title: Predmet C-35/20: Presuda Suda (peto vijeće) od 6 listopada 2021. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Korkein oikeus – Finska) – kazneni postupak protiv A („Zahtjev za prethodnu odluku – Građanstvo Unije – Pravo građana Unije na slobodno kretanje na području država članica – Članak 21. UFEU a – Direktiva 2004/38/EZ – Članci 4. i 5. – Obveza nošenja osobne iskaznice ili putovnice – Uredba (EZ) br. 562/2006 (Zakonik o schengenskim granicama) – Prilog VI. – Prelazak morske granice države članice izletničkim plovilom – Sustav sankcija primjenjivih u slučaju kretanja između država članica bez osobne iskaznice ili putovnice – Kazneni sustav dnevnog iznosa kazne – Izračun novčane kazne ovisno o mjesečnom prihodu počinitelja – Proporcionalnost – Strogost kazne u odnosu na povredu”)

text:
               6.12.2021

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 490/9

      Presuda Suda (peto vijeće) od 6 listopada 2021. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Korkein oikeus – Finska) – kazneni postupak protiv A
      (Predmet C-35/20) (1)

      („Zahtjev za prethodnu odluku - Građanstvo Unije - Pravo građana Unije na slobodno kretanje na području država članica - Članak 21. UFEU a - Direktiva 2004/38/EZ - Članci 4. i 5. - Obveza nošenja osobne iskaznice ili putovnice - Uredba (EZ) br. 562/2006 (Zakonik o schengenskim granicama) - Prilog VI. - Prelazak morske granice države članice izletničkim plovilom - Sustav sankcija primjenjivih u slučaju kretanja između država članica bez osobne iskaznice ili putovnice - Kazneni sustav dnevnog iznosa kazne - Izračun novčane kazne ovisno o mjesečnom prihodu počinitelja - Proporcionalnost - Strogost kazne u odnosu na povredu”)
      (2021/C 490/06)
      Jezik postupka: finski

         Sud koji je uputio zahtjev

      Korkein oikeus

         Stranka glavnog kaznenog postupka

      A

         uz sudjelovanje: Syyttäjä

         Izreka

                  1.

                  Pravo građana Unije na slobodno kretanje predviđeno u članku 21. UFEU-a i pojašnjeno Direktivom 2004/38/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 29. travnja 2004. o pravu građana Unije i članova njihovih obitelji slobodno se kretati i boraviti na državnom području država članica, o izmjeni Uredbe (EEZ) br. 1612/68 i stavljaju izvan snage direktiva 64/221/EEZ, 68/360/EEZ, 72/194/EEZ, 73/148/EEZ, 75/34/EEZ, 75/35/EEZ, 90/364/EEZ, 90/365/EEZ i 93/96/EEZ treba, s obzirom na odredbe koje se odnose na prelazak granica utvrđene u Uredbi (EZ) br. 562/2006 Europskog parlamenta i Vijeća od 15. ožujka 2006. o Zakoniku Zajednice o pravilima kojima se uređuje kretanje osoba preko granica (Zakonik o schengenskim granicama), kako je izmijenjena Uredbom (EU) br. 610/2013 Europskog parlamenta i Vijeća od 26. lipnja 2013., tumačiti na način da mu se ne protivi nacionalni propis kojim država članica, pod prijetnjom kaznenih sankcija, obvezuje svoje državljane da nose važeću osobnu iskaznicu ili putovnicu kada putuju, bilo kojim prijevoznim sredstvom i bilo kojim putem, u drugu državu članicu, pod uvjetom da su te sankcije usklađene s općim načelima prava Unije, uključujući i s načelima proporcionalnosti i nediskriminacije.

                  2.

                  Pravo građana Unije na slobodno kretanje predviđeno u članku 21. stavku 1. UFEU-a treba, s obzirom na odredbe koje se odnose na prelazak granica utvrđene u Uredbi (EZ) br. 562/2006, kako je izmijenjena Uredbom (EU) br. 610/2013, tumačiti na način da mu se ne protivi nacionalni propis kojim država članica, pod prijetnjom kaznenih sankcija, obvezuje svoje državljane da nose važeću osobnu iskaznicu ili putovnicu kada ulaze na njezino državno područje dolazeći iz druge države članice, pod uvjetom da ta obveza ne predstavlja uvjet prava ulaska i da su sankcije predviđene za slučaj njezine povrede usklađene s općim načelima prava Unije, uključujući i s načelima proporcionalnosti i nediskriminacije. Putovanje iz druge države članice prema dotičnoj državi članici poduzeto izletničkim plovilom i prelaskom međunarodnih voda nalazi se, pod uvjetima navedenima u drugom stavku točke 3.2.5 Priloga VI. navedenoj uredbi, među slučajevima u kojima se može zahtijevati predočenje takvog dokumenta.

                  3.

                  Članak 21. stavak 1. UFEU-a i članke 4. i 36. Direktive 2004/38, u vezi s člankom 49. stavkom 3. Povelje Europske unije o temeljnim pravima, treba tumačiti na način da im se protivi sustav kaznenih sankcija kojim država članica prelazak svoje državne granice bez važeće osobne iskaznice ili putovnice kažnjava novčanom kaznom koja, primjerice, može iznositi 20 % mjesečnog neto prihoda počinitelja povrede s obzirom na to da takva novčana kazna nije proporcionalna težini te povrede, koja je manjeg značaja.

         (1)  SL C 103, 30. 3. 2020.


title: Predmet C-119/20: Presuda Suda (šesto vijeće) od 6. listopada 2021. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Augstākā tiesa (Senāts) – Latvija) – Līga Šenfelde/Lauku atbalsta dienests („Zahtjev za prethodnu odluku – Zajednička poljoprivredna politika – Financiranje iz Europskog poljoprivrednog fonda za ruralni razvoj (EPFRR) – Nacionalni program ruralnog razvoja 2014. – 2020. – Uredba (EU) br. 1305/2013 – Članak 19. stavak 1. točka (a) – Potpora za pokretanje poslovanja za mlade poljoprivrednike – Potpora za razvoj malih poljoprivrednih gospodarstava – Kombiniranje potpora – Mogućnost odbijanja kombiniranja”)

text:
               6.12.2021

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 490/10

      Presuda Suda (šesto vijeće) od 6. listopada 2021. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Augstākā tiesa (Senāts) – Latvija) – Līga Šenfelde/Lauku atbalsta dienests
      (Predmet C-119/20) (1)

      („Zahtjev za prethodnu odluku - Zajednička poljoprivredna politika - Financiranje iz Europskog poljoprivrednog fonda za ruralni razvoj (EPFRR) - Nacionalni program ruralnog razvoja 2014. – 2020. - Uredba (EU) br. 1305/2013 - Članak 19. stavak 1. točka (a) - Potpora za pokretanje poslovanja za mlade poljoprivrednike - Potpora za razvoj malih poljoprivrednih gospodarstava - Kombiniranje potpora - Mogućnost odbijanja kombiniranja”)
      (2021/C 490/07)
      Jezik postupka: latvijski

         Sud koji je uputio zahtjev

      Augstākā tiesa (Senāts)

         Stranke glavnog postupka

         Tužitelj: Līga Šenfelde

         Tuženik: Lauku atbalsta dienests

         Izreka

                  1.

                  Članak 19. stavak 1. Uredbe (EU) br. 1305/2013 Europskog parlamenta i Vijeća od 17. prosinca 2013. o potpori ruralnom razvoju iz Europskog poljoprivrednog fonda za ruralni razvoj (EPFRR) i stavljanju izvan snage Uredbe Vijeća (EZ) br. 1698/2005 treba tumačiti na način da ne sprečava poljoprivrednika koji je primio potporu za pokretanje poslovanja za razvoj malih poljoprivrednih gospodarstava, predviđenu u točki (a) podtočki iii. te odredbe, da tu potporu kombinira s potporom za pokretanje poslovanja za mlade poljoprivrednike, predviđenom u njezinoj točki (a) podtočki i., pod uvjetom da se poštuje najveći iznos dodijeljene potpore, kako je on predviđen u stavku 6. tog članka.

                  2.

                  Članak 19. stavak 1. Uredbe br. 1305/2013 treba tumačiti na način da mu se ne protivi nacionalni propis na temelju kojeg dodjela potpore za pokretanje poslovanja za razvoj malih poljoprivrednih gospodarstava iz točke (a) podtočke iii. te odredbe isključuje dobivanje potpore za pokretanje poslovanja za mlade poljoprivrednike, predviđene u njezinoj točki (a) podtočki i.

         (1)  SL C 201, 15. 6. 2020.


title: Predmet C-136/20: Presuda Suda (prvo vijeće) od 6 listopada 2021.(zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Zalaegerszegi Járásbíróság – Mađarska) – Postupak za priznavanje i izvršenje novčane kazne izrečene osobi LU („Zahtjev za prethodnu odluku – Područje slobode, sigurnosti i pravde – Okvirna odluka 2005/214/PUP – Izvršenje novčanih kazni – Načelo uzajamnog priznavanja – Članak 5. stavak 1. – Kažnjiva djela koja dovode do priznavanja i izvršenja odluka o kazni bez provjere dvostruke kažnjivosti djela – Članak 5. stavak 3. – Kažnjiva djela u pogledu kojih država članica ima mogućnost uvjetovati priznavanje i izvršenje odluka o kazni dvostrukom kažnjivosti djela – Provjera koju država članica izvršiteljica provodi nad pravnom kvalifikacijom kažnjivog djela koju je država članica izdavateljica navela u potvrdi priloženoj odluci o kazni”)

text:
               6.12.2021

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 490/10

      Presuda Suda (prvo vijeće) od 6 listopada 2021.(zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Zalaegerszegi Járásbíróság – Mađarska) – Postupak za priznavanje i izvršenje novčane kazne izrečene osobi LU
      (Predmet C-136/20) (1)

      („Zahtjev za prethodnu odluku - Područje slobode, sigurnosti i pravde - Okvirna odluka 2005/214/PUP - Izvršenje novčanih kazni - Načelo uzajamnog priznavanja - Članak 5. stavak 1. - Kažnjiva djela koja dovode do priznavanja i izvršenja odluka o kazni bez provjere dvostruke kažnjivosti djela - Članak 5. stavak 3. - Kažnjiva djela u pogledu kojih država članica ima mogućnost uvjetovati priznavanje i izvršenje odluka o kazni dvostrukom kažnjivosti djela - Provjera koju država članica izvršiteljica provodi nad pravnom kvalifikacijom kažnjivog djela koju je država članica izdavateljica navela u potvrdi priloženoj odluci o kazni”)
      (2021/C 490/08)
      Jezik postupka: mađarski

         Sud koji je uputio zahtjev

      Zalaegerszegi Járásbíróság

         Stranke glavnog postupka

         Tuženik: LU

         Izreka

      Članak 5. stavak 1. Okvirne odluke Vijeća 2005/214/PUP od 24. veljače 2005. o primjeni načela uzajamnog priznavanja na novčane kazne, kako je izmijenjena Okvirnom odlukom Vijeća 2009/299/PUP od 26. veljače 2009., treba tumačiti na način da tijelo države izvršiteljice, osim u slučaju postojanja jednog od razloga za nepriznavanje ili neizvršenje koji su izričito predviđeni tom okvirnom odlukom, načelno ne može odbiti priznavanje i izvršenje pravomoćne odluke kojom se izriče novčana kazna ako je tijelo države izdavateljice predmetno kažnjivo djelo u potvrdi predviđenoj člankom 4. navedene okvirne odluke kvalificiralo na način da pripada jednoj od kategorija kažnjivih djela za koja navedeni članak 5. stavak 1. nije predvidio provjeru dvostruke kažnjivosti djela.

         (1)  SL C 215, 29. 6. 2020.


title: Predmet C-272/20 P: Presuda Suda (peto vijeće) od 6 listopada 2021. – Sebastian Veit/Europska središnja banka (ESB) („Žalba – Javna služba – Osoblje Europske središnje banke (ESB) – Primici od rada – Natječaj – Jednako postupanje prema unutarnjim i vanjskim kandidatima – Razvrstavanje u stupanj”)

text:
               6.12.2021

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 490/11

      Presuda Suda (peto vijeće) od 6 listopada 2021. – Sebastian Veit/Europska središnja banka (ESB)
      (Predmet C-272/20 P) (1)

      („Žalba - Javna služba - Osoblje Europske središnje banke (ESB) - Primici od rada - Natječaj - Jednako postupanje prema unutarnjim i vanjskim kandidatima - Razvrstavanje u stupanj”)
      (2021/C 490/09)
      Jezik postupka: njemački

         Stranke

         Žalitelj: Sebastian Veit (zastupnik: K. Kujath, Rechtsanwalt)

         Druga stranka u postupku: Europska središnja banka (ESB) (zastupnici: F. von Lindeiner i M. Rötting, agenti, uz asistenciju B. Wägenbaura, Rechtsanwalta)

         Izreka

                  1.

                  Žalba se odbija.

                  2.

                  Sebastian Veit snosit će, osim vlastitih, i troškove Europske središnje banke.

         (1)  SL C 371, 3. 11. 2020.


title: Predmet C-338/20: Presuda Suda (prvo vijeće) od 6. listopada 2021. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Sąd Rejonowy dla Łodzi-Śródmieścia w Łodzi – Poljska) – Postupak koji se odnosi na priznavanje i izvršenje novčane kazne izrečene osobi D.P. („Zahtjev za prethodnu odluku – Područje slobode, sigurnosti i pravde – Pravosudna suradnja u kaznenim stvarima – Uzajamno priznavanje – Novčane kazne – Okvirna odluka 2005/214/PUP – Razlozi za nepriznavanje i neizvršenje – Članak 20. stavak 3. – Odluka kojom se izriče novčana kazna – Poštovanje prava obrane – Dostava dokumenata na jeziku koji kažnjena osoba ne razumije – Prijevod bitnih elemenata odluke”)

text:
               6.12.2021

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 490/11

      Presuda Suda (prvo vijeće) od 6. listopada 2021. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Sąd Rejonowy dla Łodzi-Śródmieścia w Łodzi – Poljska) – Postupak koji se odnosi na priznavanje i izvršenje novčane kazne izrečene osobi D.P.
      (Predmet C-338/20) (1)

      („Zahtjev za prethodnu odluku - Područje slobode, sigurnosti i pravde - Pravosudna suradnja u kaznenim stvarima - Uzajamno priznavanje - Novčane kazne - Okvirna odluka 2005/214/PUP - Razlozi za nepriznavanje i neizvršenje - Članak 20. stavak 3. - Odluka kojom se izriče novčana kazna - Poštovanje prava obrane - Dostava dokumenata na jeziku koji kažnjena osoba ne razumije - Prijevod bitnih elemenata odluke”)
      (2021/C 490/10)
      Jezik postupka: poljski

         Sud koji je uputio zahtjev

      Sąd Rejonowy dla Łodzi-Śródmieścia w Łodzi

         Stranke glavnog postupka

         Tuženik: D.P.

         uz sudjelovanje: Prokuratura Rejonowa Łódź-Bałuty

         Izreka

      Članak 20. stavak 3. Okvirne odluke Vijeća 2005/214/PUP od 24. veljače 2005. o primjeni načela uzajamnog priznavanja na novčane kazne, kako je izmijenjena Okvirnom odlukom Vijeća 2009/299/PUP od 26. veljače 2009., treba tumačiti na način da tijelu države članice izvršiteljice dopušta da odbije izvršenje odluke, u smislu članka 1. točke (a) te okvirne odluke, kojom se izriče novčana kazna zbog prometnog prekršaja ako je ta odluka dostavljena svojem adresatu bez prijevoda – na jezik koji on razumije – elemenata odluke koji su bitni kako bi mu se omogućilo da shvati što mu se stavlja na teret i da u potpunosti ostvari svoja prava obrane i ako mu nije omogućeno da dobije takav prijevod na svoj zahtjev.

         (1)  SL C 19, 18. 1. 2021.


title: Predmet C-408/20 P: Presuda Suda (prvo vijeće) od 6 listopada 2021. – Danilo Poggiolini/Europski parlament („Žalba – Institucionalno pravo – Jedinstveni status europskog zastupnika – Europski zastupnici u Europskom parlamentu izabrani u talijanskim izbornim jedinicama – Izmjena mirovinskih prava – Akt koji negativno utječe – Privremeno stajalište – Samostalni pravni učinci”)

text:
               6.12.2021

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 490/12

      Presuda Suda (prvo vijeće) od 6 listopada 2021. – Danilo Poggiolini/Europski parlament
      (Predmet C-408/20 P) (1)

      („Žalba - Institucionalno pravo - Jedinstveni status europskog zastupnika - Europski zastupnici u Europskom parlamentu izabrani u talijanskim izbornim jedinicama - Izmjena mirovinskih prava - Akt koji negativno utječe - Privremeno stajalište - Samostalni pravni učinci”)
      (2021/C 490/11)
      Jezik postupka: talijanski

         Stranke

         Žalitelj: Danilo Poggiolini (zastupnici: F. Sorrentino, A. Sandulli i B. Cimino, avvocati)

         Druga stranka u postupku: Europski parlament (zastupnici: S. Alves i S. Seyr, agenti)

         Izreka

                  1.

                  Poništava se rješenje Općeg suda Europske unije od 3. srpnja 2020., Falqui i Poggiolini/Parlament (T-347/19 i T-348/19, neobjavljeno, EU:T:2020:303) u dijelu u kojem je njime odbačen tužbeni zahtjev istaknut u predmetu T-348/19 s ciljem poništenja obavijesti od 11. travnja 2019. koju je sastavio načelnik Odjela za plaće i socijalna prava zastupnika Glavne uprave za financije Europskog parlamenta i koja se odnosi na prilagodbu iznosa mirovine na koju žalitelj ima pravo nakon stupanja na snagu odluke br. 14/2018 Ufficia di Presidenza della Camera dei deputati (Ured predsjedništva Zastupničkog doma, Italija), 1. siječnja 2019., i odluke navedene u dopisu od 8. srpnja 2019.

                  2.

                  Odbija se prigovor nedopuštenosti koji je Europski parlament istaknuo pred Općim sudom Europske unije u predmetu T-348/19.

                  3.

                  Predmet T-348/19 vraća se Općem sudu Europske unije kako bi odlučio o tužbenom zahtjevu Danila Poggiolinija istaknutom u predmetu T-348/19 s ciljem poništenja te obavijesti i te odluke.

                  4.

                  O troškovima će se odlučiti naknadno.

         (1)  SL C 359, 26. 10. 2020.


title: Predmet C-431/20 P: Presuda Suda (prvo vijeće) od 6 listopada 2021. – Carlo Tognoli, i dr./Europski parlament („Žalba – Institucionalno pravo – Jedinstveni status europskog zastupnika – Europski zastupnici u Europskom parlamentu izabrani u talijanskim izbornim jedinicama – Izmjena mirovinskih prava – Akt koji negativno utječe – Privremeno stajalište – Samostalni pravni učinci”)

text:
               6.12.2021

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 490/13

      Presuda Suda (prvo vijeće) od 6 listopada 2021. – Carlo Tognoli, i dr./Europski parlament
      (Predmet C-431/20 P) (1)

      („Žalba - Institucionalno pravo - Jedinstveni status europskog zastupnika - Europski zastupnici u Europskom parlamentu izabrani u talijanskim izbornim jedinicama - Izmjena mirovinskih prava - Akt koji negativno utječe - Privremeno stajalište - Samostalni pravni učinci”)
      (2021/C 490/12)
      Jezik postupka: talijanski

         Stranke

         Žalitelji: Carlo Tognoli, Emma Allione, Luigi Alberto Colajanni, Claudio Martelli, Luciana Sbarbati, Carla Dimatore, en qualité d'héritière de Mario Rigo, Roberto Speciale, Loris Torbesi, en qualité d'héritièr d'Eugenio Melandri, Luciano Pettinari, Pietro Di Prima, Carla Barbarella, Carlo Alberto Graziani, Giorgio Rossetti, Giacomo Porrazzini, Guido Podestà, Roberto Barzanti, Rita Medici, Aldo Arroni, Franco Malerba, Roberto Mezzaroma (zastupnici: M. Merola i L. Florio, avvocati)

         Druga stranka u postupku: Europski parlament (zastupnici: S. Alves i S. Seyr, agenti)

         Izreka

                  1.

                  Poništava se rješenje Općeg suda Europske unije od 3. srpnja 2020., Tognoli i dr./Parlament (T-395/19, T-396/19, T-405/19, T-408/19, T-419/19, T-423/19, T-424/19, T-428/19, T-433/19, T-437/19, T-443/19, T-455/19, T-458/19 do T-462/19, T-464/19, T-469/19 i T-477/19, neobjavljeno, EU:T:2020:302), u dijelu u kojem je njime odbačen zahtjev za poništenje obavijesti od 11. travnja 2019. koje je sastavio načelnik Odjela za plaće i socijalna prava zastupnika Glavne uprave za financije Europskog parlamenta i koje se odnose na prilagodbu iznosa mirovina na koje žalitelji imaju pravo nakon stupanja na snagu odluke br. 14/2018 Ufficia di Presidenza della Camera dei deputati (Ured predsjedništva Zastupničkog doma, Italija), 1. siječnja 2019., i odluka Europskog parlamenta navedenih u dopisima od 20. lipnja 2019. (predmet T-396/19), od 8. srpnja 2019. (predmeti T-405/19, T-408/19, T-443/19 i T-464/19), od 15. srpnja 2019. (predmeti T-419/19, T-433/19, T-455/19, T-458/19 do T-462/19, T-469/19 i T-477/19) i od 23. srpnja 2019. (predmeti T-395/19, T-423/19, T-424/19 i T-428/19).

                  2.

                  Odbijaju se prigovori nedopuštenosti koje je Europski parlament istaknuo pred Općim sudom Europske unije.

                  3.

                  Predmeti se vraćaju Općem sudu Europske unije kako bi odlučio o zahtjevu koji su podnijeli Carlo Tognoli i drugi za poništenje tih obavijesti i tih odluka.

                  4.

                  O troškovima će se odlučiti naknadno.

         (1)  SL C 390, 16. 11. 2020.


title: Predmet C-581/20: Presuda Suda (prvo vijeće) od 6 listopada 2021. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Varhoven kasacionen sad (Bugarska)) – Skarb Państwa Rzeczypospolitej Polskiej reprezentowany przez Generalnego Dyrektora Dróg Krajowych i Autostrad/TOTO SpA – Costruzioni Generali, Vianini Lavori SpA („Zahtjev za prethodnu odluku – Pravosudna suradnja u građanskim stvarima – Uredba (EU) br. 1215/2012 – Članak 1. stavak 1. – Građanska i trgovačka stvar – Članak 35. – Privremene mjere i mjere osiguranja – Tužba koja se temelji na ugovoru o izgradnji brze javne ceste sklopljenom između javnog tijela i dva društva privatnog prava – Zahtjev za privremenu pravnu zaštitu u vezi s kaznama i jamstvima koji proizlaze iz tog ugovora – Odluka o privremenoj pravnoj zaštiti koju je već donio sud nadležan za meritum”)

text:
               6.12.2021

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 490/14

      Presuda Suda (prvo vijeće) od 6 listopada 2021. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Varhoven kasacionen sad (Bugarska)) – Skarb Państwa Rzeczypospolitej Polskiej reprezentowany przez Generalnego Dyrektora Dróg Krajowych i Autostrad/TOTO SpA – Costruzioni Generali, Vianini Lavori SpA
      (Predmet C-581/20) (1)

      („Zahtjev za prethodnu odluku - Pravosudna suradnja u građanskim stvarima - Uredba (EU) br. 1215/2012 - Članak 1. stavak 1. - Građanska i trgovačka stvar - Članak 35. - Privremene mjere i mjere osiguranja - Tužba koja se temelji na ugovoru o izgradnji brze javne ceste sklopljenom između javnog tijela i dva društva privatnog prava - Zahtjev za privremenu pravnu zaštitu u vezi s kaznama i jamstvima koji proizlaze iz tog ugovora - Odluka o privremenoj pravnoj zaštiti koju je već donio sud nadležan za meritum”)
      (2021/C 490/13)
      Jezik postupka: bugarski

         Sud koji je uputio zahtjev

      Varhoven kasacionen sad (Bugarska)

         Stranke glavnog postupka

         Tužitelj: Skarb Państwa Rzeczypospolitej Polskiej reprezentowany przez Generalnego Dyrektora Dróg Krajowych i Autostrad

         Tuženik: TOTO SpA – Costruzioni Generali, Vianini Lavori SpA

         Izreka

                  1.

                  Članak 1. stavak 1. Uredbe (EU) br. 1215/2012 Europskog parlamenta i Vijeća od 12. prosinca 2012. o [sudskoj] nadležnosti, priznavanju i izvršenju sudskih odluka u građanskim i trgovačkim stvarima treba tumačiti na način da zahtjev za privremenu pravnu zaštitu koji je podnesen i provodi se pred sudom države članice u skladu s pravilima općeg prava te koji se odnosi na kazne na temelju provedbe ugovora o izgradnji brze javne ceste sklopljenog nakon okončanja postupka javne nabave čiji je javni naručitelj javno tijelo potpada pod pojam „građanska i trgovačka stvar” u smislu te odredbe.

                  2.

                  Članak 35. Uredbe br. 1215/2012 treba tumačiti na način da sud države članice kojemu je podnesen zahtjev za privremene mjere, odnosno mjere osiguranja, na temelju te odredbe nije dužan proglasiti se nenadležnim ako je sud druge države članice, koji je nadležan u pogledu glavne stvari, već donio odluku o zahtjevu o istom predmetu između istih stranaka.

                  3.

                  Članak 35. Uredbe br. 1215/2012 treba tumačiti na način da zahtjev za privremene mjere, odnosno mjere osiguranja, treba ispitati s obzirom na pravo države članice suda pred kojim je postupak pokrenut i da mu se ne protivi nacionalni propis kojim se ne odobrava zahtjev za privremenu pravnu zaštitu koji se odnosi na tužbu u vezi s novčanim potraživanjem prema državi ili javnom tijelu.

         (1)  SL C 28, 25. 1. 2021.


title: Predmet C-613/20: Presuda Suda (deveto vijeće) od 6. listopada 2021. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Landesgericht Salzburg – Austrija) – CS/Eurowings GmbH („Zahtjev za prethodnu odluku – Zračni prijevoz – Uredba (EZ) br. 261/2004 – Članak 5. stavak 3. – Opća pravila odštete i pomoći putnicima u slučaju otkazivanja ili dužeg kašnjenja leta – Oslobođenje od obveze isplate odštete – Pojam „izvanredne okolnosti” – Štrajk osoblja zračnog prijevoznika – Štrajk osoblja društva kćeri iz solidarnosti s osobljem matičnog društva”)

text:
               6.12.2021

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 490/15

      Presuda Suda (deveto vijeće) od 6. listopada 2021. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Landesgericht Salzburg – Austrija) – CS/Eurowings GmbH
      (Predmet C-613/20) (1)

      („Zahtjev za prethodnu odluku - Zračni prijevoz - Uredba (EZ) br. 261/2004 - Članak 5. stavak 3. - Opća pravila odštete i pomoći putnicima u slučaju otkazivanja ili dužeg kašnjenja leta - Oslobođenje od obveze isplate odštete - Pojam „izvanredne okolnosti” - Štrajk osoblja zračnog prijevoznika - Štrajk osoblja društva kćeri iz solidarnosti s osobljem matičnog društva”)
      (2021/C 490/14)
      Jezik postupka: njemački

         Sud koji je uputio zahtjev

      Landesgericht Salzburg

         Stranke glavnog postupka

         Tužitelj: CS

         Tuženik: Eurowings GmbH

         Izreka

      Članak 5. stavak 3. Uredbe (EZ) br. 261/2004 Europskog parlamenta i Vijeća od 11. veljače 2004. o utvrđivanju općih pravila odštete i pomoći putnicima u slučaju uskraćenog ukrcaja i otkazivanja ili dužeg kašnjenja leta […] te o stavljanju izvan snage Uredbe (EEZ) br. 295/91 treba tumačiti na način da pojmom „izvanredna okolnost”, u smislu te odredbe, nije obuhvaćen štrajk namijenjen ostvarenju zahtjeva u pogledu primitaka od rada i/ili socijalnih zahtjeva radnika, koji je na poziv sindikata osoblja stvarnog zračnog prijevoznika pokrenut iz solidarnosti sa štrajkom pokrenutim protiv matičnog društva, čiji je taj prijevoznik jedno od društava kćeri, koji provodi kategorija osoblja tog društva kćeri čija je prisutnost nužna za izvođenje leta i koji se nastavi nakon roka koji je prvotno najavio sindikat koji je pozvao na štrajk, unatoč činjenici da je u međuvremenu postignut sporazum s matičnim društvom.

         (1)  SL C 35, 1. 2. 2021.


title: Predmet C-419/21: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 8. srpnja 2021. uputio Sąd Rejonowy dla m.st. Warszawy w Warszawie (Poljska) – X sp.z o.o.,sp. k./Z

text:
               6.12.2021

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 490/15

      Zahtjev za prethodnu odluku koji je 8. srpnja 2021. uputio Sąd Rejonowy dla m.st. Warszawy w Warszawie (Poljska) – X sp.z o.o.,sp. k./Z
      (Predmet C-419/21)
      (2021/C 490/15)
      Jezik postupka: poljski

         Sud koji je uputio zahtjev

      Sąd Rejonowy dla m.st. Warszawy w Warszawie

         Stranke glavnog postupka

         Tužitelj: X sp.z o.o.,sp. k.

         Tuženik: Z

         Prethodna pitanja

                  1.

                  Treba li članak 6. stavak 1. Direktive 2011/7/EU Europskog parlamenta i Vijeća od 16. veljače 2011. o borbi protiv kašnjenja u plaćanju u poslovnim transakcijama (1) tumačiti na način da, u slučaju ugovora kojim su stranke predvidjele više isporuka robe i plaćanje svake isporuke u određenom roku nakon svake od tih isporuka, fiksni iznos od najmanje 40 eura treba platiti za svako zakašnjelo plaćanje za pojedinačne isporuke ili se pravom Unije zahtijeva samo da se vjerovniku osigura fiksni iznos od 40 eura za cijelu poslovnu transakciju koja obuhvaća više isporuka, bez obzira na broj zakašnjelih plaćanja za pojedinačne isporuke?

                  2.

                  Predstavlja li u smislu članka 2. točke 1. Direktive 2011/7/EU Europskog parlamenta i Vijeća od 16. veljače 2011. o borbi protiv kašnjenja u plaćanju u poslovnim transakcijama poslovnu transakciju ugovor čiji je predmet isporuka robe, a kojim se dobavljača obvezuje da naručitelju isporuči određenu količinu robe za cijenu utvrđenu tim ugovorom, a istodobno se naručitelju dodjeljuje pravo da jednostrano odlučuje o rokovima i veličinama pojedinačnih isporuka koje su predmet ugovora, uključujući mogućnost da odustane od dijela ugovorene robe, a da zbog toga ne trpi negativne posljedice te prema kojem se naručitelj obvezuje platiti svaki dio isporuke u određenom roku koji se računa od primanja tog dijela isporuke, ili svaka od tih djelomičnih isporuka koja proizlazi iz potrebe koju je prijavio naručitelj predstavlja zasebnu poslovnu transakciju u smislu Direktive, iako ne predstavlja zaseban ugovor u smislu nacionalnog prava?

         (1)  SL 2011., L 48, str. 1. (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 17., svezak 2., str. 200.)


title: Predmet C-453/21: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 21. srpnja 2021. uputio Bundesarbeitsgericht (Njemačka) – X-FAB Dresden GmbH & Co. KG/FC

text:
               6.12.2021

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 490/16

      Zahtjev za prethodnu odluku koji je 21. srpnja 2021. uputio Bundesarbeitsgericht (Njemačka) – X-FAB Dresden GmbH & Co. KG/FC
      (Predmet C-453/21)
      (2021/C 490/16)
      Jezik postupka: njemački

         Sud koji je uputio zahtjev

      Bundesarbeitsgericht

         Stranke glavnog postupka

         Podnositelj revizije: X-FAB Dresden GmbH & Co. KG

         Druga stranka u revizijskom postupku: FC

         Prethodna pitanja

                  1.

                  Treba li članak 38. stavak 3. drugu rečenicu Uredbe (EU) 2016/679 (1) tumačiti na način da mu se protivi odredba nacionalnog prava, kao što je to u ovom slučaju članak 38. stavak 1. i stavak 2. u vezi s člankom 6. stavkom 4. prvom rečenicom Bundesdatenschutzgesetzes (Savezni zakon o zaštiti podataka, u daljnjem tekstu: BDSG), kojom se razrješenje dužnosti službenika za zaštitu podataka od strane voditelja obrade, koji je njegov poslodavac, veže uz uvjete navedene u tom članku, neovisno o tome je li razrješenje dužnosti uslijedilo u izvršavanju njegovih zadaća?
                  U slučaju potvrdnog odgovora na prvo pitanje:

                  2.

                  Protivi li se takva odredba nacionalnog prava članku 38. stavku 3. drugoj rečenici Opće uredbe o zaštiti podataka i u slučaju kad imenovanje službenika za zaštitu podataka nije obvezno na temelju članka 37. stavka 1. Opće uredbe o zaštiti podataka, nego samo na temelju prava države članice?
                  U slučaju potvrdnog odgovora na prvo pitanje:

                  3.

                  Temelji li se članak 38. stavak 3. druga rečenica Opće uredbe o zaštiti podataka na dostatnoj osnovi za ovlaštenje, osobito kada se odnosi na službenike za zaštitu podataka koji su u radnom odnosu s voditeljem obrade?
                  U slučaju niječnog odgovora na prvo pitanje:

                  4.

                  Postoji li sukob interesa u smislu članka 38. stavka 6. druge rečenice Opće uredbe o zaštiti podataka ako službenik za zaštitu podataka ujedno obnaša i dužnost predsjednika radničkog vijeća osnovanog kod voditelja obrade? Je li za pretpostavku postojanja takvog sukoba interesa potrebna posebna podjela poslova u radničkom vijeću?

         (1)  Uredba (EU) 2016/679 Europskog parlamenta i Vijeća od 27. travnja 2016. o zaštiti pojedinaca u vezi s obradom osobnih podataka i o slobodnom kretanju takvih podataka te o stavljanju izvan snage Direktive 95/46/EZ (Opća uredba o zaštiti podataka) (SL L 119, 2016., str. 1.).


title: Predmet C-499/21 P: Žalba koju su 13. kolovoza 2021. podnijeli Joshua David Silver, Leona Catherine Bashow, Charles Nicholas Hilary Marquand, JY, JZ, Anthony Styles Clayton, Gillian Margaret Clayton protiv rješenja Općeg suda (deseto prošireno vijeće) od 8. lipnja 2021. u predmetu T-252/20, Silver i dr./Vijeće

text:
               6.12.2021

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 490/17

      Žalba koju su 13. kolovoza 2021. podnijeli Joshua David Silver, Leona Catherine Bashow, Charles Nicholas Hilary Marquand, JY, JZ, Anthony Styles Clayton, Gillian Margaret Clayton protiv rješenja Općeg suda (deseto prošireno vijeće) od 8. lipnja 2021. u predmetu T-252/20, Silver i dr./Vijeće
      (Predmet C-499/21 P)
      (2021/C 490/17)
      Jezik postupka: engleski

         Stranke

         Žalitelji: Joshua David Silver, Leona Catherine Bashow, Charles Nicholas Hilary Marquand, JY, JZ, Anthony Styles Clayton, Gillian Margaret Clayton (zastupnici: P. Tridimas, Δικηγόρος, A. von Westernhagen, D. Harrison, Solicitors)

         Druga stranka u postupku: Vijeće Europske unije

         Žalbeni zahtjev

      Žalitelji od Suda zahtijevaju da:

                  —

                  ukine pobijano rješenje;

                  —

                  utvrdi da je tužba u predmetu T-252/20 dopuštena;

                  —

                  prihvati zahtjeve žaliteljâ u postupku pred Općim sudom;

                  —

                  naloži Vijeću snošenje troškova.

         Žalbeni razlozi i glavni argumenti

      Žalitelji smatraju da je Opći sud počinio pogrešku koja se tiče prava kada je utvrdio da:

                  a)

                  žalitelji nisu osobno pogođeni;

                  b)

                  Odluka Vijeća (EU) 2020/135 (1) o sklapanju Sporazuma o povlačenju Ujedinjene Kraljevine Velike Britanije i Sjeverne Irske iz Europske unije i Europske zajednice za atomsku energiju nije regulatorni akt.

            Žalitelji tvrde da su osobno pogođeni zbog toga što:

                  a)

                  pripadaju zatvorenoj grupi čije je članstvo definirano i ne može se povećavati nakon stupanja na snagu sporne odluke;

                  b)

                  spornom odlukom oduzima im se status građanina Unije i s time povezana prava. Budući da građanstvo ima značaj temeljnog statusa građana Unije, radi se o specifičnim i isključivim stečenim pravima koja su neotuđiva i ne mogu se ukinuti nakon povlačenja Ujedinjene Kraljevine.

            Žalitelji također tvrde da je sporna odluka regulatorni akt zbog toga što:

                  a)

                  prema sudskoj praksi, svi opći akti koji nisu zakonodavni smatraju se regulatornim aktima;

                  b)

                  činjenica da se spornom odlukom provodi Sporazum o povlačenju koji ima višu pravnu snagu od akata koje donose institucije Unije nije relevantna;

                  c)

                  argument da se Sporazum o povlačenju može promatrati kao vanjski ekvivalent unutarnjeg zakonodavnog akta je pogrešan;

                  d)

                  argument da sporna odluka ima visoki demokratski legitimitet je netočan.

         (1)  Odluka Vijeća (EU) 2020/135 od 30. siječnja 2020. (SL 2020., L 29, str. 1.)


title: Predmet C-504/21: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 17. kolovoza 2021. uputio Verwaltungsgericht Stade (Njemačka) –podnositelj zahtjeva 1 i dr./Bundesrepublik Deutschland

text:
               6.12.2021

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 490/18

      Zahtjev za prethodnu odluku koji je 17. kolovoza 2021. uputio Verwaltungsgericht Stade (Njemačka) –podnositelj zahtjeva 1 i dr./Bundesrepublik Deutschland
      (Predmet C-504/21)
      (2021/C 490/18)
      Jezik postupka: njemački

         Sud koji je uputio zahtjev

      Verwaltungsgericht Stade

         Stranke glavnog postupka

         Podnositelji zahtjeva: podnositelj zahtjeva 1, podnositelj zahtjeva 2, podnositelj zahtjeva 3, podnositelj zahtjeva 4, podnositelj zahtjeva 5

         Protivnik zahtjeva:: Bundesrepublik Deutschland (kojeg zastupa Bundesamt für Migration und Flüchtlinge)

         Prethodna pitanja

                  a.

                     Utuživost

                              1.

                              Treba li članak 27. Uredbe (EU) br. 604/2013 Europskog parlamenta i Vijeća od 26. lipnja 2013. o utvrđivanju kriterija i mehanizama za određivanje države članice odgovorne za razmatranje zahtjeva za međunarodnu zaštitu koji je u jednoj od država članica podnio državljanin treće zemlje ili osoba bez državljanstva (u daljnjem tekstu: Uredba Dublin III) (1), prema potrebi u vezi s člankom 47. i člankom 51. stavkom 1. Povelje Europske unije o temeljnim pravima (u daljnjem tekstu: Povelja), ali znajući za pravila Direktive Vijeća 2003/86/EZ (2) od 22. rujna 2003. o pravu na spajanje obitelji, tumačiti na način da je zamoljena država članica obvezna podnositeljima zahtjeva, među ostalim djeci, koji borave u državi članici moliteljici i traže transfer u skladu s člancima 8., 9. ili 10. Uredbe Dublin III, ili njihovim članovima obitelji, u zamoljenoj državi članici u smislu članaka 8., 9. ili 10. Uredbe Dublin III protiv odbijanja zahtjeva za prihvat staviti na raspolaganje djelotvoran pravni lijek pred sudom u zamoljenoj državi članici?

                              2.

                              U slučaju niječnog odgovora na pitanje a. 1.:
                              Proizlazi li u tom slučaju pod a.1 prikazano pravo na djelotvoran pravni lijek u nedostatku primjerenog uređenja u Uredbi Dublin III izravno iz članka 47. Povelje, prema potrebi u vezi s člancima 7., 9. i 33. Povelje (vidjeti presudu Suda od 07. lipnja 2016. – C-63/15 – (Mehrdad Ghezelbash), t. 51. i 52. (3); presudu Suda od 26. srpnja 2017. – C-670/16 – (Tsegezab Mengesteab), t. 58. (4))?

                              3.

                              U slučaju potvrdnog odgovora na pitanje a.1. ili a.2.:
                              Treba li članak 47. Povelje, prema potrebi u vezi s načelom lojalne suradnje (vidjeti presudu Suda od 13. studenoga 2018. u spojenim predmetima C-47/17 i C-48/17, X (5)) tumačiti na način da je zamoljena država članica obvezna obavijestiti državu članicu moliteljicu o pravnom lijeku koji su podnositelji zahtjeva podnijeli protiv odluke o odbijanju zahtjeva za prihvat i da je država članica moliteljica obvezna ne donositi nikakvu odluku o zahtjevu za azil podnositelja zahtjeva sve do završetka postupka povodom pravnog lijeka negativnom odlukom?

                              4.

                              U slučaju potvrdnog odgovora na pitanje a.1. ili a.2.:
                              Treba li članak 47. Povelje, po potrebi uzimajući u obzir ocjene izražene u uvodnoj izjavi 5. Uredbe Dublin III, u slučaju poput predmetnog tumačiti na način da su njime sudovi zamoljene države članice obvezni osigurati sudsku zaštitu u obliku hitnog postupka? Određuju li se sudovima zamoljene države članice rokovi za donošenje odluke o pravnom lijeku?

                  b.

                     Prijenos nadležnosti

                              1.

                              Proizvodi li članak 21. stavak 1. podstavak 3. Uredbe Dublin III u vezi s člankom 5. stavkom 2. Uredbe (EZ) br. 1560/2003 kako je izmijenjena Uredbom (EU) br. 118/2014 (6) (Provedbena uredbe), u načelu, učinak prijenosa nadležnosti na državu članicu moliteljicu koji se više ne može pobijati ako je zamoljena država članica pravodobno odbila i prvotni zahtjev države članice moliteljice i zahtjev za preispitivanje (vidjeti presudu Suda od 13. studenoga 2018. u spojenim predmetima C-47/17 i C-48/17, X, t. 80.)?

                              2.

                              U slučaju potvrdnog odgovora na pitanje b.1.:
                              Vrijedi li to i ako su odluke o odbijanju zamoljene države članice nezakonite?

                              3.

                              U slučaju niječnog odgovora na pitanje b.2.:
                              Može li se podnositelj zahtjeva za azil u državi članici moliteljici u odnosu na zamoljenu državu članicu, zbog nepoštovanja kriterija o nadležnosti koji se odnose na jedinstvo obitelji (članci 8.-11., članak 16. i članak 17. stavak 2. Uredbe Dublin III) pozivati na nezakoniti prijenos nadležnosti?

                  c.

                     Naknadni zahtjev

                              1.

                              Treba li članak 7. stavak 2. i članak 20. stavak 1. Uredbe Dublin III tumačiti na način da se njima ne isključuje primjenjivost pravila iz Poglavlja III. i provedba postupka za prihvat u skladu s Poglavljem VI. Odjeljkom II. Uredbe Dublin III u slučajevima kada su podnositelji zahtjeva u državi članici moliteljici već podnijeli zahtjev za azil i taj je zahtjev država članica moliteljica prvotno odbila kao nedopušten na temelju članka 33. stavka 2. točke (c) u vezi s člankom 38. Direktive 2013/32/EU, ali se u međuvremenu, primjerice uslijed faktičnog provođenja „Izjave EU-a i Turske od 18. ožujka 2016.” (vidjeti EN P-000604/2021, Answer given by Ms Johansson on behalf of the European Commission od 01. lipnja 2021.), provodi dopušteni postupak povodom naknadnog zahtjeva u državi članici moliteljici?

                              2.

                              U slučaju niječnog odgovora na pitanje c.1.:
                              Treba li članak 7. stavak 2. i članak 20. stavak 1. Uredbe Dublin III u slučaju opisanom pod c.1. tumačiti na način da se njima ne isključuje primjenjivost pravila iz Poglavlja III. i provedba postupka povodom zahtjeva za prihvat u skladu s Poglavljem VI. Odjeljkom II. Uredbe Dublin III kada je riječ o kriterijima za odgovornost koji se odnose na jedinstvo obitelji (članci 8.-11., članak 16. Uredbe Dublin III)?

                              3.

                              Je li članak 17. stavak 2. Uredbe Dublin III još primjenjiv ako su podnositelji zahtjeva u državi članici moliteljici već postavili zahtjev za azil i ta ga je država članica moliteljica prvotno na temelju članka 33. stavka 2. točke (c) u vezi s člankom 38. Direktive 2013/32/EU (7) odbila kao nedopušten, ali se u međuvremenu, primjerice uslijed faktičnog provođenja „Izjave EU-a i Turske od 18. ožujka 2016.” (vidjeti EN P-000604/2021, Answer given by Ms Johansson on behalf of the European Commission od 01. lipnja 2021.), provodi dopušteni postupak povodom naknadnog zahtjeva u državi članici moliteljici?

                              4.

                              U slučaju potvrdnog odgovora na pitanje c.3.:
                              Dodjeljuje li članak 17. stavak 2. Uredbe Dublin III podnositeljima zahtjeva za azil, u zamoljenoj državi članici, utuživo subjektivno pravo? Postoje li u tu svrhu zahtjevi prava Unije koji se odnose na ostvarivanje diskrecijskog postupanja nacionalnih tijela, primjerice poštovanje jedinstva obitelji i najboljeg interesa djeteta, ili to podliježe samo nacionalnom pravu?

                  d.

                     Subjektivna prava člana obitelji s boravkom u zamoljenoj državi članici

                  Ima li i član obitelji, koji već boravi u zamoljenoj državi članici, sudskim putem ostvarivo pravo na poštovanje članka 8. i sljedećih članaka Uredbe Dublin III te s time povezanih pravila o transferu (članci 18., 29. i sljedeći Uredbe Dublin III; prema potrebi u vezi s uvodnim izjavama 13., 14. i 15. Uredbe Dublin III u vezi s člankom 47. Povelje) odnosno članka 17. stavka 2. Uredbe Dublin III?

         (1)  Uredba (EU) br. 604/2013 Europskog parlamenta i Vijeća od 26. lipnja 2013. o uvođenju kriterija i mehanizama za utvrđivanje države članice odgovorne za razmatranje molbe za međunarodnu zaštitu koju je u jednoj od država članica podnio državljanin treće zemlje ili osoba bez državljanstva (preinaka) (SL L 180, 29.6.2013., str. 31.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 19., svezak 15., str. 108.)

         (2)  Direktiva 2003/86/EZ od 22. rujna 2003. o pravu na spajanje obitelji (SL 2003., L 251, str. 12.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 19., svezak 8., str. 70.)

         (3)  ECLI:EU:C:2016:409

         (4)  ECLI:EU:C:2017:587

         (5)  ECLI:EU:C:2018:900

         (6)  Provedbena uredba Komisije (EU) br. 118/2014 оd 30. siječnja 2014. o izmjeni Uredbe (EZ) br. 1560/2003 o utvrđivanju detaljnih pravila za primjenu Uredbe Vijeća (EZ) br. 343/2003 o uvođenju kriterija i mehanizama za utvrđivanje države članice odgovorne za razmatranje zahtjeva za azil koji državljanin treće zemlje podnosi u jednoj od država članica (SL L 39, 8.2.2014., str 1.).

         (7)  Direktiva 2013/32/EU Europskog parlamenta i Vijeća od 26. lipnja 2013. o zajedničkim postupcima za priznavanje i oduzimanje međunarodne zaštite (SL 2013, L 180, str. 60) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 19., svezak 12., str. 249.)


title: Predmet C-527/21 P: Žalba koju je 20. kolovoza 2021. podnio XC protiv presude Općeg suda (osmo vijeće) od 10. veljače 2021. u predmetu T-488/18, XC/Komisija

text:
               6.12.2021

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 490/20

      Žalba koju je 20. kolovoza 2021. podnio XC protiv presude Općeg suda (osmo vijeće) od 10. veljače 2021. u predmetu T-488/18, XC/Komisija
      (Predmet C-527/21 P)
      (2021/C 490/19)
      Jezik postupka: talijanski

         Stranke

         Žalitelj: XC (zastupnik: F. Rosi, odvjetnik)

         Druga stranka u postupku: Europska komisija

         Zahtjevi

      Žalitelj od Općeg suda zahtijeva da:

                  —

                  ukine presudu Općeg suda Europske unije od 10. veljače 2021. u predmetu T-488/18, XC/Komisija;

                  —

                  poništi tri odluke pobijane u prvom stupnju ili, podredno, vrati predmet Općem sudu na ponovno odlučivanje;

                  —

                  naloži Komisiji naknadu pretrpljene štete, utvrđene ex aequo et bono, ili, podredno, naloži vraćanje predmeta Općem sudu na ponovno odlučivanje;

                  —

                  naloži Komisiji snošenje troškova postupka u prvom i drugom stupnju ili, podredno, odredi da će se o troškovima odlučiti naknadno i vrati predmet Općem sudu na ponovno odlučivanje.

         Žalbeni razlozi i glavni argumenti

      Žalbeni razlog podijeljen je na četiri dijela.

         Prvi dio žalbenog razloga, koji se odnosi na odbijanje zahtjeva za poništenje popisa uspješnih kandidata na otvorenom natječaju EPSO/AD/356/18 (točke 173.-182. pobijane presude)

      U tom pogledu, žalitelj navodi povredu načela kontradiktornosti; povredu i pogrešnu primjenu načela utvrđenih sudskom praksom u području poništenja popisa uspješnih kandidata na otvorenim natječajima; povredu članka 47. Povelje Europske unije o temeljnim pravima u području djelotvorne sudske zaštite; nepostojanje obrazloženja i nelogičnost pobijane presude, kao i iskrivljavanje i pogrešno tumačenje predmetnih činjenica.

         Drugi dio žalbenog razloga, koji se odnosi na odbijanje zahtjeva za poništenje odluke Komisije C(2018) 3969 od 19. lipnja 2018. u području pristupa dokumentima (točke 141.-172. pobijane presude)

      Tužitelj u tom pogledu ističe povredu pravnih načela navedenih u presudi T-515/14 P, Alexandrou/Komisija; povredu načela jedinstva i dosljednosti prava Unije; povredu članka 4. Uredbe br. 1049/2001 (1); povredu postupka koja se sastoji u propuštanju donošenja odluke o dijelu tužbenog zahtjeva, kao i iskrivljavanje i izobličavanje predmetnih činjenica.

         Treći dio žalbenog razloga, koji se odnosi na odbijanje zahtjeva za poništenje odluke članova povjerenstva za odabir otvorenog natječaja EPSO/AD/338/17 od 4. prosinca 2017., o tome da se žalitelju ne dopusti sudjelovanje u sljedećoj fazi postupka (točke 78.-99. pobijane presude)

      Tužitelj ističe povredu i pogrešnu primjenu članka 1.d Pravilnika o osoblju za dužnosnike Europske unije i članka 8. stavka 1. Direktive 2000/43/EZ (2); očitu nelogičnost pobijane presude, očitu pogrešku u ocjeni, kao i povredu članka 1.d Pravilnika o osoblju.

         Četvrti dio žalbenog razloga, koji se odnosi na naknadu štete i na troškove postupka (točke 183.-198. pobijane presude)

      Žalitelj tvrdi da treba poništiti i dijelove presude Općeg suda koji se odnose na naknadu štete i na troškove postupka jer su usko povezani s odbijanjem zahtjeva za poništenje pobijanih odluka u prvom stupnju.

         (1)  Uredba (EZ) br. 1049/2001 Europskog parlamenta i Vijeća od 30. svibnja 2001. o javnom pristupu dokumentima Europskog parlamenta, Vijeća i Komisije (SL 2001., L 145, str. 43.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 1., svezak 16., str. 70.)

         (2)  Direktiva Vijeća 2000/43/EZ od 29. lipnja 2000. o provedbi načela jednakog postupanja prema osobama bez obzira na njihovo rasno ili etničko podrijetlo (SL 2000., L 180, str. 22.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 20., svezak 1., str. 19.)


title: Predmet C-543/21: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 31. kolovoza 2021. uputio Bundesgerichtshof (Njemačka) – Verband Sozialer Wettbewerb eV/famila-Handelsmarkt Kiel GmbH & Co. KG

text:
               6.12.2021

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 490/21

      Zahtjev za prethodnu odluku koji je 31. kolovoza 2021. uputio Bundesgerichtshof (Njemačka) – Verband Sozialer Wettbewerb eV/famila-Handelsmarkt Kiel GmbH & Co. KG
      (Predmet C-543/21)
      (2021/C 490/20)
      Jezik postupka: njemački

         Sud koji je uputio zahtjev

      Bundesgerichtshof

         Stranke glavnog postupka

         Podnositelj revizije: Verband Sozialer Wettbewerb e.V.

         Druga stranka u revizijskom postupku: famila-Handelsmarkt Kiel GmbH & Co. KG

         Prethodna pitanja

                  1.

                  Treba li pojam prodajne cijene u smislu članka 2. točke (a) Direktive 98/6/EZ (1) tumačiti na način da ona mora sadržavati iznos povratne naknade koji potrošač mora platiti prilikom kupnje robe u povratnim bocama ili povratnim čašama?

                  2.

                  U slučaju potvrdnog odgovora na prvo prethodno pitanje:
                  Jesu li države članice na temelju članka 10. Direktive 98/6/EZ ovlaštene nastaviti primjenjivati odredbu kojom se odstupa od članka 3. stavaka 1. i 4. u vezi s člankom 2. točkom (a) Direktive 98/6/EZ, poput one iz članka 1. stavka 4. Preisangabenverordnunga (Uredba o isticanju cijena), u skladu s kojom se u slučaju da se, osim naknade za robu, zahtijeva i povratna garancija, njezin iznos navodi uz cijenu robe i nije dio ukupnog iznosa, ili je to u suprotnosti s pristupom potpunog usklađivanja predviđenim Direktivom 2005/29/EZ (2)?

         (1)  Direktiva 98/6/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 16. veljače 1998. o zaštiti potrošača prilikom isticanja cijena proizvoda ponuđenih potrošačima (SL 1998., L 80, str. 27.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 15., svezak 12., str. 39.)

         (2)  Direktiva 2005/29/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 11. svibnja 2005. o nepoštenoj poslovnoj praksi poslovnog subjekta u odnosu prema potrošaču na unutarnjem tržištu i o izmjeni Direktive Vijeća 84/450/EEZ, direktiva 97/7/EZ, 98/27/EZ i 2002/65/EZ Europskog parlamenta i Vijeća, kao i Uredbe (EZ) br. 2006/2004 Europskog parlamenta i Vijeća (SL 2005., L 149, str. 22.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 15., svezak 8., str. 101. i ispravak SL 2016., L 332, str. 25.)


title: Predmet C-553/21: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 8. rujna 2021. uputio Bundesfinanzhof (Njemačka) – Hauptzollamt Hamburg/Shell Deutschland Oil GmbH

text:
               6.12.2021

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 490/22

      Zahtjev za prethodnu odluku koji je 8. rujna 2021. uputio Bundesfinanzhof (Njemačka) – Hauptzollamt Hamburg/Shell Deutschland Oil GmbH
      (Predmet C-553/21)
      (2021/C 490/21)
      Jezik postupka: njemački

         Sud koji je uputio zahtjev

      Bundesfinanzhof

         Stranke glavnog postupka

         Podnositelj revizije: Hauptzollamt Hamburg

         Druga stranka u revizijskom postupku: Shell Deutschland Oil GmbH

         Prethodno pitanje

      Primjenjuje li se načelo proporcionalnosti primjenjivo u pravu Unije i na fakultativno smanjenje poreza u skladu s člankom 5. prvom rečenicom četvrtom alinejom Direktive 2003/96 (1) s posljedicom da država članica ne smije uskratiti smanjenje poreza nakon isteka roka za podnošenje zahtjeva predviđenog svojim pravom ako u trenutku u kojem je nadležno tijelo zaprimilo zahtjev još nije nastupila zastara za utvrđivanje porezne obveze?

         (1)  Direktiva Vijeća 2003/96/EZ od 27. listopada 2003. o restrukturiranju sustava Zajednice za oporezivanje energenata i električne energije (SL 2003., L 283, str. 51.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 9., svezak 2., str. 75.)


title: Predmet C-571/21: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 16. rujna 2021. uputio Finanzgericht Düsseldorf (Njemačka) – RWE Power Aktiengesellschaft/Hauptzollamt Duisburg

text:
               6.12.2021

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 490/22

      Zahtjev za prethodnu odluku koji je 16. rujna 2021. uputio Finanzgericht Düsseldorf (Njemačka) – RWE Power Aktiengesellschaft/Hauptzollamt Duisburg
      (Predmet C-571/21)
      (2021/C 490/22)
      Jezik postupka: njemački

         Sud koji je uputio zahtjev

      Finanzgericht Düsseldorf

         Stranke glavnog postupka

         Tužitelj: RWE Power Aktiengesellschaft

         Tuženik: Hauptzollamt Duisburg

         Prethodna pitanja

                  1.

                  Može li se članak 14. stavak 1. točka (a) prva rečenica Direktive 2003/96/EZ (1), u dijelu u kojem se tim člankom određuje da se električna energija koja se koristi za proizvodnju električne energije oslobađa od poreza, s obzirom na članak 21. stavak 3. drugu rečenicu te direktive, tumačiti na način da se to oslobođenje od poreza odnosi i na postupke u kojima se energenti vade iz površinskih kopova te se u elektranama prilagođavaju za upotrebu u elektranama, primjerice lomljenjem, odvajanjem stranih sastojaka i usitnjavanjem na veličinu prilagođenu kotlu koja je potrebna za rad elektrane?

                  2.

                  Može li se članak 14. stavak 1. točka (a) prva rečenica Direktive 2003/96, u dijelu u kojem se tim člankom određuje da se električna energija koja se koristi za održavanje sposobnosti proizvodnje električne energije oslobađa od poreza, s obzirom na članak 21. stavak 3. treću rečenicu te direktive, tumačiti na način da na temelju toga od poreza treba osloboditi i upotrebu električne energije za rad postrojenja spremnika i prijevoznih sredstava potrebnih za neprekidan rad elektrana?

         (1)  Direktiva Vijeća 2003/96/EZ od 27. listopada 2003. o restrukturiranju sustava Zajednice za oporezivanje energenata i električne energije (SL 2003., L 283, str. 51.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 9., svezak 2., str. 75.)


title: Predmet C-594/21: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 27. rujna 2021. uputio Oberlandesgericht Frankfurt am Main (Njemačka) – VB/Sixt Leasing SE

text:
               6.12.2021

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 490/23

      Zahtjev za prethodnu odluku koji je 27. rujna 2021. uputio Oberlandesgericht Frankfurt am Main (Njemačka) – VB/Sixt Leasing SE
      (Predmet C-594/21)
      (2021/C 490/23)
      Jezik postupka: njemački

         Sud koji je uputio zahtjev

      Oberlandesgericht Frankfurt am Main

         Stranke glavnog postupka

         Tužitelj: VB

         Tuženik: Sixt Leasing SE

         Prethodna pitanja

                  1a)

                  Predstavljaju li ugovori o leasingu motornog vozila uz obračun kilometraže sklopljeni s potrošačem u trajanju od 48 mjeseci usluge u području iznajmljivanja automobila i ulaze li stoga u izuzeća predviđena člankom 16. točkom (l) Direktive 2011/83/EU (1) od prava odustajanja u pogledu ugovora na daljinu?
                  U slučaju niječnog odgovora na prvo prethodno pitanje:

                  1b)

                  Predstavljaju li ugovori o leasingu motornog vozila sklopljeni s potrošačem uz obračun kilometraže ugovore o financijskim uslugama u smislu članka 2. točke (b) Direktive 2002/65/EZ (2), koji su preuzeti člankom 2. točkom 12. Direktive 2011/83/EU?

         (1)  Direktiva 2011/83/EU Europskog parlamenta i Vijeća od 25. listopada 2011. o pravima potrošača, izmjeni Direktive Vijeća 93/13/EEZ i Direktive 1999/44/EZ Europskog parlamenta i Vijeća te o stavljanju izvan snage Direktive Vijeća 85/577/EEZ i Direktive 97/7/EZ Europskog parlamenta i Vijeća (SL 2011., L 304, str. 64.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 15., svezak 8., str. 260.)

         (2)  Direktiva 2002/65/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 23. rujna 2002. o trgovanju na daljinu financijskim uslugama koje su namijenjene potrošačima i o izmjeni Direktive Vijeća 90/619/EEZ i direktiva 97/7/EZ i 98/27/EZ (SL 2002., L 271, str. 16.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 6., svezak 9., str. 102.)


title: Predmet C-601/21: Tužba podnesena 28. rujna 2021. – Europska komisija/Republika Poljska

text:
               6.12.2021

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 490/23

      Tužba podnesena 28. rujna 2021. – Europska komisija/Republika Poljska
      (Predmet C-601/21)
      (2021/C 490/24)
      Jezik postupka: poljski

         Stranke

         Tužitelj: Europska komisija (zastupnici: A. Stobiecka-Kuik, G. Wils, P. Ondrůšek, punomoćnici)

         Tuženik: Republika Poljska

         Tužbeni zahtjev

      Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

                  —

                  utvrdi da je Republika Poljska, time što je dodala iznimke koje se odnose na izradu određenih dokumenata, tiskanog materijala i znakova, a koje nisu predviđene u Direktivi 2014/24/EU Europskog parlamenta i Vijeća od 26. veljače 2014. o javnoj nabavi (1), povrijedila obveze koje ima na temelju članka 1. stavaka 1. i 3. i članka 15. stavaka 2. i 3. Direktive 2014/24/EU u vezi s člankom 346. stavkom 1. točkom (a) UFEU-a

                  —

                  Republici Poljskoj naloži snošenje troškova.

         Tužbeni razlozi i glavni argumenti

      Pri prijenosu Direktive 2014/24, Poljska je iz područja primjene postupaka koji su utvrđeni u toj direktivi isključila izradu velikog broja dokumenata, tiskanog materijala i znakova. Iznimke koje je Poljska uvela odnose se na javne dokumente (poput, primjerice, osobne iskaznice, putovnice i pomorske knjižice), trošarinske marke, zakonske oznake i kontrolne naljepnice, popise birača i holografske oznake smještene na potvrdama o glasačkom pravu i mikroprocesorske sustave s programom za upravljanje javnim dokumentima, informacijske sustave i baze nužne za korištenje javnim dokumentima. Prema Komisijinu mišljenju, uvođenjem tih iznimaka krši se Direktiva 2014/24 jer su uspostavljena ograničenja područja njezine primjene koja se ne temelje ni na odredbama Direktive 2014/24 ni na članku 346. UFEU-a. Komisija se poziva na presudu Suda u predmetu C-187/16, Komisija protiv Austrije, kao bitan presedan u tom području.
      U okviru postupka koji prethodi podnošenju tužbe, Poljska se pozvala na nužnost zaštite sigurnosti službenih dokumenata. Složivši se da valja jamčiti sigurnost i autentičnost tih dokumenata, Komisija tvrdi da Poljska nije dokazala da zahtijevana zaštita, uključujući onu od falsificiranja ili u vezi s odredbama o zaštiti osobnih podataka, ne može biti osigurana u okviru postupka provedbe javne nabave predviđenog u Direktivi 2014/24.

         (1)  SL 2014., L 94, str. 65.


title: Predmet C-602/21: Tužba podnesena 28. rujna 2021. – Europska komisija/Republika Poljska

text:
               6.12.2021

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 490/24

      Tužba podnesena 28. rujna 2021. – Europska komisija/Republika Poljska
      (Predmet C-602/21)
      (2021/C 490/25)
      Jezik postupka: poljski

         Stranke

         Tužitelj: Europska komisija (zastupnici: D. Milanowska, M. Noll-Ehlers, punomoćnici)

         Tuženik: Republika Poljska

         Tužbeni zahtjev

      Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

                  —

                  utvrdi da:

                              1)

                              time što je zahtijevala izradu akcijskih planova za područja na kojima nisu prekoračene dopuštene vrijednosti buke do 18. srpnja 2024., Republika Poljska nije ispunila obveze koje proizlaze iz članka 8. stavaka 1. i 2. Direktive 2002/49/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 25. lipnja 2002. o procjeni i upravljanju bukom iz okoliša (1);

                              2)

                              time što nije zahtijevala da akcijski planovi sadržavaju zapis savjetovanja s javnošću organiziranih u skladu s člankom 8. stavkom 7. Direktive 2002/49, kao i mjera koje tijela vlasti namjeravaju poduzeti u idućih pet godina s ciljem očuvanja tihih područja, Republika Poljska nije ispunila obveze koje ima na temelju točke 1. sedme i devete alineje Priloga V. toj direktivi;

                              3)

                              time što nije izradila akcijske planove za 20 glavnih željezničkih putova utvrđenih u Prilogu A.3 tužbi, Republika Poljska nije ispunila obveze koje proizlaze iz članka 8. stavka 2. Direktive 2002/49;

                              4)

                              time što nije izradila akcijske planove za 290 glavnih cesta utvrđenih u Prilogu A.4 tužbi, Republika Poljska nije ispunila obveze koje ima na temelju članka 8. stavka 2. Direktive 2002/49 i

                              5)

                              time što nije iznijela sažetke akcijskih planova za 20 glavnih željezničkih putova utvrđenih u Prilogu A.3 tužbi i za 290 glavnih cesta utvrđenih u Prilogu A.4 tužbi, Republika Poljska nije ispunila obveze koje proizlaze iz članka 10. stavka 2. Direktive 2002/49 u vezi s njezinim Prilogom VI.;

                  —

                  Republici Poljskoj naloži snošenje troškova.

         Tužbeni razlozi i glavni argumenti

      U okviru prvog tužbenog razloga Komisija ističe da uvođenje zahtjeva da se do 18. srpnja 2024. izrade akcijski planovi za područja na kojima nisu prekoračene dopuštene vrijednosti buke ne osigurava odgovarajuću zaštitu tih područja, zbog čega Republika Poljska nije ispunila obvezu izrade akcijskih planova za potrebe upravljanja problemima i učincima buke te smanjenjem buke na područjima koja su pod njezinom nadležnošću, što nije u skladu s člankom 8. stavcima 1. i 2. Direktive 2002/49. Ciljevi Direktive koji se odnose na sprečavanje i smanjivanje štetnih učinaka buke u okolišu, kao i na očuvanje kvalitete buke iz okoliša, mogu se ostvariti samo onda kada se izrade akcijski planovi i za područja na kojim nisu prekoračene granice buke.
      U okviru drugog tužbenog razloga Komisija ističe da u poljskom zakonodavstvu nije osigurano da se program zaštite okoliša odnosi i na mjere čiji je cilj očuvanje tihih područja, kako se to zahtijeva Direktivom 2002/49. Poljsko zakonodavstvo ne ispunjava taj zahtjev. Usto, poljsko zakonodavstvo ne uvodi zahtjev predstavljanja zapisa savjetovanja s javnošću organiziranih u skladu s člankom 8. stavkom 7. Direktive 2002/49 kao obveznog elementa akcijskog plana. Članak 119.a stavak 5. ustawe Prawo ochrony środowiska (Zakon o zaštiti okoliša) propisuje samo obvezu nadležnog marszałeka (čelnik lokalne vlade) da provede savjetovanja s javnošću u skladu s relevantnim propisima. Međutim, ne postoji pravna obveza da se u akcijskom planu uzme u obzir zapis savjetovanja s javnošću.
      U okviru trećeg tužbenog razloga Komisija ističe da Poljska nije izradila akcijske planove za 20 glavnih željezničkih putova, koje je prethodno objavila Komisiji kao glavne željezničke putove, čime je Poljska povrijedila članak 8. stavak 2. Direktive 2002/49.
      U okviru četvrtog tužbenog razloga Komisija ističe da Poljska nije izradila akcijske planove za 290 glavnih cesta, koje je prethodno objavila Komisiji kao glavne ceste, čime je Poljska povrijedila članak 8. stavak 2. Direktive 2002/49.
      U okviru petog tužbenog razloga Komisija ističe da Poljska nije predstavila sažetak akcijskih planova za 20 glavnih željezničkih putova i 290 glavnih cesta, što dovodi do povrede članka 10. Direktive 2002/49.

         (1)  SL 2002., L 189, str. 12. (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 15., svezak 31., str. 28.)


title: Predmet T-646/16 P-RENV-RX: Presuda Općeg suda od 13. listopada 2021. – Simpson/Vijeće („Žalba – Javna služba – Dužnosnici – Odbijanje Vijeća da zainteresiranu osobu, nakon što je prošla otvoreni natječaj, razvrsta u razred predviđen u obavijesti o natječaju – Meritorno odbijanje tužbe – Žalba – Ukidanje – Presuda donesena povodom žalbe koju je Sud preispitao i ukinuo – Vraćanje na ponovno suđenje Općem sudu kao žalbenom sudu – Obveza obrazlaganja – Jednako postupanje”)

text:
               6.12.2021

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 490/26

      Presuda Općeg suda od 13. listopada 2021. – Simpson/Vijeće
      (Predmet T-646/16 P-RENV-RX) (1)

      („Žalba - Javna služba - Dužnosnici - Odbijanje Vijeća da zainteresiranu osobu, nakon što je prošla otvoreni natječaj, razvrsta u razred predviđen u obavijesti o natječaju - Meritorno odbijanje tužbe - Žalba - Ukidanje - Presuda donesena povodom žalbe koju je Sud preispitao i ukinuo - Vraćanje na ponovno suđenje Općem sudu kao žalbenom sudu - Obveza obrazlaganja - Jednako postupanje”)
      (2021/C 490/26)
      Jezik postupka: engleski

         Stranke

         Žalitelj: Erik Simpson (Bruxelles, Belgija) (zastupnik: M. Velardo, odvjetnik)

         Druga stranka u postupku: Vijeće Europske unije (zastupnici: M. Bauer i R. Meyer, agenti)

         Predmet

      Žalba protiv rješenja Službeničkog suda Europske unije (drugo vijeće) od 24. lipnja 2016., Simpson/Vijeće (F-142/11 RENV, EU:F:2016:136) kojom se zahtijeva njegovo ukidanje.

         Izreka

                  1)

                  Žalba se odbija.

                  2)

                  Erik Simpson snosit će vlastite troškove, kao i troškove Vijeća Europske unije u predmetu T-646/16 P.

                  3)

                  Svaka stranka snosit će vlastite troškove u predmetima T-441/18 RENV i T-646/16 P-RENV-RX.

         (1)  SL C 419, 14. 11. 2016.


title: Predmet T-827/17: Presuda Općeg suda od 6. listopada 2021. – Aeris Invest/ESB („Pristup dokumentima – Odluka 2004/258/EZ – Dokumenti u vezi s donošenjem sanacijskog programa za Banco Popular Español – Djelomično odbijanje pristupa – Iznimka koja se odnosi na zaštitu povjerljivosti vijećanja ESB ovih tijela nadležnih za odlučivanje – Dokumenti iz kojih se vidi ishod vijećanja ESB ovih tijela nadležnih za odlučivanje – Obveza obrazlaganja – Iznimka koja se odnosi na zaštitu financijske, monetarne ili gospodarske politike Unije ili države članice – Iznimka koja se odnosi na zaštitu stabilnosti financijskog sustava u Uniji ili državi članici – Iznimka koja se odnosi na zaštitu povjerljivosti informacija koje se kao takve štite na temelju prava Unije – Pojam povjerljive informacije – Opća pretpostavka povjerljivosti – Odstupanja od obveze čuvanja poslovne tajne – Članak 47. Povelje o temeljnim pravima”)

text:
               6.12.2021

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 490/26

      Presuda Općeg suda od 6. listopada 2021. – Aeris Invest/ESB
      (Predmet T-827/17) (1)

      („Pristup dokumentima - Odluka 2004/258/EZ - Dokumenti u vezi s donošenjem sanacijskog programa za Banco Popular Español - Djelomično odbijanje pristupa - Iznimka koja se odnosi na zaštitu povjerljivosti vijećanja ESB ovih tijela nadležnih za odlučivanje - Dokumenti iz kojih se vidi ishod vijećanja ESB ovih tijela nadležnih za odlučivanje - Obveza obrazlaganja - Iznimka koja se odnosi na zaštitu financijske, monetarne ili gospodarske politike Unije ili države članice - Iznimka koja se odnosi na zaštitu stabilnosti financijskog sustava u Uniji ili državi članici - Iznimka koja se odnosi na zaštitu povjerljivosti informacija koje se kao takve štite na temelju prava Unije - Pojam povjerljive informacije - Opća pretpostavka povjerljivosti - Odstupanja od obveze čuvanja poslovne tajne - Članak 47. Povelje o temeljnim pravima”)
      (2021/C 490/27)
      Jezik postupka: španjolski

         Stranke

         Tužitelj: Aeris Invest Sàrl (Luxembourg, Luksemburg) (zastupnici: R. Vallina Hoset i E. Galán Burgos, odvjetnici)

         Tuženik: Europska središnja banka (zastupnici: T. Filipova, D. Báez Seara i F. von Lindeiner, agenti, uz asistenciju M. Kottmanna, odvjetnika)

         Intervenijent u potporu tuženiku: Europska komisija (zastupnici: É. Gippini Fournier, J. Rius, C. Ehrbar i A. Steiblytė, agenti), Banco Santander, SA (Santander, Španjolska) (zastupnici: J. Rodríguez Cárcamo i A. Rodríguez Conde, odvjetnici)

         Predmet

      Zahtjev na temelju članka 263. UFEU-a za poništenje odluka ESB-a LS/MD/17/405, LS/MD/17/406 i LS/MD/17/419 od 7. studenoga 2017. kojima se odbija cjeloviti pristup određenim dokumentima u vezi s donošenjem sanacijskog programa za Banco Popular Español, SA.

         Izreka

                  1.

                  Poništava se Odluka Europske središnje banke (ESB) LS/MD/17/406 od 7. studenoga 2017. u dijelu u kojem se njome odbija pristup ishodu glasovanja u Upravnom vijeću ESB-a koji se nalazi u zapisniku s 447. sastanka Upravnog vijeća ESB-a.

                  2.

                  U preostalom dijelu tužba se odbija.

                  3.

                  Aeris Invest Sàrl snosit će vlastite troškove i dvije trećine troškova ESB-a.

                  4.

                  ESB će snositi preostali dio vlastitih troškova.

                  5.

                  Europska komisija i Banco Santander SA, snosit će vlastite troškove.

         (1)  SL C 63, 19. 2. 2018.


title: Predmet T-15/18: Presuda Općeg suda od 6. listopada 2021. – OCU/ESB („Pristup dokumentima – Odluka 2004/258/EZ – Dokumenti koji se odnose na donošenje sanacijskog programa za društvo Banco Popular Español – Odbijanje pristupa – Izuzeće koje se odnosi na zaštitu povjerljivosti podataka koji su kao takvi zaštićeni na temelju prava Unije – Pojam povjerljivih podataka – Odstupanja od obveze čuvanja poslovne tajne – Prava obrane”)

text:
               6.12.2021

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 490/27

      Presuda Općeg suda od 6. listopada 2021. – OCU/ESB
      (Predmet T-15/18) (1)

      („Pristup dokumentima - Odluka 2004/258/EZ - Dokumenti koji se odnose na donošenje sanacijskog programa za društvo Banco Popular Español - Odbijanje pristupa - Izuzeće koje se odnosi na zaštitu povjerljivosti podataka koji su kao takvi zaštićeni na temelju prava Unije - Pojam povjerljivih podataka - Odstupanja od obveze čuvanja poslovne tajne - Prava obrane”)
      (2021/C 490/28)
      Jezik postupka: španjolski

         Stranke

         Tužitelj: Organización de Consumidores y Usuarios (OCU) (Madrid, Španjolska) (zastupnici: E. Martínez Martínez i C. López-Mélida de Ramón, odvjetnici)

         Tuženik: Europska središnja banka (zastupnici: T. Filipova, D. Báez Seara i F. von Lindeiner, agenti, uz asistenciju M. Kottmanna, odvjetnika)

         Intervenijent u potporu tuženiku: Europska komisija (zastupnici: É. Gippini Fournier, J. Rius, C. Ehrbar i A. Steiblytė, agenti), Banco Santander, S.A. (Santander, Španjolska) (zastupnici: J. Rodríguez Cárcamo i A. Rodríguez Conde, odvjetnici)

         Predmet

      Zahtjev na temelju članka 263. UFEU-a kojim se traži djelomično poništenje Odluke ESB-a br. LS/MD/17/428 od 17. studenoga 2017. o odbijanju pristupa određenim dokumentima koji se odnose na donošenje sanacijskog programa za društvo Banco Popular Español, S.A.

         Izreka

                  1.

                  Tužba se odbija.

                  2.

                  Organización de Consumidores y Usuarios (OCU) snosit će vlastite troškove, kao i troškove Europske središnje banke (ESB).

                  3.

                  Europska komisija i društvo Banco Santander, S.A. snosit će vlastite troškove.

         (1)  SL C 83, 5. 3. 2018.


title: Predmeti T-351/18 i T-584/18: Presuda Općeg suda od 6. listopada 2021. – Ukrselhosprom PCF i Versobank/ESB („Ekonomska i monetarna politika – Bonitetni nadzor nad kreditnim institucijama – Posebne nadzorne zadaće povjerene ESB-u – Odluka o oduzimanju odobrenja za rad danog kreditnoj instituciji – Povreda zakonodavstva u području sprječavanja pranja novca i financiranja terorizma – Dopuštenost – Nadležnosti nacionalnih nadležnih tijela država članica sudionica i ESB-a u okviru jedinstvenog nadzornog mehanizma (SSM) – Jednako postupanje – Proporcionalnost – Zaštita legitimnih očekivanja – Pravna sigurnost – Zlouporaba ovlasti – Prava obrane – Obveza obrazlaganja”)

text:
               6.12.2021

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 490/28

      Presuda Općeg suda od 6. listopada 2021. – Ukrselhosprom PCF i Versobank/ESB
      (Predmeti T-351/18 i T-584/18) (1)

      („Ekonomska i monetarna politika - Bonitetni nadzor nad kreditnim institucijama - Posebne nadzorne zadaće povjerene ESB-u - Odluka o oduzimanju odobrenja za rad danog kreditnoj instituciji - Povreda zakonodavstva u području sprječavanja pranja novca i financiranja terorizma - Dopuštenost - Nadležnosti nacionalnih nadležnih tijela država članica sudionica i ESB-a u okviru jedinstvenog nadzornog mehanizma (SSM) - Jednako postupanje - Proporcionalnost - Zaštita legitimnih očekivanja - Pravna sigurnost - Zlouporaba ovlasti - Prava obrane - Obveza obrazlaganja”)
      (2021/C 490/29)
      Jezik postupka: engleski

         Stranke

         Tužitelji: Ukrselhosprom PCF LLC (Solone, Ukrajina), Versobank AS (Tallinn, Estonija) (zastupnik: O. Behrends, avocat)

         Tuženik: Europska središnja banka (zastupnici: C. Hernández Saseta i G. Marafioti, agenti, uz asistenciju B. Schneidera, avocat)

         Intervenijent u potporu tuženiku: Europska komisija (zastupnici: A. Steiblytė, D. Triantafyllou i A. Nijenhuis, agenti)

         Predmet

      Zahtjev podnesen na temelju članka 263. UFEU-a kojim se traži poništenje, kao prvo, odluke ESB-a ECB_SSM_2018_EE_1 WHD_2017-0012 od 26. ožujka 2018., kao drugo, odluke ECB_SSM_2018_EE_2 WHD_2017-0012 od 17. srpnja 2018., koja zamjenjuje odluku ECB_SSM_2018_EE_1 WHD_2017-0012, kojima je ESB oduzeo Versobanku odobrenje za početak poslovanja kreditne institucije i, kao treće, odluke ECB/SSM/2018-EE-3 od 14. kolovoza 2018. o troškovima postupka preispitivanja.

         Izreka

                  1.

                  Predmeti T-351/18 i T-584/18 spajaju se u svrhu donošenja presude.

                  2.

                  Obustavlja se postupak u predmetu T-351/18.

                  3.

                  Tužba u predmetu T-584/18 se odbija.

                  4.

                  U predmetu T-351/18 Ukrselhosprom PCF LLC, Versobank AS, Europska središnja banka (ESB) i Europska komisija snosit će svaka svoje troškove.

                  5.

                  U predmetu T-584/18 Ukrselhosprom PCF i Versobank će, osim vlastitih, snositi i troškove ESB-a.

                  6.

                  U predmetu T-584/18 Komisija će snositi vlastite troškove.

         (1)  SL C 294, 20. 8. 2018.


title: Predmet T-655/18: Presuda Općeg suda od 13. listopada 2021. – Aupicon i dr./ESVD („Javna služba – Dužnosnici – Privremeno osoblje – Ugovorno osoblje – Primici od rada – Osoblje ESVD-a raspoređeno u treću zemlju – Članak 10. Priloga X. Pravilniku o osoblju – Godišnja procjena naknade za životne uvjete – Smjernice o metodi utvrđivanja naknade za životne uvjete – Odluka kojom se stopa naknade za životne uvjete koja se isplaćuje osobama koje su raspoređene u Gani utvrđuje u iznosu od 20 % – Nepostojanje utvrđivanja upitnika koje se zahtijeva u smjernicama – Postupovna nepravilnost – Očita pogreška u ocjeni”)

text:
               6.12.2021

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 490/29

      Presuda Općeg suda od 13. listopada 2021. – Aupicon i dr./ESVD
      (Predmet T-655/18) (1)

      („Javna služba - Dužnosnici - Privremeno osoblje - Ugovorno osoblje - Primici od rada - Osoblje ESVD-a raspoređeno u treću zemlju - Članak 10. Priloga X. Pravilniku o osoblju - Godišnja procjena naknade za životne uvjete - Smjernice o metodi utvrđivanja naknade za životne uvjete - Odluka kojom se stopa naknade za životne uvjete koja se isplaćuje osobama koje su raspoređene u Gani utvrđuje u iznosu od 20 % - Nepostojanje utvrđivanja upitnika koje se zahtijeva u smjernicama - Postupovna nepravilnost - Očita pogreška u ocjeni”)
      (2021/C 490/30)
      Jezik postupka: francuski

         Stranke

         Tužitelj: Delphine Aupicon (Gaborone, Bocvana) i 10 drugih tužitelja čija se imena nalaze u prilogu presudi (zastupnik: N. de Montigny, odvjetnik)

         Tuženik: Europska služba za vanjsko djelovanje (zastupnici: S. Marquardt i R. Spáč, agenti, uz asistenciju M. Troncosa Ferrera, F.-M. Hislairea i C. Garcíe Fernándeza, odvjetnikâ)

         Predmet

      Zahtjev na temelju članka 270. UFEU-a kojim se traži poništenje, s jedne strane, odluke glavnog direktora za proračun i upravu ESVD-a od 19. prosinca 2017. o utvrđivanju naknade za životne uvjete iz članka 10. Priloga X. Pravilniku o osoblju za dužnosnike Europske unije u financijskoj godini 2018., u dijelu u kojem se njome stopa naknade za životne uvjete koja se isplaćuje osoblju Europske unije raspoređenom u Gani utvrđuje u iznosu od 20 % referentnog iznosa i, s druge strane, prema potrebi, obračuna plaća tužiteljâ za mjesec siječanj 2018., u kojem se prvi put primjenjuje ta odluka.

         Izreka

                  1.

                  Poništava se odluka glavnog direktora za proračun i upravu Europske službe za vanjsko djelovanje (ESVD) od 19. prosinca 2017. o utvrđivanju naknade za životne uvjete iz članka 10. Priloga X. Pravilniku o osoblju za dužnosnike Europske unije u financijskoj godini 2018. u dijelu u kojem se njome, počevši od 1. siječnja 2018., stopa naknade za životne uvjete koja se isplaćuje osoblju Europske unije raspoređenom u Gani utvrđuje u iznosu od 20 % referentnog iznosa.

                  2.

                  Poništavaju se obračuni plaća Delphine Aupicon i drugih tužitelja čija se imena nalaze u prilogu presudi, koje je ESVD utvrdio za mjesec siječanj 2018., s obzirom na to da se u njima primjenjuje Odluka ESVD-a od 19. prosinca 2017. o utvrđivanju, počevši od 1. siječnja 2018, stope naknade za životne uvjete koja se isplaćuje osoblju Europske unije raspoređenom u Gani u iznosu od 20 % referentnog iznosa.

                  3.

                  ESVD-u se nalaže snošenje troškova.

         (1)  SL C 25, 21. 1. 2019.


title: Predmet T-153/19: Presuda Općeg suda od 13. listopada 2021. – European Union Copper Task Force/Komisija („Sredstva za zaštitu bilja – Aktivne tvari „spojevi bakra” – Produljenje odobrenja radi stavljanja na tržište – Kandidati za zamjenu – Tužba za poništenje – Dopuštenost – Udruženja – Proporcionalnost – Načelo opreznosti – Očita pogreška u ocjeni – Vještačenje”)

text:
               6.12.2021

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 490/30

      Presuda Općeg suda od 13. listopada 2021. – European Union Copper Task Force/Komisija
      (Predmet T-153/19) (1)

      („Sredstva za zaštitu bilja - Aktivne tvari „spojevi bakra” - Produljenje odobrenja radi stavljanja na tržište - Kandidati za zamjenu - Tužba za poništenje - Dopuštenost - Udruženja - Proporcionalnost - Načelo opreznosti - Očita pogreška u ocjeni - Vještačenje”)
      (2021/C 490/31)
      Jezik postupka: engleski

         Stranke

         Tužitelj: European Union Copper Task Force (Springfield, Ujedinjena Kraljevina) (zastupnici: I. Moreno-Tapia Rivas i C. Vila Gisbert, odvjetnice)

         Tuženik: Europska komisija (zastupnici: F. Castilla Contreras i I. Naglis, agenti)

         Intervenijenti u potporu tuženiku: Europski parlament (zastupnici: L. Stefani, C. Ionescu Dima i A. Tamás, agenti), Vijeće Europske unije (zastupnici: D. Kornilaki i E. Karlsson, agenti)

         Predmet

      Zahtjev na temelju članka 263. UFEU-a radi poništenja Provedbene uredbe Komisije (EU) 2018/1981 od 13. prosinca 2018. o produljenju odobrenja aktivnih tvari „spojevi bakra” kao kandidata za zamjenu u skladu s Uredbom (EZ) br. 1107/2009 Europskog parlamenta i Vijeća o stavljanju na tržište sredstava za zaštitu bilja te o izmjeni Priloga Provedbenoj uredbi Komisije (EU) br. 540/2011 (SL 2018., L 317, str. 16.).

         Izreka

                  1.

                  Tužba se odbija.

                  2.

                  European Union Copper Task Forceu nalaže se snošenje vlastitih troškova i troškova Europske komisije.

                  3.

                  Europski parlament i Vijeće Europske unije snosit će vlastite troškove.

         (1)  SL C 155, 6. 5. 2019.


title: Predmet T-279/19: Presuda Općeg suda od 29. rujna 2021. – Front Polisario/Vijeće („Vanjski odnosi – Međunarodni sporazumi – Euromediteranski sporazum o pridruživanju EZ-Maroko – Sporazum u obliku razmjene pisama o izmjeni protokolâ 1. i 4. uz Euromediteranski sporazum – Odluka kojom se odobrava sklapanje sporazuma – Tužba za poništenje – Dopuštenost – Parnična sposobnost – Izravan utjecaj – Osobni utjecaj – Teritorijalno područje primjene – Nadležnost – Tumačenje međunarodnog prava koje je dao Sud – Načelo samoodređenja – Načelo relativnog učinka ugovorâ – Mogućnost pozivanja – Pojam pristanka – Provedba – Ovlast ocjene – Granice – Održavanje na snazi učinaka pobijane odluke”)

text:
               6.12.2021

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 490/30

      Presuda Općeg suda od 29. rujna 2021. – Front Polisario/Vijeće
      (Predmet T-279/19) (1)

      („Vanjski odnosi - Međunarodni sporazumi - Euromediteranski sporazum o pridruživanju EZ-Maroko - Sporazum u obliku razmjene pisama o izmjeni protokolâ 1. i 4. uz Euromediteranski sporazum - Odluka kojom se odobrava sklapanje sporazuma - Tužba za poništenje - Dopuštenost - Parnična sposobnost - Izravan utjecaj - Osobni utjecaj - Teritorijalno područje primjene - Nadležnost - Tumačenje međunarodnog prava koje je dao Sud - Načelo samoodređenja - Načelo relativnog učinka ugovorâ - Mogućnost pozivanja - Pojam pristanka - Provedba - Ovlast ocjene - Granice - Održavanje na snazi učinaka pobijane odluke”)
      (2021/C 490/32)
      Jezik postupka: francuski

         Stranke

         Tužitelj: Front populaire pour la libération de la Saguia el-Hamra et du Rio de oro (Front Polisario) (zastupnik: G. Devers, odvjetnik)

         Tuženik: Vijeće Europske unije (zastupnici: P. Plaza García i V. Piessevaux, agenti)

         Intervenijenti u potporu tuženiku: Francuska Republika (zastupnici: A.-L. Desjonquères, C. Mosser, J.-L. Carré i T. Stehelin, agenti), Europska komisija (zastupnici: F. Castillo de la Torre, F. Clotuche-Duvieusart, A. Bouquet i B. Eggers, agenti), Confédération marocaine de l’agriculture et du développement rural (Comader) (Rabat, Maroko) (zastupnici: G. Forwood, N. Colin i A. Hublet, odvjetnici)

         Predmet

      Zahtjev na temelju članka 263. UFEU-a za poništenje Odluke Vijeća (EU) 2019/217 od 28. siječnja 2019. o sklapanju Sporazuma u obliku razmjene pisama između Europske unije i Kraljevine Maroka o izmjeni protokolâ 1. i 4. uz Euromediteranski sporazum o pridruživanju između Europskih zajednica i njihovih država članica, s jedne strane, te Kraljevine Maroka, s druge strane (SL 2019., L 34, str. 1.).

         Izreka

                  1.

                  Poništava se Odluka Vijeća (EU) 2019/217 od 28. siječnja 2019. o sklapanju Sporazuma u obliku razmjene pisama između Europske unije i Kraljevine Maroka o izmjeni protokolâ 1. i 4. uz Euromediteranski sporazum o pridruživanju između Europskih zajednica i njihovih država članica, s jedne strane, te Kraljevine Maroka, s druge strane.

                  2.

                  Učinci Odluke 2019/217 održavaju se na snazi najdulje do isteka roka iz članka 56. prvog stavka Statuta Suda Europske unije odnosno, ako se u tom roku podnese žalba, do donošenja odluke Suda o njoj.

                  3.

                  Vijeću Europske unije nalaže se snošenje vlastitih troškova i troškova Fronta populaire pour la libération de la Saguia el-Hamra et du Rio de oro (Front Polisario).

                  4.

                  Francuska Republika, Europska komisija i Confédération marocaine de l’agriculture et du développement rural (Comader) snosit će vlastite troškove.

         (1)  SL C 220, 1. 7. 2019.


title: Spojeni predmeti T-344/19 i T-356/19: Presuda Općeg suda od 29. rujna 2021. – Front Polisario/Vijeće („Vanjski odnosi – Međunarodni sporazumi – Euro-mediteranski sporazum o pridruživanju EZ-Maroko – Sporazum o partnerstvu u održivom ribarstvu između Unije i Maroka – Protokol o provedbi Sporazuma o partnerstvu – Razmjena pisama priložena Sporazumu o partnerstvu – Odluka o sklapanju – Uredba o raspodjeli ribolovnih mogućnosti između država članica – Tužba za poništenje – Dopuštenost – Parnična sposobnost – Izravan utjecaj – Osobni utjecaj – Teritorijalno područje primjene – Nadležnost – Tumačenje međunarodnog prava koje je dao Sud – Načelo samoodređenja – Načelo relativnog učinka ugovorâ – Mogućnost pozivanja – Pojam pristanka – Provedba – Ovlast ocjene – Granice – Održavanje na snazi učinaka pobijane odluke”)

text:
               6.12.2021

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 490/31

      Presuda Općeg suda od 29. rujna 2021. – Front Polisario/Vijeće
      (Spojeni predmeti T-344/19 i T-356/19) (1)

      („Vanjski odnosi - Međunarodni sporazumi - Euro-mediteranski sporazum o pridruživanju EZ-Maroko - Sporazum o partnerstvu u održivom ribarstvu između Unije i Maroka - Protokol o provedbi Sporazuma o partnerstvu - Razmjena pisama priložena Sporazumu o partnerstvu - Odluka o sklapanju - Uredba o raspodjeli ribolovnih mogućnosti između država članica - Tužba za poništenje - Dopuštenost - Parnična sposobnost - Izravan utjecaj - Osobni utjecaj - Teritorijalno područje primjene - Nadležnost - Tumačenje međunarodnog prava koje je dao Sud - Načelo samoodređenja - Načelo relativnog učinka ugovorâ - Mogućnost pozivanja - Pojam pristanka - Provedba - Ovlast ocjene - Granice - Održavanje na snazi učinaka pobijane odluke”)
      (2021/C 490/33)
      Jezik postupka: francuski

         Stranke

         Tužitelj: Front populaire pour la libération de la Saguia el-Hamra et du Rio de oro (Front Polisario) (zastupnik: G. Devers, odvjetnik)

         Tuženik: Vijeće Europske unije (zastupnici: F. Naert, P. Plaza García i V. Piessevaux, agenti)

         Intervenijent u potporu tuženiku u predmetima T-344/19 i T-356/19: Kraljevina Španjolska (zastupnik: S. Centeno Huerta, agent)

         Intervenijent u potporu tuženiku u predmetima T-344/19 i T-356/19: Francuska republika (zastupnici: A.-L. Desjonquères, C. Mosser, J.-L. Carré i T. Stéhelin, agenti)

         Intervenijent u potporu tuženiku u predmetima T-344/19 i T-356/19: Europska komisija (zastupnici: F. Castillo de la Torre, A. Bouquet i A. Stobiecka-Kuik, agenti)

         Intervenijenti u potporu tuženiku u predmetu T-344/19: Chambre des pêches maritimes de la Méditerranée (Tanger, Maroko), Chambre des pêches maritimes de l’Atlantique Nord (Casablanca, Maroko), Chambre des pêches maritimes de l’Atlantique Centre (Agadir, Maroko), Chambre des pêches maritimes de l’Atlantique Sud (Dakhla, Zapadna Sahara) (zastupnici: G. Forwood, N. Colin i A. Hublet, odvjetnici)

         Predmet

      U predmetu T-344/19, zahtjev na temelju članka 263. UFEU-a za poništenje Odluke Vijeća (EU) 2019/441 od 4. ožujka 2019. o sklapanju Sporazuma o partnerstvu u održivom ribarstvu između Europske unije i Kraljevine Maroka, njegova Protokola o provedbi i razmjene pisama koja je priložena Sporazumu (SL 2019., L 77, str. 4.), a u predmetu T-356/19, zahtjev na temelju članka 263. UFEU-a za poništenje Uredbe Vijeća (EU) 2019/440 od 29. studenoga 2018. o raspodjeli ribolovnih mogućnosti u okviru Sporazuma o partnerstvu u održivom ribarstvu između Europske unije i Kraljevine Maroka i njegova Protokola o provedbi (SL 2019., L 77, str. 1.).

         Izreka

                  1.

                  Poništava se Odluka Vijeća (EU) 2019/441 od 4. ožujka 2019. o sklapanju Sporazuma o partnerstvu u održivom ribarstvu između Europske unije i Kraljevine Maroka, njegova Protokola o provedbi i razmjene pisama koja je priložena Sporazumu.

                  2.

                  Učinci Odluke 2019/441 održavaju se na snazi najdulje do isteka roka iz članka 56. prvog stavka Statuta Suda Europske unije odnosno, ako se u tom roku podnese žalba, do donošenja odluke Suda o njoj.

                  3.

                  Odbija se tužba u predmetu T-356/19.

                  4.

                  Vijeću Europske unije nalaže se snošenje vlastitih troškova i troškova Fronta populaire pour la libération de la Saguia el-Hamra et du Rio de oro (Front Polisario) u predmetu T-344/19.

                  5.

                  Frontu Polisario nalaže se snošenje vlastitih troškova i troškova Vijeća u predmetu T-356/19.

                  6.

                  Kraljevina Španjolska, Francuska Republika i Europska komisija snosit će vlastite troškove.

                  7.

                  Chambre des pêches maritimes de la Méditerranée, Chambre des pêches maritimes de l’Atlantique Nord, Chambre des pêches maritimes de l’Atlantique Centre i Chambre des pêches maritimes de l’Atlantique Sud snosit će vlastite troškove u predmetu T-344/19.

         (1)  SL C 270, 12. 8. 2019.


title: Predmet T-1/20: Presuda Općeg suda od 13. listopada 2021. – M. I. Industries/EUIPO – Natural Instinct (INSTINCT) („Žig Europske unije – Postupak opoziva – Verbalni žig Europske unije INSTINCT – Nepostojanje stvarne uporabe – Važnost uporabe – Ukupna ocjena dokaza – Članak 51. stavak 1. točka (a) Uredbe (EZ) br. 207/2009 (koji je postao članak 58. stavak 1. točka (a) Uredbe (EU) 2017/1001”)

text:
               6.12.2021

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 490/32

      Presuda Općeg suda od 13. listopada 2021. – M. I. Industries/EUIPO – Natural Instinct (INSTINCT)
      (Predmet T-1/20) (1)

      („Žig Europske unije - Postupak opoziva - Verbalni žig Europske unije INSTINCT - Nepostojanje stvarne uporabe - Važnost uporabe - Ukupna ocjena dokaza - Članak 51. stavak 1. točka (a) Uredbe (EZ) br. 207/2009 (koji je postao članak 58. stavak 1. točka (a) Uredbe (EU) 2017/1001”)
      (2021/C 490/34)
      Jezik postupka: engleski

         Stranke

         Tužitelj: M. I. Industries, Inc. (Lincoln, Nebraska, Sjedinjene Američke Države) (zastupnici: M. Montañá Mora i S. Sebé Marin, odvjetnici)

         Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (zastupnici: J. Ivanauskas i V. Ruzek, agenti)

         Druga stranka u postupku pred žalbenim vijećem EUIPO-a, intervenijent u postupku pred Općim sudom: Natural Instinct Ltd (Camberley, Ujedinjena Kraljevina) (zastupnici: A. Newman, E. Yates, J.-M. Fearnley, solicitors, i J. Moss, barrister)

         Predmet

      Tužba protiv odluke petog žalbenog vijeća EUIPO-a od 28. listopada 2019. (predmet R 178/2019-5), u vezi s postupkom opoziva između društava Natural Instinct i M. I. Industries.

         Izreka

                  1.

                  Tužba se odbija.

                  2.

                  Društvu M. I. Industries, Inc. nalaže se snošenje troškova.

         (1)  SL C 68, 2. 3. 2020.


title: Predmet T-12/20: Presuda Općeg suda od 13. listopada 2021. – Schneider/EUIPO – Frutaria Comercial de Frutas y Hortalizas (Frutaria) („Žig Europske unije – Postupak opoziva – Figurativni žig Europske unije Frutaria – Stvarna uporaba žiga – Članak 51. stavak 1. točka (a) Uredbe (EZ) br. 207/2009 (koji je postao članak 58. stavak 1. točka (a) Uredbe (EU) 2017/1001) – Dokaz o stvarnoj uporabi – Priroda uporabe”)

text:
               6.12.2021

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 490/33

      Presuda Općeg suda od 13. listopada 2021. – Schneider/EUIPO – Frutaria Comercial de Frutas y Hortalizas (Frutaria)
      (Predmet T-12/20) (1)

      („Žig Europske unije - Postupak opoziva - Figurativni žig Europske unije Frutaria - Stvarna uporaba žiga - Članak 51. stavak 1. točka (a) Uredbe (EZ) br. 207/2009 (koji je postao članak 58. stavak 1. točka (a) Uredbe (EU) 2017/1001) - Dokaz o stvarnoj uporabi - Priroda uporabe”)
      (2021/C 490/35)
      Jezik postupka: engleski

         Stranke

         Tužitelj: Markus Schneider (Bonn, Njemačka) (zastupnici: M. Bergermann i D. Graetsch, odvjetnici)

         Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (zastupnici: D. Walicka i V. Ruzek, agenti)

         Druga stranka u postupku pred žalbenim vijećem EUIPO-a, intervenijent u postupku pred Općim sudom: Frutaria Comercial de Frutas y Hortalizas, SL (Zaragoza, Španjolska) (zastupnici: J. Learte Álvarez i C. Anadón Giménez, odvjetnici)

         Predmet

      Tužba podnesena protiv odluke prvog žalbenog vijeća EUIPO-a od 8. listopada 2019. (predmet R 284/2019-1), koja se odnosi na postupak opoziva između M. Schneidera i društva Frutaria Comercial de Frutas y Hortalizas.

         Izreka

                  1)

                  Tužba se odbija

                  2)

                  Markusu Schneideru nalaže se snošenje troškova.

         (1)  SL C 68, 2. 3. 2020.


title: Predmet T-22/20: Presuda Općeg suda od 13. listopada 2021. – IB/EUIPO („Javna služba – Dužnosnici – Stegovni postupak – Prekid postupka za utvrđivanje invalidnosti tijekom stegovnog postupka – Udaljivanje s radnog mjesta – Postupak za utvrđivanje invalidnosti koji je postao bespredmetan nakon udaljivanja s radnog mjesta – Tužba za poništenje – Akt koji negativno utječe – Dopuštenost – Načelo dobre uprave – Dužnost brižnog postupanja – Očita pogreška u ocjeni”)

text:
               6.12.2021

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 490/34

      Presuda Općeg suda od 13. listopada 2021. – IB/EUIPO
      (Predmet T-22/20) (1)

      („Javna služba - Dužnosnici - Stegovni postupak - Prekid postupka za utvrđivanje invalidnosti tijekom stegovnog postupka - Udaljivanje s radnog mjesta - Postupak za utvrđivanje invalidnosti koji je postao bespredmetan nakon udaljivanja s radnog mjesta - Tužba za poništenje - Akt koji negativno utječe - Dopuštenost - Načelo dobre uprave - Dužnost brižnog postupanja - Očita pogreška u ocjeni”)
      (2021/C 490/36)
      Jezik postupka: francuski

         Stranke

         Tužitelj: IB (zastupnik: N. de Montigny, odvjetnica)

         Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (zastupnici: A. Lukošiūtė, agent, uz asistenciju B. Wägenbaura, odvjetnika)

         Predmet

      Zahtjev na temelju članka 270. UFEU-a kojim se traži poništenje EUIPO-ove odluke od 14. ožujka 2019. u dijelu u kojem se njome, s jedne strane, tužitelju izriče sankcija udaljivanja s radnog mjesta bez umanjenja njegovih mirovinskih prava i, s druge strane, konačno završava postupak za utvrđivanje njegove invalidnosti.

         Izreka

                  1.

                  Poništava se odluka Ureda Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO) od 14. ožujka 2019. u dijelu u kojem se njome konačno završava postupak za utvrđivanje invalidnosti osobe IB.

                  2.

                  U preostalom dijelu tužba se odbija.

                  3.

                  Svaka stranka snosit će vlastite troškove.

         (1)  SL C 68, 2. 3. 2020.


title: Predmet T-43/20: Presuda Općeg suda od 6. listopada 2021. – AV i AW/Parlament („Javna služba – Dužnosnici – Stegovni postupak – Stegovna sankcija – Nazadovanje – Prava obrane – Načelo dobre uprave – Očita pogreška u ocjeni”)

text:
               6.12.2021

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 490/34

      Presuda Općeg suda od 6. listopada 2021. – AV i AW/Parlament
      (Predmet T-43/20) (1)

      („Javna služba - Dužnosnici - Stegovni postupak - Stegovna sankcija - Nazadovanje - Prava obrane - Načelo dobre uprave - Očita pogreška u ocjeni”)
      (2021/C 490/37)
      Jezik postupka: francuski

         Stranke

         Tužitelji: AV, AW (zastupnici: L. Levi, S. Rodrigues i J. Martins, odvjetnici)

         Tuženik: Europski parlament (zastupnici: N. Scafarto i I. Lázaro Betancor, agenti)

         Predmet

      Zahtjev koji se temelji na članku 270. UFEU-a i kojim se traži poništenje odluka Parlamenta od 21. lipnja 2019. kojima se tužitelju izriče stegovna sankcija nazadovanja za četiri razreda, s AST 6 na AST 2, a tužiteljici stegovna sankcija nazadovanja za dva razreda, s AST 8 na AST 6, kao i, ako je to potrebno, odluka Parlamenta od 28. studenoga 2019. o odbijanju žalbi tužitelja i tužiteljice od 17. srpnja 2019. podnesenih protiv odluka od 21. lipnja 2019.

         Izreka

                  1.

                  Tužba se odbija.

                  2.

                  Osobama AV i AW nalaže se snošenje troškova.

         (1)  SL C 87, 16. 3. 2020.


title: Predmet T-88/20: Presuda Općeg suda od 6. listopada 2021. – Rivière i dr./Parlament („Institucionalno pravo – Parlament – Mjera koju je donio predsjednik Parlamenta kojom se zabranjuju nacionalne zastave na zastupničkim klupama zastupnika – Pravila ponašanja zastupnika – Članak 10. stavak 3. Poslovnika Parlamenta – Akt koji se ne može pobijati – Nedopuštenost”)

text:
               6.12.2021

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 490/35

      Presuda Općeg suda od 6. listopada 2021. – Rivière i dr./Parlament
      (Predmet T-88/20) (1)

      („Institucionalno pravo - Parlament - Mjera koju je donio predsjednik Parlamenta kojom se zabranjuju nacionalne zastave na zastupničkim klupama zastupnika - Pravila ponašanja zastupnika - Članak 10. stavak 3. Poslovnika Parlamenta - Akt koji se ne može pobijati - Nedopuštenost”)
      (2021/C 490/38)
      Jezik postupka: francuski

         Stranke

         Tužitelji: Jérôme Rivière (Nica, Francuska) i 10 drugih tužitelja čija imena se nalaze u prilogu presudi (zastupnik: F. Wagner, odvjetnik)

         Tuženik: Europski parlament (zastupnici: N. Lorenz i T. Lukácsi, agenti)

         Intervenijenti u potporu tužiteljima: Gunnar Beck (Neuss, Njemačka), Philippe Olivier (Draveil, Francuska) (zastupnik: F. Wagner, odvjetnik)

         Predmet

      Zahtjev na temelju članka 263. UFEU-a kojim se traži poništenje mjere koju je donio predsjednik Parlamenta 13. siječnja 2020. kojom se zastupnicima zabranjuje isticanje nacionalne zastave na njihovoj zastupničkoj klupi.

         Izreka

                  1.

                  Tužba se odbacuje kao nedopuštena.

                  2.

                  Jérôme Rivière i drugi tužitelji čija se imena nalaze u prilogu snosit će, osim vlastitih troškova, i troškove Europskog parlamenta.

                  3.

                  Gunnar Beck i Philippe Olivier snosit će vlastite troškove.

         (1)  SL C 114, 6. 4. 2020.