title: Predmet T-695/17: Tužba podnesena 9. listopada 2017. – Italija protiv Komisije

text:
               11.12.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 424/51

         Tužba podnesena 9. listopada 2017. – Italija protiv Komisije
   (Predmet T-695/17)
   (2017/C 424/75)
   Jezik postupka: talijanski

      Stranke

      Tužitelj: Talijanska Republika (zastupnici: G. Palmieri, agent, i P. Gentili, avvocato dello Stato)

      Tuženik: Europska komisija

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

               —

               poništiti Obavijest o otvorenim natječajima – EPSO/AD/343/17 – Pismeni prevoditelji za njemački jezik (DE) (AD 5) – EPSO/AD/344/17 – Pismeni prevoditelji za francuski jezik (FR) (AD 5) – EPSO/AD/345/17 – Pismeni prevoditelji za talijanski jezik (IT) (AD 5) – EPSO/AD/346/17 – Pismeni prevoditelji za nizozemski jezik (NL) (AD 5), objavljenu u Službenom listu Europske unije od 13. srpnja 2017., broj C 224 A;

               —

               naloži Komisiji snošenje troškova.

      Tužbeni razlozi i glavni argumenti

   U prilog osnovanosti tužbe tužitelj ističe sedam tužbenih razloga.

               1.

               Prvi tužbeni razlog, koji se temelji na povredi članaka 263., 264., 266. UFEU-a.

                           —

                           Komisija je povrijedila pravnu snagu presude Suda u predmetu C-66/10 P i presude Općeg suda od 24. rujna 2015. u predmetima T-124/13 i T-191/13, koja proglašava nezakonitima obavijesti u kojima se jezici koje kandidati na otvorenim natječajima Unije mogu navesti kao jezik 2 ograničavaju samo na engleski, francuski i njemački.

               2.

               Drugi tužbeni razlog, koji se temelji na povredi članka 342. UFEU-a i članaka 1. i 6. Uredbe 1/58.

                           —

                           U tom smislu tužitelj ističe da je Komisija, time što je jezike koje kandidati na otvorenim natječajima Unije mogu navesti kao jezik 2 ograničila na tri jezika, u praksi donijela novo pravilo o jezicima u institucijama, čime je povrijedila isključivu nadležnost Vijeća u ovom području.

               3.

               Treći tužbeni razlog, koji se temelji na povredi članka 12. UEZ-a, sada članka 18. UFEU-a, članka 22. Povelje Europske unije o temeljnim pravima, članka 6. stavka 3. UEU-a, članka 1. stavaka 2. i 3. Priloga III. Pravilniku o osoblju za dužnosnike, članaka 1. i 6. Uredbe 1/58, članka 1.d stavaka 1. i 6., članka 27. stavka 2. i članka 28. točke (f) Pravilnika o osoblju za dužnosnike.

                           —

                           S tim u vezi tužitelj ističe da je jezično ograničenje koje je uvela Komisija diskriminatorno jer gorenavedena pravila zabranjuju da se europskim građanima i samim dužnosnicima institucija nameću jezična ograničenja koja nisu na opći i objektivan način predviđena poslovnicima institucija određenima u članku 6. Uredbe 1/58, koji do sada nisu doneseni, i koja zabranjuju uvođenje takvih ograničenja osim ako su opravdana posebnim i obrazloženim interesom službe.

               4.

               Četvrti tužbeni razlog, koji se temelji na povredi članka 6. stavka 3. UEU-a u dijelu u kojem je njime uspostavljeno načelo zaštite legitimnih očekivanja kao temeljno pravo koje proizlazi iz ustavnih tradicija zajedničkih državama članicama.

                           —

                           U tom pogledu tužitelj ističe da je Komisija povrijedila očekivanja građana u mogućnost odabira kao jezika 2 bilo kojeg jezika Unije, kao što je uvijek bio slučaj do 2007. i kao što je pravosnažno potvrđeno presudom Suda u predmetu C-566/10 P.

               5.

               Peti tužbeni razlog, koji se temelji na zlouporabi ovlasti i povredi meritornih odredbi koje odgovaraju naravi i ciljevima obavijesti o natječaju, posebno povredi članaka 1.d stavaka 1. i 6., članka 28. točke (f), članka 27. stavka 2., članka 34. stavka 3. i članka 45. stavka 1. Pravilnika o osoblju za dužnosnike te na povredi načela proporcionalnosti.

                           —

                           S tim u vezi tužitelj ističe da je Komisija, time što je preventivno i općenito ograničila na tri jezike koji se mogu odabrati kao jezik 2, zapravo prije samog natječaja i zahtjeva za prijavu provela provjeru znanja jezika kandidata koja bi se trebala provesti na natječaju. Na taj način znanje jezika postaje odlučujući čimbenik umjesto profesionalnog znanja.

               6.

               Šesti tužbeni razlog, koji se temelji na povredi članka 18. i članka 24. stavka 4. UFEU-a, članka 22. Povelje Europske unije o temeljnim pravima, članka 2. Uredbe 1/58 i članka 1.d stavaka 1. i 6. Pravilnika o osoblju za dužnosnike.

                           —

                           U tom smislu tužitelj ističe da je Komisija, time što je predvidjela da prijave moraju obvezno biti poslane na engleskom, francuskom ili njemačkom i da EPSO kandidatima šalje sva priopćenja o odvijanju postupka na jednom od ta tri jezika, povrijedila pravo europskih građana da s institucijama komuniciraju na vlastitom jeziku te je stvorila još jednu diskriminacija na štetu onih koji temeljito ne poznaju ta tri jezika.

               7.

               Sedmi tužbeni razlog, koji se temelji na povredi članaka 1. i 6. Uredbe 1/58, članka 1.d stavaka 1. i 6., članka 28. točke (f) Pravilnika o osoblju za dužnosnike, članka 1. stavka 1. točke (f) Priloga III. Pravilniku o osoblju za dužnosnike i članka 296. stavka 2. UFEU-a (nepostojanje obrazloženja), na povredi načela proporcionalnosti i na iskrivljavanju činjenica.

                           —

                           S tim u vezi tužitelj ističe da je Komisija obrazložila ograničenje na tri jezika potrebom da novozaposleni budu odmah u stanju komunicirati unutar institucija. To obrazloženje iskrivljuje činjenice jer ta tri jezika nisu jezici kojima različite jezične grupe unutar institucija najviše komuniciraju; ono je također neproporcionalno ograničenje temeljnog prava kao što je ono da ne bude jezične diskriminacije, kada postoje blaži mehanizmi za osiguranje učinkovite komunikacije unutar institucija.


title: Predmet T-545/17: Tužba podnesena 7. kolovoza 2017. – Afectados Banco Popular protiv SRB-a

text:
               11.12.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 424/38

         Tužba podnesena 7. kolovoza 2017. – Afectados Banco Popular protiv SRB-a
   (Predmet T-545/17)
   (2017/C 424/56)
   Jezik postupka: španjolski

      Stranke

      Tužitelj: Afectados Banco Popular (Madrid, Španjolska) (zastupnik: I. Ferrer-Bonsoms Millet, odvjetnik)

      Tuženik: Jedinstveni sanacijski odbor (SRB)

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

               —

               utvrdi ništavost pobijane odluke i ukinu učinci izvršenih radnji, izvrši povrat u prijašnje stanje kakvo je bilo prije ulaganja na način da se dotičnim dioničarima i imateljima obveznica vrate vlasnički udjeli u Banco Popular Español S.A.

               —

               ako to nije moguće, da se u svakom slučaju ukinu učinci pretvorbe obveznica u dionice i da imatelji obveznica zadrže položaj kakav su imali na dan 6. lipnja 2017. te da se imateljima dionica naknadi šteta isplatom stvarne vrijednosti banke i, slijedom toga, dionica, na dan 30. lipnja 2016.

      Tužbeni razlozi i glavni argumenti

   Tužbeni razlozi i glavni argumenti slični su onima navedenima u predmetima T-478/17, Mutualidad de la Abogacía i Hermandad Nacional de Arquitectos Superiores y Químicos/Jedinstveni sanacijski odbor, T-481/17, Fundación Tatiana Pérez de Guzmán el Bueno i SFL/Jedinstveni sanacijski odbor, T-482/17, Comercial Vascongada Recalde/Komisija i Jedinstveni sanacijski odbor, T-483/17, García Suárez i dr./Komisija i Jedinstveni sanacijski odbor, T-484/17, Fidesban i dr./Jedinstveni sanacijski odbor, T-497/17, Sánchez del Valle i Calatrava Real State 2015/Komisija i Jedinstveni sanacijski odbor i T-498/17, Pablo Álvarez de Linera Granda/Komisija i Jedinstveni sanacijski odbor.


title: Predmet T-431/16: Presuda Općeg suda od 26. listopada 2017. – VIMC protiv Komisije („Tržišno natjecanje — Zloporaba vladajućeg položaja — Tržište privatne skrbi — Članak 13. stavak 1. Uredbe (EZ) br. 1/2003 — Odluka o odbijanju pritužbe — Postupanje tijela države članice nadležnog za tržišno natjecanje u predmetu”)

text:
               11.12.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 424/31

         Presuda Općeg suda od 26. listopada 2017. – VIMC protiv Komisije
   (Predmet T-431/16) (1)

   ((„Tržišno natjecanje - Zloporaba vladajućeg položaja - Tržište privatne skrbi - Članak 13. stavak 1. Uredbe (EZ) br. 1/2003 - Odluka o odbijanju pritužbe - Postupanje tijela države članice nadležnog za tržišno natjecanje u predmetu”))
   (2017/C 424/45)
   Jezik postupka: njemački

      Stranke

      Tužitelj: VIMC – Vienna International Medical Clinic GmbH (Kulmbach, Njemačka) (zastupnici: R. Bramerdorfer i H. Grubmüller, odvjetnici)

      Tuženik: Europska komisija (zastupnici: A. Dawes i C. Vollrath, agenti)

      Predmet

   Zahtjev koji se temelji na članku 263. UFEU-a i kojim se traži poništenje Odluke Komisije C(2016) 3351 final od 27. svibnja 2016. o odbijanju pritužbe koju je tužitelj podnio u vezi s povredom članka 102. UFEU-a koju je navodno počinio Wirtschaftskammer Österreich (WKO, Austrijska gospodarska komora) ili Fachverband der Gesundheitsbetriebe (strukovno udruženje poduzetnika iz zdravstvenog sektora, Austrija) (predmet AT.40231 – VIMC/WK&FGB).

      Izreka

               1.

               Tužba se odbija.

               2.

               Društvu VIMC – Vienna International Medical Clinic GmbH nalaže se snošenje troškova.

      (1)  SL C 371, 10. 10. 2016.


title: Predmet C-524/17 P: Žalba koju je 30. kolovoza 2017. podnio L’Oréal protiv rješenja Općeg suda (prvo vijeće) od 26. lipnja 2017. u predmetu T-182/16, L’Oréal protiv Ureda Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO)

text:
               11.12.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 424/19

         Žalba koju je 30. kolovoza 2017. podnio L’Oréal protiv rješenja Općeg suda (prvo vijeće) od 26. lipnja 2017. u predmetu T-182/16, L’Oréal protiv Ureda Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO)
   (Predmet C-524/17 P)
   (2017/C 424/27)
   Jezik postupka: francuski

      Stranke

      Žalitelj: L’Oréal (zastupnici: T. de Haan i P. Péters, odvjetnici)

      Druge stranke u postupku: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO), Guinot

      Žalbeni zahtjev

               —

               ukinuti rješenje Općeg suda Europske unije od 26. lipnja 2017. u predmetu T-182/16, EU:T:2017:448;

               —

               vratiti predmet na ponovno odlučivanje Općem sudu Europske unije; i

               —

               o troškovima odlučiti naknadno; podredno, naložiti Uredu snošenje žaliteljevih troškova nastalih u žalbenom i prvostupanjskom postupku.

      Žalbeni razlozi i glavni argumenti

   Prema žaliteljevu mišljenju, Opći je sud iskrivio činjenice i podnesenu mu argumentaciju, te prekršio članak 8. stavak 1. točku (b) Uredbe (EZ) br. 207/2009 (1).

      (1)  Uredba Vijeća (EZ) br. 207/2009 od 26. veljače 2009. o žigu Zajednice (SL L 78, str. 1.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 17., svezak 1., str. 226.)


title: Predmet T-702/17: Tužba podnesena 12. listopada 2017. – Foundation for the Protection of the Traditional Cheese of Cyprus named Halloumi protiv EUIPO-a – Papouis Dairies (Papouis Halloumi)

text:
               11.12.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 424/53

         Tužba podnesena 12. listopada 2017. – Foundation for the Protection of the Traditional Cheese of Cyprus named Halloumi protiv EUIPO-a – Papouis Dairies (Papouis Halloumi)
   (Predmet T-702/17)
   (2017/C 424/76)
   Jezik na kojem je tužba podnesena: engleski

      Stranke

      Tužitelj: Foundation for the Protection of the Traditional Cheese of Cyprus named Halloumi (Nicosia, Cipar) (zastupnici: V. Marsland, Solicitor i S. Malynicz, QC)

      Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO)

      Druga stranka pred žalbenim vijećem: Papouis Dairies LTD (Nicosia, Cipar)

      Podaci o postupku pred EUIPO-om

      Podnositelj prijave: druga stranka pred žalbenim vijećem

      Predmetni sporni žig: figurativni žig Europske unije u boji koji sadrži verbalne elemente „Papouis Halloumi” – prijava za registraciju br. 11 176 344

      Postupak pred EUIPO-om: postupak povodom prigovora

      Pobijana odluka: odluka četvrtog žalbenog vijeća EUIPO-a od 3. kolovoza 2017. u predmetu R 2782/2014-4

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

               —

               poništi pobijanu odluku;

               —

               naloži EUIPO-u i drugoj stranci u postupku snošenje vlastitih troškova i troškova tužitelja.

      Tužbeni razlog

               —

               Povreda članka 8. stavka 1. točke (b) Uredbe br. 207/2009.


title: Predmet C-231/16: Presuda Suda (drugo vijeće) od 19. listopada 2017. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Landgericht Hamburg – Njemačka) – Merck KGaA protiv Merck & Co. Inc., Merck Sharp & Dohme Corp, MSD Sharp & Dohme GmbH (Zahtjev za prethodnu odluku — Uredba (EZ) br. 207/2009 — Žig Europske unije — Članak 109. stavak 1. — Građanske parnice na temelju žiga Europske unije i nacionalnog žiga — Litispendencija — Pojam „na istom razlogu” — Uporaba imena „Merck” u imenima domena i na platformama društvenih medija na internetu — Tužba na temelju nacionalnog žiga, nakon koje slijedi tužba na temelju žiga Europske unije — Odricanje nadležnosti — Opseg)

text:
               11.12.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 424/6

         Presuda Suda (drugo vijeće) od 19. listopada 2017. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Landgericht Hamburg – Njemačka) – Merck KGaA protiv Merck & Co. Inc., Merck Sharp & Dohme Corp, MSD Sharp & Dohme GmbH
   (Predmet C-231/16) (1)

   ((Zahtjev za prethodnu odluku - Uredba (EZ) br. 207/2009 - Žig Europske unije - Članak 109. stavak 1. - Građanske parnice na temelju žiga Europske unije i nacionalnog žiga - Litispendencija - Pojam „na istom razlogu” - Uporaba imena „Merck” u imenima domena i na platformama društvenih medija na internetu - Tužba na temelju nacionalnog žiga, nakon koje slijedi tužba na temelju žiga Europske unije - Odricanje nadležnosti - Opseg))
   (2017/C 424/08)
   Jezik postupka: njemački

      Sud koji je uputio zahtjev

   Landgericht Hamburg

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelj: Merck KGaA

      Tuženici: Merck & Co. Inc., Merck Sharp & Dohme Corp, MSD Sharp & Dohme GmbH

      Izreka

               1.

               Članak 109. stavak 1. točku (a) Uredbe Vijeća (EZ) br. 207/2009 od 26. veljače 2009. o žigu Europske unije treba tumačiti na način da je u njemu naveden uvjet, koji se odnosi na postojanje „istog razloga”, ispunjen kad se postupci povodom tužbe zbog povrede koji se temelje na nacionalnom žigu odnosno žigu Europske unije vode između istih stranaka pred sudovima različitih država članica samo u opsegu u kojem se ti postupci odnose na navodnu povredu nacionalnog žiga i žiga Europske unije koji su istovjetni na državnom području istih država članica.

               2.

               Članak 109. stavak 1. točku (a) Uredbe br. 207/2009 treba tumačiti na način da, u situaciji kada su postupke povodom tužbi zbog povrede – prvi na temelju nacionalnog žiga u pogledu navodne povrede na državnom području jedne države članice, a drugi na temelju žiga Europske unije u pogledu navodne povrede koja se odnosi na cijelo područje Europske unije – pokrenule iste stranke pred različitim sudovima država članica, sud koji nije prvi pokrenuo postupak mora se oglasiti nenadležnim u pogledu dijela zahtjeva koji se odnosi na državno područje države članice na koje se odnosi postupak povodom tužbe zbog povrede pred sudom koji je prvi pokrenuo postupak.

               3.

               Članak 109. stavak 1. točku (a) Uredbe br. 207/2009 treba tumačiti na način da u njemu naveden uvjet, koji se odnosi na postojanje „istog razloga”, više nije ispunjen kad se – nakon tužiteljeva djelomičnog povlačenja, pod uvjetom da se to valjano učini, tužbe zbog povrede na temelju žiga Europske unije koja je najprije bila podnesena s ciljem zabrane uporabe tog žiga na području Unije, pri čemu se takvo povlačenje tužbe odnosi na državno područje države članice na koje se odnosi tužba zbog povrede podnesena pred sudom koji je prvi pokrenuo postupak na temelju nacionalnog žiga s ciljem zabrane uporabe tog žiga na nacionalnom području – predmetne tužbe više ne odnose na navodnu povredu nacionalnog žiga i žiga Europske unije koji su istovjetni na području istih država članica.

               4.

               Članak 109. stavak 1. točku (a) Uredbe br. 207/2009 treba tumačiti na način da se, u slučaju istovjetnosti žigova, sud koji nije prvi pokrenuo postupak mora odreći nadležnosti u korist suda koji je prvi pokrenuo postupak samo u opsegu u kojem se navedeni žigovi odnose na istovjetne proizvode ili usluge.

      (1)  SL C 279, 1. 8. 2016.


title: Predmet T-555/17: Tužba podnesena 16. kolovoza 2017. – TW i dr. protiv SRB-a

text:
               11.12.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 424/39

         Tužba podnesena 16. kolovoza 2017. – TW i dr. protiv SRB-a
   (Predmet T-555/17)
   (2017/C 424/57)
   Jezik postupka: španjolski

      Stranke

      Tužitelji: TW, TY, UA i UB (zastupnik: L. Chen Chen, odvjetnik)

      Tuženik: Jedinstveni sanacijski odbor (SRB)

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelji od Općeg suda zahtijevaju da:

               —

               smatra podnesenom ovu tužbu za poništenje odluke Jedinstvenog sanacijskog odbora o otpisu cjelokupnog kapitala društva Banco Popular Español S.A. na nula eura i njegovoj naknadnoj prodaji društvu Banco de Santander S.A. za jedan euro i – nakon što ispita cjelokupnu javno dostupnu dokumentaciju i ocijeni iznesene razloge – proglasi ništavom ili poništi odluku Odbora objavljenu u Službenom listu Europske unije od 7. lipnja 2017.

      Tužbeni razlozi i glavni argumenti

   Tužbeni razlozi i glavni argumenti slični su onima istaknutima u predmetima T-478/17, Mutualidad de la Abogacía i Hermandad Nacional de Arquitectos Superiores y Químicos/Jedinstveni sanacijski odbor, T-481/17, Fundación Tatiana Pérez de Guzmán el Bueno i SFL/Jedinstveni sanacijski odbor, T-482/17, Comercial Vascongada Recalde/Komisija i Jedinstveni sanacijski odbor, T-483/17, García Suárez i dr./Komisija i Jedinstveni sanacijski odbor, T-484/17, Fidesban i dr./Jedinstveni sanacijski odbor, T-497/17, Sáchez del Valle i Calatrava Real State 2015/Komisija i Jedinstveni sanacijski odbor i T-498/17, Pablo Alvarez de Linera Granda/Komisija i Jedinstveni sanacijski odbor.


title: Predmet C-281/16: Presuda Suda (četvrto vijeće) od 19. listopada 2017. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Raad van State – Nizozemska) – Vereniging Hoekschewaards Landschap protiv Staatssecretaris van Economische Zaken (Zahtjev za prethodnu odluku — Direktiva 92/43/EEZ — Očuvanje prirodnih staništa i divlje faune i flore — Provedbena odluka (EU) 2015/72 — Popis područja od značaja za Zajednicu za atlantsku biogeografsku regiju — Smanjenje površine određenog područja — Znanstvena pogreška — Valjanost)

text:
               11.12.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 424/7

         Presuda Suda (četvrto vijeće) od 19. listopada 2017. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Raad van State – Nizozemska) – Vereniging Hoekschewaards Landschap protiv Staatssecretaris van Economische Zaken
   (Predmet C-281/16) (1)

   ((Zahtjev za prethodnu odluku - Direktiva 92/43/EEZ - Očuvanje prirodnih staništa i divlje faune i flore - Provedbena odluka (EU) 2015/72 - Popis područja od značaja za Zajednicu za atlantsku biogeografsku regiju - Smanjenje površine određenog područja - Znanstvena pogreška - Valjanost))
   (2017/C 424/09)
   Jezik postupka: nzozemski

      Sud koji je uputio zahtjev

   Raad van State

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelj: Vereniging Hoekschewaards Landschap

      Tuženik: Staatssecretaris van Economische Zaken

      Izreka

   Provedbena Odluka Komisije (EU) 2015/72 od 3. prosinca 2014. o donošenju osmoga ažuriranog popisa područja od značaja za Zajednicu za atlantsku biogeografsku regiju nije valjana u dijelu u kojem je u taj popis uvršteno područje Haringvliet (NL1000015) a da pritom u njega nije uključen Leenheerenpolder.

      (1)  SL C 279, 1. 8. 2016.


title: Predmet C-525/17 P: Žalba koju je 30. kolovoza 2017. podnio L’Oréal protiv rješenja Općeg suda (prvo vijeće) od 26. lipnja 2017. u predmetu T- 183/16, L’Oréal protiv Ureda Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO)

text:
               11.12.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 424/19

         Žalba koju je 30. kolovoza 2017. podnio L’Oréal protiv rješenja Općeg suda (prvo vijeće) od 26. lipnja 2017. u predmetu T- 183/16, L’Oréal protiv Ureda Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO)
   (Predmet C-525/17 P)
   (2017/C 424/28)
   Jezik postupka: francuski

      Stranke

      Žalitelj: L’Oréal (zastupnici: T. de Haan i P. Péters, odvjetnici)

      Druge stranke u postupku: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO), Guinot

      Žalbeni zahtjev

               —

               ukinuti rješenje Općeg suda Europske unije od 26. lipnja 2017. u predmetu T-183/16, EU:T:2017:449;

               —

               vratiti predmet na ponovno odlučivanje Općem sudu Europske unije; i

               —

               o troškovima odlučiti naknadno; podredno, naložiti Uredu snošenje žaliteljevih troškova nastalih u žalbenom i prvostupanjskom postupku.

      Žalbeni razlozi i glavni argumenti

   Prema žaliteljevu mišljenju, Opći je sud iskrivio činjenice i podnesenu mu argumentaciju, te prekršio članak 8. stavak 1. točku (b) Uredbe (EZ) br. 207/2009 (1).

      (1)  Uredba Vijeća (EZ) br. 207/2009 od 26. veljače 2009. o žigu Zajednice (SL L 78, str. 1.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 17., svezak 1., str. 226.)


title: Predmet C-295/16: Presuda Suda (peto vijeće) od 19. listopada 2017. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Juzgado Contencioso-Administrativo de Murcia – Španjolska) – Europamur Alimentación SA protiv Dirección General de Comercio y Protección del Consumidor de la Comunidad Autónoma de la Región de Murcia (Zahtjev za prethodnu odluku — Zaštita potrošača — Direktiva 2005/29/EZ — Nepoštena poslovna praksa poslovnog subjekta u odnosu prema potrošaču — Područje primjene te direktive — Prodaja trgovaca na veliko trgovcima na malo — Nadležnost Suda — Nacionalno zakonodavstvo kojim se propisuje opća zabrana prodaje uz gubitak — Iznimke koje se temelje na kriterijima koji nisu predviđeni navedenom direktivom)

text:
               11.12.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 424/8

         Presuda Suda (peto vijeće) od 19. listopada 2017. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Juzgado Contencioso-Administrativo de Murcia – Španjolska) – Europamur Alimentación SA protiv Dirección General de Comercio y Protección del Consumidor de la Comunidad Autónoma de la Región de Murcia
   (Predmet C-295/16) (1)

   ((Zahtjev za prethodnu odluku - Zaštita potrošača - Direktiva 2005/29/EZ - Nepoštena poslovna praksa poslovnog subjekta u odnosu prema potrošaču - Područje primjene te direktive - Prodaja trgovaca na veliko trgovcima na malo - Nadležnost Suda - Nacionalno zakonodavstvo kojim se propisuje opća zabrana prodaje uz gubitak - Iznimke koje se temelje na kriterijima koji nisu predviđeni navedenom direktivom))
   (2017/C 424/10)
   Jezik postupka: španjolski

      Sud koji je uputio zahtjev

   Juzgado Contencioso-Administrativo de Murcia

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelj: Europamur Alimentación SA

      Tuženik: Dirección General de Comercio y Protección del Consumidor de la Comunidad Autónoma de la Región de Murcia

      Izreka

   Direktivu 2005/29/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 11. svibnja 2005. o nepoštenoj poslovnoj praksi poslovnog subjekta u odnosu prema potrošaču na unutarnjem tržištu i o izmjeni Direktive Vijeća 84/450/EEZ, direktiva 97/7/EZ, 98/27/EZ i 2002/65/EZ Europskog parlamenta i Vijeća, kao i Uredbe (EZ) br. 2006/2004 Europskog parlamenta i Vijeća („Direktiva o nepoštenoj poslovnoj praksi”), treba tumačiti na način da joj se protivi nacionalna odredba, poput one o kojoj je riječ u glavnom postupku, koja sadržava općenitu zabranu ponude na prodaju ili prodaju uz gubitak i kojom se propisuju razlozi odstupanja od te zabrane utemeljeni na kriterijima koji se ne nalaze u toj direktivi.

      (1)  SL C 305, 22. 8. 2016.


title: Predmet T-551/16: Presuda Općeg suda od 25. listopada 2017. – Lucaccioni protiv Komisije („Javna služba — Dužnosnici — Izloženost azbestu i drugim tvarima — Profesionalna bolest — Članak 73. Pravilnika o osoblju — Zajednička pravila o osiguranju od rizika nesreće i profesionalne bolesti — Članak 14. — Članak 266. UFEU-a — Zlouporaba ovlasti — Liječničko povjerenstvo — Načelo kolegijalnosti — Povreda mandata liječničkog povjerenstva — Obveza obrazlaganja — Tužba za naknadu štete — Trajanje postupka — Neimovinska šteta”)

text:
               11.12.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 424/32

         Presuda Općeg suda od 25. listopada 2017. – Lucaccioni protiv Komisije
   (Predmet T-551/16) (1)

   ((„Javna služba - Dužnosnici - Izloženost azbestu i drugim tvarima - Profesionalna bolest - Članak 73. Pravilnika o osoblju - Zajednička pravila o osiguranju od rizika nesreće i profesionalne bolesti - Članak 14. - Članak 266. UFEU-a - Zlouporaba ovlasti - Liječničko povjerenstvo - Načelo kolegijalnosti - Povreda mandata liječničkog povjerenstva - Obveza obrazlaganja - Tužba za naknadu štete - Trajanje postupka - Neimovinska šteta”))
   (2017/C 424/46)
   Jezik postupka: talijanski

      Stranke

      Tužitelj: Arnaldo Lucaccioni (San Benedetto del Tronto, Italija) (zastupnici: M. Velardo, zatim L. Gialluca, odvjetnici)

      Tuženik: Europska komisija (zastupnici: T. Bohr i G. Gattinara, agenti, uz asistenciju A. Dal Ferra, odvjetnika)

      Predmet

   Zahtjev koji se temelji na članku 270. UFEU-a i kojim se traži, s jedne strane, poništenje Komisijine odluke od 26. lipnja 2014. kojom je tužitelju, na temelju njegova zahtjeva od 7. lipnja 2000., dodijeljeno povećanje od samo 20 % naknade predviđene člankom 14. Zajedničkih pravila o osiguranju od rizika nesreće i profesionalne bolesti dužnosnika Europskih zajednica, i, s druge strane, naknada neimovinske štete koju je tužitelj navodno pretrpio.

      Izreka

               1.

               Poništava se odluka Europske komisije od 26. lipnja 2014. kojom se Arnaldu Lucaccioniju dodjeljuje povećanje od 20 % naknade s osnove članka 14. Zajedničkih pravila o osiguranju od rizika nesreće i profesionalne bolesti dužnosnika Europskih zajednica.

               2.

               Komisiji se nalaže da A. Lucaccioniju isplati 5 000 eura na ime naknade prouzrokovane mu neimovinske štete.

               3.

               U preostalom dijelu tužba se odbija.

               4.

               Komisiji se nalaže snošenje troškova.

      (1)  SL C 279, 24. 8. 2015. (predmet prvotno upisan pred Službeničkim sudom Europske unije pod brojem F-74/15 i prenesen Općem sudu Europske unije 1. 9. 2016.)


title: Predmet C-303/16: Presuda Suda (peto vijeće) od 19. listopada 2017. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Conseil d'État – Francuska) – Solar Electric Martinique protiv Ministre des Finances et des Comptes publics (Zahtjev za prethodnu odluku — Šesta direktiva o PDV-u — Direktiva 2006/112/EZ — Građevinski radovi — Francuski prekomorski departmani — Odredbe koje je nacionalno pravo učinilo primjenjivima — Transakcije prodaje i postavljanja na zgrade — Kvalifikacija jedinstvene transakcije — Nenadležnost)

text:
               11.12.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 424/8

         Presuda Suda (peto vijeće) od 19. listopada 2017. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Conseil d'État – Francuska) – Solar Electric Martinique protiv Ministre des Finances et des Comptes publics
   (Predmet C-303/16) (1)

   ((Zahtjev za prethodnu odluku - Šesta direktiva o PDV-u - Direktiva 2006/112/EZ - Građevinski radovi - Francuski prekomorski departmani - Odredbe koje je nacionalno pravo učinilo primjenjivima - Transakcije prodaje i postavljanja na zgrade - Kvalifikacija jedinstvene transakcije - Nenadležnost))
   (2017/C 424/11)
   Jezik postupka: francuski

      Sud koji je uputio zahtjev

   Conseil d'État

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelj: Solar Electric Martinique

      Tuženik: Ministre des Finances et des Comptes publics

      Izreka

   Sud Europske unije nije nadležan za odgovor na pitanje koje je uputio Conseil d’État (Francuska) odlukom od 20. svibnja 2016.

      (1)  SL C 287, 8. 8. 2016.


title: Predmet T-704/17: Tužba podnesena 9. listopada 2017. – Španjolska protiv Komisije

text:
               11.12.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 424/53

         Tužba podnesena 9. listopada 2017. – Španjolska protiv Komisije
   (Predmet T-704/17)
   (2017/C 424/77)
   Jezik postupka: španjolski

      Stranke

      Tužitelj: Kraljevina Španjolska (zastupnik: M. García-Valdecasas Dorrego, agent)

      Tuženik: Europska komisija

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

               —

               poništi obavijest o natječaju,

               —

               Europskoj komisiji naloži snošenje troškova.

      Tužbeni razlozi i glavni argumenti

   U prilog osnovanosti tužbe tužitelj ističe tri tužbena razloga.

               1.

               Prvi tužbeni razlog: povreda članaka 1. i 2. Uredbe 1/58 i članka 22. Povelje Europske unije o temeljnim pravima te članka 1.d Pravilnika o osoblju zato što je komunikacija između EPSO-a i kandidata ograničena na engleski, francuski i njemački, uključujući i obrazac za prijavu na natječaj.

               2.

               Drugi tužbeni razlog: povreda članaka 1. i 6. Uredbe br. 1/58, članka 22. Povelje Europske unije o temeljnim pravima, i članaka 1.d stavaka 1. i 6. Pravilnika o osoblju zato što se odabir drugog jezika neopravdano ograničava na samo tri jezika, a to su engleski, francuski i njemački, isključujući tako ostale službene jezike Europske unije, i zato što se prvi odabir trećeg jezika ograničava na engleski, francuski i njemački, isključujući tako ostale službene jezike Europske unije.

               3.

               Treći tužbeni razlog: odabir engleskog, francuskog i njemačkog diskrecijska je odluka koja dovodi do diskriminacije na temelju jezika zabranjene člankom 1. Uredbe 1/58, člankom 22. Povelje Europske unije o temeljnim pravima te člankom 1.d stavcima 1. i 6. Pravilnika o osoblju.


title: Predmet C-533/17: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 11. rujna 2017. uputio Amtsgericht Hannover (Njemačka) – Anja Oehlke i Wolfgang Oehlkeprotiv TUIfly GmbH

text:
               11.12.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 424/20

         Zahtjev za prethodnu odluku koji je 11. rujna 2017. uputio Amtsgericht Hannover (Njemačka) – Anja Oehlke i Wolfgang Oehlkeprotiv TUIfly GmbH
   (Predmet C-533/17)
   (2017/C 424/29)
   Jezik postupka: njemački

      Sud koji je uputio zahtjev

   Amtsgericht Hannover

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelj: Anja Oehlke, Wolfgang Oehlke

      Tuženik: TUIfly GmbH

      Prethodna pitanja

               1.

               Treba li članak 5. stavak 3. Uredbe br. 261/2004 (1) s obzirom na uvodnu izjavu 15. tumačiti na način da se stvarni zračni prijevoznik može osloboditi svoje obveze odštete samo pozivanjem na takve izvanredne okolnosti koje su nastupile tek na dan leta, ili otkazivanje ili duže kašnjenje leta sljedećeg dana mogu opravdati i izvanredne okolnosti koje su nastupile već dan ranije?

               2.

               Ako otkazivanje ili duže kašnjenje leta sljedećeg dana mogu opravdati i izvanredne okolnosti koje su nastupile već dan ranije, treba li članak 5. stavak 3. Uredbe br. 261/2004 tumačiti na način da je zračni prijevoznik dužan, u okviru razumnih mjera koje mora poduzeti kako bi izbjegao izvanredne okolnosti, već unaprijed poduzeti prikladne mjere opreza za odgovarajuće incidente i u svakom slučaju u svojoj matičnoj zračnoj luci u prikladnom opsegu držati zamjenske zrakoplove?

      (1)  Uredba (EZ) br. 261/2004 Europskog parlamenta i Vijeća od 11. veljače 2004. o utvrđivanju općih pravila odštete i pomoći putnicima u slučaju uskraćenog ukrcaja i otkazivanja ili dužeg kašnjenja leta u polasku te o stavljanju izvan snage Uredbe (EEZ) br. 295/91, SL L. 46, str. 1. (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 7., svezak 26. str. 21.)


title: Predmet T-613/17: Tužba podnesena 4. kolovoza 2017. – La Guirigaña i dr. protiv ESB-a i SRB-a

text:
               11.12.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 424/40

         Tužba podnesena 4. kolovoza 2017. – La Guirigaña i dr. protiv ESB-a i SRB-a
   (Predmet T-613/17)
   (2017/C 424/58)
   Jezik postupka: španjolski

      Stranke

      Tužitelji: La Guirigaña, S. L. (Madrid, Španjolska) i ostalih 7 tužitelja (zastupnik: J. Díaz-Patón Porras, odvjetnik)

      Tuženici: Europska središnja banka i Jedinstveni sanacijski odbor (SRB)

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelji od Općeg suda zahtijevaju da smatra podnesenom tužbu radi financijske odgovornosti Europske unije zbog radnji i propusta pripisivih Europskoj središnjoj banci i da ujedno smatra podnesenom tužbu protiv odluke Jedinstvenog sanacijskog odbora od 7. lipnja 2017. te da, nakon što se izvrše potrebne pravne radnje, donese odluku kojom:

               —

               u pogledu tužiteljâ utvrđuje financijsku odgovornost Europske unije;

               —

               poništava odluku Jedinstvenog sanacijskog odbora od 7. lipnja 2017. i njezine učinke;

               —

               podredno, u slučaju da se prethodno navedeni zahtjevi ne prihvate, nalaže plaćanje naknade štete tužiteljima na teret Jedinstvenog sanacijskog odbora.

      Tužbeni razlozi i glavni argumenti

   Tužbeni razlozi i glavni argumenti slični su onima navedenima u predmetima T-478/17, Mutualidad de la Abogacía i Hermandad Nacional de Arquitectos Superiores y Químicos/Jedinstveni sanacijski odbor, T-481/17, Fundación Tatiana Pérez de Guzmán el Bueno i SFL/Jedinstveni sanacijski odbor, T-482/17, Comercial Vascongada Recalde/Komisija i Jedinstveni sanacijski odbor, T-483/17, García Suárez i dr./Komisija i Jedinstveni sanacijski odbor, T-484/17, Fidesban i dr./Jedinstveni sanacijski odbor, T-497/17, Sánchez del Valle i Calatrava Real State 2015/Komisija i Jedinstveni sanacijski odbor i T-498/17, Pablo Álvarez de Linera Granda/Komisija i Jedinstveni sanacijski odbor.


title: Predmet T-705/17: Tužba podnesena 5. listopada 2017. – Temes Rial i dr. protiv SRB-a

text:
               11.12.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 424/54

         Tužba podnesena 5. listopada 2017. – Temes Rial i dr. protiv SRB-a
   (Predmet T-705/17)
   (2017/C 424/78)
   Jezik postupka: španjolski

      Stranke

      Tužitelji: Enrique Manuel Temes Rial (Vilagarcía de Arousa, Španjolska), Jon Nuñes Baracaldo (Erandio Astraburua, Španjolska), Maria Luisa Muniente Pallas (Madrid, Španjolska), Alfonso Velasco Nieto (Madrid) i Gloria María Zarco Martínez (Guarnizo el Astillero, Španjolska) (zastupnik: P. Rúa Sobrino, odvjetnik)

      Tuženik: Jedinstveni sanacijski odbor (SRB)

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelji od Općeg suda zahtijevaju da:

               —

               poništi Odluku Jedinstvenog sanacijskog odbora (SRB/EES/2017/08) i vrednovanje neovisnog stručnjaka na kojem se ona temelji u skladu s člankom 20. stavkom 15. Uredbe 806/2014;

               —

               proglasi nezakonitost i neprimjenjivost članaka 18. i 29. Uredbe br. 806/2014;

               —

               naloži Jedinstvenom sanacijskom odboru snošenje troškova.

      Tužbeni razlozi i glavni argumenti

   Tužbeni razlozi i glavni argumenti slični su onima istaknutima u predmetima T-478/17, Mutualidad de la Abogacía i Hermandad Nacional de Arquitectos Superiores y Químicos/Jedinstveni sanacijski odbor, T-481/17, Fundación Tatiana Pérez de Guzmán el Bueno i SFL/Jedinstveni sanacijski odbor, T-482/17, Comercial Vascongada Recalde/Komisija i Jedinstveni sanacijski odbor, T-483/17, García Suárez i dr./Komisija i Jedinstveni sanacijski odbor, T-484/17, Fidesban i dr./Jedinstveni sanacijski odbor, T-497/17, Sáchez del Valle i Calatrava Real State 2015/Komisija i Jedinstveni sanacijski odbor i T-498/17, Pablo Alvarez de Linera Granda/Komisija i Jedinstveni sanacijski odbor.


title: Predmet T-707/17: Tužba podnesena 11. listopada 2017. – Euroways protiv SRB-a

text:
               11.12.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 424/55

         Tužba podnesena 11. listopada 2017. – Euroways protiv SRB-a
   (Predmet T-707/17)
   (2017/C 424/79)
   Jezik postupka: španjolski

      Stranke

      Tužitelj: Euroways, SL (Hospitalet de Llobregat, Španjolska) (zastupnici: R. Vallina Hoset i C. Iglesias Megías, odvjetnici)

      Tuženik: Jedinstveni sanacijski odbor (SRB)

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

               —

               utvrdi izvanugovornu odgovornost Jedinstvenog sanacijskog odbora i naloži mu naknadu štete koju je tužitelj pretrpio, a koja je posljedica svih njegovih radnji i propusta kojima su mu oduzete obveznice i vrijednosni papiri izdavatelja BANCO POPULAR ESPAÑOL, S.A.;

               —

               Odboru naloži da Eurowaysu, SL s osnove naknade pretrpljene štete isplati iznos („potraživani iznos”):

                           —

                           na ime glavnice, povrat izvršenih ulaganja u iznosu od 543 242,11 eura u dionicama Banco Populara ili

                           —

                           podredno, u pogledu gore navedenog, 44 055,19 eura;

               —

               uveća potraživani iznos za kompenzacijske kamate od 7. lipnja 2017. do objave presude kojom se spor rješava;

               —

               uveća zahtijevani iznos za odgovarajući iznos zateznih kamata od objave te presude do isplate punog zahtijevanog iznosa, po stopi koju ESB određuje za glavne operacije refinanciranja, uvećanoj za dva postotna boda;

               —

               Jedinstvenom sanacijskom odboru naloži snošenje troškova.

      Tužbeni razlozi i glavni argumenti

   Razlozi i argumenti slični su onima u predmetu T-659/17, Vallina Fonseca/SRB.


title: Predmet T-601/16: Presuda Općeg suda od 26. listopada 2017. – Paraskevaidis protiv Cedefopa („Javna služba — Dužnosnici — Cedefop — Promaknuće — Postupak promaknuća za 2015. — Odluka o nepromaknuću tužitelja u razred AD 12 — Članci 44. i 45. Pravilnika o osoblju — Usporedba zasluga — Obveza obrazlaganja — Implicitno odbijanje žalbe — Odgovornost”)

text:
               11.12.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 424/33

         Presuda Općeg suda od 26. listopada 2017. – Paraskevaidis protiv Cedefopa
   (Predmet T-601/16) (1)

   ((„Javna služba - Dužnosnici - Cedefop - Promaknuće - Postupak promaknuća za 2015. - Odluka o nepromaknuću tužitelja u razred AD 12 - Članci 44. i 45. Pravilnika o osoblju - Usporedba zasluga - Obveza obrazlaganja - Implicitno odbijanje žalbe - Odgovornost”))
   (2017/C 424/47)
   Jezik postupka: francuski

      Stranke

      Tužitelj: Georges Paraskevaidis (Auderghem, Belgique) (zastupnik: S. Pappas, odvjetnik)

      Tuženik: Europski centar za razvoj strukovnog osposobljavanja (Cedefop) (zastupnik: M. Fuchs, u svojstvu agenta, uz asistenciju A. Duron, odvjetnika)

      Predmet

   Zahtjev na temelju članka 270. UFEU-a radi, s jedne strane, poništenja odluke Cedefopova direktora od 4. studenoga 2015. o nepromaknuću tužitelja u razred AD 12 na temelju postupka promaknuća za 2015. i, s druge strane, naknade štete koju je tužitelj navodno pretrpio zbog te odluke.

      Izreka

               1.

               Poništava se odluka direktora Europskog centra za razvoj strukovnog osposobljavanja (Cedefop) od 4. studenoga 2015. o nepromicanju Georgesa Paraskevaidisa u razred AD 12 na temelju postupka promaknuća za 2015.

               2.

               Nalaže se Cedefopu da G. Paraskevaidisu isplati iznos od 2 000 eura na temelju naknade pretrpljene štete.

               3.

               U preostalom dijelu tužba se odbija.

               4.

               Cedefopu se nalaže snošenje troškova.

      (1)  SL C 296 od 16.8.2016. (predmet prvotno upisan pred Službeničkim sudom Europske unije pod brojem F-31/16 i prenesen na Opći sud Europske unije 1.9.2016.)


title: Predmet C-537/17: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 12. rujna 2017. uputio Landgericht Berlin (Njemačka) – Claudia Wegener protiv Royal Air Maroc SA

text:
               11.12.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 424/21

         Zahtjev za prethodnu odluku koji je 12. rujna 2017. uputio Landgericht Berlin (Njemačka) – Claudia Wegener protiv Royal Air Maroc SA
   (Predmet C-537/17)
   (2017/C 424/31)
   Jezik postupka: njemački

      Sud koji je uputio zahtjev

   Landgericht Berlin

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelj: Claudia Wegener

      Tuženik: Royal Air Maroc SA

      Prethodna pitanja

   Postoji li let u smislu članka 3. stavka 1. točke (a) Uredbe (EZ) br. 261/2004 (1) Europskog parlamenta i Vijeća od 11. veljače 2004. o utvrđivanju općih pravila odštete i pomoći putnicima u slučaju uskraćenog ukrcaja i otkazivanja ili dužeg kašnjenja leta u polasku ako operacija prijevoza zračnog prijevoznika uključuje planirane prekide (zaustavljanja) izvan područja Europske zajednice s promjenom zrakoplova?

      (1)  Uredba (EZ) br. 261/2004 Europskog parlamenta i Vijeća od 11. veljače 2004. o utvrđivanju općih pravila odštete i pomoći putnicima u slučaju uskraćenog ukrcaja i otkazivanja ili dužeg kašnjenja leta u polasku te o stavljanju izvan snage Uredbe (EEZ) br. 295/91, SL L. 46, str. 1. (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 7., svezak 26. str. 21.)


title: Predmet C-383/16: Presuda Suda (treće vijeće) od 19. listopada 2017. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio College van Beroep voor het Bedrijfsleven – Nizozemska) – Vion Livestock BV protiv Staatssecretaris van Economische Zaken (Zahtjev za prethodnu odluku — Zajednička organizacija tržišta — Zaštita životinja tijekom prijevoza — Izvozne subvencije — Uredba (EU) br. 817/2010 — Uredba (EZ) br. 1/2005 — Obveza vođenja primjerka dnevnika puta do dolaska životinja u mjesto prvog istovara u trećoj zemlji krajnjeg odredišta — Povrat preplaćenih iznosa)

text:
               11.12.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 424/9

         Presuda Suda (treće vijeće) od 19. listopada 2017. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio College van Beroep voor het Bedrijfsleven – Nizozemska) – Vion Livestock BV protiv Staatssecretaris van Economische Zaken
   (Predmet C-383/16) (1)

   ((Zahtjev za prethodnu odluku - Zajednička organizacija tržišta - Zaštita životinja tijekom prijevoza - Izvozne subvencije - Uredba (EU) br. 817/2010 - Uredba (EZ) br. 1/2005 - Obveza vođenja primjerka dnevnika puta do dolaska životinja u mjesto prvog istovara u trećoj zemlji krajnjeg odredišta - Povrat preplaćenih iznosa))
   (2017/C 424/12)
   Jezik postupka: nizozemski

      Sud koji je uputio zahtjev

   College van Beroep voor het Bedrijfsleven

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelj: Vion Livestock BV

      Tuženik: Staatssecretaris van Economische Zaken

      Izreka

   Članak 7. Uredbe Komisije (EU) br. 817/2010 od 16. rujna 2010. o utvrđivanju detaljnih pravila u skladu s Uredbom Vijeća (EZ) br. 1234/2007 u pogledu zahtjeva za dodjelu izvoznih subvencija u vezi s dobrobiti živih životinja vrste goveda tijekom prijevoza, u vezi s člankom 3. stavcima 1. i 2. i člankom 2. stavkom 2. Uredbe br. 817/2010, kao i s točkama 3., 7. i 8. Priloga II. Uredbi (EZ) Vijeća br. 1/2005 od 22. prosinca 2004. o zaštiti životinja tijekom prijevoza i s prijevozom povezanih postupaka i o izmjeni direktiva 64/432/EEZ i 93/119/EZ i Uredbe (EZ) br. 1255/97, treba tumačiti tako da se povrat izvoznih subvencija na temelju Uredbe br. 817/2010 može zahtijevati ako prijevoznik životinja vrste goveda nije vodio primjerak dnevnika puta iz Priloga II. Uredbi br. 1/2005 do mjesta prvog istovara u trećoj zemlji krajnjeg odredišta.

      (1)  SL C 371, 10. 10. 2016.


title: Predmet C-563/17: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 25. rujna 2017. uputio Supremo Tribunal Administrativo (Portugal) – Associação Peço a Palavra i dr. protiv Conselho de Ministros

text:
               11.12.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 424/22

         Zahtjev za prethodnu odluku koji je 25. rujna 2017. uputio Supremo Tribunal Administrativo (Portugal) – Associação Peço a Palavra i dr. protiv Conselho de Ministros
   (Predmet C-563/17)
   (2017/C 424/32)
   Jezik postupka: portugalski

      Sud koji je uputio zahtjev

   Supremo Tribunal Administrativo

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelji: Associação Peço a Palavra, João Carlos Constantino Pereira Osório, Maria Clara Marques Pires Sarmento Franco, Sofia da Silva Santos Arauz y Maria João Galhardas Fitas

      Tuženik: Conselho de Ministros

      Otra parte: PARPÚBLICA — Participações Públicas, SGPS, SA i TAP, SGPS, SA

      Prethodna pitanja

               1.

               Protivi li se pravu Unije, osobito člancima 49. i 54. UFEU-a i načelima koji su u njima sadržani, to da se u okviru postupka koji se odnosi na postupak neizravne reprivatizacije kapitala društva u državnom vlasništvu koje obavlja djelatnost zračnog prijevoza, u dokumentima koji uređuju taj postupak, uključi zahtjev zadržavanja sjedišta i stvarne uprave navedenog društva u državi članici u kojoj je to društvo osnovano kao kriterij za odabir ponuda potencijalnih ulagača i odabir ponuda koje su predmet dodjele?

               2.

               Protivi li se pravu Unije, osobito člancima 56. i 57. UFEU-a i načelima koji su u njima sadržani, te načelima nediskriminacije, proporcionalnosti i potrebe da se u okviru postupka neizravne reprivatizacije kapitala navedenog društva kapitala, u dokumentima kojima se uređuje taj postupak, uključi zahtjev ispunjenja obveza javne službe od strane subjekta ponuditelja kao kriterij za odabir ponuda potencijalnih ulagača i odabir ponuda koje su predmet dodjele?

               3.

               Protivi li se pravu Unije, osobito člancima 56. i 57. UFEU-a i načelima koji su u njima sadržani, da se u okviru postupka neizravne privatizacije kapitala navedenog društva kapitala, u dokumentima kojima se uređuje taj postupak, uključi zahtjev zadržavanja i razvoja sadašnjeg nacionalnog zrakoplovnog čvorišta (hub) od strane subjekta ponuditelja kao kriterija za odabir ponuda potencijalnih ulagača i odabir ponuda koje su predmet dodjele?

               4.

               Uzimajući u obzir djelatnost koju obavlja navedeno društvo i to da je prijenos njezina kapitala predmet postupka reprivatizacije, treba li se smatrati da navedena djelatnost predstavlja uslugu na unutarnjem tržištu na koju se primjenjuje Direktiva 2006/123/EZ (1) ako je riječ o iznimci iz članka 2. stavka 2. točke (d) navedene Direktive koja se odnosi na usluge na području prijevoza? Primjenjuje li se također u tom slučaju na navedeni postupak navedena direktiva?

               5.

               U slučaju potvrdnog odgovora na četvrto pitanje, je li protivno člancima 16. i 17. navedene direktive da se u okviru postupka neizravne reprivatizacije kapitala navedenog društva, u dokumentima kojima se uređuje taj postupak, uključi zahtjev ispunjenja obveza javne usluge od strane subjekta ponuditelja kao kriterij za odabir ponuda potencijalnih ulagača i odabir ponuda koje su predmet dodjele?

               6.

               U slučaju potvrdnog odgovora na četvrto pitanje, je li protivno člancima 16. i 17. navedene direktive da se u okviru postupka neizravne reprivatizacije kapitala navedenog društva, u dokumentima kojima se uređuje taj postupak, uključi zahtjev zadržavanja i razvoja sadašnjeg nacionalnog zrakoplovnog čvorišta (hub) od strane subjekta ponuditelja kao kriterija za odabir ponuda potencijalnih ulagača i odabir ponuda koje su predmet dodjele?

      (1)  Directiva 2006/123/CE del Parlamento Europeo y del Consejo, de 12 de diciembre de 2006, relativa a los servicios en el mercado interior (DO 2006, L 376, p. 36).


title: Predmet T-718/17: Tužba podnesena 19. listopada 2017. – Italija protiv Komisije

text:
               11.12.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 424/55

         Tužba podnesena 19. listopada 2017. – Italija protiv Komisije
   (Predmet T-718/17)
   (2017/C 424/80)
   Jezik postupka: talijanski

      Stranke

      Tužitelj: Talijanska Republika (zastupnici: G. Palmieri, agent, i P. Gentili, avvocato dello Stato)

      Tuženik: Europska komisija

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

               —

               poništi Obavijest o otvorenim natječajima — Administratori i asistenti u području zgradarstva — EPSO/AD/342/17 (AD 6) — Inženjeri u području upravljanja zgradama (uključujući inženjere zaštite okoliša i servisne inženjere) — EPSO/AST/141/17 (AST 3) — Profil 1.: Koordinatori/tehničari u području gradnje zgrada — Profil 2.: Koordinatori/tehničari za klimatizaciju te elektromehaniku i elektrotehniku u području zgradarstva — Profil 3.: Asistenti za sigurnost na radu/sigurnost zgrada, objavljenu u Službenom listu Europske unije od 27. srpnja 2017., broj C 242 A;

               —

               naloži Komisiji snošenje troškova

      Tužbeni razlozi i glavni argumenti

   Tužbeni razlozi i glavni argumenti su isti kao oni već istaknuti u predmetu T-695/17, Talijanska Republika/Komisija.


title: Predmet T-640/17: Tužba podnesena 20. rujna 2017. – Escriba Serra i drugi protiv Komisije i SRB-a

text:
               11.12.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 424/40

         Tužba podnesena 20. rujna 2017. – Escriba Serra i drugi protiv Komisije i SRB-a
   (Predmet T-640/17)
   (2017/C 424/59)
   Jezik postupka: španjolski

      Stranke

      Tužitelji: Juan Escriba Serra (Girona, Španjolska) i drugih 7 tužitelja, (zastupnici: R. Vallina Hoset i C. Iglesias Megías, odvjetnici)

      Tuženici: Europska komisija i Jedinstveni sanacijski odbor (SRB)

      Tužbeni zahtjev

               —

               Tužitelji od Općeg suda zahtijevaju da, zbog procesne ekonomičnosti, kao glavno:

                           —

                           djelomično poništi (opozove) Odluku Jedinstvenog sanacijskog odbora SRB/EES/2017/08 de od 7. lipnja 2017. o usvajanju sanacijskog programa za društvo Banco Popular Español, S.A., u mjeri u kojoj se njome nalaže konverzija i otpis podređenih obveznica društva Banco Popular; i

                           —

                           djelomično poništi Odluku Komisije (EU) 2017/1246 od 7. lipnja 2017. o potvrđivanju sanacijskog programa za društvo Banco Popular Español S.A., u mjeri u kojoj se njome nalaže konverzija podređenih obveznica društva Banco Popular.

               —

               Alternativno i podredno:

                           —

                           u cijelosti poništi Odluku Jedinstvenog sanacijskog odbora SRB/EES/2017/08 od 7. lipnja 2017. o usvajanju sanacijskog programa za društvo Banco Popular Español, S.A.; i

                           —

                           u cijelosti poništi Odluku Komisije (EU) 2017/1246 od 7. lipnja 2017. o potvrđivanju sanacijskog programa za društvo Banco Popular Español S.A.

               —

               Po potrebi, proglasi neprimjenjivima članke 15., 18., 20., 21., 22. i/ili članak 24. Uredbe br. 806/2014, u vezi s člankom 277. UFEU-a; i

               —

               Naloži Jedinstvenom sanacijskom odboru i Komisiji snošenje troškova.

      Tužbeni razlozi i glavni argumenti

   Tužbeni razlozi i glavni argumenti slični su onima navedenima u predmetima T-478/17, Mutualidad de la Abogacía i Hermandad Nacional de Arquitectos Superiores y Químicos/Jedinstveni sanacijski odbor, T-481/17, Fundación Tatiana Pérez de Guzmán el Bueno i SFL/Jedinstveni sanacijski odbor, T-482/17, Comercial Vascongada Recalde/Komisija i Jedinstveni sanacijski odbor, T-483/17, García Suárez i dr./Komisija i Jedinstveni sanacijski odbor, T-484/17, Fidesban i dr./Jedinstveni sanacijski odbor, T-497/17, Sáchez del Valle i Calatrava Real State 2015/Komisija i Jedinstveni sanacijski odbor i T-498/17, Pablo Alvarez de Linera Granda/Komisija i Jedinstveni sanacijski odbor.


title: Predmet C-425/16: Presuda Suda (deveto vijeće) od 19. listopada 2017. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Oberster Gerichtshof – Austrija) – Hansruedi Raimund protiv Michaele Aigner (Zahtjev za prethodnu odluku — Intelektualno i industrijsko vlasništvo — Žig Europske unije — Uredba (EZ) br. 207/2009 — Članak 96. točka (a) — Postupak zbog povrede — Članak 99. stavak 1. — Pretpostavka valjanosti — Članak 100. — Protutužba za proglašavanje žiga ništavim — Veza između tužbe zbog povrede i protutužbe za proglašavanje žiga ništavim — Postupovna autonomija)

text:
               11.12.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 424/10

         Presuda Suda (deveto vijeće) od 19. listopada 2017. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Oberster Gerichtshof – Austrija) – Hansruedi Raimund protiv Michaele Aigner
   (Predmet C-425/16) (1)

   ((Zahtjev za prethodnu odluku - Intelektualno i industrijsko vlasništvo - Žig Europske unije - Uredba (EZ) br. 207/2009 - Članak 96. točka (a) - Postupak zbog povrede - Članak 99. stavak 1. - Pretpostavka valjanosti - Članak 100. - Protutužba za proglašavanje žiga ništavim - Veza između tužbe zbog povrede i protutužbe za proglašavanje žiga ništavim - Postupovna autonomija))
   (2017/C 424/14)
   Jezik postupka: njemački

      Sud koji je uputio zahtjev

   Oberster Gerichtshof

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelj: Hansruedi Raimund

      Tuženik: Michaela Aigner

      Izreka

               1.

               Članak 99. stavak 1. Uredbe Vijeća (EZ) br. 207/2009 od 26. veljače 2009. o žigu Europske unije treba tumačiti na način da se tužbu zbog povrede podnesenu pred sudom za žigove Europske unije u skladu s člankom 96. točkom (a) te uredbe ne može odbiti iz apsolutnog razloga za ništavost kao što je onaj predviđen člankom 52. stavkom 1. točkom (b) navedene uredbe a da taj sud prethodno nije usvojio protutužbu za proglašavanje ništavosti koju je tuženik podnio protiv te tužbe zbog povrede na osnovi članka 100. stavka 1. navedene uredbe i koja se temelji na tom istom razlogu ništavosti.

               2.

               Odredbe Uredbe br. 207/2009 treba tumačiti na način da im se ne protivi to da sud za žigove Europske unije može odbiti tužbu zbog povrede u smislu članka 96. točke (a) te uredbe iz apsolutnog razloga za ništavost kao što je onaj predviđen u članku 52. stavku 1. točki (b) navedene uredbe, iako odluka o protutužbi za proglašavanje ništavosti podnesena u skladu s člankom 100. stavkom 1. iste uredbe i koja se temelji na istom razlogu ništavosti nije postala konačna.

      (1)  SL C 402, 31. 10. 2016.


title: Predmet T-643/17: Tužba podnesena 21. rujna 2017. – Euroways protiv Komisije i SRB-a

text:
               11.12.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 424/41

         Tužba podnesena 21. rujna 2017. – Euroways protiv Komisije i SRB-a
   (Predmet T-643/17)
   (2017/C 424/60)
   Jezik postupka: španjolski

      Stranke

      Tužitelj: Euroways, SL (Hospitalet de Llobregat, Španjolska) (zastupnici: R. Vallina Hoset i C. Iglesias Megías, odvjetnici)

      Tuženici: Europska komisija i Jedinstveni sanacijski odbor (SRB)

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

               —

               poništi Odluku Jedinstvenog sanacijskog odbora SRB/EES/2017/08 od 7. lipnja 2017. u vezi s donošenjem sanacijskog programa u pogledu društva Banco Popular Español, S.A.,

               —

               poništi Odluku Komisije EU 2017/1246 od 7. lipnja 2017. o potvrđivanju sanacijskog programa za društvo Banco Popular Español S.A.,

               —

               ako je potrebno, članke 15., 18., 20., 21., 22. i/ili 24. Uredbe 806/2014 proglasi neprimjenjivima, u skladu s člankom 277. UFEU-a i

               —

               Odboru i Komisiji naloži snošenje troškova.

      Tužbeni razlozi i glavni argumenti

   Tužbeni razlozi i glavni argumenti slični su onima navedenima u predmetima T-478/17, Mutualidad de la Abogacía i Hermandad Nacional de Arquitectos Superiores y Químicos/Jedinstveni sanacijski odbor, T-481/17, Fundación Tatiana Pérez de Guzmán el Bueno i SFL/Jedinstveni sanacijski odbor, T-482/17, Comercial Vascongada Recalde/Komisija i Jedinstveni sanacijski odbor, T-483/17, García Suárez i dr./Komisija i Jedinstveni sanacijski odbor, T-484/17, Fidesban i dr./Jedinstveni sanacijski odbor, T-497/17, Sánchez del Valle i Calatrava Real State 2015/Komisija i Jedinstveni sanacijski odbor i T-498/17, Pablo Álvarez de Linera Granda/Komisija i Jedinstveni sanacijski odbor.


title: Predmet T-706/16 P: Presuda Općeg suda od 26. listopada 2017. – HB protiv Komisije („Žalba — Javna služba — Dužnosnici — Promaknuće — Postupak promaknuća za 2014. — Usporedba zasluga — Diskriminacija na temelju spola — Pogreška koja se tiče prava”)

text:
               11.12.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 424/33

         Presuda Općeg suda od 26. listopada 2017. – HB protiv Komisije
   (Predmet T-706/16 P) (1)

   ((„Žalba - Javna služba - Dužnosnici - Promaknuće - Postupak promaknuća za 2014. - Usporedba zasluga - Diskriminacija na temelju spola - Pogreška koja se tiče prava”))
   (2017/C 424/48)
   Jezik postupka: francuski

      Stranke

      Žalitelj: HB (zastupnici: S. Orlandi i T. Martin, odvjetnici)

      Druga stranka u postupku: Europska komisija (zastupnici: C. Berardis-Kayser i G. Berscheid, agenti)

      Predmet

   Žalba protiv presude Službeničkog suda Europske unije (drugo vijeće) od 21. srpnja 2016., HB/Komisija (F-125/15, EU:F:2016:164) kojom se traži ukidanje te presude.

      Izreka

               1.

               Žalba se odbija.

               2.

               HB će snositi vlastite troškove i troškove koje je Europska komisija imala u ovom žalbenom postupku.

               3.

               Raspodjela troškova prvostupanjskog postupka, kako je određena u točkama 2. i 3. izreke presude Službeničkog suda Europske unije (drugo vijeće) od 21. srpnja 2016., HB/ Komisija (F-125/15), ostaje neizmijenjena.

      (1)  SL C 454, 5. 12. 2016.


title: Predmet C-522/16: Presuda Suda (treće vijeće) od 19. listopada 2017. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Hoge Raad der Nederlanden – Nizozemska) – A protiv Staatssecretaris van Financiën (Zahtjev za prethodnu odluku — Carinska unija i Zajednička carinska tarifa — Uredba (EEZ) br. 2913/92 — Članak 201. stavak 3. drugi podstavak i članak 221. stavci 3. i 4. — Uredba (EEZ) br. 2777/75 — Uredba (EZ) br. 1484/95 — Dodatne uvozne carine — Umjetna struktura namijenjena izbjegavanju dodatnih dugovanih carina — Neistinitost podataka na kojima se temelji carinska deklaracija — Osobe koje se mogu smatrati odgovornima za carinski dug — Rok zastare)

text:
               11.12.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 424/11

         Presuda Suda (treće vijeće) od 19. listopada 2017. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Hoge Raad der Nederlanden – Nizozemska) – A protiv Staatssecretaris van Financiën
   (Predmet C-522/16) (1)

   ((Zahtjev za prethodnu odluku - Carinska unija i Zajednička carinska tarifa - Uredba (EEZ) br. 2913/92 - Članak 201. stavak 3. drugi podstavak i članak 221. stavci 3. i 4. - Uredba (EEZ) br. 2777/75 - Uredba (EZ) br. 1484/95 - Dodatne uvozne carine - Umjetna struktura namijenjena izbjegavanju dodatnih dugovanih carina - Neistinitost podataka na kojima se temelji carinska deklaracija - Osobe koje se mogu smatrati odgovornima za carinski dug - Rok zastare))
   (2017/C 424/15)
   Jezik postupka: nizozemski

      Sud koji je uputio zahtjev

   Hoge Raad der Nederlanden

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelj: A

      Tuženik: Staatssecretaris van Financiën

      Izreka

               1.

               U okolnostima poput onih iz glavnog postupka članak 201. stavak 3. drugi podstavak Uredbe Vijeća (EEZ) br. 2913/92 od 12. listopada 1992. o Carinskom zakoniku Zajednice, kako je izmijenjena Uredbom br. (EZ) br. 2700/2000 Europskog parlamenta i Vijeća od 16. studenoga 2000., treba tumačiti na način da dokumenti čije se podnošenje zahtijeva člankom 3. stavkom 2. Uredbe Komisije (EZ) br. 1484/95 od 28. lipnja 1995. o utvrđivanju detaljnih pravila za provedbu sustava dodatnih uvoznih carina i određivanju dodatnih uvoznih carina u sektorima mesa peradi i jaja i za albumin iz jaja te stavljanju izvan snage Uredbe br. 163/67/EEZ, kako je izmijenjena Uredbom Komisije (EZ) br. 684/1999 od 29. ožujka 1999., jesu podaci potrebni za sastavljanje carinske deklaracije u smislu te odredbe.

               2.

               Članak 201. stavak 3. drugi podstavak Uredbe br. 2913/92, kako je izmijenjena Uredbom br. 2700/2000, treba tumačiti na način da u pojam „dužnik” carinskog duga u smislu te odredbe ulazi fizička osoba koja je bila usko i svjesno uključena u osmišljavanje i umjetnu uspostavu strukture trgovinskih transakcija poput one u glavnom postupku, koja je imala za posljedicu umanjenje zakonski određenog iznosa uvozne carine, iako nije sama priopćila neistinite podatke koji su poslužili kao temelj za sastavljanje carinske deklaracije, kada iz okolnosti proizlazi da je ta osoba znala ili je opravdano trebala znati da operacije obuhvaćene tom strukturom nisu bile ostvarene u okviru uobičajenih trgovinskih transakcija, nego samo u cilju da se zlouporabom stekne korist od prednosti predviđenih pravom Unije. Činjenica da je ta osoba osmislila i provela umjetnu uspostavu te strukture tek nakon što su je stručnjaci carinskog prava uvjerili u njezinu zakonitost u tom je pogledu nebitna.

               3.

               Članak 221. stavak 4. Uredbe br. 2913/92, kako je izmijenjena Uredbom br. 2700/2000, treba tumačiti na način da u okolnostima poput onih u glavnom postupku činjenica da je carinski uvozni dug, u skladu s člankom 201. stavkom 1. tog zakonika, nastao iz puštanja u slobodan promet robe koja podliježe uvoznoj carini nije takva da sama po sebi može isključiti mogućnost obavještavanja dužnika o iznosu uvozne carine određenom za takvu robu nakon isteka roka predviđenog člankom 221. stavkom 3. tog zakonika, kako je izmijenjen.

      (1)  SL C 86, 20. 3. 2017.


title: Predmet T-659/17: Tužba podnesena 28. rujna 2017. – Vallina Fonseca protiv SRB-a

text:
               11.12.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 424/42

         Tužba podnesena 28. rujna 2017. – Vallina Fonseca protiv SRB-a
   (Predmet T-659/17)
   (2017/C 424/61)
   Jezik postupka: španjolski

      Stranke

      Tužitelj: José Antonio Vallina Fonseca (Madrid, Španjolska) (zastupnici: R. Vallina Hoset i A. Sellés Marco, odvjetnici)

      Tuženik: Jedinstveni sanacijski odbor (SRB)

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

               —

               utvrdi izvanugovornu odgovornost Jedinstvenog sanacijskog odbora i naloži mu naknadu štete koju José Antonio Vallina Fonseca pretrpio zbog svih radnji i propusta tog odbora zbog kojih je izgubio obveznice i vrijednosne papire društva BANCO POPULAR ESPAÑOL, S.A., čiji je bio imatelj;

               —

               naloži Jedinstvenom sanacijskom odboru da mu plati iznos od 50 000 eura za naknadu pretrpljene štete (potraživani iznos);

               —

               odobri povećanje potraživanog iznosa za kompenzacijske kamate od 7. lipnja 2017. do izricanja presude kojom se odlučuje o ovoj tužbi;

               —

               odobri povećanje potraživanog iznosa za odgovarajuće zatezne kamate od dana izricanja te presude do cjelokupnog plaćanja potraživanog iznosa, po stopi koju određuje Europska središnja banka (ESB) za glavne operacije refinanciranja, uvećanoj za dva postotna boda.

      Tužbeni razlozi i glavni argumenti

   U prilog osnovanosti tužbe tužitelj ističe četiri tužbena razloga.

               1.

               Prvi tužbeni razlog, koji se temelji na tome da Odluka SRB/EES/2017/08 Jedinstvenog sanacijskog odbora od 7. lipnja 2017. o donošenju sanacijskog programa za Banco Popular Español, S.A., povrjeđuje načelo nemo auditur turpitudinem opropiam allegans i članak 88. Uredbe 806/2014, u mjeri u kojoj je Jedinstveni sanacijski odbor donio akt kojim nanosi štetu društvu Banco Popular i njegovim dioničarima zbog krize koju je on sam izazvao.

               2.

               Drugi tužbeni razlog, koji se temelji na tome da je Jedinstveni sanacijski odbor pri donošenju odluke o sanaciji povrijedio obvezu dužne pažnje, načelo dobre uprave iz članka 296. UFEU-a, načelo zabrane proizvoljnosti i načelo nemo auditur turpitudinem suam allegans.

               3.

               Treći tužbeni razlog, koji se temelji na povredi članaka 17. i 41. Povelje Europske unije o temeljnim pravima, u mjeri u kojoj se tužitelj morao odreći vlasništva, a da nije saslušan nije prije ni nakon toga.

               4.

               Četvrti tužbeni razlog, koji se temelji na tome da je Jedinstveni sanacijski odbor povrijedio članak 17. Povelje Europske unije o temeljnim pravima i članak 54. Ugovora o Europskoj uniji, s obzirom na to da je tužitelju oduzeto vlasništvo iako su postojale manje ograničavajuće alternativne mjere.


title: Predmet T-721/17: Tužba podnesena 17. listopada 2017. – Topor-Gilka protiv Vijeća

text:
               11.12.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 424/56

         Tužba podnesena 17. listopada 2017. – Topor-Gilka protiv Vijeća
   (Predmet T-721/17)
   (2017/C 424/81)
   Jezik postupka: njemački

      Stranke

      Tužitelj: Sergey Topor-Gilka (Moskva, Rusija) (zastupnik: N. Meyer, odvjetnik)

      Tuženik: Vijeće Europske unije

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

               —

               poništi pobijanu Odluku Vijeća (ZVSP) 2017/1418 (1) od 4. kolovoza 2017.;

               —

               podredno u svakom slučaju djelomično poništi pobijanu Odluku Vijeća (ZVSP) 2017/1418 u dijelu u kojem je tužitelj njome pod točkom 160. uvršten na popis osoba i subjekata iz članka 1. Odluke; i

               —

               na temelju članka 68. stavka 1. Poslovnika Općeg suda spoji ovaj postupak s paralelnim postupkom u predmetu OOO WO Technopromexport.

      Tužbeni razlozi i glavni argumenti

   U prilog osnovanosti tužbe tužitelj ističe tri tužbena razloga.

               1.

               Prvi tužbeni razlog: više očitih pogrešaka u ocjeni

                           —

                           Pozivanje na Uredbu Vijeća (EU) br. 1351/2014 (2)

                           Ova se uredba odnosi na skupinu osoba različitu od tužiteljeve i stoga ne može biti obrazloženje za uvrštavanje tužiteljevog imena na sporni popis.

                           —

                           Povreda ugovorne obveze
                           Odluku o uvrštavanju tužiteljevog imena na sporni popis Vijeće je obrazložilo među ostalim i time što je tužitelj vodio pregovore s društvom Siemens Gas Turbine Technology OOO o prvotnom ugovoru o isporuci, pri čemu su kasnije odredbe toga prvotnog ugovora o isporuci povrijeđene. Ocjena o tome je li činjenično došlo do povrede ugovora podliježe ruskom pravu. Stranke ugovora o isporuci obratile su se arbitražnom sudu u Moskvi. Dok navedeni arbitražni sud ne odluči o predmetu, navodna povreda ugovorne obveze ne predstavlja dovoljno sigurnu činjeničnu osnovu i nije prikladna kao obrazloženje Odluke 2017/1418 (ZVSP).

                           —

                           Prijevoz plinskih turbina na Krim
                           Tužitelju se stavlja na teret odgovornost za prijenos plinskih turbina na Krim. Izvještaji objavljeni u medijima nisu jasni i temelje se na anonimnim izvorima. Dokazivanje uvjerljivosti iznesenih razloga zadaća je nadležnih tijela Unije, dok predmetni poduzetnik ne mora podnijeti negativan dokaz da ti razlozi nisu uvjerljivi.

                           —

                           Povreda načela međunarodnog humanitarnog prava
                           Rusija je prema međunarodnom pravu obvezna za ponovnu uspostavu i održavanje javnog reda na Krimu, u što se u današnje vrijeme ubraja i sigurna i stabilna opskrba energijom. Humanitarna potreba za takvom opskrbom energijom je kao i pravila međunarodnog humanitarnog prava slabo uzeta u obzir u obrazloženju Odluke 2017/1418 (ZVSP).

               2.

               Drugi tužbeni razlog: Povreda obveze obrazlaganja iz članka 296. stavka 2. UFEU-a.
               Odlukom 2017/1418 povrijeđena je obveza obrazlaganja iz članka 296. stavka 2. UFEU-a. Obrazloženje u točki 160. Priloga Odluci potpuno je nejasno i nije dovoljno precizno. U njemu se ne navode konkretni razlozi zbog kojih je Vijeće u okviru izvršavanja svoje diskrecijske ovlasti odlučilo primijeniti mjere ograničavanja na tužitelja i stoga sveukupno ne zadovoljava zahtjeve obveze obrazlaganja iz članka 296. stavka 2. UFEU-a.

               3.

               Treći tužbeni razlog: Povreda prava na obranu i učinkovitu pravnu zaštitu.
               Vijeće je, time što nije zadovoljilo zahtjev obveze obrazlaganja iz članka 296. stavka 2. UFEU-a, povrijedilo pravo tužitelja na obranu i učinkovitu pravnu zaštitu, jer tužitelj nije imao saznanja o bitnim razlozima zbog kojih je njegovo ime uvršteno na sporni popis i zbog toga nije mogao na najbolji mogući način iznijeti svoju obranu.

      (1)  Odluka Vijeća (ZVSP) 2017/1418 od 4. kolovoza 2017. o izmjeni Odluke 2014/145/ZVSP o mjerama ograničavanja s obzirom na djelovanja kojima se podrivaju ili ugrožavaju teritorijalna cjelovitost, suverenitet i neovisnost Ukrajine (SL 2017., L 203I, str. 5.).

      (2)  Uredba Vijeća (EU) br. 1351/2014 od 18. prosinca 2014. o izmjeni Uredbe (EU) br. 692/2014 o mjerama ograničavanja, kao odgovor na nezakonito pripojenje Krima i Sevastopolja (SL 2014., L 365, str. 46., ispravak SL 2015., L 37, str. 24.).


title: Predmet C-556/16: Presuda Suda (deveto vijeće) od 19. listopada 2017. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Finanzgericht Hamburg – Njemačka) – Lutz GmbH protiv Hauptzollamt (Zahtjev za prethodnu odluku — Uredba (EEZ) br. 2658/87 — Carinska unija — Zajednička carinska tarifa — Tarifno razvrstavanje — Kombinirana nomenklatura — Tarifni brojevi — Tarifni podbroj 6212 20 00 (Pojasevi steznici s gaćicama) — Napomene s objašnjenjem kombinirane nomenklature — Napomene s objašnjenjem Harmoniziranog sustava)

text:
               11.12.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 424/12

         Presuda Suda (deveto vijeće) od 19. listopada 2017. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Finanzgericht Hamburg – Njemačka) – Lutz GmbH protiv Hauptzollamt
   (Predmet C-556/16) (1)

   ((Zahtjev za prethodnu odluku - Uredba (EEZ) br. 2658/87 - Carinska unija - Zajednička carinska tarifa - Tarifno razvrstavanje - Kombinirana nomenklatura - Tarifni brojevi - Tarifni podbroj 6212 20 00 (Pojasevi steznici s gaćicama) - Napomene s objašnjenjem kombinirane nomenklature - Napomene s objašnjenjem Harmoniziranog sustava))
   (2017/C 424/16)
   Jezik postupka: njemački

      Sud koji je uputio zahtjev

   Finanzgericht Hamburg

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelj: Lutz GmbH

      Tuženik: Hauptzollamt Hannover

      Izreka

   Kombiniranu nomenklaturu koja se nalazi u Prilogu I. Uredbi Vijeća (EEZ) br. 2658/87 od 23. srpnja 1987. o tarifnoj i statističkoj nomenklaturi i o Zajedničkoj carinskoj tarifi, kako je izmijenjena Provedbenom uredbom Komisije (EU) br. 927/2012 od 9. listopada 2012., treba tumačiti na način da se gaćice koje karakterizira smanjena vodoravna rastezljivost (po širini), koje, međutim, ne sadržavaju nerastezljive elemente ugrađene u tom smjeru, mogu razvrstati u tarifni podbroj 6212 20 00 kombinirane nomenklature ako ispitivanje pokaže da je njihova vodoravna rastezljivost (po širini) znatno smanjena radi potpore ljudskom tijelu kako bi se stvorio učinak vitkijeg izgleda.

      (1)  SL C 38, 6. 2. 2017.


title: Predmet T-660/17: Tužba podnesena 28. rujna 2017. – Miralla Inversiones protiv Komisije i SRB-a

text:
               11.12.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 424/42

         Tužba podnesena 28. rujna 2017. – Miralla Inversiones protiv Komisije i SRB-a
   (Predmet T-660/17)
   (2017/C 424/62)
   Jezik postupka: španjolski

      Stranke

      Tužitelj: Miralla Inversiones, S.L. (Madrid, Španjolska) (zastupnici: R. Vallina Hoset i A. Lois Perreau de Pinninck, odvjetnici)

      Tuženici: Europska komisija i Jedinstveni sanacijski odbor (SRB)

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

               —

               poništi Odluku Jedinstvenog sanacijskog odbora SRB/EES/2017/08 od 7. lipnja 2017. u vezi s donošenjem sanacijskog programa u pogledu društva Banco Popular Español, S.A.,

               —

               poništi Odluku Komisije EU 2017/1246 od 7. lipnja 2017. o potvrđivanju sanacijskog programa za društvo Banco Popular Español S.A.,

               —

               ako je potrebno, članke 15., 18., 20., 21., 22. i/ili 24. Uredbe 806/2014 proglasi neprimjenjivima, u skladu s člankom 277. UFEU-a i

               —

               Komisiji i SRB-u naloži snošenje troškova.

      Tužbeni razlozi i glavni argumenti

   Tužbeni razlozi i glavni argumenti slični su onima navedenima u predmetima T-478/17, Mutualidad de la Abogacía i Hermandad Nacional de Arquitectos Superiores y Químicos/Jedinstveni sanacijski odbor, T-481/17, Fundación Tatiana Pérez de Guzmán el Bueno i SFL/Jedinstveni sanacijski odbor, T-482/17, Comercial Vascongada Recalde/Komisija i Jedinstveni sanacijski odbor, T-483/17, García Suárez i dr./Komisija i Jedinstveni sanacijski odbor, T-484/17, Fidesban i dr./Jedinstveni sanacijski odbor, T-497/17, Sánchez del Valle i Calatrava Real State 2015/Komisija i Jedinstveni sanacijski odbor i T-498/17, Pablo Álvarez de Linera Granda/Komisija i Jedinstveni sanacijski odbor.


title: Predmet T-722/17: Tužba podnesena 17. listopada 2017. – WO Technopromexport protiv Vijeća

text:
               11.12.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 424/57

         Tužba podnesena 17. listopada 2017. – WO Technopromexport protiv Vijeća
   (Predmet T-722/17)
   (2017/C 424/82)
   Jezik postupka: njemački

      Stranke

      Tužitelj: OOO WO Technopromexport (Moskva, Rusija) (zastupnik: N. Meyer, odvjetnik)

      Tuženik: Vijeće Europske unije

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

               —

               poništi pobijanu Odluku Vijeća (ZVSP) 2017/1418 (1) od 4. kolovoza 2017.;

               —

               podredno u svakom slučaju poništi pobijanu Odluku Vijeća (ZVSP) 2017/1418 u dijelu u kojem je tužitelj njome pod točkom 39. uvršten na popis osoba i subjekata iz članka 1. Odluke; i

               —

               na temelju članka 68. stavka 1. Poslovnika Općeg suda spoji ovaj postupak s paralelnim postupkom u predmetu S. Topor-Gilke.

      Tužbeni razlozi i glavni argumenti

   U prilog osnovanosti tužbe tužitelj ističe tri tužbena razloga.

               1.

               Prvi tužbeni razlog: više očitih pogrešaka u ocjeni

                           —

                           Pozivanje na Uredbu Vijeća (EU) br. 1351/2014 (2).
                           Ova se uredba odnosi na skupinu osoba različitu od tužiteljeve i stoga ne može biti obrazloženje za uvrštavanje tužiteljevog imena na sporni popis.

                           —

                           Povreda ugovorne obveze
                           Odluku o uvrštavanju tužiteljevog imena na sporni popis Vijeće je obrazložilo među ostalim i time što su plinske turbine isporučene na Krim, čime su povrijeđene odredbe prvotnog ugovora o isporuci sklopljenog sa Siemens Gas Turbine Technology OOO. Ocjena o tome je li činjenično došlo do povrede ugovora podliježe ruskom pravu. Stranke ugovora o isporuci obratile su se arbitražnom sudu u Moskvi. Dok navedeni arbitražni sud ne odluči o predmetu, navodna povreda ugovorne obveze ne predstavlja dovoljno sigurnu činjeničnu osnovu i nije prikladna kao obrazloženje Odluke 2017/1418 (ZVSP).

                           —

                           Prijevoz plinskih turbina na Krim
                           Tužitelju se stavlja na teret odgovornost za isporuku plinskih turbina na Krim. Izvještaji objavljeni u medijima nisu jasni i temelje se na anonimnim izvorima. Dokazivanje uvjerljivosti iznesenih razloga zadaća je nadležnih tijela Unije, dok predmetni poduzetnik ne mora podnijeti negativan dokaz da ti razlozi nisu uvjerljivi.

                           —

                           Povreda načela međunarodnog humanitarnog prava
                           Rusija je prema međunarodnom pravu obvezna za ponovnu uspostavu i održavanje javnog reda na Krimu, u što se u današnje vrijeme ubraja i sigurna i stabilna opskrba energijom. Humanitarna potreba za takvom opskrbom energijom je kao i pravila međunarodnog humanitarnog prava slabo uzeta u obzir u obrazloženju Odluke 2017/1418 (ZVSP).

               2.

               Drugi tužbeni razlog: Povreda obveze obrazlaganja iz članka 296. stavka 2. UFEU-a
               Odlukom 2017/1418 povrijeđena je obveza obrazlaganja iz članka 296. stavka 2. UFEU-a. Obrazloženje u točki 39. Priloga Odluci potpuno je nejasno i nije dovoljno precizno. U njemu se ne navode konkretni razlozi zbog kojih je Vijeće u okviru izvršavanja svoje diskrecijske ovlasti odlučilo primijeniti mjere ograničavanja na tužitelja i stoga sveukupno ne zadovoljava zahtjeve obveze obrazlaganja iz članka 296. stavka 2. UFEU-a.

               3.

               Treći tužbeni razlog: Povreda prava na obranu i učinkovitu pravnu zaštitu
               Vijeće je, time što nije zadovoljilo zahtjev obveze obrazlaganja iz članka 296. stavka 2. UFEU-a, povrijedilo pravo tužitelja na obranu i učinkovitu pravnu zaštitu, jer tužitelj nije imao saznanja o bitnim razlozima zbog kojih je njegovo ime uvršteno na sporni popis i zbog toga nije mogao na najbolji mogući način iznijeti svoju obranu.

      (1)  Odluka Vijeća (ZVSP) 2017/1418 od 4. kolovoza 2017. o izmjeni Odluke 2014/145/ZVSP o mjerama ograničavanja s obzirom na djelovanja kojima se podrivaju ili ugrožavaju teritorijalna cjelovitost, suverenitet i neovisnost Ukrajine (SL 2017., L 203I, str. 5.).

      (2)  Uredba Vijeća (EU) br. 1351/2014 od 18. prosinca 2014. o izmjeni Uredbe (EU) br. 692/2014 o mjerama ograničavanja, kao odgovor na nezakonito pripojenje Krima i Sevastopolja (SL 2014., L 365, str. 46., ispravak SL 2015., L 37, str. 24.).


title: Predmet T-661/17: Tužba podnesena 29. rujna 2017. – Fundación Agustín de Betancourt protiv SRB-a

text:
               11.12.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 424/43

         Tužba podnesena 29. rujna 2017. – Fundación Agustín de Betancourt protiv SRB-a
   (Predmet T-661/17)
   (2017/C 424/63)
   Jezik postupka: španjolski

      Stranke

      Tužitelj: Fundación Agustín de Betancourt (Madrid, Španjolska) (zastupnik: I. Salama Salama, odvjetnik)

      Tuženik: Jedinstveni sanacijski odbor (SRB)

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

               —

               na temelju članka 263. UFEU-a, poništi Odluku Jedinstvenog sanacijskog odbora SRB/EES/2017/08 od 7. lipnja 2017. kojom je odlučio donijeti sanacijski program u pogledu društva Banco Popular Español, S.A.,

               —

               na temelju članka 340. stavka 2. UFEU-a i članka 41. stavka 3. Povelje Europske unije o temeljnim pravima, naloži Jedinstvenom sanacijskom odboru da tužiteljima naknadi pretrpljenu štetu, čiji će točan iznos biti utvrđen nakon što se ovim zastupnicima dostavi potpuna zahtijevana informacija i, osobito, privremeno izvješće koje izdaje Deloitte i ona koja izrađuju neovisni stručnjaci u skladu s Uredbom EU 806/2014, a kojima zahtijevamo pristup,

               —

               na temelju članaka 133. i 134. Poslovnika Općeg suda, naloži Jedinstvenom sanacijskom odboru snošenje troškova ovog postupka.

      Tužbeni razlozi i glavni argumenti

   Tužbeni razlozi i glavni argumenti slični su onima navedenima u predmetima T-478/17, Mutualidad de la Abogacía i Hermandad Nacional de Arquitectos Superiores y Químicos/Jedinstveni sanacijski odbor, T-481/17, Fundación Tatiana Pérez de Guzmán el Bueno i SFL/Jedinstveni sanacijski odbor, T-482/17, Comercial Vascongada Recalde/Komisija i Jedinstveni sanacijski odbor, T-483/17, García Suárez i dr./Komisija i Jedinstveni sanacijski odbor, T-484/17, Fidesban i dr./Jedinstveni sanacijski odbor, T-497/17, Sánchez del Valle i Calatrava Real State 2015/Komisija i Jedinstveni sanacijski odbor i T-498/17, Pablo Álvarez de Linera Granda/Komisija i Jedinstveni sanacijski odbor.


title: Predmet T-243/17: Rješenje Općeg suda od 18. listopada 2017. – Ecolab Deutschland i Lysoform Dr. Hans Rosemann protiv ECHA-e

text:
               11.12.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 424/59

         Rješenje Općeg suda od 18. listopada 2017. – Ecolab Deutschland i Lysoform Dr. Hans Rosemann protiv ECHA-e
   (Predmet T-243/17) (1)

   (2017/C 424/83)
   Jezik postupka: engleski
   Predsjednik petog vijeća odredio je brisanje predmeta.

      (1)  SL C 221, 10. 7. 2017.


title: Predmet T-662/17: Tužba podnesena 28. rujna 2017. – Link Flexible i dr. protiv SRB-a

text:
               11.12.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 424/44

         Tužba podnesena 28. rujna 2017. – Link Flexible i dr. protiv SRB-a
   (Predmet T-662/17)
   (2017/C 424/64)
   Jezik postupka: španjolski

      Stranke

      Tužitelji: Link Flexible Sicav, SA (Madrid, Španjolska) i ostalih 20 tužitelja (zastupnici: M. Romero Rey i I. Salama Salama, odvjetnici)

      Tuženik: Jedinstveni sanacijski odbor (SRB)

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelji od Općeg suda zahtijevaju da:

               —

               na temelju članka 263. UFEU-a, poništi Odluku Jedinstvenog sanacijskog odbora SRB/EES/2017/08 od 7. lipnja 2017. kojom je odlučio donijeti sanacijski program u pogledu društva Banco Popular Español, S.A.;

               —

               na temelju članka 340. stavka 2. UFEU-a i članka 41. stavka 3. Povelje Europske unije o temeljnim pravima, naloži Jedinstvenom sanacijskom odboru da tužiteljima naknadi pretrpljenu štetu, čiji će točan iznos biti utvrđen nakon što se ovim zastupnicima dostavi potpuna zahtijevana informacija i, osobito, privremeno izvješće koje izdaje Deloitte i ona koja izrađuju neovisni stručnjaci u skladu s Uredbom EU 806/2014, a kojima zahtijevamo pristup;

               —

               na temelju članaka 133. i 134. Poslovnika Općeg suda, naloži Jedinstvenom sanacijskom odboru snošenje troškova ovog postupka.

      Tužbeni razlozi i glavni argumenti

   Tužbeni razlozi i glavni argumenti slični su onima navedenima u predmetima T-478/17, Mutualidad de la Abogacía i Hermandad Nacional de Arquitectos Superiores y Químicos/Jedinstveni sanacijski odbor, T-481/17, Fundación Tatiana Pérez de Guzmán el Bueno i SFL/Jedinstveni sanacijski odbor, T-482/17, Comercial Vascongada Recalde/Komisija i Jedinstveni sanacijski odbor, T-483/17, García Suárez i dr./Komisija i Jedinstveni sanacijski odbor, T-484/17, Fidesban i dr./Jedinstveni sanacijski odbor, T-497/17, Sánchez del Valle i Calatrava Real State 2015/Komisija i Jedinstveni sanacijski odbor i T-498/17, Pablo Álvarez de Linera Granda/Komisija i Jedinstveni sanacijski odbor.


title: Presuda Suda оd 27. studenoga 2017. u predmetu E-12/16 – Marine Harvest ASA koji podupire Norveški industrijski savez (Norsk Industri) protiv Nadzornog tijela EFTA-e koje podupire Kraljevina Norveška (Postupak za poništenje odluke Nadzornog tijela EFTA-e – Državne potpore – Ribe i ostali morski proizvodi – Područje primjene Sporazuma o EGP-u – Protokol 9. – Nadležnost za nadzor)

text:
               5.4.2018

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 119/9

         PRESUDA SUDA
   оd 27. studenoga 2017.
   u predmetu E-12/16
   Marine Harvest ASA koji podupire Norveški industrijski savez (Norsk Industri) protiv Nadzornog tijela EFTA-e koje podupire Kraljevina Norveška

      (Postupak za poništenje odluke Nadzornog tijela EFTA-e – Državne potpore – Ribe i ostali morski proizvodi – Područje primjene Sporazuma o EGP-u – Protokol 9. – Nadležnost za nadzor)

   (2018/C 119/10)
   U predmetu E-12/16 Marine Harvest ASA koji podupire Norveški industrijski savez (Norsk Industri) protiv Nadzornog tijela EFTA-e koje podupire Kraljevina Norveška – ZAHTJEV za poništenje odluke Nadzornog tijela EFTA-e od 27. srpnja 2016. u predmetu ESA br. 79116 i za izjavu o tome da je Nadzorno tijelo EFTA-e nadležno za nadzor državnih potpora sektoru ribarstva i obvezno ga provoditi, Sud, u sastavu Carl Baudenbacher, predsjednik, Per Christiansen (sudac izvjestitelj) i Páll Hreinsson, suci, presudio je 27. studenoga 2017. kao u izreci:
   Sud:

               1.

               Odbacuje zahtjev kao neosnovan.

               2.

               Nalaže poduzetniku Marine Harvest ASA da snosi vlastite troškove i troškove Nadzornog tijela EFTA-e.

               3.

               Nalaže intervenijentima da snose vlastite troškove.


title: Presuda Suda оd 27. studenoga 2017. u predmetu E-19/16 – Thorbjørn Selstad Thue kojeg podupire Norveški policijski savez (Politiets Fellesforbund) protiv norveške vlade (Direktiva 2003/88/EZ – Zaštita sigurnosti i zdravlja radnika – Radno vrijeme – Putovanje do radnog mjesta koje nije zaposlenikovo stalno ili uobičajeno radno mjesto i/ili iz njega)

text:
               5.4.2018

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 119/10

         PRESUDA SUDA
   оd 27. studenoga 2017.
   u predmetu E-19/16
   Thorbjørn Selstad Thue kojeg podupire Norveški policijski savez (Politiets Fellesforbund) protiv norveške vlade

      (Direktiva 2003/88/EZ – Zaštita sigurnosti i zdravlja radnika – Radno vrijeme – Putovanje do radnog mjesta koje nije zaposlenikovo stalno ili uobičajeno radno mjesto i/ili iz njega)

   (2018/C 119/11)
   U predmetu E-19/16 Thorbjørn Selstad Thue kojeg podupire Norveški policijski savez (Politiets Fellesforbund) protiv norveške vlade – ZAHTJEV Sudu u skladu s člankom 34. Sporazuma među državama EFTA-e o osnivanju Nadzornog tijela i Suda koji je podnio Vrhovni sud Norveške (Norges Høyesterett) u pogledu tumačenja članka 2. Direktive 2003/88/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 4. studenoga 2003. o određenim vidovima organizacije radnog vremena, Sud, u sastavu Carl Baudenbacher, predsjednik i sudac izvjestitelj, Per Christiansen i Ása Ólafsdóttir (ad hoc), suci, presudio je 27. studenoga 2017. kao u izreci:

               1.

               Potrebno vrijeme koje zaposlenik, kao što je podnositelj žalbe, na zahtjev poslodavca, utroši na putovanje do radnog mjesta koje nije njegovo stalno ili uobičajeno radno mjesto i/ili iz njega izvan uobičajenog radnog vremena i radi izvršenja svojih aktivnosti ili dužnosti na tom drugom mjestu, smatra se „radnim vremenom” u smislu članka 2. Direktive 2003/88/EZ.

               2.

               Ne zahtijeva se procjena intenziteta količine posla koji se obavlja tijekom putovanja.

               3.

               Učestalost tih putovanja nije važna, osim ako im svrha nije prijenos radnog mjesta zaposlenika na novo stalno ili uobičajeno radno mjesto.


               5.4.2018

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 119/11

         Zahtjev za savjetodavno mišljenje Suda EFTA-e koji je 23. studenoga 2017. podnio norveški Žalbeni sud Borgarting lagmannsrett u predmetu Nye Kystlink AS protiv Color Group AS i Color Line AS
   (Predmet E-10/17)
   (2018/C 119/12)
   Dopisom Sudu od 23. studenoga 2017., zaprimljenim u pisarnicu Suda 24. studenoga 2017., Borgarting lagmannsrett (norveški Žalbeni sud) podnio je zahtjev za savjetodavno mišljenje u predmetu Nye Kystlink AS protiv Color Group AS i Color Line AS o sljedećim pitanjima:

               1.

               Proizlazi li iz načela ekvivalentnosti u okviru prava EGP-a da se nacionalno pravilo o zastari, kojim se utvrđuje poseban rok zastare od godine dana za podnošenje tužbe za naknadu štete na temelju kaznenog djela utvrđenog pravomoćnom osuđujućom presudom, mora primjenjivati na odgovarajući način u vezi s tužbom za naknadu štete zbog povrede članaka 53. i 54. Sporazuma o EGP-u koja je utvrđena konačnom odlukom Nadzornog tijela EFTA-e o izricanju novčane kazne?

               2.

               Ograničava li se načelom djelotvornosti u okviru prava EGP-a pravo država EGP-a na primjenu roka zastare od tri godine za podnošenje tužbe za naknadu štete zbog povrede članaka 53. i 54. Sporazuma o EGP-u ako uz taj rok zastare oštećena strana ima dužnost istrage, zbog čega rok zastare može isteći prije nego što Nadzorno tijelo EFTA-e donese odluku u predmetu koji se odnosi na povredu članaka 53. i 54. Sporazuma o EGP-u na temelju pritužbe oštećene strane?

               3.

               Koji bi čimbenici trebali biti važni pri procjeni spojivosti primjene nacionalnog roka zastare, kako je naveden u pitanju 2., s načelom djelotvornosti u okviru prava EGP-a u predmetima tržišnog natjecanja koji su prirodom i opsegom slični ovom predmetu?


title: Predmet C-304/16: Presuda Suda (prvo vijeće) od 7. veljače 2018. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio High Court of Justice (England & Wales), Queen’s Bench Division (Administrative Court) – Ujedinjena Kraljevina) – The Queen na zahtjev American Express Co. protiv The Lords Commissioners of Her Majesty’s Treasury (Zahtjev za prethodnu odluku — Uredba (EU) 2015/751 — Međubankovne naknade za kartične platne transakcije — Članak 1. stavak 5. — Izjednačavanje trostrane kartične platne sheme s četverostranom — Pretpostavke — Izdavanje kartičnih platnih instrumenata trostrane kartične platne sheme „s co branding partnerom ili preko zastupnika” — Članak 2. točka 18. — Pojam „trostrana kartična platna shema” — Valjanost)

text:
               9.4.2018

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 123/2

         Presuda Suda (prvo vijeće) od 7. veljače 2018. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio High Court of Justice (England & Wales), Queen’s Bench Division (Administrative Court) – Ujedinjena Kraljevina) – The Queen na zahtjev American Express Co. protiv The Lords Commissioners of Her Majesty’s Treasury
   (Predmet C-304/16) (1)

   ((Zahtjev za prethodnu odluku - Uredba (EU) 2015/751 - Međubankovne naknade za kartične platne transakcije - Članak 1. stavak 5. - Izjednačavanje trostrane kartične platne sheme s četverostranom - Pretpostavke - Izdavanje kartičnih platnih instrumenata trostrane kartične platne sheme „s co branding partnerom ili preko zastupnika” - Članak 2. točka 18. - Pojam „trostrana kartična platna shema” - Valjanost))
   (2018/C 123/02)
   Jezik postupka: engleski

      Sud koji je uputio zahtjev

   High Court of Justice (England & Wales), Queen’s Bench Division (Administrative Court)

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelj: The Queen na zahtjev American Express Co.

      Tuženik: The Lords Commissioners of Her Majesty’s Treasury

      uz sudjelovanje: Diners Club International Limited, MasterCard Europe SA

      Izreka

               1.

               Članak 1. stavak 5. Uredbe (EU) 2015/751 Europskog parlamenta i Vijeća od 29. travnja 2015. o međubankovnim naknadama za platne transakcije na temelju kartica treba tumačiti na način da u okviru ugovora između co-branding partnera ili zastupnika, s jedne strane, i trostrane kartične platne sheme, s druge strane, nije nužno da taj co-branding partner ili zastupnik nastupa kao izdavatelj u smislu članka 2. točke 2. te uredbe, kako bi se smatralo da ta shema izdaje kartične platne instrumente s co-branding partnerom ili preko zastupnika i kako bi je se u tom slučaju smatralo četverostranom kartičnom platnom shemom u smislu prvonavedene odredbe.

               2.

               Prilikom ispitivanja drugog prethodnog pitanja nije utvrđeno ništa što bi moglo utjecati na valjanost članka 1. stavka 5. i članka 2. točke 18. Uredbe 2015/751.

      (1)  SL C 270, 25. 7. 2016.


title: Predmet C-17/18: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 9. siječnja 2018. uputio Tribunalul Mureş (Rumunjska) – Kazneni postupak protiv Virgil Mailat, Delia Elena Mailat, Apcom Select SA

text:
               9.4.2018

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 123/11

         Zahtjev za prethodnu odluku koji je 9. siječnja 2018. uputio Tribunalul Mureş (Rumunjska) – Kazneni postupak protiv Virgil Mailat, Delia Elena Mailat, Apcom Select SA
   (Predmet C-17/18)
   (2018/C 123/16)
   Jezik postupka: rumunjski

      Sud koji je uputio zahtjev

   Tribunalul Mureş

      Stranke glavnog postupka

   Virgil Mailat, Delia Elena Mailat, Apcom Select SA

      Prethodna pitanja

               1.

               Predstavlja li sklapanje ugovora kojim društvo iznajmljuje drugom društvu nekretninu, uključujući sva trajna osnovna sredstva koja se ne mogu odvojiti i inventar – u kojoj su se ranije odvijale posebne aktivnosti pružanja javnosti hrane i pića u restoranu, s time da društvo voditelj nastavlja istu aktivnost pružanja javnosti hrane i pića u restoranu s istim imenom koje je ranije korišteno – prijenos poduzeća u smislu članka 19. i članka 29. Direktive 2006/112/EZ (1)?

               2.

               U slučaju negativnog odgovora na prvo pitanje, predstavlja li opisana transakcija isporuku usluga koja se može smatrati najmom nepokretne imovine u smislu članka 135. stavka 1. točke (l) Direktive o PDV-u ili složenu uslugu koju se ne može smatrati najmom nepokretne imovine, koja se može oporezovati na temelju zakona?

      (1)  SL 2006 L 347, str. 1.


title: Predmet T-118/16: Presuda Općeg suda od 20. veljače 2018. – Deutsche Post protiv EUIPO-a – bpost (BEPOST) („Žig Europske unije — Postupak povodom prigovora — Prijava verbalnog žiga Europske unije BEPOST — Raniji figurativni žig Europske unije ePost i raniji nacionalni verbalni žig POST — Neregistrirani žig ili znak koji se koristi u trgovačkom prometu POST — Relativni razlog za odbijanje — Nepostojanje vjerojatnosti dovođenja u zabludu — Članak 8. stavak 1. točka (b) Uredbe (EZ) br. 207/2009 (koji je postao članak 8. stavak 1. točka (b) Uredbe (EU) 2017/1001) — Članak 8. stavak 4. Uredbe br. 207/2009 (koji je postao članak 8. stavak 4. Uredbe 2017/1001) — Nepostojanje štete ugledu i nepostojanje slabljenja razlikovnog karaktera žiga — Članak 8. stavak 5. Uredbe br. 207/2009 (koji je postao članak 8. stavak 5. Uredbe 2017/1001) — Dokazi prvi put podneseni pred Opći sud”)

text:
               9.4.2018

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 123/16

         Presuda Općeg suda od 20. veljače 2018. – Deutsche Post protiv EUIPO-a – bpost (BEPOST)
   (Predmet T-118/16) (1)

   ((„Žig Europske unije - Postupak povodom prigovora - Prijava verbalnog žiga Europske unije BEPOST - Raniji figurativni žig Europske unije ePost i raniji nacionalni verbalni žig POST - Neregistrirani žig ili znak koji se koristi u trgovačkom prometu POST - Relativni razlog za odbijanje - Nepostojanje vjerojatnosti dovođenja u zabludu - Članak 8. stavak 1. točka (b) Uredbe (EZ) br. 207/2009 (koji je postao članak 8. stavak 1. točka (b) Uredbe (EU) 2017/1001) - Članak 8. stavak 4. Uredbe br. 207/2009 (koji je postao članak 8. stavak 4. Uredbe 2017/1001) - Nepostojanje štete ugledu i nepostojanje slabljenja razlikovnog karaktera žiga - Članak 8. stavak 5. Uredbe br. 207/2009 (koji je postao članak 8. stavak 5. Uredbe 2017/1001) - Dokazi prvi put podneseni pred Opći sud”))
   (2018/C 123/21)
   Jezik postupka: engleski

      Stranke

      Tužitelj: Deutsche Post AG (Bonn, Njemačka) (zastupnici: K. Hamacher i G. Müllejans, odvjetnici)

      Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (zastupnici: A. Folliard-Monguiral, G. Sakalaite-Orlovskiene i D. Walicka, agenti)

      Druga stranka u postupku pred žalbenim vijećem EUIPO-a, intervenijent u postupku pred Općim sudom: bpost NV (Bruxelles, Belgija) (zastupnici: L. Hubert i K. Ongena, a zatim H. Dhondt i J. Cassiman, odvjetnici)

      Predmet

   Tužba podnesena protiv odluke prvog žalbenog vijeća EUIPO-a od 18. siječnja 2016. (predmet R 3107/2014-1) koja se odnosi na postupak povodom prigovora između društava Deutsche Post i bpost.

      Izreka

               1.

               Tužba se odbija.

               2.

               Društvu Deutsche Post AG nalaže se snošenje troškova.

      (1)  SL C 165, 10. 5. 2016.