201806150391954982018/C 231/066842017CJC23120180702HR01HRINFO_JUDICIAL201712066722Predmet C-684/17 P: Žalba koju su 6. prosinca 2017. podnijeli Banca Monte dei Paschi di Siena SpA, Wise Dialog Bank SpA (Banca Widiba SpA) protiv presude Općeg suda (drugo vijeće) od 26. rujna 2017. u predmetu T-83/16, Banca Monte dei Paschi di Siena i Banca Widiba SpA protiv Ureda Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO)
 ---documentbreak--- C2312018HR620120171206HR00066272Žalba koju su 6. prosinca 2017. podnijeli Banca Monte dei Paschi di Siena SpA, Wise Dialog Bank SpA (Banca Widiba SpA) protiv presude Općeg suda (drugo vijeće) od 26. rujna 2017. u predmetu T-83/16, Banca Monte dei Paschi di Siena i Banca Widiba SpA protiv Ureda Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO)
   (Predmet C-684/17 P)2018/C 231/06Jezik postupka: engleski
      Stranke

      Žalitelji: Banca Monte dei Paschi di Siena SpA, Wise Dialog Bank SpA (Banca Widiba SpA) (zastupnici: L. Trevisan, D. Contini, avvocati)

      Druga stranka u postupku: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO)
   Žalba je rješenjem Suda od 17. svibnja 2018. (deseto vijeće) proglašena nedopuštenom.


201806150641955292018/C 231/412502018TC23120180702HR01HRINFO_JUDICIAL20180423323321Predmet T-250/18: Tužba podnesena 23. travnja 2018. – RATP protiv Komisije
 ---documentbreak--- C2312018HR3210120180423HR0041321332Tužba podnesena 23. travnja 2018. – RATP protiv Komisije
   (Predmet T-250/18)2018/C 231/41Jezik postupka: francuski
      Stranke

      Tužitelj: Régie autonome des transports parisiens (RATP) (Pariz, Francuska) (zastupnici: E. Morgan de Rivery, P. Delelis i C. Lavin, odvjetnici)

      Tuženik: Europska komisija

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelj od Općeg suda zahtjeva da:

            —

            poništi Komisijinu odluku od 21. ožujka 2018. kojom se dopušta djelomični pristup dokumentima na temelju Uredbe (EZ) br. 1049/2001 od 30. svibnja 2001. o javnom pristupu dokumentima Europskog parlamenta, Vijeća i Komisije;

            —

            u svakom slučaju, naloži Komisiji snošenje ukupnih troškova postupka.

      Tužbeni razlozi i glavni argumenti

   U prilog tužbi tužitelj ističe četiri tužbena razloga.

            1.

            Prvi tužbeni razlog temelji se na povredi članka 4. stavka 2. trećeg podstavka Uredbe (EZ) br. 1049/2001 od 30. svibnja 2001. o javnom pristupu dokumentima Europskog parlamenta, Vijeća i Komisije (SL 2001., L 145, str. 43.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 1., svezak 16., str. 70.).

            2.

            Drugi tužbeni razlog temelji se na povredi članka 4. stavka 2. trećeg podstavka Uredbe br. 1049/2001.

            3.

            Treći tužbeni razlog temelji se na povredi članka 4. stavka 2. prvog podstavka Uredbe br. 1049/2001, članka 8. Europske konvencije za zaštitu ljudskih prava i članka 7. Povelje o temeljnim pravima, kao i članka 339. UFEU-a.

            4.

            Četvrti tužbeni razlog temelji se na povredi obveze obrazlaganja.


201806220241970142018/C 240/161572018CJC24020180709HR01HRINFO_JUDICIAL20180222131531Predmet C-157/18 P: Žalba koju je 22. veljače 2018. podnio Tulliallan Burlington Ltd protiv presude Općeg suda (treće vijeće) od 6. prosinca 2017. u predmetu T-122/16, Tulliallan Burlington Ltd protiv Ureda Europske unije za intelektualno vlasništvo
 ---documentbreak--- C2402018HR1310120180222HR0016131153Žalba koju je 22. veljače 2018. podnio Tulliallan Burlington Ltd protiv presude Općeg suda (treće vijeće) od 6. prosinca 2017. u predmetu T-122/16, Tulliallan Burlington Ltd protiv Ureda Europske unije za intelektualno vlasništvo
   (Predmet C-157/18 P)2018/C 240/16Jezik postupka: engleski
      Stranke

      Žalitelj: Tulliallan Burlington Ltd (zastupnik: A. Norris, barrister)

      Druge stranke u postupku: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo, Burlington Fashion GmbH

      Žalbeni zahtjev

   Žalitelj od Suda zahtijeva da:

            —

            ukine presudu Općeg suda kojom je odbijena tužba društva Tulliallan Burlington Ltd’s (TBL) protiv odluke žalbenog vijeća;

            —

            poništi odluku žalbenog vijeća (ili podredno vrati predmet Općem sudu na odlučivanje u skladu s odlukom Suda);

            —

            naloži Uredu Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO) i društvu Burlington Fashion GmbH (BFG) snošenje troškova nastalih društvu TBL u vezi s ovom žalbom.

      Žalbeni razlozi i glavni argumenti

   Žalitelj („TBL”) se žali na presudu Općeg suda tvrdeći da je Opći sud počinio sljedeće pogreške koje se tiču prava:

            1)

            Žalbeni razlozi koji se temelje na povredi članka 8. stavka 5. Uredbe o žigu (
                  1
               )

                     a)

                     Opći sud je počinio pogrešku propustivši učiniti utvrđenja u vezi s „poveznicom”.

                     b)

                     Nadalje, Opći sud je pogrešno utvrdio da TBL nije predočio potreban dokaz za utvrđenje štete nanesene razlikovnom karakteru ili nepoštenog iskorištavanja.

                     c)

                     Zaključivši da potreban dokaz nije predočen, Opći sud je počinio pogrešku (i) postavivši pravni standard previsoko i (ii) ne uzevši u obzir relevantne dokaze.

                     d)

                     U stvari, jedini zaključak Općeg suda bio je da je šteta nanesena razlikovnom karakteru te da je postojalo daljnje ili podredno nepošteno iskorištavanje.

                     e)

                     Opći sud je pogrešno odbacio očitovanje društva TBL prema kojem je odluka žalbenog vijeća zahvaćena nedostacima, zato što je vijeće očito propustilo uzeti u obzir očitovanja koja su mu bila podnesena.

            2)

            Žalbeni razlozi koji se temelje na povredi članka 8. stavka 4. Uredbe o žigu

                     a)

                     Opći sud je odbio utvrditi da je žalbeno vijeće trebalo zatražiti dodatna očitovanja o članku 8. stavku 4. u okolnostima u kojima bi jedini način za osiguranje postupovne pravde bio da žalbeno vijeće pozove na ta očitovanja ili odluči o predmetu samo na temelju članka 8. stavka 5. i vrati predmet u odnosu na članak 8. stavak 4. Odjelu za prigovore. Opći sud je trebao poništiti odluku žalbenog vijeća.

                     b)

                     Opći sud je pogriješio podržavši zaključak žalbenog vijeća da društvo TBL nije dokazalo ispunjenje uvjeta iz članka 8. stavka 4. Opći sud je trebao utvrditi da je žalbeno vijeće počinilo pogrešku, poništiti utvrđenja žalbenog vijeća u vezi s člankom 8. stavkom 4. i zamijeniti ih vlastitim utvrđenjem povrede članka 8. stavka 4.

      Žalbeni razlozi koji se temelje na povredi članka 8. stavka 1. Uredbe o žigu

            a)

            Opći sud je pogriješio primijenivši presudu Praktiker zato što se ona, u skladu s odlukom Suda u predmetu EUIPO/Cactus (C-501/15 P; EU:C:2017:750), ne primjenjuje na ranije žigove u pitanju.

            b)

            Nadalje ili podredno, Opći sud je pogriješio primijenivši presudu Praktiker s obzirom na to da se ona ne primjenjuje na usluge trgovačkih galerija.

            c)

            Čak i ako je raniji žig društva TBL bio obuhvaćen područjem primjene pojma „maloprodaja” i stoga bio unutar dosega presude Praktiker, Opći sud je pogrešno protumačio da presuda Praktiker nužno isključuje utvrđenje sličnosti žigova koja je zbunjujuća.

            d)

            Budući da je pogriješio u pogledu utvrđenja o primjeni presude Paraktiker, Opći sud je propustio (i) provesti procjenu vjerojatnosti dovođenja u zabludu ili (ii) proslijediti tu zadaću žalbenom vijeću. U tim okolnostima, Opći sud je bio dužan poduzeti jedan od tih koraka.

      (
         1
      )	Uredba (EU) 2017/1001Europskog parlamenta i Vijeća od 14. lipnja 2017. o žigu Europske unije (SL 2017., L 154, str. 1).


201806220611970232018/C 240/464262017TC24020180709HR01HRINFO_JUDICIAL20180528414222Predmet T-426/17: Presuda Općeg suda od 28. svibnja 2018. – Item Industrietechnik protiv EUIPO-a (EFUSE) („Žig Europske unije — Prijava figurativnog žiga Europske unije EFUSE — Apsolutni razlog za odbijanje — Opisni karakter — Članak 7. stavak 1. točka (c) Uredbe (EZ) br. 207/2009 (koji je postao članak 7. stavak 1. točka (c) Uredbe (EU) 2017/1001”)
 ---documentbreak--- C2402018HR4120120180528HR0046412422Presuda Općeg suda od 28. svibnja 2018. – Item Industrietechnik protiv EUIPO-a (EFUSE)
   (Predmet T-426/17) (
         1
      )
   „(„Žig Europske unije — Prijava figurativnog žiga Europske unije EFUSE — Apsolutni razlog za odbijanje — Opisni karakter — Članak 7. stavak 1. točka (c) Uredbe (EZ) br. 207/2009 (koji je postao članak 7. stavak 1. točka (c) Uredbe (EU) 2017/1001”)“2018/C 240/46Jezik postupka: njemački
      Stranke

      Tužitelj: Item Industrietechnik GmbH (Solingen, Njemačka) (zastupnici: G. Hasselblatt, V. Töbelmann i M. Vitt, odvjetnici)

      Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (zastupnik: A. Schifko, agent)

      Predmet

   Tužba podnesena protiv odluke četvrtog žalbenog vijeća EUIPO-a od 18. travnja 2017. (predmet R 1881/2016-4), koja se odnosi na prijavu za registraciju figurativnog znaka EFUSE kao žiga Europske unije.

      Izreka

            1.

            Tužba se odbija.

            2.

            Društvu Item Industrietechnik GmbH nalaže se snošenje troškova.

      (
         1
      )	SL C 277, 21. 8. 2017.


201806220831970152018/C 240/612932018TC24020180709HR01HRINFO_JUDICIAL20180510525322Predmet T-293/18: Tužba podnesena 10. svibnja 2018. – Republika Latvija protiv Europske komisije
 ---documentbreak--- C2402018HR5220120180510HR0061522532Tužba podnesena 10. svibnja 2018. – Republika Latvija protiv Europske komisije
   (Predmet T-293/18)2018/C 240/61Jezik postupka: latvijski
      Stranke

      Tužitelj: Republika Latvija (zastupnici: I. Kucina i V. Soņeca)

      Tuženik: Europska komisija

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

            —

            poništi Komisijin dopis C(2018) 1418 final od 12. ožujka 2018. kojim je ona zauzela svoje stajalište i naloži toj instituciji zauzimanje stajališta koje ne dovodi do štetnih pravnih učinaka za Latviju;

            —

            naloži Komisiji snošenje troškova.

      Tužbeni razlozi i glavni argumenti

   U prilog tužbi Republika Latvija ističe da je Komisija zauzimanjem svojeg stajališta povrijedila ne samo članak 263. UFEU-a, stvarajući na taj način štetne pravne učinke za Latviju, nego i članak 17. stavak 1. UEU-a, u vezi s člankom 3. stavkom 1. točkom (d), člankom 38. i člankom 335. UFEU-a, koji toj instituciji nalažu da osigura to da Norveška pravilno ispunjava obveze koje je preuzela Pariškim ugovorom (
         1
      ) u pogledu prava država članica Europske unije na nediskriminirajući pristup ribolovu u ribolovnoj zoni Svalbard.
   (
         1
      )	Ugovor koji se odnosi na Spitsbergen sklopljen između Norveške, Sjedinjenih Američkih Država, Danske, Francuske, Italije, Japana, Nizozemske, Velike Britanije, Irske, britanskih prekomorskih područja i Švedske potpisan je u Parizu 9. veljače 1920. Dostupan je na: https://likumi.lv/ta/id/282051-par-ligumu-starp-norvegiju-amerikas-savienotajam-valstim-daniju-franciju-italiju-japanu-niderlandi-lielbritaniju-un


201806220071970782018/C 240/313032018CJC24020180709HR01HRINFO_JUDICIAL20180503272821Predmet C-303/18 P: Žalba koju je 3. svibnja 2018. podnio Jean-Marie Le Pen protiv presude Općeg suda (šesto vijeće) od 7. ožujka 2018. u predmetu T-140/16, Le Pen protiv Parlamenta
 ---documentbreak--- C2402018HR2710120180503HR0031271282Žalba koju je 3. svibnja 2018. podnio Jean-Marie Le Pen protiv presude Općeg suda (šesto vijeće) od 7. ožujka 2018. u predmetu T-140/16, Le Pen protiv Parlamenta
   (Predmet C-303/18 P)2018/C 240/31Jezik postupka: francuski
      Stranke

      Žalitelj: Jean-Marie Le Pen (zastupnik: F. Wagner, odvjetnik)

      Druga stranka u postupku: Europski parlament

      Žalbeni zahtjev

            —

            ukinuti presudu Općeg suda od 7. ožujka 2018., T-140/16.

      Slijedom toga:

            —

            poništiti odluku Glavnog tajnika Europskog parlamenta od 29. siječnja 2016., dostavljenu dopisom br. D 302191 od 5. veljače 2016., donesenu u skladu s člankom 68. Odluke 2009/C 159/01 Predsjedništva Europskog parlamenta od 19. svibnja i 9. srpnja 2008.„o provedbenim mjerama Statuta zastupnika Europskog parlamenta”, kako je izmijenjena, kojom se utvrđuje tražbina prema žalitelju u iznosu od 320026,23 eura na ime nepravilno isplaćenih iznosa u okviru parlamentarne pomoći i kojom se obrazlaže njihov povrat;

            —

            poništiti obavijest o terećenju br. 2016-195 od 4. veljače 2016. kojom se žalitelj obavještava da je slijedom odluke Glavnog tajnika od 29. siječnja 2016. prema njemu utvrđena tražbina i kojom se nalaže povrat nepravilno isplaćenih iznosa na ime parlamentarne pomoći;

            —

            odlučiti o iznosu koji će biti dodijeljen žalitelju na ime naknade neimovinske štete;

            —

            odlučiti o iznosu koji će biti dodijeljen žalitelju na ime troškova postupka;

            —

            naložiti Europskom parlamentu snošenje svih troškova.

      Žalbeni razlozi i glavni argumenti

            1.

            Žalbeni razlog koji se odnosi na javni poredak: Povreda žaliteljevih prava obrane od strane Općeg suda – Bitna povreda postupka
            Opći sud nije omogućio provođenje pravične i kontradiktorne rasprave jer od Parlamenta nije zahtijevao poštovanje članaka 41. i 42. Povelje o temeljnim pravima. Parlamentu su dostupni upravni spis i OLAF-ov spis od čega može imati koristi. Dokazi o radu se mogu nalaziti u tim spisima, ali ostati sakriveni od žalitelja.

            2.

            Povreda prava Unije od strane Općeg suda – Pogreške koje se tiču prava i pogreška u pravnoj kvalifikaciji činjenica i dokaza koje je počinio Opći sud – Diskriminatorni karakter a, samim time, i fumus persecutionis – Povreda načela legitimnih očekivanja i zakonitosti

                     a.

                     Izostanak inicijative u odnosu na druge stranke
                     Opći je sud odbio priznati postojanje diskriminatornog ponašanja u inicijativi M. Shulza iako je bila usmjerena samo protiv stranke Front National, a ne i protiv drugih stranaka. Istovjetni su postupci morali biti pokrenuti protiv svih francuskih stranaka, protiv drugih stranaka drugih država članica i protiv mnogih zastupnika.

                     b.

                     Diskriminacija putem osobne situacije M. Schulza i njegove uporabe osoblja Parlamenta
                     Opći je sud odbio saslušati M. Schulza i K. Wellea iako je žalitelj podnio dokaze o nezakonitom postupanju bivšeg predsjednika Parlamenta a da protiv njega nije pokrenut postupak. Opći sud nije se osvrnuo na podnesene dokaze čime je počinio pogrešku koja se tiče činjenica, a koja ima pravne posljedice.

                     c.

                     Povreda legitimnih očekivanja i zakonitosti
                     Suprotno onomu što tvrdi Opći sud, postoje brojni slučajevi povrede provedbenih mjera u kojima Parlament nije tražio povrat.

            3.

            Materijalna nezakonitost pobijanih akata

                     a.

                     Očita pogreška u ocjeni Općeg suda
                     Suprotno onomu što tvrdi Opći sud, ako je dodatak ugovoru toliko bitan dokaz rada, bila je dužnost Parlamenta da dokaže da ga žalitelj nakon opetovanih poziva nije dostavio. Opći sud na taj način prebacuje teret dokazivanja čime čini pogrešku koja se tiče činjenica, a koja ima pravne posljedice.

                     b.

                     Radno vrijeme koje je potrebno opravdati i dokazno sredstvo
                     Opći je sud iskrivio rečenicu Glavnog tajnika kojom zahtijeva da se opravda cjelokupno radno vrijeme, a ne „dokaže usklađenost rada s provedbenim mjerama”.
                     Opći sud ne se može pozivati na obvezu u slučaju kada Parlament priznaje da ona ne postoji, što je navedeno u zapisniku s rasprave na Općem sudu, i kada to ni jedan članak provedbenih mjera ne predviđa. Opći je sud počinio pogrešku koja se tiče prava.

                     c.

                     Obavljeni rad
                     Pozivajući se na članak 127. Poslovnika, žalitelj podnosi Sudu dva nova dokaza.

                     d.

                     Povreda načela proporcionalnosti
                     Suprotno onomu što tvrdi Opći sud, Parlament nije imao bezuvjetnu obvezu tražiti povrat za svih pet godina ako se samo tri godine smatraju spornima. Ta povreda načela proporcionalnosti opravdava ukidanje presude.

                     e.

                     Vanjski ugovori
                     Parlament, i nakon njega Opći sud, nisu dokazali da je J.-F. Jalkh održavao poslovne veze s trećim osobama koje su mogle naštetiti bilo osobi žalitelja bilo dostojanstvu Parlamenta ili predstavljati sukob interesa.


201806220061970512018/C 240/021472016CJC24020180709HR01HRINFO_JUDICIAL201805172211Predmet C-147/16: Presuda Suda (peto vijeće) od 17. svibnja 2018. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Vredegerecht te Antwerpen – Belgija) – Karel de Grote – Hogeschool Katholieke Hogeschool Antwerpen VZW protiv Susan Romy Jozef Kuijpers (Zahtjev za prethodnu odluku — Direktiva 93/13/EEZ — Nepoštene odredbe u potrošačkim ugovorima — Ispitivanje je li ugovor obuhvaćen područjem primjene te direktive koje provodi nacionalni sud po službenoj dužnosti — Članak 2. točka (c) — Pojam „prodavatelj (robe) ili pružatelj (usluge)” — Ustanova visokog obrazovanja koja se uglavnom financira iz javnih sredstava — Ugovor o planu beskamatne otplate u ratama upisnine i dijela troškova studijskog putovanja)
 ---documentbreak--- C2402018HR210120180517HR00022121Presuda Suda (peto vijeće) od 17. svibnja 2018. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Vredegerecht te Antwerpen – Belgija) – Karel de Grote – Hogeschool Katholieke Hogeschool Antwerpen VZW protiv Susan Romy Jozef Kuijpers
   (Predmet C-147/16) (
         1
      )
   „(Zahtjev za prethodnu odluku — Direktiva 93/13/EEZ — Nepoštene odredbe u potrošačkim ugovorima — Ispitivanje je li ugovor obuhvaćen područjem primjene te direktive koje provodi nacionalni sud po službenoj dužnosti — Članak 2. točka (c) — Pojam „prodavatelj (robe) ili pružatelj (usluge)” — Ustanova visokog obrazovanja koja se uglavnom financira iz javnih sredstava — Ugovor o planu beskamatne otplate u ratama upisnine i dijela troškova studijskog putovanja)“2018/C 240/02Jezik postupka: nizozemski
      Sud koji je uputio zahtjev

   Vredegerecht te Antwerpen

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelj: Karel de Grote – Hogeschool Katholieke Hogeschool Antwerpen VZW

      Tuženik: Susan Romy Jozef Kuijpers

      Izreka

            1.

            Direktivu Vijeća 93/13/EEZ od 5. travnja 1993. o nepoštenim uvjetima u potrošačkim ugovorima treba tumačiti na način da nacionalni sud, koji donosi odluku zbog izostanka i koji je u skladu s nacionalnim postupovnim pravilima ovlašten ispitati po službenoj dužnosti neusklađenost između odredbe na kojoj se temelji zahtjev i nacionalnih pravila javnog poretka, mora ispitati po službenoj dužnosti ulazi li ugovor koji sadržava tu odredbu u područje primjene te direktive i, ovisno o slučaju, moguću nepoštenost navedene odredbe.

            2.

            Podložno provjerama koje mora izvršiti sud koji je uputio zahtjev, članak 2. točku (c) Direktive 93/13 treba tumačiti na način da se slobodna obrazovna ustanova, poput one o kojoj je riječ u glavnom postupku, koja je s jednom od svojih studentica ugovorila pomoć u plaćanju iznosa koje je ona dugovala za upisninu i troškove povezane sa studijskim putovanjem, treba u okviru tog ugovora smatrati „prodavateljem (robe) ili pružateljem (usluge)” u smislu te odredbe, pa je stoga navedeni ugovor obuhvaćen područjem primjene te direktive.

      (
         1
      )	SL C 211, 13. 6. 2016.


201806220731970872018/C 240/474272017TC24020180709HR01HRINFO_JUDICIAL20180528424211Predmet T-427/17: Presuda Općeg suda od 28. svibnja 2018. – Item Industrietechnik protiv EUIPO-a (EFUSE) („Žig Europske unije — Prijava verbalnog žiga Europske unije EFUSE — Apsolutni razlog za odbijanje — Opisni karakter — Članak 7. stavak 1. točka (c) Uredbe (EZ) br. 207/2009 (koji je postao članak 7. stavak 1. točka (c) Uredbe (EU) 2017/1001)”)
 ---documentbreak--- C2402018HR4210120180528HR0047421421Presuda Općeg suda od 28. svibnja 2018. – Item Industrietechnik protiv EUIPO-a (EFUSE)
   (Predmet T-427/17) (
         1
      )
   „(„Žig Europske unije — Prijava verbalnog žiga Europske unije EFUSE — Apsolutni razlog za odbijanje — Opisni karakter — Članak 7. stavak 1. točka (c) Uredbe (EZ) br. 207/2009 (koji je postao članak 7. stavak 1. točka (c) Uredbe (EU) 2017/1001)”)“2018/C 240/47Jezik postupka: njemački
      Stranke

      Tužitelj: Item Industrietechnik GmbH (Solingen, Njemačka) (zastupnici: G. Hasselblatt, V. Töbelmann i M. Vitt, odvjetnici)

      Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (zastupnik: A. Schifko, agent)

      Predmet

   Tužba podnesena protiv odluke četvrtog žalbenog vijeća EUIPO-a od 18. travnja 2017. (predmet R 1882/2016-4), koja se odnosi na prijavu za registraciju verbalnog znaka EFUSE kao žiga Europske unije.

      Izreka

            1.

            Tužba se odbija.

            2.

            Društvu Item Industrietechnik GmbH nalaže se snošenje troškova.

      (
         1
      )	SL C 277, 21. 8. 2017.


201806220801970642018/C 240/622972018TC24020180709HR01HRINFO_JUDICIAL20180508535421Predmet T-297/18: Tužba podnesena 8. svibnja 2018. – Wirecard Technologies protiv EUIPO-a – Striatum Ventures (supr)
 ---documentbreak--- C2402018HR5310120180508HR0062531542Tužba podnesena 8. svibnja 2018. – Wirecard Technologies protiv EUIPO-a – Striatum Ventures (supr)
   (Predmet T-297/18)2018/C 240/62Jezik na kojem je tužba podnesena: engleski
      Stranke

      Tužitelj: Wirecard Technologies GmbH (Aschheim, Njemačka) (zastupnik: A. Bayer, odvjetnik)

      Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO)

      Druga stranka pred žalbenim vijećem: Striatum Ventures BV (Rosmalen, Nizozemska)

      Podaci o postupku pred EUIPO-om

      Nositelj spornog žiga: tužitelj

      Predmetni sporni žig: verbalni žig Europske unije supr – žig Europske unije br. 13 163 746

      Postupak pred EUIPO-om: postupak proglašavanja žiga ništavim

      Pobijana odluka: odluka petog žalbenog vijeća EUIPO-a od 20. veljače 2018. u predmetu R 2028/2017-5

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

            —

            poništi pobijanu odluku;

            —

            naloži EUIPO-u i drugoj stranci u postupku pred žalbenim vijećem, ako se uključi kao intervenijent, snošenje troškova.

      Tužbeni razlog

            —

            Povreda članka 8. stavka 1. točke (b) Uredbe br. 2017/1001.


201806220331970312018/C 240/033252016CJC24020180709HR01HRINFO_JUDICIAL201805173311Predmet C-325/16: Presuda Suda (deveto vijeće) od 17. svibnja 2018. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Tribunal Supremo – Španjolska) – Industrias Químicas del Vallés, SA protiv Administración General del Estado, Sapec Agro, SA (Zahtjev za prethodnu odluku — Poljoprivreda — Direktiva 91/414/EEZ — Direktiva 2010/28/EU — Članak 3. stavak 1. — Postupak ponovne ocjene država članica odobrenih sredstava za zaštitu bilja — Rok — Produljenje)
 ---documentbreak--- C2402018HR310120180517HR00033131Presuda Suda (deveto vijeće) od 17. svibnja 2018. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Tribunal Supremo – Španjolska) – Industrias Químicas del Vallés, SA protiv Administración General del Estado, Sapec Agro, SA
   (Predmet C-325/16) (
         1
      )
   „(Zahtjev za prethodnu odluku — Poljoprivreda — Direktiva 91/414/EEZ — Direktiva 2010/28/EU — Članak 3. stavak 1. — Postupak ponovne ocjene država članica odobrenih sredstava za zaštitu bilja — Rok — Produljenje)“2018/C 240/03Jezik postupka: španjolski
      Sud koji je uputio zahtjev

   Tribunal Supremo

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelj: Industrias Químicas del Vallés, SA

      Tuženici: Administración General del Estado, Sapec Agro, SA

      Izreka

   Članak 3. stavak 1. Direktive Komisije 2010/28/EU od 23. travnja 2010. o izmjeni Direktive Vijeća 91/414/EEZ radi uvrštavanja metalaksila kao aktivne tvari treba tumačiti na način da je rok koji predviđa kako bi se državama članicama omogućilo da u skladu s Direktivom Vijeća 91/414/EEZ od 15. srpnja 1991. o stavljanju sredstava za zaštitu bilja na tržište izmijene ili povuku postojeća odobrenja za sredstva za zaštitu bilja koja sadržavaju metalaksil kao aktivnu tvar, a koji istječe 31. prosinca 2010., prekluzivan rok koji države članice ne mogu produljiti.
   (
         1
      )	SL C 305, 22. 8. 2016.


201806220471970572018/C 240/633052018TC24020180709HR01HRINFO_JUDICIAL20180516545411Predmet T-305/18: Tužba podnesena 16. svibnja 2018. – Kljujev protiv Vijeća
 ---documentbreak--- C2402018HR5410120180516HR0063541541Tužba podnesena 16. svibnja 2018. – Kljujev protiv Vijeća
   (Predmet T-305/18)2018/C 240/63Jezik postupka: engleski
      Stranke

      Tužitelj: Andrij Kljujev (Donjeck, Ukrajina) (zastupnici: B. Kennelly, QC, J. Pobjoy, barrister, R Gherson i T. Garner, solicitors)

      Tuženik: Vijeće Europske unije

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da poništi:

            —

            Odluku Vijeća (ZVSP) 2018/333 od 5. ožujka 2018. o izmjeni Odluke 2014/119/ZVSP o mjerama ograničavanja usmjerenima protiv određenih osoba, subjekata i tijela s obzirom na stanje u Ukrajini (SL 2018., L 63, str. 48.), i

            —

            Provedbenu uredbu Vijeća (EU) 2018/326 od 5. ožujka 2018. o provedbi Uredbe (EU) br. 208/2014 o mjerama ograničavanja usmjerenima protiv određenih osoba, subjekata i tijela s obzirom na stanje u Ukrajini (SL 2018., L 63, str. 5.),

      u dijelu u kojem se te mjere odnose na tužitelja.

      Tužbeni razlozi i glavni argumenti

   U prilog osnovanosti tužbe tužitelj ističe četiri tužbena razloga.

            1.

            Prvi tužbeni razlog, koji se temelji na tvrdnji da je Vijeće počinilo pogreške u ocjeni smatrajući da je kriterij za uvrštavanje tužitelja u članak 1. stavak 1. pobijane odluke i članak 3. stavak 1. pobijane uredbe ispunjen.

            2.

            Drugi tužbeni razlog, koji se temelji na tvrdnji da je povreda tužiteljevih prava iz članka 6., u vezi s člancima 2. i 3. UEU-a i člancima 47. i 48. Povelje Europske unije o temeljnim pravima, posljedica pretpostavke Vijeća da je postupanje s tužiteljem u Ukrajini bilo u skladu s temeljnim ljudskim pravima.

            3.

            Treći tužbeni razlog, koji se temelji na tvrdnji da je Vijeće povrijedilo tužiteljeva prava na obranu i pravo na dobru upravu i djelotvornu sudsku zaštitu.

            4.

            Četvrti tužbeni razlog, koji se temelji na tvrdnji da je Vijeće povrijedilo, neopravdano i neproporcionalno, tužiteljeva prava na vlasništvo i ugled.


201806220231970722018/C 240/171582018CJC24020180709HR01HRINFO_JUDICIAL20180222151621Predmet C-158/18 P: Žalba koju je 22. veljače 2018. podnio Tulliallan Burlington Ltd protiv presude Općeg suda (treće vijeće) od 6. prosinca 2017. u predmetu T-123/16, Tulliallan Burlington Ltd protiv Ureda Europske unije za intelektualno vlasništvo
 ---documentbreak--- C2402018HR1510120180222HR0017151162Žalba koju je 22. veljače 2018. podnio Tulliallan Burlington Ltd protiv presude Općeg suda (treće vijeće) od 6. prosinca 2017. u predmetu T-123/16, Tulliallan Burlington Ltd protiv Ureda Europske unije za intelektualno vlasništvo
   (Predmet C-158/18 P)2018/C 240/17Jezik postupka: engleski
      Stranke

      Žalitelj: Tulliallan Burlington Ltd (zastupnik: A. Norris, barrister)

      Druge stranke u postupku: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo, Burlington Fashion GmbH

      Žalbeni zahtjev

   Žalitelj od Suda zahtijeva da:

            —

            ukine presudu Općeg suda kojom je odbijena tužba društva Tulliallan Burlington Ltd’s (TBL) protiv odluke žalbenog vijeća;

            —

            poništi odluku žalbenog vijeća (ili podredno vrati predmet Općem sudu na odlučivanje u skladu s odlukom Suda);

            —

            naloži Uredu Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO) i društvu Burlington Fashion GmbH (BFG) snošenje troškova nastalih društvu TBL u vezi s ovom žalbom.

      Žalbeni razlozi i glavni argumenti

   Žalitelj („TBL”) se žali na presudu Općeg suda tvrdeći da je Opći sud počinio sljedeće pogreške koje se tiču prava:

            1)

            Žalbeni razlozi koji se temelje na povredi članka 8. stavka 5. Uredbe o žigu (
                  1
               )

                     a)

                     Opći sud je počinio pogrešku propustivši učiniti utvrđenja u vezi s „poveznicom”.

                     b)

                     Nadalje, Opći sud je pogrešno utvrdio da TBL nije predočio potreban dokaz za utvrđenje štete nanesene razlikovnom karakteru ili nepoštenog iskorištavanja.

                     c)

                     Zaključivši da potreban dokaz nije predočen, Opći sud je počinio pogrešku (i) postavivši pravni standard previsoko i (ii) ne uzevši u obzir relevantne dokaze.

                     d)

                     U stvari, jedini zaključak Općeg suda bio je da je šteta nanesena razlikovnom karakteru te da je postojalo daljnje ili podredno nepošteno iskorištavanje.

                     e)

                     Opći sud je pogrešno odbacio tvrdnju društva TBL prema kojem je odluka žalbenog vijeća zahvaćena nedostacima zato što je vijeće očito propustilo uzeti u obzir očitovanja koja su mu bila podnesena.

            2)

            Žalbeni razlozi koji se temelje na povredi članka 8. stavka 4. Uredbe o žigu

                     a)

                     Opći sud je odbio utvrditi da je žalbeno vijeće trebalo zatražiti dodatna očitovanja o članku 8. stavku 4. u okolnostima u kojima bi jedini način za osiguranje postupovne pravde bio da žalbeno vijeće pozove na ta očitovanja ili odluči o predmetu samo na temelju članka 8. stavka 5. i vrati predmet u odnosu na članak 8. stavak 4. Odjelu za prigovore. Opći sud je trebao poništiti odluku žalbenog vijeća.

                     b)

                     Opći sud je pogriješio podržavši zaključak žalbenog vijeća da društvo TBL nije dokazalo ispunjenje uvjeta iz članka 8. stavka 4. Opći sud je trebao utvrditi da je žalbeno vijeće počinilo pogrešku, poništiti utvrđenja žalbenog vijeća u vezi s člankom 8. stavkom 4. i zamijeniti ih vlastitim utvrđenjem povrede članka 8. stavka 4.

      Žalbeni razlozi koji se temelje na povredi članka 8. stavka 1. Uredbe o žigu

            a)

            Opći sud je pogriješio primijenivši presudu Praktiker zato što se ona, u skladu s odlukom Suda u predmetu EUIPO/Cactus (C-501/15 P; EU:C:2017:750) ne primjenjuje na ranije žigove u pitanju.

            b)

            Nadalje ili podredno, Opći sud je pogriješio primijenivši presudu Praktiker s obzirom na to da se ona ne primjenjuje na usluge trgovačkih galerija.

            c)

            Čak i ako je raniji žig društva TBL bio obuhvaćen područjem primjene pojma „maloprodaja” i stoga bio unutar dosega presude Praktiker, Opći sud je pogrešno protumačio da presuda Praktiker nužno isključuje utvrđenje sličnosti žigova koja je zbunjujuća.

            d)

            Budući da je pogriješio u pogledu utvrđenja o primjeni presude Paraktiker, Opći sud je propustio (i) provesti procjenu vjerojatnosti dovođenja u zabludu ili (ii) proslijediti tu zadaću žalbenom vijeću. U tim okolnostima, Opći sud je bio dužan poduzeti jedan od tih koraka.

      (
         1
      )	Uredba (EU) 2017/1001 Europskog parlamenta i Vijeća od 14. lipnja 2017. o žigu Europske unije (SL 2017., L 154, str. 1).


201806220281970482018/C 240/045312016CJC24020180709HR01HRINFO_JUDICIAL201805173422Predmet C-531/16: Presuda Suda (četvrto vijeće) od 17. svibnja 2018. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Lietuvos Aukščiausiasis Teismas – Litva) – Šiaulių regiono atliekų tvarkymo centras, „Ecoservice projektai” UAB, prethodno „Specializuotas transportas” UAB (Zahtjev za prethodnu odluku — Direktiva 2004/18/EZ — Provedba postupaka za sklapanje ugovora o javnoj nabavi radova, robe i usluga — Postojanje veza među ponuditeljima koji su podnijeli odvojene ponude u istom postupku — Obveze ponuditelja, javnog naručitelja i nacionalnog suda)
 ---documentbreak--- C2402018HR320120180517HR00043242Presuda Suda (četvrto vijeće) od 17. svibnja 2018. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Lietuvos Aukščiausiasis Teismas – Litva) – Šiaulių regiono atliekų tvarkymo centras, „Ecoservice projektai” UAB, prethodno „Specializuotas transportas” UAB
   (Predmet C-531/16) (
         1
      )
   „(Zahtjev za prethodnu odluku — Direktiva 2004/18/EZ — Provedba postupaka za sklapanje ugovora o javnoj nabavi radova, robe i usluga — Postojanje veza među ponuditeljima koji su podnijeli odvojene ponude u istom postupku — Obveze ponuditelja, javnog naručitelja i nacionalnog suda)“2018/C 240/04Jezik postupka: litavski
      Sud koji je uputio zahtjev

   Lietuvos Aukščiausiasis Teismas

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelji: Šiaulių regiono atliekų tvarkymo centras, „Ecoservice projektai” UAB, prethodno „Specializuotas transportas” UAB
   Uz sudjelovanje: „VSA Vilnius” UAB, „Švarinta” UAB, „Specialus autotransportas” UAB, „Ecoservice” UAB

      Izreka

   Članak 2. Direktive 2004/18/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 31. ožujka 2004. o usklađivanju postupaka za sklapanje ugovora o javnim radovima [javnoj nabavi radova], ugovora o javnoj nabavi robe te ugovora o javnim uslugama [javnoj nabavi usluga] (SL 2004., L 134, str. 114.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 6., svezak 1., str. 156.) treba tumačiti na način da:

            —

            u nedostatku izričitog pravila ili posebne odredbe u pozivu ili dokumentaciji za nadmetanje kojima se uređuju uvjeti provedbe postupka javne nabave, povezani ponuditelji koji podnose odvojene ponude u istom postupku nisu dužni na vlastitu inicijativu obavijestiti javnog naručitelja o svojim vezama;

            —

            kad javni naručitelj raspolaže elementima kojima se dovodi u pitanje samostalnost ponuda koje su podnijeli određeni ponuditelji, on mora provjeriti, ako je potrebno zahtijevajući dodatne informacije od tih ponuditelja, jesu li njihove ponude doista samostalne. Ako se pokaže da te ponude nisu samostalne, članku 2. Direktive 2004/18 protivi se sklapanje ugovora s ponuditeljima koji su podnijeli takvu ponudu.

      (
         1
      )	SL C 6, 9. 1. 2017.


201806220101970522018/C 240/181992018CJC24020180709HR01HRINFO_JUDICIAL20180319161721Predmet C-199/18: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 19. ožujka 2018. uputio Consiglio di Stato (Italija) – Pollo del Campo S.c.a., Avi Coop Società Cooperativa Agricola protiv Regione Emilia-Romagna i dr.
 ---documentbreak--- C2402018HR1610120180319HR0018161172Zahtjev za prethodnu odluku koji je 19. ožujka 2018. uputio Consiglio di Stato (Italija) – Pollo del Campo S.c.a., Avi Coop Società Cooperativa Agricola protiv Regione Emilia-Romagna i dr.
   (Predmet C-199/18)2018/C 240/18Jezik postupka: talijanski
      Sud koji je uputio zahtjev

   Consiglio di Stato

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelji: Pollo del Campo S.c.a., Avi Coop Società Cooperativa Agricola

      Tuženici: Regione Emilia-Romagna, Azienda Unità Sanitaria Locale 104 di Modena, A.U.S.L. Romagna

      Prethodna pitanja

            1.

            Treba li članak 27. Uredbe (EZ) [br. 882/2004], kojim se predviđa da za djelatnosti iz odjeljka A Priloga IV. i odjeljka A Priloga V. države članice moraju osigurati naplatu pristojbe, tumačiti na način da se njime nameće obveza plaćanja svim poljoprivrednicima čak i ako „djelatnosti klanja i rasijecanja mesa obavljaju kao sporedne djelatnosti, povezane sa djelatnošću uzgoja životinja”?

            2.

            Može li država od plaćanja sanitarnih naknada izuzeti određene kategorije poduzetnika iako je uspostavila sustav naplate pristojbi koji je kao cjelina prikladan za osiguranje pokrića troškova nastalih pri provođenju službenih kontrola ili može primijeniti niže pristojbe od onih predviđenih Uredbom (EZ) br. 8[8]2/2004 (
                  1
               )?

      (
         1
      )	Uredba (EZ) br. 882/2004 Europskog parlamenta i Vijeća od 29. travnja 2004. o službenim kontrolama koje se provode radi provjeravanja poštivanja propisa o hrani i hrani za životinje te propisa o zdravlju i dobrobiti životinja (SL L 165, str. 1.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 3., svezak 51., str. 5.)


201806220321970492018/C 240/055662016CJC24020180709HR01HRINFO_JUDICIAL201805174411Predmet C-566/16: Presuda Suda (peto vijeće) od 17. svibnja 2018. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Nyíregyházi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság – Mađarska) – Dávid Vámos protiv Nemzeti Adó- és Vámhivatal Fellebbviteli Igazgatósága (Zahtjev za prethodnu odluku — Zajednički sustav poreza na dodanu vrijednost — Direktiva 2006/112/EZ — Članci 282. do 292. — Posebno uređenje za mala poduzeća — Sustav izuzeća — Obveza odabira primjene posebnih odredaba u referentnoj kalendarskoj godini)
 ---documentbreak--- C2402018HR410120180517HR00054141Presuda Suda (peto vijeće) od 17. svibnja 2018. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Nyíregyházi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság – Mađarska) – Dávid Vámos protiv Nemzeti Adó- és Vámhivatal Fellebbviteli Igazgatósága
   (Predmet C-566/16) (
         1
      )
   „(Zahtjev za prethodnu odluku — Zajednički sustav poreza na dodanu vrijednost — Direktiva 2006/112/EZ — Članci 282. do 292. — Posebno uređenje za mala poduzeća — Sustav izuzeća — Obveza odabira primjene posebnih odredaba u referentnoj kalendarskoj godini)“2018/C 240/05Jezik postupka: mađarski
      Sud koji je uputio zahtjev

   Nyíregyházi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelj: Dávid Vámos

      Tuženik: Nemzeti Adó- és Vámhivatal Fellebbviteli Igazgatósága

      Izreka

   Pravo Europske unije treba tumačiti na način da mu se ne protivi nacionalni propis koji isključuje primjenu posebnih odredaba o oporezivanju PDV-om kojima se predviđa izuzeće za mala poduzeća – donesenih u skladu s odredbama odjeljka 2. poglavlja 1. glave XII. Direktive Vijeća 2006/112/EZ od 28. studenoga 2006. o zajedničkom sustavu poreza na dodanu vrijednost – na poreznog obveznika koji ispunjava sve materijalne pretpostavke, ali koji nije iskoristio mogućnost odabira primjene tih odredaba istodobno s prijavom početka obavljanja svoje gospodarske djelatnosti poreznoj upravi.
   (
         1
      )	SL C 104, 3. 4. 2017.


201806220491970222018/C 240/489012016TC24020180709HR01HRINFO_JUDICIAL20180515434311Predmet T-901/16 R: Rješenje predsjednika Općeg suda od 15. svibnja 2018. – Elche Club de Fútbol protiv Komisije („Privremena pravna zaštita — Državne potpore — Potpore koje je Španjolska dodijelila u korist nekih profesionalnih nogometnih klubova — Državno jamstvo koje je dodijelio javni subjekt — Odluka kojom se potpore proglašavaju nespojivima s unutarnjim tržištem — Zahtjev za suspenziju primjene — Fumus boni juris — Hitnost — Odvagivanje interesa”)
 ---documentbreak--- C2402018HR4310120180515HR0048431431Rješenje predsjednika Općeg suda od 15. svibnja 2018. – Elche Club de Fútbol protiv Komisije
   (Predmet T-901/16 R)
   „(„Privremena pravna zaštita — Državne potpore — Potpore koje je Španjolska dodijelila u korist nekih profesionalnih nogometnih klubova — Državno jamstvo koje je dodijelio javni subjekt — Odluka kojom se potpore proglašavaju nespojivima s unutarnjim tržištem — Zahtjev za suspenziju primjene — Fumus boni juris — Hitnost — Odvagivanje interesa”)“2018/C 240/48Jezik postupka: španjolski
      Stranke

      Tužitelj: Elche Club de Fútbol, SAD (Elche, Španjolska) (zastupnici: M. Segura Catalán i M. Clayton, odvjetnici)

      Tuženik: Europska komisija (zastupnici: B. Stromsky, G. Luengo i P. Němečková, agenti)

      Intervenijent u potporu tužitelju: Kraljevina Španjolska (zastupnik: A. Gavela Llopis, agent)

      Predmet

   Zahtjev na temelju članaka 278. i 279. UFEU-a kojim se traži suspenzija primjene odluke Komisije (EU) 2017/365 od 4. srpnja 2016. o državnoj potpori SA.36387 (2013/C) (ex 2013/NN) (ex 2013/CP) koju je provela Španjolska u korist Valencia Club de Fútbol, SAD, Hércules Club de Fútbol, SAD i Elche Club de Fútbol (SL 2017., L 55, str. 12.).

      Izreka

            1.

            Suspendira se primjena odluke Komisije (EU) 2017/365 od 4. srpnja 2016. o državnoj potpori SA.36387 (2013/C) (ex 2013/NN) (ex 2013/CP) koju je provela Španjolska u korist Valencia Club de Fútbol, SAD, Hércules Club de Fútbol, SAD, i Elche Club de Fútbol, SAD (SL 2017., L 55, str. 12.) u dijelu koji se odnosi na povrat potpore od Elche Club de Fútbol, koja je određena kao 3. mjera u članku 1. te odluke.

            2.

            Zahtjev za privremenu pravnu zaštitu odbija se u preostalom dijelu.

            3.

            Ukida se rješenje od 6. ožujka 2017. Elche Club de Fútbol/Komisija (T-901/16 R).

            4.

            O troškovima će se odlučiti naknadno.


201806220261970472018/C 240/192002018CJC24020180709HR01HRINFO_JUDICIAL20180319171711Predmet C-200/18: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 19. ožujka 2018. uputio Consiglio di Stato (Italija) – C.A.F.A.R. – Società Agricola Cooperativa, Società Agricola Guidi di Roncofreddo di Guidi Giancarlo i Nicolini Fausta protiv Regione Emilia-Romagna i dr.
 ---documentbreak--- C2402018HR1710120180319HR0019171171Zahtjev za prethodnu odluku koji je 19. ožujka 2018. uputio Consiglio di Stato (Italija) – C.A.F.A.R. – Società Agricola Cooperativa, Società Agricola Guidi di Roncofreddo di Guidi Giancarlo i Nicolini Fausta protiv Regione Emilia-Romagna i dr.
   (Predmet C-200/18)2018/C 240/19Jezik postupka: talijanski
      Sud koji je uputio zahtjev

   Consiglio di Stato

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelji: C.A.F.A.R. – Società Agricola Cooperativa, Società Agricola Guidi di Roncofreddo di Guidi Giancarlo i Nicolini Fausta

      Tuženici: Regione Emilia-Romagna, Azienda Unità Sanitaria Locale 104 di Modena, A.U.S.L. Romagna

      Prethodna pitanja

            1.

            Treba li članak 27. Uredbe (EZ) [br. 882/2004], kojim se predviđa da za djelatnosti iz odjeljka A Priloga IV. i odjeljka A Priloga V. države članice moraju osigurati naplatu pristojbe, tumačiti na način da se njime nameće obveza plaćanja svim poljoprivrednicima čak i ako „djelatnosti klanja i rasijecanja mesa obavljaju kao sporedne djelatnosti, povezane sa djelatnošću uzgoja životinja”?

            2.

            Može li država od plaćanja sanitarnih naknada izuzeti određene kategorije poduzetnika iako je uspostavila sustav naplate pristojbi koji je kao cjelina prikladan za osiguranje pokrića troškova nastalih pri provođenju službenih kontrola ili može primijeniti niže pristojbe od onih predviđenih Uredbom (EZ) br. 8[8]2/2004 (
                  1
               )?

      (
         1
      )	Uredba (EZ) br. 882/2004 Europskog parlamenta i Vijeća od 29. travnja 2004. o službenim kontrolama koje se provode radi provjeravanja poštivanja propisa o hrani i hrani za životinje te propisa o zdravlju i dobrobiti životinja (SL L 165, str. 1.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 3., svezak 51., str. 5.)


201806220091970342018/C 240/323062018CJC24020180709HR01HRINFO_JUDICIAL20180507292911Predmet C-306/18: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 7. svibnja 2018. uputio Krajský soud v Ostravě – pobočka v Olomouci (Češka Republika) – KORADO, a.s. protiv Generální ředitelství cel
 ---documentbreak--- C2402018HR2910120180507HR0032291291Zahtjev za prethodnu odluku koji je 7. svibnja 2018. uputio Krajský soud v Ostravě – pobočka v Olomouci (Češka Republika) – KORADO, a.s. protiv Generální ředitelství cel
   (Predmet C-306/18)2018/C 240/32Jezik postupka: češki
      Sud koji je uputio zahtjev

   Krajský soud v Ostravě – pobočka v Olomouci

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelj: KORADO, a.s.

      Tuženik: Generální ředitelství cel

      Prethodna pitanja

            1.

            Je li valjana Provedbena uredba Komisije (EU) 2015/23 (
                  1
               ) od 5. siječnja 2015. u kojoj se roba opisana u stupcu 1. tablice u prilogu razvrstava u podbroj 7 307 93 19 kombinirane nomenklature?

            2.

            Ako ta uredba nije valjana, mogu li se predmetni proizvodi razvrstati u podbroj 7 322 19 00 kombinirane nomenklature?

            3.

            Ako je ta uredba valjana, moraju li se predmetni proizvodi razvrstati u podbroj 7 307 93 19 kombinirane nomenklature?

      (
         1
      )	Provedbena uredba Komisije (EU) 2015/23 od 5. siječnja 2015. o razvrstavanju određene robe u kombiniranu nomenklaturu (SL 2015., L 4, str. 15.)


201806220641970442018/C 240/643072018TC24020180709HR01HRINFO_JUDICIAL20180516555511Predmet T-307/18: Tužba podnesena 16. svibnja 2018. – Zhejiang Jiuli Hi-Tech Metals protiv Komisije
 ---documentbreak--- C2402018HR5510120180516HR0064551551Tužba podnesena 16. svibnja 2018. – Zhejiang Jiuli Hi-Tech Metals protiv Komisije
   (Predmet T-307/18)2018/C 240/64Jezik postupka: engleski
      Stranke

      Tužitelj: Zhejiang Jiuli Hi-Tech Metals Co. Ltd (Huzhou, Kina) (zastupnici: K. Adamantopoulos i P. Billiet, odvjetnici)

      Tuženik: Europska komisija

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

            —

            poništi Provedbenu uredbu Komisije (EU) 2018/330 od 5. ožujka 2018. o uvođenju konačne antidampinške pristojbe na uvoz određenih bešavnih cijevi od nehrđajućeg čelika podrijetlom iz Narodne Republike Kine nakon revizije zbog predstojećeg isteka mjera u skladu s člankom 11. stavkom 2. Uredbe (EU) 2016/1036 Europskog parlamenta i Vijeća, u dijelu u kojem se odnosi na tužitelja; i

            —

            naloži Europskoj komisiji snošenje tužiteljevih troškova.

      Tužbeni razlozi i glavni argumenti

   U prilog osnovanosti tužbe tužitelj ističe pet tužbenih razloga.

            1.

            Prvi tužbeni razlog, koji se temelji na tvrdnji da je Komisija donijela Uredbu 2018/330 na način koji bitno povređuje tužiteljeva prava obrane protivno članku 3. stavku 2., članku 16. stavku 1., članku 19. stavcima 2. i 4., članku 20. stavcima 2. i 4., članku 21. stavcima 5. i 7. Uredbe (EU) 2016/1036 Europskog parlamenta i Vijeća od 8. lipnja 2016. o zaštiti od dampinškog uvoza iz zemalja koje nisu članice Europske unije i članku 3. stavku 3.1., članku 5. stavku 5.3., članku 6. stavku 6.1., članku 6. stavku 6.1. podstavku 6.1.2., članku 6. stavcima 6.2. i 6.4., članku 6. stavku 6.5. podstavku 6.5.1. i članku 6. stavcima 6.6. i 6.9. Antidampinškog sporazuma Svjetske trgovinske organizacije.

            2.

            Drugi tužbeni razlog, koji se temelji na tvrdnji da je Komisija donošenjem Uredbe 2018/330 počinila očite pogreške u ocjeni prava i činjenica primjenom metodologije analogne zemlje za izračun uobičajene vrijednosti za tužitelja protivno članku 1. stavcima 2. i 3., članku 2. stavku 1. i članku 2. stavku 7. točki (a) i članku 11. stavku 9. Uredbe 2016/1036 i članku 2. stavku 2.2. i članku 6., stavku 6.10., podstavku 6.10.1. Antidampinškog sporazuma Svjetske trgovinske organizacije. Komisija nije pružila nikakve razloge za primjenu, u slučaju tužitelja, članka 2. stavka 7. Uredbe 2016/1036.

            3.

            Treći tužbeni razlog, koji se temelji na tvrdnji da je Komisija donošenjem Uredbe 2018/330 počinila očite pogreške u ocjeni prava i činjenica usvojivši pogrešan PCN broj vrste predmetnog proizvoda protivno članku 2. stavcima 2., 5. i 6., članku 6. stavcima 7. i 8. i članku 16. stavku 1. Uredbe 2016/1036 i članku 2. stavku 2.2. podstavku 2.2.1. alineji 2.2.1.1., članku 2. stavku 2.2. podstavku 2.2.2., članku 2. stavcima 2.4. i 2.6. Antidampinškog sporazuma Svjetske trgovinske organizacije.

            4.

            Četvrti tužbeni razlog, koji se temelji na tvrdnji da je Komisija donošenjem Uredbe 2018/330 počinila očite pogreške u ocjeni prava i činjenica jer je primijenjena metodologija bitno iskrivila tužiteljevu dampišku maržu protivno članku 1. stavku 4., članku 2. stavcima 6., 10. i 11., članku 17. stavcima 1. i 2. i članku 18. stavku 3. Uredbe 2016/1036 i članku 2. stavku 2.2., članku 2. stavku 2.2. podstavku 2.2.2., članku 2. stavku 2.4., članku 2. stavku 2.4. podstavku 2.4.2., članku 2. stavku 2.6., članku 3. stavku 3.6. i članku 9. stavku 9.2. Antidampinškog sporazuma Svjetske trgovinske organizacije.

            5.

            Peti tužbeni razlog, koji se temelji na tvrdnji da je Komisija donošenjem Uredbe 2018/330 počinila očite pogreške u ocjeni prava i činjenica utvrdivši štetu i vjerojatnost ponavljanja štete te propustivši provjeriti postojanja uzročno-posljedične veze protivno članku 1. stavcima 1., 2. i 3., članku 2. Stavcima 9. i 12., članku 3. stavcima 2., 3., 6., 7. i 9. i članku 11. stavku 1. Uredbe 2016/1036 i članku 1., članku 2. stavku 2.1., članku 2. stavku 2.4. podstavku 2.4.2., članku 3. stavcima 3.1., 3.5. i 3.7. i članku 9. stavku 9.3. Antidampinškog sporazuma Svjetske trgovinske organizacije.


201806290481986562018/C 249/373032017TC24920180716HR01HRINFO_JUDICIAL20180529303011Predmet T-303/17: Presuda Općeg suda od 29. svibnja 2018. – Sata protiv EUIPO-a – Zhejiang Rongpeng Air Tools (4000) („Žig Europske unije — Postupak za proglašavanje žiga ništavim — Verbalni žig Europske unije 4000 — Apsolutni razlog za odbijanje — Opisni karakter — Članak 52. stavak 1. točke (a) i (b) Uredbe (EZ) br. 207/2009 (sada članak 59. stavak 1. točke (a) i (b) Uredbe (EU) 2017/1001) — Članak 7. stavak 1. točka (c) Uredbe br. 207/2009 (sada članak 7. stavak 1. točka (c) Uredbe 2017/1001) — Jednakost postupanja — Načelo dobre uprave — Obveza obrazlaganja”)
 ---documentbreak--- C2492018HR3010120180529HR0037301301Presuda Općeg suda od 29. svibnja 2018. – Sata protiv EUIPO-a – Zhejiang Rongpeng Air Tools (4000)
   (Predmet T-303/17) (
         1
      )
   „(„Žig Europske unije — Postupak za proglašavanje žiga ništavim — Verbalni žig Europske unije 4000 — Apsolutni razlog za odbijanje — Opisni karakter — Članak 52. stavak 1. točke (a) i (b) Uredbe (EZ) br. 207/2009 (sada članak 59. stavak 1. točke (a) i (b) Uredbe (EU) 2017/1001) — Članak 7. stavak 1. točka (c) Uredbe br. 207/2009 (sada članak 7. stavak 1. točka (c) Uredbe 2017/1001) — Jednakost postupanja — Načelo dobre uprave — Obveza obrazlaganja”)“2018/C 249/37Jezik postupka: njemački
      Stranke

      Tužitelj: Sata GmbH & Co. KG (Kornwestheim, Njemačka) (zastupnik: M.-C. Simon, odvjetnik)

      Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (zastupnik: D. Hanf, agent)

      Druga stranka u postupku pred žalbenim vijećem EUIPO-a, intervenijent u postupku pred Općim sudom: Zhejiang Rongpeng Air Tools Co. Ltd (Pengjie Town, Kina) (zastupnici: S. Fröhlich i M. Hartmann, odvjetnici)

      Predmet

   Tužba podnesena protiv odluke četvrtog žalbenog vijeća EUIPO-a od 8. ožujka 2017. (predmet R 654/2016-4), u vezi s postupkom za proglašenje žiga ništavim između društava Zhejiang Rongpeng Air Tools i Sata.

      Izreka

            1.

            Tužba se odbija.

            2.

            Društvu Sata GmbH & Co. KG nalaže se snošenje troškova.

      (
         1
      )	SL C 231, 17. 7. 2017.


201806290651986812018/C 249/251112016TC24920180716HR01HRINFO_JUDICIAL20180605212111Predmet T-111/16: Presuda Općeg suda od 5. lipnja 2018. – Prada protiv EUIPO-a – The Rich Prada International (THE RICH PRADA) („Žig Europske unije — Postupak povodom prigovora — Prijava verbalnog žiga Europske unije THE RICH PRADA — Raniji nacionalni i međunarodni verbalni i figurativni žigovi PRADA — Relativni razlozi za odbijanje — Članak 8. stavak 5. Uredbe (EZ) br. 207/2009 (sada članak 8. stavak 5. Uredbe (EU) br. 2017/1001) — Nepošteno iskorištavanje razlikovnog karaktera ili ugleda ranijeg žiga — Povreda razlikovnog karaktera ili ugleda — Članak 8. stavak 1. točka (b) Uredbe br. 207/2009 (sada članak 8. stavak 1. točka (b) Uredbe br. 2017/1001) — Vjerojatnost dovođenja u zabludu”)
 ---documentbreak--- C2492018HR2110120180605HR0025211211Presuda Općeg suda od 5. lipnja 2018. – Prada protiv EUIPO-a – The Rich Prada International (THE RICH PRADA)
   (Predmet T-111/16) (
         1
      )
   „(„Žig Europske unije — Postupak povodom prigovora — Prijava verbalnog žiga Europske unije THE RICH PRADA — Raniji nacionalni i međunarodni verbalni i figurativni žigovi PRADA — Relativni razlozi za odbijanje — Članak 8. stavak 5. Uredbe (EZ) br. 207/2009 (sada članak 8. stavak 5. Uredbe (EU) br. 2017/1001) — Nepošteno iskorištavanje razlikovnog karaktera ili ugleda ranijeg žiga — Povreda razlikovnog karaktera ili ugleda — Članak 8. stavak 1. točka (b) Uredbe br. 207/2009 (sada članak 8. stavak 1. točka (b) Uredbe br. 2017/1001) — Vjerojatnost dovođenja u zabludu”)“2018/C 249/25Jezik postupka: engleski
      Stranke

      Tužitelj: Prada SA (Luxembourg, Luksemburg) (zastupnik: F. Jacobacci, odvjetnik)

      Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (zastupnik: J. Crespo Carrillo, agent)

      Druga stranka u postupku pred žalbenim vijećem EUIPO-a, intervenijent u postupku pred Općim sudom: The Rich Prada International PT (Surabaya, Indonezija) (zastupnik: Y. Zhou, solicitor)

      Predmet

   Tužba podnesena protiv odluke drugog žalbenog vijeća EUIPO-a od 13. siječnja 2016. (spojeni predmeti R 3076/2014-2 i R 3186/2014-2), kako je ispravljena 14. ožujka 2017., u vezi s postupkom povodom prigovora između društava Prada i The Rich Prada International.

      Izreka

            1.

            Tužba se odbija.

            2.

            Društvu Prada SA nalaže se snošenje troškova.

      (
         1
      )	SL C 175, 17. 5. 2016.


201806290701986592018/C 249/492922018TC24920180716HR01HRINFO_JUDICIAL20180507393911Predmet T-292/18: Tužba podnesena 7. svibnja 2018. – Portugal protiv Komisije
 ---documentbreak--- C2492018HR3910120180507HR0049391391Tužba podnesena 7. svibnja 2018. – Portugal protiv Komisije
   (Predmet T-292/18)2018/C 249/49Jezik postupka: portugalski
      Stranke

      Tužitelj: Portugalska Republika (zastupnici: L. Inez Fernandes, M. Figueiredo, P. Estevão i J. Saraiva de Almeida, agenti)

      Tuženik: Europska komisija

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

            —

            poništi Provedbenu odluku Komisije C(2018) 955 od 27. veljače 2018. o isključenju iz financiranja Europske unije određenih izdataka nastalih za države članice u okviru Europskog fonda za jamstva u poljoprivredi (EFJP) i Europskog poljoprivrednog fonda za ruralni razvoj (EPFRR) jer se njome iz financiranja Europske unije isključuju određeni izdaci koje je Portugalska Republika prijavila u iznosu od 1052101,05 eura, s obrazloženjem da čine „Dugove koji su pogrešno navedeni u tablicama Priloga III. i na koje nije primijenjeno pravilo 50/50”,

            —

            naloži Europskoj komisiji snošenje troškova.

      Tužbeni razlozi i glavni argumenti

   U potporu svojoj tužbi, tužitelj ističe povredu odredaba članaka 32. i 33. Uredbe (EZ) br. 1290/2005 (
         1
      ) i članka 54. Uredbe (EZ) br. 1306/2013. (
         2
      ) .
   (
         1
      )	Uredba Vijeća (EZ) br. 1290/2005 od 21. lipnja 2005. o financiranju zajedničke poljoprivredne politike (SL 2005., L 209, str. 1.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 14., svezak 1., str. 44.)
   (
         2
      )	Uredba (EU) br. 1306/2013 Europskog parlamenta i Vijeća od 17. prosinca 2013. o financiranju, upravljanju i nadzoru zajedničke poljoprivredne politike i o stavljanju izvan snage uredaba Vijeća (EEZ) br. 352/78, (EZ) br. 165/94, (EZ) br. 2799/98, (EZ) br. 814/2000, (EZ) br. 1290/2005 i (EZ) 485/2008 (SL 2013., L 347, str. 549.)


201806290121986462018/C 249/026552017CJC24920180716HR01HRINFO_JUDICIAL201711242211Predmet C-655/17 P: Žalba koju je 24. studenoga 2017. podnio Berliner Stadtwerke GmbH protiv rješenja Općeg suda (deseto vijeće) od 20. rujna 2017. u predmetu T-719/16, Berliner Stadtwerke GmbH protiv Ureda Europske unije za intelektualno vlasništvo
 ---documentbreak--- C2492018HR210120171124HR00022121Žalba koju je 24. studenoga 2017. podnio Berliner Stadtwerke GmbH protiv rješenja Općeg suda (deseto vijeće) od 20. rujna 2017. u predmetu T-719/16, Berliner Stadtwerke GmbH protiv Ureda Europske unije za intelektualno vlasništvo
   (Predmet C-655/17 P)2018/C 249/02Jezik postupka: njemački
      Stranke

      Žalitelj: Berliner Stadtwerke GmbH (zastupnici: O. Spieker i A. Schönfleisch, Rechtsanwälte)

      Druga stranka u postupku: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo
   Rješenjem od 31. svibnja 2018. Sud Europske unije (deseto vijeće) odbio je žalbu kao djelomično očito neosnovanu i djelomično očito nedopuštenu te je odlučio da žalitelj snosi vlastite troškove.


201806290771986732018/C 249/261602016TC24920180716HR01HRINFO_JUDICIAL20180531212222Predmet T-160/16: Presuda Općeg suda od 31. svibnja 2018. – Groningen Seaports i dr. protiv Komisije („Državne potpore — Oslobođenje od poreza na dobit koje je Nizozemska odobrila za šest nizozemskih javnih morskih luka — Odluka kojom se sustav potpora proglašava nespojivim s unutarnjim tržištem — Obveza obrazlaganja — Jednakost postupanja”)
 ---documentbreak--- C2492018HR2120120180531HR0026212222Presuda Općeg suda od 31. svibnja 2018. – Groningen Seaports i dr. protiv Komisije
   (Predmet T-160/16) (
         1
      )
   „(„Državne potpore — Oslobođenje od poreza na dobit koje je Nizozemska odobrila za šest nizozemskih javnih morskih luka — Odluka kojom se sustav potpora proglašava nespojivim s unutarnjim tržištem — Obveza obrazlaganja — Jednakost postupanja”)“2018/C 249/26Jezik postupka: nizozemski
      Stranke

      Tužitelji: Groningen Seaports NV (Delfzijl, Nizozemska) i petero drugih tužiteljâ čija se imena nalaze u prilogu presudi (zastupnici: u početku E. Pijnacker Hordijk i I. Kieft, zatim A. Kleinhout i C. Zois, odvjetnik)

      Tuženik: Europska komisija (zastupnici: u početku S. Noë, B. Stromsky i J.-F. Brakeland, zatim S. Noë i B. Stromsky, agenti)

      Intervenijent u potporu tužiteljima: Kraljevina Nizozemska (zastupnici: J. Langer i M. Bulterman, agenti)

      Predmet

   Zahtjev na temelju članka 263. UFEU-a kojim se traži poništenje Odluke Komisije (EU) 2016/634 оd 21. siječnja 2016. o državnoj potpori SA.25338 (2014/C) (ex E 3/2008 i ex CP 115/2004) koju je provela Nizozemska — Oslobođenje od poreza na dobit za javna poduzeća (SL 2016., L 113, str. 148.).

      Izreka

            1.

            Drušvu Havenbedrijf Moerdijk NV dopušta se stupanje u postupak na mjesto društva Havenschap Moerdijk kao tužitelj.

            2.

            Tužba se odbija.

            3.

            Društvu Groningen Seaports NV i drugim tužiteljima čija se imena nalaze u prilogu presudi nalaže se snošenje vlastitih troškova i troškova Europske komisije.

            4.

            Kraljevina Nizozemska snosit će vlastite troškove.

      (
         1
      )	SL C 200, 6. 6. 2016.


201806290431986802018/C 249/393142017TC24920180716HR01HRINFO_JUDICIAL20180531313222Predmet T-314/17: Presuda Općeg suda od 31. svibnja 2018. – Nosio protiv EUIPO-a (MEZZA) („Žig Europske unije — Prijava verbalnog žiga Europske unije MEZZA — Apsolutni razlog za odbijanje — Nepostojanje razlikovnog karaktera — Članak 7. stavak 1. točka (b) Uredbe (EZ) br. 207/2009 (sada članak 7. stavak 1. točka (b) Uredbe (EU) 2017/1001) — Opisni karakter — Članak 7. stavak 1. točka (c) Uredbe br. 207/2009 (sada članak 7. stavak 1. točka (c) Uredbe 2017/1001) — Ograničenje proizvoda — Članak 43. stavak 1. Uredbe br. 207/2009 (sada članak 49. stavak 1. Uredbe 2017/1001) — Obveza obrazlaganja — Pravo na saslušanje — Članak 75. Uredbe br. 207/2009 (sada članak 94. stavak 1. Uredbe 2017/1001)”)
 ---documentbreak--- C2492018HR3120120180531HR0039312322Presuda Općeg suda od 31. svibnja 2018. – Nosio protiv EUIPO-a (MEZZA)
   (Predmet T-314/17) (
         1
      )
   „(„Žig Europske unije — Prijava verbalnog žiga Europske unije MEZZA — Apsolutni razlog za odbijanje — Nepostojanje razlikovnog karaktera — Članak 7. stavak 1. točka (b) Uredbe (EZ) br. 207/2009 (sada članak 7. stavak 1. točka (b) Uredbe (EU) 2017/1001) — Opisni karakter — Članak 7. stavak 1. točka (c) Uredbe br. 207/2009 (sada članak 7. stavak 1. točka (c) Uredbe 2017/1001) — Ograničenje proizvoda — Članak 43. stavak 1. Uredbe br. 207/2009 (sada članak 49. stavak 1. Uredbe 2017/1001) — Obveza obrazlaganja — Pravo na saslušanje — Članak 75. Uredbe br. 207/2009 (sada članak 94. stavak 1. Uredbe 2017/1001)”)“2018/C 249/39Jezik postupka: talijanski
      Stranke

      Tužitelj: Nosio SpA (Mezzocorona, Italija) (zastupnici: A. Perani i J. Graffer, odvjetnici)

      Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (zastupnici: M. Capostagno i A. Folliard-Monguiral, agenti)

      Predmet

   Tužba podnesena protiv odluke petog žalbenog vijeća EUIPO-a od 1. ožujka 2017. (predmet R 1518/2016-5), u vezi s prijavom za registraciju verbalnog znaka MEZZA kao žiga Europske unije.

      Izreka

            1.

            Tužba se odbija.

            2.

            Društvu Nosio SpA nalaže se snošenje troškova.

      (
         1
      )	SL C 231, 17. 7. 2017.


201806290631986682018/C 249/502952018TC24920180716HR01HRINFO_JUDICIAL20180607404121Predmet T-295/18: Tužba podnesena 7. lipnja 2018. – Grčka protiv Komisije
 ---documentbreak--- C2492018HR4010120180607HR0050401412Tužba podnesena 7. lipnja 2018. – Grčka protiv Komisije
   (Predmet T-295/18)2018/C 249/50Jezik postupka: grčki
      Stranke

      Tužitelj: Helenska Republika (zastupnici: G. Kanellopoulos, I. Pachi, A-E. Vasilopoulou i E. Chroni)

      Tuženik: Europska komisija

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

            —

            poništi pobijanu odluku u dijelu u kojem su njome isključeni iz financiranja Unije određeni troškovi Helenske Republike u ukupnom (bruto) iznosu od 17869131,75 eura (utjecaj na proračun od 14857076,98 eura) prijavljeni i nastali u okviru EPFRR-a u vezi s mjerama 125A, 321 i 322 (bruto iznos od 15631043,52 eura i utjecaj na proračun od 12618988,75 eura) te u vezi s mjerom 123A (utjecaj u iznosu od 2238088,23 eura) kao i iznos od 588103,59 eura [za troškove] nastale u okviru EFJP-a na temelju mjere nadzora transakcija za proračunske godine 2011. – 2014., i

            —

            naloži tuženiku snošenje troškova Helenske Republike.

      Tužbeni razlozi i glavni argumenti

   U prilog osnovanosti tužbe tužitelj ističe osam tužbenih razloga. Prvih šest tužbenih razloga odnosi se na ispravak određen u okviru EPFRR-a za mjere 125Α, 321, 322 i 123Α, a posljednja dva odnose se na ispravak određen zbog nedostataka u mjerama nadzora transakcija na temelju glave V. poglavlja III. Uredbe (EU) br. 1306/2013 (
         1
      ).

            1.

            Prvi tužbeni razlog, koji se temelji na pogrešnom tumačenju i primjeni točke (c) članka 52. stavka 4. Uredbe (EU) br. 1306/2013, Komisijinom prekoračenju vremenske nadležnosti za određivanje spornih financijskih ispravaka i njezinoj pogrešnoj ocjeni činjenica pri utvrđivanju osnovice za izračun spornog ispravka.

            2.

            Drugi tužbeni razlog, istaknut podredno, koji se temelji na povredi načela ne bis in idem, pravne sigurnosti, dobre uprave, legitimnih očekivanja države članice i proporcionalnosti.

            3.

            Treći tužbeni razlog, koji se temelji na povredi odredbi članka 71. stavka 2. i članka 75. stavka 1. Uredbe (EZ) br. 1698/2005 (
                  2
               ), članka 43. Uredbe (EZ) br. 1974/2006 (
                  3
               ), odredbi nacionalnog programa za ruralni razvoj, koji je donijela Komisija (PRR 2007. – 2013.) kao i članka 24. stavka 2. točke (b) Uredbe (EU) br. 65/2011 (
                  4
               ), nepostojanju pravne osnove i nedostatnom obrazloženju kao i pogrešnoj ocijeni činjenica u vezi s određenim paušalnim ispravkom od 10 %, s obzirom na to da je upravno tijelo zakonito i u cijelosti primijenilo svoje ovlasti.

            4.

            Četvrti tužbeni razlog, istaknut podredno trećem razlogu, koji se temelji na povredi načela proporcionalnosti, legitimnih očekivanja države članice i smjernica iz dokumenata VI/5330/1997 i C(2015) 3675 od 8. lipnja 2015., kao i nedostatnom obrazloženju u vezi s određenom stopom paušalnog ispravka od 10 %.

            5.

            Peti tužbeni razlog, koji se temelji na povredi odredbi članka 24. stavka 2. Uredbe (ΕU) br. 65/2011, pogrešnoj ocijeni činjenica i nedostatnom obrazloženju u vezi s navodnim povredama pri ocjeni zahtjeva za potporu koju je provelo upravno tijelo kao i na navodnom izostanku nadzora nad postupkom ocjenjivanja, ali i povredi načela proporcionalnosti.

            6.

            Šesti tužbeni razlog, koji se temelji na povredi odredbi članka 24. stavaka 1. i 2. Uredbe (EU) br. 65/2011 i načela proporcionalnosti, pogrešnoj ocijeni činjenica i nedostatnom obrazloženju, u vezi s navodnim neocjenjivanjem osnovanosti troškova.

            7.

            Sedmi tužbeni razlog, koji se temelji na tomu da financijski ispravak određen za proračunske godine 2011. do 2013. treba poništiti jer je pravno neosnovan i neobrazložen, a za 2013. godinu je protivan načelu dobre uprave.

            8.

            Osmi tužbeni razlog, koji se sastoji od pet zasebnih dijelova, koji se temelji na tomu da je sporni ispravak određen zbog Komisijine pogrešne ocijene činjenica, na potpunom izostanku obrazloženja i povredi prava obrane Helenske Republike.

      (
         1
      )	Uredba (EU) br. 1306/2013 Europskog parlamenta i Vijeća od 17. prosinca 2013. o financiranju, upravljanju i nadzoru zajedničke poljoprivredne politike i o stavljanju izvan snage uredaba Vijeća (EEZ) br. 352/78, (EZ) br. 165/94, (EZ) br. 2799/98, (EZ) br. 814/2000, (EZ) br. 1290/2005 i (EZ) 485/2008 (SL 2013., L 347, str. 549. i ispravak SL 2017., L 327, str. 83.)
   (
         2
      )	Uredba Vijeća (EZ) br. 1698/2005 o potporama ruralnom razvoju Europskog poljoprivrednog fonda za ruralni razvoj (EPFRR)  (SL 2005., L 277, str. 1.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 3., svezak 40., str. 138.)
   (
         3
      )	Uredba Komisije (EZ) br. 1974/2006 od 15. prosinca 2006. o utvrđivanju detaljnih pravila za primjenu Uredbe Vijeća (EZ) br. 1698/2005 o potpori ruralnom razvoju iz Europskog poljoprivrednog fonda za ruralni razvoj (EPFRR) (SL 2006., L 368. str. 15.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 3., svezak 19., str. 59.)
   (
         4
      )	Uredba Komisije (EU) br. 65/2011 od 27. siječnja 2011. o utvrđivanju detaljnih pravila za provedbu Uredbe Vijeća (EZ) br. 1698/2005 vezano uz primjenu postupaka kontrole, kao i uvjeta višestruke sukladnosti u vezi s mjerama ruralnog razvoja (SL 2011., L 25, str. 8.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 3., svezak 52., str. 289.)


201806290061986612018/C 249/132552018CJC24920180716HR01HRINFO_JUDICIAL201804119911Predmet C-255/18: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 11. travnja 2018. uputio Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio (Italija) – State Street Bank International GmbH protiv Banca d’Italia
 ---documentbreak--- C2492018HR910120180411HR00139191Zahtjev za prethodnu odluku koji je 11. travnja 2018. uputio Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio (Italija) – State Street Bank International GmbH protiv Banca d’Italia
   (Predmet C-255/18)2018/C 249/13Jezik postupka: talijanski
      Sud koji je uputio zahtjev

   Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelj: State Street Bank International GmbH

      Tuženik: Banca d’Italia

      Prethodna pitanja

            1.

            Treba li pojmom „promjena statusa” koja u skladu s člankom 12. Uredbe (EU) br. 63/2015 (
                  1
               ) ne utječe na obvezu plaćanja doprinosa biti obuhvaćeno i pripajanje institucije koja je ranije bila pod nadzorom nacionalnog sanacijskog tijela, matičnom društvu iz druge države članice, koje se dogodilo u razdoblju doprinosa, i treba li to pravilo primjenjivati i kada su se pripajanje i posljedični prestanak postojanja institucije dogodili 2015., u trenutku kada država članica još nije službeno osnovala nacionalno sanacijsko tijelo i nacionalni fond te kada doprinosi još nisu bili izračunani?

            2.

            Treba li navedeni članak 12. Uredbe (EU) br. 63/2015, u vezi s člankom 14. iste uredbe i člancima 103. i 104. Direktive 2014/59/EU (
                  2
               ), tumačiti na način da je, čak i u slučaju pripajanja matičnom društvu iz druge države članice tijekom godine doprinosa, institucija dužna platiti puni iznos doprinosa za tu godinu, a ne razmjerno broju mjeseci tijekom kojih je ta institucija bila pod nadzorom sanacijskog tijela prve države članice, jednako kao što je to određeno za „nov[u] institucij[u] pod nadzorom” u navedenom članku 12. stavku 1. Uredbe (EU) br. 2015/63?

            3.

            Treba li, u skladu s Direktivom (EU) 2014/59, Uredbom (EU) 2015/63 i načelima kojima se uređuje sustav instrumenata sanacije banka, navedene propise o redovnim doprinosima, konkretno članak 12. stavak 2. Uredbe 2015/63, s obzirom na trenutak utvrđivanja subjekata koji su obvezni plaćati doprinose i iznosa doprinosa, primjenjivati i na izvanredni doprinos, uzimajući u obzir njegovu narav i uvjete propisane za nalaganje njegova plaćanja?

      (
         1
      )	Delegirana uredba Komisije (EU) 2015/63 оd 21. listopada 2014. o dopuni Direktive 2014/59/EU Europskog parlamenta i Vijeća u vezi s ex ante doprinosima aranžmanima financiranja sanacije (SL L 11, str. 44.)
   (
         2
      )	Direktive 2014/59/EU Europskog parlamenta i Vijeća od 15. svibnja 2014. o uspostavi okvira za oporavak i sanaciju kreditnih institucija i investicijskih društava te o izmjeni Direktive Vijeća 82/891/EEZ i direktiva 2001/24/EZ, 2002/47/EZ, 2004/25/EZ, 2005/56/EZ, 2007/36/EZ, 2011/35/EU, 2012/30/EU i 2013/36/EU te uredbi (EU) br. 1093/2010 i (EU) br. 648/2012 Europskog parlamenta i Vijeća (SL L 173, str. 190.)


201806290541986662018/C 249/403522017TC24920180716HR01HRINFO_JUDICIAL20180531323321Predmet T-352/17: Presuda Općeg suda od 31. svibnja 2018. – Korwin-Mikke protiv Parlamenta (Institucionalno pravo — Europski parlament — Poslovnik Parlamenta — Govor kojim se narušava dostojanstvo Parlamenta i dovodi u pitanje njegov neometani rad — Stegovne mjere gubitka prava na dnevnice i privremenog oduzimanja prava sudjelovanja u svim aktivnostima Parlamenta — Sloboda izražavanja — Obveza obrazlaganja — Pogreška koja se tiče prava)
 ---documentbreak--- C2492018HR3210120180531HR0040321332Presuda Općeg suda od 31. svibnja 2018. – Korwin-Mikke protiv Parlamenta
   (Predmet T-352/17) (
         1
      )
   „(Institucionalno pravo — Europski parlament — Poslovnik Parlamenta — Govor kojim se narušava dostojanstvo Parlamenta i dovodi u pitanje njegov neometani rad — Stegovne mjere gubitka prava na dnevnice i privremenog oduzimanja prava sudjelovanja u svim aktivnostima Parlamenta — Sloboda izražavanja — Obveza obrazlaganja — Pogreška koja se tiče prava)“2018/C 249/40Jezik postupka: francuski
      Stranke

      Tužitelj: Janusz Korwin-Mikke (Józefów, Poljska) (zastupnici: M. Cherchi, A. Daoût i M. Dekleermaker, odvjetnici)

      Tuženik: Europski parlament (zastupnici: N. Görlitz, S. Seyr i S. Alonso de León, agenti)

      Predmet

   S jedne strane, zahtjev na temelju na članka 263. UFEU-a radi poništenja odluke predsjednika Parlamenta od 14. ožujka 2017. i odluke predsjedništva Parlamenta od 3. travnja 2017. kojom se tužitelju izriču mjere gubitka prava na dnevnice u trajanju od 30 dana, privremenog oduzimanja prava sudjelovanja u svim aktivnostima Parlamenta u trajanju od 10 uzastopnih dana i zabrane zastupanja Parlamenta u trajanju od jedne godine te, s druge strane, zahtjev na temelju članka 268. UFEU-a radi naknade štete koju je tužitelj navodno pretrpio zbog tih odluka.

      Izreka

            1.

            Poništava se odluka predsjedništva Europskog parlamenta od 3. travnja 2017.

            2.

            Odbija se zahtjev za naknadu štete.

            3.

            Janusz Korwin-Mikke i Parlament snosit će svaki vlastite troškove.

      (
         1
      )	SL C 239, 24. 7. 2017.


201806290441986552018/C 249/512982018TC24920180716HR01HRINFO_JUDICIAL20180507414221Predmet T-298/18: Tužba podnesena 7. svibnja 2018. – Banco Comercial Português i dr. protiv Komisije
 ---documentbreak--- C2492018HR4110120180507HR0051411422Tužba podnesena 7. svibnja 2018. – Banco Comercial Português i dr. protiv Komisije
   (Predmet T-298/18)2018/C 249/51Jezik postupka: engleski
      Stranke

      Tužitelji: Banco Comercial Português (Porto, Portugal), Banco ActivoBank S.A. (Lisabon) i Banco de Investimento Imobiliário S.A. (Lisabon) (zastupnici: C. Botelho Moniz, L. do Nascimento Ferreira, F.-C. Laprévote, A. Champsaur i D. Oda, odvjetnici)

      Tuženik: Europska komisija

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

            —

            poništi Odluku Komisije C (2017/N) od 11. listopada 2017. (državna potpora SA.49275) u dijelu u kojem se njome Ugovor o mogućem budućem kapitalu (u daljnjem tekstu: UMBK), dogovoren i sklopljen između Portugalskog sanacijskog fonda (u daljnjem tekstu: Sanacijski fond) i grupe Lone Star (u daljnjem tekstu: Lone Star) u okviru prodaje banke Novo Banco, S.A. (u daljnjem tekstu: Novo Banco) prvonavedenog drugonavedenom subjektu, smatra državnom potporom spojivom s unutarnjim tržištem, i

            —

            naloži Komisiji snošenje troškova u vezi s ovim postupkom, uključujući troškove tužiteljâ.

      Tužbeni razlozi i glavni argumenti

   U prilog osnovanosti tužbe tužitelji ističu šest tužbenih razloga.

            1.

            Prvi tužbeni razlog, koji se temelji na tvrdnji da je Komisija počinila pogrešku koja se tiče prava jer je smatrala da je sanacija banke Banco Espírito Santo, S.A. (u daljnjem tekstu: BES) iz 2014. provedena isključivo prema portugalskom pravu i prije stupanja na snagu Direktive 2014/59/EU Europskog parlamenta i Vijeća od 15. svibnja 2014. o uspostavi okvira za oporavak i sanaciju kreditnih institucija i investicijskih društava te o izmjeni Direktive Vijeća 82/891/EEZ i direktiva 2001/24/EZ, 2002/47/EZ, 2004/25/EZ, 2005/56/EZ, 2007/36/EZ, 2011/35/EU, 2012/30/EU i 2013/36/EU te uredbi (EU) br. 1093/2010 i (EU) br. 648/2012 Europskog parlamenta i Vijeća (SL 2014., L 173, str. 190.) (u daljnjem tekstu: Uredba br. 2014/59/EU);

            2.

            Drugi tužbeni razlog, koji se temelji na tvrdnji da je Komisija počinila pogrešku koja se tiče prava jer je smatrala da se Uredba br. 2014/59/EU primjenjuje tek od 1. siječnja 2015.;

            3.

            Treći tužbeni razlog, koji se temelji na tvrdnji da je Komisija počinila pogrešku koja se tiče prava jer je smatrala da bi, radi očuvanja jedinstva i provedbe prvotnog sanacijskog postupka BES-a, prodaja Novo Banca trebala biti provedena prema nacionalnom zakonu koji je bio na snazi prije provedbe Uredbe br. 2014/59/EU;

            4.

            Četvrti tužbeni razlog, koji se temelji na tvrdnji da je Komisija počinila pogrešku koja se tiče prava jer je pogrešno smatrala da ne postoje nerazdvojivo povezane odredbe Uredbe br. 2014/59/EU relevantne za ocjenu UMBK-a;

            5.

            Peti tužbeni razlog, koji se temelji na tvrdnji da je Komisija povrijedila članke 101. i 44. Uredbe br. 2014/59/EU; i

            6.

            Šesti tužbeni razlog, koji se temelji na tvrdnji da je Komisija prekršila članak 108. stavak 2. UFEU-a i članak 4. stavak 4. Uredbe Vijeća (EU) 2015/1589 od 13. srpnja 2015. o utvrđivanju detaljnih pravila primjene članka 108. Ugovora o funkcioniranju Europske unije (u daljnjem tekstu: Postupovna uredba, SL 2015., L 248, str. 9.), time što nije pokrenula službeni postupak unatoč ozbiljnoj sumnji u pogledu usklađenosti mehanizma UMBK s pravom Unije lišavajući na taj način tužitelje njihovih postupovnih prava.


201806290161986622018/C 249/036562017CJC24920180716HR01HRINFO_JUDICIAL201711242212Predmet C-656/17 P: Žalba koju je 24. studenoga 2018. podnio Berliner Stadtwerke GmbH protiv rješenja Općeg suda (deseto vijeće) od 20. rujna 2018. u predmetu T- 402/16, Berliner Stadtwerke GmbH protiv Ureda Europske unije za intelektualno vlasništvo
 ---documentbreak--- C2492018HR220120171124HR00032221Žalba koju je 24. studenoga 2018. podnio Berliner Stadtwerke GmbH protiv rješenja Općeg suda (deseto vijeće) od 20. rujna 2018. u predmetu T- 402/16, Berliner Stadtwerke GmbH protiv Ureda Europske unije za intelektualno vlasništvo
   (Predmet C-656/17 P)2018/C 249/03Jezik postupka: njemački
      Stranke

      Žalitelj: Berliner Stadtwerke GmbH (zastupnici: O. Spieker i A. Schönfleisch, Rechtsanwälte)

      Druga stranka u postupku: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo
   Rješenjem od 31. svibnja 2018. Sud Europske unije (deseto vijeće) odbio je žalbu kao djelomično očito neosnovanu i djelomično očito nedopuštenu te je odlučio da žalitelj snosi vlastite troškove.


201806290721986832018/C 249/523262018TC24920180716HR01HRINFO_JUDICIAL20180528424321Predmet T-326/18: Tužba podnesena 28. svibnja 2018. – Herrero Torres protiv EUIPO-a – DZ Licores (CARAJILLO LICOR 43 CUARENTA Y TRES)
 ---documentbreak--- C2492018HR4210120180528HR0052421432Tužba podnesena 28. svibnja 2018. – Herrero Torres protiv EUIPO-a – DZ Licores (CARAJILLO LICOR 43 CUARENTA Y TRES)
   (Predmet T-326/18)2018/C 249/52Jezik na kojem je tužba podnesena: španjolski
      Stranke

      Tužitelj: José-Ramón Herrero Torres (Castellón de la Plana, Španjolska) (zastupnik: J. V. Gil Martí, odvjetnik)

      Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO)

      Druga stranka pred žalbenim vijećem: DZ Licores, SLU. (Cartagena, Španjolska)

      Podaci o postupku pred EUIPO-om

      Podnositelj prijave: druga stranka pred žalbenim vijećem

      Predmetni sporni žig: prijava figurativnog žiga Unije CARAJILLO LICOR 43 CUARENTA Y TRES – prijava za registraciju br. 14 444 855

      Postupak pred EUIPO-om: postupak povodom prigovora

      Pobijana odluka: odluka petog žalbenog vijeća EUIPO-a od 13/03/2018 u predmetu R 2014/2017-5

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

            —

            poništi pobijanu odluku jer je nezakonita i naloži EUIPO-u snošenje troškova.

      Tužbeni razlozi

            —

            povreda članka 8. stavka 1. točke (b), članka 8. stavka 5., i članka 59. stavka 1. točke (b) Uredbe (EU) br. 2017/1001 Europskog parlamenta i Vijeća


201806290571986502018/C 249/533342018TC24920180716HR01HRINFO_JUDICIAL20180531434421Predmet T-334/18: Tužba podnesena 31. svibnja 2018. – Bodegas Altun protiv EUIPO-a – Codorníu (ANA DE ALTUN)
 ---documentbreak--- C2492018HR4310120180531HR0053431442Tužba podnesena 31. svibnja 2018. – Bodegas Altun protiv EUIPO-a – Codorníu (ANA DE ALTUN)
   (Predmet T-334/18)2018/C 249/53Jezik na kojem je tužba podnesena: španjolski
      Stranke

      Tužitelj: Bodegas Altun, SL (Baños de Ebro, Španjolska) (zastupnik: J. Oria Sousa-Montes, odvjetnik)

      Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO)

      Druga stranka pred žalbenim vijećem: Codorníu, SA (Esplugues de Llobregat, Španjolska)

      Podaci o postupku pred EUIPO-om

      Podnositelj prijave: tužitelj

      Predmetni sporni žig: prijava figurativnog žiga Europske unije ANA DE ALTUN – prijava za registraciju br. 11 860 913

      Postupak pred EUIPO-om: postupak povodom prigovora

      Pobijana odluka: odluka prvog žalbenog vijeća EUIPO-a od 14. ožujka 2018. u predmetu R 173/2018-1

      Tužbeni zahtjevi

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

            —

            poništi pobijanu odluku;

            —

            naloži EUIPO-u snošenje troškova.

      Tužbeni razlozi

   Povreda članka 8. stavka 5. Uredbe (EU) br. 2017/1001 Europskog parlamenta i Vijeća


201806290661986582018/C 249/42652017TC24920180716HR01HRINFO_JUDICIAL20180417333422Predmet T-65/17: Rješenje Općeg suda od 17. travnja 2018. – Westbrae Natural protiv EUIPO-a – Kaufland Warenhandel (COCONUT DREAM) „Žig Europske unije — Postupak povodom prigovora — Prijava verbalnog žiga Europske unije COCONUT DREAM — Povlačenje prigovora — Bespredmetnost spora — Obustava postupka”
 ---documentbreak--- C2492018HR3320120180417HR0042332342Rješenje Općeg suda od 17. travnja 2018. – Westbrae Natural protiv EUIPO-a – Kaufland Warenhandel (COCONUT DREAM)
   (Predmet T-65/17) (
         1
      )
   „„Žig Europske unije — Postupak povodom prigovora — Prijava verbalnog žiga Europske unije COCONUT DREAM — Povlačenje prigovora — Bespredmetnost spora — Obustava postupka”“2018/C 249/42Jezik postupka: engleski
      Stranke

      Tužitelj: Westbrae Natural, Inc. (New York, New York, Sjedinjene Američke Države) (zastupnik: D. McFarland, barrister)

      Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (zastupnik: S. Hanne, agent)

      Druga stranka u postupku pred žalbenim vijećem EUIPO-a: Kaufland Warenhandel GmbH & Co. KG (Neckarsulm, Njemačka)

      Predmet

   Tužba podnesena protiv odluke drugog žalbenog vijeća EUIPO-a od 2. studenoga 2016. (predmet R 182/2016-2), u vezi s postupkom povodom prigovora između društava Kaufland Warenhandel i Westbrae Natural.

      Izreka

            1.

            Obustavlja se postupak po tužbi.

            2.

            Društvu Westbrae Natural, Inc. nalaže se snošenje vlastitih troškova i troškova Ureda Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO).

      (
         1
      )	SL C 86, 20. 3. 2017.


201806290171986382018/C 249/046712017CJC24920180716HR01HRINFO_JUDICIAL201711273311Predmet C-671/17 P: Žalba koju je 27. studenoga 2017. podnijela Anastasia-Soultana Gaki protiv rješenja Općeg suda (šesto vijeće) od 27. rujna 2017. u predmetu T-366/16, Gaki protiv Europola
 ---documentbreak--- C2492018HR310120171127HR00043131Žalba koju je 27. studenoga 2017. podnijela Anastasia-Soultana Gaki protiv rješenja Općeg suda (šesto vijeće) od 27. rujna 2017. u predmetu T-366/16, Gaki protiv Europola
   (Predmet C-671/17 P)2018/C 249/04Jezik postupka: njemački
      Stranke

      Žalitelj: Anastasia-Soultana Gaki (zastupnik: G. Keisers, Rechtsanwalt)

      Druga stranka u postupku: Agencija Europske unije za suradnju tijela za izvršavanje zakonodavstva (Europol)
   Rješenjem od 7. lipnja 2018. Sud Europske unije (deseto vijeće) odbio je žalbu kao djelomice očito neosnovanu i djelomice očito nedopuštenu te je odlučio da žaliteljica snosi vlastite troškove.


201806290561986672018/C 249/272102016TC24920180716HR01HRINFO_JUDICIAL20180606222321Predmet T-210/16: Presuda Općeg suda od 6. lipnja 2018. – Lukaš protiv Vijeća („Zajednička vanjska i sigurnosna politika — Mjere ograničavanja poduzete s obzirom na stanje u Ukrajini — Zamrzavanje financijskih sredstava — Popis osoba, subjekata i tijela na koje se primjenjuje zamrzavanje financijskih sredstava i gospodarskih izvora — Zadržavanje tužiteljeva imena na popisu — Obveza obrazlaganja — Nepoštovanje kriterija za uvrštavanje na popis — Pogreška koja se tiče činjenica — Pogreška u ocjeni — Prava obrane — Pravo na djelotvoran pravni lijek — Pravo vlasništva”)
 ---documentbreak--- C2492018HR2210120180606HR0027221232Presuda Općeg suda od 6. lipnja 2018. – Lukaš protiv Vijeća
   (Predmet T-210/16) (
         1
      )
   „(„Zajednička vanjska i sigurnosna politika — Mjere ograničavanja poduzete s obzirom na stanje u Ukrajini — Zamrzavanje financijskih sredstava — Popis osoba, subjekata i tijela na koje se primjenjuje zamrzavanje financijskih sredstava i gospodarskih izvora — Zadržavanje tužiteljeva imena na popisu — Obveza obrazlaganja — Nepoštovanje kriterija za uvrštavanje na popis — Pogreška koja se tiče činjenica — Pogreška u ocjeni — Prava obrane — Pravo na djelotvoran pravni lijek — Pravo vlasništva”)“2018/C 249/27Jezik postupka: francuski
      Stranke

      Tužitelj: Olena Lukaš (Kijev, Ukrajina) (zastupnik: M. Cessieux, odvjetnik)

      Tuženik: Vijeće Europske unije (zastupnici: F. Naert i J.-P. Hix, agenti)

      Predmet

   Zahtjev na temelju članka 263. UFEU-a za poništenje, kao prvo, Odluke Vijeća 2014/119/ZVSP od 5. ožujka 2014. o mjerama ograničavanja usmjerenima protiv određenih osoba, subjekata i tijela s obzirom na stanje u Ukrajini (SL 2014., L 66, str. 26.) i Uredbe Vijeća (EU) br. 208/2014 od 5. ožujka 2014. o mjerama ograničavanja usmjerenima protiv određenih osoba, subjekata i tijela s obzirom na stanje u Ukrajini (SL 2014., L 66, str. 1.), kao drugo, Odluke Vijeća (ZVSP) 2015/364 od 5. ožujka 2015. o izmjeni Odluke 2014/119 (SL 2015., L 62, str. 25.) i Provedbene uredbe Vijeća (EU) 2015/357 od 5. ožujka 2015. o provedbi Uredbe br. 208/2014 (SL 2015., L 62, str. 1.), kao treće, Odluke Vijeća (ZVSP) 2015/876 od 5. lipnja 2015. o izmjeni Odluke 2014/119 (SL 2015., L 142, str. 30.) i Provedbene uredbe Vijeća (EU) 2015/869 od 5. lipnja 2015. o provedbi Uredbe br. 208/2014 (SL 2015., L 142, str. 1.), kao četvrto, Odluke Vijeća (ZVSP) 2016/318 od 4. ožujka 2016. o izmjeni Odluke 2014/119 (SL 2016., L 60, str. 76.) i Provedbene uredbe Vijeća (EU) 2016/311 od 4. ožujka 2016. o provedbi Uredbe br. 208/2014 (SL 2016., L 60, str. 1.) i, kao peto, Odluke Vijeća (ZVSP) 2017/381 od 3. ožujka 2017. o izmjeni Odluke 2014/119 (SL 2017., L 58, str. 34.) i Provedbene uredbe Vijeća (EU) 2017/374 od 3. ožujka 2017. o provedbi Uredbe br. 208/2014 (SL 2017., L 58, str. 1.), u dijelu u kojem je tužiteljičino ime uvršteno u popis osoba, subjekata i tijela na koje se primjenjuju te mjere ograničavanja i zadržano na tom popisu.

      Izreka

            1.

            Tužba se odbija.

            2.

            Oleni Lukaš nalaže se snošenje troškova.

      (
         1
      )	SL C 243, 4. 7. 2016.


201806290271986372018/C 249/142662018CJC24920180716HR01HRINFO_JUDICIAL20180417101011Predmet C-266/18: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 17. travnja 2018. uputio Sąd Okręgowy w Poznaniu (Poljska) – Aqua med sp. z o.o. sa sjedištem u Opalenici protiv Irene Skóra
 ---documentbreak--- C2492018HR1010120180417HR0014101101Zahtjev za prethodnu odluku koji je 17. travnja 2018. uputio Sąd Okręgowy w Poznaniu (Poljska) – Aqua med sp. z o.o. sa sjedištem u Opalenici protiv Irene Skóra
   (Predmet C-266/18)2018/C 249/14Jezik postupka: poljski
      Sud koji je uputio zahtjev

   Sąd Okręgowy w Poznaniu

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelj: Aqua med sp. z o.o. sa sjedištem u Opalenici

      Tuženik: Irena Skóra

      Prethodna pitanja

            1.

            Treba li nadzor, koji nacionalni sud provodi po službenoj dužnosti, odredbi ugovora sklopljenog s potrošačem glede pitanja određivanja suda nadležnog za odlučivanje o sporu, a koji se temelji na članku 6. stavku 1. Direktive Vijeća 93/13/EEZ (
                  1
               ) od 5. travnja 1993. o nepoštenim uvjetima u potrošačkim ugovorima i sudskoj praksi Suda Europske unije (u predmetu C-243/08, Pannom GSM Zrt./Erzsebet Sustikné Győrfi), također uključivati takve odredbe ugovora, koje doduše uređuju nadležnost suda za odlučivanje o sporu između stranaka, ali samo na način da se njima upućuje na odredbe nacionalnog prava?

            2.

            Ako je odgovor na prvo pitanje potvrdan – treba li nadzor koji sud provodi dovesti do takve primjene pravila o nadležnosti da potrošaču bude zajamčena zaštita koja proizlazi iz sadržaja direktive, a time i mogućnost da o predmetu odlučuje sud koji se nalazi najbliže domicilu/stalnom boravištu potrošača?

      (
         1
      )	SL L 95, str. 29.; SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 15., svezak 12., str. 24.


201806290141986762018/C 249/05152018CJC24920180716HR01HRINFO_JUDICIAL201801093312Predmet C-15/18: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 9. siječnja 2018. uputio Bundesgerichtshof (Njemačka) – Finnair PLC protiv Igora Turtschina i dr.
 ---documentbreak--- C2492018HR320120180109HR00053231Zahtjev za prethodnu odluku koji je 9. siječnja 2018. uputio Bundesgerichtshof (Njemačka) – Finnair PLC protiv Igora Turtschina i dr.
   (Predmet C-15/18)2018/C 249/05Jezik postupka: njemački
      Sud koji je uputio zahtjev

   Bundesgerichtshof

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelj: Finnair PLC

      Tuženici: Igor Turtschin, Evgeniya Turtschina, Leon Turtschin
   Predmet je rješenjem Suda od 6. lipnja 2018. brisan iz upisnika Suda.


201806290621986522018/C 249/543402018TC24920180716HR01HRINFO_JUDICIAL20180531444411Predmet T-340/18: Tužba podnesena 31. svibnja 2018. – Gibson Brands protiv EUIPO-a – Wilfer (oblik gitare)
 ---documentbreak--- C2492018HR4410120180531HR0054441441Tužba podnesena 31. svibnja 2018. – Gibson Brands protiv EUIPO-a – Wilfer
   (oblik gitare)
   (Predmet T-340/18)2018/C 249/54Jezik na kojem je tužba podnesena: engleski
      Stranke

      Tužitelj: Gibson Brands, Inc. (Nashville, Tennessee, Sjedinjene Američke Države) (zastupnici: K. Hughes, solicitor, A. Renck i C. Stöber, odvjetnici)

      Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO)

      Druga stranka pred žalbenim vijećem: Hans-Peter Wilfer (Markeneukirchen, Njemačka)

      Podaci o postupku pred EUIPO-om

      Nositelj spornog žiga: tužitelj

      Predmetni sporni žig: trodimenzionalni žig Europske unije (oblik gitare) – žig Europske unije br. 9 179 953

      Postupak pred EUIPO-om: postupak za proglašenje žiga ništavim

      Pobijana odluka: odluka drugog žalbenog vijeća EUIPO-a od 8. ožujka 2018. u predmetu R 415/2017-2

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

            —

            poništi pobijanu odluku;

            —

            naloži snošenje troškova tuženiku i drugoj stranci pred žalbenim vijećem ako intervenira u postupak.

      Tužbeni razlozi

            —

            Povreda članka 52. stavka 1. točke (a) u vezi s člankom 7. stavkom 1. točkom (b) Uredbe br. 207/2009;

            —

            Povreda članka 52. stavka 2. u vezi s člankom 7. stavkom 3. Uredbe br. 207/2009.


201806290191986782018/C 249/152672018CJC24920180716HR01HRINFO_JUDICIAL20180417101122Predmet C-267/18: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 17. travnja 2018. uputio Curtea de Apel Bucureşti (Rumunjska) – Delta Antrepriză de Construcţii şi Montaj 93 SA protiv Compania Naţională de Administrare a Infrastructurii Rutiere SA
 ---documentbreak--- C2492018HR1020120180417HR0015102112Zahtjev za prethodnu odluku koji je 17. travnja 2018. uputio Curtea de Apel Bucureşti (Rumunjska) – Delta Antrepriză de Construcţii şi Montaj 93 SA protiv Compania Naţională de Administrare a Infrastructurii Rutiere SA
   (Predmet C-267/18)2018/C 249/15Jezik postupka: rumunjski
      Sud koji je uputio zahtjev

   Curtea de Apel Bucureşti

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelj: Delta Antrepriză de Construcţii şi Montaj 93 SA

      Tuženik: Compania Naţională de Administrare a Infrastructurii Rutiere SA

      Prethodno pitanje

   Može li se članak 57. stavak 4. točka (g) Direktive 2014/24/[EU] Europskog parlamenta i Vijeća od 26. veljače 2014. o javnoj nabavi i o stavljanju izvan snage Direktive 2004/18/EZ (
         1
      ) tumačiti na način da raskid ugovora o javnoj nabavi zbog toga što je dio radova podugovoren bez odobrenja javnog naručitelja, predstavlja značajan ili postojan nedostatak tijekom provedbe ključnih zahtjeva iz prethodnog ugovora o javnoj nabavi, koji dovodi do isključenja gospodarskog subjekta iz sudjelovanja u postupku javne nabave?
   (
         1
      )	SL 2014., L 94, str. 65.


201808030712050852018/C 294/653442018TC29420180820HR01HRINFO_JUDICIAL20180604515111Predmet T-344/18: Tužba podnesena 4. lipnja 2018. – Rubycon i Rubycon Holdings protiv Komisije
 ---documentbreak--- C2942018HR5110120180604HR0065511511Tužba podnesena 4. lipnja 2018. – Rubycon i Rubycon Holdings protiv Komisije
   (Predmet T-344/18)2018/C 294/65Jezik postupka: engleski
      Stranke

      Tužitelji: Rubycon Corp. (Ina City, Japan) i Rubycon Holdings Co. Ltd (Ina City) (zastupnici: J. Rivas Andrés, A. Federle i M. Relange, odvjetnici)

      Tuženik: Europska komisija

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelji od Općeg suda zahtijevaju da:

            —

            poništi odluku Komisije C(2018) 1768 final od 21. ožujka 2018. o postupku na temelju članka 101. UFEU-a i članka 53. Ugovora o EGP-u u predmetu AT.40136 – Kondenzatori – u dijelu u kojem se odnosi na Rubycon, i to osobito članak 1. točku (h), članak 2. točku (k), članak 2. stavak l. i članak 4.;

            —

            naloži bitno smanjenje novčane kazne koja je Rubyconu izrečena na temelju članka 2. pobijane odluke, i to na razinu koja nije diskriminatorna i kojom se nagrađuje Rubyconova izvanredna razina sudjelovanja;

            —

            Komisiji naloži snošenje troškova tužiteljâ.

      Tužbeni razlozi i glavni argumenti

   U prilog osnovanosti tužbe tužitelji ističu dva tužbena razloga.

            1.

            Prvi tužbeni razlog temelji se na tome da je pobijana odluka zahvaćena pogreškom koja se tiče prava kad je riječ o Komisijinom odbijanju da Rubycona „djelomično oslobodi od novčane kazne” na temelju točke 26. Obavijesti o oslobađanju od kazni i smanjenju kazni u slučajevima kartela (
                  1
               ) za težu povredu.

            2.

            Drugi tužbeni razlog temelji se na tome da pobijana odluka nije dovoljno obrazložena i da je zahvaćena pogreškom koja se tiče prava kad je riječ o Komisijinom zaključku da neće odstupiti od Smjernica o metodi za utvrđivanje kazni koje se propisuju u skladu s člankom 23. stavkom 2. točkom (a) Uredbe br. 1/2003 (
                  2
               ) i da Rubyconu neće dodatno smanjiti novčanu kaznu, čime je povrijedila načela prava Unije, poput načela proporcionalnosti i jednakog postupanja i načela individualizacije kazni.

      (
         1
      )	Obavijest Komisije o oslobađanju od kazni i smanjenju kazni u slučajevima kartela (SL 2006., C 298, str. 17.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 8., svezak 4., str. 62.)
   (
         2
      )	Smjernice o metodi za utvrđivanje kazni koje se propisuju u skladu s člankom 23. stavkom 2. točkom (a) Uredbe br. 1/2003 (SL 2006., C 210, str. 2.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 8., svezak 4., str. 58.).


201808030512050312018/C 294/333652018CJC29420180820HR01HRINFO_JUDICIAL20180604252511Predmet C-365/18: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 4. lipnja 2018. uputio Tribunale Amministrativo Regionale per la Lombardia (Italija) – Shell Italia E & P SpA protiv Ministero dello Sviluppo Economico i dr.
 ---documentbreak--- C2942018HR2510120180604HR0033251251Zahtjev za prethodnu odluku koji je 4. lipnja 2018. uputio Tribunale Amministrativo Regionale per la Lombardia (Italija) – Shell Italia E & P SpA protiv Ministero dello Sviluppo Economico i dr.
   (Predmet C-365/18)2018/C 294/33Jezik postupka: talijanski
      Sud koji je uputio zahtjev

   Tribunale Amministrativo Regionale per la Lombardia

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelj: Shell Italia E & P SpA

      Tuženici: Ministero dello Sviluppo Economico, Ministero dell’Economia e delle Finanze, Autorità di Regolazione per l’Energia, Reti e Ambiente

      Prethodno pitanje

   Protivi li se odredbama članka 6. stavka 1. i šeste uvodne izjave Direktive 94/22/EEZ (
         1
      ) nacionalno zakonodavstvo, konkretnije članak 19. stavak 5-bis Zakonodavne uredbe br. 625 iz 1996., koje, zbog tumačenja koje je dao Consiglio di Stato (Državno vijeće) u presudi br. 290/2018, u okviru plaćanja naknade za koncesiju, omogućuje nametanje indeksa udjela energije, koji se temelji na cijenama nafte i drugih goriva, umjesto primjene indeksa PFOR koji je povezan s cijenom plina na kratkoročnom tržištu?
   (
         1
      )	Direktiva 94/22/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 30. svibnja 1994. o uvjetima za davanje i korištenje odobrenja za traženje, istraživanje i proizvodnju ugljikovodika (SL L 164, str. 3.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 6., svezak 1., str. 5.)