, te zato što nije utvrđeno sniženje cijene za proizvod kao cjelinu.

                  5.

                  Peti tužbeni razlog, koji se temelji na povredi prava obrane tužitelja, jer im nisu otkrivene određene informacije koje su nužne radi očitovanja na analizu sniženja cijena.

         (1)  SL 2020., L 315, str. 1.


title: Predmet T-766/20: Tužba podnesena 23. prosinca 2020. – PrenzMarien/EUIPO – Molson Coors Brewing Company (UK) (STONES)

text:
               22.2.2021

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 62/40

      Tužba podnesena 23. prosinca 2020. – PrenzMarien/EUIPO – Molson Coors Brewing Company (UK) (STONES)
      (Predmet T-766/20)
      (2021/C 62/51)
      Jezik postupka: engleski

         Stranke

         Tužitelj: PrenzMarien GmbH (Berlin, Njemačka) (zastupnici: M. Kloth, R. Briske i D. Habel, odvjetnici)

         Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO)

         Druga stranka pred žalbenim vijećem: Molson Coors Brewing Company (UK) Ltd (Burton Upon Trent, Ujedinjena Kraljevina)

         Podaci o postupku pred EUIPO-om

         Nositelj spornog žiga: druga stranka pred žalbenim vijećem

         Predmetni sporni žig: verbalni žig Europske unije STONES – žig Europske unije br. 8 810 707

         Postupak pred EUIPO-om: postupak za proglašenje žiga ništavim

         Pobijana odluka: odluka drugog žalbenog vijeća EUIPO-a od 29. rujna 2020. u predmetu R 274/2020-2

         Tužbeni zahtjev

      Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

                  —

                  poništi pobijanu odluku i u cijelosti proglasi ništavim žig Europske unije;

                  —

                  odluku o troškovima postupka donese u tužiteljevu korist.

         Tužbeni razlozi

                  —

                  povreda članka 58. stavka 1. točke (a) Uredbe (EU) 2017/1001 Europskog parlamenta i Vijeća;

                  —

                  povreda članka 58. stavka 1. točke (a) Uredbe (EU) 2017/1001 Europskog parlamenta i Vijeća u vezi s člankom 19. stavkom 1. i člankom 10. stavkom 3. Delegirane uredbe Komisije (EU) 2018/625.


title: Predmet T-768/20: Tužba podnesena 31. prosinca 2020. – Standard International Management/EUIPO – Asia Standard Management Services (The Standard)

text:
               22.2.2021

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 62/41

      Tužba podnesena 31. prosinca 2020. – Standard International Management/EUIPO – Asia Standard Management Services (The Standard)
      (Predmet T-768/20)
      (2021/C 62/52)
      Jezik postupka: engleski

         Stranke

         Tužitelj: Standard International Management LLC (New York, New York, Sjedinjene Američke Države) (zastupnici: M. Edenborough QC, S. Wickenden, Barrister i M. Maier, odvjetnik)

         Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO)

         Druga stranka pred žalbenim vijećem: Asia Standard Management Services Ltd (Hong Kong, Kina)

         Podaci o postupku pred EUIPO-om

         Nositelj spornog žiga: tužitelj

         Predmetni sporni žig: figurativni žig Europske unije The Standard – žig Europske unije br. 8 405 243

         Postupak pred EUIPO-om: postupak za proglašenje žiga ništavim

         Pobijana odluka: odluka petog žalbenog vijeća EUIPO-a od 27. studenoga 2020. u predmetu R 828/2020-5

         Tužbeni zahtjev

      Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

                  —

                  poništi pobijanu odluku;

                  —

                  naloži EUIPO-u da tužitelju naknadi troškove ove tužbe i troškove nastale povodom tužbe;
                  alternativno, ako druga stranka pred žalbenim vijećem intervenira,

                  —

                  naloži EUIPO-u i drugoj stranci u postupku da solidarno snose te troškove.

         Tužbeni razlozi

      Pobijana odluka nevaljana je zbog četiriju glavnih razloga, naime žalbeno vijeće je:

                  —

                  počinilo pogrešku koja se tiče prava time što nije utvrdilo da oglašavanje i ponude za prodaju hotelskih i pomoćnih usluga, osobito onih iz razreda 38., 39., 41., 43. i 44., usmjerenih potrošačima u EU-u, čine stvarnu uporabu žiga Europske unije u okolnostima kada su te usluge izvršene u Sjedinjenim Američkim Državama;

                  —

                  počinilo pogrešku koja se tiče prava time što nije utvrdilo da je oglašavanje i promidžba relevantnih usluga bilo dovoljno da dokaže stvarnu uporabu tih usluga;

                  —

                  počinilo pogrešku koja se tiče prava time što nije utvrdilo da je oglašavanje otvaranja hotela u Londonu relevantno; i,

                  —

                  počinilo pogrešku koja se tiče prava time što uopće nije obrazložilo, ili nije u dovoljnoj mjeri obrazložilo, doneseni zaključak.


title: Predmet T-769/20: Tužba podnesena 23. prosinca 2020. – Ryanair/Komisija

text:
               22.2.2021

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 62/42

      Tužba podnesena 23. prosinca 2020. – Ryanair/Komisija
      (Predmet T-769/20)
      (2021/C 62/53)
      Jezik postupka: engleski

         Stranke

         Tužitelj: Ryanair DAC (Swords, Irska) (zastupnici: E. Vahida, F. Laprévote, V. Blanc, S. Rating i I. Metaxas-Maranghidis, odvjetnici)

         Tuženik: Europska komisija

         Tužbeni zahtjev

      Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

                  —

                  poništi odluku Europske komisije C(2020) 5616 final od 11. kolovoza 2020. o državnoj potpori SA.57586 (2020/N) – Estonija COVID-19: Dokapitalizacija i zajam sa subvencioniranom kamatnom stopom za Nordicu;

                  —

                  naloži Europskoj komisiji snošenje troškova.

         Tužbeni razlozi i glavni argumenti

      U prilog osnovanosti tužbe tužitelj ističe četiri tužbena razloga.

                  1.

                  Prvi tužbeni razlog, koji se temelji na tvrdnji da je Europska komisija pogrešno primijenila članak 107. stavak 3. točku (b) UFEU-a i svoj Privremeni okvir za mjere državne potpore u svrhu podrške gospodarstvu u aktualnoj pandemiji COVID-a 19, jer je utvrdila da se potpora odnosi na ozbiljne poremećaje u estonskom gospodarstvu, da Nordica ispunjava uvjete za primanje potpore i da su zadovoljeni uvjeti koji se odnose na narušavanje tržišnog natjecanja, izlazak države i restrukturiranje, te da je povrijedila svoju obvezu da odvagne sve korisne i štetne učinke na uvjete trgovanja i tržišno natjecanje („test ravnoteže”).

                  2.

                  Drugi tužbeni razlog, koji se temelji na tvrdnji da je Europska komisija povrijedila posebne odredbe UFEU-a i opća načela europskog prava o zabrani diskriminacije, slobodnog pružanja usluga i slobode poslovnog nastana, na kojima se od kasnih osamdesetih temelji liberalizacija zračnog prometa u EU-u.

                  3.

                  Treći tužbeni razlog, koji se temelji na tvrdnji da Europska komisija, unatoč ozbiljnim poteškoćama, nije pokrenula službeni ispitni postupak te da je povrijedila tužiteljeva postupovna prava.

                  4.

                  Četvrti tužbeni razlog, koji se temelji na tvrdnji da je Europska komisija povrijedila svoju obvezu obrazlaganja.


title: Predmet T-771/20: Tužba podnesena 29. prosinca 2020. – KS i KD/Vijeće i drugi

text:
               22.2.2021

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 62/43

      Tužba podnesena 29. prosinca 2020. – KS i KD/Vijeće i drugi
      (Predmet T-771/20)
      (2021/C 62/54)
      Jezik postupka: engleski

         Stranke

         Tužitelji: KS i KD (zastupnici: F. Randolph, QC i J. Stojsavljevic-Savic, Solicitor)

         Tuženici: Vijeće Europske unije, Europska komisija, Europska služba za vanjsko djelovanje

         Tužbeni zahtjev

      Tužitelji od Općeg suda zahtijevaju da:

                  —

                  naloži tuženicima da im, pojedinačno ili solidarno, pruže restituciju i naknade štetu (uz plaćanje zateznih kamata po stopi i za razdoblje koje Opći sud bude smatrao prikladnima) nastalu na temelju odgovornosti tuženika za povrede temeljnih ljudskih prava tužitelja, u ovom slučaju članaka 2., 3., 6., 8. i 13. Europske konvencije za zaštitu ljudskih prava i temeljnih sloboda (1) i članaka 2., 4. i 47. Povelje Europske unije o temeljnim pravima (u daljnjem tekstu: Povelja) u odnosu na prvotužitelja i članaka 2., 3., 6. i 13. Konvencije i 2., 4. i 47. Povelje u odnosu na drugotužitelja, u skladu s člankom 340. stavkom 2. UFEU-a; i

                  —

                  naloži tuženicima snošenje troškova tužitelja, u skladu s člankom 134. Poslovnika Općeg suda, koji troškovi, a kako bi se izbjegla svaka dvojba, nisu ograničeni na iznose pravne pomoći čije je plaćanje naloženo rješenjem Općeg suda od 20. studenoga 2020., nego trebaju uključivati i troškove postupka pred Komisijom za razmatranje ljudskih prava (HRRP).

         Tužbeni razlozi i glavni argumenti

      Tužitelji zahtijevaju restituciju i naknadu štete, u skladu s drugim stavkom članka 340. UFEU-a, za štetu koju tvrde da su pretrpjeli kao posljedicu navodne povrede svojih ljudskih prava, osobito prava iz članka 2. (postupovni aspekt), članka 3., članka 6. stavka 1. i članka 13. Konvencije i njima odgovarajućih članaka 2., 4. i 47. Povelje od strane tuženika.
      Tužba se odnosi na činjenice nastale nakon 8. prosinca 2008. kada je odgovornost za policiju i pravosuđe prenesena s Privremene administrativne misije Ujedinjenih naroda na Kosovu (UNMIK) na Europsku uniju, pri čemu je EULEX preuzeo punu operativnu kontrolu u području vladavine prava, i to nakon usvajanja Zajedničke akcije Vijeća EU 2008/124/ZVSP (2), 8. veljače 2008. Potonjom je EULEX-u dan izvršni mandat da osigura da svi ratni zločini, međuetnički zločini i ostali ozbiljni prekršaji budu „propisno istraženi, sudski gonjeni, presuđeni i provedeni”.
      Tužitelji se pozivaju:

                  —

                  na trajnu povredu članaka 2. i 3. Konvencije (postupovni aspekti) od strane tužitelja, zbog propusta poduzimanja korektivnih mjera povodom primitka obavijesti, najkasnije 29. travnja 2016., da je HRRP utvrdio da je EULEX povrijedio članke 2. i 3. Konvencije u provođenju svojeg izvršnog mandata;

                  —

                  na trajnu povredu članaka 6. i 13. Konvencije i članka 47. Povelje zbog odluke Vijeća da osnuje HRRP bez ovlasti pružanja pravne pomoći osobama koje steknu uvjete za takvu pomoć, te bez ovlasti da prisilno provede svoje odluke i osigura pravno sredstvo za utvrđene povrede;

                  —

                  na pogrešnu uporabu ili zlouporabu izvršne ovlasti od strane Vijeća i ESVD-a 12. listopada 2017., tvrdeći da je EULEX učinio sve u svojoj moći da istraži otmicu i vjerojatno ubojstvo supruga prvotužiteljice te supruga i sina drugotužiteljice, te da namjena HRRP-a nije da bude pravosudno tijelo;

                  —

                  na pogrešnu uporabu ili propust da se na odgovarajući način upotrijebi izvršna ovlast, s obzirom na to da je Odlukom Vijeća (ZVSP) 2018/856 (3) EULEX-u 8. lipnja 2018. oduzet izvršni mandat, iako su povrede i dalje trajale.

         (1)  Europska konvencija za zaštitu ljudskih prava i temeljnih sloboda, potpisana u Rimu 4. studenoga 1950. (u daljnjem tekstu: Konvencija)

         (2)  Zajednička akcija Vijeća 2008/124/ZVSP od 4. veljače 2008. o Misiji Europske unije za uspostavu vladavine prava na Kosovu, EULEX KOSOVO (SL 2008., L 42, str. 92.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 18., svezak 6., str. 76.)

         (3)  Odluka Vijeća (ZVSP) 2018/856 od 8. lipnja 2018. o izmjeni Zajedničke akcije 2008/124/ZVSP o Misiji Europske unije za uspostavu vladavine prava u Kosovu (SL 2018., L 146, str. 5.).


title: Predmet T-1/21: Tužba podnesena 4. siječnja 2021. – Fabryki Mebli „Forte”/EUIPO – Bog-Fran (Namještaj)

text:
               22.2.2021

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 62/44

      Tužba podnesena 4. siječnja 2021. – Fabryki Mebli „Forte”/EUIPO – Bog-Fran (Namještaj)
      (Predmet T-1/21)
      (2021/C 62/55)
      Jezik postupka: engleski

         Stranke

         Tužitelj: Fabryki Mebli „Forte” S.A. (Ostrów Mazowiecka, Poljska) (zastupnik: H. Basiński, odvjetnik)

         Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO)

         Druga stranka pred žalbenim vijećem: Bog-Fran sp. z o.o. sp.k. (Varšava, Poljska)

         Podaci o postupku pred EUIPO-om

         Nositelj spornog dizajna: tužitelj

         Predmetni sporni dizajn: registrirani dizajn Zajednice br. 1 384 002-0034

         Pobijana odluka: odluka trećeg žalbenog vijeća EUIPO-a od 28. listopada 2020. u predmetu R 595/2020-3

         Tužbeni zahtjev

      Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

                  —

                  poništi pobijanu odluku i vrati žalbu na ponovno odlučivanje EUIPO-u;

                  —

                  naloži EUIPO-u i drugoj stranci snošenje troškova postupka pred žalbenim vijećem i postupka pred Općim sudom i da tužitelju naknade troškove.

         Tužbeni razlozi

                  —

                  povreda članka 7. stavka 1. Uredbe Vijeća (EZ) br. 6/2002;

                  —

                  povreda članka 6. stavka 1. točke (b) Uredbe Vijeća (EZ) br. 6/2002.


title: Predmet T-2/21: Tužba podnesena 5. siječnja 2021. – Emmentaler Switzerland/EUIPO (EMMENTALER)

text:
               22.2.2021

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 62/45

      Tužba podnesena 5. siječnja 2021. – Emmentaler Switzerland/EUIPO (EMMENTALER)
      (Predmet T-2/21)
      (2021/C 62/56)
      Jezik postupka: njemački

         Stranke

         Tužitelj: Emmentaler Switzerland (Bern, Švicarska) (zastupnici: S. Völker i M. Pemsel, odvjetnici)

         Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO)

         Podaci o postupku pred EUIPO-om

         Predmetni sporni žig: međunarodna registracija verbalnog žiga EMMENTALER u kojoj je naznačena Europska unija – međunarodna registracija u kojoj je naznačena Europska unija br. 1 378 524

         Pobijana odluka: odluka drugog žalbenog vijeća EUIPO-a od 28. listopada 2020. u predmetu R 2402/2019-2

         Tužbeni zahtjev

      Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

                  —

                  poništi pobijanu odluku;

                  —

                  naloži EUIPO-u snošenje troškova, uključujući troškove postupka pred žalbenim vijećem.

         Tužbeni razlozi

                  —

                  Povreda članka 74. stavka 2. Uredbe (EU) 2017/1001 Europskog parlamenta i Vijeća;

                  —

                  Povreda članka 7. stavka 1. točke (b) Uredbe (EU) 2017/1001 Europskog parlamenta i Vijeća;

                  —

                  Povreda članka 7. stavka 1. točke (c) Uredbe (EU) 2017/1001 Europskog parlamenta i Vijeća.


title: Predmet T-3/21: Tužba podnesena 5. siječnja 2021. – Power Horse Energy Drinks/EUIPO – Robot Energy Europe (UNSTOPPABLE)

text:
               22.2.2021

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 62/45

      Tužba podnesena 5. siječnja 2021. – Power Horse Energy Drinks/EUIPO – Robot Energy Europe (UNSTOPPABLE)
      (Predmet T-3/21)
      (2021/C 62/57)
      Jezik na kojem je tužba podnesena: njemački

         Stranke

         Tužitelj: Power Horse Energy Drinks GmbH (Linz, Austrija) (zastupnik: M. Woller, odvjetnik)

         Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO)

         Druga stranka u postupku pred žalbenim vijećem: Robot Energy Europe (Mijas, Španjolska)

         Podaci o postupku pred EUIPO-om

         Nositelj spornog žiga: druga stranka u postupku pred žalbenim vijećem

         Predmetni sporni žig: verbalni žig Europske unije UNSTOPPABLE – žig Europske unije br. 14 555 271

         Postupak pred EUIPO-om: postupak proglašavanja žiga ništavim

         Pobijana odluka: odluka drugog žalbenog vijeća EUIPO-a od 6. listopada 2020. u predmetu R 232/2020-2

         Tužbeni zahtjev

      Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

                  —

                  poništi pobijanu odluku u dijelu u kojem se odbija prigovor koji je tužitelj podnio u odnosu na proizvode iz:

                              —

                              razreda 5.: hranjivi dodaci prehrani; dijetni dodaci prehrani poglavito na bazi vitamina; mješavine hranjivih dodataka prehrani za pića u prahu; vitaminski pripravci kao dodaci hrani; vitaminska pića; vitaminski pripravci; vitaminske tablete; vitamini i vitaminski pripravci;

                              —

                              razreda 32.: bezalkoholna pića koja sadržavaju voće; energetska pića; piva; proteinska pića za sportaše; pića za sportaše;
                              i u dijelu u kojem se tužitelju nalažu troškovi postupka proglašavanja žiga ništavim i troškovi postupka pred žalbenim vijećem;

                  —

                  naloži EUIPO-u i drugoj stranci u postupku pred žalbenim vijećem – ako se uključi u postupak – snošenje tužiteljevih troškova.

         Tužbeni razlozi

                  —

                  Povreda članka 59. stavka 1. točke (a) u vezi s člankom 7. stavkom 1. točkom (b) Uredbe (EU) 2017/1001 Europskog parlamenta i Vijeća;

                  —

                  Povreda članka 59. stavka 1. točke (a) u vezi s člankom 7. stavkom 1. točkom (c) Uredbe (EU) 2017/1001 Europskog parlamenta i Vijeća.


title: Predmet T-4/21: Tužba podnesena 5. siječnja 2021. – Advanced Superabrasives/EUIPO – Adi (ASI ADVANCED SUPERABRASIVES)

text:
               22.2.2021

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 62/46

      Tužba podnesena 5. siječnja 2021. – Advanced Superabrasives/EUIPO – Adi (ASI ADVANCED SUPERABRASIVES)
      (Predmet T-4/21)
      (2021/C 62/58)
      Jezik na kojem je tužba podnesena: poljski

         Stranke

         Tužitelj: Advanced Superabrasives, Inc. (Mars Hill, Sjeverna Karolina, Sjedinjene Američke Države) (zastupnici: D. Piróg i A. Rytel, odvjetnici)

         Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO)

         Druga stranka pred žalbenim vijećem: Adi Srl (Thiene, Italija)

         Podaci o postupku pred EUIPO-om

         Podnositelj prijave spornog žiga: tužitelj

         Sporni žig: prijava za registraciju figurativnog žiga Unije ASI ADVANCED SUPERABRASIVES – prijava br. 17 163 734

         Postupak pred EUIPO-om: postupak povodom prigovora

         Pobijana odluka: odluka drugoga žalbenog vijeća EUIPO-a od 23. listopada 2020. u predmetu R 2713/2019-2

         Tužbeni zahtjev

      Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:
      poništi pobijanu odluku;
      naloži EUIPO-u snošenje troškova postupka;
      u slučaju uključivanja intervenijenta u postupak, naloži intervenijentu snošenje vlastitih troškova.

         Tužbeni razlozi

                  —

                  Povreda članka 8. stavka 1. točke (b) Uredbe (EU) 2017/1001 Europskog parlamenta i Vijeća;

                  —

                  povreda članka 27. stavka 3. točke (b) Delegirane uredbe Komisije (EU) 2018/625;

                  —

                  povreda članka 95. stavka 2. Uredbe (EU) 2017/1001 Europskog parlamenta i Vijeća u vezi s člankom 27. stavkom 4. Delegirane uredbe Komisije (EU) 2018/625;

                  —

                  povreda članka 71. stavka 1. Uredbe (EU) 2017/1001 Europskog parlamenta i Vijeća u vezi s člankom 27. stavkom 3. točkom (b) Delegirane uredbe Komisije (EU) 2018/625.


title: Predmet T-6/21: Tužba podnesena 7. siječnja 2021. – Advanced Organic Materials/EUIPO – Swiss Pharma International (ADVASTEROL)

text:
               22.2.2021

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 62/47

      Tužba podnesena 7. siječnja 2021. – Advanced Organic Materials/EUIPO – Swiss Pharma International (ADVASTEROL)
      (Predmet T-6/21)
      (2021/C 62/59)
      Jezik na kojem je tužba podnesena: španjolski

         Stranke

         Tužitelj: Advanced Organic Materials, SA (Pilar, Argentina) (zastupnik: J. L. Rivas Zurdo, odvjetnik)

         Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO)

         Druga stranka u postupku pred žalbenim vijećem: Swiss Pharma International AG (Zürich, Švicarska)

         Podaci o postupku pred EUIPO-om

         Podnositelj prijave spornog žiga: tužitelj pred Općim sudom

         Predmetni sporni žig: prijava verbalnog žiga Europske unije ADVASTEROL – prijava za registraciju br. 14 525 521

         Postupak pred EUIPO-om: postupak povodom prigovora

         Pobijana odluka: odluka četvrtog žalbenog vijeća EUIPO-a od 27. listopada 2020. u predmetu R 781/2020-4

         Tužbeni zahtjev

      Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

                  —

                  poništi pobijanu odluku u dijelu u kojem se odbija žalba društva Advanced Organic Materials, SA i potvrđuje odluka Odjela za prigovore o djelomičnom prihvaćanju prigovora B 2 624 370 i odbijanju prijave žiga Europske unije br. 14 525 521 ADVASTEROL (verbalni žig) za neke od proizvoda;

                  —

                  naloži snošenje troškova stranci ili strankama koje se protive ovoj tužbi.

         Tužbeni razlog

      Povreda članka 8. stavka 1. točke (b) Uredbe (EU) 2017/1001 Europskog parlamenta i Vijeća


title: Predmet T-7/21: Tužba podnesena 8. siječnja 2021. – El Corte Inglés/EUIPO – Kassl (STUDIO KASSL)

text:
               22.2.2021

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 62/48

      Tužba podnesena 8. siječnja 2021. – El Corte Inglés/EUIPO – Kassl (STUDIO KASSL)
      (Predmet T-7/21)
      (2021/C 62/60)
      Jezik na kojem je tužba podnesena: španjolski

         Stranke

         Tužitelj: El Corte Inglés, SA (Madrid, Španjolska) (zastupnik: J. L. Rivas Zurdo, odvjetnik)

         Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO)

         Druga stranka u postupku pred žalbenim vijećem: Kassl Holding BV (Amsterdam, Nizozemska)

         Podaci o postupku pred EUIPO-om

         Podnositelj prijave spornog žiga: druga stranka u postupku pred žalbenim vijećem

         Predmetni sporni žig: prijava verbalnog žiga Europske unije STUDIO KASSL – prijava za registraciju br. 17 882 647

         Postupak pred EUIPO-om: postupak povodom prigovora

         Pobijana odluka: odluka četvrtog žalbenog vijeća EUIPO-a od 29. listopada 2020. u predmetu R 880/2020-4

         Tužbeni zahtjev

      Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

                  —

                  poništi pobijanu odluku u dijelu u kojem se odbija žalba podnositelja prigovora i potvrđuje odluka Odjela za prigovore u postupku B 3 059 000 te time prihvaća registracija žiga Europske unije br. 17 882 647 STUDIO KASSL (verbalni žig) za proizvode iz razreda 25.;

                  —

                  naloži snošenje troškova stranci ili strankama koje se protive ovoj tužbi.

         Tužbeni razlog

      Povreda članka 8. stavka 1. točke (b) Uredbe (EU) 2017/1001 Europskog parlamenta i Vijeća


title: Predmet T-8/21: Tužba podnesena 10. siječnja 2021. – IFIC Holding/Komisija

text:
               22.2.2021

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 62/49

      Tužba podnesena 10. siječnja 2021. – IFIC Holding/Komisija
      (Predmet T-8/21)
      (2021/C 62/61)
      Jezik postupka: njemački

         Stranke

         Tužitelj: IFIC Holding AG (Düsseldorf, Njemačka) (zastupnici: C. Franz i N. Bornemann, odvjetnici)

         Tuženik: Europska komisija

         Tužbeni zahtjev

      Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

                  —

                  poništi Odluku Europske komisije C(2020) 2813 final od 28. travnja 2020.;

                  —

                  tuženiku naloži snošenje troškova.

         Tužbeni razlozi i glavni argumenti

      Tužba se podnosi protiv Provedbene odluke Komisije C(2020) 2813 final od 28. travnja 2020. o davanju ovlaštenja društvu Clearstream Banking AG na temelju članka 5. stavka 2. Uredbe Vijeća (EZ) br. 2271/96 od 22. studenoga 1996. o zaštiti od učinaka izvanteritorijalne primjene zakonodavstva koje donese treća zemlja i djelovanja koja se temelje na tom zakonodavstvu ili iz njega proizlaze.
      U prilog osnovanosti tužbe, tužitelj ističe sljedeće tužbene razloge.

                  1.

                  Prvi tužbeni razlog: Povreda prava na saslušanje iz članka 41. stavka 1. i članka 41. stavka 2. točke (a) Povelje Europske unije o temeljnim pravima (u daljnjem tekstu: Povelja).

                              —

                              U skladu s člankom 41. stavkom 1. i člankom 41. stavkom 2. točkom (a) Povelje svaka (fizička ili pravna) osoba ima pravo na pravični upravni postupak i pravo na saslušanje prije poduzimanja mjere koja bi na nju mogla nepovoljno utjecati.

                              —

                              Komisija je povrijedila taj bitni postupovni zahtjev jer tužitelja nije ni u jednom trenutku pisano ili usmeno obavijestila odnosno saslušala niti mu dala priliku da se očituje.

                  2.

                  Drugi tužbeni razlog: Povreda područja primjene članka 5. stavka 2. Uredbe Vijeća (EZ) br. 2271/96 (1), Provedbene uredbe Komisije (EU) 2018/1101 (2) i smjernica za primjenu navedene uredbe (3).

                              —

                              Tuženik je povrijedio odredbe i područje primjene članka 5. Uredbe br. 2271/96 kao i nadređeno pravo Unije time što je podnositelju zahtjeva retroaktivno izdao, u obliku pobijane odluke, sporno ovlaštenje u pogledu činjenica koje su se već dogodile.

                              —

                              Takav retroaktivni učinak odnosno naknadno davanje ovlaštenja protivno je pravu Unije, osobito s obzirom na postupovna načela i načela sudovanja koja jamče transparentnost, pravnu sigurnost i zaštitu legitimnih očekivanja.

                              —

                              Ni Uredba br. 2271/96 ni na njoj utemeljena Provedbena uredba (EU) 2018/1101 ne predviđaju spomenutu retroaktivnost. Naknadno ovlaštenje s retroaktivnim djelovanjem nije propisano u pravu Unije.

                  3.

                  Treći tužbeni razlog: Povreda obveze obrazlaganja i zahtjeva transparentnosti i preciznosti.

                              —

                              Tuženik je povrijedio svoju obvezu obrazlaganja kao i zahtjev transparentnosti i preciznosti koji proizlazi iz temeljnih prava u upravnom i sudskom postupku.

                              —

                              Područje primjene članka 1. Provedbene odluke posve je neodređeno u vremenskom i sadržajnom smislu. S obzirom na svoj tekst, spomenuta odluka može se retroaktivno primjenjivati na neodređeno vrijeme.

                              —

                              Tekst članka 1. osobito je nejasan kad je riječ o pojmovima „ozbiljni razlozi za sumnju” i „usluge”. Zainteresiranim osobama nije jasno pod kojim uvjetima podnositelj zahtjeva smije poduzimati radnje na svoju štetu odnosno u kojem su razdoblju i u kojim okolnostima one povezane s „uslugama”. Nije jasno što valja razumijevati pod „uslugama” i mogu li one obuhvaćati i radnje trećih osoba.

                  4.

                  Četvrti tužbeni razlog: Zlouporaba ovlasti odnosno pogreška u ocjeni protivno nadređenom pravu Unije, odnosno temeljnim postupovnim, pravosudnim i pravnim načelima.

                              —

                              Tuženik je pogrešno primijenio svoju diskrecijsku ovlast jer uopće nije vodio računa o tužiteljevu položaju odnosno o posljedicama odluke na taj položaj.

                              —

                              Tužitelj nije bio u prilici očitovati se o razlozima za sumnju niti će u budućnosti biti saslušan u skladu s člankom 1. Odluke, tako da se ne može braniti od tužiteljevih odluka.

                              —

                              Činjenica da se tužitelj koristio svojim temeljnim postupovnim pravom, utvrđenim u ustavnom pravu i pravu Unije, da tuži tuženika pred nacionalnim sudovima, ne može se uzeti u obzir u okviru primjene diskrecijske ovlasti. Tuženik je tako prekoračio ovlast ocjene kojom raspolaže.

                              —

                              Tuženik nije prilikom svojeg razmatranja uzeo u obzir manje ograničavajuća sredstva ili kompenzacijske mjere, iako je to bilo krajnje nužno za potrebe odgovarajućeg odvagivanja i vrednovanja.

         (1)  Uredba Vijeća (EZ) br. 2271/96 od 22. studenoga 1996. o zaštiti od učinaka izvanteritorijalne primjene zakonodavstva koje donese treća zemlja i djelovanja koja se temelje na tom zakonodavstvu ili iz njega proizlaze (SL 1996., L 309, str. 1.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 10., svezak 1., str. 18.)

         (2)  Provedbena uredba Komisije (EU) 2018/1101 od 3. kolovoza 2018. o utvrđivanju kriterija za primjenu članka 5. drugog stavka Uredbe Vijeća (EZ) br. 2271/96 o zaštiti od učinaka izvanteritorijalne primjene zakonodavstva koje donese treća zemlja i djelovanja koja se temelje na tom zakonodavstvu ili iz njega proizlaze (SL 2018., L 199., str. 7.)

         (3)  Smjernice – Pitanja i odgovori: donošenje ažuriranog Statuta o blokiranju (SL 2018., C 277 I, str. 4.)


title: Predmet T-653/19: Rješenje Općeg suda od 23. prosinca 2020. – FF/Komisija

text:
               22.2.2021

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 62/50

      Rješenje Općeg suda od 23. prosinca 2020. – FF/Komisija
      (Predmet T-653/19) (1)

      (2021/C 62/62)
      Jezik postupka: francuski
      Predsjednik šestog vijeća odredio je brisanje predmeta.

         (1)  SL C 399, 25. 11. 2019.


title: Predmet T-5/20: Rješenje Općeg suda od 5. siječnja 2021. – CP/Parlament

text:
               22.2.2021

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 62/51

      Rješenje Općeg suda od 5. siječnja 2021. – CP/Parlament
      (Predmet T-5/20) (1)

      (2021/C 62/63)
      Jezik postupka: francuski
      Predsjednik četvrtog vijeća odredio je brisanje predmeta.

         (1)  SL C 68, 2. 3. 2020.


title: Predmet C-631/18: Presuda Suda (treće vijeće) od 13. siječnja 2021. – Europska komisija/Republika Slovenija (Povreda obveze države članice – Članak 258. UFEU-a – Tržište financijskih instrumenata – Delegirana direktiva (EU) 2017/593 – Neprenošenje i/ili nepriopćavanje mjera za prenošenje)

text:
               1.3.2021

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 72/3

      Presuda Suda (treće vijeće) od 13. siječnja 2021. – Europska komisija/Republika Slovenija
      (Predmet C-631/18) (1)

      (Povreda obveze države članice - Članak 258. UFEU-a - Tržište financijskih instrumenata - Delegirana direktiva (EU) 2017/593 - Neprenošenje i/ili nepriopćavanje mjera za prenošenje)
      (2021/C 72/03)
      Jezik postupka: slovenski

         Stranke

         Tužitelj: Europska komisija (zastupnici: T. Scharf i B. Rous Demiri, agenti)

         Tuženik: Republika Slovenija (zastupnik: V. Klemenc, agent)

         Izreka

                  1.

                  Republika Slovenija je, time što do isteka roka određenog u obrazloženom mišljenju nije donijela zakone i druge propise potrebne za usklađivanje s Delegiranom direktivom Komisije (EU) 2017/593 od 7. travnja 2016. o dopuni Direktive 2014/65/EU Europskog parlamenta i Vijeća u vezi sa zaštitom financijskih instrumenata i novčanih sredstava koja pripadaju klijentima, obvezama upravljanja proizvodima i pravilima koja se primjenjuju na davanje ili primanje naknada, provizija ili novčanih ili nenovčanih koristi te time što te propise nije priopćila Europskoj komisiji, povrijedila obveze koje ima na temelju članka 14. Delegirane direktive 2017/593.

                  2.

                  Republici Sloveniji nalaže se snošenje troškova.

         (1)  SL C 155, 6. 5. 2019.


title: Predmet C-826/18: Presuda Suda (prvo vijeće) od 14. siječnja 2021. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Rechtbank Limburg – Nizozemska) – LB, Stichting Varkens in Nood, Stichting Dierenrecht, Stichting Leefbaar Buitengebied/College van burgemeester en wethouders van de gemeente Echt-Susteren (Zahtjev za prethodnu odluku – Arhuška konvencija – Članak 9. stavci 2. i 3. – Pristup pravosuđu – Nepostojanje pristupa pravosuđu javnosti koja nije zainteresirana – Dopuštenost tužbe koja je uvjetovana sudjelovanjem u pripremnom postupku koji je prethodio postupku odlučivanja)

text:
               1.3.2021

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 72/3

      Presuda Suda (prvo vijeće) od 14. siječnja 2021. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Rechtbank Limburg – Nizozemska) – LB, Stichting Varkens in Nood, Stichting Dierenrecht, Stichting Leefbaar Buitengebied/College van burgemeester en wethouders van de gemeente Echt-Susteren
      (Predmet C-826/18) (1)

      (Zahtjev za prethodnu odluku - Arhuška konvencija - Članak 9. stavci 2. i 3. - Pristup pravosuđu - Nepostojanje pristupa pravosuđu javnosti koja nije zainteresirana - Dopuštenost tužbe koja je uvjetovana sudjelovanjem u pripremnom postupku koji je prethodio postupku odlučivanja)
      (2021/C 72/04)
      Jezik postupka: nizozemski

         Sud koji je uputio zahtjev

      Rechtbank Limburg

         Stranke glavnog postupka

         Tužitelj: LB, Stichting Varkens in Nood, Stichting Dierenrecht, Stichting Leefbaar Buitengebied

         Tuženi: College van burgemeester en wethouders van de gemeente Echt-Susteren

         Izreka

                  1.

                  Članak 9. stavak 2. Konvencije o pristupu informacijama, sudjelovanju javnosti u odlučivanju i pristupu pravosuđu u pitanjima okoliša, koja je potpisana u Aarhusu (Danska) 25. lipnja 1998. i odobrena u ime Europske zajednice Odlukom Vijeća 2005/370/EZ od 17. veljače 2005., treba tumačiti na način da mu se ne protivi to da pripadnici „javnosti” iz članka 2. stavka 4. te konvencije kao takvi nemaju pristup pravosuđu radi osporavanja odluke koja ulazi u područje primjene njezina članka 6. Nasuprot tomu, članku 9. stavku 3. navedene konvencije protivi se to da te osobe ne mogu imati pristup pravosuđu kako bi se mogle pozvati na šira prava sudjelovanja u postupku odlučivanja, koja bi im bila dodijeljena samim nacionalnim pravom države članice o okolišu.

                  2.

                  Članak 9. stavak 2. Konvencije o pristupu informacijama, sudjelovanju javnosti u odlučivanju i pristupu pravosuđu u pitanjima okoliša, koja je potpisana u Aarhusu 25. lipnja 1998. i odobrena u ime Europske zajednice Odlukom Vijeća 2005/370/EZ, treba tumačiti na način da mu se protivi to da se dopuštenost pravnih sredstava pred sudom, na koje se predmetna odredba odnosi i koja su podnijele nevladine organizacije koje su dio „zainteresirane javnosti” iz članka 2. stavka 5. te konvencije, uvjetuje njihovim sudjelovanjem u pripremnom postupku za donošenje pobijane odluke, čak i kad se taj uvjet ne primjenjuje, ako im se ne može razumno prigovoriti da nisu u njemu sudjelovali. Nasuprot tomu, članku 9. stavku 3. navedene konvencije ne protivi se to da je dopuštenost pravnog sredstva pred sudom, na koji se predmetna odredba odnosi, uvjetovana sudjelovanjem tužitelja u pripremnom postupku za donošenje pobijane odluke, osim ako mu se, s obzirom na okolnosti predmeta, ne može razumno prigovoriti da nije sudjelovao u tom postupku.

         (1)  SL C 122, 1. 4. 2019.


title: Predmet C-63/19: Presuda Suda (peto vijeće) od 14. siječnja 2021. – Europska komisija/Talijanska Republika (Povreda obveze države članice – Članak 258. UFEU-a – Direktiva 2003/96/EZ – Oporezivanje energenata i električne energije – Članci 4. i 19. – Propis koji je donijela autonomna regija države članice – Doprinos za kupnju benzina i plinskog ulja koji podliježu trošarinama – Članak 6. točka (c) – Oslobođenje od trošarina ili njihovo sniženje – Pojam „potpuni ili djelomični povrat” iznosa poreza – Nepostojanje dokaza o postojanju veze između tog doprinosa i trošarina)

text:
               1.3.2021

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 72/4

      Presuda Suda (peto vijeće) od 14. siječnja 2021. – Europska komisija/Talijanska Republika
      (Predmet C-63/19) (1)

      (Povreda obveze države članice - Članak 258. UFEU-a - Direktiva 2003/96/EZ - Oporezivanje energenata i električne energije - Članci 4. i 19. - Propis koji je donijela autonomna regija države članice - Doprinos za kupnju benzina i plinskog ulja koji podliježu trošarinama - Članak 6. točka (c) - Oslobođenje od trošarina ili njihovo sniženje - Pojam „potpuni ili djelomični povrat” iznosa poreza - Nepostojanje dokaza o postojanju veze između tog doprinosa i trošarina)
      (2021/C 72/05)
      Jezik postupka: talijanski

         Stranke

         Tužitelj: Europska komisija (zastupnici: R. Lyal i F. Tomat, agenti)

         Tuženik: Talijanska Republika (zastupnici: G. Palmieri, agent, uz asistenciju G. M. De Socio, avvocato dello Stato)

         Intervenijent u potporu tuženiku: Kraljevina Španjolska (zastupnici: S. Jiménez García i J. Rodríguez de la Rúa, agenti)

         Izreka

                  1.

                  Tužba se odbija.

                  2.

                  Europskoj komisiji nalaže se snošenje troškova.

                  3.

                  Kraljevina Španjolska snosi vlastite troškove.

         (1)  SL C 112, 25. 3. 2019.


title: Predmet C-280/19 P: Presuda Suda (deseto vijeće) od 14. siječnja 2021. – Izvršna agencija Europskog istraživačkog vijeća (ERCEA)/Aristoteleio Panepistimio Thessalonikis (Žalba – Arbitražna klauzula – Ugovor Minatran, zaključen u okviru Sedmog okvirnog programa – Prihvatljivi troškovi – Obavijest o terećenju koju je izdala ERCEA – Povrat predujmljenih iznosa – Troškovi osoblja i neizravni troškovi koji se odnose na te troškove osoblja – Obveza rada isključivo u prostorijama korisnika bespovratnih sredstava – Nadzor koji provodi korisnik – Uobičajene prakse korisnika)

text:
               1.3.2021

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 72/5

      Presuda Suda (deseto vijeće) od 14. siječnja 2021. – Izvršna agencija Europskog istraživačkog vijeća (ERCEA)/Aristoteleio Panepistimio Thessalonikis
      (Predmet C-280/19 P) (1)

      (Žalba - Arbitražna klauzula - Ugovor Minatran, zaključen u okviru Sedmog okvirnog programa - Prihvatljivi troškovi - Obavijest o terećenju koju je izdala ERCEA - Povrat predujmljenih iznosa - Troškovi osoblja i neizravni troškovi koji se odnose na te troškove osoblja - Obveza rada isključivo u prostorijama korisnika bespovratnih sredstava - Nadzor koji provodi korisnik - Uobičajene prakse korisnika)
      (2021/C 72/06)
      Jezik postupka: grčki

         Stranke

         Žalitelj: Izvršna agencija Europskog istraživačkog vijeća (zastupnici: F. Sgritta i M. Pesquera Alonso, agenti, uz asistenciju E. Kourakisa, dikigoros)

         Druga stranka u postupku: Aristoteleio Panepistimio Thessalonikis (zastupnik: V. Christianos, dikigoros)

         Izreka

                  1.

                  Žalba se odbija.

                  2.

                  Izvršnoj agenciji Europskog istraživačkog vijeća (ERCEA) nalaže se snošenje troškova.

         (1)  SL C 182, 27. 5. 2019.


title: Spojeni predmeti C-322/19 i C-385/19: Presuda Suda (četvrto vijeće) od 14. siječnja 2021. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio High Court (Irlande), International Protection Appeals Tribunal – Irska) – K.S., M.H.K/The International Protection Appeals Tribunal, The Minister for Justice and Equality, Ireland and the Attorney General (C-322/19), R.A.T., D.S./Minister for Justice and Equality (C-385/19) (Zahtjev za prethodnu odluku – Granična kontrola, azil i useljavanje – Međunarodna zaštita – Standardi za prihvat podnositelja zahtjeva za međunarodnu zaštitu – Direktiva 2013/33/EU – Državljanin treće zemlje koji je iz jedne države članice Europske unije došao u drugu, ali je međunarodnu zaštitu zatražio tek u potonjoj – Odluka o transferu u prvu državu članicu – Uredba (EU) br. 604/2013 – Pristup tržištu rada u svojstvu podnositelja zahtjeva za međunarodnu zaštitu)

text:
               1.3.2021

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 72/5

      Presuda Suda (četvrto vijeće) od 14. siječnja 2021. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio High Court (Irlande), International Protection Appeals Tribunal – Irska) – K.S., M.H.K/The International Protection Appeals Tribunal, The Minister for Justice and Equality, Ireland and the Attorney General (C-322/19), R.A.T., D.S./Minister for Justice and Equality (C-385/19)
      (Spojeni predmeti C-322/19 i C-385/19) (1)

      (Zahtjev za prethodnu odluku - Granična kontrola, azil i useljavanje - Međunarodna zaštita - Standardi za prihvat podnositelja zahtjeva za međunarodnu zaštitu - Direktiva 2013/33/EU - Državljanin treće zemlje koji je iz jedne države članice Europske unije došao u drugu, ali je međunarodnu zaštitu zatražio tek u potonjoj - Odluka o transferu u prvu državu članicu - Uredba (EU) br. 604/2013 - Pristup tržištu rada u svojstvu podnositelja zahtjeva za međunarodnu zaštitu)
      (2021/C 72/07)
      Jezik postupka: engleski

         Sud koji je uputio zahtjev

      High Court (Irska), International Protection Appeals Tribunal

         Stranke glavnog postupka

         Tužitelji: KS, MHK (C-322/19), R.A.T., D.S (C-385/19)

         Tuženici: The International Protection Appeals Tribunal, The Minister for Justice and Equality, Ireland and the Attorney General (C-322/19), Minister for Justice and Equality (C-385/19)

         Izreka

                  1.

                  Nacionalni sud prilikom tumačenja odredaba Direktive 2013/33/EU Europskog parlamenta i Vijeća od 26. lipnja 2013. o utvrđivanju standarda za prihvat podnositelja zahtjeva za međunarodnu zaštitu, koja se, u skladu s člankom 4. Protokola (br. 21) o stajalištu Ujedinjene Kraljevine i Irske s obzirom na područje slobode, sigurnosti i pravde, primjenjuje u državi članici tog suda, mora uzeti u obzir Direktivu 2013/32/EU Europskog parlamenta i Vijeća od 26. lipnja 2013. o zajedničkim postupcima za priznavanje i oduzimanje međunarodne zaštite, koja se pak, u skladu s člancima 1. i 2. te člankom 4.a stavkom 1. spomenutog protokola, u toj državi članici ne primjenjuje.

                  2.

                  Članak 15. Direktive 2013/33 treba tumačiti na način da mu se protivi nacionalni propis kojim se podnositelja zahtjeva za međunarodnu zaštitu isključuje iz pristupa tržištu rada samo zbog toga što je u odnosu na njega donesena odluka o transferu, u skladu s Uredbom (EU) br. 604/2013 Europskog parlamenta i Vijeća od 26. lipnja 2013. o utvrđivanju kriterija i mehanizama za određivanje države članice odgovorne za razmatranje zahtjeva za međunarodnu zaštitu koji je u jednoj od država članica podnio državljanin treće zemlje ili osoba bez državljanstva.

                  3.

                  Članak 15. stavak 1. Direktive 2013/33 treba tumačiti na način da:

                              —

                              se krivnja za kašnjenje u donošenju prvostupanjske odluke o zahtjevu za međunarodnu zaštitu može pripisati njegovu podnositelju ako je to kašnjenje uzrokovano nedostatkom njegove suradnje s nadležnim tijelima;

                              —

                              država članica ne može pripisati krivnju za kašnjenje u donošenju prvostupanjske odluke o zahtjevu za međunarodnu zaštitu podnositelju tog zahtjeva zbog toga što svoj zahtjev nije podnio u prvoj državi članici ulaska, u smislu članka 13. Uredbe br. 604/2013;

                              —

                              država članica ne može pripisati krivnju za kašnjenje u obradi zahtjeva za međunarodnu zaštitu podnositelju tog zahtjeva zbog toga što je podnio pravni lijek sa suspenzivnim učinkom protiv odluke o transferu koja je u odnosu na njega donesena u skladu s Uredbom br. 604/2013.

         (1)  SL C 220, 1. 7. 2019.

         SL C 255, 29. 7. 2019.


title: Predmet C-507/19: Presuda Suda (treće vijeće) od 13. siječnja 2021. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Bundesverwaltungsgericht – Njemačka) – Bundesrepublik Deutschland/XT (Zahtjev za prethodnu odluku – Zajednička politika azila i supsidijarne zaštite – Standardi za kvalifikaciju državljana trećih zemalja ili osoba bez državljanstva za ostvarivanje međunarodne zaštite – Direktiva 2011/95/EU – Članak 12. – Isključenje statusa izbjeglice – Osoba bez državljanstva palestinskog podrijetla registrirana pri Agenciji Ujedinjenih naroda za pomoć palestinskim izbjeglicama na Bliskom istoku (UNRWA) – Pretpostavke za ipso facto pozivanje na Direktivu 2011/95 – Prestanak zaštite ili pomoći UNRWA-e)

text:
               1.3.2021

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 72/6

      Presuda Suda (treće vijeće) od 13. siječnja 2021. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Bundesverwaltungsgericht – Njemačka) – Bundesrepublik Deutschland/XT
      (Predmet C-507/19) (1)

      (Zahtjev za prethodnu odluku - Zajednička politika azila i supsidijarne zaštite - Standardi za kvalifikaciju državljana trećih zemalja ili osoba bez državljanstva za ostvarivanje međunarodne zaštite - Direktiva 2011/95/EU - Članak 12. - Isključenje statusa izbjeglice - Osoba bez državljanstva palestinskog podrijetla registrirana pri Agenciji Ujedinjenih naroda za pomoć palestinskim izbjeglicama na Bliskom istoku (UNRWA) - Pretpostavke za ipso facto pozivanje na Direktivu 2011/95 - Prestanak zaštite ili pomoći UNRWA-e)
      (2021/C 72/08)
      Jezik postupka: njemački

         Sud koji je uputio zahtjev

      Bundesverwaltungsgericht

         Stranke glavnog postupka

         Podnositelj revizije: Bundesrepublik Deutschland

         Druga stranka u postupku: XT

         Izreka

                  1.

                  Članak 12. stavak 1. točku (a) drugu rečenicu Direktive 2011/95/EU Europskog parlamenta i Vijeća od 13. prosinca 2011. o standardima za kvalifikaciju državljana trećih zemalja ili osoba bez državljanstva za ostvarivanje međunarodne zaštite, za jedinstveni status izbjeglica ili osoba koje ispunjavaju uvjete za supsidijarnu zaštitu te sadržaj odobrene zaštite treba tumačiti na način da radi utvrđenja je li prestala zaštita ili pomoć Agencije Ujedinjenih naroda za pomoć palestinskim izbjeglicama na Bliskom istoku (UNRWA) treba u okviru pojedinačne procjene svih relevantnih elemenata predmetne situacije uzeti u obzir sve sektore područja djelovanja UNRWA-e na kojima osoba bez državljanstva palestinskog podrijetla koja je napustila to područje ima konkretnu mogućnost sigurnog ulaska i boravka.

                  2.

                  Članak 12. stavak 1. točku (a) drugu rečenicu Direktive 2011/95 treba tumačiti na način da se ne može smatrati da je zaštita ili pomoć UNRWA-e prestala kada je osoba bez državljanstva palestinskog podrijetla napustila područje djelovanja UNRWA-e odlaskom iz sektora tog područja u kojem joj je bila ozbiljno ugrožena osobna sigurnost i u kojem joj to tijelo nije moglo pružiti svoju zaštitu ili pomoć ako je, s jedne strane, ta osoba dobrovoljno došla u taj sektor iz drugog sektora navedenog područja u kojem joj osobna sigurnost nije bila ozbiljno ugrožena i u kojem je mogla uživati zaštitu ili pomoć tog tijela te ako, s druge strane, ta osoba nije mogla na temelju konkretnih informacija kojima je raspolagala razumno očekivati da će uživati zaštitu ili pomoć UNRWA-e u sektoru u koji je došla ili da će se uskoro moći vratiti u sektor polaska, a što je na sudu koji je uputio zahtjev da provjeri.

         (1)  SL C 348, 14. 10. 2019.


title: Predmet C-414/20 PPU: Presuda Suda (treće vijeće) od 13. siječnja 2021. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Spetsializiran nakazatelen sad – Bugarska) – kazneni postupak protiv MM (Zahtjev za prethodnu odluku – Hitni prethodni postupak – Pravosudna suradnja u kaznenim stvarima – Europski uhidbeni nalog – Okvirna odluka 2002/584/PUP – Postupci predaje između država članica – Članak 6. stavak 1. i članak 8. stavak 1. točka (c) – Europski uhidbeni nalog izdan na temelju nacionalnog akta o podizanju optužnice – Pojam „uhidbeni nalog ili druga izvršiva sudska odluka s istim učinkom” – Nepostojanje nacionalnog uhidbenog naloga – Posljedice – Djelotvorna sudska zaštita – Članak 47. Povelje Europske unije o temeljnim pravima)

text:
               1.3.2021

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 72/7

      Presuda Suda (treće vijeće) od 13. siječnja 2021. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Spetsializiran nakazatelen sad – Bugarska) – kazneni postupak protiv MM
      (Predmet C-414/20 PPU) (1)

      (Zahtjev za prethodnu odluku - Hitni prethodni postupak - Pravosudna suradnja u kaznenim stvarima - Europski uhidbeni nalog - Okvirna odluka 2002/584/PUP - Postupci predaje između država članica - Članak 6. stavak 1. i članak 8. stavak 1. točka (c) - Europski uhidbeni nalog izdan na temelju nacionalnog akta o podizanju optužnice - Pojam „uhidbeni nalog ili druga izvršiva sudska odluka s istim učinkom” - Nepostojanje nacionalnog uhidbenog naloga - Posljedice - Djelotvorna sudska zaštita - Članak 47. Povelje Europske unije o temeljnim pravima)
      (2021/C 72/09)
      Jezik postupka: bugarski

         Sud koji je uputio zahtjev

      Spetsializiran nakazatelen sad

         Stranke glavnog kaznenog postupka

      MM

         uz sudjelovanje: Spetsializirana prokuratura

         Izreka

                  1.

                  Članak 6. stavak 1. Okvirne odluke Vijeća 2002/584/PUP od 13. lipnja 2002. o Europskom uhidbenom nalogu i postupcima predaje između država članica, kako je izmijenjena Okvirnom odlukom Vijeća 2009/299/PUP od 26. veljače 2009, treba tumačiti na način da za priznavanje svojstva „pravosudnog tijela koje izdaje uhidbeni nalog”, u smislu ove odredbe, nije potrebno postojanje sudskog nadzora odluke o izdavanju europskog uhidbenog naloga i nacionalne odluke na koju se potonji nalog nadovezuje.

                  2.

                  Članak 8. stavak 1. točku (c) Okvirne odluke 2002/584, kako je izmijenjena Okvirnom odlukom 2009/299, treba tumačiti na način da europski uhidbeni nalog treba smatrati nevaljanim ako se ne temelji na „[nacionalnom] uhidben[om] nalog[u] ili drug[oj] izvršiv[oj] sudsk[oj] odlu[ci] s istim učinkom” u smislu te odredbe. Taj pojam se odnosi na nacionalne mjere koje je donijelo pravosudno tijelo u svrhu potrage za osobom protiv koje se vodi kazneni progon i njezina uhićenja, radi njezina dovođenja pred sud u svrhu provođenja radnji kaznenog postupka. Na sudu koji je uputio zahtjev je da provjeri proizvodi li nacionalni akt o podizanju optužnice, kao što je onaj na kojem se temelji europski uhidbeni nalog u glavnom postupku, takve pravne učinke.

                  3.

                  Ako u zakonodavstvu države članice izdavanja ne postoje odredbe kojima se predviđa pravni lijek u svrhu provođenja nadzora uvjeta u kojima je europski uhidbeni nalog izdalo tijelo koje, iako sudjeluje u sudovanju u toj državi članici, sâmo nije sud, Okvirnu odluku 2002/584, u vezi s pravom na sudsku zaštitu zajamčeno člankom 47. Povelje Europske unije o temeljnim pravima treba tumačiti na način da se njome nacionalnom sudu koji odlučuje o pravnom lijeku kojim se osporava zakonitost zadržavanja u pritvoru osobe koja je predana na temelju europskog uhidbenog naloga izdanog na temelju nacionalnog akta koji se ne može kvalificirati kao „[nacionalni] uhidbeni nalog ili druga izvršiva sudska odluka s istim učinkom”, u smislu članka 8. stavka 1. točke (c) te okvirne odluke, i u okviru kojeg se ističe razlog koji se temelji na nevaljanosti tog europskog uhidbenog naloga s obzirom na pravo Unije, nalaže da se proglasi nadležnim za provođenje takvog nadzora valjanosti.
                  Okvirnu odluku 2002/584, kako je izmijenjena Okvirnom odlukom 2009/299, u vezi s pravom na djelotvornu sudsku zaštitu zajamčenim člankom 47. Povelje, treba tumačiti na način da se njima ne nalaže da utvrđenje nacionalnog suda, prema kojem je europski uhidbeni nalog izdan protivno članku 8. stavku 1. točki (c) te okvirne odluke jer se ne temelji na „[nacionalnom] uhidben[om] nalog[u] ili drug[oj] izvršiv[oj] sudsk[oj] odlu[ci] s istim učinkom” u smislu te odredbe, ima za posljedicu puštanje na slobodu osobe kojoj je određen pritvor nakon što ju je država članica izvršenja predala državi članici izdavanja. Stoga je na sudu koji je uputio zahtjev da u skladu sa svojim nacionalnim pravom odluči koje posljedice nepostojanje takvog nacionalnog akta kao zakonskog temelja europskog uhidbenog naloga može imati u pogledu odluke da se osoba protiv koje se vodi kazneni progon zadrži u pritvoru.

         (1)  SL C 390, 16. 11. 2020.


title: Predmet C-264/20: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 15. lipnja 2020. uputio Landesgericht Korneuburg (Austrija) – Airhelp Limited/Austrian Airlines AG

text:
               1.3.2021

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 72/8

      Zahtjev za prethodnu odluku koji je 15. lipnja 2020. uputio Landesgericht Korneuburg (Austrija) – Airhelp Limited/Austrian Airlines AG
      (Predmet C-264/20)
      (2021/C 72/10)
      Jezik postupka: njemački

         Sud koji je uputio zahtjev

      Landesgericht Korneuburg

         Stranke glavnog postupka

         Tužitelj: Airhelp Limited

         Tuženik: Austrian Airlines AG

         Prethodna pitanja

                  1.

                  Treba li članak 5. stavak 3. Uredbe (EZ) br. 261/2004 (1) tumačiti na način da je riječ o izvanrednoj okolnosti ako je do otkazivanja leta došlo jer se drugi zrakoplov iz izlaza koji je smješten na suprotnoj strani kretao unatrag i pritom oštetio kormilo visine na zrakoplovu predviđenom za izvođenje leta koji je kasnije otkazan?

                  2.

                  Treba li članak 5. stavak 3. i članak 7. te uredbe tumačiti na način da se stvarni zračni prijevoznik, koji kao uzrok otkazivanja leta navodi izvanredne okolnosti, može pozvati na izuzeće iz članka 5. stavka 3. Uredbe samo ako može i dokazati da se posljedice otkazivanja za pojedinačnog putnika ne bi mogle izbjeći ni izmjenom rezervacije na zamjenski let?

                  3.

                  Mora li izmjena rezervacije koja se navodi u drugom pitanju ispuniti preciznije vremenske i kvalitativne kriterije, osobito one iz članka 5. stavka 1. točke (c) podtočke iii. ili one iz članka 8. stavka 1. točaka (b) i (c) te uredbe?

            Sud Europske unije (deveto vijeće) rješenjem od 14. siječnja 2021. odlučio je kako slijedi:

                  1.

                  Članak 5. stavak 3. Uredbe (EZ) br. 261/2004 Europskog parlamenta i Vijeća od 11. veljače 2004. o utvrđivanju općih pravila odštete i pomoći putnicima u slučaju uskraćenog ukrcaja i otkazivanja ili dužeg kašnjenja leta u polasku te o stavljanju izvan snage Uredbe (EEZ) br. 295/91 treba tumačiti na način da sudar kormila visine zrakoplova u parkirnom položaju i vrha krila zrakoplova drugog zračnog prijevoznika, do kojeg je došlo zbog kretanja potonjeg zrakoplova, potpada pod pojam „izvanredna okolnost” u smislu te odredbe.

                  2.

                  Članak 5. stavak 1. točku (c) Uredbe br. 261/2004 treba tumačiti na način da je u slučaju otkazivanja prvotno planiranog leta zbog izvanredne okolnosti, preusmjeravanje putnika zrakoplovom kojim on stigne na krajnje odredište dan nakon prvotno planiranog datuma „razumna mjera” kojom se taj zračni prijevoznik oslobađa obveze odštete predviđene u članku 5. stavku 1. točki (c) i članku 7. stavku 1. te uredbe, ako ne postoji druga izravna ili neizravna mogućnost preusmjeravanja letom koji izvodi on sam ili bilo koji drugi zračni prijevoznik, a koji stiže s manjim zakašnjenjem nego sljedeći let dotičnog zračnog prijevoznika, osim ako potonji dokaže da bi izvođenje takvog preusmjeravanja od njega zahtijevalo nepodnošljivu žrtvu u pogledu kapaciteta njegova poduzeća u relevantnom trenutku, što je na sudu koji je uputio zahtjev da provjeri.

         (1)  Uredba (EZ) br. 261/2004 Europskog parlamenta i Vijeća od 11. veljače 2004. o utvrđivanju općih pravila odštete i pomoći putnicima u slučaju uskraćenog ukrcaja i otkazivanja ili dužeg kašnjenja leta u polasku te o stavljanju izvan snage Uredbe (EEZ) br. 295/91 (SL 2004., L 46, str. 1.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 7., svezak 26., str. 21. i ispravak SL 2019., L 119, str. 202.)


title: Predmet C-297/20 P: Žalba koju su 2. srpnja 2020. podnijeli Peter Sabo, Lesoochranárske zoskupenie VLK, Hasso Krull, 2 Celsius, Bernard Auric, Tony Lowes, Kent Roberson, Hiite Maja SA, Association de lutte contre toutes formes de Nuisance et de Pollutions sur les communes de Meyreuil et Gardanne (ALNP Meyreuil – Gardanne), Friends of the Irish Environment CLG protiv rješenja Općeg suda (četvrto vijeće) od 6. svibnja 2020. u predmetu T-141/19, Sabo i dr./Parlament i Vijeće

text:
               1.3.2021

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 72/9

      Žalba koju su 2. srpnja 2020. podnijeli Peter Sabo, Lesoochranárske zoskupenie VLK, Hasso Krull, 2 Celsius, Bernard Auric, Tony Lowes, Kent Roberson, Hiite Maja SA, Association de lutte contre toutes formes de Nuisance et de Pollutions sur les communes de Meyreuil et Gardanne (ALNP Meyreuil – Gardanne), Friends of the Irish Environment CLG protiv rješenja Općeg suda (četvrto vijeće) od 6. svibnja 2020. u predmetu T-141/19, Sabo i dr./Parlament i Vijeće
      (Predmet C-297/20 P)
      (2021/C 72/11)
      Jezik postupka: engleski

         Stranke

         Žalitelji: Peter Sabo, Lesoochranárske zoskupenie VLK, Hasso Krull, 2 Celsius, Bernard Auric, Tony Lowes, Kent Roberson, Hiite Maja SA, Association de lutte contre toutes formes de Nuisance et de Pollutions sur les communes de Meyreuil et Gardanne (ALNP Meyreuil – Gardanne), Friends of the Irish Environment CLG (zastupnici: R. Smith i C. Day, solicitors, P. Lockley i B. Mitchell, barristers i D. Wolfe QC)

         Druge stranke u postupku: Europski parlament, Vijeće Europske unije
      Rješenjem od 14. siječnja 2021. Sud (osmo vijeće) je odlučio da se žalba odbija kao očito neosnovana i žaliteljima naložio da snose vlastite troškove.


title: Predmet C-320/20 P: Žalba koju je 17. srpnja 2020. podnio Veselin Atanasov Vasilev protiv rješenja Općeg suda od 7. srpnja 2020. u predmetu T-273/20, Vasilev/Bugarska

text:
               1.3.2021

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 72/10

      Žalba koju je 17. srpnja 2020. podnio Veselin Atanasov Vasilev protiv rješenja Općeg suda od 7. srpnja 2020. u predmetu T-273/20, Vasilev/Bugarska
      (Predmet C-320/20 P)
      (2021/C 72/12)
      Jezik postupka: bugarski

         Stranke

         Žalitelj: Veselin Atanasov Vasilev (zastupnik: B. Kolev, odvjetnik)

         Druga stranka u postupku: Republika Bugarska
      Sud (sedmo vijeće) je rješenjem od 12. siječnja 2021. odbacio žalbu kao očito nedopuštenu.


title: Predmet C-401/20 P: Žalba koju je 24. kolovoza 2020. podnio München GmbH & Co. KG protiv presude Općeg suda (deseto vijeće) od 10. lipnja 2020. u predmetu T-577/19, Leinfelder Uhren München/EUIPO

text:
               1.3.2021

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 72/10

      Žalba koju je 24. kolovoza 2020. podnio München GmbH & Co. KG protiv presude Općeg suda (deseto vijeće) od 10. lipnja 2020. u predmetu T-577/19, Leinfelder Uhren München/EUIPO
      (Predmet C-401/20 P)
      (2021/C 72/13)
      Jezik postupka: njemački

         Stranke

         Žalitelj: Leinfelder Uhren München GmbH & Co. KG (zastupnik: S. Lüft, odvjetnik)

         Druge stranke u postupku: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo, Thomas Schafft
      Sud Europske unije (vijeće za dopuštanje žalbi) je rješenjem od 19. siječnja 2021. odlučio da žalba nije dopuštena i da će žalitelj snositi vlastite troškove.


title: Predmet C-560/20: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 26. listopada 2020. uputio Verwaltungsgerichts Wien (Austrija)/CR, GF, TY

text:
               1.3.2021

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 72/10

      Zahtjev za prethodnu odluku koji je 26. listopada 2020. uputio Verwaltungsgerichts Wien (Austrija)/CR, GF, TY
      (Predmet C-560/20)
      (2021/C 72/14)
      Jezik postupka: njemački

         Sud koji je uputio zahtjev

      Verwaltungsgericht Wien

         Stranke glavnog postupka

         Žalitelj: CR, GF, TY

         Druga stranka u žalbenom postupku: Landeshauptmann von Wien

         Prethodna pitanja

                  I.

                  Mogu li se državljani treće zemlje koji su roditelji izbjeglice, koji je kao maloljetnik bez pratnje podnio zahtjev za azil i kojem je još kao maloljetniku odobren azil, i dalje pozivati na članak 2. točku (f) u vezi s člankom 10. stavkom 3. točkom (a) Direktive Vijeća 2003/86/EZ (1) od 22. rujna 2003. o pravu na spajanje obitelji ako je izbjeglica postao punoljetan nakon odobrenja azila, ali tijekom postupka za izdavanje dozvole boravka njegovim roditeljima?

                  II.

                  U slučaju potvrdnog odgovora na prvo pitanje: je li u tom slučaju potrebno da roditelji državljanina treće zemlje zahtjev za spajanje obitelji podnesu u roku koji se navodi u točki 61. presude Suda od 12. travnja 2018., C-550/16, A. i S (2)., odnosno „u načelu […] u roku od tri mjeseca od dana kad je dotičnom maloljetniku priznat status izbjeglice”?

                  III.

                  U slučaju potvrdnog odgovora na prvo pitanje: treba li punoljetnoj sestri osobe kojoj je odobren status izbjeglice, koja je državljanka treće zemlje, na temelju prava Unije izravno izdati dozvolu boravka ako bi roditelji izbjeglice u slučaju odbijanja izdavanja dozvole boravka punoljetnoj sestri izbjeglice de facto bili prisiljeni odreći se svojeg prava na spajanje obitelji koje proizlazi iz članka 10. stavka 3. točke (a) Direktive 2003/86/EZ zato što je toj izbjegličinoj punoljetnoj sestri zbog njezina zdravstvenog stanja bezuvjetno potrebna stalna njega njezinih roditelja te zbog toga ne može ostati sama u državi podrijetla?

                  IV.

                  U slučaju potvrdnog odgovora na drugo pitanje: koje kriterije treba primijeniti prilikom ocjene pravodobnosti u pogledu toga je li takav zahtjev za spajanje obitelji „u načelu” podnesen u roku od tri mjeseca u smislu razmatranja koja se navode u točki 61. presude Suda od 12. travnja 2018., C-550/16, A. i S.?

                  V.

                  U slučaju potvrdnog odgovora na drugo pitanje: mogu li se roditelji izbjeglice i dalje pozivati na svoje pravo na spajanje obitelji koje imaju na temelju članka 10. stavka 3. točke (a) Direktive 2003/86/EZ ako su između dana kad je maloljetniku odobren status izbjeglice i dana kad je podnio zahtjev za spajanje obitelji prošla tri mjeseca i jedan dan?

                  VI.

                  Može li država članica u postupku za spajanje obitelji u skladu s člankom 10. stavkom 3. točkom (a) Direktive 2003/86/EZ od roditelja izbjeglice u načelu zahtijevati da ispunjavaju uvjete iz članka 7. stavka 1. Direktive 2003/86/EZ?

                  VII.

                  Ovisi li zahtjev za ispunjavanje uvjeta koji se navode u članku 7. stavku 1. Direktive 2003/86/EZ u okviru spajanja obitelji na temelju članka 10. stavka 3. točke (a) Direktive 2003/86/EZ o tome je li, u smislu članka 12. stavka 1. trećeg podstavka Direktive 2003/86/EZ, zahtjev za spajanje obitelji podnesen u roku od tri mjeseca nakon odobrenja statusa izbjeglice?

         (1)  Direktiva Vijeća 2003/86/EZ od 22. rujna 2003. o pravu na spajanje obitelji (SL 2003., L 251, str. 12.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 19., svezak 8., str. 70.).

         (2)  EU:C:2018:248


title: Predmet C-618/20: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 19. studenoga 2020. uputio Juzgado de lo Mercantil n° 1 de Córdoba (Španjolska) – ZU i TV/Ryanair Ltd

text:
               1.3.2021

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 72/12

      Zahtjev za prethodnu odluku koji je 19. studenoga 2020. uputio Juzgado de lo Mercantil no 1 de Córdoba (Španjolska) – ZU i TV/Ryanair Ltd
      (Predmet C-618/20)
      (2021/C 72/16)
      Jezik postupka: španjolski

         Sud koji je uputio zahtjev

      Juzgado de lo Mercantil no 1 de Córdoba

         Stranke glavnog postupka

         Tužitelji: ZU i TV

         Tuženik: Ryanair Ltd

         Prethodna pitanja

                  1.

                  Može li se stvarnim zračnim prijevoznikom u smislu članka [3.] stavka 5. Uredbe br. 261/2004 (1), smatrati zračni prijevoznik koji na svojoj internetskoj stranici prodaje zrakoplovne karte pod kodom drugog zračnog prijevoznika, u pogledu navedenih konkretnih letova koje prodaje i izvodi drugi prijevoznik?

                  2.

                  Može li se stvarnim zračnim prijevoznikom u smislu članka [3.] stavka 5. Uredbe br. 261/2004 smatrati zračni prijevoznik koji na svojoj internetskoj stranici prodaje zrakoplovne karte pod kodom drugog zračnog prijevoznika, u pogledu navedenih konkretnih letova koje prodaje i izvodi drugi prijevoznik, ako je taj drugi prijevoznik koji izvodi let dio grupe poduzetnika kojoj pripada i prijevoznik koji prodaje let?

                  3.

                  Može li se pojam ugovornog prijevoznika iz članka 45. Montrealske konvencije izjednačiti s pojmom stvarnog zračnog prijevoznika iz članka [3.] stavka 5. Uredbe br. 261/2004?

                  4.

                  Može li se pojam stvarnog zračnog prijevoznika iz članka [3.] stavka 5. Uredbe br. 261/2004 izjednačiti s pojmom stvarnog prijevoznika iz članka 45. Montrealske konvencije?

         (1)  Uredba (EZ) br. 261/2004 Europskog parlamenta i Vijeća od 11. veljače 2004. o utvrđivanju općih pravila odštete i pomoći putnicima u slučaju uskraćenog ukrcaja i otkazivanja ili dužeg kašnjenja leta u polasku te o stavljanju izvan snage Uredbe (EEZ) br. 295/91 (SL 2004., L 46, str. 1.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 7., svezak 26., str. 21. i ispravak SL 2019., L 119, str. 202.)


title: Predmet C-627/20: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 23. studenoga 2020. uputio Landgericht Köln (Njemačka) – Deutsche Lufthansa AG/OP

text:
               1.3.2021

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 72/13

      Zahtjev za prethodnu odluku koji je 23. studenoga 2020. uputio Landgericht Köln (Njemačka) – Deutsche Lufthansa AG/OP
      (Predmet C-627/20)
      (2021/C 72/17)
      Jezik postupka: njemački

         Sud koji je uputio zahtjev

      Landgericht Köln

         Stranke glavnog postupka

         Žalitelj: Deutsche Lufthansa AG

         Druga stranka u žalbenom postupku: OP

         Prethodno pitanje

      Je li u slučaju štrajka vlastitih zaposlenika zračnog prijevoznika koji je rezultat poziva sindikata riječ o izvanrednoj okolnosti u smislu članka 5. stavka 3. Uredbe (EZ) br. 261/2004 (1)?

         (1)  Uredba (EZ) br. 261/2004 Europskog parlamenta i Vijeća od 11. veljače 2004. o utvrđivanju općih pravila odštete i pomoći putnicima u slučaju uskraćenog ukrcaja i otkazivanja ili dužeg kašnjenja leta u polasku te o stavljanju izvan snage Uredbe (EEZ) br. 295/91 (SL 2004., L 46, str. 1.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 7., svezak 26., str. 21. i ispravak SL 2019., L 119, str. 202.)