title: Predmet C-855/19: Presuda Suda (peto vijeće) od 9. rujna 2021. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Naczelny Sąd Administracyjny – Poljska) – G. Sp. z o.o./Dyrektor Izby Administracji Skarbowej w Bydgoszczy („Zahtjev za prethodnu odluku – Porez na dodanu vrijednost (PDV) – Direktiva 2006/112/EZ – Članak 69. – Obveza obračuna PDV-a – Stjecanje goriva unutar Zajednice – Obveza ranijeg plaćanja PDV-a – Članak 206. – Pojam „međuplaćanja” – Članak 273. – Pravilna naplata PDV-a i borba protiv utaje – Manevarski prostor država članica”)

text:
               15.11.2021

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 462/10

      Presuda Suda (peto vijeće) od 9. rujna 2021. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Naczelny Sąd Administracyjny – Poljska) – G. Sp. z o.o./Dyrektor Izby Administracji Skarbowej w Bydgoszczy
      (Predmet C-855/19) (1)

      („Zahtjev za prethodnu odluku - Porez na dodanu vrijednost (PDV) - Direktiva 2006/112/EZ - Članak 69. - Obveza obračuna PDV-a - Stjecanje goriva unutar Zajednice - Obveza ranijeg plaćanja PDV-a - Članak 206. - Pojam „međuplaćanja” - Članak 273. - Pravilna naplata PDV-a i borba protiv utaje - Manevarski prostor država članica”)
      (2021/C 462/08)
      Jezik postupka: poljski

         Sud koji je uputio zahtjev

      Naczelny Sąd Administracyjny

         Stranke glavnog postupka

         Tužitelj: G. Sp. z o.o.

         Tuženik: Dyrektor Izby Administracji Skarbowej w Bydgoszczy

         Izreka

      Članke 69., 206. i 273. Direktive Vijeća 2006/112/EZ od 28. studenoga 2006. o zajedničkom sustavu poreza na dodanu vrijednost, kako je izmijenjena Direktivom Vijeća 2010/45/EU od 13. srpnja 2010., treba tumačiti na način da im se protivi odredba nacionalnog prava koja nameće obvezu plaćanja poreza na dodanu vrijednost (PDV) za stjecanje pogonskih goriva unutar Zajednice prije nego što nastane obveza obračuna poreza, u smislu tog članka 69.

         (1)  SL C 61, 24. 2. 2020.


title: Predmet C-906/19: Presuda Suda (peto vijeće) od 9. rujna 2021. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Cour de cassation – Francuska) – kazneni postupak protiv FO-a („Zahtjev za prethodnu odluku – Cestovni promet – Usklađivanje određenog socijalnog zakonodavstva – Uredba (EZ) br. 561/2006 – Članak 3. točka (a) – Neprimjenjivanje uredbe na cestovni prijevoz koji obavljaju vozila koja se koriste za prijevoz putnika na linijskim vožnjama na udaljenosti do 50 kilometara – Vozila koja se koriste u mješovite svrhe – Članak 19. stavak 2. – Izvanteritorijalna sankcija – Kršenje utvrđeno na državnom području druge države članice – Načelo zakonitosti kaznenih djela i kazni – Uredba (EEZ) br. 3821/85 – Tahograf u cestovnom prometu – Članak 15. stavak 2. – Obveza umetanja kartice vozača – Članak 15. stavak 7. – Obveza predočavanja kartice vozača na zahtjev nadzornog službenika – Neumetanje kartice vozača u tahograf koje se odnosi na više od 28 dana koji su prethodili danu provjere”)

text:
               15.11.2021

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 462/10

      Presuda Suda (peto vijeće) od 9. rujna 2021. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Cour de cassation – Francuska) – kazneni postupak protiv FO-a
      (Predmet C-906/19) (1)

      („Zahtjev za prethodnu odluku - Cestovni promet - Usklađivanje određenog socijalnog zakonodavstva - Uredba (EZ) br. 561/2006 - Članak 3. točka (a) - Neprimjenjivanje uredbe na cestovni prijevoz koji obavljaju vozila koja se koriste za prijevoz putnika na linijskim vožnjama na udaljenosti do 50 kilometara - Vozila koja se koriste u mješovite svrhe - Članak 19. stavak 2. - Izvanteritorijalna sankcija - Kršenje utvrđeno na državnom području druge države članice - Načelo zakonitosti kaznenih djela i kazni - Uredba (EEZ) br. 3821/85 - Tahograf u cestovnom prometu - Članak 15. stavak 2. - Obveza umetanja kartice vozača - Članak 15. stavak 7. - Obveza predočavanja kartice vozača na zahtjev nadzornog službenika - Neumetanje kartice vozača u tahograf koje se odnosi na više od 28 dana koji su prethodili danu provjere”)
      (2021/C 462/09)
      Jezik postupka: francuski

         Sud koji je uputio zahtjev

      Cour de cassation

         Stranke glavnog kaznenog postupka

      FO

         Izreka

                  1.

                  Članak 3. točku (a) Uredbe (EZ) br. 561/2006 Europskog parlamenta i Vijeća od 15. ožujka 2006. o usklađivanju određenog socijalnog zakonodavstva koje se odnosi na cestovni promet i o izmjeni uredbi Vijeća (EEZ) br. 3821/85 i (EZ) br. 2135/98 te o stavljanju izvan snage Uredbe Vijeća (EEZ) br. 3820/85 treba tumačiti na način da vozač koji obavlja cestovni prijevoz obuhvaćen područjem primjene te uredbe uvijek kada to zatraži nadzorni službenik mora predočiti karticu vozača, zapisne listove i svu evidenciju za razdoblje koje se sastoji od dana provjere i prethodnih 28 dana, u skladu s člankom 15. stavcima 2., 3. i 7. Uredbe Vijeća (EEZ) br. 3821/85 od 20. prosinca 1985. o tahografu u cestovnom prometu, kako je izmijenjena Uredbom br. 561/2006, čak i ako je tijekom tog razdoblja taj vozač istim vozilom obavljao i prijevoz putnika na linijskim vožnjama na udaljenosti do 50 kilometara.

                  2.

                  Članak 19. stavak 2. Uredbe br. 561/2006 treba tumačiti na način da mu se protivi to da nadležna tijela države članice mogu odrediti sankciju vozaču vozila ili prijevozničkom poduzeću za kršenje Uredbe br. 3821/85, kako je izmijenjena Uredbom br. 561/2006, počinjeno na državnom području druge države članice ili treće zemlje, ali otkriveno na njezinu državnom području i za koje sankcija još nije određena.

         (1)  SL C 61, 24. 2. 2020.


title: Predmet C-927/19: Presuda Suda (veliko vijeće) od 7. rujna 2021. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Lietuvos Aukščiausiasis Teismas – Litva) – UAB „Klaipėdos regiono atliekų tvarkymo centras” („Zahtjev za prethodnu odluku – Javna nabava – Direktiva 2014/24/EU – Članak 58. stavci 3. i 4. – Članak 60. stavci 3. i 4. – Prilog XII. – Odvijanje postupaka javne nabave – Izbor sudionika – Kriteriji za odabir – Dokazna sredstva – Ekonomska i financijska sposobnost gospodarskih subjekata – Mogućnost za voditelja privremenog udruženja poduzeća da se poziva na prihod primljen na temelju prethodne javne nabave iz istog područja kao i javna nabava o kojoj je riječ u glavnom postupku, uključujući ako nije sam obavljao aktivnost iz područja na koje se odnosi javna nabava u glavnom postupku – Tehnička i stručna sposobnost gospodarskih subjekata – Taksativna narav dokaznih sredstava koje dopušta Direktiva – Članak 57. stavak 4. točka (h) i stavci 6. i 7. – Javna nabava usluga – Fakultativni razlozi za isključenje iz sudjelovanja u postupku javne nabave – Uvrštenje na popis gospodarskih subjekata isključenih iz postupaka javne nabave – Solidarnost među članovima privremenog udruženja poduzeća – Osobna narav sankcije – Članak 21. – Zaštita povjerljivosti podataka koje je gospodarski subjekt dostavio javnom naručitelju – Direktiva (EU) 2016/943 – Članak 9. – Povjerljivost – Zaštita poslovnih tajni – Primjenjivost na postupke javne nabave – Direktiva 89/665/EEZ – Članak 1. – Pravo na djelotvoran pravni lijek”)

text:
               15.11.2021

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 462/11

      Presuda Suda (veliko vijeće) od 7. rujna 2021. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Lietuvos Aukščiausiasis Teismas – Litva) – UAB „Klaipėdos regiono atliekų tvarkymo centras”
      (Predmet C-927/19) (1)

      („Zahtjev za prethodnu odluku - Javna nabava - Direktiva 2014/24/EU - Članak 58. stavci 3. i 4. - Članak 60. stavci 3. i 4. - Prilog XII. - Odvijanje postupaka javne nabave - Izbor sudionika - Kriteriji za odabir - Dokazna sredstva - Ekonomska i financijska sposobnost gospodarskih subjekata - Mogućnost za voditelja privremenog udruženja poduzeća da se poziva na prihod primljen na temelju prethodne javne nabave iz istog područja kao i javna nabava o kojoj je riječ u glavnom postupku, uključujući ako nije sam obavljao aktivnost iz područja na koje se odnosi javna nabava u glavnom postupku - Tehnička i stručna sposobnost gospodarskih subjekata - Taksativna narav dokaznih sredstava koje dopušta Direktiva - Članak 57. stavak 4. točka (h) i stavci 6. i 7. - Javna nabava usluga - Fakultativni razlozi za isključenje iz sudjelovanja u postupku javne nabave - Uvrštenje na popis gospodarskih subjekata isključenih iz postupaka javne nabave - Solidarnost među članovima privremenog udruženja poduzeća - Osobna narav sankcije - Članak 21. - Zaštita povjerljivosti podataka koje je gospodarski subjekt dostavio javnom naručitelju - Direktiva (EU) 2016/943 - Članak 9. - Povjerljivost - Zaštita poslovnih tajni - Primjenjivost na postupke javne nabave - Direktiva 89/665/EEZ - Članak 1. - Pravo na djelotvoran pravni lijek”)
      (2021/C 462/10)
      Jezik postupka: litavski

         Sud koji je uputio zahtjev

      Lietuvos Aukščiausiasis Teismas

         Stranke glavnog postupka

         Tužitelj: UAB „Klaipėdos regiono atliekų tvarkymo centras”

         uz sudjelovanje:„Ecoservice Klaipėda” UAB, „Klaipėdos autobusų parkas” UAB, „Parsekas” UAB, „Klaipėdos transportas” UAB

         Izreka

                  1.

                  Članak 58. Direktive 2014/24/EU Europskog parlamenta i Vijeća od 26. veljače 2014. o javnoj nabavi i o stavljanju izvan snage Direktive 2004/18/EZ treba tumačiti na način da obveza gospodarskih subjekata da dokažu da ostvaruju određeni prosječni godišnji promet u području aktivnosti na koje se odnosi predmetni ugovor o javnoj nabavi čini kriterij za odabir koji se odnosi na ekonomsku i financijsku sposobnost tih subjekata u smislu stavka 3. te odredbe.

                  2.

                  Odredbe članka 58. stavka 3. u vezi s člankom 60. stavkom 3. Direktive 2014/24 treba tumačiti na način da se, u slučaju da je javni naručitelj zahtijevao da je gospodarski subjekt ostvario određeni minimalni godišnji prihod u području na koje se odnosi predmetni ugovor o javnoj nabavi, gospodarski subjekt može, kako bi dokazao svoju ekonomsku i financijsku sposobnost, pozivati na prihod koji je primila privremena grupa poduzeća kojoj je pripadao samo ako je u okviru određenog postupka javne nabave stvarno pridonio ostvarenju aktivnosti te grupe analogne onoj koja je predmet javne nabave za koju taj subjekt želi dokazati svoju ekonomsku i financijsku sposobnost.

                  3.

                  Članak 58. stavak 4. i članke 42. i 70. Direktive 2014/24 treba tumačiti na način da se mogu primjenjivati istodobno s tehničkim zahtjevom sadržanim u pozivu na nadmetanje.

                  4.

                  Članak 1. stavak 1. četvrti podstavak, članak 1. stavke 3. i 5. i članak 2. stavak 1. točku (b) Direktive Vijeća 89/665/EEZ od 21. prosinca 1989. o usklađivanju zakona i drugih propisa u odnosu na primjenu postupaka kontrole na sklapanje ugovora o javnoj nabavi robe i javnim radovima, kako je izmijenjena Direktivom 2014/23/EU Europskog parlamenta i Vijeća od 26. veljače 2014., treba tumačiti na način da je odluka javnog naručitelja kojom se gospodarskom subjektu odbijaju dostaviti povjerljivi podaci sadržani u dokumentaciji za nadmetanje ili ponudi drugog gospodarskog subjekta akt protiv kojeg se može podnijeti pravni lijek i da se, ako je država članica na čijem se području odvija predmetni postupak javne nabave predvidjela da svaka osoba koja želi pobijati odluku javnog naručitelja mora podnijeti upravnu pritužbu prije obraćanja sudu, ta država članica također može predvidjeti da tužbi pred sudom protiv te odluke o odbijanju pristupa mora prethoditi takav prethodni upravni pravni lijek.

                  5.

                  Članak 1. stavak 1. četvrti podstavak i članak 1. stavke 3. i 5. Direktive 89/665, kako je izmijenjena Direktivom 2014/23, kao i članak 21. Direktive 2014/24 u vezi s općim načelom prava Unije na dobru upravu, treba tumačiti na način da javni naručitelj, kojemu je gospodarski subjekt podnio zahtjev za dostavu podataka koji se smatraju povjerljivima, a koji su sadržani u ponudi konkurenta kojemu je dodijeljen ugovor o javnoj nabavi, nije dužan dostaviti te podatke ako bi to dovelo do povrede pravila prava Unije o zaštiti povjerljivih podataka, i to čak i ako je zahtjev gospodarskog subjekta podnesen u okviru pravnog lijeka tog subjekta o zakonitosti ocjene javnog naručitelja ponude konkurenta. Ako odbije dostaviti takve podatke ili ako prilikom tog odbijanja odbije i pritužbu koju je podnio gospodarski subjekt u vezi sa zakonitošću ocjene ponude dotičnog konkurenta, javni naručitelj mora odvagnuti pravo podnositelja zahtjeva na dobru upravu s pravom konkurenta na zaštitu njegovih povjerljivih podataka na način da obrazloži svoju odluku o odbijanju dostave podataka ili odluku o odbijanju pritužbe i da pravo na djelotvoran pravni lijek neuspješnog ponuditelja ne bude lišeno korisnog učinka.

                  6.

                  Članak 1. stavak 1. četvrti podstavak i članak 1. stavke 3. i 5. Direktive 89/665, kako je izmijenjena Direktivom 2014/23, kao i članak 21. Direktive 2014/24 u vezi s člankom 47. Povelje Europske unije o temeljnim pravima treba tumačiti na način da je nadležni nacionalni sud pred kojim je podnesena tužba protiv odluke javnog naručitelja o odbijanju da gospodarskom subjektu dostavi podatke koji se smatraju povjerljivima, a koji su sadržani u dokumentaciji koju mu je dostavio konkurent kojemu je dodijeljen ugovor o javnoj nabavi ili pak tužba protiv odluke javnog naručitelja o odbijanju pritužbe podnesene protiv takve odluke o odbijanju dostave podataka dužan odvagnuti pravo podnositelja zahtjeva na djelotvoran pravni lijek s pravom njegova konkurenta na zaštitu njegovih povjerljivih podataka i poslovnih tajni. U tu svrhu taj sud, koji nužno mora raspolagati traženim podacima, uključujući povjerljive podatke i poslovne tajne, kako bi mogao odlučiti uz potpuno poznavanje činjenica o mogućnosti dostave navedenih podataka, mora provesti ispitivanje svih relevantnih činjeničnih i pravnih elemenata. Također mora moći ukinuti odluku o odbijanju dostave podataka ili odluku o odbijanju pritužbe ako su one nezakonite i, prema potrebi, vratiti predmet javnom naručitelju ili sam donijeti novu odluku ako to dopušta njegovo nacionalno pravo.

                  7.

                  Članak 57. stavak 4. Direktive 2014/24 treba tumačiti na način da nacionalni sud pred kojim se vodi spor između gospodarskog subjekta koji je isključen iz dodjele ugovora i javnog naručitelja može odstupiti od ocjene koju je potonji proveo nad zakonitošću ponašanja gospodarskog subjekta kojemu je dodijeljen ugovor i stoga iz toga izvesti sve nužne posljedice u svojoj odluci. Nasuprot tomu, u skladu s načelom ekvivalentnosti, taj sud može po službenoj dužnosti istaknuti razlog koji se temelji na pogrešci u ocjeni koju je počinio javni naručitelj samo ako to dopušta nacionalno pravo.

                  8.

                  Članak 63. stavak 1. drugi podstavak Direktive 2014/24 u vezi s njezinim člankom 57. stavcima 4. i 6. treba tumačiti na način da mu se protivi nacionalni propis na temelju kojeg se, kad je gospodarski subjekt, član skupine gospodarskih subjekata, kriv za lažnu izjavu podnošenjem podataka potrebnih za provjeru, unutar skupine, nepostojanja razloga za isključenje ili zadovoljenje kriterija za odabir a da njegovi partneri nisu znali za tu lažnu izjavu, mjera isključenja iz svih postupaka javne nabave može izreći protiv svih članova te skupine.

         (1)  SL C 77, 9. 3. 2020.


title: Predmet C-5/20: Presuda Suda (osmo vijeće) od 2. rujna 2021. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Oberlandesgericht Düsseldorf – Njemačka) – Bundesverband der Verbraucherzentralen und Verbraucherverbände – Verbraucherzentrale Bundesverband eV./Vodafone GmbH („Zahtjev za prethodnu odluku – Elektroničke komunikacije – Uredba (EU) 2015/2120 – Članak 3. – Pristup otvorenom internetu – Članak 3. stavak 1. – Prava krajnjih korisnika – Članak 3. stavak 2. – Zabrana dogovora i poslovnih praksi koji ograničavaju ostvarivanje pravâ krajnjih korisnika – Članak 3. stavak 3. – Obveza jednakog i nediskriminirajućeg postupanja s prometom – Mogućnost provedbe opravdanih mjera upravljanja prometom – Dodatna tarifna opcija „tarifa bez dodatnih troškova” – Ograničenje dijeljenja internetske veze”)

text:
               15.11.2021

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 462/13

      Presuda Suda (osmo vijeće) od 2. rujna 2021. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Oberlandesgericht Düsseldorf – Njemačka) – Bundesverband der Verbraucherzentralen und Verbraucherverbände – Verbraucherzentrale Bundesverband eV./Vodafone GmbH
      (Predmet C-5/20) (1)

      („Zahtjev za prethodnu odluku - Elektroničke komunikacije - Uredba (EU) 2015/2120 - Članak 3. - Pristup otvorenom internetu - Članak 3. stavak 1. - Prava krajnjih korisnika - Članak 3. stavak 2. - Zabrana dogovora i poslovnih praksi koji ograničavaju ostvarivanje pravâ krajnjih korisnika - Članak 3. stavak 3. - Obveza jednakog i nediskriminirajućeg postupanja s prometom - Mogućnost provedbe opravdanih mjera upravljanja prometom - Dodatna tarifna opcija „tarifa bez dodatnih troškova” - Ograničenje dijeljenja internetske veze”)
      (2021/C 462/11)
      Jezik postupka: njemački

         Sud koji je uputio zahtjev

      Oberlandesgericht Düsseldorf

         Stranke glavnog postupka

         Tužitelji: Bundesverband der Verbraucherzentralen und Verbraucherverbände – Verbraucherzentrale Bundesverband e.V.

         Tuženik: Vodafone GmbH

         uz sudjelovanje: Bundesnetzagentur für Elektrizität, Gas, Telekommunikation, Post und Eisenbahnen

         Izreka

      Članak 3. Uredbe (EU) 2015/2120 Europskog parlamenta i Vijeća od 25. studenoga 2015. o utvrđivanju mjera u vezi s pristupom otvorenom internetu te o izmjeni Direktive 2002/22/EZ o univerzalnoj usluzi i pravima korisnika u vezi s elektroničkim komunikacijskim mrežama i uslugama i Uredbe (EU) br. 531/2012 o roamingu u javnim pokretnim komunikacijskim mrežama u Uniji treba tumačiti na način da ograničenje dijeljenja internetske veze zbog aktiviranja tarifne opcije „tarifa bez dodatnih troškova” nije u skladu s obvezama koje proizlaze iz stavka 3. tog članka.

         (1)  SL C 137, 27. 4. 2020.


title: Predmet C-18/20: Presuda Suda (treće vijeće) od 9. rujna 2021. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Verwaltungsgerichtshof – Austrija) – XY („Zahtjev za prethodnu odluku – Granična kontrola, azil i useljavanje – Politika azila – Zajednički postupci za priznavanje i oduzimanje međunarodne zaštite – Direktiva 2013/32/EU – Članak 40. – Naknadni zahtjev – Novi elementi ili utvrđenja – Pojam – Okolnosti koje su već postojale prije pravomoćnog okončanja postupka povodom prethodnog zahtjeva za međunarodnu zaštitu – Načelo pravomoćnosti – Krivnja podnositelja zahtjeva”)

text:
               15.11.2021

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 462/14

      Presuda Suda (treće vijeće) od 9. rujna 2021. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Verwaltungsgerichtshof – Austrija) – XY
      (Predmet C-18/20) (1)

      („Zahtjev za prethodnu odluku - Granična kontrola, azil i useljavanje - Politika azila - Zajednički postupci za priznavanje i oduzimanje međunarodne zaštite - Direktiva 2013/32/EU - Članak 40. - Naknadni zahtjev - Novi elementi ili utvrđenja - Pojam - Okolnosti koje su već postojale prije pravomoćnog okončanja postupka povodom prethodnog zahtjeva za međunarodnu zaštitu - Načelo pravomoćnosti - Krivnja podnositelja zahtjeva”)
      (2021/C 462/12)
      Jezik postupka: njemački

         Sud koji je uputio zahtjev

      Verwaltungsgerichtshof

         Stranke glavnog postupka

         Tužitelj: XY

         uz sudjelovanje: Bundesamt für Fremdenwesen und Asyl

         Izreka

                  1.

                  Članak 40. stavke 2. i 3. Direktive 2013/32/EU Europskog parlamenta i Vijeća od 26. lipnja 2013. o zajedničkim postupcima za priznavanje i oduzimanje međunarodne zaštite treba tumačiti na način da pojam „novi elementi ili utvrđenja” koji su se „pojavili ili ih je podnositelj zahtjeva podnio”, u smislu te odredbe, obuhvaća elemente ili utvrđenja koji su nastali nakon pravomoćnog okončanja postupka povodom prethodnog zahtjeva za međunarodnu zaštitu, kao i elemente ili utvrđenja koji su već postojali prije okončanja postupka, ali koje podnositelj zahtjeva nije istaknuo.

                  2.

                  Članak 40. stavak 3. Direktive 2013/32 treba tumačiti na način da se razmatranje merituma naknadnog zahtjeva za međunarodnu zaštitu može provesti u okviru ponovnog pokretanja postupka povodom prethodnog zahtjeva, pod uvjetom da su pravila koja se primjenjuju na to ponovno pokretanje u skladu s poglavljem II. Direktive 2013/32 i da podnošenje tog zahtjeva nije uvjetovano poštovanjem prekluzivnih rokova.

                  3.

                  Članak 40. stavak 4. Direktive 2013/32 treba tumačiti na način da ne dopušta državi članici koja nije donijela posebne akte kojima se prenosi ta odredba da odbije, na temelju općih pravila nacionalnog upravnog postupka, razmatranje merituma naknadnog zahtjeva ako su novi elementi ili utvrđenja navedeni u potporu tom zahtjevu postojali u postupku povodom ranijeg zahtjeva i nisu bili istaknuti u okviru tog postupka krivnjom podnositelja zahtjeva.

         (1)  SL C 161, 11. 5. 2020.


title: Predmet C-22/20: Presuda Suda (četvrto vijeće) od 2. rujna 2021. – Europska komisija/Kraljevina Švedska („Povreda obveze države članice – Direktiva 91/271/EEZ – Članci 4., 5., 10. i 15. – Pročišćavanje komunalnih otpadnih voda – Sekundarno ili ekvivalentno pročišćavanje komunalnih otpadnih voda iz aglomeracija određenih dimenzija – Strože pročišćavanje ispuštanja u osjetljivim područjima – Članak 4. stavak 3. UEU-a – Provjera podataka koje su dostavile države članice – Obveza lojalne suradnje”)

text:
               15.11.2021

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 462/14

      Presuda Suda (četvrto vijeće) od 2. rujna 2021. – Europska komisija/Kraljevina Švedska
      (Predmet C-22/20) (1)

      („Povreda obveze države članice - Direktiva 91/271/EEZ - Članci 4., 5., 10. i 15. - Pročišćavanje komunalnih otpadnih voda - Sekundarno ili ekvivalentno pročišćavanje komunalnih otpadnih voda iz aglomeracija određenih dimenzija - Strože pročišćavanje ispuštanja u osjetljivim područjima - Članak 4. stavak 3. UEU-a - Provjera podataka koje su dostavile države članice - Obveza lojalne suradnje”)
      (2021/C 462/13)
      Jezik postupka: švedski

         Stranke

         Tužitelj: Europska komisija (zastupnici: E. Manhaeve, C. Hermes, K. Simonsson i E. Ljung Rasmussen, agenti)

         Tuženik: Kraljevina Švedska (zatupnici: O. Simonsson, R. Shahsavan Eriksson, C. Meyer-Seitz, M. Salborn Hodgson, H. Shev i H. Eklinder, agenti)

         Izreka

                  1.

                  Kraljevina Švedska nije ispunila obveze koje ima na temelju članka 4. Direktive Vijeća 91/271/EEZ od 21. svibnja 1991. o pročišćavanju komunalnih otpadnih voda, kako je izmijenjena Uredbom (EZ) br. 1137/2008 Europskog parlamenta i Vijeća od 22. listopada 2008., u vezi s člankom 10. Direktive 91/271, kako je izmijenjena Uredbom br. 1137/2008, time što nije osigurala da otpadne vode iz aglomeracija Lycksele, Malå i Pajala prije ispuštanja budu podvrgnute sekundarnom pročišćavanju ili ekvivalentnom pročišćavanju, i
                  Kraljevina Švedska nije ispunila obveze koje ima na temelju članka 4. stavka 3. UEU a, time što Europskoj komisiji tijekom predsudskog postupka nije dostavila podatke koji su joj bili potrebni kako bi ocijenila ispunjavaju li uređaji za pročišćavanje aglomeracija Habo i Töreboda zahtjeve iz Direktive 91/271, kako je izmijenjena Uredbom br. 1137/2008.

                  2.

                  U preostalom dijelu tužba se odbija.

                  3.

                  Europskoj komisiji i Kraljevini Švedskoj nalaže se snošenje vlastitih troškova.

         (1)  SL C 87, 16. 3. 2020.


title: Spojeni predmeti C-33/20, C-155/20 i C-187/20: Presuda Suda (šesto vijeće) od 9. rujna 2021. (zahtjevi za prethodnu odluku koje je uputio Landgericht Ravensburg – Njemačka) – UK/Volkswagen Bank GmbH (C-33/20), RT, SV, BC/Volkswagen Bank GmbH, Skoda Bank, podružnica Volkswagen Bank GmbH (C-155/20), JL, DT/BMW Bank GmbH, Volkswagen Bank GmbH (C-187/20) („Zahtjev za prethodnu odluku – Zaštita potrošača – Direktiva 2008/48/EZ – Potrošački kredit – Članak 10. stavak 2. – Informacije koje kredit mora sadržavati – Obveza navođenja vrste kredita, trajanja ugovora o kreditu, stope zatezne kamate i mehanizma prilagodbe stope zatezne kamate primjenjive u trenutku sklapanja ugovora o kreditu – Promjena stope zatezne kamate ovisno o promjeni osnovne kamatne stope koju određuje središnja banka države članice – Kompenzacija koju treba platiti u slučaju prijevremene otplate kredita – Obveza određivanja načina izračuna promjene stope zatezne kamate i kompenzacije – Nepostojanje obveze navođenja mogućnosti otkazivanja ugovora o kreditu koje su predviđene nacionalnim propisom, ali nisu predviđene Direktivom 2008/48 – Članak 14. stavak 1. – Pravo na povlačenje koje je potrošač ostvario, a temelji se na nenavođenju obveznih informacija u skladu s člankom 10. stavkom 2. – Ostvarenje prava izvan roka – Zabrana vjerovniku da se pozove na prigovor gubitka ili zlouporabe prava”)

text:
               15.11.2021

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 462/15

      Presuda Suda (šesto vijeće) od 9. rujna 2021. (zahtjevi za prethodnu odluku koje je uputio Landgericht Ravensburg – Njemačka) – UK/Volkswagen Bank GmbH (C-33/20), RT, SV, BC/Volkswagen Bank GmbH, Skoda Bank, podružnica Volkswagen Bank GmbH (C-155/20), JL, DT/BMW Bank GmbH, Volkswagen Bank GmbH (C-187/20)
      (Spojeni predmeti C-33/20, C-155/20 i C-187/20) (1)

      („Zahtjev za prethodnu odluku - Zaštita potrošača - Direktiva 2008/48/EZ - Potrošački kredit - Članak 10. stavak 2. - Informacije koje kredit mora sadržavati - Obveza navođenja vrste kredita, trajanja ugovora o kreditu, stope zatezne kamate i mehanizma prilagodbe stope zatezne kamate primjenjive u trenutku sklapanja ugovora o kreditu - Promjena stope zatezne kamate ovisno o promjeni osnovne kamatne stope koju određuje središnja banka države članice - Kompenzacija koju treba platiti u slučaju prijevremene otplate kredita - Obveza određivanja načina izračuna promjene stope zatezne kamate i kompenzacije - Nepostojanje obveze navođenja mogućnosti otkazivanja ugovora o kreditu koje su predviđene nacionalnim propisom, ali nisu predviđene Direktivom 2008/48 - Članak 14. stavak 1. - Pravo na povlačenje koje je potrošač ostvario, a temelji se na nenavođenju obveznih informacija u skladu s člankom 10. stavkom 2. - Ostvarenje prava izvan roka - Zabrana vjerovniku da se pozove na prigovor gubitka ili zlouporabe prava”)
      (2021/C 462/14)
      Jezik postupka: njemački

         Sud koji je uputio zahtjev

      Landgericht Ravensburg

         Stranke glavnog postupka

         Tužitelji: UK (C-33/20), RT, SV, BC (C-155/20), JL, DT (C-187/20)

         Tuženici: Volkswagen Bank GmbH (C-33/20), Volkswagen Bank GmbH, Skoda Bank, podružnica Volkswagen Bank GmbH (C-155/20), BMW Bank GmbH, Volkswagen Bank GmbH (C-187/20)

         Izreka

                  1.

                  Članak 10. stavak 2. točke (a), (c) i (e) Direktive 2008/48/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 23. travnja 2008. o ugovorima o potrošačkim kreditima i stavljanju izvan snage Direktive Vijeća 87/102/EEZ treba tumačiti na način da se, ako je to slučaj, u ugovoru o kreditu mora jasno i sažeto navoditi da je riječ o „povezanom ugovoru o kreditu” u smislu članka 3. točke (n) te direktive i da je taj ugovor sklopljen s rokom dospijeća.

                  2.

                  Članak 10. stavak 2. Direktive 2008/48 treba tumačiti na način da se njime ne zahtijeva da „povezani ugovor o kreditu” u smislu članka 3. točke (n) te direktive, koji služi isključivo financiranju ugovora o isporuci robe i kojim se predviđa da se iznos kredita isplaćuje prodavatelju te robe, navodi da je potrošač oslobođen svoje obveze plaćanja kupoprodajne cijene u visini isplaćenog iznosa i da mu prodavatelj mora predati kupljeni predmet ako je kupoprodajna cijena u cijelosti plaćena.

                  3.

                  Članak 10. stavak 2. točku (l) Direktive 2008/48 treba tumačiti na način da se u ugovoru o kreditu kao konkretan postotak, prilikom njegova sklapanja, mora navesti važeća kamatna stopa koja se primjenjuje u slučaju zakašnjelih uplata i konkretno opisati mehanizam prilagodbe kamatne stope. U slučajevima u kojima su se stranke ugovora o kreditu o kojem je riječ dogovorile da će se stopa zateznih kamata mijenjati ovisno o promjenama osnovne kamatne stope koju je odredila Europska središnja banka i koja će se objaviti u službenom listu te države članice kojemu se može lako pristupiti, pozivanje, izvršeno u tom ugovoru, na navedenu osnovnu kamatnu stopu može omogućiti prosječno obaviještenom i razumnom potrošaču da se upozna s mehanizmom promjene te stope zateznih kamata i shvati ga, pod uvjetom da način izračuna potonje stope bude prikazan u navedenom ugovoru. U tom pogledu trebaju biti ispunjena dva uvjeta. Kao prvo, prikaz tog načina izračuna mora lako moći razumjeti prosječan potrošač koji nema posebna znanja u području financija i taj prikaz mora mu omogućiti da izračuna zatezne kamate na temelju podataka danih u tom ugovoru. Kao drugo, učestalost izmjene navedene osnovne kamatne stope, koja je određena nacionalnim odredbama, također mora biti prikazana u predmetnom ugovoru.

                  4.

                  Članak 10. stavak 2. točku (r) Direktive 2008/48 treba tumačiti na način da ugovor o kreditu, radi izračuna kompenzacije koju je potrebno platiti u slučaju prijevremene otplate kredita, mora navesti način njezina izračuna na konkretan i lako razumljiv način za prosječnog potrošača, tako da on može odrediti iznos kompenzacije koju treba platiti u slučaju prijevremene otplate na temelju informacija danih u tom ugovoru.

                  5.

                  Članak 10. stavak 2. Direktive 2008/48 treba tumačiti na način da se njime ne zahtijeva da se u ugovoru o kreditu navedu sve situacije u kojima se strankama ugovora o kreditu pravo na otkazivanje ne priznaje Direktivom 2008/48, nego jedino nacionalnim propisom.

                  6.

                  Članak 14. stavak 1. Direktive 2008/48 treba tumačiti na način da mu se protivi to da se vjerovnik poziva na gubitak prava kada se potrošač koristi svojim pravom na povlačenje u skladu s tom odredbom u slučajevima u kojima se jedna od obveznih informacija iz članka 10. stavka 2. te direktive ne nalazi u ugovoru o kreditu i nije bila ni valjano priopćena kasnije i u kojima taj potrošač nije znao za svoje pravo povlačenja a da pritom nije odgovoran za to neznanje.

                  7.

                  Direktivu 2008/48 treba tumačiti na način da joj se protivi to da vjerovnik može valjano smatrati da je potrošač zloupotrijebio svoje pravo na povlačenje predviđeno u članku 14. stavku 1. te direktive, ako se jedna od obveznih informacija iz članka 10. stavka 2. navedene direktive ne nalazi u ugovoru o kreditu i nije ni valjano priopćena kasnije, neovisno o pitanju je li taj potrošač znao za postojanje svojega prava na povlačenje.

                  8.

                  Članak 10. stavak 2. točku (t) Direktive 2008/48 treba tumačiti na način da se u ugovoru o kreditu moraju navesti bitne informacije o svim postupcima izvansudske pritužbe ili mehanizma obeštećenja za potrošače i, po potrebi, trošak svakog od njih, činjenica da pritužba ili pravni lijek trebaju biti podneseni pismeno ili elektroničkim putem, poštanska ili elektronička adresa na koju treba poslati tu pritužbu ili pravni lijek i drugi formalni uvjeti koji se primjenjuju na tu pritužbu ili na taj pravni lijek. U pogledu tih informacija, puko pozivanje, izvršeno u ugovoru o kreditu, na Poslovnik kojem se može pristupiti na internetu ili na drugi akt ili dokument koji se odnosi na pravila postupaka izvansudske pritužbe ili mehanizma obeštećenja nije dovoljno.

         (1)  SL C 161, 11. 5. 2020.

         SL C 230, 13. 7. 2020.

         SL C 255, 3. 8. 2020.


title: Predmet C-34/20: Presuda Suda (osmo vijeće) od 2. rujna 2021. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Verwaltungsgericht Köln – Njemačka) – Telekom Deutschland GmbH/Bundesrepublik Deutschland, koji zastupa Bundesnetzagentur für Elektrizität, Gas, Telekommunikation, Post und Eisenbahnen („Zahtjev za prethodnu odluku – Elektroničke komunikacije – Uredba (EU) 2015/2120 – Članak 3. – Pristup otvorenom internetu – Članak 3. stavak 1. – Prava krajnjih korisnika – Članak 3. stavak 2. – Zabrana dogovora i poslovnih praksi koji ograničavaju ostvarivanje pravâ krajnjih korisnika – Članak 3. stavak 3. – Obveza jednakog i nediskriminirajućeg postupanja s prometom – Mogućnost provedbe opravdanih mjera upravljanja prometom – Dodatna tarifna opcija „tarifa bez dodatnih troškova” – Ograničenje širine frekvencijskog područja”)

text:
               15.11.2021

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 462/17

      Presuda Suda (osmo vijeće) od 2. rujna 2021. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Verwaltungsgericht Köln – Njemačka) – Telekom Deutschland GmbH/Bundesrepublik Deutschland, koji zastupa Bundesnetzagentur für Elektrizität, Gas, Telekommunikation, Post und Eisenbahnen
      (Predmet C-34/20) (1)

      („Zahtjev za prethodnu odluku - Elektroničke komunikacije - Uredba (EU) 2015/2120 - Članak 3. - Pristup otvorenom internetu - Članak 3. stavak 1. - Prava krajnjih korisnika - Članak 3. stavak 2. - Zabrana dogovora i poslovnih praksi koji ograničavaju ostvarivanje pravâ krajnjih korisnika - Članak 3. stavak 3. - Obveza jednakog i nediskriminirajućeg postupanja s prometom - Mogućnost provedbe opravdanih mjera upravljanja prometom - Dodatna tarifna opcija „tarifa bez dodatnih troškova” - Ograničenje širine frekvencijskog područja”)
      (2021/C 462/15)
      Jezik postupka: njemački

         Sud koji je uputio zahtjev

      Verwaltungsgericht Köln

         Stranke glavnog postupka

         Tužitelj: Telekom Deutschland GmbH

         Tuženik: Bundesrepublik Deutschland, koji zastupa Bundesnetzagentur für Elektrizität, Gas, Telekommunikation, Post und Eisenbahnen

         Izreka

      Članak 3. Uredbe (EU) 2015/2120 Europskog parlamenta i Vijeća od 25. studenoga 2015. o utvrđivanju mjera u vezi s pristupom otvorenom internetu te o izmjeni Direktive 2002/22/EZ o univerzalnoj usluzi i pravima korisnika u vezi s elektroničkim komunikacijskim mrežama i uslugama i Uredbe (EU) br. 531/2012 o roamingu u javnim pokretnim komunikacijskim mrežama u Uniji treba tumačiti na način da ograničenje širine frekvencijskog područja zbog aktivacije tarifne opcije „tarifa bez dodatnih troškova” koja se primjenjuje na internetski prijenos videosadržaja, bez obzira na to distribuiraju li ga partnerski operatori ili drugi davatelji sadržaja, nije u skladu s obvezama koje proizlaze iz stavka 3. tog članka.

         (1)  SL C 137, 27. 4. 2020.


title: Predmet C-66/20: Presuda Suda (četvrto vijeće) od 2. rujna 2021. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputila Procura della Repubblica di Trento, Italija) – Postupak priznavanja i izvršenja europskog istražnog naloga izdanog u odnosu na osobu XK („Zahtjev za prethodnu odluku – Članak 267. UFEU-a – Pojam „nacionalni sud” – Kriteriji – Procura della Repubblica di Trento (Državno odvjetništvo u Trentu, Italija) – Nedopuštenost zahtjeva za prethodnu odluku”)

text:
               15.11.2021

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 462/18

      Presuda Suda (četvrto vijeće) od 2. rujna 2021. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputila Procura della Repubblica di Trento, Italija) – Postupak priznavanja i izvršenja europskog istražnog naloga izdanog u odnosu na osobu XK
      (Predmet C-66/20) (1)

      („Zahtjev za prethodnu odluku - Članak 267. UFEU-a - Pojam „nacionalni sud” - Kriteriji - Procura della Repubblica di Trento (Državno odvjetništvo u Trentu, Italija) - Nedopuštenost zahtjeva za prethodnu odluku”)
      (2021/C 462/16)
      Jezik postupka: talijanski

         Sud koji je uputio zahtjev

      Procura della Repubblica di Trento

         Stranke glavnog postupka

      XK

         uz sudjelovanje: Finanzamt für Steuerstrafsachen und Steuerfahndung Münster

         Izreka

      Zahtjev za prethodnu odluku koji je odlukom od 15. siječnja 2020. uputila Procura della Repubblica di Trento (Državno odvjetništvo u Trentu, Italija) nije dopušten.

         (1)  SL C 209, 22. 6. 2020.


title: Predmet C-100/20: Presuda Suda (peto vijeće) od 9. rujna 2021. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Bundesfinanzhof – Njemačka) – XY/Hauptzollamt B („Zahtjev za prethodnu odluku – Porezi – Oporezivanje energenata i električne energije – Direktiva 2003/96/EZ – Članak 17. stavak 1. točka (a) – Porezna sniženja na potrošnju energenata i električne energije u korist poduzeća velikih potrošača energije – Fakultativno sniženje – Način povrata poreza naplaćenog protivno odredbama nacionalnog prava donesenih na temelju mogućnosti koja se u toj direktivi daje državama članicama – Plaćanje kamata – Načelo jednakog postupanja”)

text:
               15.11.2021

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 462/18

      Presuda Suda (peto vijeće) od 9. rujna 2021. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Bundesfinanzhof – Njemačka) – XY/Hauptzollamt B
      (Predmet C-100/20) (1)

      („Zahtjev za prethodnu odluku - Porezi - Oporezivanje energenata i električne energije - Direktiva 2003/96/EZ - Članak 17. stavak 1. točka (a) - Porezna sniženja na potrošnju energenata i električne energije u korist poduzeća velikih potrošača energije - Fakultativno sniženje - Način povrata poreza naplaćenog protivno odredbama nacionalnog prava donesenih na temelju mogućnosti koja se u toj direktivi daje državama članicama - Plaćanje kamata - Načelo jednakog postupanja”)
      (2021/C 462/17)
      Jezik postupka: njemački

         Sud koji je uputio zahtjev

      Bundesfinanzhof

         Stranke glavnog postupka

         Tužitelj: XY

         Tuženik: Hauptzollamt B

         Izreka

      Pravo Unije treba tumačiti na način da zahtijeva da se u slučaju povrata iznosa poreza na električnu energiju koji je nezakonito naplaćen zbog pogrešne primjene nacionalne odredbe, donesene na temelju mogućnosti koju državama članicama daje Direktiva Vijeća 2003/96/EZ od 27. listopada 2003. o restrukturiranju sustava Zajednice za oporezivanje energenata i električne energije, na taj iznos moraju zaračunati kamate.

         (1)  SL C 209, 22. 6. 2020.


title: Predmet C-169/20: Presuda Suda (deveto vijeće) od 2. rujna 2021. – Europska komisija/Portugalska Republika („Povreda obveze države članice – Članak 110. UFEU-a – Nacionalni porezi – Diskriminatorno oporezivanje – Zabrana – Rabljena vozila uvezena iz drugih država članica – Sastavnica registracijske pristojbe izračunana na temelju emisija ugljikova dioksida – Neuzimanje u obzir smanjenja vrijednosti motornog vozila”)

text:
               15.11.2021

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 462/19

      Presuda Suda (deveto vijeće) od 2. rujna 2021. – Europska komisija/Portugalska Republika
      (Predmet C-169/20) (1)

      („Povreda obveze države članice - Članak 110. UFEU-a - Nacionalni porezi - Diskriminatorno oporezivanje - Zabrana - Rabljena vozila uvezena iz drugih država članica - Sastavnica registracijske pristojbe izračunana na temelju emisija ugljikova dioksida - Neuzimanje u obzir smanjenja vrijednosti motornog vozila”)
      (2021/C 462/18)
      Jezik postupka: portugalski

         Stranke

         Tužitelj: Europska komisija (zastupnici: M. França i C. Perrin, a zatim G. Braga da Cruz i C. Perrin, agenti)

         Tuženik: Portugalska Republika (zastupnici: L. Inez Fernandes, N. Vitorino, A. Pimenta, P. Barros da Costa i S. Jaulino, agenti)

         Izreka

                  1.

                  Portugalska republika je time što je u okviru izračuna pristojbe za vozila isključila smanjenje vrijednosti ekološke sastavnice izračuna vrijednosti koja je primjenjiva na vozila prilikom njihova stavljanja u promet na portugalskom državnom području a koja su kupljena u drugoj državi članici, kako je to propisano Códigoom do imposto sobre veículos (Zakonik o porezu na motorna vozila), kako je on izmijenjen leiom 71/2018 (Zakon br. 71/2018), povrijedila obveze koje ima na temelju članka 110. UFEU-a.

                  2.

                  Portugalskoj Republici nalaže se snošenje troškova.

         (1)  SL C 209, 22. 6. 2020.


title: Predmet C-180/20: Presuda Suda (veliko vijeće) od 2. rujna 2021. – Europska komisija/ Vijeće Europske unije („Tužba za poništenje – Odluke (EU) 2020/245 i 2020/246 – Stajalište koje treba zauzeti u ime Europske unije u okviru Vijeća za partnerstvo osnovanog Sveobuhvatnim i pojačanim sporazumom o partnerstvu između Europske unije i Europske zajednice za atomsku energiju i njihovih država članica, s jedne strane, i Republike Armenije, s druge strane – Sporazum čije se određene odredbe mogu povezati sa Zajedničkom vanjskom i sigurnosnom politikom (ZVSP) – Donošenje poslovnikâ Vijeća za partnerstvo, Odbora za partnerstvo, pododborâ i ostalih tijela – Donošenje dviju zasebnih odluka – Odabir pravne osnove – Članak 37. UEU-a – Članak 218. stavak 9. UFEU-a – Pravilo glasovanja”)

text:
               15.11.2021

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 462/19

      Presuda Suda (veliko vijeće) od 2. rujna 2021. – Europska komisija/ Vijeće Europske unije
      (Predmet C-180/20) (1)

      („Tužba za poništenje - Odluke (EU) 2020/245 i 2020/246 - Stajalište koje treba zauzeti u ime Europske unije u okviru Vijeća za partnerstvo osnovanog Sveobuhvatnim i pojačanim sporazumom o partnerstvu između Europske unije i Europske zajednice za atomsku energiju i njihovih država članica, s jedne strane, i Republike Armenije, s druge strane - Sporazum čije se određene odredbe mogu povezati sa Zajedničkom vanjskom i sigurnosnom politikom (ZVSP) - Donošenje poslovnikâ Vijeća za partnerstvo, Odbora za partnerstvo, pododborâ i ostalih tijela - Donošenje dviju zasebnih odluka - Odabir pravne osnove - Članak 37. UEU-a - Članak 218. stavak 9. UFEU-a - Pravilo glasovanja”)
      (2021/C 462/19)
      Jezik postupka: engleski

         Stranke

         Tužitelj: Europska komisija (zastupnici: M. Kellerbauer i T. Ramopoulos, agenti)

         Tuženik: Vijeće Europske unije (zastupnici: P. Mahnič, M. Balta i M. Bishop, agenti)

         Intervenijent u potporu tužitelju: Češka Republika (zastupnici. K. Najmanová, M. Švarc, J. Vláčil i M. Smolek, agenti)

         Intervenijent u potporu tuženiku: Francuska Republika (zastupnici: T. Stehelin, J.-L. Carré i A.-L. Desjonquères, agenti)

         Izreka

                  1.

                  Poništavaju se Odluka Vijeća (EU) 2020/245 od 17. veljače 2020. o stajalištu koje treba zauzeti u ime Europske unije u okviru Vijeća za partnerstvo osnovanog Sveobuhvatnim i pojačanim sporazumom o partnerstvu između Europske unije i Europske zajednice za atomsku energiju i njihovih država članica, s jedne strane, i Republike Armenije, s druge strane, u pogledu donošenja poslovnikâ Vijeća za partnerstvo, Odbora za partnerstvo, pododborâ i ostalih tijela koje je osnovalo Vijeće za partnerstvo te utvrđivanja popisa pododbora, za primjenu tog sporazuma s izuzetkom njegove glave II. i Odluka Vijeća (EU) 2020/246 od 17. veljače 2020. o stajalištu koje treba zauzeti u ime Europske unije u okviru Vijeća za partnerstvo osnovanog Sveobuhvatnim i pojačanim sporazumom o partnerstvu između Europske unije i Europske zajednice za atomsku energiju i njihovih država članica, s jedne strane, i Republike Armenije, s druge strane, u pogledu donošenja poslovnikâ Vijeća za partnerstvo, Odbora za partnerstvo, pododborâ i ostalih tijela koje je osnovalo Vijeće za partnerstvo te utvrđivanja popisa pododbora, za primjenu glave II. tog sporazuma.

                  2.

                  Učinci odluka 2020/245 i 2020/246 ostaju na snazi.

                  3.

                  Vijeću Europske unije nalaže se snošenje troškova.

                  4.

                  Francuska Republika i Češka Republika snosit će vlastite troškove.

         (1)  SL C 209, 22. 6. 2020.


title: Predmet C-337/20: Presuda Suda (četvrto vijeće) od 2. rujna 2021. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Cour de cassation – Francuska) – DM, LR/Caisse régionale de Crédit agricole mutuel (CRCAM) – Alpes-Provence („Zahtjev za prethodnu odluku – Usklađivanje zakonodavstava – Platne usluge na unutarnjem tržištu – Direktiva 2007/64/EZ – Članci 58. i 60. – Korisnik platnih usluga – Obavijest o neodobrenoj platnoj transakciji – Odgovornost pružatelja platnih usluga za te transakcije – Tužba za utvrđivanje odgovornosti koju podnosi jamac korisnika platnih usluga”)

text:
               15.11.2021

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 462/20

      Presuda Suda (četvrto vijeće) od 2. rujna 2021. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Cour de cassation – Francuska) – DM, LR/Caisse régionale de Crédit agricole mutuel (CRCAM) – Alpes-Provence
      (Predmet C-337/20) (1)

      („Zahtjev za prethodnu odluku - Usklađivanje zakonodavstava - Platne usluge na unutarnjem tržištu - Direktiva 2007/64/EZ - Članci 58. i 60. - Korisnik platnih usluga - Obavijest o neodobrenoj platnoj transakciji - Odgovornost pružatelja platnih usluga za te transakcije - Tužba za utvrđivanje odgovornosti koju podnosi jamac korisnika platnih usluga”)
      (2021/C 462/20)
      Jezik postupka: francuski

         Sud koji je uputio zahtjev

      Cour de cassation

         Stranke glavnog postupka

         Žalitelji: DM, LR

         Druga stranka u postupku: Caisse régionale de Crédit agricole mutuel (CRCAM) – Alpes-Provence

         Izreka

                  1.

                  Članak 58. i članak 60. stavak 1. Direktive 2007/64/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 13. studenoga 2007. o platnim uslugama na unutarnjem tržištu i o izmjeni direktiva 97/7/EZ, 2002/65/EZ, 2005/60/EZ i 2006/48/EZ te stavljanju izvan snage Direktive 97/5/EZ treba tumačiti na način da im se protivi to da korisnik platnih usluga može utvrditi odgovornost pružatelja tih usluga na temelju sustava odgovornosti različitog od onog predviđenog tim odredbama ako je taj korisnik povrijedio svoju obvezu obavješćivanja predviđenu navedenim člankom 58.

                  2.

                  Članak 58. i članak 60. stavak 1. Direktive 2007/64 treba tumačiti na način da im se ne protivi to da se jamac korisnika platnih usluga, zbog povrede obveza pružatelja platnih usluga koje se odnose na neodobrenu transakciju, pozove na građanskopravnu odgovornost takvog pružatelja usluga, korisnika jamstva, kako bi osporio iznos duga za koji se jamči, u skladu s nacionalnim sustavom opće ugovorne odgovornosti.

         (1)  SL C 339, 12. 10. 2020.


title: Predmet C-350/20: Presuda Suda (veliko vijeće) od 2. rujna 2021. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Corte costituzionale – Italie) – O.D. i dr./Istituto nazionale della previdenza sociale (INPS) („Zahtjev za prethodnu odluku – Direktiva 2011/98/EU – Prava radnika iz trećih zemalja nositelja jedinstvene dozvole – Članak 12. – Pravo na jednako postupanje – Socijalna sigurnost – Uredba (EZ) br. 883/2004 – Koordinacija sustava socijalne sigurnosti – Članak 3. – Davanja za majčinstvo i očinstvo – Obiteljska davanja – Propis države članice kojim se državljane trećih zemalja koji su nositelji jedinstvene dozvole isključuje iz prava na doplatak za rođenje djeteta i rodiljnu naknadu”)

text:
               15.11.2021

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 462/21

      Presuda Suda (veliko vijeće) od 2. rujna 2021. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Corte costituzionale – Italie) – O.D. i dr./Istituto nazionale della previdenza sociale (INPS)
      (Predmet C-350/20) (1)

      („Zahtjev za prethodnu odluku - Direktiva 2011/98/EU - Prava radnika iz trećih zemalja nositelja jedinstvene dozvole - Članak 12. - Pravo na jednako postupanje - Socijalna sigurnost - Uredba (EZ) br. 883/2004 - Koordinacija sustava socijalne sigurnosti - Članak 3. - Davanja za majčinstvo i očinstvo - Obiteljska davanja - Propis države članice kojim se državljane trećih zemalja koji su nositelji jedinstvene dozvole isključuje iz prava na doplatak za rođenje djeteta i rodiljnu naknadu”)
      (2021/C 462/21)
      Jezik postupka: talijanski

         Sud koji je uputio zahtjev

      Corte costituzionale

         Stranke glavnog postupka

         Tužitelji: O.D., R.I.H.V., B.O., F.G., M.K.F.B., E.S., N.P:, S.E.A.

         Tuženik: Istituto nazionale della previdenza sociale (INPS)

         uz sudjelovanje: Presidenza del Consiglio dei Ministri

         Izreka

      Članak 12. stavak 1. točku (e) Direktive 2011/98/EU Europskog parlamenta i Vijeća od 13. prosinca 2011. o jedinstvenom postupku obrade zahtjeva za izdavanje jedinstvene dozvole za boravak i rad državljanima trećih zemalja na državnom području države članice te o zajedničkom skupu prava za radnike iz trećih zemalja koji zakonito borave u državi članici treba tumačiti na način da mu se protivi nacionalni propis koji državljane trećih zemalja iz članka 3. stavka 1. točaka (b) i (c) te direktive isključuje iz prava na doplatak za rođenje djeteta i rodiljnu naknadu, koji su predviđeni tim propisom.

         (1)  SL C 329, 5. 10. 2020.


title: Predmet C-371/20: Presuda Suda (šesto vijeće) od 2. rujna 2021. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Bundesgerichtshof – Njemačka) – Peek & Cloppenburg KG, koji zakonski zastupa Peek & Cloppenburg Düsseldorf Komplementär B.V./Peek & Cloppenburg KG, koji zakonski zastupa Van Graaf Management GmbH („Zahtjev za prethodnu odluku – Zaštita potrošača – Direktiva 2005/29/EZ – Nepoštena poslovna praksa – Poslovna praksa koja se u svim okolnostima smatra nepoštenom – Zavaravajuća poslovna praksa – Točka 11. prva rečenica Priloga I. – Oglašivačke radnje – Korištenje uredničkog sadržaja u sredstvima priopćavanja radi promidžbe proizvoda – Promidžba koju je platio sam trgovac – Pojam „plaćanje” – Promidžba prodaje proizvoda oglašivača i društva koje je izdavač sredstava priopćavanja – „Promidžbeni članak””)

text:
               15.11.2021

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 462/22

      Presuda Suda (šesto vijeće) od 2. rujna 2021. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Bundesgerichtshof – Njemačka) – Peek & Cloppenburg KG, koji zakonski zastupa Peek & Cloppenburg Düsseldorf Komplementär B.V./Peek & Cloppenburg KG, koji zakonski zastupa Van Graaf Management GmbH
      (Predmet C-371/20) (1)

      („Zahtjev za prethodnu odluku - Zaštita potrošača - Direktiva 2005/29/EZ - Nepoštena poslovna praksa - Poslovna praksa koja se u svim okolnostima smatra nepoštenom - Zavaravajuća poslovna praksa - Točka 11. prva rečenica Priloga I. - Oglašivačke radnje - Korištenje uredničkog sadržaja u sredstvima priopćavanja radi promidžbe proizvoda - Promidžba koju je platio sam trgovac - Pojam „plaćanje” - Promidžba prodaje proizvoda oglašivača i društva koje je izdavač sredstava priopćavanja - „Promidžbeni članak””)
      (2021/C 462/22)
      Jezik postupka: njemački

         Sud koji je uputio zahtjev

      Bundesgerichtshof

         Stranke glavnog postupka

         Tužitelj: Peek & Cloppenburg KG, koji zakonski zastupa Peek & Cloppenburg Düsseldorf Komplementär B.V.

         Tuženik: Peek & Cloppenburg KG, koji zakonski zastupa Van Graaf Management GmbH

         Izreka

      Točku 11. prvu rečenicu Priloga I. Direktivi 2005/29/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 11. svibnja 2005. o nepoštenoj poslovnoj praksi poslovnog subjekta u odnosu prema potrošaču na unutarnjem tržištu i o izmjeni Direktive Vijeća 84/450/EEZ, direktiva 97/7/EZ, 98/27/EZ i 2002/65/EZ Europskog parlamenta i Vijeća, kao i Uredbe (EZ) br. 2006/2004 Europskog parlamenta i Vijeća treba tumačiti na način da trgovac „plaća” promidžbu proizvoda objavom uredničkog sadržaja, u smislu te odredbe, kada taj trgovac za tu objavu izvršava protučinidbu s imovinskom vrijednošću, neovisno o tomu ima li ona oblik plaćanja novčanog iznosa ili bilo koji drugi oblik, ako postoji jasna veza između tako izvršenog plaćanja od strane navedenog trgovca i navedene objave. Takav je, među ostalim, i slučaj u kojem isti trgovac besplatno stavlja na raspolaganje slike zaštićene pravom uporabe na kojima su prikazani poslovni prostori i proizvodi koje on nudi na prodaju.

         (1)  SL C 348, 19. 10. 2020.


title: Predmet C-379/20: Presuda Suda (prvo vijeće) od 2. rujna 2021.(zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Østre Landsret – Danska) – B/Udlændingenævnet („Zahtjev za prethodnu odluku – Sporazum o pridruživanju EEZ-Turska – Odluka br. 1/80 – Članak 13. – Klauzula standstill – Novo ograničenje – Spajanje obitelji maloljetne djece turskih radnika – Dobni uvjet – Zahtijevanje posebnih razloga radi ostvarenja spajanja obitelji – Važan razlog u općem interesu – Uspješna integracija – Proporcionalnost”)

text:
               15.11.2021

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 462/22

      Presuda Suda (prvo vijeće) od 2. rujna 2021.(zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Østre Landsret – Danska) – B/Udlændingenævnet
      (Predmet C-379/20) (1)

      („Zahtjev za prethodnu odluku - Sporazum o pridruživanju EEZ-Turska - Odluka br. 1/80 - Članak 13. - Klauzula standstill - Novo ograničenje - Spajanje obitelji maloljetne djece turskih radnika - Dobni uvjet - Zahtijevanje posebnih razloga radi ostvarenja spajanja obitelji - Važan razlog u općem interesu - Uspješna integracija - Proporcionalnost”)
      (2021/C 462/23)
      Jezik postupka: danski

         Sud koji je uputio zahtjev

      Østre Landsret

         Stranke glavnog postupka

         Tužitelj: B

         Tuženik: Udlændingenævnet

         Izreka

      Članak 13. Odluke br. 1/80 Vijeća za pridruživanje od 19. rujna 1980. o razvoju pridruživanja između Europske ekonomske zajednice i Turske treba tumačiti na način da nacionalna mjera kojom se dobna granica do koje dijete turskog radnika koji zakonito boravi na državnom području države članice domaćina može podnijeti zahtjev za spajanje obitelji snižava s 18 na 15 godina čini „novo ograničenje” u smislu te odredbe. Međutim, takvo se ograničenje može opravdati ciljem koji se sastoji u jamčenju uspješne integracije dotičnih državljana treće zemlje, pod uvjetom da načini njegove provedbe ne prekoračuju ono što je nužno za postizanje zadanog cilja.

         (1)  SL C 348, 19. 10. 2020.


title: Predmet C-502/20: Presuda Suda (deveto vijeće) od 2. rujna 2021. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Cour d'appel de Mons – Belgija) – TP/Institut des Experts en Automobiles („Zahtjev za prethodnu odluku – Sloboda poslovnog nastana – Slobodno pružanje usluga – Priznavanje stručnih kvalifikacija – Direktiva 2005/36/EZ – Članak 5. stavak 2. – Procjenitelj za motorna vozila s poslovnim nastanom u državi članici koji odlazi na državno područje države članice domaćina kako bi privremeno i povremeno obavljao svoju profesiju – Odbijanje strukovnog tijela države članice domaćina, u kojoj je ranije imao poslovni nastan, da ga upiše u registar privremenih i povremenih usluga – Pojam „privremena i povremena usluga””)

text:
               15.11.2021

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 462/23

      Presuda Suda (deveto vijeće) od 2. rujna 2021. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Cour d'appel de Mons – Belgija) – TP/Institut des Experts en Automobiles
      (Predmet C-502/20) (1)

      („Zahtjev za prethodnu odluku - Sloboda poslovnog nastana - Slobodno pružanje usluga - Priznavanje stručnih kvalifikacija - Direktiva 2005/36/EZ - Članak 5. stavak 2. - Procjenitelj za motorna vozila s poslovnim nastanom u državi članici koji odlazi na državno područje države članice domaćina kako bi privremeno i povremeno obavljao svoju profesiju - Odbijanje strukovnog tijela države članice domaćina, u kojoj je ranije imao poslovni nastan, da ga upiše u registar privremenih i povremenih usluga - Pojam „privremena i povremena usluga””)
      (2021/C 462/24)
      Jezik postupka: francuski

         Sud koji je uputio zahtjev

      Cour d'appel de Mons

         Stranke glavnog postupka

         Tužitelj: TP

         Tuženik: Institut des Experts en Automobiles

         Izreka

      Članak 5. stavak 2. Direktive 2005/36/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 7. rujna 2005. o priznavanju stručnih kvalifikacija, kako je izmijenjena Direktivom 2013/55/EU Europskog parlamenta i Vijeća od 20. studenoga 2013., treba tumačiti na način da mu se protivi propis države članice domaćina u smislu te odredbe koji, kako ga tumače nadležna tijela te države članice, ne dopušta da stručnjak s poslovnim nastanom u drugoj državi članici privremeno i povremeno obavlja svoju profesiju na državnom području države članice domaćina, zato što je taj stručnjak u prošlosti imao poslovni nastan u toj državi članici, zato što se usluge koje pruža u određenoj mjeri ponavljaju ili zato što u navedenoj državi članici raspolaže infrastrukturom kao što je ured.

         (1)  SL C 35, 1. 2. 2021.


title: Predmet C-171/21 P: Žalba koju su 8. veljače 2021. podnijeli Likvidacijska masa iza Mesoprodukt d.o.o. i Gojko Čuljak protiv rješenja Općeg suda (drugo vijeće) od 28. siječnja 2021. u predmetu T-603/20, Likvidacijska masa iza Mesoprodukt d.o.o. i Gojko Čuljak protiv Europske komisije

text:
               15.11.2021

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 462/24

      Žalba koju su 8. veljače 2021. podnijeli Likvidacijska masa iza Mesoprodukt d.o.o. i Gojko Čuljak protiv rješenja Općeg suda (drugo vijeće) od 28. siječnja 2021. u predmetu T-603/20, Likvidacijska masa iza Mesoprodukt d.o.o. i Gojko Čuljak protiv Europske komisije
      (Predmet C-171/21 P)
      (2021/C 462/25)
      Jezik postupka: hrvatski

         Stranke

         Žalitelji: Likvidacijska masa iza Mesoprodukt d.o.o., Gojko Čuljak (zastupnik: I. Žalac, odvjetnik)

         Druga stranka u postupku: Europska komisija
      Rješenjem od 1. rujna 2021. godine Sud (deveto vijeće) odlučio je da se žalba odbija kao očito neosnovana, da se zahtjev za besplatnu pravnu pomoć društva Likvidacijska masa iza Mesoprodukt d.o.o. i Gojka Čuljka odbija i da Likvidacijska masa iza Mesoprodukt d.o.o. i Gojko Čuljak snose vlastite troškove.


title: Predmet C-211/21 P: Žalba koju je 31. ožujka 2021. podnio 12seasons GmbH protiv presude Općeg suda (treće vijeće) od 20. siječnja 2021. u predmetu T-329/19, 12seasons/EUIPO – Société immobilière et mobilière de Montagny (BE EDGY BERLIN)

text:
               15.11.2021

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 462/24

      Žalba koju je 31. ožujka 2021. podnio 12seasons GmbH protiv presude Općeg suda (treće vijeće) od 20. siječnja 2021. u predmetu T-329/19, 12seasons/EUIPO – Société immobilière et mobilière de Montagny (BE EDGY BERLIN)
      (Predmet C-211/21 P)
      (2021/C 462/26)
      Jezik postupka: engleski

         Stranke

         Žalitelj: 12seasons GmbH (zastupnik: M. Gail, Rechtsanwalt)

         Druga stranka u postupku: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO), Société immobilière et mobilière de Montagny
      Rješenjem od 1. rujna 2021. Sud Europske unije (vijeće za dopuštanje žalbi) odlučio je da žalba nije dopuštena te je naložio društvu 12seasons GmbH snošenje vlastitih troškova.


title: Predmet C-309/21 P: Žalba koju je 12. svibnja 2021. podnio Graanhandel P. van Schelven BV protiv rješenja Općeg suda (osmo vijeće) od 24. ožujka 2021. u predmetu T-306/19, Graanhandel P. van Schelven/Komisija

text:
               15.11.2021

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 462/24

      Žalba koju je 12. svibnja 2021. podnio Graanhandel P. van Schelven BV protiv rješenja Općeg suda (osmo vijeće) od 24. ožujka 2021. u predmetu T-306/19, Graanhandel P. van Schelven/Komisija
      (Predmet C-309/21 P)
      (2021/C 462/27)
      Jezik postupka: engleski

         Stranke

         Žalitelj: Graanhandel P. van Schelven BV (zastupnik: C. Almeida, advocaat)

         Druga stranka u postupku: Europska komisija

         Žalbeni zahtjev

      Sud (deveto vijeće) je rješenjem od 28. rujna 2021. utvrdio da se žalba odbija kao očito neosnovana i društvu Graanhandel P. van Schelven BV naložio snošenje vlastitih troškova.


title: Predmet C-369/21 P: Žalba koju je 14. lipnja 2021. podnijelo društvo Apologistics GmbH protiv presude Općeg suda (deseto vijeće) od 21. travnja 2021. u predmetu T-282/20, Apologistics GmbH/Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO)

text:
               15.11.2021

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 462/25

      Žalba koju je 14. lipnja 2021. podnijelo društvo Apologistics GmbH protiv presude Općeg suda (deseto vijeće) od 21. travnja 2021. u predmetu T-282/20, Apologistics GmbH/Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO)
      (Predmet C-369/21 P)
      (2021/C 462/28)
      Jezik postupka: njemački

         Stranke

         Žalitelj: Apologistics GmbH (zastupnik: H. Hug, odvjetnik)

         Druge stranke u postupku: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo), Markus Kerckhoff
      Sud Europske unije (vijeće za dopuštanje žalbi) odlučio je rješenjem od 22. rujna 2021. da žalba nije dopuštena, te je odlučio da žalitelj treba snositi vlastite troškove.


title: Predmet C-417/21 P: Žalba koju je 8. srpnja 2021. podnio repowermap.org protiv presude Općeg suda (deseto vijeće) od 28. travnja 2021. u predmetu T-872/16, repowermap.org/EUIPO i Repower

text:
               15.11.2021

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 462/25

      Žalba koju je 8. srpnja 2021. podnio repowermap.org protiv presude Općeg suda (deseto vijeće) od 28. travnja 2021. u predmetu T-872/16, repowermap.org/EUIPO i Repower
      (Predmet C-417/21 P)
      (2021/C 462/29)
      Jezik postupka: francuski

         Stranke

         Žalitelj: repowermap.org (zastupnici: P. González-Bueno Catalán de Ocón, abogado, W. Sakulin, advocaat)

         Druge stranke u postupku: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO), Repower AG
      Rješenjem od 8. rujna 2021., Sud (vijeće za dopuštanje žalbi) je odlučio da se žalba ne dopušta.


title: Predmet C-470/21: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 30. srpnja 2021. uputio Conseil d'État (Francuska) – La Quadrature du Net, Fédération des fournisseurs d’accès à Internet associatifs, Franciliens.net, French Data Network/Premier ministre, Ministère de la Culture

text:
               15.11.2021

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 462/25

      Zahtjev za prethodnu odluku koji je 30. srpnja 2021. uputio Conseil d'État (Francuska) – La Quadrature du Net, Fédération des fournisseurs d’accès à Internet associatifs, Franciliens.net, French Data Network/Premier ministre, Ministère de la Culture
      (Predmet C-470/21)
      (2021/C 462/30)
      Jezik postupka: francuski

         Sud koji je uputio zahtjev

      Conseil d'État

         Stranke glavnog postupka

         Tužitelj: La Quadrature du Net, Fédération des fournisseurs d’accès à Internet associatifs, Franciliens.net, French Data Network

         Tuženik: Premier ministre, Ministère de la Culture

         Prethodna pitanja

                  1.

                  Jesu li podaci o građanskom identitetu koji odgovaraju određenoj IP adresi dio podataka o prometu ili lokaciji koji u načelu podliježu obvezi prethodnog nadzora koju ima sud ili neovisno upravno tijelo kojem je dodijeljena obvezujuća ovlast?

                  2.

                  Ako se na prvo pitanje odgovori potvrdno, te s obzirom na nisku osjetljivost podataka o građanskom identitetu korisnika, uključujući njihove kontaktne podatke, treba li Direktivu od 12. srpnja 2002. o obradi osobnih podataka i zaštiti privatnosti u području elektroničkih komunikacija (1), u vezi s Poveljom Europske unije o temeljnim pravima, tumačiti na način da joj se protivi nacionalni propis kojim se predviđa da upravno tijelo te podatke koji odgovaraju IP adresi korisnika prikuplja bez prethodnog nadzora suda ili neovisnog upravnog tijela kojem je dodijeljena obvezujuća ovlast?

                  3.

                  Ako se na drugo pitanje odgovori potvrdno, te s obzirom na nisku osjetljivost podataka o građanskom identitetu, okolnost da se smiju prikupljati samo ti podaci, i to samo za potrebe sprečavanja povreda obveza koje su precizno, taksativno i usko utvrđene nacionalnim pravom, i okolnost da bi sustavan nadzor pristupa podacima svakog korisnika koji provodi sud ili treće upravno tijelo kojem je dodijeljena obvezujuća ovlast mogao ugroziti ispunjavanje zadaće javne usluge koja je povjerena upravnom tijelu koje je i samo neovisno i provodi to prikupljanje, sprečava li Direktiva to da se taj nadzor provodi u skladu s prilagođenim pravilima, kao što je automatski nadzor, po potrebi pod nadzorom unutarnje službe tog tijela koja pruža jamstva neovisnosti i nepristranosti u pogledu službenika zaduženih za to prikupljanje?

         (1)  SL 2002., L 201, str. 37.


title: Predmet C-542/21: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 30. kolovoza 2021. uputio Augstākā tiesa (Senāts) (Latvija) – SIA Mikrotīkls/Valsts ieņēmumu dienests

text:
               15.11.2021

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 462/26

      Zahtjev za prethodnu odluku koji je 30. kolovoza 2021. uputio Augstākā tiesa (Senāts) (Latvija) – SIA Mikrotīkls/Valsts ieņēmumu dienests
      (Predmet C-542/21)
      (2021/C 462/31)
      Jezik postupka: latvijski

         Sud koji je uputio zahtjev

      Augstākā tiesa (Senāts)

         Stranke glavnog postupka

         Tužitelj u prvostupanjskom postupku i žalitelj u kasacijskom postupku: SIA Mikrotīkls

         Tuženik u prvostupanjskom postupku i druga stranka u kasacijskom postupku: Valsts ieņēmumu dienests

         Prethodno pitanje

      Treba li kombiniranu nomenklaturu, iz Priloga I. Uredbi Vijeća (EEZ) br. 2658/87 od 23. srpnja 1987. o tarifnoj i statističkoj nomenklaturi i o Zajedničkoj carinskoj tarifi (1), kako je izmijenjena Provedbenom uredbom Komisije (EU) br. 927/2012 (2) od 9. listopada 2012. i Provedbenom uredbom Komisije (EU) br. 1001/2013 (3) od 4. listopada 2013., tumačiti na način da tarifni podbroj 8517 70 11 kombinirane nomenklature može obuhvaćati antene za usmjerivače namijenjene upotrebi u lokalnim mrežama (LAN) i/ili mrežama širokog dosega (WAN)?

         (1)  SL 1987., L 256, str. 1. (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 2., svezak 12., str. 3.)

         (2)  Provedbena uredba Komisije (EU) br. 927/2012 od 9. listopada 2012. o izmjeni Priloga I. Uredbi Vijeća (EEZ) br. 2658/87 o tarifnoj i statističkoj nomenklaturi i o Zajedničkoj carinskoj tarifi (SL 2012., L 304, str. 1.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 2., svezak 23., str. 3.)

         (3)  Provedbena uredba Komisije (EU) br. 1001/2013 od 4. listopada 2013. o izmjenama Priloga I. Uredbi Vijeća (EEZ) br. 2658/87 o tarifnoj i statističkoj nomenklaturi i o Zajedničkoj carinskoj tarifi (SL 2013., L 290, str. 1. i ispravak SL 2014., L 100, str. 13.)


title: Predmet C-551/21: Tužba podnesena 7. rujna 2021. – Europska komisija/Vijeće Europske unije

text:
               15.11.2021

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 462/27

      Tužba podnesena 7. rujna 2021. – Europska komisija/Vijeće Europske unije
      (Predmet C-551/21)
      (2021/C 462/32)
      Jezik postupka: engleski

         Stranke

         Tužitelj: Europska komisija (zastupnici: A. Bouquet, B. Hofstötter, T. Ramopoulos, A. Stobiecka-Kuik, agenti)

         Tuženik: Vijeće Europske unije

         Tužbeni zahtjev

      Tužitelj od Suda zahtijeva da:

                  —

                  poništi članak 2. Odluke Vijeća (EU) 2021/1117 (1) od 28. lipnja 2021. o potpisivanju, u ime Europske unije, i privremenoj primjeni Protokola o provedbi uz Sporazum o partnerstvu u području ribarstva između Gabonske Republike i Europske zajednice (2021.-2026.) te ovlaštenje koje je Vijeće putem svojeg Predsjednika dalo portugalskom veleposlaniku kao osobi ovlaštenoj za potpisivanje Protokola, do čega je došlo 29. lipnja 2021. i

                  —

                  naloži Vijeću snošenje troškova.

         Tužbeni razlozi i glavni argumenti

      U svojem prvom i jedinom tužbenom razlogu Komisija ističe da je Vijeće povrijedilo: a) Komisijinu ovlast vanjskog predstavljanja, koja se temelji na članku 17. UEU-a, u vezi s međuinstitucijskom ravnotežom i načelom institucionalne dodjele ovlasti, koji proizlaze iz članka 13. stavka 2. UEU-a, kao i (b) načelo jedinstva u vanjskom predstavljanju, koje proizlazi iz načela lojalne suradnje između Unije i njezinih država članica. Komisija prvo ističe da je Vijeće počinilo pogrešku koja se tiče prava i povrijedilo Komisijine ovlasti donošenjem članka 2. Uredbe Vijeća (EU) 2021/1117 od 28. lipnja 2021., kako je izmijenjena te imenovanjem, putem svojeg Predsjednika, na temelju te odredbe, portugalskog veleposlanika kao osobe ovlaštene za potpisivanje, u ime Unije (i čak za samostalno potpisivanje), Protokola o provedbi s Gabonskom Republikom, umjesto Komisije. Drugo, Komisija ističe da je time Vijeće stvorilo zabunu vanjskim partnerima Unije vezano za to koja institucija Unije treba osigurati vanjsko predstavljanje Unije s obzirom na to da je imenovalo rotirajuće Predsjedništvo Vijeća, u osobi portugalskog veleposlanika, te je stoga izazvalo sumnje o pravnoj prirodi Unijinih ovlaštenja u područjima nadležnosti za samostalno sklapanje međunarodnih sporazuma u svojstvu punopravne međunarodne pravne osobe, a ne kao predstavnika država članica. Time je Vijeće dovelo u pitanje koristan učinak, vjerodostojnost i ugled Unije na međunarodnom planu.
      Svojim drugim tužbenim razlogom Komisija ističe da je Vijeće povrijedilo (a) obvezu obrazlaganja i zahtjev za objavljivanje, utvrđene u člancima 296. i 297. UFEU-a, i (b) načelo lojalne suradnje između institucija iz članka 13. stavka 2. UEU-a. Komisija prvo ističe da Vijeće nije obrazložilo zašto je ovlastilo portugalskog veleposlanika za potpisivanje u ime Unije i nije propisno objavilo tu odluku objavljivanjem ili obavješćivanjem Komisije i, drugo, da se Vijeće nije savjetovalo s Komisijom o svojoj namjeri ovlaštenja portugalskog veleposlanika za potpisivanje u ime Unije.

         (1)  SL 2021, L 242, str. 3.


title: Predmet C-558/21 P: Žalba koju su 8. rujna 2021. podnijeli Global Silicones Council, Wacker Chemie AG, Momentive Performance Materials GmbH, Shin-Etsu Silicones Europe BV, Elkem Silicones France SAS protiv presude Općeg suda (osmo prošireno vijeće) od 30. lipnja 2021. u predmetu T-226/18, Global Silicones Council i dr./Komisija

text:
               15.11.2021

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 462/28

      Žalba koju su 8. rujna 2021. podnijeli Global Silicones Council, Wacker Chemie AG, Momentive Performance Materials GmbH, Shin-Etsu Silicones Europe BV, Elkem Silicones France SAS protiv presude Općeg suda (osmo prošireno vijeće) od 30. lipnja 2021. u predmetu T-226/18, Global Silicones Council i dr./Komisija
      (Predmet C-558/21 P)
      (2021/C 462/33)
      Jezik postupka: engleski

         Stranke

         Žalitelji: Global Silicones Council, Wacker Chemie AG, Momentive Performance Materials GmbH, Shin-Etsu Silicones Europe BV, Elkem Silicones France SAS (zastupnici: A. Bartl, advokát, A. Kołtunowska, adwokat, R. Cana, avocat, E. Mullier, avocate)

         Druge stranke u postupku: American Chemistry Council, Inc. (ACC), Europska komisija, Savezna Republika Njemačka, Ujedinjena Kraljevina Velike Britanije i Sjeverne Irske, Europski parlament, Vijeće Europske unije, Europska agencija za kemikalije

         Žalbeni zahtjevi

      Žalitelji od Suda zahtijevaju da:

                  —

                  ukine presudu Općeg suda u predmetu T-226/18;

                  —

                  poništi pobijanu odluku (1);

                  —

                  podredno, vrati predmet Općem sudu na odlučivanje o zahtjevu žalitelja za poništenje; i

                  —

                  naloži tuženiku snošenje troškova postupka, uključujući troškove postupka pred Općim sudom.

         Žalbeni razlozi i glavni argumenti

      U potporu žalbi, žalitelji ističu pet žalbenih razloga.
      Prvi žalbeni razlog temelji se na pogrešnoj primjeni materijalnog prava i pogrešnom tumačenju članka 68. stavka 1. Uredbe REACH (2) s obzirom na to da je zaključeno da tuženik nije povrijedio članak 68. stavak 1. time što je propustio izričito utvrditi postojanje neprihvatljivog rizika.
      Drugi žalbeni razlog temelji se na pogrešnoj primjeni materijalnog prava time što je zaključeno da tuženik nije propustio obrazložiti razlog neprihvatljivosti rizika povezanih s D4/D5 u isperivim proizvodima. Tuženikov propust posebnog navođenja razloga za to utvrđenje predstavlja nedostatak obrazloženja te onemogućuje sudski nadzor.
      Treći žalbeni razlog temelji se na pogrešnoj primjeni materijalnog prava time što je zaključeno da nesigurnost u pogledu ocjene PBT/vPvB tvari opravdava pristup prema kojem sve emisije mogu upućivati na postojanje rizika. Izjednačavajući sve emisije s rizikom (ili čak neprihvatljivim rizikom) u svrhe REACH ograničenja, tuženik je povrijedio članak 68. stavak 1., članak 69. i Prilog XV. koji upućuje na Prilog I. Uredbi REACH te je postupao protivno ustaljenoj sudskoj praksi sudova Unije da se ocjena znanstvenog rizika ne može temelji na načelu nulte rizičnosti.
      Četvrti žalbeni razlog temelji se na pogrešnoj primjeni materijalnog prava i pogrešnom tumačenju Priloga XIII. Uredbi REACH kada je odlučeno da faktor biokoncentracije („BCF”) ima prednost pred podacima i posebno pred faktorom biomagnifikacijske („BMF”) odnosno faktorom trofične magnifikacije („TMF”).
      Peti žalbeni razlog temelji se na pogrešnoj primjeni materijalnog prava i pogrešnom tumačenju Priloga XIII. Uredbi REACH time što je utvrđeno da tuženik nije dužan uzeti u obzir hibridnu prirodu D4 i D5 prilikom zaključivanja da tvari ispunjavaju kriterij vrlo postojane („vP”) i vrlo bioakumulativne („vB”) tvari iz Priloga XIII. Uredbi REACH.

         (1)  Uredba Komisije (EU) 2018/35 оd 10. siječnja 2018. o izmjeni Priloga XVII. Uredbi (EZ) br. 1907/2006 Europskog parlamenta i Vijeća o registraciji, evaluaciji, autorizaciji i ograničavanju kemikalija (REACH) u pogledu oktametilciklotetrasiloksana („D4”) i dekametilciklopentasiloksana („D5”) (SL 2018., L 6, str. 45.)

         (2)  Uredba (EZ) br. 1907/2006 Europskog parlamenta i Vijeća od 18. prosinca 2006. o registraciji, evaluaciji, autorizaciji i ograničavanju kemikalija (REACH) i osnivanju Europske agencije za kemikalije te o izmjeni Direktive 1999/45/EZ i stavljanju izvan snage Uredbe Vijeća (EEZ) br. 793/93 i Uredbe Komisije (EZ) br. 1488/94 kao i Direktive Vijeća 76/769/EEZ i direktiva Komisije 91/155/EEZ, 93/67/EEZ, 93/105/EZ i 2000/21/EZ (SL 2006., L 396, str. 1.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 13., svezak 23., str. 3. i ispravak SL 2017., L 135, str. 46.)


title: Predmet C-559/21 P: Žalba koju su 8. rujna 2021. podnijeli Global Silicones Council, Dow Silicones UK Ltd, Elkem Silicones France SAS, Evonik Operations GmbH, Momentive Performance Materials GmbH, Shin-Etsu Silicones Europe BV, Wacker Chemie AG protiv presude Općeg suda (osmo prošireno vijeće) od 30. lipnja 2021. u predmetu T-519/18, Global Silicones Council i dr./ECHA

text:
               15.11.2021

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 462/29

      Žalba koju su 8. rujna 2021. podnijeli Global Silicones Council, Dow Silicones UK Ltd, Elkem Silicones France SAS, Evonik Operations GmbH, Momentive Performance Materials GmbH, Shin-Etsu Silicones Europe BV, Wacker Chemie AG protiv presude Općeg suda (osmo prošireno vijeće) od 30. lipnja 2021. u predmetu T-519/18, Global Silicones Council i dr./ECHA
      (Predmet C-559/21 P)
      (2021/C 462/34)
      Jezik postupka: engleski

         Stranke

         Žalitelji: Global Silicones Council, Dow Silicones UK Ltd, Elkem Silicones France SAS, Evonik Operations GmbH, Momentive Performance Materials GmbH, Shin-Etsu Silicones Europe BV, Wacker Chemie AG (zastupnici: R. Cana, avocat, E. Mullier, avocate, Z. Romata, Solicitor)

         Druge stranke u postupku: American Chemistry Council, Inc. (ACC), Europska agencija za kemikalije, Savezna Republika Njemačka, Europska komisija

         Žalbeni zahtjevi

      Žalitelji od Suda zahtijevaju da:

                  —

                  ukine presudu Općeg suda u predmetu T-519/18;

                  —

                  poništi pobijanu odluku (1);

                  —

                  podredno, vrati predmet Općem sudu na odlučivanje o zahtjevu žalitelja za poništenje;

                  —

                  naloži tuženiku snošenje troškova postupka, uključujući troškove postupka pred Općim sudom i troškove intervenijenata.

         Žalbeni razlozi i glavni argumenti

      U potporu žalbi, žalitelji ističu sljedeće žalbene razloge:
      Kao prvo, Opći sud pogrešno je primijenio materijalno pravo te je pogrešno tumačio Prilog XIII. Uredbi REACH (2) i Uredbu Komisije 253/2011 (3) presudivši da BCF podaci imaju „prednost” ili „veću težinu” nego drugi podaci za ocjenu svojstava B/vB te utvrdivši da tuženik nije počinio očitu pogrešku u ocjeni smatrajući da BCF vrijednosti imaju veću težinu.
      Kao drugo, Opći sud pogrešno je primijenio materijalno pravo te je pogrešno tumačio Prilog XIII. Uredbi REACH presudivši da tuženik nije očito pogriješio kada nije uzeo u obzir relevantnost hibridne prirode D4, D5 i D6, te je iskrivio zahtjeve i dokaze žaliteljâ koji su podneseni u tom kontekstu, čime su povrijeđena prava žaliteljâ na saslušanje.
      Kao treće, Opći sud pogrešno je primijenio materijalno pravo te je pogrešno tumačio Prilog XIII. Uredbi REACH presudivši da tuženik nije očito pogriješio kada nije uzeo u obzir podatke dobivene u relevantnim uvjetima te je iskrivio zahtjeve i dokaze žaliteljâ koji su podneseni u tom kontekstu čime su povrijeđena prava žaliteljâ na saslušanje.
      Kao četvrto, Opći sud pogrešno je primijenio materijalno pravo u ocjeni dokaza, koje je usto iskrivio.

         (1)  Odluka ECHA-e od 27. lipnja 2018. o uključenju oktametilciklotetrasiloksana (D4), dekametilciklopentasiloksana (D5) i dodekametilcikloheksasiloksana (D6) na popis tvari predloženih za konačno uvrštenje u Prilog XIV. Uredbi (EZ) br. 1907/2006 Europskog parlamenta i Vijeća od 18. prosinca 2006. o registraciji, evaluaciji, autorizaciji i ograničavanju kemikalija (REACH) i osnivanju Europske agencije za kemikalije te o izmjeni Direktive 1999/45/EZ i stavljanju izvan snage Uredbe Vijeća (EEZ) br. 793/93 i Uredbe Komisije (EZ) br. 1488/94 kao i Direktive Vijeća 76/769/EEZ i direktiva Komisije 91/155/EEZ, 93/67/EEZ, 93/105/EZ i 2000/21/EZ (SL 2006., L 396, str. 1.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 13., svezak 23., str. 3. i ispravak SL 2017., L 135, str. 46.)

         (2)  Uredba Komisije (EU) 2018/35 оd 10. siječnja 2018. o izmjeni Priloga XVII. Uredbi (EZ) br. 1907/2006 Europskog parlamenta i Vijeća o registraciji, evaluaciji, autorizaciji i ograničavanju kemikalija (REACH) u pogledu oktametilciklotetrasiloksana („D4”) i dekametilciklopentasiloksana („D5”) (SL 2018., L 6, str. 45.)

         (3)  Uredba Komisije (EU) br. 253/2011 od 15. ožujka 2011. o izmjeni Priloga XIII. Uredbi (EZ) br. 1907/2006 Europskog parlamenta i Vijeća o registraciji, evaluaciji, autorizaciji i ograničavanju kemikalija (REACH) (SL 2011., L 69, str. 7.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 5., svezak 6., str. 286. i ispravak SL 2017., L 135, str. 46.)


title: Predmet C-578/21 P: Žalba koju su 17. rujna 2021. podnijeli Irish Wind Farmers' Association Clg, Carrons Windfarm Ltd, Foyle Windfarm Ltd, Greenoge Windfarm Ltd protiv presude Općeg suda (prvo vijeće) od 7. srpnja 2021. u predmetu T-680/19, Irish Wind Farmers' Association i drugi/Komisija

text:
               15.11.2021

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 462/30

      Žalba koju su 17. rujna 2021. podnijeli Irish Wind Farmers' Association Clg, Carrons Windfarm Ltd, Foyle Windfarm Ltd, Greenoge Windfarm Ltd protiv presude Općeg suda (prvo vijeće) od 7. srpnja 2021. u predmetu T-680/19, Irish Wind Farmers' Association i drugi/Komisija
      (Predmet C-578/21 P)
      (2021/C 462/35)
      Jezik postupka: engleski

         Stranke

         Žalitelji: Irish Wind Farmers' Association Clg, Carrons Windfarm Ltd, Foyle Windfarm Ltd, Greenoge Windfarm Ltd (zastupnici: M. Segura Catalán, odvjetnica, i M. Clayton, odvjetnica)

         Druga stranka u postupku: Europska komisija

         Žalbeni zahtjevi:

      Žalitelji od Suda zahtijevaju da:

                  —

                  ukine pobijanu presudu;

                  —

                  naloži Komisiji snošenje troškova prvostupanjskog i žalbenog postupka.

         Žalbeni razlozi i glavni argumenti

      Žalitelji ističu dva žalbena razloga.
      Prvim žalbenim razlogom, žalitelji ističu da je Opći sud pogrešno tumačio članak 108. UFEU-a i članak 4. Uredbe 2015/1589 (1) time što je smatrao da mjera potpora o kojoj je riječ nije zahtijevala od Komisije otvaranje službenog istražnog postupka s obzirom na to da ne postoje ozbiljne poteškoće kada je riječ o klasifikaciji te mjere kao državne potpore i njezinoj spojivosti s unutarnjim tržištem.
      Prvi žalbeni razlog podijeljen je na šest dijelova.
      Prvi dio: Opći sud počinio je pogrešku koja se tiče prava kada je riječ o opsegu Komisijine dužnosti ispitivanja činjeničnih i pravnih pitanja u slučaju nezakonite potpore.
      Drugi dio: Opći sud počinio je pogrešku koja se tiče prava time što je različito postupao prema informacijama koje su podnijele države članice i žalitelji.
      Treći dio: Opći sud počinio je pogrešku koja se tiče prava u procjeni trajanja prethodnog ispitivanja.
      Četvrti dio: Opći sud počinio je pogrešku koja se tiče prava time što je stavio teret dokazivanja na žalitelje.
      Peti dio: Opći sud počinio je pogrešku koja se tiče prava time što je zanemario značaj sustava u Ujedinjenoj Kraljevini u slučaju o kojem je riječ.
      Šesti dio: Opći sud došao je do pogrešnog zaključka o tehničkoj prirodi metode procjene neto godišnje vrijednosti postrojenja za proizvodnju električne energije iz fosilnih goriva.
      Drugim žalbenim razlogom žalitelji smatraju da je Opći sud iskrivio jasno značenje dokaza koje su podnijeli žalitelji.

         (1)  Uredba Vijeća (EU) 2015/1589 od 13. srpnja 2015. o utvrđivanju detaljnih pravila primjene članka 108. Ugovora o funkcioniranju Europske unije (SL 2015., L 248, str. 9. i ispravak SL 2017., L 186, str. 17.)


title: Predmet C-581/21 P: Žalba koju su 21. rujna 2021. podnijeli Ryanair DAC, Laudamotion GmbH protiv rješenja Općeg suda (treće vijeće) od 12. srpnja 2021. u predmetu T-866/19, Ryanair i Laudamotion/Komisija

text:
               15.11.2021

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 462/31

      Žalba koju su 21. rujna 2021. podnijeli Ryanair DAC, Laudamotion GmbH protiv rješenja Općeg suda (treće vijeće) od 12. srpnja 2021. u predmetu T-866/19, Ryanair i Laudamotion/Komisija
      (Predmet C-581/21 P)
      (2021/C 462/36)
      Jezik postupka: engleski

         Stranke

         Žalitelji: Ryanair DAC, Laudamotion GmbH (zastupnici: E. Vahida, avocat, S. Rating, abogado, i I.-G. Metaxas-Maranghidis, dikigoros)

         Druga stranka u postupku: Europska komisija

         Žalbeni zahtjev

      Žalitelji od Suda zahtijevaju da:

                  —

                  poništi pobijano rješenje;

                  —

                  vrati predmet Općem sudu na ponovno odlučivanje;

                  —

                  odluku o troškovima u prvostupanjskom i žalbenom postupku donese naknadno.

         Žalbeni razlozi i glavni argumenti

      Žalitelji ističu dva žalbena razloga.
      Opći sud povrijedio je pravo Unije te je iskrivio činjenice (1) time što je smatrao da je prednost Uredbe o slotovima (1) relevantna za odlučivanje o tome podrazumijevaju li Pravila o raspodjeli prometa (2) provedbene mjere i (2) time što je zanemario uobičajeni razvoj događaja prilikom određivanja umjetnog karaktera zahtjeva žaliteljâ za provedbenu mjeru od strane koordinatora slotova.
      Osim toga, žalitelji ističu da Opći sud nije naveo razloge kojima bi potkrijepio svoje zaključke iz pobijanog rješenja.

         (1)  Uredba Vijeća (EEZ) br. 95/93 od 18. siječnja 1993. o zajedničkim pravilima za dodjelu slotova u zračnim lukama Zajednice (SL 1993., L 14, str. 1.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 7., svezak 18., str. 5.)

         (2)  Provedbena odluka Komisije (EU) 2019/1585 оd 24. rujna 2019. o utvrđivanju pravila o raspodjeli prometa u skladu s člankom 19. Uredbe (EZ) br. 1008/2008 Europskog parlamenta i Vijeća za zračne luke Amsterdam Schiphol i Amsterdam Lelystad (priopćeno pod brojem dokumenta C(2019) 6816) (SL 2019., L 246, str. 24.)


title: Predmet C-591/21 P: Žalba koju su 23. rujna 2021. podniijeli Ryanair DAC i Laudamotion GmbH protiv presude Općeg suda (deseto prošireno vijeće) od 14. srpnja 2021. u predmetu T-677/20, Ryanair i Laudamotion/Komisija (Austrian Airlines; Covid-19)

text:
               15.11.2021

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 462/32

      Žalba koju su 23. rujna 2021. podniijeli Ryanair DAC i Laudamotion GmbH protiv presude Općeg suda (deseto prošireno vijeće) od 14. srpnja 2021. u predmetu T-677/20, Ryanair i Laudamotion/Komisija (Austrian Airlines; Covid-19)
      (Predmet C-591/21 P)
      (2021/C 462/37)
      Jezik postupka: engleski

         Stranke

         Žalitelj: Ryanair DAC, Laudamotion GmbH (zastupnici: V. Blanc, E. Vahida i F.-C. Laprévote, odvjetnici, D. Pérez de Lamo i S. Rating, abogados, I.-G. Metaxas-Maranghidis, dikigoros)

         Druge stranke u postupku: Europska komisija, Savezna Republika Njemačka, Republika Austrija, Austrian Airlines AG

         Zahtjevi

      Žalitelji od Suda zahtijevaju da:

                  —

                  ukine pobijanu presudu;

                  —

                  proglasi ništavom, u skladu s člancima 263. i 264. UFEU-a, Odluku Komisije C(2020) 4684 final od 6. srpnja 2020. o državnoj potpori SA.57539 (2020/N) – Austrija – COVID-19 – potpora Austrian Airlinesu;

                  —

                  naloži Komisiji snošenje vlastitih troškova, kao i onih koje je snosio Ryanair, te da naloži intervenijentima u prvostupanjskom postupku i u ovom žalbenom postupku (ako ih ima) snošenje vlastitih troškova.

            podredno:

                  —

                  ukine pobijanu presudu;

                  —

                  vrati predmet Općem sudu na ponovno odlučivanje;

                  —

                  naknadno odluči o troškovima prvostupanjskog i žalbenog postupka.

         Žalbeni razlozi i glavni argumenti

      U prilog žalbi, žalitelji ističu sedam žalbenih razloga.
      Prvi žalbeni razlog: Opći sud počinio je pogrešku koja se tiče prava i očito iskrivio činjenice kad je odbio prigovor žaliteljâ da Komisija nije ispitala moguće „prelijevanje” potpore Lufthansi ili od Lufthanse.
      Drugi žalbeni razlog: Opći sud počinio je pogrešku koja se tiče prava kad je odbio prigovor žaliteljâ da je Komisija povrijedila zahtjev da potpora dodijeljena na temelju članka 107. stavka 2. točke (b) UFEU-a ne služi za otklanjanje štete koju je pretrpjela jedna žrtva.
      Treći žalbeni razlog: Opći sud počinio je pogrešku koja se tiče prava kad je odbio prigovor žaliteljâ da je neopravdano povrijeđeno načelo nediskriminacije.
      Četvrti žalbeni razlog: Opći sud počinio je pogrešku koja se tiče prava i očito iskrivio činjenice kad je odbio prigovor žaliteljâ o povredi slobode poslovnog nastana i slobode pružanja usluga.
      Peti žalbeni razlog: Opći sud počinio je pogrešku koja se tiče prava i očito iskrivio činjenice prilikom primjene članka 107. stavka 2. točke (b) UFEU-a i načela proporcionalnosti u vezi sa štetom koju je pandemija bolesti COVID-19 prouzročila Austrian Airlinesu.
      Šesti žalbeni razlog: Opći sud počinio je pogrešku koja se tiče prava i očito iskrivio činjenice u vezi s propuštanjem pokretanja službenog istražnog postupka.
      Sedmi žalbeni razlog: Opći sud počinio je pogrešku koja se tiče prava i očito iskrivio činjenice u vezi s nepostojanjem Komisijina obrazloženja.


title: Spojeni predmeti T-639/14 RENV, T-352/15 i T-740/17: Presuda Općeg suda od 22. rujna 2021. – DEI/Komisija („Državne potpore – Tarifa za isporuku električne energije – Tarifa koja se obračunava društvu Alouminion, a koja je određena odlukom arbitražnog suda – Odluka o odbijanju pritužbe – Odluka kojom se utvrđuje da potpora ne postoji – Akt koji se može pobijati – Svojstvo zainteresirane osobe – Pravni interes – Aktivna procesna legitimacija – Dopuštenost – Pripisivost državi – Prednost – Načelo privatnog operatera – Ozbiljne poteškoće”)

text:
               15.11.2021

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 462/33

      Presuda Općeg suda od 22. rujna 2021. – DEI/Komisija
      (Spojeni predmeti T-639/14 RENV, T-352/15 i T-740/17) (1)

      („Državne potpore - Tarifa za isporuku električne energije - Tarifa koja se obračunava društvu Alouminion, a koja je određena odlukom arbitražnog suda - Odluka o odbijanju pritužbe - Odluka kojom se utvrđuje da potpora ne postoji - Akt koji se može pobijati - Svojstvo zainteresirane osobe - Pravni interes - Aktivna procesna legitimacija - Dopuštenost - Pripisivost državi - Prednost - Načelo privatnog operatera - Ozbiljne poteškoće”)
      (2021/C 462/38)
      Jezik postupka: grčki

         Stranke

         Tužitelj: Dimosia Epicheirisi Ilektrismou AE (DEI) (Atena, Grčka), (zastupnici u predmetu T-639/14 RENV: E. Bourtzalas, A. Oikonomou, E. Salaka, C. Synodinos, H. Tagaras i D. Waelbroeck, u predmetu T-352/15: E. Bourtzalas, C. Synodinos, E. Salaka, H. Tagaras i D. Waelbroeck te u predmetu T-740/17: E. Bourtzalas, E. Salaka, C. Synodinos, H. Tagaras, D. Waelbroeck, A. Oikonomou i V.-K.-L. Moumoutzi, odvjetnici)

         Tuženik: Europska komisija (zastupnici u predmetu T-639/14 RENV: É. Gippini Fournier i A. Bouchagiar te u predmetima T-352/15 i T-740/17: A. Bouchagiar i P.-J. Loewenthal, agenti)

         Intervenijent u potporu tuženiku: Mytilinaios AE – Omilos Epicheiriseon, prije Alouminion tis Ellados VEAE (Marousi, Grčka) (zastupnici: N. Korogiannakis, N. Keramidas, E. Chrysafis i D. Diakopoulos, odvjetnici)

         Predmet

      U predmetu T-639/14 RENV, zahtjev na temelju članka 263. UFEU-a za poništenje dopisa Komisije COMP/E3/ΟΝ/AB/ark *2014/61460 od 12. lipnja 2014. kojim se DEI obavještava o odbijanju njegovih pritužbi, u predmetu T-352/15, zahtjev na temelju članka 263. UFEU-a za poništenje Odluke Komisije C(2015) 1942 final od 25. ožujka 2015. (predmet SA.38101 (2015/NN) (ex 2013/CP) – Grčka – Navodna državna potpora u korist društva Alouminion SA u obliku tarifa električne energije nižih od troškova nakon arbitražne presude) i, u predmetu T-740/17, zahtjev na temelju članka 263. UFEU-a za poništenje Odluke Komisije C(2017) 5622 final od 14. kolovoza 2017. (predmet SA.38101 (2015/NN) (ex 2013/CP) – Grčka – Navodna državna potpora u korist društva Alouminion SA u obliku tarifa električne energije nižih od troškova nakon arbitražne presude).

         Izreka

                  1.

                  U predmetu T-639/14 RENV poništava se dopis Komisije COMP/E3/ΟΝ/AB/ark *2014/61460 od 12. lipnja 2014. kojim se društvo Dimosia Epicheirisi Ilektrismou AE (DEI) obavještava o odbijanju njegovih pritužbi.

                  2.

                  U predmetu T-352/15 poništava se Odluka Komisije C(2015) 1942 final od 25. ožujka 2015. (predmet SA.38101 (2015/NN) (ex 2013/CP) – Grčka – Navodna državna potpora u korist društva Alouminion SA u obliku tarifa električne energije nižih od troškova nakon arbitražne presude).

                  3.

                  U predmetu T-740/17 poništava se Odluka Komisije C(2017) 5622 final od 14. kolovoza 2017. (predmet SA.38101 (2015/NN) (ex 2013/CP) – Grčka – Navodna državna potpora u korist društva Alouminion SA u obliku tarifa električne energije nižih od troškova nakon arbitražne presude).

                  4.

                  Europska komisija snosit će vlastite troškove kao i one društva DEI u spojenim predmetima T-639/14 RENV, T-352/15 i T-740/17 te u predmetu C-228/16 P.

                  5.

                  Društvo Mytilinaios AE – Omilos Epicheiriseon snosit će vlastite troškove.

         (1)  SL C 395, 10. 11. 2014.


title: Predmet T-752/16: Presuda Općeg suda od 22. rujna 2021. – NLMK/Komisija („Damping – Uvoz određenih hladnovaljanih plosnatih proizvoda od čelika podrijetlom iz Kine i Rusije – Konačna antidampinška pristojba – Članak 18. Uredbe (EZ) br. 1225/2009 (koji je postao članak 18. Uredbe (EU) 2016/1036) – Uporaba dostupnih podataka – Članak 3. stavci 2. i 5. Uredbe br. 1225/2009 (koji je postao članak 3. stavci 2. i 5. Uredbe 2016/1036) – Utvrđivanje štete – Članak 3. stavak 7. Uredbe br. 1225/2009 (koji je postao članak 3. stavak 7. Uredbe 2016/1036) – Uzročna veza – Članak 2. stavak 9. i članak 9. stavak 4. Uredbe br. 1225/2009 (koji su postali članak 2. stavak 9. i članak 9. stavak 4. Uredbe 2016/1036) – Uklanjanje štete – Prava obrane – Jednakost oružja – Načelo dobre uprave – Obveza obrazlaganja – Proporcionalnost – Očite pogreške u ocjeni”)

text:
               15.11.2021

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 462/34

      Presuda Općeg suda od 22. rujna 2021. – NLMK/Komisija
      (Predmet T-752/16) (1)

      („Damping - Uvoz određenih hladnovaljanih plosnatih proizvoda od čelika podrijetlom iz Kine i Rusije - Konačna antidampinška pristojba - Članak 18. Uredbe (EZ) br. 1225/2009 (koji je postao članak 18. Uredbe (EU) 2016/1036) - Uporaba dostupnih podataka - Članak 3. stavci 2. i 5. Uredbe br. 1225/2009 (koji je postao članak 3. stavci 2. i 5. Uredbe 2016/1036) - Utvrđivanje štete - Članak 3. stavak 7. Uredbe br. 1225/2009 (koji je postao članak 3. stavak 7. Uredbe 2016/1036) - Uzročna veza - Članak 2. stavak 9. i članak 9. stavak 4. Uredbe br. 1225/2009 (koji su postali članak 2. stavak 9. i članak 9. stavak 4. Uredbe 2016/1036) - Uklanjanje štete - Prava obrane - Jednakost oružja - Načelo dobre uprave - Obveza obrazlaganja - Proporcionalnost - Očite pogreške u ocjeni”)
      (2021/C 462/39)
      Jezik postupka: engleski

         Stranke

         Tužitelj: Novolipetsk Steel PJSC (NLMK) (Lipetsk, Rusija) (zastupnici: D. O’Keeffe, solicitor, N. Tuominen i M. Krestiyanova, odvjetnice)

         Tuženik: Europska komisija (zastupnici: J.-F. Brakeland, K. Blanck i E. Schmidt, agenti)

         Intervenijent u potporu tuženiku: Eurofer, Association européenne de l’acier, ASBL (Luxembourg, Luksemburg) (zastupnici: O. Prost, A. Coelho Dias i S. Seeuws, odvjetnici)

         Predmet

      Zahtjev na temelju članka 263. UFEU-a za poništenje Provedbene uredbe Komisije (EU) 2016/1328 оd 29. srpnja 2016. o uvođenju konačne antidampinške pristojbe i konačnoj naplati privremene pristojbe uvedene na uvoz određenih hladnovaljanih plosnatih čeličnih proizvoda podrijetlom iz Narodne Republike Kine i Ruske Federacije (SL 2016., L 210, str. 1.).

         Izreka

                  1.

                  Tužba se odbija.

                  2.

                  Društvo Novolipetsk Steel PJSC (NLMK) snosit će, osim vlastitih troškova, i troškove Europske komisije.

                  3.

                  Eurofer, Association européenne de l’acier, ASBL, snosit će vlastite troškove.

         (1)  SL C 14, 16. 1. 2017.