title: Predmet C-384/16 P: Žalba koju je 11. srpnja 2016. podnio European Union Copper Task Force protiv rješenja Općeg suda (treće vijeće) od 27. travnja 2016. u predmetu T-310/15, European Union Copper Task Force protiv Europske komisije

text:
               29.8.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 314/15

         Žalba koju je 11. srpnja 2016. podnio European Union Copper Task Force protiv rješenja Općeg suda (treće vijeće) od 27. travnja 2016. u predmetu T-310/15, European Union Copper Task Force protiv Europske komisije
   (Predmet C-384/16 P)
   (2016/C 314/21)
   Jezik postupka: engleski

      Stranke

      Žalitelj: European Union Copper Task Force (zastupnik: C. Fernández Vicién, I. Moreno-Tapia Rivas, C. Vila Gisbert, abogadas)

      Druga stranka u postupku: Europska komisija

      Žalbeni zahtjev

   Žalitelj od Suda zahtijeva da:

               —

               poništi rješenje trećeg vijeća Općeg suda Europske unije od 27. travnja 2016. u predmetu T-310/15, European Union Copper Task Force protiv Europske komisije.

               —

               proglasi dopuštenom tužbu za poništenje koju je protiv Komisijine Provedbene uredbe (EU) 2015/408 podnio European Copper Task Force.

               —

               vrati predmet Općem sudu Europske unije na odlučivanje.

               —

               naloži Europskoj komisiji snošenje troškova tih postupaka.

      Žalbeni razlozi i glavni argumenti

               1.

               Opći je sud počinio pogrešku koja se tiče prava utvrdivši da je Provedbena uredba br. 2015/408 (1) regulatorni akt koji obuhvaća provedbene mjere u smislu članka 263. stavka 4. UFEU-a.

               2.

               Opći je sud počinio pogrešku koja se tiče prava utvrdivši da odbijanje tužbe European Copper Task Force-a ne bi dovelo do uskraćivanja njegovog prava i prava njegovih članova na djelotvornu sudsku zaštitu.

               3.

               Opći je sud počinio pogrešku koja se tiče prava utvrdivši da se Provedbena uredba 2015/408 ne odnosi pojedinačno na European Copper Task Force i njegove članove.

      (1)  Provedbena uredba Komisije (EU) 2015/408 оd 11. ožujka 2015. o provedbi članka 80. stavka 7. Uredbe (EZ) br. 1107/2009 Europskog parlamenta i Vijeća o stavljanju na tržište sredstava za zaštitu bilja i izradi popisa kandidata za zamjenu SL L 67, str. 18.


title: Predmet C-559/12: Presuda Suda (prvo vijeće) od 3. travnja 2014. – Francuska Republika protiv Europske komisije (Žalba — Državne potpore — Potpore u obliku neograničenog implicitnog jamstva u korist La Poste koje proizlazi iz njezinog statusa javne ustanove — Postojanje jamstva — Prisutnost državnih sredstava — Prednost — Teret i standard dokazivanja)

text:
               26.5.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 159/8

         Presuda Suda (prvo vijeće) od 3. travnja 2014. – Francuska Republika protiv Europske komisije
   (Predmet C-559/12) (1)

   ((Žalba - Državne potpore - Potpore u obliku neograničenog implicitnog jamstva u korist La Poste koje proizlazi iz njezinog statusa javne ustanove - Postojanje jamstva - Prisutnost državnih sredstava - Prednost - Teret i standard dokazivanja))
   2014/C 159/10
   Jezik postupka: francuski

      Stranke

      Žalitelj: Francuska Republika (zastupnici: G. de Bergues, D. Colas, J. Gstalter i J. Bousin, agenti)

      Druga stranka u postupku: Europska komisija (zastupnici: B. Stromsky i D. Grespan, agenti)

      Predmet

   Žalba protiv presude Općeg suda (šesto vijeće) od 20. rujna 2012., Francuska/Komisija (T-154/10) kojom je Opći sud odbio tužbu Francuske Republike radi poništenja odluke Komisije 2010/605/EU od 26. siječnja 2010. o državnim potporama C 56/07 (bivši E 15/05) koje je Francuska odobrila La Poste (SL L 274, str. 1. – Pomoć koju je Francuska navodno dala u obliku neograničenog implicitnog jamstva u korist La Poste koje proizlazi iz njezinog statusa javne ustanove koja obavlja industrijsku i komercijalnu djelatnost – Ustanova na koju se ne primjenjuju opći propisi koji se odnose na restrukturiranje i likvidaciju poduzetnika u poteškoćama – Postojanje prednosti – Postojanje prijenosa državnih sredstava – Teret i standard dokazivanja – Asimilacija uvjeta angažiranja odgovornosti države s mehanizmom jamstva

      Izreka

               1.

               Žalba se odbija.

               2.

               Francuskoj Republici naleže se snošenje troškova.

      (1)  SL C 32, 2.2.2013.


title: Predmet C-616/13: Presuda Suda (peto vijeće) od 9. lipnja 2016. – Productos Asfálticos (PROAS), SA protiv Europske komisije (Žalba — Zabranjeni sporazumi — Članak 81. UEZ-a — Tržište cestovnog bitumena u Španjolskoj — Podjela tržišta i usklađivanje cijena — Predugo trajanje postupka pred Općim sudom Europske unije — Predugo trajanje postupka pred Europskom komisijom — Žalba u vezi s troškovima postupka)

text:
               16.8.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 296/4

         Presuda Suda (peto vijeće) od 9. lipnja 2016. – Productos Asfálticos (PROAS), SA protiv Europske komisije
   (Predmet C-616/13) (1)

   ((Žalba - Zabranjeni sporazumi - Članak 81. UEZ-a - Tržište cestovnog bitumena u Španjolskoj - Podjela tržišta i usklađivanje cijena - Predugo trajanje postupka pred Općim sudom Europske unije - Predugo trajanje postupka pred Europskom komisijom - Žalba u vezi s troškovima postupka))
   (2016/C 296/06)
   Jezik postupka: španjolski

      Stranke

      Žalitelj: Productos Asfálticos (PROAS), SA (zastupnik: C. Fernández Vicién, abogada)

      Druga stranka u postupku: Europska komisija (zastupnici: C. Urraca Caviedes i F. Castillo de la Torre, uz asistenciju J. Rivasa Andrésa, avocat)

      Izreka

               1.

               Žalba se odbija.

               2.

               Društvu Productos Asfálticos (PROAS) SA nalaže se snošenje troškova.

      (1)  SL C 24, 25. 1. 2014.


title: Predmet C-371/13: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 2. srpnja 2013. uputio Tribunalul Sibiu (Rumunjska) — SC Schuster & Co Ecologic SRL protiv Direcția Generală a Finanțelor Publice a Județului Sibiu

text:
               22.3.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 85/10

         Zahtjev za prethodnu odluku koji je 2. srpnja 2013. uputio Tribunalul Sibiu (Rumunjska) — SC Schuster & Co Ecologic SRL protiv Direcția Generală a Finanțelor Publice a Județului Sibiu
   (Predmet C-371/13)
   2014/C 85/17
   Jezik postupka: rumunjski

      Sud koji je uputio zahtjev

   Tribunalul Sibiu

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelj: SC Schuster & Co Ecologic SRL

      Tuženik: Direcția Generală a Finanțelor Publice a Județului Sibiu
   Svojim rješenjem od 7. studenoga 2013., Sud (šesto vijeće) odlučio je da je očito nenadležan za davanje odgovora na pitanje koje je uputio Tribunalul Sibiu (Rumunjska).


title: Odluka Suda od 13. lipnja 2013. u predmetu E-11/12 – Beatrix Susanne Koch, Lothar Hummel i Stefan Müller protiv Swiss Life (Lihtenštajn) AG (Direktiva 90/619/EEZ – Direktiva 92/96/EEZ – Direktiva 2002/83/EZ – Direktiva 2002/92/EZ – životno osiguranje – naknade povezane s udjelima investicijskih fondova – obveza pružanja nepristranog savjeta – informacije koje se moraju prenijeti ugovaratelju osiguranja prije zaključenja ugovora – načelo istovrijednosti – načelo djelotvornosti)

text:
               26.9.2013

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 277/12

         ODLUKA SUDA
   od 13. lipnja 2013.
   u predmetu E-11/12
   Beatrix Susanne Koch, Lothar Hummel i Stefan Müller protiv Swiss Life (Lihtenštajn) AG
   (Direktiva 90/619/EEZ – Direktiva 92/96/EEZ – Direktiva 2002/83/EZ – Direktiva 2002/92/EZ – životno osiguranje – naknade povezane s udjelima investicijskih fondova – obveza pružanja nepristranog savjeta – informacije koje se moraju prenijeti ugovaratelju osiguranja prije zaključenja ugovora – načelo istovrijednosti – načelo djelotvornosti)
   2013/C 277/10
   U predmetu E-11/12 Beatrix Susanne Koch, Lothar Hummel i Stefan Müller protiv Swiss Life (Lihtenštajn) AG – ZAHTJEV Sudu koji je podnio Fürstliche Landgericht des Fürstentums Liechtenstein (Prvostupanjski sud Kneževine Lihtenštajn) na temelju članka 34. Sporazuma među državama EFTA-e o osnivanju Nadzornog tijela i Suda radi tumačenja Direktive Vijeća 90/619/EEZ od 8. studenoga 1990. o usklađivanju zakona i drugih propisa povezanih s izravnim životnim osiguranjem i o utvrđivanju odredaba za olakšavanje učinkovitog ostvarivanja slobode pružanja usluga i izmjeni Direktive 79/267/EEZ, Direktive Vijeća 92/96/EEZ od 10. studenoga 1992. o usklađivanju zakona i drugih propisa o izravnom životnom osiguranju i izmjeni direktiva 79/267/EEZ i 90/619/EEZ (treća direktiva o životnom osiguranju), Direktive 2002/83/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 5. studenoga 2002. o životnom osiguranju i Direktive 2002/92/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 9. prosinca 2002. o posredovanju u osiguranju, Sud, u sastavu Carl Baudenbacher, predsjednik, i suci Per Christiansen and Páll Hreinsson (sudac-izvjestitelj), donio je 13. lipnja 2013. odluku kao u izreci:

               1.

               Direktiva Vijeća 92/96/EEZ od 10. studenoga 1992. o usklađivanju zakona i drugih propisa o izravnom životnom osiguranju i izmjeni Direktiva 79/267/EEZ i 90/619/EEZ (treća direktiva o životnom osiguranju) i Direktiva 2002/83/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 5. studenoga 2002. o životnom osiguranju moraju se tumačiti na način da se njima ne zahtijeva da društva za osiguranje pružaju savjetovanje ugovaratelju osiguranja prije zaključenja ugovora.

               2.

               Članak 31. Direktive 92/96/EEZ i točke a11. i a12. Priloga II.(A) toj Direktivi te članak 36. Direktive 2002/83/EZ i točke a11. i a12. Priloga III.(A) toj Direktivi moraju se tumačiti tako da je nacionalni sud dužan, s obzirom na sve relevantne okolnosti predmeta pred njim, odrediti jesu li pisane informacije koje su prenesene ugovaratelju osiguranja prije zaključenja ugovora o životnom osiguranju povezanom s udjelima investicijskih fondova potpune, jasne i točne i

                           —

                           dovoljne kako bi se odredili udjeli za koje su naknade vezane te

                           —

                           dovoljne kako bi se opisala priroda temeljne imovine,

                     kako bi budući ugovaratelj osiguranja imao mogućnost odabrati ugovor koji najviše odgovara njegovim potrebama.

               3.

               Ukoliko su informacije potpune i prenesene ugovaratelju osiguranja pod uvjetima utvrđenima u članku 31. Direktive 92/96/EEZ i članku 36. Direktive 2002/83/EZ te su u skladu s ostalim pravilima primjenjivima na prijenos informacija ugovaratelju osiguranja, dovoljno je da ugovaratelju osiguranja informacije navedene u Prilogu II. Direktivi 92/96/EEZ i Prilogu III. Direktivi 2002/83/EZ prenese treća strana, primjerice posrednik osiguranja.

               4.

               U okolnostima poput okolnosti ovog predmeta, Sporazum o EGP-u i Direktiva 92/96/EEZ i Direktiva 2002/83/EZ moraju se tumačiti na način da ne isključuju nacionalno pravilo kojim se predviđa postupak upravne pritužbe nakon nastanka gubitaka zbog nepridržavanja društva za osiguranje zahtjeva za pružanje informacija utvrđenog u članku 31. stavku 1. Direktive 92/96/EEZ i članku 36. stavku 1. Direktive 2002/83/EZ, uz uvjet da

                           —

                           prvo, pravo na potraživanje naknade za novčane gubitke od društva zbog izostanka prijenosa informacija propisanog u Prilogu II. Direktivi 92/96/EEZ i Prilogu III. Direktivi 2002/83/EZ nije manje povoljno od onog primjenjivog na slične nacionalne mjere i,

                           —

                           drugo, uz uvjet da ugovaratelju osiguranja primjenom nacionalnog zakonodavstva ne bude gotovo nemoguće ili preteško ostvariti prava koja proizlaze iz direktiva.

                     Nacionalni sud dužan je utvrditi jesu li ta dva uvjeta ispunjena.


title: Predmet C-74/14: Presuda Suda (peto vijeće) od 21. siječnja 2016. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Lietuvos vyriausiasis administracinis teismas – Litva) – „Eturas” UAB i dr. protiv Lietuvos Respublikos konkurencijos taryba (Zahtjev za prethodnu odluku — Tržišno natjecanje — Zabranjeni sporazumi — Usklađeno djelovanje — Putničke agencije koje sudjeluju u zajedničkom informacijskom sustavu ponuda putovanja — Automatsko ograničenje stopa popusta na internetsku kupnju putovanja — Poruka administratora sustava u vezi sa spomenutim ograničenjem — Prešutni sporazum koji se može kvalificirati kao usklađeno djelovanje — Konstitutivni elementi sporazuma i usklađenog djelovanja — Ocjena dokaza i zahtijevane razine dokaza — Procesna autonomija država članica — Načelo djelotvornosti — Pretpostavka nedužnosti)

text:
               14.3.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 98/3

         Presuda Suda (peto vijeće) od 21. siječnja 2016. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Lietuvos vyriausiasis administracinis teismas – Litva) – „Eturas” UAB i dr. protiv Lietuvos Respublikos konkurencijos taryba
   (Predmet C-74/14) (1)

   ((Zahtjev za prethodnu odluku - Tržišno natjecanje - Zabranjeni sporazumi - Usklađeno djelovanje - Putničke agencije koje sudjeluju u zajedničkom informacijskom sustavu ponuda putovanja - Automatsko ograničenje stopa popusta na internetsku kupnju putovanja - Poruka administratora sustava u vezi sa spomenutim ograničenjem - Prešutni sporazum koji se može kvalificirati kao usklađeno djelovanje - Konstitutivni elementi sporazuma i usklađenog djelovanja - Ocjena dokaza i zahtijevane razine dokaza - Procesna autonomija država članica - Načelo djelotvornosti - Pretpostavka nedužnosti))
   (2016/C 098/03)
   Jezik postupka: litavski

      Sud koji je uputio zahtjev

   Lietuvos vyriausiasis administracinis teismas

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelji:„Eturas” UAB, „AAA Wrislit” UAB, „Baltic Clipper” UAB, „Baltic Tours Vilnius” UAB, „Daigera” UAB, „Ferona” UAB, „Freshtravel” UAB, „Guliverio kelionės” UAB, „Kelionių akademija” UAB, „Kelionių gurmanai” UAB, „Kelionių laikas” UAB, „Litamicus” UAB, „Megaturas” UAB, „Neoturas” UAB, „TopTravel” UAB, „Travelonline Baltics” UAB, „Vestekspress” UAB, „Visveta” UAB, „Zigzag Travel” UAB, „ZIP Travel” UAB

      Tuženik: Lietuvos Respublikos konkurencijos taryba

      uz sudjelovanje:„Aviaeuropa” UAB, „Grand Voyage” UAB, „Kalnų upė” UAB, „Keliautojų klubas” UAB, „Smaragdas travel” UAB, „700LT” UAB, „Aljus ir Ko” UAB, „Gustus vitae” UAB, „Tropikai” UAB, „Vipauta” UAB, „Vistus” UAB

      Izreka

   Članak 101. stavak 1. UFEU-a treba tumačiti na način da se, kada administrator informacijskog sustava, čija je svrha omogućiti putničkim agencijama prodaju putovanja na njihovoj internetskoj stranici u skladu s ujednačenim načinom rezerviranja, pošalje tim gospodarskim subjektima putem osobne elektroničke pošte poruku kojom ih se obavještava da će ubuduće popusti primjenjivi na proizvode koji se prodaju posredstvom tog sustava biti ograničeni i da će nakon slanja te poruke predmetni sustav biti tehnički izmijenjen kako bi se provela ta mjera, može pretpostaviti da su spomenuti gospodarski subjekti, od trenutka kada su saznali za poruku koju je poslao administrator sustava, sudjelovali u usklađenom djelovanju u smislu spomenute odredbe ako se nisu javno distancirali od tog djelovanja, ako ga nisu prijavili upravnim tijelima ili nisu podnijeli druge dokaze radi obaranja te pretpostavke, kao što je dokaz o sustavnoj primjeni popusta koji prelazi predmetnu gornju granicu.
   Na sudu je koji je uputio zahtjev da na osnovi nacionalnih pravila koja uređuju ocjenu dokaza i zahtijevanu razinu dokaza ispita može li, s obzirom na sve okolnosti koje su mu poznate, slanje poruke, kao što je ona o kojoj je riječ u glavnom postupku, biti dovoljan dokaz za utvrđenje toga da su njezini adresati znali za njezin sadržaj. Pretpostavka nedužnosti protivi se tomu da sud koji je uputio zahtjev smatra da samo slanje te poruke može biti dovoljan dokaz da se utvrdi da su njezini adresati morali znati za njezin sadržaj.

      (1)  SL C 142, 12. 5. 2014.


title: Predmet C-673/13 P: Presuda Suda (peto vijeće) od 23. studenoga 2016. – Europska komisija protiv Stichting Greenpeace Nederland, Pesticide Action Network Europe (PAN Europe) (Žalba — Pristup dokumentima institucija — Uredba (EZ) br. 1049/2001 — Okoliš — Arhuška konvencija — Uredba (EZ) br. 1367/2006 — Članak 6. stavak 1. — Rizik od nastupanja štete za komercijalne interese fizičke ili pravne osobe — Pojam „informacije koje se odnose na emisije u okoliš” — Dokumenti u vezi s postupkom odobrenja aktivne tvari sadržane u sredstvima za zaštitu bilja — Aktivna tvar glifosat)

text:
               30.1.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 30/2

         Presuda Suda (peto vijeće) od 23. studenoga 2016. – Europska komisija protiv Stichting Greenpeace Nederland, Pesticide Action Network Europe (PAN Europe)
   (Predmet C-673/13 P) (1)

   ((Žalba - Pristup dokumentima institucija - Uredba (EZ) br. 1049/2001 - Okoliš - Arhuška konvencija - Uredba (EZ) br. 1367/2006 - Članak 6. stavak 1. - Rizik od nastupanja štete za komercijalne interese fizičke ili pravne osobe - Pojam „informacije koje se odnose na emisije u okoliš” - Dokumenti u vezi s postupkom odobrenja aktivne tvari sadržane u sredstvima za zaštitu bilja - Aktivna tvar glifosat))
   (2017/C 030/02)
   Jezik postupka: engleski

      Stranke

      Žalitelj: Europska komisija (zastupnici: B. Smulders, P. Ondrůšek, P. Oliver i L. Pignataro-Nolin, agenti)

      Intervenijenti u potporu tužitelju: American Chemistry Council Inc. (ACC), CropLife America Inc., National Association of Manufacturers of the United States of America (NAM) (zastupnici: M. Abenhaïm, avocat, K. Nordlander, advokat i P. Harrison, solicitor), CropLife International AISBL (CLI) (zastupnici: D. Abrahams, barrister, R. Cana i E. Mullier, avocats, kao i A. Patsa, dikigoros), European Chemical Industry Council (Cefic), European Crop Protection Association (ECPA) (zastupnici: I. Antypas i D. Waelbroeck, avocats, kao i D. Slater, solicitor), European Crop Care Association (ECCA) (zastupnik: S. Pappas, dikigoros), Savezna Republika Njemačka (zastupnici: B.N. Kloostra i A. van den Biesen, advocaten)

      Druge stranke u postupku: Stichting Greenpeace Nederland, Pesticide Action Network Europe (PAN Europe) (zastupnici: B.N. Kloostra i A. van den Biesen, advocaten)

      Intervenijent u potporu tuženiku: Kraljevina Švedska (zastupnici: E. Karlsson, L. Swedenborg, A. Falk, U. Persson, C. Meyer-Seitz i N. Otte Widgren, agenti)

      Izreka

               1.

               Ukida se presuda Općeg suda Europske unije od 8. listopada 2013., Stichting Greenpeace Nederland i PAN Europe/Komisija (T-545/11, EU:T:2013:523).

               2.

               Predmet T-545/11 vraća se Općem sudu Europske unije na ponovno odlučivanje.

               3.

               O troškovima će se odlučiti naknadno.

      (1)  SL C 71, 8. 3. 2014.


title: Predmet T-73/16 P: Žalba koju je 18. veljače 2016. podnio Carlo De Nicola protiv presude Službeničkog suda od 18. prosinca 2015. u predmetu F-37/12, De Nicola protiv EIB-a

text:
               4.4.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 118/38

         Žalba koju je 18. veljače 2016. podnio Carlo De Nicola protiv presude Službeničkog suda od 18. prosinca 2015. u predmetu F-37/12, De Nicola protiv EIB-a
   (Predmet T-73/16 P)
   (2016/C 118/44)
   Jezik postupka: talijanski

      Stranke

      Žalitelj: Carlo De Nicola (Strassen, Luksemburg) (zastupnik: G. Ferabecoli, odvjetnik)

      Druga stranka u postupku: Europska investicijska banka

      Žalbeni zahtjev

   Žalitelj od Općeg suda zahtijeva da:

               —

               prihvati ovu žalbu, djelomično preinači pobijanu presudu i ukine točku 2. izreke kao i točke 59.-61., 63.-69. i 71. iste presude;

               —

               posljedično, utvrdi da je EIB počinio uznemiravanje na štetu C. De Nikole te da naloži EIB-u da naknadi C. De Nikoli pretrpjelu štetu ili, podredno, vrati predmet drugom vijeću Službeničkog suda kako bi u drugom sastavu ponovno odlučio o ukinutim točkama, nakon provođenja zatraženog medicinskog vještačenja;

               —

               naloži tuženiku snošenje troškova.

      Žalbeni razlozi i glavni argumenti

   Ova je žalba upućena protiv presude Službeničkog suda (sudac pojedinac) od 18. prosinca 2015., De Nicola/Europska investicijska banka (F-37/12).
   Žalbeni razlozi i glavni argumenti su slični onima izloženim u predmetu T-70/16 P, De Nicola/EIB.


title: Predmet T-251/16 R: Rješenje predsjednika Općeg suda od 20. srpnja 2016. – Glavni direktor OLAF-a protiv Komisije („Privremena pravna zaštita — Institucionalno pravo — Odluka o ukidanju imuniteta koji se odnosi na sudske postupke Glavnom direktoru OLAF-a — Akt koji može dovesti u pitanje neovisnost Glavnog direktora — Zahtjev za suspenziju primjene — Nepostojanje hitnosti”)

text:
               5.9.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 326/28

         Rješenje predsjednika Općeg suda od 20. srpnja 2016. – Glavni direktor OLAF-a protiv Komisije
   (Predmet T-251/16 R)
   ((„Privremena pravna zaštita - Institucionalno pravo - Odluka o ukidanju imuniteta koji se odnosi na sudske postupke Glavnom direktoru OLAF-a - Akt koji može dovesti u pitanje neovisnost Glavnog direktora - Zahtjev za suspenziju primjene - Nepostojanje hitnosti”))
   (2016/C 326/50)
   Jezik postupka: francuski

      Stranke

      Tužitelj: Glavni direktor Europskog ureda za borbu protiv prijevara (zastupnici: L. Jelínek, agent, uz asistenciju G. M. Robertija i I. Perego, odvjetnika)

      Tuženik: Europska komisija (zastupnici: K. Banks, J.-P. Keppenne i J. Baquero Cruz, agenti)

      Predmet

   Zahtjev koji se temelji na člancima 278. i 279. UFEU-a i kojim se traži suspenzija primjene Odluke Komisije C(2016) 1449 final od 2. ožujka 2016. o zahtjevu za ukidanje imuniteta.

      Izreka

               1.

               Zahtjev za privremenu pravnu zaštitu se odbija.

               2.

               Rješenje od 6. lipnja 2016. doneseno u predmetu T-251/16 R se ukida.

               3.

               O troškovima će se odlučiti naknadno.


title: Predmet T-402/15: Tužba podnesena 22. srpnja 2015. – Republika Poljska protiv Europske komisije

text:
               21.9.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 311/57

         Tužba podnesena 22. srpnja 2015. – Republika Poljska protiv Europske komisije
   (Predmet T-402/15)
   (2015/C 311/62)
   Jezik postupka: poljski

      Stranke

      Tužitelj: Republika Poljska (zastupnik: B. Majczyna, agent)

      Tuženik: Europska komisija

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

               —

               poništi Odluku Europske komisije od 11. svibnja 2015. (priopćeno pod brojem spisa C [2015] 3228) o odbijanju financijske potpore iz Europskog fonda za regionalni razvoj za veliki projekt „Zajednički europski centar za usluge – Inteligentni logistički sustavi” kao dijela operativnog programa „Inovativno gospodarstvo” koji je obuhvaćen strukturnom potporom u okviru cilja „Konvergencija u Poljskoj”;

               —

               naloži Europskoj komisiji snošenje troškova.

      Tužbeni razlozi i glavni argumenti

   U prilog osnovanosti tužbe tužitelj ističe četiri tužbena razloga.

               1.

               Prvi tužbeni razlog: povreda članka 41. stavka 1. u vezi s člankom 56. stavkom 3. i člankom 60. točkom (a) Uredbe (EZ) br. 1083/2006 i načela lojalne suradnje ocjenom projekta na način koji nadilazi kriterije za izbor koje je utvrdio odbor za praćenje iako Komisija te kriterije nije dovodila u pitanje u trenutku njihovog utvrđivanja te povreda članka 41. stavka 2. Uredbe (EZ) br. 1083/2006 značajnim prekoračenjem roka za ocjenu projekta.

               2.

               Drugi tužbeni razlog: pogrešno tumačenje pretpostavki za odobrenje sufinanciranja iz sredstava Europskog fonda za regionalni razvoj (EFRR) pretpostavljajući da je moguće sufinancirati samo ulaganja s najvećim potencijalom širenja (difuzije) inovacija te pogrešna ocjena projekta pretpostavljajući da zbog nepostojanja inovativnog potencijala nije osigurana usklađenost s operativnim programom „Inovativno gospodarstvo”.

               3.

               Treći tužbeni razlog: pogrešno tumačenje pretpostavki za odobrenje sufinanciranja iz sredstava EFRR-a pretpostavljajući da je moguće sufinancirati samo ulaganja koja stvaraju kvalificirana radna mjesta te pogrešna ocjena projekta pretpostavljajući da on ne stvara kvalificirana radna mjesta.

               4.

               Četvrti tužbeni razlog: pogrešna ocjena projekta pretpostavljajući da on ne osigurava ostvarenje ciljeva operativnog programa „Inovativno gospodarstvo” jer mu nedostaje dodane vrijednosti i poticajnog učinka.


title: Predmet C-462/15: Rješenje Suda (šesto vijeće) od 28. travnja 2016. (zahtjev za prethodnu odluku Augstākā tiesa – Latvija) – Verners Pudāns protiv Valsts ieņēmumu dienests (Zahtjev za prethodnu odluku — Članak 99. Poslovnika Suda — Zajednička poljoprivredna politika — Uredba (EZ) br. 73/2009 — Programi izravne potpore — Članak 29. stavak 1. — Obveza izvršavanja cjelovitih uplata korisnicima — Porez na dohodak

text:
               1.8.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 279/7

         Rješenje Suda (šesto vijeće) od 28. travnja 2016. (zahtjev za prethodnu odluku Augstākā tiesa – Latvija) – Verners Pudāns protiv Valsts ieņēmumu dienests
   (Predmet C-462/15) (1)

   ((Zahtjev za prethodnu odluku - Članak 99. Poslovnika Suda - Zajednička poljoprivredna politika - Uredba (EZ) br. 73/2009 - Programi izravne potpore - Članak 29. stavak 1. - Obveza izvršavanja cjelovitih uplata korisnicima - Porez na dohodak)
   (2016/C 279/11)
   Jezik postupka: latvijski

      Sud koji je uputio zahtjev

   Augstākā tiesa

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelj: Verners Pudāns

      Tuženik: Valsts ieņēmumu dienests

      Izreka

   Članak 29. stavak 1. Uredbe Vijeća (EZ) br. 73/2009 od 19. siječnja 2009. o utvrđivanju zajedničkih pravila za programe izravne potpore za poljoprivrednike u okviru zajedničke poljoprivredne politike i utvrđivanju određenih programa potpore za poljoprivrednike, o izmjeni uredaba (EZ) br. 1290/2005, (EZ) br. 247/2006, (EZ) br. 378/2007 i stavljanju izvan snage Uredbe (EZ) br. 1782/2003 treba tumačiti na način da mu se ne protivi nacionalni propis, poput onog u glavnom postupku, koji podvrgava porezu na dohodakplaćanja izvršena na temelju programa potpora nabrojenih u Prilogu I. te uredbe.

      (1)  SL C 381, 16. 11. 2015.


title: Predmet C-395/14: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 19. kolovoza 2014. uputio Bundesverwaltungsgericht (Njemačka) – Vodafone GmbH protiv Savezne Republike Njemačke

text:
               20.10.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 372/12

         Zahtjev za prethodnu odluku koji je 19. kolovoza 2014. uputio Bundesverwaltungsgericht (Njemačka) – Vodafone GmbH protiv Savezne Republike Njemačke
   (Predmet C-395/14)
   2014/C 372/15
   Jezik postupka: njemački

      Sud koji je uputio zahtjev

   Bundesverwaltungsgericht

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelj: Vodafone GmbH

      Tuženik: Savezna Republika Njemačka

      Prethodno pitanje

   Treba li članak 7. stavak 3. Direktive 2002/21/EZ (1) Europskog parlamenta i Vijeća od 7. ožujka 2002. o zajedničkom regulatornom okviru za elektroničke komunikacijske mreže i usluge (Okvirna direktiva) tumačiti tako da je državno regulatorno tijelo, koje je operatora sa značajnom tržišnom snagom obvezalo na pružanje usluga zaključivanja poziva u mobilnim mrežama i koje je naknade koje se za to zahtijevaju podvrgnulo obvezi odobravanja u skladu s postupkom predviđenim u navedenoj odredbi Direktive, obvezno postupak iz članka 7. stavka 3. Direktive 2002/21/EZ ponovno provesti prije svakog odobravanja konkretno zahtijevanih naknada?

      (1)  SL L 108, str. 33.; SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 13., svezak 49., str. 25.


title: Predmet C-165/17: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 3. travnja 2017. uputio Conseil d'État (Francuska) – Morgan Stanley & Co International plc protiv Ministre de l'Économie et des Finances

text:
               3.7.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 213/20

         Zahtjev za prethodnu odluku koji je 3. travnja 2017. uputio Conseil d'État (Francuska) – Morgan Stanley & Co International plc protiv Ministre de l'Économie et des Finances
   (Predmet C-165/17)
   (2017/C 213/26)
   Jezik postupka: francuski

      Sud koji je uputio zahtjev

   Conseil d'État

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelj: Morgan Stanley & Co International plc

      Tuženik: Ministre de l'Économie et des Finances

      Prethodna pitanja

               1.

               Pod pretpostavkom da se rashodi podružnice osnovane u prvoj državi članici koriste isključivo za provedbu poslova njezina sjedišta koje se nalazi u drugoj državi članici, trebaju li se odredbe članka 17. stavaka 2., 3. i 5. te članka 19. stavka 1. Šeste direktive 77/388/EEZ (1), preuzete u člancima 168., 169. i 173. do 175. Direktive 2006/112/EZ (2), tumačiti na način da podrazumijevaju da država članica podružnice primjenjuje na te rashode udio poreza za odbitak podružnice, određen ovisno o poslovima koje ona obavlja u državi registracije te o pravilima koja se primjenjuju u toj državi, ili udio poreza za odbitak sjedišta ili pak poseban udio poreza za odbitak koji kombinira pravila koja se primjenjuju u državama članicama registracije podružnice te sjedišta, posebno u pogledu eventualnog postojanja mogućnosti izbora oporezivanja poslova porezom na dodanu vrijednost?

               2.

               Koja pravila treba primjenjivati pod posebnom pretpostavkom da rashodi nastali za podružnicu sudjeluju u provedbi njezinih poslova u državi njezine registracije te državi njezina sjedišta, osobito u pogledu pojma općih troškova i udjela poreza za odbitak?

      (1)  Šesta direktiva Vijeća 77/388/EEZ od 17. svibnja 1977. o usklađivanju zakonodavstava država članica koja se odnose na poreze na promet – Zajednički sustav poreza na dodanu vrijednost: jedinstvena osnovica za određivanje poreza (SL 1977., L 145, str.1.)

      (2)  Direktiva vijeća 2006/112/EZ od 28. studenoga 2006. o zajedničkom sustavu poreza na dodanu vrijednost (SL 2006., L 347, str. 1.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 9., svezak 1., str. 120.)


title: Predmet F-51/13: Tužba podnesena 25. svibnja 2013. — ZZ i dr. protiv EIF-a

text:
               3.8.2013

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 226/7

         Tužba podnesena 25. svibnja 2013. — ZZ i dr. protiv EIF-a
   (Predmet F-51/13)
   (2013/C 226/35)

   Predmetni postupak pokrenut je prije 1. srpnja 2013., datuma pristupanja Republike Hrvatske Europskoj uniji


title: Predmet C-449/13: Zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio tribunal d'instance d'Orléans (Francuska) 12. kolovoza 2013. — CA Consumer Finance protiv Ingrid Bakkaus i dr.

text:
               26.10.2013

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 313/11

         Zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio tribunal d'instance d'Orléans (Francuska) 12. kolovoza 2013. — CA Consumer Finance protiv Ingrid Bakkaus i dr.
   (Predmet C-449/13)
   2013/C 313/20
   Jezik postupka: francuski

      Sud koji je uputio zahtjev

   Tribunal d'instance d'Orléans

      Stranke u glavnom postupku

      Tužitelj: CA Consumer Finance

      Tuženici: Ingrid Bakkaus, Charline Bonato, rođena Savary, Florian Bonato

      Prethodna pitanja

               1.

               Treba li Direktivu 2008/48/EZ Parlamenta i Vijeća od 23. travnja 2008. o ugovorima o potrošačkim kreditima (1) tumačiti na način da je na vjerovniku teret dokazivanja pravilnog i potpunog ispunjenja njegovih obveza koje proizlaze iz nacionalnog prava koje prenosi direktivu prilikom sklapanja i ispunjenja ugovora o kreditu?

               2.

               Protivi li se Direktiva 2008/48/EZ Parlamenta i Vijeća od 23. travnja 2008. o ugovorima o potrošačkim kreditima tome da se dokaz pravilnog i potpunog ispunjenja obveza vjerovnika može pružiti isključivo posredstvom standardne odredbe ugovora o kreditu kojom potrošač priznaje ispunjenje obveza vjerovnika, međutim koje nije potvrđeno drugim dokumentima izdanim od strane vjerovnika i danim na raspolaganje korisniku kredita?

               3.

               Treba li članak 8. Direktive 2008/48/EZ Parlamenta i Vijeća od 23. travnja 2008. o ugovorima o potrošačkim kreditima tumačiti na način da se protivi tome da se provjera kreditne sposobnosti potrošača obavlja samo na temelju informacija dobivenih od potrošača, bez stvarnog provjeravanja tih informacija pomoću drugih sredstava?

               4.

                           —

                           Treba li članak 5. stavak 6. Direktive 2008/48/EZ Parlamenta i Vijeća od 23. travnja 2008. o ugovorima o potrošačkim kreditima tumačiti na način da se ne može smatrati da je vjerovnik pružio potrošaču odgovarajuća objašnjenja ako prethodno nije utvrdio njegovu financijsku situaciju i potrebe?

                           —

                           Treba li članak 5. stavak 6. Direktive 2008/48/EZ Parlamenta i Vijeća od 23. travnja 2008. o ugovorima o potrošačkim kreditima tumačiti na način da se protivi tome da odgovarajuća objašnjenja koja se pružaju potrošaču proizlaze samo iz ugovornih informacija navedenih u ugovoru o kreditu, bez sastavljanja posebnog dokumenta?

      (1)  Direktiva 2008/48/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 23. travnja 2008. o ugovorima o potrošačkim kreditima i stavljanju izvan snage Direktive Vijeća 87/102/EEZ (SL L 133, str. 66.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 15., svezak 13., str. 58.)


title: Predmet T-401/11 P: Presuda Općeg suda od 10. srpnja 2014. – Missir Mamachi di Lusignano protiv Komisije ( „Žalba — Javna služba — Dužnosnici — Izvanugovorna odgovornost — Osobna šteta bliskih osoba preminulog dužnosnika — Šteta koju je dužnosnik pretrpio prije svoje smrti — Nadležnost Općeg i Službeničkog suda — Pravilo o podudarnosti zahtjeva za naknadu štete i žalbe protiv odluke kojom se odbija taj zahtjev” )

text:
               1.9.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 292/30

         Presuda Općeg suda od 10. srpnja 2014. – Missir Mamachi di Lusignano protiv Komisije
   (Predmet T-401/11 P) (1)

   ((„Žalba - Javna služba - Dužnosnici - Izvanugovorna odgovornost - Osobna šteta bliskih osoba preminulog dužnosnika - Šteta koju je dužnosnik pretrpio prije svoje smrti - Nadležnost Općeg i Službeničkog suda - Pravilo o podudarnosti zahtjeva za naknadu štete i žalbe protiv odluke kojom se odbija taj zahtjev”))
   2014/C 292/36
   Jezik postupka: talijanski

      Stranke

      Žalitelj: Livio Missir Mamachi di Lusignano, u vlastito ime i u svojstvu zakonskog zastupnika nasljednikâ svojeg sina Alessandra Missira Mamachija di Lusignana, bivšeg dužnosnika Europske komisije (Kerkhove Avelgem, Belgija) (zastupnici: prvotno F. Di Gianni, R. Antonini, G. Coppo i A. Scalini, zatim F. Di Gianni, G. Coppo i A. Scalini, odvjetnici)

      Druga stranka u postupku: Europska komisija (zastupnici: D. Martin, B. Eggers i L. Pignataro-Nolin, agenti)

      Predmet

   Žalba protiv presude Službeničkog suda Europske unije (prvo vijeće) od 12. svibnja 2011., Missir Mamachi di Lusignano/Komisija (F-50/09), kojom se traži ukidanje te presude.

      Izreka

               1.

               Ukida se presuda Službeničkog suda Europske unije (prvo vijeće) od 12. svibnja 2011., Missir Mamachi di Lusignano/Komisija (F-50/09).

               2.

               Predmet F-50/09 upućuje se Općem sudu radi provođenja postupka i donošenja odluke u svojstvu prvostupanjskog suda, sukladno člancima 268. i 340. UFEU-a.

               3.

               O troškovima će se odlučiti naknadno.

      (1)  SL C 282, 24.9.2011.


title: Predmet T-136/13: Rješenje Općeg suda od 14. siječnja 2014. — Hanwha SolarOne i dr. protiv Parlamenta i dr.

text:
               8.3.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 71/28

      Rješenje Općeg suda od 14. siječnja 2014. — Hanwha SolarOne i dr. protiv Parlamenta i dr.
      (Predmet T-136/13) (1)

      (2014/C 71/52)
      Jezik postupka: engleski
      Predsjednik petog vijeća odredio je brisanje predmeta.

         (1)  SL C 123, 27.4.2013.


title: Predmet C-235/16: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 25. travnja 2016. uputio Tribunal Supremo (Španjolska) – Asociación Nacional de Grandes Empresas de Distribución (ANGED) protiv Consejo de Gobierno del Principado de Asturias

text:
               18.7.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 260/23

         Zahtjev za prethodnu odluku koji je 25. travnja 2016. uputio Tribunal Supremo (Španjolska) – Asociación Nacional de Grandes Empresas de Distribución (ANGED) protiv Consejo de Gobierno del Principado de Asturias
   (Predmet C-235/16)
   (2016/C 260/29)
   Jezik postupka: španjolski

      Sud koji je uputio zahtjev

   Tribunal Supremo, Sala de lo Contencioso-Administrativo, Sección Segunda

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelj: Asociación Nacional de Grandes Empresas de Distribución (ANGED)

      Tuženik: Consejo de Gobierno del Principado de Asturias

      Prethodna pitanja

               1.

               Treba li članke 49. i 54. UFEU-a tumačiti na način da im je protivan regionalni porez koji se primjenjuje na poslovanje velikih trgovačkih centara s korisnom površinom prodajnih i izložbenih prostora od 4 000 m2 ili većom zbog njihova učinka na to područje, okoliš i strukturu trgovine u gradskim sredinama te regije, i to neovisno o tome nalaze li se ti centri izvan ili unutar utvrđenih gradskih područja, pri čemu ga u većini slučajeva snose poduzetnici iz drugih država članica, s obzirom na to da se on (i) ne odnosi na trgovce koji imaju nekoliko pojedinačnih trgovina ili više trgovina zajedno s korisnom površinom prodajnih i izložbenih prostora manjom od 4 000 m2, bez obzira na to kolika je ukupna korisna površina prodajnih i izložbenih prostora svih njihovih trgovina i (ii) da se ne primjenjuje na pojedinačne velike trgovačke centre s korisnom površinom prodajnih i izložbenih prostora koja ne prelazi 10 000 m2 ako se isključivo bave djelatnostima vrtnih centara, prodaje vozila, građevinskog materijala, strojeva i industrijskih zaliha?

               2.

               Treba li članak 107. stavak 1. UFEU-a tumačiti na način da je izuzimanje pojedinačnih trgovina ili više trgovina zajedno s korisnom površinom prodajnih i izložbenih prostora manjom od 4 000 m2 i pojedinačnih velikih trgovačkih centara s korisnom površinom prodajnih i izložbenih prostora koja ne prelazi 10 000 m2, ako se isključivo bave djelatnostima vrtnih centara, prodaje vozila, građevinskog materijala, strojeva i industrijskih zaliha, od oporezivanja asturijskim IGEC-om državna potpora zabranjena tom odredbom?


title: Predmet C-437/15 P: Žalba koju je 10. kolovoza 2015. podnio Ured za usklađivanje na unutarnjem tržištu (žigovi i dizajni) (OHIM) protiv presude Općeg suda (treće vijeće) od 4. lipnja 2015. u predmetu T-222/14, Deluxe Laboratories protiv OHIM-a (Deluxe)

text:
               19.10.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 346/9

         Žalba koju je 10. kolovoza 2015. podnio Ured za usklađivanje na unutarnjem tržištu (žigovi i dizajni) (OHIM) protiv presude Općeg suda (treće vijeće) od 4. lipnja 2015. u predmetu T-222/14, Deluxe Laboratories protiv OHIM-a (Deluxe)
   (Predmet C-437/15 P)
   (2015/C 346/11)
   Jezik postupka: španjolski

      Stranke

      Žalitelj: Ured za usklađivanje na unutarnjem tržištu (žigovi i dizajni) (OHIM) (zastupnik: S. Palmero Cabezas, agent)

      Druga stranka u postupku: Deluxe Laboratories, Inc.

      Zahtjev

               —

               ukinuti pobijanu presudu

               —

               naložiti tužitelju snošenje troškova postupka pred Općim sudom

      Žalbeni razlozi i glavni argumenti

   OHIM smatra da bi pobijanu presudu trebalo ukinuti u dijelu u kojem je Opći sud prekršio članak 75. prvu rečenicu RMC-a (1), zajedno s člankom 7. stavkom 1. točkom (b) i člankom 7. stavkom 2. RMC, iz razloga koji su detaljnije izneseni u nastavku i koji se mogu sažeti na sljedeći način:

               1.

               Opći sud je počinio pogrešku jer je isključio mogućnost općeg obrazloženja u odnosu na različitost proizvoda i usluga, kada je percepcija znaka u odnosu na svaki od njih jednaka i stoga obrazloženje primjenjivo na svaki od njih ostaje nepromjenjivo.

               2.

               Naložiti OHIM-u obvezu da sustavno ponovi isto obrazloženje za svaki od proizvoda i usluga ili homogenih kategorija proizvoda ili usluga, značilo bi od obveze obrazlaganja napraviti čisto formalnu obvezu.

               3.

               Vijeće je izričito navelo razloge zbog kojih bi znak u vezi s bilo kojim od proizvoda i usluga za koje je podnesena prijava bio percipiran isključivo kao oznaka više kvalitete tog proizvoda ili usluge.

               4.

               Kako bi u odnosu na sve proizvode i usluge bilo moguće dati jedno obrazloženje, dovoljno je da oni imaju zajedničko obilježje, ako je znak zbog tog obilježja nema razlikovni karakter. U ovom slučaju to zajedničko obilježje je to da svaki od predmetnih proizvoda i usluga, bez iznimke, može biti više ili manje visoke kvalitete, tako da se naznaka više kvalitete percipira u odnosu na sve njih i svaki od njih, kao puki argument prodaje.

               5.

               Opći sud je počinio grešku time što je pogrešno tumačio pojam kategorije „dovoljno homogenih” proizvoda ili usluga koji je ustanovila sudska praksa te je zbog toga neosnovano ograničio kriterije za njegovu ocjenu. U ovom slučaju se zbog zajedničkog obilježja koje je utvrdilo vijeće može smatrati da proizvodi i usluge za koje je podnesena prijava čine dovoljno homogenu kategoriju koja dopušta opće obrazloženje.

               6.

               Pobijana presuda nije sukladna s postojećom sudskom praksom, pogotovo s rješenjem od 11. prosinca 2014. u predmetu C-253/14 P, FTI Touristik GmbH/OHIM, (BigXtra), EU:C:2014:2445

      (1)  Uredba Vijeća (EZ) br. 207/2009 od 26. veljače 2009. o žigu Zajednice (SL L 78, str. 1.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 17., svezak 1., str. 226.)


title: Predmet T-157/14: Tužba podnesena 28. veljače 2014. – JingAo Solar i dr. protiv Vijeća

text:
               26.5.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 159/33

         Tužba podnesena 28. veljače 2014. – JingAo Solar i dr. protiv Vijeća
   (Predmet T-157/14)
   2014/C 159/45
   Jezik postupka: engleski

      Stranke

      Tužitelji: JingAo Solar Co. Ltd (Ningjin, Kina); Shanghai JA Solar Technology Co. Ltd (Šangaj, Kina); Yangzhou JA Solar Technology Co. Ltd (Yangzhou, Kina); Hefei JA Solar Technology Co. Ltd (Hefei, Kina); Shanghai JA Solar PV Technology Co. Ltd (Šangaj); i JA Solar GmbH (München, Njemačka) (zastupnici: A. Willems, S. De Knop i J. Charles, odvjetnici)

      Tuženik: Vijeće Europske unije

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

               —

               proglasi tužbu dopuštenom;

               —

               poništi Provedbenu uredbu Vijeća (EU) br. 1238/2013 o uvođenju konačne kompenzacijske pristojbe na uvoz kristalnih silicijskih fotonaponskih modula i ključnih elemenata (tj. ćelija) podrijetlom ili poslanih iz Narodne Republike Kine (SL 2013, L 325, str. 1.) u djelu koji se odnosi na tužitelje;

               —

               naloži tuženicima snošenje troškova.

      Tužbeni razlozi i glavni argumenti

   U prilog osnovanosti tužbe tužitelj ističe šest tužbenih razloga.

               1.

               Prvi tužbeni razlog prema kojem su uvođenjem antidampinških mjera na kristalne silicijske fotonaponske module i ključne elemente poslane iz Narodne Republike Kine, iako se u Obavijesti o pokretanju postupka spominje samo kristalne silicijske fotonaponske module i ključne elemente podrijetlom iz Narodne Republike Kine, institucije povrijedile članak 5. stavak 10. i članak 5. stavak 11. Uredbe Vijeća (EZ) br. 1225/2009 (1).

               2.

               Drugi tužbeni razlog prema kojem su uvođenjem antidampinških mjera na kristalne silicijske fotonaponske module i ključne elemente koji nisu bili predmet antidampinškog postupka, institucije povrijedile članke 1. i 17. Uredbe (EZ) br. 1225/2009.

               3.

               Treći tužbeni razlog prema kojem su, primjenjujući metodologiju koja ne odgovara tržišnoj ekonomiji za izračun dampinške marže proizvoda iz zemalja tržišne ekonomije, institucije povrijedile članak 2. Uredbe Vijeća (EZ) br. 1225/2009.

               4.

               Četvrti tužbeni razlog prema kojem su provođenjem samo jednog ispitnog postupka za dva različita proizvoda (tj. kristalne silicijske fotonaponske module i ćelije) institucije povrijedile članak 1. stavak 4. Uredbe Vijeća (EZ) br. 1225/2009.

               5.

               Peti tužbeni razlog prema kojem su time što nisu ispitale zahtjev za status tržišnog gospodarstva tužitelja, institucije povrijedile članak 2. stavak 7. točku (c) Uredbe Vijeća (EZ) br. 1225/2009.

               6.

               Šesti tužbeni razlog prema kojem su, propuštajući odrediti visinu štete koja je nanesena industriji Unije zbog dampinških uvoza i drugih poznatih faktora te, posljedično, određujući namet koji je pretjeran u odnosu na ono što je potrebno da bi se otklonila šteta koju su dampinški uvozi nanijeli industriji Unije, institucije povrijedile članak 3. i članak 9. stavak 4. Uredbe Vijeća (EZ) br. 1225/2009.

      (1)  Uredba Vijeća (EZ) br. 1225/2009 od 30. studenoga 2009. o zaštiti od dampinškog uvoza iz zemalja nečlanica Europske zajednice (SL 2009 L 343, str. 51.)


title: Predmet T-299/13: Rješenje Općeg suda od 17. ožujka 2017. – El Corte Inglés protiv EUIPO-a – AATC Trading (ALIA)

text:
               6.6.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 178/33

         Rješenje Općeg suda od 17. ožujka 2017. – El Corte Inglés protiv EUIPO-a – AATC Trading (ALIA)
   (Predmet T-299/13) (1)

   (2017/C 178/48)
   Jezik postupka: španjolski
   Predsjednik prvog vijeća odredio je brisanje predmeta.

      (1)  SL C 215, 27. 7. 2013.


title: Predmet C-4/11: Presuda Suda (veliko vijeće) od 14. studenog 2013. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Hessischer Verwaltungsgerichtshof — Njemačka) — Savezna Republika Njemačka protiv Kaveh Puida (Azil — Povelja o temeljnim pravima Europske unije — Članak 4. — Uredba (EZ) br. 343/2003 — Članak 3. stavci 1. i 2. — Određivanje države članice odgovorne za razmatranje zahtjeva za azil koji je u jednoj od država članica podnio državljanin treće zemlje — Članci 6. do 12. — Kriteriji za određivanje odgovorne države članice — Članak 13. — Podredna odredba)

text:
               11.1.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 9/2

         Presuda Suda (veliko vijeće) od 14. studenog 2013. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Hessischer Verwaltungsgerichtshof — Njemačka) — Savezna Republika Njemačka protiv Kaveh Puida
   (Predmet C-4/11) (1)

   (Azil - Povelja o temeljnim pravima Europske unije - Članak 4. - Uredba (EZ) br. 343/2003 - Članak 3. stavci 1. i 2. - Određivanje države članice odgovorne za razmatranje zahtjeva za azil koji je u jednoj od država članica podnio državljanin treće zemlje - Članci 6. do 12. - Kriteriji za određivanje odgovorne države članice - Članak 13. - Podredna odredba)
   2014/C 9/02
   Jezik postupka: njemački

      Sud koji je uputio zahtjev

   Hessischer Verwaltungsgerichtshof

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelj: Bundesrepublik Deutschland

      Tuženik: Kaveh Puid

      Predmet

   Zahtjev za prethodnom odlukom — Hessischer Verwaltungsgerichtshof — Tumačenje članka 3. stavka 2. prve rečenice Uredbe (EZ) br. 343/2003 Vijeća od 18. veljače 2003. o utvrđivanju kriterija i mehanizama za određivanje države članice odgovorne za razmatranje zahtjeva za azil koji je u jednoj od država članica podnio državljanin treće zemlje (SL L 50, str. 1.) — Obveza države članice za preuzimanje odgovornosti za razmatranje zahtjeva za azil na temelju članka 3. stavka 2. Uredbe (EZ) br. 343/2003 u slučaju postojanja rizika kršenja temeljnih prava podnositelja zahtjeva i/ili neprimjene osnovnih odredbi direktive 2003/9/EZ i 2005/85/EZ od strane države članice odgovorne za predmetni zahtjev prema kriterijima utvrđenima u navedenoj uredbi

      Izreka

   Kada države članice ne mogu ignorirati da sustavne nepravilnosti u postupku azila i uvjeti prihvata tražitelja azila u državi članici koja je prvotno određena kao odgovorna na temelju kriterija navedenih u poglavlju III. Uredbe Vijeća (EZ) br. 343/2003 od 18. veljače 2003. o utvrđivanju kriterija i mehanizama za određivanje države članice odgovorne za razmatranje zahtjeva za azil koji je u jednoj od država članica podnio državljanin treće zemlje predstavljaju ozbiljne i utvrđene razloge za uvjerenje da će dotični tražitelj azila biti izložen stvarnoj opasnosti od podvrgavanja neljudskom ili ponižavajućem postupanju u smislu članka 4. Povelje o temeljnim pravima Europske unije, što treba ispitati sud koji je uputio zahtjev, država članica koja određuje odgovornu državu članicu ne smije prebaciti tražitelja azila u državu članicu koja je prvotno određena kao odgovorna i, uz pridržaj ovlasti da sama razmotri taj zahtjev, nastaviti razmatranje kriterija navedenog poglavlja kako bi utvrdila može li se neka druga država članica odrediti kao odgovorna na temelju jednog od tih kriterija ili, u nedostatku istih, na temelju članka 13. iste Uredbe.
   Međutim, u takvoj situaciji, nemogućnost prebacivanja tražitelja azila u državu članicu koja je prvotno određena kao odgovorna ne znači samo po sebi da je država članica koja određuje odgovornu državu članicu dužna sama razmotriti zahtjev za azil na temelju članka 3. stavka 2. Uredbe br. 343/2003.

      (1)  SL C 95, str. 26.3.2011.


title: Predmet T-120/14: Tužba podnesena 18. veljače 2014. – PT Ciliandra Perkasa protiv Vijeća

text:
               14.4.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 112/58

         Tužba podnesena 18. veljače 2014. – PT Ciliandra Perkasa protiv Vijeća
   (Predmet T-120/14)
   2014/C 112/76
   Jezik postupka: engleski

      Stranke

      Tužitelj: PT Ciliandra Perkasa (West Jakarta, Indonezija) (zastupnici: F. Graafsma i J. Cornelis, odvjetnici)

      Tuženik: Vijeće Europske unije

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

               —

               poništi Provedbenu Uredbu Vijeća (EU) br. 1194/2013 od 19. studenoga 2013. o uvođenju konačne antidampinške pristojbe i konačnoj naplati privremene pristojbe na uvoz biodizela podrijetlom iz Argentine i Indonezije (SL 2013 L 315, str. 2.) u dijelu u kojem uvodi antidampinšku pristojbu tužitelju; i

               —

               naloži tuženiku snošenje tužiteljevih troškova.

      Tužbeni razlozi i glavni argumenti

   U prilog osnovanosti tužbe tužitelj ističe pet tužbenih razloga.

               1.

               Kao prvi tužbeni razlog navodi se da su Vijeće i Komisija („u daljnjem tekstu: institucije”) počinile očitu pogrešku u procjeni utvrdivši da su kupovne cijene tužiteljevog sirovog palminog ulja (u daljnjem tekstu: „CPO”) iskrivljene. Preciznije, institucije nisu uzele u razmatranje da je podnositelj potpuno vertikalno integrirani proizvođač biodizela i da se stoga na njega ne primjenjuje bilo koji navodni učinak sustava različitog oporezivanja („DET”). Povrh toga, institucije su počinile očitu pogrešku u procjeni u (1) propuštanju utvrđivanja da tužitelj i s njime povezani dobavljači CPO-a čine jedinstveni pravni subjekt za sve praktične, pa čak i pravne svrhe i (2) utvrđivanju da kupovne cijene CPO-a po kojima je tužitelj kupovao od povezanih društava nisu bile u skladu s načelom nepristrane transakcije.

               2.

               Kao drugi tužbeni razlog navodi se da Sporazum o antidampingu WTO-a ne dopušta prilagođavanje troškova iz jednostavnog razloga što su oni niži nego na drugim tržištima ili su „iskrivljeni” zbog vladine intervencije. Članak 2., stavak 5. Uredbe Vijeća (EZ) br. 1225/2009 od 30. studenoga 2009. o zaštiti od dampinškog uvoza iz zemalja koje nisu članice Europske zajednice (SL 2009 L 343, str. 51.; u daljnjem tekstu: osnovna uredba) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 11., svezak 30., str. 202.) bi stoga trebalo proglasiti neprimjenjivim s obzirom na to da mogućnost prilagođavanja troškova.

               3.

               Kao treći tužbeni razlog navodi se da prilagođavanje troškovima CPO-a u ovom slučaju predstavlja povredu članka 2., stavka 5 osnovne uredbe. Preciznije, tužitelj navodi sljedeće razloge:

                           —

                           nedostaje nužni dokaz na temelju kojeg je zaključeno da su cijene CPO-a na indonezijskom tržištu iskrivljene te su institucije počinile očitu pogrešku u procjeni nalazeći da su cijene CPO- a na indonezijskom tržištu iskrivljene;

                           —

                           koristeći referentnu izvoznu cijenu („HPE”) za prilagođavanje troškova, institucije nisu prilagodile troškove na „razumnoj osnovi” kao što to nalaže članak 2., stavak 5. temeljne Uredbe i/ili na osnovi „izvora na koje takva iskrivljenja nemaju utjecaj”; i

                           —

                           članak 2., stavak 5. osnovne Uredbe ne dopušta prilagođavanje troškova u situacijama u kojima su cijene jednostavno i navodno „niske”.

               4.

               Kao četvrti tužbeni razlog navodi se da u utvrđivanju razumne profitne marže Vijeće nije postupilo u skladu s obvezama iz članka 2., stavka 6., točke (c) osnovne Uredbe. Ovaj članak zahtijeva da iznos razumne dobiti ne smije biti veći od dobiti koju u uobičajenim okolnostima ostvaruju drugi izvoznici ili proizvođači prodajom proizvoda iste opće kategorije na domaćem tržištu zemlje podrijetla.

               5.

               Kao peti tužbeni razlog navodi se da institucije nisu razmotrile podatke i argumente koje je tužitelj podnio tijekom istrage. Na taj način ne samo da su povrijedile svoju obvezu dužne pažnje i pravilnog upravljanja jer nisu pažljivo i nepristrano ispitale sve relevantne dokaze koji su im podneseni, već su također povrijedile i obvezu iz članka 20., stavka 5. osnovne Uredbe kao i obvezu obrazlaganja koju nalaže članak 253. UEZ-a (članak 296. UFEU-a).


title: Predmet C-354/15: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 13. srpnja 2015. uputio Tribunal da Relação de Évora (Portugal) – Andrew Marcus Henderson protiv Novo Banco SA

text:
               14.9.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 302/24

         Zahtjev za prethodnu odluku koji je 13. srpnja 2015. uputio Tribunal da Relação de Évora (Portugal) – Andrew Marcus Henderson protiv Novo Banco SA
   (Predmet C-354/15)
   (2015/C 302/31)
   Jezik postupka: portugalski

      Sud koji je uputio zahtjev

   Tribunal da Relação de Évora

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelj: Andrew Marcus Henderson

      Tuženik: Novo Banco SA

      Prethodna pitanja

               1.

               Može li portugalski sud, u slučaju kad je postupajući u sudskom građanskom postupku protiv državljanina koji boravi u drugoj državi članici Europske unije pozvao tog državljanina radi navedenog postupka preporučenim pismom s povratnicom, a koja nije bila vraćena, smatrati u smislu navedene Uredbe [(EZ) br. 1393/2007] (1) i načela na kojima se ona temelji, da je ta dostava izvršena oslanjajući se na dokumente poštanske ustanove države boravišta primatelja pisma koji potvrđuju dostavu preporučenog pisma s povratnicom primatelju?

               2.

               Je li u slučaju navedenom u prvom pitanju primjena odredbe iz članka 230. portugalskog građanskog ovršnog zakona protivna uredbi i načelima na kojima se ona temelji?

               3.

               Je li primjena odredbe iz članka 191. stavka 2. portugalskog građanskog ovršnog zakona u ovom sporu protivna uredbi i načelima na kojima se ona temelji?

      (1)  Uredba (EZ) br. 1393/2007 Europskog parlamenta i Vijeća od 13. studenoga 2007. o dostavi, u državama članicama, sudskih i izvansudskih pismena u građanskim ili trgovačkim stvarima („dostava pismena”), i o stavljanju izvan snage Uredbe Vijeća (EZ) br. 1348/2000 (SL L 324, str. 79.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 19., svezak 7., str. 171.)


title: Predmet T-656/13: Tužba podnesena 10. prosinca 2013. — The Smiley Company protiv OHIM-a (Oblik kolačića)

text:
               1.3.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 61/10

         Tužba podnesena 10. prosinca 2013. — The Smiley Company protiv OHIM-a (Oblik kolačića)
   (Predmet T-656/13)
   2014/C 61/18
   Jezik na kojem je tužba podnesena: engleski

      Stranke

      Tužitelj: The Smiley Company SPRL (Bruxelles, Belgija) (zastupnik: A. Freitag, odvjetnik)

      Tuženik: Ured za usklađivanje na unutarnjem tržištu (žigovi i dizajni)

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

               —

               poništi odluku četvrtog žalbenog vijeća Ureda za usklađivanje na unutarnjem tržištu (žigovi i dizajni) od 8. listopada 2013. donesenu u predmetu R 997/2013-4;

               —

               naloži tuženiku snošenje troškova postupka.

      Tužbeni razlozi i glavni argumenti

      Predmetni žig Zajednice: trodimenzionalni žig u obliku kolačića s nasmijanim licem za proizvode iz razreda 29 i 30 — Prijava za registraciju žiga Zajednice br. 11 133 683

      Odluka ispitivača: djelomično odbijanje prijave

      Odluka žalbenog vijeća: žalba odbijena

      Tužbeni razlozi: povreda članka 7. stavka 1. točke (b) Uredbe o žigu Zajednice


title: Predmet T-132/13: Rješenje Općeg suda od 28. travnja 2014. – Deweerdt i dr. protiv Revizorskog suda

text:
               24.6.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 194/38

         Rješenje Općeg suda od 28. travnja 2014. – Deweerdt i dr. protiv Revizorskog suda
   (Predmet T-132/13) (1)

   2014/C 194/52
   Jezik postupka: francuski
   Predsjednik drugog vijeća odredio je brisanje predmeta.

      (1)  SL C 123, 27.4.2013.


title: Predmet T-634/13: Presuda Općeg suda od 26. rujna 2014. – Arctic Paper Mochenwangen protiv Komisije („Okoliš — Direktiva 2003/87/EZ — Sustav trgovanja emisijskim jedinicama stakleničkih plinova — Prijelazna pravila o usklađenoj besplatnoj dodjeli emisijskih jedinica od 2013. — Odluka 2011/278/EU — Nacionalne provedbene mjere Njemačke — Odredba o slučaju koji predstavlja pretjerane teškoće — Sloboda poduzetništva — Pravo vlasništva — Proporcionalnost”)

text:
               10.11.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 395/49

      Presuda Općeg suda od 26. rujna 2014. – Arctic Paper Mochenwangen protiv Komisije
      (Predmet T-634/13) (1)

      ((„Okoliš - Direktiva 2003/87/EZ - Sustav trgovanja emisijskim jedinicama stakleničkih plinova - Prijelazna pravila o usklađenoj besplatnoj dodjeli emisijskih jedinica od 2013. - Odluka 2011/278/EU - Nacionalne provedbene mjere Njemačke - Odredba o slučaju koji predstavlja pretjerane teškoće - Sloboda poduzetništva - Pravo vlasništva - Proporcionalnost”))
      (2014/C 395/62)
      Jezik postupka: njemački

         Stranke

         Tužitelj: Arctic Paper Mochenwangen GmbH (Wolpertswende, Njemačka) (zastupnik: S. Kobes, odvjetnik)

         Tuženik: Europska komisija (zastupnici: E. White, C. Hermes i K. Herrmann, agenti)

         Predmet

      Zahtjev za poništenje članka 1. stavka 1. Odluke Komisije 2013/448/EU od 5. rujna 2013. o nacionalnim provedbenim mjerama za prijelaznu besplatnu dodjelu emisijskih jedinica stakleničkih plinova u skladu s člankom 11. stavkom 3. Direktive 2003/87/EZ Europskog parlamenta i Vijeća (SL L 240, str. 27.) u dijelu u kojem se odbija uvrštavanje postrojenja s oznakom postrojenja DE000000000000563 na popis postrojenja propisan člankom 11. stavkom 1. Direktive 2003/87/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 13. listopada 2003. o uspostavi sustava trgovanja emisijskim jedinicama stakleničkih plinova unutar Zajednice i o izmjeni Direktive Vijeća 96/61/EZ (SL L 275, str. 32.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 15., svezak 9., str. 28.) te preliminarne godišnje količine emisijskih jedinica besplatno dodijeljene tom postrojenju.

         Izreka

                  1.

                  Tužba se odbija.

                  2.

                  Društvu Arctic Paper Mochenwangen GmbH nalaže se snošenje troškova.

         (1)  SL C 31, 1.2.2014.


title: Predmet C-422/16: Presuda Suda (sedmo vijeće) od 14. lipnja 2017. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Landgericht Trier – Njemačka) – Verband Sozialer Wettbewerb eV protiv TofuTown.com GmbH (Zahtjev za prethodnu odluku — Zajednička organizacija tržišta poljoprivrednih proizvoda — Uredba (EU) br. 1308/2013 — Članak 78. i Prilog VII. dio III. — Odluka 2010/791/EU — Definicije, oznake i prodajne oznake — „Mlijeko” i „mliječni proizvodi” — Oznake korištene za promociju i stavljanje na tržište čisto biljnih proizvoda)

text:
               21.8.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 277/18

         Presuda Suda (sedmo vijeće) od 14. lipnja 2017. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Landgericht Trier – Njemačka) – Verband Sozialer Wettbewerb eV protiv TofuTown.com GmbH
   (Predmet C-422/16) (1)

   ((Zahtjev za prethodnu odluku - Zajednička organizacija tržišta poljoprivrednih proizvoda - Uredba (EU) br. 1308/2013 - Članak 78. i Prilog VII. dio III. - Odluka 2010/791/EU - Definicije, oznake i prodajne oznake - „Mlijeko” i „mliječni proizvodi” - Oznake korištene za promociju i stavljanje na tržište čisto biljnih proizvoda))
   (2017/C 277/24)
   Jezik postupka: njemački

      Sud koji je uputio zahtjev

   Landgericht Trier

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelj: Verband Sozialer Wettbewerb eV

      Tuženik: TofuTown.com GmbH

      Izreka

   Članak 78. stavak 2. i Prilog VII. dio III. Uredbe (EU) br. 1308/2013 Europskog parlamenta i Vijeća od 17. prosinca 2013. o uspostavljanju zajedničke organizacije tržišta poljoprivrednih proizvoda i stavljanju izvan snage uredbi Vijeća (EEZ) br. 922/72, (EEZ) br. 234/79, (EZ) br. 1037/2001 i (EZ) br. 1234/2007 treba tumačiti na način da im se protivi to da se naziv „mlijeko” i nazivi koje ta uredba rezervira isključivo za mliječne proizvode upotrebljavaju za označavanje, prilikom stavljanja na tržište ili reklamiranja, čisto biljnog proizvoda, i to čak i ako su ti nazivi dopunjeni pojašnjavajućim ili opisnim dodacima koji upućuju na biljno podrijetlo predmetnog proizvoda, osim ako je taj proizvod naveden u Prilogu I. Odluci Komisije 2010/791/EU od 20. prosinca 2010. o popisu proizvoda iz drugog podstavka odjeljka III. točke 1. Priloga XII. Uredbi Vijeća (EZ) br. 1234/2007.

      (1)  SL C 350, 26. 9. 2016.


title: Predmet T-306/16: Presuda Općeg suda od 5. srpnja 2017. – Gamet protiv EUIPO-a – „Metal-Bud II” Robert Gubała (Kvaka za vrata) „Dizajn Zajednice — Postupak za proglašavanje žiga ništavim — Registrirani dizajn Zajednice koji prikazuje kvaku za vrata — Raniji dizajn — Razlog ništavosti — Nedostatak individualnog karaktera — Stupanj slobode dizajnera — Nedostatak drugačijeg ukupnog dojma — Članak 6. i članak 25. stavak 1. točka (b) Uredbe (EZ) br. 6/2002 — Dokazi izneseni u prilog prigovoru koji su podneseni nakon isteka za to predviđenog roka — Podnošenje dokaza prvi put pred žalbenim vijećem — Diskrecijska ovlast žalbenog vijeća — Članak 63. Uredbe br. 6/2002”

text:
               21.8.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 277/40

         Presuda Općeg suda od 5. srpnja 2017. – Gamet protiv EUIPO-a – „Metal-Bud II” Robert Gubała (Kvaka za vrata)
   (Predmet T-306/16) (1)

   („Dizajn Zajednice - Postupak za proglašavanje žiga ništavim - Registrirani dizajn Zajednice koji prikazuje kvaku za vrata - Raniji dizajn - Razlog ništavosti - Nedostatak individualnog karaktera - Stupanj slobode dizajnera - Nedostatak drugačijeg ukupnog dojma - Članak 6. i članak 25. stavak 1. točka (b) Uredbe (EZ) br. 6/2002 - Dokazi izneseni u prilog prigovoru koji su podneseni nakon isteka za to predviđenog roka - Podnošenje dokaza prvi put pred žalbenim vijećem - Diskrecijska ovlast žalbenog vijeća - Članak 63. Uredbe br. 6/2002”)
   (2017/C 277/59)
   Jezik postupka: engleski

      Stranke

      Tužitelj: Gamet S.A. (Toruń, Poljska) (zastupnik: A. Rolbiecka, odvjetnik)

      Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (zastupnik: J. Ivanauskas, agent)

      Druga stranka u postupku pred žalbenim vijećem EUIPO-a, intervenijent pred Općim sudom: Firma produkcyjno-handlowa „Metal-Bud II” Robert Gubała (Świątniki Górne, Poljska) (zastupnik: M. Mikosza, odvjetnik)

      Predmet

   Tužba protiv odluke trećeg žalbenog vijeća EUIPO-a od 17. ožujka 2016. (predmet R 2040/2014-3) koja se odnosi na postupak za proglašavanje ništavosti između društva Firma produkcyjno-handlowa „Metal-Bud II” Robert Gubała i društva Gamet.

      Izreka

               1.

               Tužba se odbija.

               2.

               Društvu Gamet S.A. nalaže se snošenje troškova.

      (1)  SL C 296, 16. 8. 2016.


title: Predmet T-182/16: Rješenje Općeg suda od 26. lipnja 2017. – L’Oréal protiv EUIPO-a – Guinot (MASTER DUO) („Žig Europske unije — Postupak povodom prigovora — Prijava verbalnog žiga Europske unije MASTER DUO — Raniji nacionalni figurativni žig MASTERS COLORS PARIS — Relativni razlog za odbijanje — Vjerojatnost dovođenja u zabludu — Članak 8. stavak 1. točka (b) Uredbe (EZ) br. 207/2009 — Očito potpuno pravno neosnovana tužba — Članak 126. Poslovnika”)

text:
               14.8.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 269/19

         Rješenje Općeg suda od 26. lipnja 2017. – L’Oréal protiv EUIPO-a – Guinot (MASTER DUO)
   (Predmet T-182/16) (1)

   ((„Žig Europske unije - Postupak povodom prigovora - Prijava verbalnog žiga Europske unije MASTER DUO - Raniji nacionalni figurativni žig MASTERS COLORS PARIS - Relativni razlog za odbijanje - Vjerojatnost dovođenja u zabludu - Članak 8. stavak 1. točka (b) Uredbe (EZ) br. 207/2009 - Očito potpuno pravno neosnovana tužba - Članak 126. Poslovnika”))
   (2017/C 269/27)
   Jezik postupka: francuski

      Stranke

      Tužitelj: L’Oréal (Pariz, Francuska) (zastupnici: T. de Haan i P. Péters, odvjetnici)

      Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (zastupnik: D. Hanf, agent)

      Druga stranka u postupku pred žalbenim vijećem EUIPO-a, intervenijent u postupku pred Općim sudom: Guinot (Pariz) (zastupnik: A. Sion, odvjetnik)

      Predmet

   Tužba podnesena protiv odluke petog žalbenog vijeća EUIPO-a od 23. veljače 2016. (predmet R 2916/2014-5), koja se odnosi na postupak povodom prigovora između društava Guinot i L’Oréal.

      Izreka

               1.

               Tužba se odbija.

               2.

               Društvu L’Oréal nalaže se snošenje troškova.

      (1)  SL C 222, 20. 6. 2016.


               20.3.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 81/13

         Zahtjev za savjetodavno mišljenje Suda EFTA-e koji je 14. studenoga 2013. podnio Vrhovni sud Islanda u predmetu države Islanda protiv Atlija Gunnarssona
   (Premet E-26/13)
   2014/C 81/12
   Dopisom Sudu EFTA-e od 14. studenoga 2013., zaprimljenim u pisarnicu Suda 15. studenoga 2013., Vrhovni sud Islanda (Hæstiréttur Íslands) podnio je zahtjev za savjetodavno mišljenje u predmetu države Islanda protiv Atlija Gunnarssona o sljedećim pitanjima:

               1.

               Je li u skladu s člankom 28. Sporazuma o Europskom gospodarskom prostoru i/ili člankom 7. Direktive 2004/38/EZ da država A, koja je stranka Ugovora, ne odobri supružnicima mogućnost objedinjavanja njihovih osobnih poreznih odbitaka u vezi s procjenom poreza na dohodak u okolnostima u kojima se supružnici sele iz države A u državu B u Europskom gospodarskom prostoru, a jedan od njih prima mirovinu države A, dok drugi nema dohodaka, s tim da bi porezni status bračnog para bio drugačiji da oboje žive u državi A, uključujući činjenicu da bi im bilo odobreno objedinjavanje osobnih poreznih odbitaka?

               2.

               Nakon odgovora na 1. pitanje, je li važno to što Sporazum o Europskom gospodarskom prostoru ne sadržava ni jednu odredbu koja odgovara članku 21. Ugovora o funkcioniranju Europske unije?


title: Predmet T-302/17: Tužba podnesena 18. svibnja 2017. – Sata protiv EUIPO-a – Zhejiang Rongpeng Air Tools (6000)

text:
               17.7.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 231/45

         Tužba podnesena 18. svibnja 2017. – Sata protiv EUIPO-a – Zhejiang Rongpeng Air Tools (6000)
   (Predmet T-302/17)
   (2017/C 231/57)
   Jezik na kojem je tužba podnesena: njemački

      Stranke

      Tužitelj: Sata GmbH & Co. KG (Kornwestheim, Njemačka) (zastupnik: M.-C. Simon, odvjetnica)

      Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO)

      Druga stranka u postupku pred žalbenim vijećem: Zhejiang Rongpeng Air Tools Co. Ltd (Pengjie Town, Kina)

      Podaci o postupku pred EUIPO-om

      Nositelj spornog žiga: tužitelj

      Predmetni sporni žig: znak „6000” – žig Europske unije br. 13 112 545

      Postupak pred EUIPO-om: postupak proglašavanja žiga ništavim

      Pobijana odluka: odluka četvrtog žalbenog vijeća EUIPO-a od 8. ožujka 2017. u predmetu R 656/2016-4

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

               —

               poništi pobijanu odluku;

               —

               naloži EUIPO-u snošenje troškova;

               —

               u slučaju intervencije druge stranke u postupku pred žalbenim vijećem, toj stranci naloži snošenje troškova.

      Tužbeni razlozi

               —

               povreda članka 75. Uredbe br. 207/2009;

               —

               povreda članka 7. stavka 1. točke (c) Uredbe br. 207/2009;

               —

               povreda članka 7. stavka 1. točke (b) Uredbe br. 207/2009;

               —

               povreda načela jednakog postupanja i načela dobre uprave.


title: Predmet T-233/16 P: Presuda Općeg suda od 27. lipnja 2017. – Ruiz Molina protiv EUIPO-a („Žalba — Javna služba — Privremeno osoblje — Ugovor na određeno vrijeme s odredbom o raskidu ugovora u slučaju da ime člana osoblja ne bude uvršteno na popis uspješnih kandidata sljedećeg otvorenog natječaja — Raskid ugovora primjenom odredbe o raskidu — Prekvalifikacija ugovora na određeno vrijeme u ugovor na neodređeno vrijeme — Pravomoćnost — Članak 5. stavak 1. Okvirnog sporazuma o radu na određeno vrijeme koji su sklopili ETUC, UNICE i CEEP — Obveza obrazlaganja”)

text:
               14.8.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 269/15

         Presuda Općeg suda od 27. lipnja 2017. – Ruiz Molina protiv EUIPO-a
   (Predmet T-233/16 P) (1)

   ((„Žalba - Javna služba - Privremeno osoblje - Ugovor na određeno vrijeme s odredbom o raskidu ugovora u slučaju da ime člana osoblja ne bude uvršteno na popis uspješnih kandidata sljedećeg otvorenog natječaja - Raskid ugovora primjenom odredbe o raskidu - Prekvalifikacija ugovora na određeno vrijeme u ugovor na neodređeno vrijeme - Pravomoćnost - Članak 5. stavak 1. Okvirnog sporazuma o radu na određeno vrijeme koji su sklopili ETUC, UNICE i CEEP - Obveza obrazlaganja”))
   (2017/C 269/20)
   Jezik postupka: francuski

      Stranke

      Žalitelj: José Luis Ruiz Molina (San Juan de Alicante, Španjolska) (zastupnici: N. Lhoëst i S. Michiels, odvjetnici)

      Druga stranka u postupku: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (zastupnici: A. Lukošiūtė, agent, uz asistenciju B. Wägenbaura, odvjetnika)

      Predmet

   Žalba protiv presude Službeničkog suda Europske unije (treće vijeće) od 2. ožujka 2016., Ruiz Molina/OHMI (F-60/15, EU:F:2016:28) kojom se zahtijeva ukidanje te presude.

      Izreka

               1.

               Žalba se odbija.

               2.

               José Luis Ruiz Molina snosit će vlastite troškove i troškove Ureda Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO) u okviru ovog postupka.

      (1)  SL C 243, 4. 7. 2016.


title: Predmet T-620/13: Tužba podnesena 22. studenoga 2013. — Marchi Industriale protiv ECHA-e

text:
               25.1.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 24/36

         Tužba podnesena 22. studenoga 2013. — Marchi Industriale protiv ECHA-e
   (Predmet T-620/13)
   2014/C 24/68
   Jezik postupka: talijanski

      Stranke

      Tužitelj: Marchi Industriale SpA (Firenca, Italija) (zastupnici: M. Baldassarri i F. Donati, odvjetnici)

      Tuženik: Europska agencija za kemikalije (ECHA)

      Zahtjevi

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva poništenje i, dakle, utvrđenje da je odluka br. SME/2013/3747 koju je donijela agencija ECHA ništava i da slijedom toga navedena odluka ne proizvodi pravni učinak, uključujući poništenje računa koji su izdani na ime povrata većine poreza i na ime navodno dugovanih kazni.

      Tužbeni razlozi i glavni argumenti

   Ovaj se postupak vodi protiv odluke Europske agencije za kemikalije, koja je smatrala da tužitelj ne udovoljava uvjetima kako bi se mogao smatrati malim ili srednjim poduzetnikom u smislu Uredbe (EZ) br. 1907/2006 Europskog parlamenta i Vijeća o registraciji, evaluaciji, autorizaciji i ograničavanju kemikalija (REACH) i osnivanju Europske agencije za kemikalije te o izmjeni Direktive 1999/45/EZ i stavljanju izvan snage Uredbe Vijeća (EEZ) br. 793/93 i Uredbe Komisije (EZ) br. 1488/94 kao i Direktive Vijeća 76/769/EEZ i direktiva Komisije 91/155/EEZ, 93/67/EEZ, 93/105/EZ i 2000/21/EZ (SL 396. str. 1.) (SL L 134. str. 2) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 13., svezak 23., str. 3.), uskraćujući mu pogodnosti koje u tom slučaju predviđa i predviđajući plaćanje pristojbi i davanja.
   U prilog osnovanosti tužbe tužitelj ističe dva tužbena razloga.

               1.

               Prvi tužbeni razlog u pogledu potpunog nedostatka obrazloženja, u mjeri u kojoj, bez obzira na detaljne i dokumentirane primjedbe, sastavljene radi pobijanja kriterija za izračun koji su korišteni u cilju utvrđenja veličine poduzeća, tuženik nije uopće uzeo u obzir izložene argumente.

               2.

               Drugi tužbeni razlog u pogledu pogrešnog uzimanja u obzir podataka društva Essemar SpA, u vlasništvu Marchi Industriale.

                           —

                           U tom smislu se ističe da, suprotno navodima tuženika, Esseco Group srl. nije u ikakvoj vezi, pa čak ni neizravnoj, s tužiteljem, te se ni u kojem slučaju ne može smatrati da je to trgovačko društvo „partner entreprise”. Ako Esseco Group drži udio u temeljnom kapitalu Essemara od 50,0005%, preostali dio temeljnog kapitala Essemara od 49,9995% dakle, drži tužitelj. Međutim, Esseco Group, iako formalno drži većinski udio temeljnog kapitala Essemara, nema većinsko pravo glasa u navedenom trgovačkom društvu. Dakle, između Esseco Group i tužitelja ne postoji poseban odnos o kojem je riječ u članku 3. stavku 2. priloga Preporuke Komisije 2003/361/EZ od 6. svibnja 2003., koja se odnosi na definiciju mikro, malih i srednjih poduzetnika (SL L 124. str. 36.).


title: Predmet C-552/14 P: Presuda Suda (sedmo vijeće) od 10. prosinca 2015. – Canon Europa NV protiv Europske komisije (Žalba — Carinska unija i zajednička carinska tarifa — Uredba (EU) br. 861/2010 — Tužba za poništenje — Članak 263. četvrti stavak UFEU-a — Regulatorni akt koji ne podrazumijeva provedbene mjere — Puštanje robe i obavještavanje o iznosu pristojbe — Korištenje pojednostavljenih postupaka ili tehnika elektroničke obrade podataka)

text:
               8.2.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 48/4

         Presuda Suda (sedmo vijeće) od 10. prosinca 2015. – Canon Europa NV protiv Europske komisije
   (Predmet C-552/14 P) (1)

   ((Žalba - Carinska unija i zajednička carinska tarifa - Uredba (EU) br. 861/2010 - Tužba za poništenje - Članak 263. četvrti stavak UFEU-a - Regulatorni akt koji ne podrazumijeva provedbene mjere - Puštanje robe i obavještavanje o iznosu pristojbe - Korištenje pojednostavljenih postupaka ili tehnika elektroničke obrade podataka))
   (2016/C 048/05)
   Jezik postupka: engleski

      Stranke

      Žalitelj: Canon Europa NV (zastupnici: P. De Baere, odvjetnik, P. Muñiz, advogado)

      Druga stranka u postupku: Europska komisija (zastupnik: R. Lyal, agent)

      Izreka

               1.

               Žalba se odbija.

               2.

               Canon Europa NV nalaže se snošenje troškova.

      (1)  SL C 46, 9. 2. 2015.


title: Predmet C-599/12: Presuda Suda (osmo vijeće) od 13. ožujka 2014. (zahtjev za prethodnu odluku koji je podnio Rechtbank van eerste aanleg te Brugge, Belgija) – Jetair NV, BTW-eenheid BTWE Travel4you protiv FOD Financiën (PDV  — Posebna odredba za putničke agente  — Transakcije provedene izvan Europske unije  — Šesta direktiva 77/388/EEZ  — Članak 28. stavak 3.  — Direktiva 2006/112/EZ  — Članak 370.  — Klauzule „standstill”  — Izmjena nacionalnih propisa unutar roka za prijenos)

text:
               5.5.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 135/10

         Presuda Suda (osmo vijeće) od 13. ožujka 2014. (zahtjev za prethodnu odluku koji je podnio Rechtbank van eerste aanleg te Brugge, Belgija) – Jetair NV, BTW-eenheid BTWE Travel4you protiv FOD Financiën
   (Predmet C-599/12) (1)

   ((PDV - Posebna odredba za putničke agente - Transakcije provedene izvan Europske unije - Šesta direktiva 77/388/EEZ - Članak 28. stavak 3. - Direktiva 2006/112/EZ - Članak 370. - Klauzule „standstill” - Izmjena nacionalnih propisa unutar roka za prijenos))
   2014/C 135/11
   Jezik postupka: nizozemski

      Sud koji je uputio zahtjev

   Rechtbank van eerste aanleg te Brugge

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelji: Jetair NV, BTW-eenheid BTWE Travel4you

      Tuženik: FOD Financiën

      Predmet

   Zahtjev za prethodnu odluku – Rechtbank van eerste aanleg te Brugge – Tumačenje članaka 49. i 63. UFEU-a te članka 26. stavka 3. i članka 28. stavka 3. točke (a) Šeste direktive Vijeća 77/388/EEZ od 17. svibnja 1977. o usklađivanju zakonodavstava država članica koja se odnose na poreze na promet – Zajednički sustav poreza na dodanu vrijednost: jedinstvena osnovica za razrezivanje (SL L 145, str. 1.) – Tumačenje i valjanost članaka 153., 309. i 370. Direktive Vijeća 2006/112/EZ od 28. studenoga 2006. o zajedničkom sustavu poreza na dodanu vrijednost (SL L 347, str. 1.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 9., svezak 1., str. 120.) – Posebna odredba za putničke agente – Pružanje usluga koje uključuje korištenje drugih poreznih obveznika radi obavljanja transakcija izvan Europske unije – Neizuzimanje – Načela jednakosti, porezne neutralnosti i proporcionalnosti

      Izreka

               1.

               Članak 28. stavak 3. Šeste direktive Vijeća 77/388/EEZ od 17. svibnja 1977. o usklađivanju zakonodavstava država članica koja se odnose na poreze na promet – Zajednički sustav poreza na dodanu vrijednost: jedinstvena osnovica za razrezivanje i članak 370. Direktive Vijeća 2006/112/EZ od 28. studenoga 2006. o zajedničkom sustavu poreza na dodanu vrijednost ne protive tome da država članica prije 1. siječnja 1978., tijekom razdoblja prijenosa Šeste direktive 77/388, uvede odredbu kojom se mijenjaju postojeći propisi tako da se propiše porez na dodanu vrijednost na transakcije putničkih agenata vezane za putovanja izvan Europske unije.

               2.

               Država članica ne krši članak 309. Direktive 2006/112 time što usluge koje pružaju putnički agenti ne tretira kao djelatnost posrednika koja je izuzeta u slučaju kad se te usluge odnose na putovanja izvan Europske unije te kad se za te usluge propisuje porez na dodanu vrijednost, pod pretpostavkom da je za njih propisivala porez na dodanu vrijednost na dan 1. siječnja 1978.

               3.

               Članak 370. Direktive 2006/112 u vezi s Prilogom X. dijelom A točkom 4. iste direktive ne krši pravo Europske unije time što državama članicama daje mogućnost da nastave oporezivati usluge koje pružaju putnički agenti, a vezane su za putovanja izvan Europske unije.

               4.

               Država članica ne krši pravo Europske unije, a posebice ne načela jednakosti i proporcionalnosti te porezne neutralnosti time što putničke agente u smislu članka 26. stavka 1. Šeste direktive 77/388 i članka 306. Direktive 2006/112 tretira drugačije nego posrednike i time što predviđa pravilo, kao što to čini Kraljevska uredba od 28. studenoga 1999., sukladno kojem se oporezuju samo usluge putničkih agenata, no ne i usluge posrednika u slučaju kad se one odnose na putovanja izvan Europske unije.

      (1)  SL C 86, 23.3.2013.


title: Predmet T-306/16: Tužba podnesena 13. lipnja 2016. – Gamet protiv EUIPO-a – „Metal-Bud” Robert Gubała (Kvaka za vrata)

text:
               16.8.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 296/26

         Tužba podnesena 13. lipnja 2016. – Gamet protiv EUIPO-a – „Metal-Bud” Robert Gubała (Kvaka za vrata)
   (Predmet T-306/16)
   (2016/C 296/35)
   Jezik na kojem je tužba podnesena: engleski

      Stranke

      Tužitelj: Gamet S.A. (Toruń, Poljska) (zastupnik: A. Rolbiecka, odvjetnik)

      Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO)

      Druga stranka pred žalbenim vijećem: Firma produkcyjno-handlowa „Metal-Bud” Robert Gubała (Świątniki Górne, Poljska)

      Podaci o postupku pred EUIPO-om

      Nositelj spornog dizajna: tužitelj

      Predmetni sporni dizajn: dizajn Zajednice „Kvaka za vrata” – dizajn Zajednice br. 2 208 066-0001

      Pobijana odluka: odluka trećeg žalbenog vijeća EUIPO-a od 17. ožujka 2016. u predmetu R 2040/2014-3

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

               —

               poništi pobijanu odluku trećeg žalbenog vijeća EUIPO-a od dana 17. ožujka 2016. u predmetu R 2040/2014-3 u vezi s postupkom za proglašenje ništavosti dizajna Zajednice br. 002208066-0001;

               —

               naloži EUIPO-u i drugoj stranci u postupku pred žalbenim vijećem snošenje troškova postupka.

      Tužbeni razlozi

               —

               Povreda članka 63. stavka 2. Uredbe br. 6/2002 do koje je došlo prihvaćenjem zakašnjelo podnesenih dokaza – izjave predstavnika poduzeća Klamex, bez obzira na činjenicu da je predmetni dokaz sadržavao informacije koje su bile potpuno nove za postupak i koje nisu bile potvrđene dokazima ranije podnesenim pred Odjelom za poništaje;

               —

               Povreda članka 63. stavka 1. Uredbe br. 6/2002 nepravilnim i arbitrarnim utvrđenjem da dokazi koje je podnijela druga stranka potvrđuju da nema materijalnih razlika između dizajna Zajednice i dizajna kvake „DORA” u pogledu:

                           —

                           oblika i proporcija ručke,

                           —

                           proporcija ručke i rukohvata,

                           —

                           dubine rukohvata kvake

                           —

                           stupnja zakrivljenosti rukohvata kvake

                           —

                           zaobljenosti rubova kvake.

               —

               Povreda članka 4. i članka 6. stavka 2. Uredbe br. 6/2002, u vezi s člankom 25. stavkom 1. točkom (b) Uredbe br. 6/2002 putem pogrešne ocjene slobode pri oblikovanju kvaka za vrata tvrdnjom da je stupanj slobode dizajnera pri oblikovanju kvaka za vrata gotovo neograničen i koja proizlazi iz činjenice da Odbor nije uzeo u razmatranje obilježja koja je dizajner trebao uzeti u obzir pri oblikovanju kvake za vrata

               —

               Povreda članka 4. i članka 6. Uredbe br. 6/2002 pogrešnim utvrđenjem da dizajn Zajednice kod upućenog korisnika ne ostavlja ukupni dojam drugačiji od dojma koji ostavlja kvaka „DORA”.


title: Predmet C-343/15: Rješenje predsjednika četvrtog vijeća Suda od 30. svibnja 2016. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Centrale Raad van Beroep – Nizozemska) – J. Klinkenberg protiv Minister van Infrastructuur en Milieu

text:
               5.9.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 326/19

         Rješenje predsjednika četvrtog vijeća Suda od 30. svibnja 2016. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Centrale Raad van Beroep – Nizozemska) – J. Klinkenberg protiv Minister van Infrastructuur en Milieu
   (Predmet C-343/15) (1)

   (2016/C 326/32)
   Jezik postupka: nizozemski
   Predsjednik četvrtog vijeća odredio je brisanje predmeta.

      (1)  SL C 311, 21. 9. 2015.


title: Predmet T-181/17: Tužba podnesena 18. kolovoza 2017. – PC protiv EASO-a

text:
               23.10.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 357/13

         Tužba podnesena 18. kolovoza 2017. – PC protiv EASO-a
   (Predmet T-181/17)
   (2017/C 357/18)
   Jezik postupka: finski

      Stranke

      Tužiteljica: PC (zastupnik: L. Railas, odvjetnik)

      Tuženik: Europski potporni ured za azil (EASO)

      Tužbeni zahtjev

   Tužiteljica od Općeg suda zahtijeva da:

               —

               obveže EASO da iz obrazložene odluke od 15. lipnja 2016. povuče i uništi anonimni dopis kojim se podcjenjuje ljudsko dostojanstvo i donese novu odluku koja se odnosi na antidatiranu odluku EASO/ED/2015/358 i odluku o otkazu EASO/HR/2015/607 koja se na njoj temelji, a čije je poništenje tužiteljica zatražila tužbom u predmetu T-610/16;

               —

               obveže EASO da ukloni izdvojene osobne dosjee i da sukladno članku 26. Pravilnika o osoblju Europske unije o tužiteljici vodi samo jedan osobni dosje, čiji su dopisi u skladu s Pravilnikom te da iz osobnog dosjea tužiteljice ukloni rukom pisane dokumente koji se tamo ne trebaju nalaziti i koji se ne mogu identificirati s potpunom sigurnosti;

               —

               obveže EASO da istraži proces izrade dokumenta EASO/ED/2015/358 i obveže Upravni odbor EASO-a da u skladu s člankom 29. [stavkom 1.] točkom (b) i člankom 31. stavkom 6. Uredbe br. 439/2010 o osnivanju Europskog potpornog ureda za azil poduzme mjere zbog nepravilnosti u upravi EASO-a te da mu naloži da tužiteljici isplati naknadu štete u iznosu od 30 000 eura zbog povrede članka 41. stavka 2. Povelje Europske unije o temeljnim pravima donošenjem pojedinačne mjere na njezinu štetu;

               —

               obveže EASO da istraži uznemiravanje usmjereno protiv tužiteljice i da obveže EASO i Upravni odbor EASO-a da poduzmu mjere protiv rukovoditelja odgovornog za uznemiravanje te da im naloži da tužiteljici isplate 30 000 eura zbog te dugotrajne povrede dužnosti;

               —

               obveže EASO da istraži prosljeđivanje povjerljivih dopisa koji se odnose na tužiteljicu neovlaštenim trećim osobama i da obveže EASO i Upravni odbor EASO-a da poduzmu mjere protiv osobe odgovorne za prosljeđivanje dopisa te da im naloži da tužiteljici isplate 20 000 eura zbog povrede dužnosti;

               —

               obveže EASO da istraži povrede Protokola o povlasticama i imunitetima Europske unije i da obveže EASO i Upravni odbor EASO-a da poduzmu mjere protiv osoba odgovornih za povrede toga Protokola i da im naloži da tužiteljici isplate 20 000 eura zbog povrede dužnosti;

               —

               obveže EASO da tužiteljicu vrati na radno mjesto i u radni odnos koji postoji pet godina na način da on i dalje postoji bez prekida i uz naknadu te da EASO-u naloži da tužiteljici isplati plaću, naknade i doprinose za mirovinsko osiguranje poslodavca za razdoblje u kojem nije bila zaposlena na svojem radnom mjestu kao naknadu štete do ponovnog vraćanja na njezino radno mjesto;

               —

               EASO-u podredno, za slučaj da tužiteljicu ne može vratiti na njezino radno mjesto, naloži da tužiteljici isplati plaću, naknade i doprinose za mirovinsko osiguranje poslodavca za razdoblje od pet godina bez prekida;

               —

               EASO-u naloži da tužiteljici isplati 30 000 eura naknade za nematerijalnu štetu koja joj je nastala, odnosno za uvredu koja joj je nanesena zbog načina na koji je EASO pravo na saslušanje primijenio suprotno smislu članka 41. stavka 2. Povelje Europske unije o temeljnim pravima; i

               —

               EASO-u naloži da tužiteljici naknadi troškove postupka.

      Tužbeni razlozi i glavni argumenti

   U prilog osnovanosti tužbe tužiteljica ističe sljedeće tužbene razloge:

               1.

               Kao prvo, tužiteljica je iznova i sustavno bila izložena uznemiravanju koje je provodio i vodio njezin nadređeni. To je primjerice dovelo do neuobičajenih radnih uvjeta na probnom radu u kojemu je stoga nedostajalo poštenja i nepristranosti te koje je bilo obilježeno autoritarnim stavom, manipulacijom i javno izraženom neobjektivnom kritikom prema tužiteljici.

               2.

               Kao drugo, obrazložena odluka EASO-a EASO/HR/2016/525 sadržava dopis koji se temelji na anonimnim tvrdnjama, koji nije ni u kakvoj vezi s okončanjem tužiteljičina radnog odnosa i nije ni sastavni dio osobnog dosjea tužiteljice.

               3.

               Kao treće, EASO je tužiteljici oduzeo mogućnosti obrane time što je retroaktivno sastavio dokument EASO/ED/2015/358 i povrijedio članak 41. stavak 2. Povelje Europske unije o temeljnim pravima.

               4.

               Kao četvrto, EASO je tužiteljicu oklevetao i izvan EASO-a time što je primjerice obrazloženu odluku EASO/HR/2016/525, koja sadržava neobrazložen, irelevantan i nepotvrđen dopis, a na koji se tužiteljica poziva, poslao Europskom ombudsmanu.

               5.

               Kao peto, EASO je protivno članku 17. i 19. Pravilnika o osoblju Europske unije povjerljive dopise koji se odnose na tužiteljicu prosljeđivao trećima koji nisu ovlašteni za uvid u te dopise.

               6.

               Kao šesto, EASO je povrijedio pravila koherentnosti akata jer vodi dva različita osobna dosjea o tužiteljici i protivno članku 26. Pravilnika Europske unije o osoblju odbija da kao mjerodavne prizna podatke u otvorenom osobnom dosjeu.


title: Predmet F-144/15: Tužba podnesena 23. studenoga 2015. – ZZ protiv EASA-e

text:
               8.2.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 48/102

         Tužba podnesena 23. studenoga 2015. – ZZ protiv EASA-e
   (Predmet F-144/15)
   (2016/C 048/118)
   Jezik postupka: francuski

      Stranke

      Tužitelj: ZZ (zastupnici: S. Orlandi i T. Martin, odvjetnici)

      Tuženik: Europska agencija za sigurnost zračnog prometa (EASA)

      Predmet i opis spora

   Poništenje odluke Europske agencije za sigurnost zračnog prometa o neproduženju neplaćenog dopusta tužitelja za osobne potrebe za još jednu godinu.

      Tužbeni zahtjev tužitelja

               —

               Poništiti odluku tijela za sklapanje ugovora od 15. siječnja 2015. o neproduženju neplaćenog dopusta tužitelja za osobne potrebe za još jednu godinu;

               —

               Naložiti EASA-i snošenje troškova.


title: Predmet F-34/15: Presuda Službeničkog suda (drugo vijeće) od 16. prosinca 2015. – De Loecker protiv EEAS-a (Javna služba — Osoblje EEAS-a — Član privremenog osoblja — Uznemiravanje — Članci 12.a i 24. Pravilnika o osoblju — Zahtjev za pomoć — Odbijanje — Zahtjev za pokretanje administrativne istrage — Pravo na saslušanje — Povreda)

text:
               8.2.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 48/96

         Presuda Službeničkog suda (drugo vijeće) od 16. prosinca 2015. – De Loecker protiv EEAS-a
   (Predmet F-34/15) (1)

   ((Javna služba - Osoblje EEAS-a - Član privremenog osoblja - Uznemiravanje - Članci 12.a i 24. Pravilnika o osoblju - Zahtjev za pomoć - Odbijanje - Zahtjev za pokretanje administrativne istrage - Pravo na saslušanje - Povreda))
   (2016/C 048/110)
   Jezik postupka: francuski

      Stranke

      Tužitelj: Stéphane De Loecker (Bruxelles, Belgija) (zastupnici: J.-N. Louis i N. de Montigny, odvjetnici)

      Tuženik: Europska služba za vanjsko djelovanje (zastupnici: S. Marquardt i M. Silva, agenti)

      Predmet

   Zahtjev za poništenje odluke o odbijanju pritužbe zbog uznemiravanja koju je tužitelj podnio protiv glavnog voditelja poslovanja EEAS-a.

      Izreka presude

               1.

               Poništava se odluka od 14. travnja 2014. kojom je Europska služba za vanjsko djelovanje odbila zahtjev za pomoć koji je na temelju članaka 12.a i 24. Pravilnika o osoblju za dužnosnike Europske unije podnio S. De Loecker.

               2.

               Europska služba za vanjsko djelovanje će snositi vlastite troškove, te joj se nalaže snošenje troškova S. De Loeckera.

      (1)  SL C 178, 1. 6. 2015., str. 25.


title: Predmet T-272/13: Presuda Općeg suda od 3. prosinca 2014. – Max Mara Fashion Group protiv OHIM-a – Mackays Stores (M&Co.) ( „Žig Zajednice — Postupak povodom prigovora — Prijava figurativnog žiga Zajednice M&Co. — Raniji figurativni žigovi Zajednice i raniji nacionalni figurativni žig MAX&Co. — Raniji nacionalni verbalni žig MAX&CO. — Relativni razlog za odbijanje — Vjerojatnost dovođenja u zabludu — Članak 8. stavak 1. točka (b)Uredbe (EZ) br. 207/2009” )

text:
               26.1.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 26/26

         Presuda Općeg suda od 3. prosinca 2014. – Max Mara Fashion Group protiv OHIM-a – Mackays Stores (M&Co.)
   (Predmet T-272/13) (1)

   ((„Žig Zajednice - Postupak povodom prigovora - Prijava figurativnog žiga Zajednice M&Co. - Raniji figurativni žigovi Zajednice i raniji nacionalni figurativni žig MAX&Co. - Raniji nacionalni verbalni žig MAX&CO. - Relativni razlog za odbijanje - Vjerojatnost dovođenja u zabludu - Članak 8. stavak 1. točka (b)Uredbe (EZ) br. 207/2009”))
   (2015/C 026/31)
   Jezik postupka: engleski

      Stranke

      Tužitelj: Max Mara Fashion Group Srl (Torino, Italija) (zastupnik: F. Terrano, odvjetnik)

      Tuženik: Ured za usklađivanje na unutarnjem tržištu (žigovi i dizajni) (OHIM) (zastupnik: J. Crespo Carrillo, agent)

      Druga stranka u postupku pred žalbenim vijećem OHIM-a, intervenijent u postupku pred Općim sudom: Mackays Stores Ltd (Renfrew, Ujedinjena Kraljevina) (zastupnici: A. Gould, K. Passmore, solicitors, J. Baldwin, barrister, i M. Howe, QC)

      Predmet

   Tužba podnesena protiv odluke drugog žalbenog vijeća OHIM-a od 7. ožujka 2013. (predmet R 1199/2012-2), koja se odnosi na postupak povodom prigovora između društva Max Mara Fashion Group Srl i društva Mackays Stores Ltd.

      Izreka

               1.

               Tužba se odbija.

               2.

               Društvu Max Mara Fashion Group Srl nalaže se snošenje troškova.

      (1)  SL C 207, 20.7.2013.


title: Predmet C-561/15: Zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Amtsgericht Hannover (Njemačka) 2. studenoga 2015. – Georg Rolof, Markus Heimann protiv TUIfly GmbH

text:
               8.2.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 48/10

         Zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Amtsgericht Hannover (Njemačka) 2. studenoga 2015. – Georg Rolof, Markus Heimann protiv TUIfly GmbH
   (Predmet C-561/15)
   (2016/C 048/17)
   Jezik postupka: njemački

      Sud koji je uputio zahtjev

   Amtsgericht Hannover

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelji: Georg Rolof, Markus Heimann

      Tuženik: TUIfly GmbH
   Predmet je rješenjem Suda od 27. studenoga 2015. brisan iz sudskog upisnika.