title: predmet T-373/15: Presuda Općeg suda od 19. lipnja 2019. — Ja zum Nürburgring protiv Komisije („Državne potpore — Pojedinačne potpore u korist kompleksa Nürburgring za izgradnju zabavnog parka, hotela i restorana te organizaciju automobilskih utrka — Odluka kojom se potpore proglašavaju nespojivima s unutarnjim tržištem — Odluka kojom se proglašava da se povrat potpora koje su proglašene nespojivima ne odnosi na novog vlasnika kompleksa Nürburgring — Tužba za poništenje — Nepostojanje bitnog utjecaja na konkurentsku poziciju — Udruga — Svojstvo pregovarača — Nedopuštenost — Odluka kojom se utvrđuje nepostojanje državne potpore nakon faze prethodnog ispitivanja — Tužba za poništenje — Zainteresirana stranka — Pravni interes — Dopuštenost — Povreda postupovnih prava zainteresiranih stranaka — Nepostojanje poteškoća koje bi zahtijevale pokretanje službenog istražnog postupka — Pritužba — Prodaja imovine korisnika državnih potpora koje su proglašene nespojivima — Otvoren, transparentan, nediskriminirajući i bezuvjetni postupak javne nabave — Obveza obrazlaganja — Načelo dobre uprave”)

text:
               26.8.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 288/42

      Presuda Općeg suda od 19. lipnja 2019. — Ja zum Nürburgring protiv Komisije
      (predmet T-373/15) (1)

      („Državne potpore - Pojedinačne potpore u korist kompleksa Nürburgring za izgradnju zabavnog parka, hotela i restorana te organizaciju automobilskih utrka - Odluka kojom se potpore proglašavaju nespojivima s unutarnjim tržištem - Odluka kojom se proglašava da se povrat potpora koje su proglašene nespojivima ne odnosi na novog vlasnika kompleksa Nürburgring - Tužba za poništenje - Nepostojanje bitnog utjecaja na konkurentsku poziciju - Udruga - Svojstvo pregovarača - Nedopuštenost - Odluka kojom se utvrđuje nepostojanje državne potpore nakon faze prethodnog ispitivanja - Tužba za poništenje - Zainteresirana stranka - Pravni interes - Dopuštenost - Povreda postupovnih prava zainteresiranih stranaka - Nepostojanje poteškoća koje bi zahtijevale pokretanje službenog istražnog postupka - Pritužba - Prodaja imovine korisnika državnih potpora koje su proglašene nespojivima - Otvoren, transparentan, nediskriminirajući i bezuvjetni postupak javne nabave - Obveza obrazlaganja - Načelo dobre uprave”)
      (2019/C 288/54)
      Jezik postupka: njemački

         Stranke

         Tužitelj: Ja zum Nürburgring eV (Nürburg, Njemačka) (zastupnici: D. Frey, M. Rudolph i S. Eggerath, zatim D. Frey i M. Rudolph, odvjetnici)

         Tuženik: Europska komisija (zastupnici: L. Flynn, T. Maxian Rusche i B. Stromsky, agenti)

         Predmet

      Zahtjev na temelju članka 263. UFEU-a kojim se traži djelomično poništenje odluke Komisije (EU) 2016/151 od 1. listopada 2014., koja se odnosi na državnu potporu SA.31550 (2012/C) (ex 2012/NN) koju je provela Njemačka u korist Nürburgringa (SL 2016., L 34, str. 1.).

         Izreka

                  1.

                     Zahtjev za obustavu postupka povodom tužbe se odbija.

                  2.

                     Tužba se odbija.

                  3.

                     Ja zum Nürburgring eV snosi vlastite troškove kao i troškove Europske komisije.

         (1)  SL C 337, 12.10.2015.


title: predmet T-475/19: Tužba podnesena 4. srpnja 2019. — Bunzl i dr. protiv Komisije

text:
               16.9.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 312/21

      Tužba podnesena 4. srpnja 2019. — Bunzl i dr. protiv Komisije
      (predmet T-475/19)
      (2019/C 312/19)
      Jezik postupka: engleski

         Stranke

         Tužitelji: Bunzl plc (London, Ujedinjena Kraljevina), Bunzl American Holdings (No.2) Ltd (London), Bunzl Overseas Holdings (No.2) Ltd (London) (zastupnici: J. Lesar, solicitor i K. Beal, QC)

         Tuženik: Europska komisija

         Tužbeni zahtjev

      Tužitelji od Općeg suda zahtijevaju da:

                  —

                  poništi Odluku Komisije C(2019) 2526 final od 2. travnja 2019. o državnoj potpori SA.44896 koju je Ujedinjena Kraljevina provela u odnosu na izuzeće financiranja unutar grupacija kontroliranih stranih društava (CFC);

                  —

                  naloži tuženiku snošenje troškova.

         Tužbeni razlozi i glavni argumenti

      U prilog osnovanosti tužbe tužitelji ističu jedanaest tužbenih razloga.

                  1.

                  Prvi tužbeni razlog, koji se temelji na tome da je Komisija pogrešno primijenila članak 107. stavak 1. UFEU-a i/ili počinila očitu pogrešku u vrednovanju ili ocjeni u svojem odabiru referentnog okvira za analizu sustava oporezivanja. Komisija je trebala referentni okvir tretirati kao sustav oporezivanja na dobit Ujedinjene Kraljevine, a ne samo sustav kontroliranih stranih društava (CFC).

                  2.

                  Drugi tužbeni razlog, koji se temelji na tome da je Komisija počinila pogrešku koja se tiče prava u primjeni članka 107. stavka 1. UFEU-a i/ili počinila očitu pogrešku u vrednovanju ili ocjeni usvajanjem manjkavog pristupa za analizu sustava CFC. Komisija je u uvodnim izjavama 124. do 126. pobijane odluke pogrešno tretirala odredbe poglavlja 9. dijela 9.A britanskog Taxation (International and Other Provisions) Act 2010 (Zakon o oporezivanju (međunarodne i druge odredbe) iz 2010.) kao vrstu odstupanja od opće naplate poreza iz poglavlja 5.

                  3.

                  Treći tužbeni razlog, koji se temelji na tome da je Komisija počinila pogrešku koja se tiče prava u primjeni članka 107. stavka 1. UFEU-a utvrđivanjem, u uvodnim izjavama 127. do 151. pobijane odluke, da je kriterij selektivnosti bio ispunjen u mjeri u kojoj su poduzeća u činjenično i pravno usporedivim položajima bila drukčije tretirana.

                  4.

                  Četvrti tužbeni razlog, koji se temelji na tome da je „potpuno” izuzeće u okviru odjeljka 371IB Zakona o oporezivanju (međunarodne i druge odredbe) iz 2010. opravdano naravlju i općom strukturom poreznog sustava.

                  5.

                  Peti tužbeni razlog, koji se temelji na tome da je 75 % izuzeća u okviru odjeljka 371ID Zakona o oporezivanju (međunarodne i druge odredbe) iz 2010. opravdano naravlju i općom strukturom poreznog sustava.

                  6.

                  Šesti tužbeni razlog, koji se temelji na tome da je izuzeće „zajedničkog interesa” u okviru odjeljka 371IE Zakona o oporezivanju (međunarodne i druge odredbe) iz 2010. opravdano naravlju i općom strukturom poreznog sustava.

                  7.

                  Sedmi tužbeni razlog, koji se temelji na tome da bi nametanje poreznog tereta CFC-ovima koji ispunjavaju uvjete za izuzeća iz poglavlja 9. dijela 9.A britanskog Zakona o oporezivanju (međunarodne i druge odredbe) iz 2010. kao grupi povrijedilo, protivno članku 49. UFEU-a, tužiteljevu slobodu poslovnog nastana.

                  8.

                  Osmi tužbeni razlog, koji se temelji na tome da je došlo do očite pogreške u vrednovanju ili ocjeni u odnosu na 75 % izuzeća i pitanje fiksnog omjera.

                  9.

                  Deveti tužbeni razlog, koji se temelji na tome da Komisijina odluka nije u skladu s općim načelom prava Unije o nediskriminaciji ili jednakosti.

                  10.

                  Deseti tužbeni razlog, koji se temelji na tome da je Komisija počinila pogrešku koja se tiče prava primjenom po analogiji ili neopravdanim oslanjanjem na odredbe iz Direktive Vijeća (EU) 2016/1164 (1) koja nije bila primjenjiva ratione temporis.

                  11.

                  Jedanaesti tužbeni razlog, koji se temelji na tome da je Komisija počinila pogrešku koja se tiče prava u primjeni članka 107. stavka 1. UFEU-a utvrđivanjem, u uvodnoj izjavi 176. pobijane odluke, da postoji grupa korisnika (uključujući tužitelje) i da su tužitelji dobili potporu koja se trebala vratiti na temelju članka 2. stavka 1. pobijane odluke.

         (1)  Direktiva Vijeća (EU) 2016/1164 od 12. srpnja 2016. o utvrđivanju pravila protiv praksi izbjegavanja poreza kojima se izravno utječe na funkcioniranje unutarnjeg tržišta (SL 2016., L 193, str. 1.)


title: predmet T-565/19: Tužba podnesena 14. kolovoza 2019. – Oltchim protiv Komisije

text:
               11.11.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 383/62

      Tužba podnesena 14. kolovoza 2019. – Oltchim protiv Komisije
      (predmet T-565/19)
      (2019/C 383/71)
      Jezik postupka: engleski

         Stranke

         Tužitelj: Oltchim SA (Râmnicu Vâlcea, Rumunjska) (zastupnici: C. Arhold, L.-A. Bondoc i S. Petrisor, odvjetnici)

         Tuženik: Europska komisija

         Tužbeni zahtjev

      Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

                  —

                  poništi članak 1. i članke 3. do 7. Odluke Komisije od 17. prosinca 2018. u predmetu državne potpore SA.36086 (2016/C)(ex 2016/NN), koju je Rumunjska provela za Oltchim SA (1);

                  —

                  naloži tuženiku snošenje troškova ovog postupka.

         Tužbeni razlozi i glavni argumenti

      U prilog osnovanosti tužbe tužitelj ističe devet tužbenih razloga.

                  1.

                  Prvi tužbeni razlog, u odnosu na nenaplaćivanje dugova rumunjskog tijela za upravljanje državnom imovinom, koji se temelji na očitoj pogrešci u ocjeni pri odlučivanju da je ta mjera pružila gospodarsku prednost u smislu članka 107. stavka 1. UFEU-a.

                  2.

                  Drugi tužbeni razlog, u odnosu na prethodno navedenu mjeru nenaplaćivanja dugova, koji se temelji na tome da tuženik, protivno članku 296. stavku 2. UFEU-a, nije pružio odgovarajuće obrazloženje u odnosu na kvalifikaciju te mjere kao državne potpore.

                  3.

                  Treći tužbeni razlog, u odnosu na navodnu dodjelu potpore u obliku kontinuirane opskrbe tužitelja električnom energijom tužitelju i dodatnog gomilanja duga posredstvom treće osobe nakon neuspjele privatizacije tužitelja, koji se temelji na očitoj pogrešci u ocjeni odlučivanjem da je ta mjera pružila gospodarsku prednost u smislu članka 107. stavka 1. UFEU-a.

                  4.

                  Četvrti tužbeni razlog, u odnosu na prethodno navedenu mjeru kontinuirane opskrbe električnom energijom i gomilanja duga posredstvom treće osobe, koji se temelji na povredi članka 296. stavka 2. UFEU-a.

                  5.

                  Peti tužbeni razlog, u odnosu na djelomični otpis duga predviđen planom reorganiziranja kojeg su odobrili tužiteljevi vjerovnici, koji se temelji na očitoj pogrešci u ocjeni odlučivanjem da je otpis duga predstavljao prijenos državnih sredstava u mjeri u kojoj je kao treća osoba sudjelovalo privatno poduzeće.

                  6.

                  Šesti tužbeni razlog, koji se temelji na tome da prethodno navedeni otpis duga, u svakom slučaju, nije bio pripisiv državi što se tiče uključenih javnih poduzeća.

                  7.

                  Sedmi tužbeni razlog, koji se temelji na tome da je prethodno navedeni otpis duga prošao test privatnog vjerovnika s obzirom na to da su najvažniji privatni vjerovnici glasali za plan reorganizacije (pari passu), taj je plan javnim vjerovnicima bio pogodniji od likvidacije, te je na temelju izmijenjenog plana reorganizacije poduzeće prodano u paketima imovine – scenarij koji je Komisija u svojoj odluci zagovarala kao najbolju opciju.

                  8.

                  Osmi tužbeni razlog, koji se temelji na tome da je tuženik, u odnosu na mjeru djelomičnog otpisa duga, povrijedio članak 296. stavak 2. UFEU-a.

                  9.

                  Deveti tužbeni razlog, koji se temelji na tome da je Komisija, u odnosu na mjeru djelomičnog otpisa duga, povrijedila članak 107. stavak 1. i članak 108. stavak 2. UFEU-a, kao i Postupovnu uredbu (2), nalaganjem povrata ukupnog iznosa otpisa duga, iako je – čak i na temelju tuženikovih vlastitih (pogrešnih) izračuna hipotetski najboljeg slučaja, bilo jasno da javni vjerovnici ne bi mogli postići mnogo više nego što su zapravo postigli na temelju izmijenjenog plana reorganizacije.

         (1)  SL 2019., L 181, str. 13.

         (2)  Verzija ovog instrumenta koja se navodi u tužbi je Uredba Vijeća (EZ) br. 659/1999 od 22. ožujka 1999. o utvrđivanju detaljnih pravila primjene članka 93. Ugovora o EZ-u (SL 1999., L 83, str. 1.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 8., svezak 4., str. 16.)


title: predmet T-386/14 RENV: Presuda Općeg suda od 19. rujna 2019. – FIH Holding i FIH protiv Komisije („Državne potpore – Bankarski sektor – Potpora koja je dodijeljena FIH-u u obliku prijenosa njegove imovine umanjene vrijednosti novom društvu kćeri te ponovnog otkupa te imovine od strane tijela nadležnog za osiguranje financijske stabilnosti – Državne potpore u korist banaka u razdoblju gospodarske krize – Odluka kojom se potpora proglašava spojivom s unutarnjim tržištem – Dopuštenost – Izračun iznosa potpore – Očita pogrešku u ocjeni”)

text:
               25.11.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 399/39

      Presuda Općeg suda od 19. rujna 2019. – FIH Holding i FIH protiv Komisije
      (predmet T-386/14 RENV) (1)

      („Državne potpore - Bankarski sektor - Potpora koja je dodijeljena FIH-u u obliku prijenosa njegove imovine umanjene vrijednosti novom društvu kćeri te ponovnog otkupa te imovine od strane tijela nadležnog za osiguranje financijske stabilnosti - Državne potpore u korist banaka u razdoblju gospodarske krize - Odluka kojom se potpora proglašava spojivom s unutarnjim tržištem - Dopuštenost - Izračun iznosa potpore - Očita pogrešku u ocjeni”)
      (2019/C 399/45)
      Jezik postupka: engleski

         Stranke

         Tužitelji: FIH Holding A/S (Kopenhagen, Danska) i FIH A/S, nekadašnji FIH Erhvervsbank A/S (Kopenhagen) (zastupnik: O. Koktvedgaard, odvjetnik)

         Tuženik: Europska komisija (zastupnici: L. Flynn, A. Bouchagiar i K. Blanck, agenti)

         Predmet

      Zahtjev na temelju članka 263. UFEU-a za poništenje Odluke Komisije 2014/884/EU od 11. ožujka 2014. o državnoj potpori SA.34445 (12/C) koju je provela Danska za prijenos imovine vezane uz nekretnine s FIH-a na FSC (SL 2014., L 357, str. 89.).

         Izreka

                  1.

                     Poništava se Odluka Komisije 2014/884/EU od 11. ožujka 2014. o državnoj potpori SA.34445 (12/C) koju je provela Danska za prijenos imovine vezane uz nekretnine s FIH a na FSC.

                  2.

                     Europska komisija snosit će vlastite troškove kao i troškove društava FIH Holding A/S i FIH A/S.

         (1)  SL C 253, 4. 8. 2014.


title: predmet T-679/18: Presuda Općeg suda od 19. rujna 2019. – Showroom protiv EUIPO-a – E-Gab (SHOWROOM) („Žig Europske unije – Postupak povodom prigovora – Prijava figurativnog žiga Europske unije SHOWROOM – Raniji figurativni žig Europske unije SHOWROOM86 – Relativni razlog za odbijanje – Vjerojatnost dovođenja u zabludu – Članak 8. stavak 1. točka (b) Uredbe (EU) 2017/1001”)

text:
               25.11.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 399/56

      Presuda Općeg suda od 19. rujna 2019. – Showroom protiv EUIPO-a – E-Gab (SHOWROOM)
      (predmet T-679/18) (1)

      („Žig Europske unije - Postupak povodom prigovora - Prijava figurativnog žiga Europske unije SHOWROOM - Raniji figurativni žig Europske unije SHOWROOM86 - Relativni razlog za odbijanje - Vjerojatnost dovođenja u zabludu - Članak 8. stavak 1. točka (b) Uredbe (EU) 2017/1001”)
      (2019/C 399/69)
      Jezik postupka: poljski

         Stranke

         Tužitelj: Showroom sp. z o.o. (Varšava, Poljska) (zastupnik: M. Janicka - Kapłon, odvjetnik)

         Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (zastupnici: E. Śliwińska i J. Crespo Carrillo, agenti)

         Druga stranka u postupku pred žalbenim vijećem EUIPO-a, intervenijent u postupku pred Općim sudom: E-Gab NV (Ternat, Belgija)

         Predmet

      Tužba protiv odluke drugog žalbenog vijeća EUIPO-a od 5. rujna 2018. (predmet R 1834/2017-2), koja se odnosi na postupak povodom prigovora između društava E-Gab i Showroom.

         Izreka

                  1.

                     Tužba se odbija.

                  2.

                     Društvu Showroom sp. z o.o. nalaže se snošenje troškova.

         (1)  SL C 25, 21. 1. 2019.


title: predmet T-649/18: Rješenje Općeg suda od 11. rujna 2019. – ruwido austria protiv EUIPO-a (transparent pairing) („Žig Europske unije – Prijava verbalnog žiga Europske unije transparent pairing – Apsolutni razlog za odbijanje – Nepostojanje razlikovnog karaktera – Članak 7. stavak 1. točka (b) Uredbe (EU) 2017/1001 – Očito potpuno pravno neosnovana tužba”)

text:
               25.11.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 399/61

      Rješenje Općeg suda od 11. rujna 2019. – ruwido austria protiv EUIPO-a (transparent pairing)
      (predmet T-649/18) (1)

      („Žig Europske unije - Prijava verbalnog žiga Europske unije transparent pairing - Apsolutni razlog za odbijanje - Nepostojanje razlikovnog karaktera - Članak 7. stavak 1. točka (b) Uredbe (EU) 2017/1001 - Očito potpuno pravno neosnovana tužba”)
      (2019/C 399/75)
      Jezik postupka: njemački

         Stranke

         Tužitelj: ruwido austria GmbH (Neumarkt am Wallersee, Austrija) (zastupnik: A. Ginzburg, odvjetnik)

         Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (zastupnici: W. Schramek i A. Söder, agenti)

         Predmet

      Tužba protiv odluke drugog žalbenog vijeća EUIPO-a od 30. kolovoza 2018. (predmet R 2487/2017-2), koja se odnosi na prijavu za registraciju verbalnog znaka transparent pairing kao žiga Europske unije.

         Izreka

                  1.

                     Tužba se odbija.

                  2.

                     Društvu ruwido austria GmbH nalaže se snošenje troškova.

         (1)  SL C 4, 7. 1. 2019.


title: Predmet T-55/19: Rješenje Općeg suda od 11. rujna 2019. – Cham Holding i Bena Properties protiv Vijeća („Tužba za naknadu štete – Zajednička vanjska i sigurnosna politika – Mjere ograničavanja protiv Sirije – Zamrzavanje sredstava – Nenadležnost”)

text:
               25.11.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 399/62

      Rješenje Općeg suda od 11. rujna 2019. – Cham Holding i Bena Properties protiv Vijeća
      (Predmet T-55/19) (1)

      („Tužba za naknadu štete - Zajednička vanjska i sigurnosna politika - Mjere ograničavanja protiv Sirije - Zamrzavanje sredstava - Nenadležnost”)
      (2019/C 399/77)
      Jezik postupka: francuski

         Stranke

         Tužitelji: Cham Holding Co. SA (Damask, Sirija) i Bena Properties Co. SA (Damask, Sirija) (zastupnik: E. Ruchat, odvjetnik)

         Tuženik: Vijeće Europske unije (zastupnici: A. Jaume i V. Piessevaux, agenti)

         Predmet

      Zahtjev na temelju članka 268. UFEU-a za naknadu štete koju su tužitelji navodno pretrpjeli nakon donošenja Odluke Vijeća (ZVSP) 2018/778 od 28. svibnja 2018. o izmjeni Odluke Vijeća 2013/255/ZVSP vezano za mjere ograničavanja protiv Sirije (SL 2018., L 131, str. 16.) i njezinih naknadnih provedbenih akata kao i nakon donošenja Odluke Vijeća (ZVSP) 2019/806 od 17. svibnja 2019. o izmjeni Odluke Vijeća 2013/255/ZVSP vezano za mjere ograničavanja protiv Sirije (SL 2019., L 132, str. 36.), u mjeri u kojoj se one odnose na tužitelje.

         Izreka

                  1.

                     Tužba se odbacuje.

                  2.

                     Cham Holding Co. SA i Bena Properties Co. SA snosit će vlastite troškove kao i troškove Vijeća Europske unije.

         (1)  SL C 139 od 15.4.2019.


title: predmet T-56/19: Rješenje Općeg suda od 11. rujna 2019. – Syriatel Mobile Telecom protiv Vijeća („Tužba za naknadu štete – Zajednička vanjska i sigurnosna politika – Mjere ograničavanja protiv Sirije – Zamrzavanje sredstava – Nenadležnost”)

text:
               25.11.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 399/63

      Rješenje Općeg suda od 11. rujna 2019. – Syriatel Mobile Telecom protiv Vijeća
      (predmet T-56/19) (1)

      („Tužba za naknadu štete - Zajednička vanjska i sigurnosna politika - Mjere ograničavanja protiv Sirije - Zamrzavanje sredstava - Nenadležnost”)
      (2019/C 399/78)
      Jezik postupka: francuski

         Stranke

         Tužitelj: Syriatel Mobile Telecom (Joint Stock Company) (Damask, Sirija) (zastupnik: E. Ruchat, odvjetnik)

         Tuženik: Vijeće Europske unije (zastupnici: A. Jaume i V. Piessevaux, agenti)

         Predmet

      Zahtjev na temelju članka 268. UFEU-a za naknadu štete koju je tužitelj navodno pretrpio nakon donošenja Odluke Vijeća (ZVSP) 2018/778 od 28. svibnja 2018. o izmjeni Odluke Vijeća 2013/255/ZVSP vezano za mjere ograničavanja protiv Sirije (SL 2018., L 131, str. 16.) i njezinih naknadnih provedbenih akata kao i Odluke Vijeća (ZVSP) 2019/806 od 17. svibnja 2019. o izmjeni Odluke Vijeća 2013/255/ZVSP vezano za mjere ograničavanja protiv Sirije (SL 2019., L 132, str. 36.), u mjeri u kojoj se one odnose na tužitelja.

         Izreka

                  1.

                     Tužba se odbacuje.

                  2.

                     Syriatel Mobile Telecom (Joint Stock Company) snosit će vlastite troškove kao i troškove Vijeća Europske unije.

         (1)  SL C 139, 15. 4. 2019.


title: Predmet T-57/19: Rješenje Općeg suda od 11. rujna 2019. – Makhlouf protiv Vijeća („Tužba za naknadu štete – Zajednička vanjska i sigurnosna politika – Mjere ograničavanja protiv Sirije – Zamrzavanje sredstava – Nenadležnost”)

text:
               25.11.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 399/64

      Rješenje Općeg suda od 11. rujna 2019. – Makhlouf protiv Vijeća
      (Predmet T-57/19) (1)

      („Tužba za naknadu štete - Zajednička vanjska i sigurnosna politika - Mjere ograničavanja protiv Sirije - Zamrzavanje sredstava - Nenadležnost”)
      (2019/C 399/79)
      Jezik postupka: francuski

         Stranke

         Tužitelj: Rami Makhlouf (Damask, Sirija) (zastupnik: E. Ruchat, odvjetnik)

         Tuženik: Vijeće Europske unije (zastupnici: A. Jaume i V. Piessevaux, agenti)

         Predmet

      Zahtjev na temelju članka 268. UFEU-a za naknadu štete koju je tužitelj navodno pretrpio nakon donošenja Odluke Vijeća (ZVSP) 2018/778 od 28. svibnja 2018. o izmjeni Odluke Vijeća 2013/255/ZVSP vezano za mjere ograničavanja protiv Sirije (SL 2018., L 131, str. 16.) i njezinih naknadnih provedbenih akata kao i Odluke Vijeća (ZVSP) 2019/806 od 17. svibnja 2019. o izmjeni Odluke Vijeća 2013/255/ZVSP vezano za mjere ograničavanja protiv Sirije (SL 2019., L 132, str. 36.), u mjeri u kojoj se one odnose na tužitelja.

         Izreka

                  1.

                     Tužba se odbacuje.

                  2.

                     Rami Makhlouf snosit će vlastite troškove kao i troškove Vijeća Europske unije.

         (1)  SL C 139 od 15.4.2019.


title: Predmet T-58/19: Rješenje Općeg suda od 11. rujna 2019. – Othman protiv Vijeća („Tužba za naknadu štete – Zajednička vanjska i sigurnosna politika – Mjere ograničavanja protiv Sirije – Zamrzavanje sredstava – Nenadležnost”)

text:
               25.11.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 399/65

      Rješenje Općeg suda od 11. rujna 2019. – Othman protiv Vijeća
      (Predmet T-58/19) (1)

      („Tužba za naknadu štete - Zajednička vanjska i sigurnosna politika - Mjere ograničavanja protiv Sirije - Zamrzavanje sredstava - Nenadležnost”)
      (2019/C 399/80)
      Jezik postupka: francuski

         Stranke

         Tužiteljica: Razan Othman (Damask, Sirija) (zastupnik: E. Ruchat, odvjetnik)

         Tuženik: Vijeće Europske unije (zastupnici: A. Jaume i V. Piessevaux, agenti)

         Predmet

      Zahtjev na temelju članka 268. UFEU-a za naknadu štete koju je tužiteljica navodno pretrpjela nakon donošenja Odluke Vijeća (ZVSP) 2018/778 od 28. svibnja 2018. o izmjeni Odluke Vijeća 2013/255/ZVSP vezano za mjere ograničavanja protiv Sirije (SL 2018., L 131, str. 16.) i njezinih naknadnih provedbenih akata kao i Odluke Vijeća (ZVSP) 2019/806 od 17. svibnja 2019. o izmjeni Odluke Vijeća 2013/255/ZVSP vezano za mjere ograničavanja protiv Sirije (SL 2019., L 132, str. 36.), u mjeri u kojoj se one odnose na tužiteljicu.

         Izreka

                  1.

                     Tužba se odbacuje.

                  2.

                     Razan Othman snosit će vlastite troškove kao i troškove Vijeća Europske unije.

         (1)  SL C 139 od 15.4.2019.


title: Predmet T-61/19: Rješenje Općeg suda od 11. rujna 2019. – Drex Technologies protiv Vijeća („Tužba za naknadu štete – Zajednička vanjska i sigurnosna politika – Mjere ograničavanja protiv Sirije – Zamrzavanje sredstava – Nenadležnost”)

text:
               25.11.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 399/66

      Rješenje Općeg suda od 11. rujna 2019. – Drex Technologies protiv Vijeća
      (Predmet T-61/19) (1)

      („Tužba za naknadu štete - Zajednička vanjska i sigurnosna politika - Mjere ograničavanja protiv Sirije - Zamrzavanje sredstava - Nenadležnost”)
      (2019/C 399/82)
      Jezik postupka: francuski

         Stranke

         Tužitelj: Drex Technologies SA (Tortola, Britanski Djevičanski Otoci) (zastupnik: E. Ruchat, odvjetnik)

         Tuženik: Vijeće Europske unije (zastupnici: A. Jaume i V. Piessevaux, agenti)

         Predmet

      Zahtjev na temelju članka 268. UFEU-a za naknadu štete koju je tužitelj navodno pretrpio nakon donošenja Odluke Vijeća (ZVSP) 2018/778 od 28. svibnja 2018. o izmjeni Odluke Vijeća 2013/255/ZVSP vezano za mjere ograničavanja protiv Sirije (SL 2018., L 131, str. 16.) i njezinih naknadnih provedbenih akata kao i Odluke Vijeća (ZVSP) 2019/806 od 17. svibnja 2019. o izmjeni Odluke Vijeća 2013/255/ZVSP vezano za mjere ograničavanja protiv Sirije (SL 2019., L 132, str. 36.), u mjeri u kojoj se one odnose na tužitelja.

         Izreka

                  1.

                     Tužba se odbacuje.

                  2.

                     Drex Technologies SA snosit će vlastite troškove kao i troškove Vijeća Europske unije.

         (1)  SL C 139, 15. 4. 2019.


title: predmet T-62/19: Rješenje Općeg suda od 11. rujna 2019. – Almashreq Investment Fund protiv Vijeća („Tužba za naknadu štete – Zajednička vanjska i sigurnosna politika – Mjere ograničavanja protiv Sirije – Zamrzavanje sredstava – Nenadležnost”)

text:
               25.11.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 399/67

      Rješenje Općeg suda od 11. rujna 2019. – Almashreq Investment Fund protiv Vijeća
      (predmet T-62/19) (1)

      („Tužba za naknadu štete - Zajednička vanjska i sigurnosna politika - Mjere ograničavanja protiv Sirije - Zamrzavanje sredstava - Nenadležnost”)
      (2019/C 399/83)
      Jezik postupka: francuski

         Stranke

         Tužitelj: Almashreq Investment Fund (Damask, Sirija) (zastupnik: E. Ruchat, odvjetnik)

         Tuženik: Vijeće Europske unije (zastupnici: A. Jaume i V. Piessevaux, agenti)

         Predmet

      Zahtjev na temelju članka 268. UFEU-a za naknadu štete koju je tužitelj navodno pretrpio nakon donošenja Odluke Vijeća (ZVSP) 2018/778 od 28. svibnja 2018. o izmjeni Odluke Vijeća 2013/255/ZVSP vezano za mjere ograničavanja protiv Sirije (SL 2018., L 131, str. 16.) i njezinih naknadnih provedbenih akata kao i Odluke Vijeća (ZVSP) 2019/806 od 17. svibnja 2019. o izmjeni Odluke Vijeća 2013/255/ZVSP vezano za mjere ograničavanja protiv Sirije (SL 2019., L 132, str. 36.), u mjeri u kojoj se one odnose na tužitelja.

         Izreka

                  1.

                     Tužba se odbacuje.

                  2.

                     Almashreq Investment Fund snosit će vlastite troškove kao i troškove Vijeća Europske unije.

         (1)  SL C 139, 15. 4. 2019.


title: predmet T-70/19: Rješenje Općeg suda od 18. rujna 2019. – Nosio protiv EUIPO-a – Passi (LA PASSIATA) („Žig Europske unije – Postupak povodom prigovora – Povlačenje prigovora – Obustava postupka”)

text:
               25.11.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 399/67

      Rješenje Općeg suda od 18. rujna 2019. – Nosio protiv EUIPO-a – Passi (LA PASSIATA)
      (predmet T-70/19) (1)

      („Žig Europske unije - Postupak povodom prigovora - Povlačenje prigovora - Obustava postupka”)
      (2019/C 399/84)
      Jezik postupka: engleski

         Stranke

         Tužitelj: Nosio SpA (Mezzocorona, Italija) (zastupnici: J. Graffer i A. Ottolini, odvjetnici)

         Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (zastupnici: M. L. Capostagno i H. O’Neill, agenti)

         Druga stranka u postupku pred žalbenim vijećem EUIPO-a, intervenijent u postupku pred Općim sudom: Passi AG (Rothrist, Švicarska)

         Predmet

      Tužba protiv odluke drugog žalbenog vijeća EUIPO-a od 5. studenoga 2018. (predmet R 928/2018-2), koja se odnosi na postupak povodom prigovora između društava Passi i Nosio.

         Izreka

                  1.

                     Obustavlja se postupak po tužbi.

                  2.

                     Društvo Nosio SpA snosit će vlastite troškove kao i troškove Ureda Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO).

         (1)  SL C 122, 1. 4. 2019.


title: Predmet T-137/19: Rješenje Općeg suda od 11. rujna 2019. – Souruh protiv Vijeća („Tužba za naknadu štete – Zajednička vanjska i sigurnosna politika – Mjere ograničavanja protiv Sirije – Zamrzavanje sredstava – Nenadležnost”)

text:
               25.11.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 399/68

      Rješenje Općeg suda od 11. rujna 2019. – Souruh protiv Vijeća
      (Predmet T-137/19) (1)

      („Tužba za naknadu štete - Zajednička vanjska i sigurnosna politika - Mjere ograničavanja protiv Sirije - Zamrzavanje sredstava - Nenadležnost”)
      (2019/C 399/85)
      Jezik postupka: francuski

         Stranke

         Tužitelj: Souruh SA (Damask, Sirija) (zastupnik: E. Ruchat, odvjetnik)

         Tuženik: Vijeće Europske unije (zastupnici: A. Jaume i V. Piessevaux, agenti)

         Predmet

      Zahtjev na temelju članka 268. UFEU-a za naknadu štete koju je tužitelj navodno pretrpio nakon donošenja Odluke Vijeća (ZVSP) 2018/778 od 28. svibnja 2018. o izmjeni Odluke Vijeća 2013/255/ZVSP vezano za mjere ograničavanja protiv Sirije (SL 2018., L 131, str. 16.) i njezinih naknadnih provedbenih akata kao i Odluke Vijeća (ZVSP) 2019/806 od 17. svibnja 2019. o izmjeni Odluke Vijeća 2013/255/ZVSP vezano za mjere ograničavanja protiv Sirije (SL 2019., L 132, str. 36.), u mjeri u kojoj se one odnose na tužitelja.

         Izreka

                  1.

                     Tužba se odbacuje.

                  2.

                     Souruh SA snosit će vlastite troškove kao i troškove Vijeća Europske unije.

         (1)  SL C 148, 29.4.2019.


title: predmet T-142/19: Rješenje Općeg suda od 18. rujna 2019. – Nosio protiv EUIPO-a – Passi (PASSIATA) („Žig Europske unije – Postupak povodom prigovora – Povlačenje prigovora – Obustava postupka”)

text:
               25.11.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 399/69

      Rješenje Općeg suda od 18. rujna 2019. – Nosio protiv EUIPO-a – Passi (PASSIATA)
      (predmet T-142/19) (1)

      („Žig Europske unije - Postupak povodom prigovora - Povlačenje prigovora - Obustava postupka”)
      (2019/C 399/86)
      Jezik postupka: engleski

         Stranke

         Tužitelj: Nosio SpA (Mezzocorona, Italija) (zastupnici: J. Graffer i A. Ottolini, odvjetnici)

         Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (zastupnici: M. L. Capostagno i H. O’Neill, agenti)

         Druga stranka u postupku pred žalbenim vijećem EUIPO-a: Passi AG (Rothrist, Švicarska)

         Predmet

      Tužba protiv odluke drugog žalbenog vijeća EUIPO-a od 23. studenoga 2018. (predmet R 927/2018-2), koja se odnosi na postupak povodom prigovora između društava Passi i Nosio.

         Izreka

                  1.

                     Obustavlja se postupak po tužbi.

                  2.

                     Društvo Nosio SpA snosit će vlastite troškove kao i troškove Ureda Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO).

         (1)  SL C 148, 29. 4. 2019.


title: predmet T-182/19: Rješenje Općeg suda od 12. rujna 2019. – Puma protiv EUIPO-a (SOFTFOAM) („Žig Europske unije – Prijava figurativnog žiga Europske unije SOFTFOAM – Apsolutni razlozi za odbijanje – Nepostojanje razlikovnog karaktera – Opisni karakter – Članak 7. stavak 1. točke (b) i (c) Uredbe (EU) 2017/1001 – Očito potpuno pravno neosnovana tužba”)

text:
               25.11.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 399/69

      Rješenje Općeg suda od 12. rujna 2019. – Puma protiv EUIPO-a (SOFTFOAM)
      (predmet T-182/19) (1)

      („Žig Europske unije - Prijava figurativnog žiga Europske unije SOFTFOAM - Apsolutni razlozi za odbijanje - Nepostojanje razlikovnog karaktera - Opisni karakter - Članak 7. stavak 1. točke (b) i (c) Uredbe (EU) 2017/1001 - Očito potpuno pravno neosnovana tužba”)
      (2019/C 399/87)
      Jezik postupka: engleski

         Stranke

         Tužitelj: Puma SE (Herzogenaurach, Njemačka) (zastupnik: M. Schunke, odvjetnik)

         Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (zastupnici: J. Crespo Carrillo i H. O’Neill, agenti)

         Predmet

      Tužba protiv odluke drugog žalbenog vijeća EUIPO-a od 8. siječnja 2019. (predmet R 1399/2018-2), koja se odnosi na prijavu za registraciju figurativnog znaka SOFTFOAM kao žiga Europske unije.

         Izreka

                  1.

                     Tužba se odbija.

                  2.

                     Društvu Puma SE nalaže se snošenje troškova.

         (1)  SL C 172, 20. 5. 2019.


title: predmet T-547/19: Tužba podnesena 31. srpnja 2019. – Sarantos i dr. protiv Parlamenta i Komisije

text:
               25.11.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 399/70

      Tužba podnesena 31. srpnja 2019. – Sarantos i dr. protiv Parlamenta i Komisije
      (predmet T-547/19)
      (2019/C 399/88)
      Jezik postupka: grčki

         Stranke

         Tužitelji: Archimandritis Sarantis Sarantos (Marousi, Grčka) i drugih šest tužitelja (zastupnik: C. Papasotiriou, odvjetnik)

         Tuženici: Europska komisija i Europski parlament

         Tužbeni zahtjev

      Tužitelji od Općeg suda zahtijevaju da:

                  —

                  poništi Uredbu Europskog parlamenta i Vijeća od 20. lipnja 2019. (upućivanja 2018/0104/COD, Lex 1939/PE-CONS 70/19) o jačanju sigurnosti osobnih iskaznica građana Unije i boravišnih isprava koje se izdaju građanima Unije i članovima njihovih obitelji koji ostvaruju pravo na slobodno kretanje (1);

                  —

                  naloži tuženicima snošenje troškova postupka.

         Tužbeni razlozi i glavni argumenti

      U prilog osnovanosti tužbe tužitelji ističu četiri tužbena razloga.

                  1.

                  Prvi tužbeni razlog, koji se temelji na činjenici da pobijana uredba povrjeđuje ljudsko dostojanstvo, privatan život i slobodu, kao i pravo na zaštitu osobnih podataka te pravo da se za bilo kakvo postupanje s tim podacima mora zatražiti izričiti pristanak.

                  2.

                  Drugi tužbeni razlog, koji se temelji na činjenici da pobijana uredba povrjeđuje slobodu vjeroispovijesti tužitelja kršenjem, među ostalim, članka 10., stavka 1. Povelje Europske unije o temeljnim pravima.

                  3.

                  Treći tužbeni razlog, koji se temelji na činjenici da nametanjem obveznog ishođenja elektroničke osobne iskaznice bez prethodnog pristanka građana,, pobijana uredba ugrožava pravo tužiteljâ da se zbog navedenih razloga vezanih za slobodu vjeroispovijesti, usprotive povredi članka 10. stavka 2. Povelje Europske unije o temeljnim pravima.

                  4.

                  Četvrti tužbeni razlog, koji se temelji na činjenici da pobijana uredba, povredom slobode vjeroispovijesti tužiteljâ, jednako tako narušava njihovo ljudsko dostojanstvo jer sloboda vjeroispovijesti predstavlja temeljno izražavanje, što je u suprotnosti s člankom 1. Povelje Europske unije o temeljnim pravima.

         (1)  Uredba (EU) 2019/1157 Europskog parlamenta i Vijeća od 20. lipnja 2019. o jačanju sigurnosti osobnih iskaznica građana Unije i boravišnih isprava koje se izdaju građanima Unije i članovima njihovih obitelji koji ostvaruju pravo na slobodno kretanje (SL 2019., L 188, str. 67.)


title: predmet T-609/19: Tužba podnesena 9. rujna 2019. – Canon protiv Komisije

text:
               25.11.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 399/71

      Tužba podnesena 9. rujna 2019. – Canon protiv Komisije
      (predmet T-609/19)
      (2019/C 399/89)
      Jezik postupka: engleski

         Stranke

         Tužitelj: Canon Inc. (Tokyo, Japan) (zastupnici: U. Soltész, W. Bosch, C. von Köckritz, K. Winkelmann, J. Schindler, D. Arts, W. Devroe, odvjetnici i M. Reynolds, solicitor)

         Tuženik: Europska komisija

         Tužbeni zahtjev

      Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

                  —

                  poništi Odluku Europske komisije C(2019) 4559 final od 27. lipnja 2019. o izricanju novčanih kazni zbog neprijavljivanja koncentracije protivno članku 4. stavku 1. Uredbe Vijeća (EZ) br. 139/2004 (1) i provođenja koncentracije protivno članku 7. stavku 1. Uredbe Vijeća (EZ) br. 139/2004 (predmet M.8179 - Canon/Toshiba Medical Systems Corporation, postupak na temelju članka 14. stavka 2.) o kojoj je tužitelj bio obaviješten 1. srpnja 2019.;

                  —

                  podredno, poništi ili znatno smanji novčane kazne koje su mu izrečene;

                  —

                  naloži Komisiji snošenje troškova.

         Tužbeni razlozi i glavni argumenti

      Tužitelj se u prilog svojoj tužbi poziva na tri tužbena razloga.

                  1.

                  Prvi tužbeni razlog, koji se temelji na tome da je Komisija počinila očitu pogrešku koja se tiče prava pogrešno primijenivši pravni kriterij za ocjenu članka 4. stavka 1. i članka 7. stavka 1. Uredbe Vijeća (EZ) br. 139/2004.

                              —

                              Tvrdi se da Komisija zanemaruje postojeću sudsku praksu pozivajući se na pojam „djelomične provedbe pojedinačne koncentracije” koji je neutemeljen i bez presedana. Osobito, Komisijina ocjena ne ustanovljava da je prijelazna transakcija u pitanju doprinijela trajnoj promjeni kontrole cilja na način na koji to zahtijeva sudska praksa.

                  2.

                  Drugi tužbeni razlog, koji se temelji na tome da iako nije dokazana tužiteljeva namjera ili nepažnja, Komisija je tužitelju izrekla novčanu kaznu protivno članku 14. Uredbe Vijeća (EZ) br. 139/2004, načelu nulla poena sine lege i legitimnih očekivanja, načelu proporcionalnosti i načelu stjecaja povreda. Tužitelj stoga zahtijeva od Suda da izvrši svoju neograničenu nadležnost iz članka 16. Uredbe Vijeća (EZ) br. 139/2004 i članka 261. UFEU-a kako bi poništio u cijelosti odluku u odnosu na novčane kazne ili ih znatno smanjio.

                  3.

                  Treći tužbeni razlog, koji se temelji na tome da je Komisija povrijedila bitne postupovne zahtjeve. Tvrdi se da je Komisija, time što je odbila tužitelju pružiti priliku da komentira nove argumente i činjenice/dokaze u službenom odgovoru na dodatnu obavijest o preliminarno utvrđenim činjenicama i dopis o činjeničnom stanju te tijekom druge usmene rasprave, povrijedila članak 18. Uredbe Vijeća (EZ) br. 139/2004 i tužiteljevo pravo na obranu.

         (1)  Uredba Vijeća (EZ) br. 139/2004 od 20. siječnja 2004. o kontroli koncentracija između poduzetnika (Uredba EZ o koncentracijama) (SL 2004., L 24, str. 1.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 8., svezak 5., str. 73.)


title: predmet T-612/19: Tužba podnesena 10. rujna 2019. – UPL Europe i Aceto Agricultural Chemical protiv Komisije

text:
               25.11.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 399/72

      Tužba podnesena 10. rujna 2019. – UPL Europe i Aceto Agricultural Chemical protiv Komisije
      (predmet T-612/19)
      (2019/C 399/90)
      Jezik postupka: engleski

         Stranke

         Tužitelji: UPL Europe Ltd (Warrington Cheshire, Ujedinjena Kraljevina) i Aceto Agricultural Chemical Corp. Ltd (Port Washington, Sjedinjene Američke Države) (zastupnici: C. Mereu i P. Sellar, odvjetnici)

         Tuženik: Europska komisija

         Tužbeni zahtjev

      Tužitelji od Općeg suda zahtijevaju da:

                  —

                  poništi Provedbenu uredbu Komisije (EU) 2019/989 od 17. lipnja 2019. (1);

                  —

                  naloži tuženiku snošenje troškova.

         Tužbeni razlozi i glavni argumenti

      Tužitelji se u prilog svojoj tužbi pozivaju na četiri tužbena razloga.

                  1.

                  Prvi tužbeni razlog, koji se temelji na tome da se pobijana uredba donijela na temelju očitih pogreški u ocjeni.

                  2.

                  Drugi tužbeni razlog, koji se temelji na tome da je pobijana uredba posljedica postupka tijekom kojega se nisu poštovala tužiteljeva prava obrane.

                  3.

                  Treći tužbeni razlog, koji se temelji na tome da se pobijana uredba donijela protivno načelu proporcionalnosti.

                  4.

                  Četvrti tužbeni razlog, koji se temelji na tome da se pobijana uredba donijela protivno načelu predostrožnosti.

         (1)  Provedbena uredba Komisije (EU) 2019/989 od 17. lipnja 2019. o neproduljenju odobrenja aktivne tvari klorprofam, u skladu s Uredbom (EZ) br. 1107/2009 Europskog parlamenta i Vijeća o stavljanju na tržište sredstava za zaštitu bilja i o izmjeni Priloga Provedbenoj uredbi Komisije (EU) br. 540/2011 (SL 2019., L 160, str. 11.)


title: predmet T-619/19: Tužba podnesena 17. rujna 2019. – KF protiv SatCen-a

text:
               25.11.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 399/73

      Tužba podnesena 17. rujna 2019. – KF protiv SatCen-a
      (predmet T-619/19)
      (2019/C 399/91)
      Jezik postupka: engleski

         Stranke

         Tužiteljica: KF (zastupnici: A. Kunst, odvjetnik, i N. Macaulay, barrister)

         Tuženik: Satelitski centar Europske unije

         Tužbeni zahtjev

      Tužiteljica od Općeg suda zahtijeva da:

                  —

                  poništi odluku direktora Satelitskog centra Europske unije (SatCen) od 3. srpnja 2019. za ponovno pokretanje administrativne istrage u odnosu na njezino ponašanje, o kojoj je tužiteljica bila obaviještena 8. srpnja 2019., i utvrdi da SatCen nije poštovao presudu Općeg suda od 25. listopada 2018. u predmetu KF/Satelitski centar Europske unije (predmet T-286/15, EU:T:2018:718), povrijedivši članak 266. UFEU-a;

                  —

                  poništi odluku direktora SatCen-a o odbijanju tužiteljičine upravne pritužbe direktoru SatCen-a od 2. kolovoza 2019. protiv odluke od 3. srpnja 2019., o kojoj je bila obaviještena 9. kolovoza 2019.;

                  —

                  naloži SatCen-u plaćanje potpune i odgovarajuće naknade štete koja proizlazi iz navedene presude u predmetu T-286/15 u odnosu na pretrpljenu imovinsku štetu;

                  —

                  naloži SatCen-u da tužiteljici naknadi imovinsku i neimovinsku štetu koju je pretrpjela kao posljedicu odluke o ponovnom pokretanju administrativne istrage, koja je privremeno ex aequo et bono procijenjena na 30 000 eura;

                  —

                  naloži SatCen-u plaćanje kamata zbog neopravdano zakašnjele isplate naknade štete u odnosu na neimovinsku štetu u iznosu od 10 000 eura kao što je određeno navedenom presudom u predmetu T-286/15;

                  —

                  proglasi članak 28. i Prilog X. Pravilniku o osoblju SatCen-a, radi jasnoće odredbe o žalbenom vijeću, neprimjenjivima u skladu s člankom 277. UFEU-a;

                  —

                  naloži SatCen-u plaćanje tužiteljičinih troškova zajedno s kamatom od 8 %.

         Tužbeni razlozi i glavni argumenti

      U prilog osnovanosti tužbe tužiteljica ističe dva tužbena razloga.

                  1.

                  Prvi tužbeni razlog, koji se temelji na institucionalnoj povredi sudskog postupka pred Sudom.

                  2.

                  Drugi tužbeni razlog, koji se temelji na povredi članka 266. UFEU-a te prava na dobru upravu i dužnost pažnje.


title: predmet T-620/19: Tužba podnesena 16. rujna 2019. – Ace of spades protiv EUIPO-a - Krupp i Borrmann (Oblik boce šampanjca rosé)

text:
               25.11.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 399/74

      Tužba podnesena 16. rujna 2019. – Ace of spades protiv EUIPO-a - Krupp i Borrmann (Oblik boce šampanjca rosé)
      (predmet T-620/19)
      (2019/C 399/92)
      Jezik postupka: engleski

         Stranke

         Tužitelj: Ace of spades Holdings LLC (New York, New York, Sjedinjene Američke Države) (zastupnik: A. Gómez López, odvjetnik)

         Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO)

         Druge stranke pred žalbenim vijećem: Gerhard Ernst Krupp (München, Njemačka) i Elmar Borrmann (Reith, Austrija)

         Podaci o postupku pred EUIPO-om

         Podnositelj prijave spornog žiga: druge stranke pred žalbenim vijećem

         Predmetni sporni žig: prijava trodimenzionalnog žiga Europske unije (Oblik boce šampanjca rosé) – prijava za registraciju br. 16 252 629

         Postupak pred EUIPO-om: postupak povodom prigovora

         Pobijana odluka: odluka petog žalbenog vijeća EUIPO-a od 26. lipnja 2019. u predmetu R 1/2019-5

         Tužbeni zahtjev

      Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

                  —

                  prihvati podnesenu žalbu;

                  —

                  poništi pobijanu odluku, i/ili ukine pobijanu odluku zbog pogrešne primjene članka 8. stavka 1. točke (b) i članka 8. stavka 5. Uredbe o žigu Europske unije i utvrdi da postoji vjerojatnost dovođenja u zabludu između suprotstavljenih žigova;

                  —

                  naloži tuženiku (i intervenijentu, ako se upusti u postupak) snošenje troškova.

         Tužbeni razlozi

                  —

                  Povreda članka 8. stavka 1. točke (b) Uredbe (EU) 2017/1001 Europskog parlamenta i Vijeća;

                  —

                  Povreda članka 8. stavka 5. Uredbe (EU) 2017/1001 Europskog parlamenta i Vijeća.


title: predmet T-629/19: Tužba podnesena 20. rujna 2019. – L. Oliva Torras protiv EUIPO-a – Mecánica del Frío (automobilska oprema)

text:
               25.11.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 399/77

      Tužba podnesena 20. rujna 2019. – L. Oliva Torras protiv EUIPO-a – Mecánica del Frío (automobilska oprema)
      (predmet T-629/19)
      (2019/C 399/96)
      Jezik na kojem je tužba podnesena: španjolski

         Stranke

         Tužitelj: L. Oliva Torras, SA (Manresa, Španjolska) (zastupnik: E. Sugrañes Coca, odvjetnica)

         Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO)

         Druga stranka pred žalbenim vijećem: Mecánica del Frío, SL (Cornellá de Llobregat, Španjolska)

         Podaci o postupku pred EUIPO-om

         Nositelj spornog dizajna: druga stranka pred žalbenim vijećem

         Predmetni sporni dizajn: dizajn Zajednice (automobilska oprema) – dizajn Zajednice br. 2217 588-0004

         Pobijana odluka: odluka trećeg žalbenog vijeća EUIPO-a od 10. srpnja 2019. u predmetu R 1399/2017-3

         Tužbeni zahtjev

      Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

                  —

                  potvrdi zaključke žalbenog vijeća u pogledu razloga ništavosti i dopusti postupak za proglašavanje ništavosti pokrenut zbog razloga ništavosti dizajna Zajednice s obzirom na svaki od članaka 4. do 9. („uvjeti za zaštitu”) Uredbe o dizajnu Zajednice,

                  —

                  u pogledu postojanja ranijeg dizajna na kojem se temelje tvrdnje o nedostatku novosti i individualnom karakteru, utvrdi da je usporedba koju su izvršili odjel za poništaje i žalbeno vijeće oslanjajući se isključivo na sliku A (model iz kataloga) pogrešna te da se izvrši usporedba koja vodi računa o svim podnesenim dokazima i posebnim okolnostima predmetnog slučaja,

                  —

                  u pogledu merituma: zbog nedostatka novosti dizajna Zajednice, proglasi predmetni dizajn ništavim jer je gotovo istovjetan i time zapravo u potpunosti oponaša, neovlašteno, dizajn koji upotrebljava tužitelj. Posljedično, sporni dizajn Zajednice ne ispunjava zahtjev novosti nužan za stjecanje zaštite registracijom dizajna Zajednice,

                  —

                  u pogledu merituma: zbog nepostojanja individualnog karaktera dizajna Zajednice taj dizajn proglasi ništavim jer nema individualni karakter u odnosu na dizajne koje je ranije upotrebljavalo društvo L. Oliva Torras, S. A., vodeći računa o uskoj margini kreativne prosudbe zbog tehničke funkcije dijela koji se treba ugraditi u određeni motor vozila, karakteristikama obaviještenog korisnika i sličnosti uspoređivanih dijelova,

                  —

                  u pogledu merituma: zbog postojanja isključenja iz zaštite dizajna Zajednice u skladu s člankom 8. Uredbe o dizajnu Zajednice, proglasi sporni žig ništavim jer se na njega primjenjuje zabrana utvrđena u članku 8. stavcima 1. i 2. s obzirom na to da je izgled dizajna isključivo uvjetovan njegovom tehničkom funkcijom, te da ga proglasi ništavim jer se na njega primjenjuje apsolutna zabrana iz članka 4. Uredbe o dizajnu Zajednice zato što čini sastavni dio složenog proizvoda,

                  —

                  u pogledu merituma: zbog toga što se dizajnu Zajednice protivi članak 9. Uredbe o dizajnu Zajednice, u tom smislu potvrdi odluku žalbenog vijeća,

                  —

                  u skladu s člankom 134. stavkom 1. Poslovnika Općeg suda, „Opća pravila o raspodjeli troškova”, stranci koja ne uspije u postupku naloži snošenje troškova, na zahtjev protivne stranke.

                  —

                  u skladu s člankom 68. stavkom 1. Poslovnika Općeg suda, ova stranka zahtijeva spajanje ovog predmeta s predmetom T-100/19, u kojem je ona zatražila usmenu raspravu i u kojem se čeka donošenje odluke. Tim se istim člankom 68. određuje da se u svakom trenutku, po službenoj dužnosti ili na zahtjev glavne stranke, više predmeta koji imaju isti predmet odlučivanja zbog povezanosti može spojiti u svrhu, alternativno ili kumulativno, pisanog ili usmenog dijela postupka ili u svrhu donošenja odluke kojom se završava postupak.

         Tužbeni razlog

      Povreda članaka 4. do 9. i 61. Uredbe Vijeća (EZ) br. 6/2002.


title: predmet C-278/19 P: Žalba koju je 3. travnja 2019. podnio Mas Que Vinos Global. S. L. protiv presude Općeg suda (deveto vijeće) od 17. siječnja 2019. u predmetu T-576/17, Mas Que Vinos Global, S.L. protiv EUIPO-a – JESA (EL SEÑORITO)

text:
               2.12.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 406/7

      Žalba koju je 3. travnja 2019. podnio Mas Que Vinos Global. S. L. protiv presude Općeg suda (deveto vijeće) od 17. siječnja 2019. u predmetu T-576/17, Mas Que Vinos Global, S.L. protiv EUIPO-a – JESA (EL SEÑORITO)
      (predmet C-278/19 P)
      (2019/C 406/11)
      Jezik postupka: španjolski

         Stranke

         Žalitelj: Mas Que Vinos Global. S. L. (zastupnik: M. J. Sanmartín Sanmartín, odvjetnik)

         Druge stranke u žalbenom postupku: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO) i José Estévez, S.A. (JESA)
      Sud (osmo vijeće) je rješenjem od 25. rujna 2019. odbio žalbu i odlučio da društvo Mas Que Vinos Global, S.L. snosi vlastite troškove.


title: predmet C-295/19 P: Žalba koju je 10. travnja 2019. podnio Apple Inc. protiv presude Općeg suda (peto vijeće) od 31. siječnja 2019. u predmetu T-215/17, Pear Technologies protiv EUIPO-a - Apple (PEAR)

text:
               2.12.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 406/8

      Žalba koju je 10. travnja 2019. podnio Apple Inc. protiv presude Općeg suda (peto vijeće) od 31. siječnja 2019. u predmetu T-215/17, Pear Technologies protiv EUIPO-a - Apple (PEAR)
      (predmet C-295/19 P)
      (2019/C 406/12)
      Jezik postupka: engleski

         Stranke

         Žalitelj: Apple Inc. (zastupnici: G. Tritton i J. Muir Wood, barristers, koje su ovlastili J. Olsen i P. Andreottola, solicitors)

         Druge stranke u postupku: Pear Technologies Ltd, Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo
      Rješenjem od 1. listopada 2019. Sud (osmo vijeće) odbio je žalbu kao očito neosnovanu te naložio društvu Apple Inc. snošenje vlastitih troškova.


title: predmet C-585/19: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 2. kolovoza 2019. uputio Tribunalul București (Rumunjska) – Academia de Studii Economice din București protiv Organismul Intermediar pentru Programul Operațional Capital Uman – Ministerul Educației Naționale

text:
               2.12.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 406/8

      Zahtjev za prethodnu odluku koji je 2. kolovoza 2019. uputio Tribunalul București (Rumunjska) – Academia de Studii Economice din București protiv Organismul Intermediar pentru Programul Operațional Capital Uman – Ministerul Educației Naționale
      (predmet C-585/19)
      (2019/C 406/13)
      Jezik postupka: rumunjski

         Sud koji je uputio zahtjev

      Tribunalul București

         Stranke glavnog postupka

         Tužitelj: Academia de Studii Economice din București

         Tuženik: Organismul Intermediar pentru Programul Operațional Capital Uman – Ministerul Educației Naționale

         Prethodna pitanja

                  1.

                  Znači li [izraz] „radno vrijeme”, kako je definiran člankom 2. točkom 1. Direktive 2003/88/EZ (1), „vremensko razdoblje u kojem radnik radi, stoji na raspolaganju poslodavcu i obavlja svoje poslove i zadatke” na temelju pojedinačnog ugovora (u punom radnom vremenu) ili na temelju svih ugovora (o radu) koje je taj radnik sklopio?

                  2.

                  Treba li zahtjeve koji su utvrđeni za države članice člankom 3. Direktive 2003/88/EZ (obveza poduzimanja potrebnih mjera kako bi se svakome radniku osiguralo pravo na dnevni odmor u neprekidnom trajanju od najmanje 11 sati, unutar razdoblja od 24 sata) i člankom 6. točkom (b) Direktive 2003/88/EZ (ograničavanje prosječnog broja radnih sati na najviše 48 sati tjedno, uključujući prekovremene sate) tumačiti na način da postavljaju ograničenja u odnosu na pojedinačni ugovor ili u odnosu na sve ugovore koji su sklopljeni s istim poslodavcem ili s različitim poslodavcima?

                  3.

                  U slučaju da odgovori na prvo i drugo pitanje podrazumijevaju tumačenje koje isključuje mogućnost država članica da na nacionalnoj razini urede primjenu članka 3. i članka 6. točke (b) Direktive 2003/88/EZ u odnosu na [svaki] ugovor, može li se javna institucija države članice, koja djeluje u ime države, pozvati na izravnu primjenu odredbi članka 3. i članka 6. točke (b) Direktive 2003/88/EZ i sankcionirati poslodavca zbog nepoštovanja ograničenja koja su predviđena Direktivom za dnevni odmor i/ili najdulje tjedno radno vrijeme, kada nema nacionalnih zakonskih odredbi kojima se uređuje okolnost da najmanje trajanje dnevnog odmora i najdulje tjedno radno vrijeme moraju biti povezani s radnikom (neovisno o broju ugovora o radu koje radnik sklopi s istim poslodavcem ili s različitim poslodavcima)?

         (1)  Direktiva 2003/88/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 4. studenoga 2003. o određenim vidovima organizacije radnog vremena (SL 2003., L 299, str. 9.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 5., svezak 2., str. 31.)


title: predmet C-619/19: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 19. kolovoza 2019. uputio Bundesverwaltungsgericht (Njemačka) – Land Baden-Württemberg protiv D. R.

text:
               2.12.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 406/9

      Zahtjev za prethodnu odluku koji je 19. kolovoza 2019. uputio Bundesverwaltungsgericht (Njemačka) – Land Baden-Württemberg protiv D. R.
      (predmet C-619/19)
      (2019/C 406/14)
      Jezik postupka: njemački

         Sud koji je uputio zahtjev

      Bundesverwaltungsgericht

         Stranke glavnog postupka

         Tužitelj: Land Baden-Württemberg

         Tuženik: D. R.

         Prethodna pitanja

                  1.

                  Treba li članak 4. stavak 1. prvi podstavak točku (e) Direktive 2003/4/EZ (1) Europskog parlamenta i Vijeća od 28. siječnja 2003. o javnom pristupu informacijama o okolišu i stavljanju izvan snage Direktive 90/313/EEZ Vijeća (u daljnjem tekstu: Direktiva o informacijama o okolišu) tumačiti na način da su pojmom „interna komunikacija” obuhvaćene sve komunikacije koje ne napuštaju unutarnje područje tijela koje je dužno pružiti informacije?

                  2.

                  Primjenjuje li se zaštita „interne komunikacije” u skladu s člankom 4. stavkom 1. prvim podstavkom točkom (e) Direktive o informacijama o okolišu vremenski neograničeno?

                  3.

                  Ako je odgovor na drugo pitanje negativan: primjenjuje li se zaštita „interne komunikacije” u skladu s člankom 4. stavkom 1. prvim podstavkom točkom (e) Direktive o informacijama o okolišu samo dok tijelo koje je dužno pružiti informacije ne donese odluku ili dok nije okončan drugi upravni postupak?

         (1)  SL 2003, L 41, str. 26. (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 15., svezak 1., str. 128.)


title: predmet C-635/19: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 26. kolovoza 2019. uputio Órgano Administrativo de Recursos Contractuales de la Comunidad Autónoma de Euskadi (Španjolska) – Confederación Sindical Comisiones Obreras de Euskadi protiv Ayuntamiento de Arrigorriaga

text:
               2.12.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 406/10

      Zahtjev za prethodnu odluku koji je 26. kolovoza 2019. uputio Órgano Administrativo de Recursos Contractuales de la Comunidad Autónoma de Euskadi (Španjolska) – Confederación Sindical Comisiones Obreras de Euskadi protiv Ayuntamiento de Arrigorriaga
      (predmet C-635/19)
      (2019/C 406/15)
      Jezik postupka: španjolski

         Sud koji je uputio zahtjev

      Órgano Administrativo de Recursos Contractuales de la Comunidad Autónoma de Euskadi

         Stranke glavnog postupka

         Tužitelj: Confederación Sindical Comisiones Obreras de Euskadi

         Tuženik: Ayuntamiento de Arrigorriaga

         Prethodna pitanja

      Je li Direktivi 2014/24/EU (1) protivna odredba nacionalnog zakona poput članka 122. stavka 2. LCSP-a (2), koja obvezuje javne naručitelje da u dokumentaciju kojom se uređuje ugovor o javnoj nabavi uključe poseban uvjet vezan za izvršenje ugovora, kojim se uspješnom ponuditelju nameće obveza da radnicima zajamči, u najmanju ruku, plaću u skladu s važećim granskim kolektivnim ugovorom, čak i ako njime odabrani poduzetnik nije vezan prema propisima o kolektivnom pregovaranju i kolektivnim ugovorima, kojima se, u pitanjima plaća, utvrđuje prednost u primjeni kolektivnog ugovora na razini poslodavca i mogućnost neprimjene važećeg kolektivnog ugovora zbog gospodarskih, tehničkih, organizacijskih ili proizvodnih razloga?

         (1)  Direktiva 2014/24/EU Europskog parlamenta i Vijeća od 26. veljače 2014. o javnoj nabavi i o stavljanju izvan snage Direktive 2004/18/EZ (SL 2014., L 94, str. 65. i ispravci SL 2015., L 275, str. 68. i SL 2016., L 311, str. 26.)

         (2)  Ley 9/2017, de 8 de noviembre, de Contratos del Sector Público (Zakon 9/2017 od 8. studenoga 2017. o ugovorima o javnoj nabavi)


title: predmet C-644/19: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 28. kolovoza 2019. uputio Curtea de Apel Alba Iulia (Rumunjska) – FT protiv Universitatea „Lucian Blaga” Sibiu, GS i dr., Ministerul Educației Naționale

text:
               2.12.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 406/10

      Zahtjev za prethodnu odluku koji je 28. kolovoza 2019. uputio Curtea de Apel Alba Iulia (Rumunjska) – FT protiv Universitatea „Lucian Blaga” Sibiu, GS i dr., Ministerul Educației Naționale
      (predmet C-644/19)
      (2019/C 406/16)
      Jezik postupka: rumunjski

         Sud koji je uputio zahtjev

      Curtea de Apel Alba Iulia

         Stranke glavnog postupka

         Žalitelj: FT

         Druge stranke u postupku: Universitatea „Lucian Blaga” Sibiu, GS i dr., Ministerul Educației Naționale

         Prethodna pitanja

                  1.

                  Treba li članak 1., članak 2. stavak 2. točku (b), članak 3. Direktive 2000/78 (1) [i] članak 4. Okvirnog sporazuma o radu na određeno vrijeme koji su sklopili ETUC, UNICE i CEEP, koji se provodi Direktivom Vijeća 1999/70/EZ od 28. lipnja 1999. (2), tumačiti na način da mjera kao što je ona u glavnom postupku, kojom se poslodavcu omogućuje da predvidi da osobe koje su navršile 65 godina mogu nastaviti s radom kao stalno zaposleno osoblje uz priznavanje prava koja su imale prije odlaska u mirovinu samo ako imaju status mentora na doktoratu, čime se druge osobe koje se nalaze u istoj situaciji, koje bi takvu mogućnost imale da postoje slobodna radna mjesta i da ispunjavaju zahtjeve radne uspješnosti, stavlja u nepovoljniji položaj, te kojom se omogućava da se za osobe koje nemaju status mentora na doktoratu, za istu akademsku djelatnost uvedu uzastopni ugovori o radu na određeno vrijeme, sa sustavom plaća „po satu” koje su niže od onih predviđenih za stalno zaposlene sveučilišne nastavnike, predstavlja diskriminaciju u smislu tih odredbi?

                  2.

                  Može li se prednost primjene prava Unije (načelo nadređenosti europskog prava) tumačiti na način da dopušta nacionalnom sudu da ne primijeni pravomoćnu odluku nacionalnog suda u kojoj je utvrđeno da je u navedenoj činjeničnoj situaciji poštovana Direktiva 2000/78/EZ i da nema diskriminacije?

         (1)  Direktiva Vijeća 2000/78/EZ od 27. studenoga 2000. o uspostavi općeg okvira za jednako postupanje pri zapošljavanju i obavljanju zanimanja (SL 2000., L 303, str. 16.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 5., svezak 1., str. 69.)

         (2)  Direktiva Vijeća 1999/70/EZ od 28. lipnja 1999. o Okvirnom sporazumu o radu na određeno vrijeme koji su sklopili ETUC, UNICE i CEEP (SL 1999., L 175, str. 43.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 5., svezak 4., str. 228.)


title: predmet C-645/19: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 30. kolovoza 2019. uputio Hof van beroep te Brussel (Belgija) – Facebook Ireland Limited, Facebook INC, Facebook Belgium BVBA protiv Gegevensbeschermingsautoriteit

text:
               2.12.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 406/11

      Zahtjev za prethodnu odluku koji je 30. kolovoza 2019. uputio Hof van beroep te Brussel (Belgija) – Facebook Ireland Limited, Facebook INC, Facebook Belgium BVBA protiv Gegevensbeschermingsautoriteit
      (predmet C-645/19)
      (2019/C 406/17)
      Jezik postupka: nizozemski

         Sud koji je uputio zahtjev

      Hof van beroep te Brussel

         Stranke glavnog postupka

         Tužitelji: Facebook Ireland Limited, Facebook INC, Facebook Belgium BVBA

         Tuženik: Gegevensbeschermingsautoriteit

         Prethodna pitanja

                  1.

                  Treba li članak [55. stavak 1.], članke 56. do 58. i članke 60. do 66. Uredbe 2016/679 (1) Europskog parlamenta i Vijeća od 27. travnja 2016. o zaštiti pojedinaca u vezi s obradom osobnih podataka i o slobodnom kretanju takvih podataka te o stavljanju izvan snage Direktive 95/46/EZ u vezi s člancima 7., 8. i 47. Povelje Europske unije o temeljnim pravima tumačiti na način da nadzorno tijelo koje prema nacionalnom zakonu u okviru prenošenja članka [58. stavka 5.] te uredbe ima ovlasti podnijeti tužbu sudu svoje države članice u slučaju povreda te uredbe, ali ne može izvršavati tu ovlast u okviru prekogranične obrade ako nije vodeće nadzorno tijelo za tu prekograničnu obradu?

                  2.

                  Je li pritom važno što voditelj te prekogranične obrade nema u toj državi članici glavni, nego drugi poslovni nastan?

                  3.

                  Je li pritom važno podnosi li nacionalno nadzorno tijelo tužbu protiv glavnog poslovnog nastana voditelja obrade ili poslovnog nastana u vlastitoj državi članici?

                  4.

                  Je li pritom važno što je nacionalno nadzorno tijelo već podnijelo tužbu prije stupanja na snagu te uredbe (25. svibnja 2018.)?

                  5.

                  U slučaju potvrdnog odgovora na prvo prethodno pitanje: ima li članak [58. stavak 5.] OUZP-a izravan učinak, tako da se nacionalno nadzorno tijelo može pozvati na tu odredbu kako bi pokrenulo ili nastavilo sudski postupak protiv pojedinih stranaka, čak i ako članak [58. stavak 5.] nije prenesen u nacionalno pravo iako takva obveza postoji?

                  6.

                  U slučaju potvrdnog odgovora na prethodna pitanja: može li ishod takvih postupaka biti protivan suprotnom utvrđenju vodećeg nadzornog tijela ako to vodeće nadzorno tijelo istražuje iste ili slične postupke prekogranične obrade u skladu s mehanizmom predviđenim člancima 56. i 60. OUZP-a?

         (1)  SL 2016., L 119, str. 1.


title: predmet C-654/19: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 3. rujna 2019. uputio Landesgericht Korneuburg (Austrija) – FP Passenger Service protiv Austrian Airlines AG

text:
               2.12.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 406/12

      Zahtjev za prethodnu odluku koji je 3. rujna 2019. uputio Landesgericht Korneuburg (Austrija) – FP Passenger Service protiv Austrian Airlines AG
      (predmet C-654/19)
      (2019/C 406/18)
      Jezik postupka: njemački

         Sud koji je uputio zahtjev

      Landesgericht Korneuburg

         Stranke glavnog postupka

         Tužitelj: FP Passenger Service

         Tuženik: Austrian Airlines AG

         Prethodna pitanja

      Treba li članke 5., 6. i 7. Uredbe (EZ) br. 261/2004 (1) Europskog parlamenta i Vijeća od 11. veljače 2004. o utvrđivanju općih pravila odštete i pomoći putnicima u slučaju uskraćenog ukrcaja i otkazivanja ili duljeg kašnjenja leta u polasku te o stavljanju izvan snage Uredbe (EEZ) br. 295/91 tumačiti na način da se prilikom izračuna kašnjenja, uzimajući u obzir presudu Suda od 4. rujna 2014., Germanwings (C-452/13), prema kojoj se upućuje na trenutak otvaranja vrata, utvrđuje razlika između stvarnog vremena otvaranja vrata i planiranog vremena dolaska ili se utvrđuje razlika između stvarnog vremena otvaranja vrata i vremena očekivanog otvaranja vrata u slučaju planiranog vremena dolaska?

         (1)  SL 2004., L 46, str. 1. (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 7., svezak 26., str. 21. i ispravak SL 2019., L 119, str. 202.)


title: predmet C-657/19: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 4. rujna 2019. uputio Bundesfinanzhof (Njemačka) – Finanzamt D protiv E

text:
               2.12.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 406/13

      Zahtjev za prethodnu odluku koji je 4. rujna 2019. uputio Bundesfinanzhof (Njemačka) – Finanzamt D protiv E
      (predmet C-657/19)
      (2019/C 406/19)
      Jezik postupka: njemački

         Sud koji je uputio zahtjev

      Bundesfinanzhof

         Stranke glavnog postupka

         Tužitelj: Finanzamt D
      Tuženik: E

         Prethodna pitanja

                  1.

                  Je li u okolnostima poput onih u glavnom postupku, u kojima porezni obveznik u ime medicinske službe zdravstvenog osiguranja izdaje mišljenja o potrebi pacijenata za njegom, riječ o djelatnosti koja ulazi u područje primjene članka 132. stavka 1. točke (g) Direktive Vijeća 2006/112/EZ od 28. studenoga 2006. o zajedničkom sustavu poreza na dodanu vrijednost (1) (u daljnjem tekstu: Direktiva 2006/112/EZ)?

                  2.

                  U slučaju potvrdnog odgovora na prvo pitanje:

                              (a)

                              Je li za priznavanje poduzetnika kao tijela koje je posvećeno socijalnoj dobrobiti u smislu članka 132. stavka 1. točke (g) Direktive 2006/112/EZ dostatno da taj poduzetnik pruža usluge kao podugovaratelj u ime tijela koje se na temelju nacionalnog prava priznaje kao tijelo posvećeno socijalnoj dobrobiti u smislu članka 132. stavka 1. točke (g) Direktive 2006/112/EZ?

                              (b)

                              U slučaju niječnog odgovora na pitanje 2.a: Je li u okolnostima poput onih u glavnom postupku činjenica da zdravstvena osiguranja i osiguranja za njegu paušalno preuzimaju troškove priznatog tijela u smislu članka 132. stavka 1. točke (g) Direktive 2006/112/EZ dostatna da se i podugovaratelj tog tijela smatra priznatim tijelom?

                              (c)

                              U slučaju niječnog odgovora na pitanja 2.a i 2.b: Može li država članica uvjetovati priznavanje kao tijela koje je posvećeno socijalnoj dobrobiti time da porezni obveznik zaista treba sklopiti ugovor s nositeljem socijalne zaštite ili socijalne skrbi, ili je za priznavanje dostatno to da u skladu s nacionalnim pravom postoji mogućnost sklapanja ugovora?

         (1)  SL 2006, L 347, str.1.


title: predmet C-661/19: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 6. rujna 2019. uputio Handelsgericht Wien (Austrija) – flightright GmbH protiv Austrian Airlines AG

text:
               2.12.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 406/13

      Zahtjev za prethodnu odluku koji je 6. rujna 2019. uputio Handelsgericht Wien (Austrija) – flightright GmbH protiv Austrian Airlines AG
      (predmet C-661/19)
      (2019/C 406/20)
      Jezik postupka: njemački

         Sud koji je uputio zahtjev

      Handelsgericht Wien

         Stranke glavnog postupka

         Tužitelj: flightright GmbH

         Tuženik: Austrian Airlines AG

         Prethodna pitanja

      Treba li članak 7. stavak 1. drugu rečenicu u vezi sa stavkom 4. Uredbe (EZ) br. 261/2004 Europskog parlamenta i Vijeća od 11. veljače 2004. o utvrđivanju općih pravila odštete i pomoći putnicima u slučaju uskraćenog ukrcaja i otkazivanja ili dužeg kašnjenja leta […] te o stavljanju izvan snage Uredbe (EEZ) br. 295/91 (1) tumačiti na način da je u slučaju prijevoza osoba zračnom linijom koja se sastoji od dvaju letova bez značajnijeg zadržavanja u transfernoj zračnoj luci za iznos prava na odštetu relevantna samo dužina druge dionice puta, ako je tužba podnesena protiv stvarnog zračnog prijevoznika koji je izveo drugu dionicu puta na kojoj je došlo do nepravilnosti a prijevoz na prvoj dionici puta izveo je drugi zračni prijevoznik?

         (1)  SL 2004., L 46, str. 1.


title: predmet C-667/19: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 9. rujna 2019. uputio Sąd Okręgowy w Warszawie (Poljska) – A. M. protiv E. M.

text:
               2.12.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 406/14

      Zahtjev za prethodnu odluku koji je 9. rujna 2019. uputio Sąd Okręgowy w Warszawie (Poljska) – A. M. protiv E. M.
      (predmet C-667/19)
      (2019/C 406/21)
      Jezik postupka: poljski

         Sud koji je uputio zahtjev

      Sąd Okręgowy w Warszawie

         Stranke glavnog postupka

         Tužitelj: A. M.

         Tuženik: E. M.

         Prethodna pitanja

                  1.

                  Treba li članak 19. stavak 1. točku (f) Uredbe (EZ) br. 1223/2009 (1) Europskog parlamenta i Vijeća o kozmetičkim proizvodima, u dijelu u kojem određuje da se na posudama i pakiranjima kozmetičkih proizvoda moraju nalaziti podaci o funkciji kozmetičkog proizvoda ispisani neizbrisivim, jasno čitljivim i vidljivim slovima, ako ona nije jasna iz njegova izgleda, tumačiti na način da se to odnosi na temeljne funkcije kozmetičkog proizvoda u smislu članka 2. stavka 1. točke (a) Uredbe, to jest na funkciju čišćenja (čišćenje), funkciju njege i zaštite (održavanje u dobrom stanju), utjecaj na miris i funkciju uljepšavanja (mijenjanje izgleda) ili da se moraju navesti detaljnije funkcije koje omogućuju određivanje svojstava pojedinog kozmetičkog proizvoda?

                  2.

                  Treba li članak 19. stavak 2. Uredbe (EZ) br. 1223/2009 Europskog parlamenta i Vijeća od 30. studenoga 2009. o kozmetičkim proizvodima i uvodnu izjavu 46. te uredbe tumačiti na način da je moguće podatke o kojima je riječ u stavku 1. točkama (d), (g) i (f) te odredbe, to jest, mjere opreza, sastojke i funkcije, navesti u katalogu poduzeća koji obuhvaća i druge proizvode te na pakiranju upotrijebiti simbol određen u Prilogu VII. točki 1.?

         (1)  SL 2009, L 342, str. 59. (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 13., svezak 27., str. 152.)


title: predmet C-695/19: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 20. rujna 2019. uputio Tribunal Arbitral Tributário (Centro de Arbitragem Administrativa - CAAD) (Portugal) – Rádio Popular — Eletrodomésticos, S.A. protiv Autoridade Tributária e Aduaneira

text:
               2.12.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 406/15

      Zahtjev za prethodnu odluku koji je 20. rujna 2019. uputio Tribunal Arbitral Tributário (Centro de Arbitragem Administrativa - CAAD) (Portugal) – Rádio Popular — Eletrodomésticos, S.A. protiv Autoridade Tributária e Aduaneira
      (predmet C-695/19)
      (2019/C 406/22)
      Jezik postupka: portugalski

         Sud koji je uputio zahtjev

      Tribunal Arbitral Tributário (Centro de Arbitragem Administrativa – CAAD)

         Stranke glavnog postupka

         Tužitelj: Rádio Popular — Eletrodomésticos, S.A.

         Tuženik: Autoridade Tributária e Aduaneira

         Prethodno pitanje

      Čine li financijske transakcije transakcije posredovanja u prodaji produljenog jamstva za električne kućanske aparate, koje izvršava obveznik PDV-a čija je glavna djelatnost prodaja električnih kućanskih aparata potrošačima, ili se one mogu izjednačiti s tim transakcijama na temelju načela neutralnosti i nenarušavanja tržišnog natjecanja, za potrebe isključenja njihova iznosa iz izračuna udjela odbitka, u skladu s člankom 135. stavkom 1. točkom (b) ili točkom (c) Direktive Vijeća 2006/112/EZ (1) od 28. studenoga 2006.?

         (1)  Direktiva Vijeća 2006/112/EZ od 28 studenoga 2006. o zajedničkom sustavu poreza na dodanu vrijednost (SL 2006., L 347, str. 1.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 9., svezak 1., str. 120.)


title: predmet C-699/19 P: Žalba koju je 20. rujna 2019. podnio Quanta Storage, Inc. protiv presude Općeg suda (peto vijeće) od 12. srpnja 2019. u predmetu T-772/15, Quanta Storage, Inc. protiv Europske komisije

text:
               2.12.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 406/16

      Žalba koju je 20. rujna 2019. podnio Quanta Storage, Inc. protiv presude Općeg suda (peto vijeće) od 12. srpnja 2019. u predmetu T-772/15, Quanta Storage, Inc. protiv Europske komisije
      (predmet C-699/19 P)
      (2019/C 406/23)
      Jezik postupka: engleski

         Stranke

         Žalitelj: Quanta Storage, Inc. (zastupnici: B. Hartnett, barrister, O. Geiss, Rechtsanwalt, W. Sparks, advocaat, T. Siakka, Δικηγόρος)

         Druga stranka u postupku: Europska komisija

         Žalbeni zahtjev

      Žalitelj od Suda zahtijeva da:

                  a)

                  ukine pobijanu presudu u dijelu u kojem odbija tužbu i nalaže društvu Quanta Storage snošenje vlastitih troškova i plaćanje četiri petine troškova Komisije;

                  b)

                  poništi Odluku Komisije od 21. listopada 2015. (predmet AT39639 – Optical Disk Drives) u dijelu u kojem se odnosi na žalitelja;

                  c)

                  podredno, smanji novčanu kaznu koja je izrečena žalitelju;

                  d)

                  podredno, vrati predmet Općem sudu na ponovno suđenje; i

                  e)

                  naloži Komisiji snošenje svih troškova postupka.

         Žalbeni razlozi i glavni argumenti

      U prilog osnovanosti žalbe, žalitelj ističe sljedećih pet žalbenih razloga.
      Prvi žalbeni razlog, koji se temelji na tome da Opći sud nije primijenio relevantni pravni kriterij te je iskrivio jasni smisao dokaza u odnosu na povredu prava obrane Komisijinim utvrđenjem više povreda.
      Drugi žalbeni razlog, koji se temelji na tome da je Opći sud iskrivio jasni smisao dokaza koji se odnose na pravo obrane i pravo na dobru upravu.
      Treći žalbeni razlog, koji se temelji na tome da se Opći sud nije bavio s relevantnom točkom ili ju pravilno razumio i/ili da nije primijenio pravilan pravni kriterij u odnosu na proturječnosti u odnosu na opseg povrede.
      Četvrti žalbeni razlog, koji se temelji na iskrivljavanju jasnog smisla dokaza, neprimjenjivanju pravilnog pravnog kriterija i/ili propustu bavljenja s relevantnom točkom ili njezinim pravilnim razumijevanjem u odnosu na žaliteljevu odgovornost iz članka 101. UFEU-a.
      Peti žalbeni razlog, koji se temelji na povredi neograničene nadležnosti, iskrivljavanju jasnog smisla dokaza i nedostatku u obrazloženju u odnosu na određivanje novčane kazne.


title: predmet C-711/19: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 25. rujna 2019. uputio Verwaltungsgerichtshof (Austrija) – Admiral Sportwetten GmbH i dr.

text:
               2.12.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 406/18

      Zahtjev za prethodnu odluku koji je 25. rujna 2019. uputio Verwaltungsgerichtshof (Austrija) – Admiral Sportwetten GmbH i dr.
      (predmet C-711/19)
      (2019/C 406/25)
      Jezik postupka: njemački

         Sud koji je uputio zahtjev

      Verwaltungsgerichtshof

         Stranke glavnog postupka

         Podnositelji revizije: Admiral Sportwetten GmbH, Novomatic AG, AKO Gastronomiebetriebs GmbH

         Tuženo tijelo: Magistrat der Stadt Wien

         Prethodna pitanja

                  1.

                  Treba li članak 1. Direktive (EU) 2015/1535 Europskog parlamenta i Vijeća od 9. rujna 2015. o utvrđivanju postupka pružanja informacija u području tehničkih propisa i pravila o uslugama informacijskog društva (1) tumačiti na način da odredbe Wiener Wettterminalabgabegesetza (Bečki zakon o porezu na terminale za klađenje), kojima se predviđa oporezivanje držanja terminalâ za klađenje, valja smatrati „tehničkim propisima” u smislu tog članka?

                  2.

                  Ima li nedostavljanje obavijesti o odredbama WWAG-a u smislu Direktive 2015/1535 za posljedicu to da se porez kao što je porez na terminale za klađenje ne smije naplatiti?

         (1)  SL 2015., L 241, str. 1.


title: predmet T-467/17: Presuda Općeg suda od 20. rujna 2019. – Barata protiv Parlamenta („Tužba za poništenje – Javna služba – Postupak odabira ugovornog osoblja – Zapošljavanje – Poziv na iskazivanje interesa EP/CAST/S/16/2016 – Vozači – Praktični testovi i teorijski test održani nakon uspostave baze podataka – Neuspjeh na teorijskom testu – Poništenje poziva na iskazivanje interesa i baze podataka – Prestanak postojanja predmeta spora – Zadržavanje pravnog interesa – Djelomična obustava postupka – Djelomična nedopuštenost”)

text:
               2.12.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 406/21

      Presuda Općeg suda od 20. rujna 2019. – Barata protiv Parlamenta
      (predmet T-467/17) (1)

      („Tužba za poništenje - Javna služba - Postupak odabira ugovornog osoblja - Zapošljavanje - Poziv na iskazivanje interesa EP/CAST/S/16/2016 - Vozači - Praktični testovi i teorijski test održani nakon uspostave baze podataka - Neuspjeh na teorijskom testu - Poništenje poziva na iskazivanje interesa i baze podataka - Prestanak postojanja predmeta spora - Zadržavanje pravnog interesa - Djelomična obustava postupka - Djelomična nedopuštenost”)
      (2019/C 406/28)
      Jezik postupka: engleski

         Stranke

         Tužitelj: Carlos Manuel Henriques Barata (Lisabon, Portugal) (zastupnici: G. Pandey, D. Rovetta i V. Villante, odvjetnici)

         Tuženik: Europski parlament (zastupnici: J. Steele, I. Terwinghe i M. Windisch, agenti)

         Predmet

      Zahtjev na temelju članka 270. UFEU-a, kojim se traži poništenje poziva Europskog parlamenta na iskazivanje interesa EP/CAST/S/16/2016 za zapošljavanje vozača i više akata koje je donio Parlament u okviru tog postupka odabira, uključujući posebice odluku od 26. listopada 2016., kojom se tužitelja obavještava da se ne nalazi među odabranim kandidatima za radno mjesto vozača, i odluku od 25. travnja 2017., kojom je odbijena tužiteljeva žalba protiv navedene odluke.

         Izreka

                  1.

                     Obustavlja se postupak povodom zahtjeva za poništenje poziva na iskazivanje interesa EP/CAST/S/16/2016, odluke od 26. listopada 2016., kojom se Carlos Manuel Henriques Barata obavještava da se ne nalazi među odabranim kandidatima za radno mjesto vozača i odluke od 25. travnja 2017., kojom je odbijena žalba C. M. H. Barate protiv potonje.

                  2.

                     Također se obustavlja postupak povodom zahtjeva za proglašavanje poziva na iskazivanje interesa EP/CAST/S/16/2016 neprimjenjivim na C. M. H. Baratu.

                  3.

                     Tužba se u preostalom dijelu odbacuje kao nedopuštena.

                  4.

                     Europski parlament snosit će vlastite troškove kao i troškove C. M. H. Barate.

         (1)  SL C 347, 16. 10. 2017.


title: predmet T-125/17: Presuda Općeg suda od 20. rujna 2019. – BASF Grenzach protiv ECHA-e („REACH – Ocjena tvari – Triklosan – Odluka ECHA-e kojom zahtijeva dodatne informacije – Članak 51. stavak 6. Uredbe (EZ) br. 1907/2006 – Žalba podnesena žalbenom vijeću – Zadaća žalbenog vijeća – Kontradiktorni postupak – Opseg kontrole – Intenzitet kontrole – Nadležnost žalbenog vijeća – Članak 93. stavak 3. Uredbe br. 1907/2006 – Prva rečenica članka 47. stavka 1. Uredbe br. 1907/2006 – Relevantne informacije – Proporcionalnost – Članak 25. Uredbe br. 1907/2006 – Prilog XIII. Uredbi br. 1907/2006 – Podaci dobiveni u prikladnim uvjetima – Postojanost – Neurotoksičnost – Reprotoksičnost – Članak 12. stavak 1. Uredbe br. 771/2008 – Kašnjenje u podnošenju znanstvenog mišljenja”)

text:
               2.12.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 406/20

      Presuda Općeg suda od 20. rujna 2019. – BASF Grenzach protiv ECHA-e
      (predmet T-125/17) (1)

      („REACH - Ocjena tvari - Triklosan - Odluka ECHA-e kojom zahtijeva dodatne informacije - Članak 51. stavak 6. Uredbe (EZ) br. 1907/2006 - Žalba podnesena žalbenom vijeću - Zadaća žalbenog vijeća - Kontradiktorni postupak - Opseg kontrole - Intenzitet kontrole - Nadležnost žalbenog vijeća - Članak 93. stavak 3. Uredbe br. 1907/2006 - Prva rečenica članka 47. stavka 1. Uredbe br. 1907/2006 - Relevantne informacije - Proporcionalnost - Članak 25. Uredbe br. 1907/2006 - Prilog XIII. Uredbi br. 1907/2006 - Podaci dobiveni u prikladnim uvjetima - Postojanost - Neurotoksičnost - Reprotoksičnost - Članak 12. stavak 1. Uredbe br. 771/2008 - Kašnjenje u podnošenju znanstvenog mišljenja”)
      (2019/C 406/27)
      Jezik postupka: engleski

         Stranke

         Tužitelj: BASF Grenzach GmbH (Grenzach-Wyhlen, Njemačka) (zastupnici: K. Nordlander i M. Abenhaïm, odvjetnici, a zatim K. Nordlander i K. Le Croy, solicitor)

         Tuženik: Europska agencija za kemikalije (zastupnici: M. Heikkilä, W. Broere i T. Röcke, a zatim M. Heikkilä, W. Broere i C. Jacquet, agenti)

         Intervenijenti u potporu tuženiku: Kraljevina Danska (zastupnici: C. Thorning i M. Wolff, a zatim M. Wolff, J. Nymann-Lindegren i P. Ngo, agenti), Savezna Republika Njemačka (zastupnici: T. Henze i D. Klebs, a zatim D. Klebs, agenti), Kraljevina Nizozemska (zastupnici: M. Bulterman i C. Schillemans, agenti)

         Predmet

      Zahtjev na temelju članka 263. UFEU-a za djelomično poništenje Odluke A-018-2014 žalbenog vijeća ECHA-e od 19. prosinca 2016., s obzirom na to da je žalbeno vijeće djelomično odbilo tužiteljevu žalbu protiv odluke ECHA-e od 19. rujna 2014. zahtijevajući dodatne informacije o tvari triklosanu (CAS 3380-34-5) i da je odredilo 26. prosinca 2018. kao datum do kojeg bi ti podaci trebali biti dostavljeni.

         Izreka

                  1.

                     Tužba se odbija.

                  2.

                     Društvo BASF Grenzach GmbH snosit će vlastite troškove kao i troškove Europske agencije za kemikalije (ECHA), uključujući troškove nastale u okviru postupka privremene pravne zaštite.

                  3.

                     Kraljevina Danska, Savezna Republika Njemačka i Kraljevina Nizozemska snosit će vlastite troškove.

         (1)  SL C 112, 10. 4. 2017.


title: predmet T-650/17: Presuda Općeg suda od 20. rujna 2019. – Jinan Meide Casting protiv Komisije („Damping – Provedbena uredba (EU) br. 2017/1146 – Uvoz lijevanog pribora za cijevi s navojem, od temperiranog lijevanog željeza, podrijetlom iz Narodne Republike Kine, koji proizvodi društvo Jinan Meide Castings Co., Ltd. – Konačna antidampinška pristojba – Nastavak postupka nakon djelomičnog poništenja Provedbene uredbe (EU) br. 430/2013 – Članak 2. stavak 7. točka (a) stavci 10. i 11. Uredbe br. (EZ) br. 1225/2009 (koji je postao članak 2. stavak 7. točka (a) stavci 10. i 11. Uredbe (EU) 2016/1036) – Uobičajena vrijednost – Primjerena usporedba – Neusporediva vrsta proizvoda – Članak 3. stavci 1. do 3. i članak 9. stavci 4. i 5. Uredbe br. 1225/2009 (koji su postali članak 3. stavci 1. do 3. i članak 9. stavci 4. i 5. Uredbe 2016/1036) – Utvrđivanje štete”)

text:
               2.12.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 406/23

      Presuda Općeg suda od 20. rujna 2019. – Jinan Meide Casting protiv Komisije
      (predmet T-650/17) (1)

      („Damping - Provedbena uredba (EU) br. 2017/1146 - Uvoz lijevanog pribora za cijevi s navojem, od temperiranog lijevanog željeza, podrijetlom iz Narodne Republike Kine, koji proizvodi društvo Jinan Meide Castings Co., Ltd. - Konačna antidampinška pristojba - Nastavak postupka nakon djelomičnog poništenja Provedbene uredbe (EU) br. 430/2013 - Članak 2. stavak 7. točka (a) stavci 10. i 11. Uredbe br. (EZ) br. 1225/2009 (koji je postao članak 2. stavak 7. točka (a) stavci 10. i 11. Uredbe (EU) 2016/1036) - Uobičajena vrijednost - Primjerena usporedba - Neusporediva vrsta proizvoda - Članak 3. stavci 1. do 3. i članak 9. stavci 4. i 5. Uredbe br. 1225/2009 (koji su postali članak 3. stavci 1. do 3. i članak 9. stavci 4. i 5. Uredbe 2016/1036) - Utvrđivanje štete”)
      (2019/C 406/31)
      Jezik postupka: engleski

         Stranke

         Tužitelj: Jinan Meide Casting Co. Ltd (Jinan, Kina) (zastupnici: R. Antonini, E. Monard i B. Maniatis, odvjetnici)

         Tuženik: Europska komisija (zastupnici: J.-F. Brakeland, M. França i N. Kuplewatzky, agenti)

         Predmet

      Zahtjev na temelju članka 263. UFEU-a kojim se traži poništenje Provedbene uredbe Komisije (EU) 2017/1146 od 28. lipnja 2017. o ponovnom uvođenju konačne antidampinške pristojbe na uvoz lijevanog pribora za cijevi s navojem, od temperiranog lijevanog željeza, podrijetlom iz Narodne Republike Kine, koji proizvodi društvo Jinan Meide Castings Co., Ltd (SL 2017., L 166, str. 23.).

         Izreka

                  1.

                     Poništava se Provedbena uredba Komisije (EU) 2017/1146 od 28. lipnja 2017. o ponovnom uvođenju konačne antidampinške pristojbe na uvoz lijevanog pribora za cijevi s navojem, od temperiranog lijevanog željeza, podrijetlom iz Narodne Republike Kine, koji proizvodi društvo Jinan Meide Castings Co., Ltd.

                  2.

                     Europskoj komisiji nalaže se snošenje troškova.

         (1)  SL C 374, 6. 11. 2017.


title: predmet T-673/17: Presuda Općeg suda od 20. rujna 2019. – Port autonome du Centre et de l’Ouest i dr. protiv Komisije („Državne potpore – Program oslobođenja od poreza na dobit koji je provela Belgija u korist svojih luka – Odluka kojom se program potpora proglašava nespojivim s unutarnjim tržištem – Pojam gospodarske djelatnosti – Usluge od općeg gospodarskog interesa – Negospodarske djelatnosti – Razdvojivost – Selektivnost – Članak 93.i članak 106. stavak 2. UFEU-a”)

text:
               2.12.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 406/24

      Presuda Općeg suda od 20. rujna 2019. – Port autonome du Centre et de l’Ouest i dr. protiv Komisije
      (predmet T-673/17) (1)

      („Državne potpore - Program oslobođenja od poreza na dobit koji je provela Belgija u korist svojih luka - Odluka kojom se program potpora proglašava nespojivim s unutarnjim tržištem - Pojam gospodarske djelatnosti - Usluge od općeg gospodarskog interesa - Negospodarske djelatnosti - Razdvojivost - Selektivnost - Članak 93.i članak 106. stavak 2. UFEU-a”)
      (2019/C 406/32)
      Jezik postupka: francuski

         Stranke

         Tužitelji: Port autonome du Centre et de l’Ouest SCRL (La Louvière, Belgija), Port autonome de Namur (Namur, Belgija), Port autonome de Charleroi, (Charleroi, Belgija), Port autonome de Liège (Liège, Belgija), Région wallonne (Belgija) (zastupnici: J. Vanden Eynde i E. Wauters, odvjetnici)

         Tuženik: Europska komisija (zastupnici: B. Stromsky i S. Noë, agenti)

         Intervenijent u potporu tužiteljima: Kraljevina Belgija (zastupnici: J.-C. Halleux, P. Cottin, L. Van den Broeck i C. Pochet, agenti, uz asistenciju A. Lepiècea i H. Baeyensa, odvjetnikâ)

         Predmet

      Zahtjev na temelju članka 263. UFEU-a za poništenje Odluke Komisije (EU) 2017/2115 оd 27. srpnja 2017. o programu potpora SA.38393 (2016/C, ex 2015/E) koji je provela Belgija – Oporezivanje luka u Belgiji (SL 2017., L 332, str. 1).

         Izreka

                  1.

                     Tužba se odbija.

                  2.

                     Port autonome du Centre et de l’Ouest SCRL, Port autonome de Namur, Port autonome de Charleroi, Port autonome de Liège i Région wallonne snosit će, osim vlastitih troškova, i troškove Europske komisije.

                  3.

                     Kraljevina Belgija snosit će vlastite troškove.

         (1)  SL C 382, 13. 11. 2017.


title: predmet T-674/17: Presuda Općeg suda od 20. rujna 2019. – Le Port de Bruxelles i Région de Bruxelles-Capitale protiv Komisije („Državne potpore – Program oslobođenja od poreza na dobit koji je provela Belgija u korist svojih luka – Odluka kojom se program potpora proglašava nespojivim s unutarnjim tržištem – Pojam gospodarske djelatnosti – Usluge od općeg gospodarskog interesa – Negospodarske djelatnosti – Razdvojivost – Selektivnost – Članak 93. UFEU-a i članak 106. stavak 2. UFEU-a”)

text:
               2.12.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 406/25

      Presuda Općeg suda od 20. rujna 2019. – Le Port de Bruxelles i Région de Bruxelles-Capitale protiv Komisije
      (predmet T-674/17) (1)

      („Državne potpore - Program oslobođenja od poreza na dobit koji je provela Belgija u korist svojih luka - Odluka kojom se program potpora proglašava nespojivim s unutarnjim tržištem - Pojam gospodarske djelatnosti - Usluge od općeg gospodarskog interesa - Negospodarske djelatnosti - Razdvojivost - Selektivnost - Članak 93. UFEU-a i članak 106. stavak 2. UFEU-a”)
      (2019/C 406/33)
      Jezik postupka: francuski

         Stranke

         Tužitelji: Le Port de Bruxelles (Bruxelles, Belgija), Région de Bruxelles-Capitale (Belgija) (zastupnici: J. Vanden Eynde i E. Wauters, odvjetnici)

         Tuženik: Europska komisija (zastupnici: B. Stromsky i S. Noë, agenti)

         Intervenijent u potporu tužiteljima: Kraljevina Belgija (zastupnici: J.-C. Halleux, P. Cottin, L. Van den Broeck i C. Pochet, agenti, uz asistenciju A. Lepiècea i H. Baeyensa, odvjetnikâ)

         Predmet

      Zahtjev na temelju članka 263. UFEU-a za poništenje Odluke Komisije (EU) 2017/2115 оd 27. srpnja 2017. o programu potpora SA.38393 (2016/C, ex 2015/E) koji je provela Belgija – Oporezivanje luka u Belgiji (SL 2017., L 332, str. 1).

         Izreka

                  1.

                     Tužba se odbija.

                  2.

                     Le Port de Bruxelles i Région de Bruxelles-Capitale snosit će, osim vlastitih troškova, i troškove Europske komisije.

                  3.

                     Kraljevina Belgija snosit će vlastite troškove.

         (1)  SL C 382, 13. 11. 2017.


title: predmet T-696/17: Presuda Općeg suda od 20. rujna 2019. – Havenbedrijf Antwerpen i Maatschappij van de Brugse Zeehaven protiv Komisije („Državne potpore – Program oslobođenja od poreza na dobit koji je provela Belgija u korist svojih luka – Odluka kojom se program potpora proglašava nespojivim s unutarnjim tržištem – Pojam gospodarske djelatnosti – Usluge od općeg gospodarskog interesa – Negospodarske djelatnosti – Razdvojivost – Selektivnost – Zahtjev za prijelazno razdoblje”)

text:
               2.12.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 406/26

      Presuda Općeg suda od 20. rujna 2019. – Havenbedrijf Antwerpen i Maatschappij van de Brugse Zeehaven protiv Komisije
      (predmet T-696/17) (1)

      („Državne potpore - Program oslobođenja od poreza na dobit koji je provela Belgija u korist svojih luka - Odluka kojom se program potpora proglašava nespojivim s unutarnjim tržištem - Pojam gospodarske djelatnosti - Usluge od općeg gospodarskog interesa - Negospodarske djelatnosti - Razdvojivost - Selektivnost - Zahtjev za prijelazno razdoblje”)
      (2019/C 406/34)
      Jezik postupka: nizozemski

         Stranke

         Tužitelji: Havenbedrijf Antwerpen NV (Antwerpen, Belgija), Maatschappij van de Brugse Zeehaven NV (Zeebruges, Belgija) (zastupnici: P. Wytinck, W. Panis i I. Letten, odvjetnici)

         Tuženik: Europska komisija (zastupnici: B. Stromsky i S. Noë, agenti)

         Intervenijent u potporu tužiteljima: Kraljevina Belgija (zastupnici: J.-C. Halleux, P. Cottin, L. Van den Broeck i C. Pochet, agenti, uz asistenciju A. Lepiècea i H. Baeyensa, odvjetnikâ)

         Predmet

      Zahtjev na temelju članka 263. UFEU-a za poništenje Odluke Komisije (EU) 2017/2115 оd 27. srpnja 2017. o programu potpora SA.38393 (2016/C, ex 2015/E) koji je provela Belgija – Oporezivanje luka u Belgiji (SL 2017., L 332, str. 1).

         Izreka

                  1.

                     Tužba se odbija.

                  2.

                     Havenbedrijf Antwerpen NV i Maatschappij van de Brugse Zeehaven NV snosit će, osim vlastitih troškova, i troškove Europske komisije.

                  3.

                     Kraljevina Belgija snosit će vlastite troškove.

         (1)  SL C 412, 4. 12. 2017.


title: predmet T-755/17: Presuda Općeg suda od 20. rujna 2019. – Njemačka protiv ECHA-e („REACH – Ocjena tvari – Benpat – Postojanost – Odluka ECHA-e kojom se zahtijevaju dodatne informacije – Članak 51. stavak 6. Uredbe (EZ) br. 1907/2006 – Žalba podnesena žalbenom vijeću – Zadaća žalbenog vijeća – Kontradiktorni postupak – Priroda kontrole – Intenzitet kontrole – Nadležnost žalbenog vijeća – Članak 93. stavak 3. Uredbe br. 1907/2006 – Dodjeljivanje nadležnosti agencijama Unije – Načelo dodjeljivanja – Načelo supsidijarnosti – Proporcionalnost – Obveza obrazlaganja”)

text:
               2.12.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 406/27

      Presuda Općeg suda od 20. rujna 2019. – Njemačka protiv ECHA-e
      (predmet T-755/17) (1)

      („REACH - Ocjena tvari - Benpat - Postojanost - Odluka ECHA-e kojom se zahtijevaju dodatne informacije - Članak 51. stavak 6. Uredbe (EZ) br. 1907/2006 - Žalba podnesena žalbenom vijeću - Zadaća žalbenog vijeća - Kontradiktorni postupak - Priroda kontrole - Intenzitet kontrole - Nadležnost žalbenog vijeća - Članak 93. stavak 3. Uredbe br. 1907/2006 - Dodjeljivanje nadležnosti agencijama Unije - Načelo dodjeljivanja - Načelo supsidijarnosti - Proporcionalnost - Obveza obrazlaganja”)
      (2019/C 406/35)
      Jezik postupka: njemački

         Stranke

         Tužitelj: Savezna Republika Njemačka (zastupnici: T. Henze i D. Klebs, a zatim D. Klebs, agenti)

         Tuženik: Europska agencija za kemikalije (zastupnici: M. Heikkilä, W. Broere i C. Jacquet, a zatim W. Broere, C. Jacquet i L. Bolzonello, agenti)

         Intervenijenti u potporu tuženiku: Europska komisija (zastupnici: M. Konstantinidis, R. Lindenthal i M. Noll-Ehlers, agenti) Envigo Consulting Ltd (Huntingdon, Ujedinjena Kraljevina) i Djchem Chemicals Poland S.A. (Wołomin, Poljska) (zastupnici: R. Cana, É. Mullier i H. Widemann, odvjetnici)

         Predmet

      Zahtjev na temelju članka 263. UFEU-a za djelomično poništenje Odluke A-026-2015 žalbenog vijeća ECHA-e od 8. rujna 2017., s obzirom na to da je žalbeno vijeće djelomično poništilo odluku ECHA-e od 1. listopada 2015. zahtijevajući dodatna ispitivanja u pogledu tvari benpat (CAS 68953-84-4).

         Izreka

                  1.

                     Odluka žalbenog vijeća Europske agencije za kemikalije (ECHA) A-026-2015 od 8. rujna 2017. poništava se u dijelu u kojem je u točki 3. njezine izreke žalbeno vijeće odlučilo da bi trebalo ukloniti tvrdnju u pogledu bioakumulacije iznesenu u obrazloženju odluke ECHA-e od 1. listopada 2015., a kojom se zahtijevaju dodatna ispitivanja u pogledu tvari benpata (CAS 68953-84-4).

                  2.

                     U preostalom dijelu tužba se odbija.

                  3.

                     Savezna Republika Njemačka snosit će vlastite troškove kao i troškove Europske agencije za kemikalije (ECHA) te društava Envigo Consulting Ltd i Djchem Chemicals Poland S.A.

                  4.

                     Europska komisija snosit će vlastite troškove.

         (1)  SL C 32, 29. 1. 2018.