title: Predmet T-573/14: Tužba podnesena 31. srpnja 2014. – Polyelectrolyte Producers Group i SNF protiv Komisije

text:
               17.11.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 409/45

         Tužba podnesena 31. srpnja 2014. – Polyelectrolyte Producers Group i SNF protiv Komisije
   (Predmet T-573/14)
   2014/C 409/66
   Jezik postupka: engleski

      Stranke

      Tužitelji: Polyelectrolyte Producers Group (Bruxelles, Belgija) i SNF SAS (Andrézieux Bouthéon, Francuska) (zastupnici: R. Cana i A. Patsa, odvjetnici)

      Tuženik: Europska komisija

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelji od Općeg suda zahtijevaju da:

               —

               utvrdi da je tužba dopuštena i osnovana;

               —

               poništi osporavani akt jer postavlja nepromjenjivu granicu koncentracije rezidua monomera na 100 ppm (dijelova na milijun);

               —

               tuženiku naloži snošenje troškova postupka.

      Tužbeni razlozi i glavni argumenti

   Tužitelji tužbom traže djelomično poništenje Odluke Komisije 2014/256/EU od 2. svibnja 2014. o utvrđivanju ekoloških mjerila za dodjelu znaka za okoliš EU-a za proizvode od prerađenog papira (1).
   U prilog osnovanosti tužbe tužitelji ističu tri tužbena razloga.

               1.

               Prvi tužbeni razlog prema kojem je Komisija povrijedila Uredbu o znaku za okoliš EU-a (2) kada je postavila nepromjenjivu granicu koncentracije rezidua monomera na 100 ppm u odjeljku (e) mjerila 1. dijela B mjerila B.3 Priloga osporavanoj odluci. Tužitelji navode da zahtjevi postavljeni u tom odjeljku:

                           —

                           krše članak 6. stavak 3. Uredbe o znaku za okoliš EU-a i Prilog I. toj Uredbi jer nisu utvrđeni na znanstvenoj osnovi;

                           —

                           krše članak 6. stavak 1. Uredbe o znaku za okoliš EU-a i Prilog I. toj uredbi jer ne uzimaju u obzir najnovije strateške ciljeve EU-a u području okoliša;

                           —

                           krše članak 6. stavak 3. točku (b) Uredbe o znaku za okoliš EU-a jer Komisija nije razmotrila izvedivost tih zahtjeva.

               2.

               Drugi tužbeni razlog prema kojem je učinjena povreda obveze obrazlaganja kao i načela jednakosti i proporcionalnosti, s obzirom na to da osporavana odluka:

                           —

                           nema nikakve naznake ili objašnjenja u pogledu zahtjevâ postavljenih odjeljkom (e) mjerila 1. dijela B mjerila B.3;

                           —

                           jednako postupa prema različitim situacijama i različito prema jednakim situacijama, bez objektivnog opravdanja za takvu diskriminaciju;

                           —

                           nije nužna za postizanje zadanih ciljeva i postoje manje otegotne mjere.

               3.

               Treći tužbeni razlog prema kojem je Komisija povrijedila obvezu dobrog upravljanja jer pri donošenju osporavane odluke nije pažljivo i nepristrano ispitala sve relevantne čimbenike i okolnosti.

      (1)  SL 2014 L 135, str. 24. Priopćeno pod brojem dokumenta C(2014) 2774.

      (2)  Uredba (EZ) br. 66/2010 Europskog parlamenta i Vijeća od 25. studenoga 2009. o znaku za okoliš EU-a (SL 2010 L 27, str. 1.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 15., svezak 16., str. 184.)


title: Predmet T-531/12: Presuda Općeg suda od 7. listopada 2014. – Tifosi optics protiv OHIM-a – Tom Tailor (T) („Žig Zajednice — Postupak povodom prigovora — Prijava figurativnog žiga Zajednice T — Raniji figurativni žig Zajednice T — Relativni razlog za odbijanje — Vjerojatnost dovođenja u zabludu — Članak 8. stavak 1. točka (b), Uredbe (EZ) br. 207/2009 “)

text:
               17.11.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 409/34

         Presuda Općeg suda od 7. listopada 2014. – Tifosi optics protiv OHIM-a – Tom Tailor (T)
   (Predmet T-531/12) (1)

   ((„Žig Zajednice - Postupak povodom prigovora - Prijava figurativnog žiga Zajednice T - Raniji figurativni žig Zajednice T - Relativni razlog za odbijanje - Vjerojatnost dovođenja u zabludu - Članak 8. stavak 1. točka (b), Uredbe (EZ) br. 207/2009 “))
   2014/C 409/49
   Jezik postupka: engleski

      Stranke

      Tužitelj: Tifosi Optics, Inc (Watkinsville, Sjedinjene Američke Države) (zastupnici: A. Tornato i D. Hazan, a zatim R. Gilbey, odvjetnici)

      Tuženik: Ured za usklađivanje na unutarnjem tržištu (žigovi i dizajni) (zastupnik: A. Folliard-Monguiral, agent)

      Druga stranka u postupku pred žalbenim vijećem OHIM-a, intervenijent u postupku pred Općim sudom: Tom Tailor GmbH (Hamburg, Njemačka) (zastupnici: O. Gillert, K. Vanden Bossche i B. Köhn-Gerdes, odvjetnici)

      Predmet

   Tužba protiv odluke drugog žalbenog vijeća OHIM-a od 17. rujna 2012. (predmet R-729/2011-2), koja se odnosi na postupak povodom prigovora između Tom Tailor GmbH i Tifosi Optics, Inc.

      Izreka

               1.

               Tužba se odbija.

               2.

               Tifosi Optics, Inc. nalaže se snošenje vlastitih troškova, kao i troškova Ureda za usklađivanje na unutarnjem tržištu (žigovi i dizajni) (OHIM) i Tom Tailor GmbH.

      (1)  SL C 46, 16.2.2013.


title: Predmet C-168/15: Presuda Suda (prvo vijeće) od 28. srpnja 2016. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Okresný súd Prešov – Slovačka) – Milena Tomášová protiv Slovenská republika – Ministerstvo spravodlivosti SR, Pohotovosť s.r.o. (Zahtjev za prethodnu odluku — Zaštita potrošača — Direktiva 93/13/EEZ — Nepoštene odredbe u potrošačkim ugovorima — Ugovor o kreditu koji sadrži nepoštenu odredbu — Ovrha arbitražnog pravorijeka donesenog primjenom te odredbe — Odgovornost države članice za štetu koju je pojedincu povredom prava Unije uzrokovao nacionalni sud — Uvjeti za utvrđivanje odgovornosti — Postojanje dovoljno ozbiljne povrede prava Unije)

text:
               26.9.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 350/7

         Presuda Suda (prvo vijeće) od 28. srpnja 2016. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Okresný súd Prešov – Slovačka) – Milena Tomášová protiv Slovenská republika – Ministerstvo spravodlivosti SR, Pohotovosť s.r.o.
   (Predmet C-168/15) (1)

   ((Zahtjev za prethodnu odluku - Zaštita potrošača - Direktiva 93/13/EEZ - Nepoštene odredbe u potrošačkim ugovorima - Ugovor o kreditu koji sadrži nepoštenu odredbu - Ovrha arbitražnog pravorijeka donesenog primjenom te odredbe - Odgovornost države članice za štetu koju je pojedincu povredom prava Unije uzrokovao nacionalni sud - Uvjeti za utvrđivanje odgovornosti - Postojanje dovoljno ozbiljne povrede prava Unije))
   (2016/C 350/09)
   Jezik postupka: slovački

      Sud koji je uputio zahtjev

   Okresný súd Prešov

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelj: Milena Tomášová

      Tuženik: Slovenská republika – Ministerstvo spravodlivosti SR, Pohotovosť s.r.o.

      uz sudjelovanje: Združenie na ochranu občana spotrebiteľa HOOS

      Izreka

               1.

               Postojanje odgovornosti države članice za štete uzrokovane pojedincima odlukom nacionalnog suda zbog povrede prava Europske unije može se utvrditi samo ako je riječ o odluci suda te države članice koji odlučuje u zadnjem stupnju, što je na nacionalnom sudu da provjeri glede spora u glavnom postupku. U tom slučaju, odluka nacionalnog suda koji odlučuje u zadnjem stupnju može predstavljati dovoljno ozbiljnu povredu prava Unije koja dovodi do nastanka takve odgovornosti samo ako je taj sud tom odlukom očito povrijedio primjenjivo pravo ili je do te povrede došlo unatoč utvrđenoj sudskoj praksi Suda u tom području.
               Stoga se ne može zaključiti da je nacionalni sud, koji prije donošenja presude od 4. lipnja 2009., Pannon GSM (C-243/08, EU:C:2009:350), nije u okviru postupka izvršenja arbitražnog pravorijeka prihvaćajući zahtjev za naplatu iznosa na temelju odredbe koju valja smatrati nepoštenom u smislu Direktive 93/13, po službenoj dužnosti ocjenjivao nepoštenost ugovorne odredbe koja ulazi u područje primjene Direktive 93/13, kada je raspolagao potrebnim pravnim i činjeničnim elementima za tu prosudbu, očito povrijedio sudsku praksu Suda u tom području, i na taj način počinio dovoljno ozbiljnu povredu prava Unije.

               2.

               Pravila u vezi s naknadom štete uzrokovane povredom prava Unije, poput onih o procjeni te štete ili vezi između zahtjeva za naknadu te štete i ostalih potencijalno dostupnih pravnih sredstava, utvrđena su nacionalnim pravom svake države članice, pod uvjetom da se poštuju načela ekvivalentnosti i djelotvornosti.

      (1)  SL C 245, 27. 7. 2015.


title: Predmet F-77/15: Tužba podnesena 18. svibnja 2015. – ZZ protiv Komisije

text:
               27.7.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 245/51

         Tužba podnesena 18. svibnja 2015. – ZZ protiv Komisije
   (Predmet F-77/15)
   (2015/C 245/65)
   Jezik postupka: francuski

      Stranke

      Tužitelj: ZZ (zastupnici: J.-N. Louis i N. de Montigny, odvjetnici)

      Tuženik: Komisija

      Predmet i opis spora

   Poništenje odluke da se retroaktivna isplata naknade za život u inozemstvu ograniči na razdoblje od pet godina računajući od datuma kada je otkrivena neisplata te naknade, te nalaganje tuženiku plaćanja zateznih kamata.

      Tužbeni zahtjev tužitelja

   Tužitelj od Službeničkog suda zahtijeva da:

               —

               poništi odluku PMO-a (Ured za upravljanje individualnim materijalnim pravima i njihovu isplatu) da isplatu naknade za život u inozemstvu, koja je pogrešno obustavljena od 1. rujna 2007., ograniči na razdoblje od pet godina;

               —

               naloži Komisiji da tužitelju isplati naknadu za život u inozemstvu na koju ima pravo od 1. rujna 2007. zajedno sa zateznim kamatama po stopi koju Europska središnja banka utvrđuje za glavne operacije refinanciranja, uvećanoj za dva postotna poena, i to kako na iznose već plaćene tužitelju na ime zaostataka primitaka od rada (naknade za život u inozemstvu), tako i na one iznose koji još nisu plaćeni, računajući od dospijeća svakog od njih, pa sve do potpune isplate;

               —

               naloži Komisiji snošenje troškova.


title: Predmet T-347/16: Tužba podnesena 29. lipnja 2016. – Inox Mare protiv Komisije

text:
               16.8.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 296/38

         Tužba podnesena 29. lipnja 2016. – Inox Mare protiv Komisije
   (Predmet T-347/16)
   (2016/C 296/48)
   Jezik postupka: talijanski

      Stranke

      Tužitelj: Inox Mare Srl (Rimini, Italija) (zastupnik: R. Holzeisen, odvjetnik)

      Tuženik: Europska komisija

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelj od Općeg suda zahtjeva da poništi Commission decision of 6.1.2016 finding that repayment of import duties is not justified in a particular case (REM 02/14 – C (2015) 9672 final, te naloži snošenje troškova postupka.

      Tužbeni razlozi i glavni argumenti

   Odluka koja se pobija predmetnom tužbom predstavlja nastavak odluke o kojoj se raspravljalo u predmetu T-289/16, Inox Mare/Komisija.
   U potporu svoje tužbe tužitelj ističe nezakonitost pobijanog akta koja proizlazi iz teških povreda u spojenom istražnom postupku Europskog ureda za borbu protiv prijevara (OLAF) okončanog s Final report, koji se pobijao u gore navedenom predmetu T-289/16.
   U ovom je slučaju pobijani akt zahvaćen slijedećim povredama:

               —

               povreda i pogrešna primjena zakonodavstva Zajednice o antidampinškoj pristojbi;

               —

               povreda i pogrešna primjena zakonodavstva Zajednice i filipinskog zakonodavstva koja se odnose na obvezu filipinskog carinskog tijela da kontrolira podrijetlo robe koju potvrđuje;

               —

               povreda i pogrešna primjena članka 220. stavka 2. točke (b) Uredbe Vijeća (EEZ) br. 2913/92 od 12. listopada 1992. o Carinskom zakoniku Zajednice (SL 1992 L 302, str. 1.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 2., svezak 2., str. 110.).

         Svojim tužbenim zahtjevom tužitelj stoga zahtjeva poništenje pobijane odluke zbog povreda Ugovorâ i pravnih pravila koja se odnose na njihovu primjenu, kao i povrede Povelje Europske unije o temeljnim pravima, osobito njezinog članka 41.


title: Predmet T-20/17: Tužba podnesena 16. siječnja 2017. – Mađarska protiv Komisije

text:
               13.3.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 78/36

         Tužba podnesena 16. siječnja 2017. – Mađarska protiv Komisije
   (Predmet T-20/17)
   (2017/C 078/50)
   Jezik postupka: mađarski

      Stranke

      Tužitelj: Mađarska (zastupnici: M.Z. Fehér i E. Zs. Tóth)

      Tuženik: Europska komisija

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

               —

               Poništi Odluku Komisije C(2016) 6929 final, od 4. studenoga 2016., o mjeri SA.39235 (2015/C) (ex 2015/NN) koju je Mađarska primijenila u području oporezivanja prihoda od oglašavanja.

               —

               Podredno, djelomično poništi pobijanu odluku u djelu u kojem također kvalificira kao zabranjenu državnu potporu verziju propisa nakon izmjene iz 2015.

               —

               Komisiji naloži snošenje troškova.

      Tužbeni razlozi i glavni argumenti

   U prilog osnovanosti tužbe tužitelj ističe tri tužbena razloga.

               1.

               Prvi tužbeni razlog, koji se temelji na pogrešnoj kvalifikaciji poreza na prihod od oglašavanja kao državne potpore
               Pobijana odluka je nezakonita jer je Komisija pogrešno kvalificirala predmetni mađarski propis kao državnu potporu; ni sustav progresivnih stopa po razredima, koji razrede i stope utvrđuje u skladu s objektivnim kriterijima, ni smanjenje porezne osnovice za poduzeća koja posluju s gubitkom, ni primjenjivost novog sustava poreznih stopa za ranija porezna razdoblja nisu državne potpore.

               2.

               Drugi tužbeni razlog, koji se temelji na povredi obveze obrazlaganja
               Komisija je povrijedila obvezu obrazlaganja time što je kvalificirala kao zabranjenu državnu potporu propise o porezu na prihode od oglašavanja kako u verziji izmijenjenoj 2014. tako i u verziji izmijenjenoj u 2015., a da nije ispitala materijalnu razliku između ta dva propisa. Pobijana odluka ne navodi u skladu s kojom zakonskom iznimkom poduzeće ostvaruje gospodarsku korist u odnosu na drugo poduzeće u istoj situaciji; ne objašnjava zašto sustav progresivnih stopa nije dio referentnog sustava; ne navodi kategoriju poduzeća koja su u isključivo povoljnijem položaju zbog sustava progresivnih stopa po razredima, i ne obrazlaže zbog čega ne smatra zadovoljavajućim izračune mađarskih tijela u vezi s troškovima koji nastaju za porezne obveznike i porezna tijela koje su izvršila.

               3.

               Treći tužbeni razlog, koji se temelji na zlouporabi ovlasti
               Komisija je počinila zlouporabu ovlasti u okviru ispitivanja državnih potpora time što je donijela pobijanu odluku, konkretno time što je zabranila, kvalificirajući ju nezakonitom državnom potporom, prikupljanje poreza na temelju poreznog propisa što je u isključivoj nadležnosti država članica, a da nije uzela u obzir da još ne postoji nikakva sudska praksa Suda ni Općeg suda o tome može li se porezna stopa o kojoj se radi smatrati državnom potporom.


title: Predmet T-696/15: Presuda Općeg suda od 9. veljače 2017. – Bodegas Vega Sicilia protiv EUIPO-a („Žig Europske unije — Prijava verbalnog žiga Europske unije TEMPOS VEGA SICILIA — Apsolutni razlog za odbijanje — Žig za vino koji sadrži oznake zemljopisnog podrijetla — Članak 7. stavak 1. točka (j) Uredbe br. (EZ) br. 207/2009”)

text:
               20.3.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 86/25

         Presuda Općeg suda od 9. veljače 2017. – Bodegas Vega Sicilia protiv EUIPO-a
   (Predmet T-696/15) (1)

   ((„Žig Europske unije - Prijava verbalnog žiga Europske unije TEMPOS VEGA SICILIA - Apsolutni razlog za odbijanje - Žig za vino koji sadrži oznake zemljopisnog podrijetla - Članak 7. stavak 1. točka (j) Uredbe br. (EZ) br. 207/2009”))
   (2017/C 086/33)
   Jezik postupka: španjolski

      Stranke

      Tužitelj: Bodegas Vega Sicilia, SA (Valbuena de Duero, Španjolska) (zastupnik: S. Alonso Maruri, odvjetnik)

      Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (zastupnici: A. Muñiz Rodríguez i A. Folliard-Monguiral, agenti)

      Predmet

   Tužba protiv odluke četvrtog žalbenog vijeća EUIPO-a od 30. rujna 2015. (predmet R 285/2015-4) povodom prijave verbalnog znaka TEMPOS VEGA SICILIA kao žiga Europske unije.

      Izreka

               1.

               Tužba se odbija.

               2.

               Društvu Bodegas Vega Sicilia, SA nalaže se snošenje troškova.

      (1)  SL C 38, 1. 2. 2016.


title: Predmet F-75/12: Rješenje Službeničkog suda (treće vijeće) od 15. lipnja 2016. – Wille i Skovsboell protiv Komisije (Javna služba — Dužnosnici — Mirovine — Prijenos nacionalnih mirovinskih prava — Prijedlozi za priznavanje godina mirovinskog staža — Akt koji negativno ne utječe — Nedopuštenost tužbe — Zahtjev za odlučivanje bez ulaženja u raspravljanje o meritumu — Članak 83. Poslovnika)

text:
               7.11.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 410/38

         Rješenje Službeničkog suda (treće vijeće) od 15. lipnja 2016. – Wille i Skovsboell protiv Komisije
   (Predmet F-75/12) (1)

   ((Javna služba - Dužnosnici - Mirovine - Prijenos nacionalnih mirovinskih prava - Prijedlozi za priznavanje godina mirovinskog staža - Akt koji negativno ne utječe - Nedopuštenost tužbe - Zahtjev za odlučivanje bez ulaženja u raspravljanje o meritumu - Članak 83. Poslovnika))
   (2016/C 410/69)
   Jezik postupka: francuski

      Stranke

      Tužitelji: Daniel Wille (Mouscron, Belgija) i Bo Skovsboell (Bruxelles, Belgija) (zastupnici: D. de Abreu Caldas, A. Coolen, J.-N. Louis, É. Marchal i S. Orlandi, odvjetnici, zatim D. de Abreu Caldas, J.-N. Louis i S. Orlandi, odvjetnici, zatim J.-N. Louis i S. Orlandi, odvjetnici, naposljetku J.-N. Louis, odvjetnik)

      Tuženik: Europska komisija (zastupnici: J. Baquero Cruz i D. Martin, agenti, zatim J. Currall i G. Gattinara, agenti, zatim G. Gattinara, agent, naposljetku G. Gattinara i F. Simonetti, agenti)

      Predmet

   Zahtjev za poništenje odluke o izračunu priznavanja mirovinskih prava stečenih prije stupanja u službu u Komisiju i odluke kojom su odbijene žalbe koje su podnijeli tužitelji.

      Izreka rješenja

               1.

               Tužba se odbacuje.

               2.

               Daniel Wille i Bo Skovsboell snose svoje troškove i nalaže im se snošenje troškova Europske komisije.

      (1)  SL C 287, 22. 9. 2012., str. 41.


title: Predmet C-436/14: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 22. rujna 2014. uputio Tribunale di Bari (Italija) – kazneni postupak protiv Davidea Cazzorle

text:
               15.12.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 448/6

         Zahtjev za prethodnu odluku koji je 22. rujna 2014. uputio Tribunale di Bari (Italija) – kazneni postupak protiv Davidea Cazzorle
   (Predmet C-436/14)
   (2014/C 448/07)
   Jezik postupka: talijanski

      Sud koji je uputio zahtjev

   Tribunale di Bari

      Stranke glavnog postupka

   Davide Cazzorla

      Prethodna pitanja

               1.

               Treba li članak 49. i prateće članke te članak 56. i prateće članke UFEU-a, kako ih je i Sud Europske unije tumačio u presudi od 16. veljače 2012. [u spojenim predmetima C-72/10 i C-77/10], tumačiti na način da je njima protivno da se organizira postupak javne nabave koji se odnosi na koncesije čiji je rok trajanja kraći od roka trajanja ranije dodijeljenih koncesija, pri čemu je navedeni postupak javne nabave bio organiziran u utvrđenom cilju uklanjanja posljedica nezakonitog isključenja određenog broja subjekata iz ranijih postupaka javne nabave?

               2.

               Treba li članak 49. i prateće članke te članak 56. i prateće članke UFEU-a, kako ih je i Sud Europske unije tumačio u gore navedenoj presudi, tumačiti na način da je njima protivno da zahtjev za vremenskim usklađivanjem isteka rokova trajanja koncesija predstavlja primjereno opravdanje za to da je rok trajanja koncesija koje su predmet postupka javne nabave kraći u odnosu na rok trajanja ranije dodijeljenih koncesija?

               3.

               Treba li članak 49. i prateće članke te članak 56. i prateće članke UFEU-a, kako ih je i Sud Europske unije tumačio u gore navedenoj presudi, tumačiti na način da je njima protivno da se predvidi obveza besplatnog prepuštanja uporabe materijalne i nematerijalne imovine koja je u nečijem vlasništvu i koja čini mrežu upravljanja okladama i prikupljanja oklada u slučaju prestanka djelatnosti zbog isteka roka trajanja koncesije ili kao posljedica odluka o oduzimanju ili opozivu?


title: Predmet C-379/16 P: Rješenje Suda (deveto vijeće) od 24. studenoga 2016. – European Dynamics Luxembourg SA, European Dynamics Belgium SA, Evropaïki Dynamiki – Proigmena Systimata Tilepikoinonion Pliroforikis kai Tilematikis AE protiv Ureda Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO) (Žalba — Članak 181. Poslovnika Suda — Javna nabava usluga — Razvoj programa i usluga održavanja — Pogrešno tumačenje argumenata i iskrivljavanje dokaza koje je podnijela druga strana u postupku pred Općim sudom)

text:
               20.3.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 86/3

         Rješenje Suda (deveto vijeće) od 24. studenoga 2016. – European Dynamics Luxembourg SA, European Dynamics Belgium SA, Evropaïki Dynamiki – Proigmena Systimata Tilepikoinonion Pliroforikis kai Tilematikis AE protiv Ureda Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO)
   (Predmet C-379/16 P) (1)

   ((Žalba - Članak 181. Poslovnika Suda - Javna nabava usluga - Razvoj programa i usluga održavanja - Pogrešno tumačenje argumenata i iskrivljavanje dokaza koje je podnijela druga strana u postupku pred Općim sudom))
   (2017/C 086/04)
   Jezik postupka: engleski

      Stranke

      Žalitelji: European Dynamics Luxembourg SA, European Dynamics Belgium SA, Evropaïki Dynamiki – Proigmena Systimata Tilepikoinonion Pliroforikis kai Tilematikis AE (zastupnici: C.-N. Dede i D. Papadopoulou, dikigoroi)

      Druga stranka u postupku: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (zastupnik: N. Bambara, agent)

      Izreka

               1.

               Žalba se odbija.

               2.

               European Dynamics Luxembourg SA, European Dynamics Belgium SA i Evropaïki Dynamiki – Proigmena Systimata Tilepikoinonion Pliroforikis kai Tilematikis AE snosit će vlastite troškove.

      (1)  SL C 305, 22. 8. 2016.


title: Predmet C-578/15 P: Žalba koju je 9. studenoga 2015. podnio Mansour Dairek Attoumi protiv presude Općeg suda (treće vijeće) od 9. rujna 2015. u predmetu T-278/14, Dairek Attoumi protiv OHIM-a - Diesel

text:
               11.7.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 251/3

         Žalba koju je 9. studenoga 2015. podnio Mansour Dairek Attoumi protiv presude Općeg suda (treće vijeće) od 9. rujna 2015. u predmetu T-278/14, Dairek Attoumi protiv OHIM-a - Diesel
   (Predmet C-578/15 P)
   (2016/C 251/03)
   Jezik postupka: španjolski

      Stranke

      Žalitelj: Mansour Dairek Attoumi (zastupnici: E. Manresa Medina i J. M. Manresa Medina, odvjetnici)

      Druga stranka u postupku: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo i Diesel, S.P.A.
   Sud (deseto vijeće) je rješenjem od 26. svibnja 2016. odbacio žalbu i naložio Mansouru Daireku Attoumiju snošenje troškova.


title: Predmet T-164/17: Tužba podnesena 14. ožujka 2017. – Apple and Pear Australia i Star Fruits Diffusion protiv EUIPO-a – Pink Lady America (WILD PINK)

text:
               8.5.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 144/55

         Tužba podnesena 14. ožujka 2017. – Apple and Pear Australia i Star Fruits Diffusion protiv EUIPO-a – Pink Lady America (WILD PINK)
   (Predmet T-164/17)
   (2017/C 144/75)
   Jezik na kojem je tužba podnesena: engleski

      Stranke

      Tužitelji: Apple and Pear Australia Ltd (Victoria, Australija), Star Fruits Diffusion (Caderousse, Francuska) (zastupnici: T. de Haan i P. Péters, odvjetnici)

      Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO)

      Druga stranka pred žalbenim vijećem: Pink Lady America (Yakima, Washington, Sjedinjene Američke Države)

      Podaci o postupku pred EUIPO-om

      Podnositelj prijave spornog žiga: druga stranka pred žalbenim vijećem

      Predmetni sporni žig: verbalni žig Europske unije „WILD PINK” – prijava za registraciju br. 11 701 216

      Postupak pred EUIPO-om: postupak povodom prigovora

      Pobijana odluka: odluka četvrtog žalbenog vijeća EUIPO-a od 9. siječnja 2017. u predmetu R 87/2015-4

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelji od Općeg suda zahtijevaju da:

               —

               poništi pobijanu odluku;

               —

               naloži EUIPO-u i intervenijentu snošenje troškova uključujući troškove koji su tužiteljima nastali u postupku pred četvrtim žalbenim vijećem EUIPO-a.

      Tužbeni razlozi

               —

               povreda članka 76. stavka 1. Uredbe br. 207/2009 i prava obrane;

               —

               povreda članka 75. Uredbe br. 207/2009 i članka 296. UFEU-a,

               —

               povreda članka 8. stavka 1. točke (b) i/ili članka 8. stavka 5. Uredbe br. 207/2009.


title: Predmet T-153/13: Rješenje Općeg suda od 10. prosinca 2013. — Et Solar Industry i dr. protiv Komisije

text:
               15.2.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 45/44

         Rješenje Općeg suda od 10. prosinca 2013. — Et Solar Industry i dr. protiv Komisije
   (Predmet T-153/13) (1)

   2014/C 45/80
   Jezik postupka: engleski
   Predsjednik petog vijeća odredio je brisanje predmeta.

      (1)  SL C 123, 27.4.2013.


title: Predmet C-33/14 P: Presuda Suda (treće vijeće) od 17. rujna 2015. – Mory SA, u stečaju, Mory Team, u stečaju, Superga Invest protiv Europske komisije (Žalba — Državne potpore — Tužba za poništenje — Članak 263. UFEU-a — Dopuštenost — Nezakonite i nespojive potpore — Obveza povrata — Odluka Europske komisije da ne proširi obvezu povrata na preuzimatelja korisnika potpore — Pravni interes — Tužba za naknadu štete i povrat potpora pred nacionalnim sudovima — Procesna legitimacija — Žalitelj u odnosu na kojeg nema osobnog utjecaja)

text:
               9.11.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 371/7

         Presuda Suda (treće vijeće) od 17. rujna 2015. – Mory SA, u stečaju, Mory Team, u stečaju, Superga Invest protiv Europske komisije
   (Predmet C-33/14 P) (1)

   ((Žalba - Državne potpore - Tužba za poništenje - Članak 263. UFEU-a - Dopuštenost - Nezakonite i nespojive potpore - Obveza povrata - Odluka Europske komisije da ne proširi obvezu povrata na preuzimatelja korisnika potpore - Pravni interes - Tužba za naknadu štete i povrat potpora pred nacionalnim sudovima - Procesna legitimacija - Žalitelj u odnosu na kojeg nema osobnog utjecaja))
   (2015/C 371/09)
   Jezik postupka: francuski

      Stranke

      Žalitelj: Mory SA, u stečaju, Mory Team, u stečaju, Superga Invest (zastupnici: B. Vatier i F. Loubières, odvjetnici)

      Druga stranka u postupku: Europska komisija (zastupnici: T. Maxian Rusche i B. Stromsky, agenti)

      Izreka

               1.

               Ukida se rješenje Općeg suda Europske unije Mory i dr./Komisija (T-545/12, EU:T:2013:607).

               2.

               Tužba za poništenje koju su podnijeli Mory SA, Mory Team i Superga Invest protiv Odluke Komisije C (2012) 2401 final od 4. travnja 2012. o preuzimanju imovine grupe Sernam u okviru predstečajnog postupka odbacuje se kao nedopuštena.

               3.

               Mory SA, Mory Team, Superga Invest i Europska komisija snose vlastite troškove u vezi s prvostupanjskim i žalbenim postupkom.

      (1)  SL C 102, 7. 4. 2014.


title: Predmet T-450/09: Presuda Općeg suda od 25. studenoga 2014. – Simba Toys protiv OHIM-a – Seven Towns (Oblik kocke s plohama rešetkaste strukture) („Žig Zajednice – Postupak za proglašenje žiga ništavim – Trodimenzionalni žig Zajednice – Kocka s plohama rešetkaste strukture – Apsolutni razlozi za odbijanje – Članak 76. stavak 1. prva rečenica Uredbe (EZ) br. 207/2009 – Utvrđenje da nije riječ o znaku koji se sastoji isključivo od oblika proizvoda potrebnog za postizanje nekog tehničkog rezultata – Članak 7. stavak 1. točka (e) podtočka ii. Uredbe br. 40/94 (sada članak 7. stavak 1. točka (e) podtočka ii. Uredbe br. 207/2009) – Utvrđenje da nije riječ o znaku koji se sastoji isključivo od oblika koji proizlazi iz same vrste proizvoda – Članak 7. stavak 1. točka (e) podtočka i. Uredbe br. 40/94 (sada članak 7. stavak 1. točka (e) podtočka i. Uredbe br. 207/2009) – Utvrđenje da nije riječ o znaku koji se sastoji isključivo od oblika koji proizvodima daje bitnu vrijednost – Članak 7. stavak 1. točka (e) podtočka iii. Uredbe br. 40/94 (sada članak 7. stavak 1. točka (e) podtočka iii. Uredbe br. 207/2009) – Razlikovni karakter – Članak 7. stavak 1. točka (b) Uredbe br. 40/94 (sada članak 7. stavak 1. točka (b) Uredbe br. 207/2009) – Utvrđenje o nepostojanju opisnog karaktera – Članak 7. stavak 1. točka (c) Uredbe br. 40/94 (sada članak 7. stavak 1. točka (c) Uredbe br. 207/2009) – Razlikovni karakter stečen uporabom – Članak 7. stavak 3. Uredbe br. 40/94 (sada članak 7. stavak 3. Uredbe br. 207/2009) – Obveza obrazlaganja – Članak 75. prva rečenica Uredbe br. 207/2009”)

text:
               19.1.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 16/26

      Presuda Općeg suda od 25. studenoga 2014. – Simba Toys protiv OHIM-a – Seven Towns (Oblik kocke s plohama rešetkaste strukture)
      (Predmet T-450/09) (1)

      („Žig Zajednice - Postupak za proglašenje žiga ništavim - Trodimenzionalni žig Zajednice - Kocka s plohama rešetkaste strukture - Apsolutni razlozi za odbijanje - Članak 76. stavak 1. prva rečenica Uredbe (EZ) br. 207/2009 - Utvrđenje da nije riječ o znaku koji se sastoji isključivo od oblika proizvoda potrebnog za postizanje nekog tehničkog rezultata - Članak 7. stavak 1. točka (e) podtočka ii. Uredbe br. 40/94 (sada članak 7. stavak 1. točka (e) podtočka ii. Uredbe br. 207/2009) - Utvrđenje da nije riječ o znaku koji se sastoji isključivo od oblika koji proizlazi iz same vrste proizvoda - Članak 7. stavak 1. točka (e) podtočka i. Uredbe br. 40/94 (sada članak 7. stavak 1. točka (e) podtočka i. Uredbe br. 207/2009) - Utvrđenje da nije riječ o znaku koji se sastoji isključivo od oblika koji proizvodima daje bitnu vrijednost - Članak 7. stavak 1. točka (e) podtočka iii. Uredbe br. 40/94 (sada članak 7. stavak 1. točka (e) podtočka iii. Uredbe br. 207/2009) - Razlikovni karakter - Članak 7. stavak 1. točka (b) Uredbe br. 40/94 (sada članak 7. stavak 1. točka (b) Uredbe br. 207/2009) - Utvrđenje o nepostojanju opisnog karaktera - Članak 7. stavak 1. točka (c) Uredbe br. 40/94 (sada članak 7. stavak 1. točka (c) Uredbe br. 207/2009) - Razlikovni karakter stečen uporabom - Članak 7. stavak 3. Uredbe br. 40/94 (sada članak 7. stavak 3. Uredbe br. 207/2009) - Obveza obrazlaganja - Članak 75. prva rečenica Uredbe br. 207/2009”)
      (2015/C 016/42)
      Jezik postupka: engleski

         Stranke

         Tužitelj: Simba Toys GmbH & Co. KG (Fürth, Njemačka) (zastupnik: O. Ruhl, odvjetnik)

         Tuženik: Ured za usklađivanje na unutarnjem tržištu (žigovi i dizajni) (zastupnik: D. Botis, agent)

         Druga stranka u postupku pred žalbenim vijećem OHIM-a, intervenijent u postupku pred Općim sudom: Seven Towns Ltd (London, Ujedinjena Kraljevina) (zastupnici: najprije M. Edenborough, QC, i B. Cookson, solicitor, a zatim K. Szamosi i M. Borbás, odvjetnici)

         Predmet

      Tužba podnesena protiv odluke drugog žalbenog vijeća OHIM-a od 1. rujna 2009. (predmet R 1526/2008-2), koja se odnosi na postupak za proglašenje žiga ništavim između društava Simba Toys GmbH & Co. KG i Seven Towns Ltd.

         Izreka

                  1.

                  Tužba se odbija.

                  2.

                  Nalaže se društvu Simba Toys GmbH & Co. KG snošenje troškova postupka.

         (1)  SL C 11, 16.1.2010.


title: Predmet C-155/15: Presuda Suda (veliko vijeće) od 7. lipnja 2016. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Kammarrätten i Stockholm – Migrationsöverdomstolen – Švedska) – George Karim protiv Migrationsverket (Zahtjev za prethodnu odluku — Uredba (EU) br. 604/2013 — Određivanje države članice odgovorne za razmatranje zahtjeva za azil koji državljanin treće zemlje podnosi u jednoj od država članica — Članak 18. — Ponovni prihvat podnositelja zahtjeva za azil čiji se zahtjev razmatra — Članak 19. — Prestanak odgovornosti — Odsutnost izvan državnog područja država članica u razdoblju od najmanje tri mjeseca — Novi postupak za određivanje odgovorne države članice — Članak 27. — Pravni lijek — Opseg sudskog nadzora)

text:
               16.8.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 296/14

         Presuda Suda (veliko vijeće) od 7. lipnja 2016. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Kammarrätten i Stockholm – Migrationsöverdomstolen – Švedska) – George Karim protiv Migrationsverket
   (Predmet C-155/15) (1)

   ((Zahtjev za prethodnu odluku - Uredba (EU) br. 604/2013 - Određivanje države članice odgovorne za razmatranje zahtjeva za azil koji državljanin treće zemlje podnosi u jednoj od država članica - Članak 18. - Ponovni prihvat podnositelja zahtjeva za azil čiji se zahtjev razmatra - Članak 19. - Prestanak odgovornosti - Odsutnost izvan državnog područja država članica u razdoblju od najmanje tri mjeseca - Novi postupak za određivanje odgovorne države članice - Članak 27. - Pravni lijek - Opseg sudskog nadzora))
   (2016/C 296/18)
   Jezik postupka: švedski

      Sud koji je uputio zahtjev

   Kammarrätten i Stockholm – Migrationsöverdomstolen

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelj: George Karim

      Tuženik: Migrationsverket

      Izreka

               1.

               Članak 19. stavak 2. Uredbe (EU) br. 604/2013 Europskog parlamenta i Vijeća od 26. lipnja 2013. o utvrđivanju kriterija i mehanizama za određivanje države članice odgovorne za razmatranje zahtjeva za međunarodnu zaštitu koji je u jednoj od država članica podnio državljanin treće zemlje ili osoba bez državljanstva treba tumačiti na način da se ta odredba, osobito njezin drugi podstavak, primjenjuje na državljanina treće zemlje koji, nakon podnošenja prvog zahtjeva za azil u jednoj državi članici, dokaže da je napustio državno područje država članica u razdoblju od najmanje tri mjeseca, prije podnošenja novog zahtjeva za azil u drugoj državi članici.

               2.

               Članak 27. stavak 1. Uredbe br. 604/2013 u vezi s njezinom uvodnom izjavom 19. treba tumačiti na način da se u situaciji poput one u glavnom postupku podnositelj zahtjeva za azil može, u okviru pravnog lijeka protiv odluke o transferu donesene u odnosu na njega, pozivati na pogrešnu primjenu pravila iz članka 19. stavka 2. drugog podstavka te uredbe.

      (1)  SL C 198, 15. 6. 2015.


title: Predmet C-568/16: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 10. rujna 2016. uputio Amtsgerichts Nürtingen (Njemačka) – kazneni postupak protiv Faiza Rasoola

text:
               23.1.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 22/15

         Zahtjev za prethodnu odluku koji je 10. rujna 2016. uputio Amtsgerichts Nürtingen (Njemačka) – kazneni postupak protiv Faiza Rasoola
   (Predmet C-568/16)
   (2017/C 022/21)
   Jezik postupka: njemački

      Sud koji je uputio zahtjev

   Amtsgericht Nürtingen

      Stranke glavnog postupka

   Faiz Rasool, Rasool Entertainment GmbH, Staatsanwaltschaft Stuttgart

      Prethodna pitanja

               1.

               Treba li članak 3. točku (o) Direktive o platnim uslugama na unutarnjem tržištu (Direktiva 2007/64/EZ) (1) tumačiti na način da omogućavanje podizanja gotovine u automat klubu s nacionalnom koncesijom na gotovinskom terminalu, koji je ujedno i automat za mijenjanje novca, korištenjem kartice EC i broja PIN, pri čemu bankovnu i tehničku provedbu usluge pruža vanjski pružatelj („mrežni operator”), a stranka primi isplatu tek pošto mrežni operator nakon prethodne provjere pokrića na računu pošalje kod za odobrenje na terminal, dok upravitelj automat kluba samo puni višenamjenski stroj za mijenjanje novca i od banke koja vodi račun stranke koja diže novac primi knjižno odobrenje u visini podignutog iznosa, predstavlja djelatnost u smislu članka 3. točke (o) Direktive, za koju nije potrebno dobivanje dozvole?

               2.

               Ako djelatnost opisana u prvom pitanju nije djelatnost u smislu članka 3. točke (o):
               Treba li članak 3. točku (e) Direktive 2007/64/EZ tumačiti na način da omogućavanje podizanja gotovine unosom broja PIN, kao što je opisano u prvom pitanju, predstavlja djelatnost u smislu te odredbe, ako se istovremeno s podizanjem gotovine izda knjižno odobrenje u visini od 20 eura, koje se može unovčiti u automat klubu za korištenje kovanica u igračem aparatu pod nadzorom automat kluba?

         Ako djelatnost, kao što je opisana u prvom i drugom pitanju, nije djelatnost iz članka 3. točke (o) i/ili (e), za koje se ta direktiva ne primjenjuje:

               3a.

               Treba li točku 2. Priloga Direktivi 2007/64/EZ tumačiti na način da djelatnost upravitelja automat kluba, kao što je opisana u prvom i drugom pitanju, predstavlja platnu uslugu za koju je potrebno dobivanje dozvole iako upravitelj automat kluba ne vodi račun stranke koja podiže novac?

               3b.

               Treba li članak 4. točku 3. Direktive 2007/64 tumačiti na način da djelatnost upravitelja automat kluba, kao što je opisana u prvom i drugom pitanju, predstavlja platnu uslugu u smislu te odredbe, ako upravitelj igračnice nudi tu uslugu besplatno?

         U slučaju da Sud gore opisanu djelatnost smatra platnom uslugom za koju treba dobiti dozvolu:

               4.

               Treba li pravo Unije i Direktivu o platnim uslugama na unutarnjem tržištu tumačiti na način da se protivi kaznenim sankcijama za upravljanje EC gotovinskim terminalom u slučaju poput predmetnog, kada postoje istovrsni EC terminali u mnogim automat klubovima s državnom koncesijom, kao i u casinima s državnom koncesijom kojima djelomično upravlja država, a koji djeluju bez dozvole, a nadležno tijelo za izdavanje dozvola i provedbu nadzora se tome ne protivi?

         Ako je odgovor na četvrto pitanje niječan:

               5.

               Treba li Direktivu o platnim uslugama i načela prava Unije o pravnoj sigurnosti i pravnoj jasnoći te članak 17. Povelje tumačiti na način da se, u slučaju poput predmetnog, protivi upravnoj i sudskoj praksi prema kojoj državnoj riznici pripadaju novčani iznosi („novčana kazna”) koje upravitelj automat kluba putem mreže usluga primi od stranaka koje su EC karticom i brojem PIN podignule gotovinu i/ili bonove za korištenje na igračim automatima, iako sva knjižna odobrenja odgovaraju samo u iznosu koji su stranke primile za gotovinu i bonove za igranje na automatima?

      (1)  Direktiva 2007/64/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 13. studenoga 2007. o platnim uslugama na unutarnjem tržištu i o izmjeni direktiva 97/7/EZ, 2002/65/EZ, 2005/60/EZ i 2006/48/EZ te stavljanju izvan snage Direktive 97/5/EZ (SL L 319., str. 1.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 10., svezak 2., str. 172.)


title: Predmet F-86/15: Tužba podnesena 9. lipnja 2015. – ZZ protiv ESB-a

text:
               24.8.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 279/61

         Tužba podnesena 9. lipnja 2015. – ZZ protiv ESB-a
   (Predmet F-86/15)
   (2015/C 279/78)
   Jezik postupka: engleski

      Stranke

      Tužitelj: ZZ (zastupnici: L. Levi i M. Vandenbussche, odvjetnici)

      Tuženik: Europska središnja banka

      Predmet i opis spora

   Poništenje odluke da se tužitelja ne uvrsti u program „Potpora kod promjene karijere” ESB-a i zahtjev za naknadu navodno pretrpljene materijalne i nematerijalne štete.

      Tužbeni zahtjev tužitelja

               —

               poništiti odluku tima „Potpora kod promjene karijere” (CTS) od 18. kolovoza 2014. kojom se odbacuje tužiteljeva CTS prijava;

               —

               dodijeliti naknadu imovinske štete koju je pretrpio tužitelj, a koja se sastoji od CTS financijskog paketa koji je procijenjen na 1 01  447 EUR, uvećano za zatezne kamate izračunate prema stopi Europske središnje banke uvećanoj 3 boda;

               —

               dodijeliti tužitelju naknadu za nematerijalnu štetu koju je pretrpio, a koja je procijenjena na 10  000 EUR;

               —

               naložiti tuženiku snošenje svih troškova.


title: Presuda Suda od 1. veljače 2016. u predmetu E-21/15 – Nadzorno tijelo EFTA-e protiv Islanda (Propust države EGP-a/EFTA-e da ispuni svoje obveze – Neprovedba – Direktiva 2011/88/EU o izmjeni Direktive 97/68/EZ u vezi s odredbom za motore koji se stavljaju na tržište prema fleksibilnoj shemi)

text:
               19.1.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 18/27

         PRESUDA SUDA
   od 1. veljače 2016.
   u predmetu E-21/15
   Nadzorno tijelo EFTA-e protiv Islanda
   (Propust države EGP-a/EFTA-e da ispuni svoje obveze – Neprovedba – Direktiva 2011/88/EU o izmjeni Direktive 97/68/EZ u vezi s odredbom za motore koji se stavljaju na tržište prema fleksibilnoj shemi)
   (2017/C 18/11)
   U predmetu E-21/15, Nadzorno tijelo EFTA-e protiv Islanda – ZAHTJEV za izjavu da Island nije ispunio svoje obveze iz članka 2. Akta iz točke 1.a poglavlja XXIV. Priloga II. Sporazumu o europskom gospodarskom prostoru (Direktiva 2011/88/EU Europskog parlamenta i Vijeća od 16. studenoga 2011. o izmjeni Direktive 97/68/EZ u vezi s odredbom za motore koji se stavljaju na tržište prema fleksibilnoj shemi), prilagođenog Sporazumu njegovim Protokolom 1., i iz članka 7. Sporazuma zbog toga što u predviđenom roku nije donio mjere potrebne za provedbu tog Akta, Sud, u sastavu Carl Baudenbacher, predsjednik, Per Christiansen (sudac izvjestitelj) i Páll Hreinsson, suci, presudio je 1. veljače 2016. kao u izreci:
   Sud:

               1.

               Izjavljuje da Island nije ispunio svoje obveze iz članka 2. Akta iz točke 1.a poglavlja XXIV. Priloga II. Sporazumu o Europskom gospodarskom prostoru (Direktiva 2011/88/EU Europskog parlamenta i Vijeća od 16. studenoga 2011. o izmjeni Direktive 97/68/EZ u vezi s odredbom za motore koji se stavljaju na tržište prema fleksibilnoj shemi), prilagođenog Sporazumu njegovim Protokolom 1., i iz članka 7. Sporazuma zbog toga što u predviđenom roku nije donio mjere potrebne za provedbu tog Akta.

               2.

               Nalaže Islandu plaćanje troškova postupka.


title: Predmet T-828/16: Tužba podnesena 25. studenoga 2016. – CRDO Torta del Casar protiv EUIPO-a – CRDOP „Queso de la Serena” (QUESO Y TORTA DE LA SERENA)

text:
               23.1.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 22/54

         Tužba podnesena 25. studenoga 2016. – CRDO Torta del Casar protiv EUIPO-a – CRDOP „Queso de la Serena” (QUESO Y TORTA DE LA SERENA)
   (Predmet T-828/16)
   (2017/C 022/73)
   Jezik na kojem je tužba podnesena: španjolski

      Stranke

      Tužitelj: Consejo Regulador de la Denominación de Origen Torta del Casar (Casar de Cáceres, Španjolska) (zastupnici: A. Pomares Caballero i M. Pomares Caballero, odvjetnici)

      Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO)

      Druga stranka pred žalbenim vijećem: Consejo Regulador de la Denominación de Origen Protegida „Queso de La Serena” (Castuera, Španjolska)

      Podaci o postupku pred EUIPO-om

      Podnositelj prijave: druga stranka pred žalbenim vijećem

      Predmetni sporni žig: figurativni žig Europske unije s verbalnim elementom „QUESO Y TORTA DE LA SERENA” – prijava za registraciju br. 10 486 447

      Postupak pred EUIPO-om: postupak povodom prigovora

      Pobijana odluka: odluka četvrtog žalbenog vijeća EUIPO-a od 26. rujna 2016. u predmetu R 2573/2014-4

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

               —

               preinači pobijanu odluku utvrđenjem da su u ovom slučaju ispunjeni pretpostavke primjene relativnog razloga za odbijanje registracije iz članka 8. stavka 4. Uredbe br. 207/2009, u vezi s člankom 13. stavkom 1. Uredbe br. 510/2006;

               —

               odnosno, podredno, poništi pobijanu odluku, i

               —

               u svakom slučaju naloži EUIPO-u snošenje vlastitih troškova i troškova tužitelja (uključujući odgovarajuće troškove postupka pred žalbenim vijećem).

      Tužbeni razlozi

               —

               Povreda članka 2. stavka 2. i članka 3. stavka 1. Uredbe br. 510/2006, u vezi s člankom 13. stavkom 1. te uredbe i naposljetku, upućivanjem, povreda članka 8. stavka 4. Uredbe br. 207/2009.

               —

               Povreda članka 13. stavka 1. Uredbe br. 510/2006 i, upućivanjem, povreda članka 8. stavka 4. Uredbe br. 207/2009.

               —

               Povreda članka 75. Uredbe br. 207/2009.

               —

               Povreda općih načela pravne sigurnosti i dobre uprave.


20150731038616962015/C 270/271862013TC27020150817HR01HRINFO_JUDICIAL20150630222322Spojeni predmeti T-186/13, T-190/13 i T-193/13: Presuda Općeg suda od 30. lipnja 2015. – Nizozemska i dr. protiv Komisije („Državne potpore — Prodaja zemljištâ — Potpora dodijeljena Schouten-de Jong Bouwfonds od strane javno-privatnog partnerstva koje je uspostavila općina Leidschendam-Voorburg — Sniženje prodajne cijene zemljišta i retroaktivno izuzeće od plaćanja naknada za njegovo korištenje i kvalitetu — Odluka kojom se potpora proglašava nespojivom sa zajedničkim tržištem i nalaže njezin povrat — Pojam potpore — Kriterij privatnog ulagača — Ocjena svih relevantnih elemenata sporne transakcije i njezinog konteksta”)
 ---documentbreak--- C2702015HR2220120150630HR0027222232Presuda Općeg suda od 30. lipnja 2015. – Nizozemska i dr. protiv Komisije
   (Spojeni predmeti T-186/13, T-190/13 i T-193/13) (
         1
      )
   „(„Državne potpore — Prodaja zemljištâ — Potpora dodijeljena Schouten-de Jong Bouwfonds od strane javno-privatnog partnerstva koje je uspostavila općina Leidschendam-Voorburg — Sniženje prodajne cijene zemljišta i retroaktivno izuzeće od plaćanja naknada za njegovo korištenje i kvalitetu — Odluka kojom se potpora proglašava nespojivom sa zajedničkim tržištem i nalaže njezin povrat — Pojam potpore — Kriterij privatnog ulagača — Ocjena svih relevantnih elemenata sporne transakcije i njezinog konteksta”)“2015/C 270/27Jezik postupka: nizozemski
      Stranke

      Tužitelji: Kraljevina Nizozemska (zastupnici: M. Bulterman, B. Koopman i J. Langer, agenti) (predmet T-186/13); Gemeente Leidschendam-Voorburg (Nizozemska) (zastupnici: A. de Groot i J.-K. Sluijs, odvjetnici) (predmet T-190/13); Bouwfonds Ontwikkeling BV (Hoevelaken, Nizozemska) i Schouten & De Jong Projectontwikkeling BV (Leidschendam, Nizozemska) (zastupnici: E. Pijnacker Hordijk i X. Reintjes, odvjetnici) (predmet T-193/13)

      Tuženik: Europska komisija (zastupnici: P.J. Loewenthal i S. Noë, agenti)

      Predmet

   Zahtjev za poništenje Odluke Komisije C (2013) 87 od 23. siječnja 2013. O državnoj potpori SA.24123 (2012/C) (prije 2011/NN) koju je izvršila Nizozemska – Navodna prodaja zemljištâ po cijeni nižoj od tržišne od strane općine Leidschendam-Voorburg.

      Izreka

            1.

            Poništava se Odluka Komisije C (2013) 87 od 23. siječnja 2013. o državnoj potpori SA.24123 (2012/C) (prije 2011/NN) koju je izvršila Nizozemska – Navodna prodaja zemljišta po cijeni nižoj od tržišne od strane općine Leidschendam-Voorburg.

            2.

            Europskoj komisiji se nalaže snošenje vlastitih troškova kao i troškova Kraljevine Nizozemske, Gemeente Leidschendam-Voorburg, Bouwfonds Ontwikkeling BV i Schouten & De Jong Projectontwikkeling BV.

      (
         1
      )	SL C 156, 1.6.2013.


title: Predmet T-653/13 P: Presuda Općeg suda od 18. rujna 2015. – Wahlström protiv Frontexa („Žalba — Javna služba — Privremeno osoblje — Ocjenjivanje — Izvješće o razvoju karijere — Razdoblje ocjenjivanja 2010. — Godišnji razgovor s ocjenjivačem — Postavljanje ciljeva”)

text:
               9.11.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 371/23

         Presuda Općeg suda od 18. rujna 2015. – Wahlström protiv Frontexa
   (Predmet T-653/13 P) (1)

   ((„Žalba - Javna služba - Privremeno osoblje - Ocjenjivanje - Izvješće o razvoju karijere - Razdoblje ocjenjivanja 2010. - Godišnji razgovor s ocjenjivačem - Postavljanje ciljeva”))
   (2015/C 371/26)
   Jezik postupka: francuski

      Stranke

      Žalitelj: Kari Wahlström (Espoo, Finska) (zastupnik: S. Pappas, odvjetnik)

      Druga stranka u postupku: Europska agencija za upravljanje operativnom suradnjom na vanjskim granicama država članica Europske unije (Frontex) (zastupnici: S. Vuorensola i H. Caniard, agenti, uz asistenciju A. Durona i D. Waelbroecka, odvjetnici)

      Predmet

   Žalba protiv presude Službeničkog suda Europske unije od 9. listopada 2013., Wahlström/Frontex (F-116/12, Zb. SS, EU:F:2013:143), radi ukidanja te presude.

      Izreka

               1.

               Ukida se presuda Službeničkog suda Europske unije (treće vijeće) od 9. listopada 2013., Wahlström/Frontex (F-116/12, Zb. SS, EU:F:2013:143), jer je Službenički sud odbio drugi i treći dio drugog tužbenog razloga za poništenje istaknutih u prvom stupnju, kao i odštetni zahtjev.

               2.

               Žalba se odbija u preostalom.

               3.

               Poništava se Kari Wahlströmovo izvješće o ocjeni za 2010.

               4.

               Nalaže se Europskoj agenciji za upravljanje operativnom suradnjom na vanjskim granicama država članica Europske unije (Frontex) plaćanje Kari Wahlströmu naknade štete u visini od 2000 eura.

               5.

               Nalaže se Frontexu snošenje svih troškova u ovom postupku i troškova pred Službeničkim sudom.

      (1)  SL C 52, 22. 2. 2014.


title: Predmet T-174/15: Rješenje Općeg suda od 15. ožujka 2017. – EFB protiv Komisije

text:
               8.5.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 144/61

         Rješenje Općeg suda od 15. ožujka 2017. – EFB protiv Komisije
   (Predmet T-174/15) (1)

   (2017/C 144/90)
   Jezik postupka: engleski
   Predsjednik drugog vijeća odredio je brisanje predmeta.

      (1)  SL C 205, 22. 6. 2015.


title: Predmet C-541/14 P: Rješenje Suda (šesto vijeće) od 21. travnja 2016. – Royal Scandinavian Casino Århus I/S protiv Europske komisije, Kraljevine Danske, Betfair Group plc, Betfair International Ltd, European Gaming and Betting Association (EGBA) „Žalba — Članak 181. Poslovnika Suda — Tužba za poništenje — Članak 263. stavak 4. UFEU-a — Pravo na pravno sredstvo — Procesna legitimacija — Fizičke ili pravne osobe — Državne potpore — Odluka kojom se utvrđuje da je program potpora spojiv s unutarnjim tržištem — Akt koji se osobno odnosi na žalitelja — Regulatorni akt koji ne podrazumijeva provedbene mjere”

text:
               1.8.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 279/2

         Rješenje Suda (šesto vijeće) od 21. travnja 2016. – Royal Scandinavian Casino Århus I/S protiv Europske komisije, Kraljevine Danske, Betfair Group plc, Betfair International Ltd, European Gaming and Betting Association (EGBA)
   (Predmet C-541/14 P) (1)

   („Žalba - Članak 181. Poslovnika Suda - Tužba za poništenje - Članak 263. stavak 4. UFEU-a - Pravo na pravno sredstvo - Procesna legitimacija - Fizičke ili pravne osobe - Državne potpore - Odluka kojom se utvrđuje da je program potpora spojiv s unutarnjim tržištem - Akt koji se osobno odnosi na žalitelja - Regulatorni akt koji ne podrazumijeva provedbene mjere”)
   (2016/C 279/02)
   Jezik postupka: danski

      Stranke

      Žalitelj: Royal Scandinavian Casino Århus I/S (zastupnik: B. Jacobi, advokat)

      Druge stranke u postupku: Europska komisija (zastupnici: L. Grønfeldt i P-J. Loewenthal, agenti), Kraljevina Danska (zastupnici: C. Thorning, agent, uz asistenciju R. Holdgaarda, advokata), Betfair Group plc, Betfair International Ltd, (zastupnici: O. Brouwer, A. Pliego Selie i M. Groothuismink, advocaten), European Gaming and Betting Association (EGBA) (zastupnici: J. Heithecker, C.-D. Ehlermann i J. Ylinen, Rechtsanwälte)

      Izreka

               1.

               Žalba se odbija.

               2.

               Nalaže se Royal Scandinavian Casino Århus I/S snošenje troškova.

               3.

               Nalaže se Kraljevini Danskoj snošenje vlastitih troškova.

      (1)  SL C 34, 2. 2. 2015.


title: Predmet C-466/16 P: Žalba koju je 20. kolovoza 2016. podnijelo Vijeće Europske unije protiv presude Općeg suda (peto vijeće) od 9. lipnja 2016. u predmetu T-277/13, Marquis Energy LLC protiv Vijeća Europske unije

text:
               31.10.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 402/22

         Žalba koju je 20. kolovoza 2016. podnijelo Vijeće Europske unije protiv presude Općeg suda (peto vijeće) od 9. lipnja 2016. u predmetu T-277/13, Marquis Energy LLC protiv Vijeća Europske unije
   (Predmet C-466/16 P)
   (2016/C 402/24)
   Jezik postupka: engleski

      Stranke

      Žalitelj: Vijeće Europske unije (zastupnici: S. Boelaert, agent, N. Tuominen, odvjetnik)

      Druge stranke u postupku: Marquis Energy LLC, Europska komisija, ePURE, de Europese Producenten Unie van Hernieuwbare Ethanol

      Zahtjevi

   Žalitelj od Suda zahtijeva da:

               —

               ukine presudu Općeg suda od 9. lipnja 2016., dostavljenu Vijeću 10. lipnja 2016., u predmetu T-277/13 Marquis Energy protiv Vijeća Europske unije;

               —

               odbije tužbu u prvostupanjskom postupku koju je podnio Marquis Energy za poništenje pobijane uredbe (1);

               —

               naloži društvu Marquis Energy snošenje troškova Vijeća u prvostupanjskom i žalbenom postupku.

         Podredno,

               —

               vrati predmet Općem sudu na ponovno suđenje;

               —

               naknadno odluči o troškovima u prvom stupnju i žalbenom postupku u slučaju vraćanja predmeta Općem sudu.

      Žalbeni razlozi i glavni argumenti

   Vijeće ovom žalbom zahtijeva da se pobijana presuda ukine iz sljedećih razloga:
   Utvrđenja Općeg suda o dopuštenosti tužbe i osobito njegovi zaključci o izravnom i osobnom interesu tužitelja su pravno pogrešni.

               a.

               Kao prvo, Opći sud smatra da je za utvrđivanje izravnog interesa dovoljno da je tužitelj proizvođač bioetanola. Međutim, to utvrđenje o izravnom učinku ne može se pomiriti s ustaljenom sudskom praksom koja ne priznaje postojanje izravnog učinka utemeljenog na isključivo ekonomskim posljedicama.

               b.

               Kao drugo, nije jasno kako bi sama činjenica da je tužitelj prodavao svoj bioetanol domaćim trgovcima/proizvođačima koji su ga zatim preprodavali na domaćem tržištu ili ga izvozili u značajnim količinama u Uniju, prije nametanja pristojbi, značajno utjecala na njegov položaj na tržištu. Kako bi pokazao značajan utjecaj na njegov položaj na tržištu, tužitelj je u najmanjoj mjeri trebao utvrditi utjecaj pristojbi na količinu uvoza u Uniju nakon uvođenja antidampinških pristojbi. Međutim, tužitelj nije pružio nikakve informacije u tom pogledu i pobijana presuda također ne sadrži nikakvo utvrđenje o tom pitanju. To je istovremeno pogreška koja se tiče prava kao i povreda obveze obrazlaganja.

         U pogledu osnovanosti, Opći sud je počinio pogrešku koja se tiče prava u pogledu tumačenja Osnovne uredbe (2) i dvije druge pogreške koje se tiču prava u vezi s pravom WTO-a.

               a.

               Kao prvo, Opći sud pogrešno je protumačio Osnovnu uredbu kada je smatrao da članak 9. stavak 5. Osnovne uredbe prenosi i članak 9.2. i članak 6.10. Antidampinškog sporazuma. S druge strane, kao što je to vidljivo iz teksta članka 9. stavka 5. Osnovne uredbe, ta odredba se ne bavi pitanjem odabira uzoraka. S druge strane, članak 6.10 Antidampinškog sporazuma uveden je člankom 17. i člankom 9. stavkom 6. Osnovne uredbe, a ne njezinim člankom 9. stavkom 5.

               b.

               Kao drugo, Opći sud pogrešno je protumačio pojam „dobavljač” iz članka 9. stavka 5. Osnovne uredbe i članka 9.2 Antidampinškog sporazuma. Iz logike i opće strukture članka 9. stavka 5. slijedi da samo „izvor gdje je utvrđen damping kojim nastaje šteta” može biti dobavljač. Međutim, s obzirom da američki proizvođači nisu imali izvoznu cijenu, nije im se moglo pripisati damping. Posljedično, Opći sud pogrešno je primijenio pravo odredivši ih kao „dobavljače” u smislu članka 9. stavka 5. Osnovne uredbe i članka 9.2 Antidampinškog sporazuma.

               c.

               Kao treće, Opći sud pogrešno je protumačio izraz „ako to nije praktično” iz članka 9. stavka 5. Osnovne uredbe i članka 9.2 Antidampinškog sporazuma oslanjajući se na pogrešno tumačenje članka 9. stavka 5. Osnovne uredbe u vezi s člankom 6.10. Antidampinškog sporazuma kao i na izvještaj žalbenog tijela u predmetu EZ – elementi za pričvršćivanje (3). Kasniji izvještaj bavi se samo člankom 9.2 Antidampinškog sporazuma i stoga se njegova analiza izraza „ako to nije praktično” odnosi samo na situaciju i pristup koji članak 9. stavak 5. Osnovne uredbe predviđa za izvoznike u zemlje koje nemaju tržišno gospodarstvo. Žalbeno tijelo stoga nije dalo tumačenje izraza „ako to nije praktično” koje bi se moglo primijeniti na predmetni postupak i koje se ne odnosi na izvoznike u zemlje koje nemaju tržišno gospodarstvo.

         Konačno, Opći sud je utvrdio sadržajno netočne činjenice kada je zaključio da je izračun pojedinačnih pristojbi „praktičan”. Situacija u kojoj proizvođači bioetanola nemaju izvoznu cijenu već samo domaću cijenu čini očito nepraktičnim i nemogućim utvrđivanje pojedinačne dampinške marže i ovlašćuje Komisiju da utvrdi jedinstvenu antidampinšku maržu na nacionalnoj razini.

      (1)  Provedbena uredba Komisije (EU) br. 157/2013 od 18. veljače 2013. o uvođenju konačne antidampinške pristojbe na uvoz bioetanola podrijetlom iz Sjedinjenih Američkih Država (SL L 49, str. 10.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 11., svezak 130., str. 263.)

      (2)  Uredba Vijeća (EZ) br. 1225/2009 od 30. studenoga 2009. o zaštiti od dampinškog uvoza iz zemalja koje nisu članice Europske zajednice (SL L 343, str. 51.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 11., svezak 30., str. 202.)SL L 343, str. 51.

      (3)  Europske zajednice – Konačne antidampinške mjere koje se odnose na određene željezne ili čelične elemente za pričvršćivanje podrijetlom iz Kine – AB-2011-2 – izvještaj žalbenog tijela, WT/DS397/AB/R („EZ – elementi za pričvršćivanje, WT/DS397/AB/R”)


title: Predmet T-608/13: Tužba podnesena 22. studenoga 2013. — easyGroup IP Licensing protiv OHIM-a

text:
               25.1.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 24/33

         Tužba podnesena 22. studenoga 2013. — easyGroup IP Licensing protiv OHIM-a
   (Predmet T-608/13)
   2014/C 24/60
   Jezik na kojem je tužba podnesena: engleski

      Stranke

      Tužitelj: easyGroup IP Licensing (London, Ujedinjena Kraljevina) (zastupnik: J. Day, solicitor)

      Tuženik: Ured za usklađivanje na unutarnjem tržištu (žigovi i dizajni)

      Druga stranka u postupku pred žalbenim vijećem: TUI AG (Hannover, Njemačka)

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

               —

               poništi odluku prvog žalbenog vijeća Ureda za usklađivanje na unutarnjem tržištu (žigovi i dizajni) od 5. rujna 2013. donesenu u predmetu R 1029/2012-1,

               —

               naloži tuženiku snošenje troškova.

      Tužbeni razlozi i glavni argumenti

      Podnositelj prijave žiga Zajednice: Tužitelj

      Predmetni žig Zajednice: Figurativni žig koji sadrži verbalne elemente „easyAir-tours” za robe i usluge iz razreda 16, 36, 39 i 43 — Prijava žiga Zajednice br. 9 220 849

      Nositelj žiga ili znaka navedenog u postupku povodom prigovora: Druga stranka pred žalbenim vijećem

      Navedeni žig ili znak: Međunarodni žigovi u kojima je naznačena Europska unija, žig Zajednice i nacionalni žig koji se odnose na figurativni žig koji sadrži, među ostalim, verbalni element „airtours”

      Odluka Odjela za prigovore: Prijava žiga Zajednice je djelomično odbijena

      Odluka žalbenog vijeća: Žalba je odbijena

      Tužbeni razlozi: Povreda članka 8. stavka 1. točke (b) Uredbe o žigu Zajednice.


               3.10.2013

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 287/15

         Postupak koji je pokrenulo Nadzorno tijelo EFTA-e protiv Islanda 28. lipnja 2013.
   (Predmet E-11/13)
   2013/C 287/11
   Nadzorno tijelo EFTA-e, koje zastupaju Xavier Lewis, Clémence Perrin i Maria Moustakali, zastupnici Nadzornog tijela EFTA-e, 35 Rue Belliard, 1040 Bruxelles, Belgium, pokrenulo je 28. lipnja 2013. postupak protiv Islanda pred Sudom EFTA-e.
   Nadzorno tijelo EFTA-e od Suda EFTA-e zahtijeva:

               1.

               da ustvrdi da nepravilnom provedbom članka 9. stavaka 1. i 2. i članka 10. akta iz točke 13.b Priloga IX. Sporazumu o Europskom gospodarskom prostoru (Direktiva 2002/92/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 9. prosinca 2002. o posredovanju u osiguranju), Sporazumu prilagođenog njegovim Protokolom 1., u previđenom roku Island nije ispunio svoje obveze iz tog akta i članka 7. Sporazuma o EGP-u;

               2.

               da se Islandu naloži da snosi troškove postupka.

      Pravna pozadina i činjenična osnova te navedeni razlozi:

               —

               u tužbi se navodi da se do 4. rujna 2012. Island nije uskladio s obrazloženim mišljenjem Nadzornog tijela EFTA-e od 4. srpnja 2012. o nepravilnoj provedbi članka 9. stavaka 1. i 2. i članka 10. akta iz točke 13.b Priloga IX. Sporazumu o Europskom gospodarskom prostoru (Direktiva 2002/92/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 9. prosinca 2002. o posredovanju u osiguranju), (Direktiva)

               —

               Nadzorno tijelo EFTA-e smatra da nedonošenjem mjera potrebnih za provedbu Direktive u predviđenom roku Island nije ispunio svoje obveze iz članka 9. stavaka 1. i 2. i članka 10. Direktive te iz članka 7. Sporazuma o EGP-u.


title: Predmet T-58/15: Tužba podnesena 4. veljače 2015. – Ludwig Bertram protiv OHIM-a – Seni Vita (Sanivita)

text:
               13.4.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 118/36

         Tužba podnesena 4. veljače 2015. – Ludwig Bertram protiv OHIM-a – Seni Vita (Sanivita)
   (Predmet T-58/15)
   (2015/C 118/45)
   Jezik na kojem je tužba podnesena: njemački

      Stranke

      Tužitelj: Ludwig Bertram GmbH (Isernhagen, Njemačka) (zastupnik: V. Rust-Sorge, odvjetnica)

      Tuženik: Ured za usklađivanje na unutarnjem tržištu (žigovi i dizajni) (OHIM)

      Druga stranka pred žalbenim vijećem: Seni Vita OHG (Bayreuth, Njemačka)

      Podaci o postupku pred OHIM-om

      Nositelj spornog žiga: Tužitelj

      Sporni žig u pitanju: Figurativni žig Zajednice br. 9949959

      Postupak pred OHIM-om: Postupak povodom prigovora

      Pobijana odluka: Odluka prvog žalbenog vijeća OHIM-a od 21. studenoga 2014. u R 1087/2013-1

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da poništi pobijanu odluku.

      Tužbeni razlog

               —

               povreda čl. 8. st. 1. t. (b) Uredbe br. 207/2009.


title: Predmet C-141/13 P: Presuda Suda (sedmo vijeće) od 17. srpnja 2014. – Reber Holding GmbH & Co. KG protiv Ureda za usklađivanje na unutarnjem tržištu (žigovi i dizajni), Wedl & Hofmann GmbH (Žalba — Žig Zajednice — Figurativni žig Walzer Traum — Prigovor nositelja nacionalnog verbalnog žiga Walzertraum — Pojam stvarne uporabe žiga — Neuzimanje u obzir prethodnih odluka — Načelo jednakog postupanja)

text:
               15.9.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 315/11

         Presuda Suda (sedmo vijeće) od 17. srpnja 2014. – Reber Holding GmbH & Co. KG protiv Ureda za usklađivanje na unutarnjem tržištu (žigovi i dizajni), Wedl & Hofmann GmbH
   (Predmet C-141/13 P) (1)

   ((Žalba - Žig Zajednice - Figurativni žig Walzer Traum - Prigovor nositelja nacionalnog verbalnog žiga Walzertraum - Pojam stvarne uporabe žiga - Neuzimanje u obzir prethodnih odluka - Načelo jednakog postupanja))
   2014/C 315/16
   Jezik postupka: njemački

      Stranke

      Žalitelj: Reber Holding GmbH & Co. KG (zastupnici: O. Spuhler i M. Geitz, Rechtsanwälte)

      Druga stranka u postupku: Ured za usklađivanje na unutarnjem tržištu (žigovi i dizajni) (zastupnik: G. Schneider, agent), Wedl & Hofmann GmbH (zastupnik: T. Raubal, Rechtsanwalt)

      Izreka

               1.

               Žalba se odbija.

               2.

               Reber Holding GmbH & Co. KG nalaže se snošenje troškova.

      (1)  SL C 141, 18.5.2013.


title: Predmet T-356/13 P: Žalba koju je 4. srpnja 2013. podnio Giorgio Lebedef protiv presude Službeničkog suda od 24. travnja 2013. u predmetu F-56/11, Lebedef protiv Komisije

text:
               12.10.2013

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 298/7

         Žalba koju je 4. srpnja 2013. podnio Giorgio Lebedef protiv presude Službeničkog suda od 24. travnja 2013. u predmetu F-56/11, Lebedef protiv Komisije
   (Predmet T-356/13 P)
   2013/C 298/14
   Jezik postupka: francuski

      Stranke

      Žalitelj: Giorgio Lebedef (Senningerberg, Luxembourg) (zastupnik: F. Frabetti, odvjetnik)

      Druga stranka u postupku: Europska komisija

      Zahtjevi

   Žalitelj od općeg suda zahtijeva da:

               —

               ukine presudu Službeničkog suda od 24. travnja 2013. u predmetu F-56/11, Lebedef protiv Komisije, povodom zahtjeva za ukidanje disciplinske odluke od 6. srpnja 2010. kojom je žalitelju određena sankcija premještaja u niži razred za dva stupnja u istoj funkcionalnoj skupini;

               —

               usvoji tužbene zahtjeve tužitelja postavljene u prvostupanjskom postupku;

               —

               podredno, vrati predmet Službeničkom sudu;

               —

               odluči o troškovima postupka i naloži Komisiji Europske unije njihovo snošenje.

      Žalbeni razlozi i glavni argumenti

   U prilog osnovanosti žalbe žalitelj ističe određene prigovore protiv točaka 35., 36., 44., 45., 56., 57., 69., 70., 71., 77., 78., 86., 95. i 96. pobijane presude, koji se odnose na povredu prava na obranu, kao i na povredu načela zabrane arbitrarnosti u postupanju, čime je Službenički sud iskrivio i pogrešno protumačio činjenice te pogrešno shvatio i protumačio tužbu u prvostupanjskom postupku i pobijanu odluku.


title: Predmet C-398/17: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 3. srpnja 2017. uputio Rechtbank van eerste aanleg te Brussel (Belgija) – Profit Europe NV protiv Belgische Staat

text:
               11.9.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 300/20

         Zahtjev za prethodnu odluku koji je 3. srpnja 2017. uputio Rechtbank van eerste aanleg te Brussel (Belgija) – Profit Europe NV protiv Belgische Staat
   (Predmet C-398/17)
   (2017/C 300/25)
   Jezik postupka: nizozemski

      Sud koji je uputio zahtjev

   Rechtbank van eerste aanleg te Brussel

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelj: Profit Europe NV

      Tuženik: Belgische Staat

      Prethodna pitanja

               1.

               Treba li tarifni podbroj KN-a 7307 19 10 (1) tumačiti na način da obuhvaća pribor za cijevi od lijevanog željeza s kuglastim grafitom, koji ima obilježja pribora za cijevi o kojemu je riječ u glavnom postupku, ako iz njegovih objektivnih obilježja proizlazi da postoji bitna razlika u odnosu na temperirano lijevano željezo jer deformabilnost lijevanog željeza s kuglastim grafitom ne proizlazi iz odgovarajuće toplinske obrade i jer lijevano željezo s kuglastim grafitom ima drukčiji oblik grafita nego temperirano lijevano željezo, naime oblik kuglastog grafita umjesto temperiranog grafita?

               2.

               Treba li tarifni podbroj KN-a 7307 11 00 tumačiti na način da obuhvaća pribor za cijevi od lijevanog željeza s kuglastim grafitom, koji ima obilježja pribora za cijevi o kojima je riječ u glavnom postupku, ako iz objektivnih obilježja lijevanog željeza s kuglastim grafitom proizlazi da se on u bitnome poklapa s objektivnim obilježjima netemperiranog lijevanog željeza?

               3.

               Treba li zanemariti napomene KN-a za tarifni podbroj 7307 19 10 u kojima se utvrđuje da temperirano lijevano željezo obuhvaća lijevano željezo s kuglastim grafitom u dijelu u kojem one navode da temperirano lijevano željezo obuhvaća lijevano željezo s kuglastim grafitom ako je utvrđeno da u slučaju lijevanog željeza s kuglastim grafitom nije riječ o temperiranom lijevanom željezu?

      (1)  Uredba Vijeća (EEZ) br. 2658/87 od 23. srpnja 1987. o tarifnoj i statističkoj nomenklaturi i o Zajedničkoj carinskoj tarifi (SL 1987., L 256, str. 1.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 2., svezak 12., str. 3.)


title: Predmet C-34/14: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 24. siječnja 2014. uputio Finanzgericht München (Njemačka) – Puma SE protiv Hauptzollamt Nürnberg

text:
               24.6.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 194/10

         Zahtjev za prethodnu odluku koji je 24. siječnja 2014. uputio Finanzgericht München (Njemačka) – Puma SE protiv Hauptzollamt Nürnberg
   (Predmet C-34/14)
   2014/C 194/11
   Jezik postupka: njemački

      Sud koji je uputio zahtjev

   Finanzgericht München

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelj: Puma SE

      Tuženik: Hauptzollamt Nürnberg

      Prethodna pitanja

               1.

               Jesu li Uredba Vijeća (EZ) br. 1472/2006 (1) od 5. listopada 2006 o uvođenju konačne antidampinške pristojbe i konačnoj naplati privremene pristojbe uvedene na uvoz određene obuće s gornjištima od kože podrijetlom iz Narodne Republike Kine i Vijetnama i Provedbena uredba Vijeća (EU) br. 1294/2009 (2) od 22. prosinca 2009. o uvođenju konačne antidampinške pristojbe na uvoz određene obuće s gornjim dijelom od kože podrijetlom iz Vijetnama i podrijetlom iz Narodne Republike Kine, kako je proširena na uvoz određene obuće s gornjištima od kože koja se otprema iz Posebnog upravnog područja Makaa, bez obzira na to je li prijavljena kao proizvod koji se otprema iz Posebnog upravnog područja Makaa ili nije, nakon revizije nakon isteka mjera prema članku 11. stavku 2. Uredbe Vijeća (EZ) br. 384/96 (3) u cijelosti valjane, u dijelu u kojem nisu poništene presudama Suda Europske unije od 2. veljače 2012. i 15. studenoga 2012. u predmetima C-249/10 P i C-247/10 P?

               2.

               U slučaju negativnog odgovora na prvo pitanje, ali navedene Uredbe nisu u cijelosti nevaljane:

                           a)

                           U odnosu na koje su izvoznike i proizvođače u Narodnoj Republici (NR) Kini i Vijetnamu, a od kojih je tužitelj u godinama 2006. do 2011. kupio robu, nevaljane Uredba Vijeća (EZ) br. 1472/2006 od 5. listopada 2006 o uvođenju konačne antidampinške pristojbe i konačnoj naplati privremene pristojbe uvedene na uvoz određene obuće s gornjištima od kože podrijetlom iz Narodne Republike Kine i Vijetnama i Provedbena uredba Vijeća (EU) br. 1294/2009 od 22. prosinca 2009. o uvođenju konačne antidampinške pristojbe na uvoz određene obuće s gornjim dijelom od kože podrijetlom iz Vijetnama i podrijetlom iz Narodne Republike Kine, kako je proširena na uvoz određene obuće s gornjištima od kože koja se otprema iz Posebnog upravnog područja Makaa, bez obzira na to je li prijavljena kao proizvod koji se otprema iz Posebnog upravnog područja Makaa ili nije, nakon revizije nakon isteka mjera prema članku 11. stavku 2. Uredbe Vijeća (EZ) br. 384/96?

                           b)

                           Predstavlja li potpuno ili djelomično poništenje navedenih Uredbi nepredviđene okolnosti ili višu silu u smislu članka 236. stavka 2. drugog podstavka Carinskog zakonika (CZ)?

      (1)  SL L 275, str. 1.

      (2)  SL L 352, str. 1.

      (3)  Uredba Vijeća (EZ) br. 384/96 od 22. prosinca 1995. o zaštiti od dampinškog uvoza iz zemalja koje nisu članice Europske zajednice, SL L 56, str. 1.


title: Predmet T-290/14: Tužba podnesena 29. travnja 2014. – Portnov protiv Vijeća

text:
               24.6.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 194/34

         Tužba podnesena 29. travnja 2014. – Portnov protiv Vijeća
   (Predmet T-290/14)
   2014/C 194/45
   Jezik postupka: francuski

      Stranke

      Tužitelj: Andrij Portnov (Kijev, Ukrajina) (zastupnik: M. Cessieux, odvjetnik)

      Tuženik: Vijeće Europske unije

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

               —

               utvrdi da je tužba Andrija Portnova dopuštena;

               —

               poništi Uredbu Vijeća (EU) br. 208/2014 od 5. ožujka 2014. o mjerama ograničavanja usmjerenima protiv određenih osoba, subjekata i tijela s obzirom na stanje u Ukrajini u mjeri koja se odnosi na tužitelja;

               —

               poništi Odluku Vijeća 2014/119/ZVSP od 5. ožujka 2014. o mjerama ograničavanja usmjerenim protiv određenih osoba, subjekata i tijela s obzirom na stanje u Ukrajini u mjeri u kojoj se odnosi na tužitelja;

               —

               naloži Vijeću Europske unije da snosi troškove na temelju članaka 87. i 91. Poslovnika Općeg Suda.

      Tužbeni razlozi i glavni argumenti

   U prilog osnovanosti tužbe, tužitelj ističe pet tužbenih razloga.

               1.

               Prvi tužbeni razlog temelji se na povredi prava na obranu i prava na djelotvorni pravni lijek koja su zajamčena temeljnim načelima europskog prava sadržanim u članku 47. Povelje Europske unije o temeljnim pravima i člancima 6. i 13. Europske konvencije za zaštitu ljudskih prava i temeljnih sloboda.

               2.

               Drugi tužbeni razlog temelji se na nedostatku obrazloženja pobijanih akata.

               3.

               Treći tužbeni razlog temelji se na nepoštovanju kriterija za sankcije utvrđenih u članku 1. Odluke 2014/119/ZVSP i u uvodnoj izjavi 4. Uredbe (EU) br. 208/2014.

               4.

               Četvrti tužbeni razlog temelji se na pogrešci koja se tiče činjenica, s obzirom na to da se protiv A. Portnova na dan donošenja pobijanih akata u Ukrajini nije vodila sudska istraga za djela koja mu Vijeće stavlja na teret.

               5.

               Peti tužbeni razlog temelji se na povredi temeljnog prava u odnosu na vlasništvo, temeljnog načela prava Unije zaštićenog člankom 17. Povelje Europske unije o temeljnim pravima i člankom 1. Protokola br. 1 uz Europsku konvenciju za zaštitu ljudskih prava i temeljnih sloboda.


title: Predmet T-15/14: Presuda Općeg suda od 3. ožujka 2016. – Simet protiv Komisije („Državne potpore — Retroaktivna naknada za javne usluge koju su dodijelila talijanska tijela — Usluge međuregionalnog prijevoza autobusom pružane u razdoblju od 1987. do2003. — Odluka kojom se potpora proglašava nespojivom s unutarnjim tržištem — Održavanje obveze javne službe — Dodjela naknade — Uredba (EEZ) br. 1191/69”)

text:
               18.4.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 136/29

         Presuda Općeg suda od 3. ožujka 2016. – Simet protiv Komisije
   (Predmet T-15/14) (1)

   ((„Državne potpore - Retroaktivna naknada za javne usluge koju su dodijelila talijanska tijela - Usluge međuregionalnog prijevoza autobusom pružane u razdoblju od 1987. do2003. - Odluka kojom se potpora proglašava nespojivom s unutarnjim tržištem - Održavanje obveze javne službe - Dodjela naknade - Uredba (EEZ) br. 1191/69”))
   (2016/C 136/40)
   Jezik postupka: talijanski

      Stranke

      Tužitelj: Simet SpA (Rossano Calabro, Italija) (zastupnici: A. Clarizia, C. Varrone i P. Clarizia, odvjetnici)

      Tuženik: Europska komisija (zastupnici: G. Conte, D. Grespan i P.-J. Loewenthal, agenti)

      Predmet

   Zahtjev za poništenje Odluke Komisije 2014/201/EU od 2. listopada 2013. o naknadi u korist društva Simet SpA za pružanje usluga javnog prijevoza u razdoblju od 1987. do 2003. (državna potpora SA.33037 (2012/C) Italija) (SL 2014, L 114, str. 67.).

      Izreka

               1.

               Tužba se odbija.

               2.

               Simet SpA snosit će vlastite troškove kao i troškove Europske komisije.

      (1)  SL C 52, 22. 2. 2014.


title: Predmet T-38/13: Presuda Općeg suda od 8. svibnja 2014. – Pedro Group protiv OHIM-a – Cortefiel (PEDRO) ( „Žig Zajednice — Postupak povodom prigovora — Prijava verbalnog žiga Zajednice PEDRO — Raniji figurativni žigovi Zajednice Pedro del Hierro — Djelomično odbijanje registracije — Relativni razlozi za odbijanje — Stvarna uporaba ranijeg žiga — Povećan razlikovni karakter ranijeg žiga — Vjerojatnost dovođenja u zabludu — Članak 8. stavak 1. točka (b) Uredbe (EZ) br. 207/2009” )

text:
               24.6.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 194/23

         Presuda Općeg suda od 8. svibnja 2014. – Pedro Group protiv OHIM-a – Cortefiel (PEDRO)
   (Predmet T-38/13) (1)

   ((„Žig Zajednice - Postupak povodom prigovora - Prijava verbalnog žiga Zajednice PEDRO - Raniji figurativni žigovi Zajednice Pedro del Hierro - Djelomično odbijanje registracije - Relativni razlozi za odbijanje - Stvarna uporaba ranijeg žiga - Povećan razlikovni karakter ranijeg žiga - Vjerojatnost dovođenja u zabludu - Članak 8. stavak 1. točka (b) Uredbe (EZ) br. 207/2009”))
   2014/C 194/30
   Jezik postupka: engleski

      Stranke

      Tužitelj: Pedro Group Pte Ltd (Singapour, Singapur) (zastupnik: B. Brandreth, odvjetnik)

      Tuženik: Ured za usklađivanje na unutarnjem tržištu (žigovi i dizajni) (zastupnici: M. Vuijst i J. Crespo Carillo, agenti)

      Druga stranka u postupku pred žalbenim vijećem OHIM-a, intervenijent u postupku pred Općim sudom: Cortefiel, SA (Madrid, Španjolska) (zastupnici: prvotno H. Mosback, P. López Ronda, G. Macias Bonilla i G. Marín Raigal, zatim P. López Ronda, G. Macias Bonilla i G. Marín Raigal, odvjetnici)

      Predmet

   Tužba podnesena protiv odluke četvrtog žalbenog vijeća OHIM-a od 26. studenog 2012. (predmet R 271/2011-4), donesene u postupku povodom prigovora između Cortefiel, SA i Pedro Group Pte Ltd.

      Izreka

               1.

               Tužba se odbija.

               2.

               Nalaže se Pedro Group Pte Ltd snošenje troškova.

      (1)  SL C 101, 6.4.2013.


title: Predmet T-312/14: Tužba podnesena 28. travnja 2014. – Federcoopesca i dr. protiv Komisije

text:
               24.6.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 194/36

         Tužba podnesena 28. travnja 2014. – Federcoopesca i dr. protiv Komisije
   (Predmet T-312/14)
   2014/C 194/47
   Jezik postupka: talijanski

      Stranke

      Tužitelji: Federazione Nazionale delle Cooperative della Pesca (Federcoopesca) (Rim, Italija); Associazione Lega Pesca (Rim); i AGCI AGR IT AL (Rim) (zastupnici: L. Caroli i S. Ventura, odvjetnici)

      Tuženik: Europska komisija

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelji od Općeg suda zahtijevaju da:

               —

               poništi Odluku Komisije od 6. prosinca 2013. kojom se uspostavlja akcijski plan za otklanjanje nedostataka talijanskog sustava nadzora ribolova (Akcijski plan – C (2013) 8635 final), konkretno u pogledu točaka 13., 15., 16. i 17. akcijskog plana u prilogu Odluke.

               —

               tuženiku naloži snošenje troškova postupka.

      Tužbeni razlozi i glavni argumenti

   Odluka koja se pobija u predmetnom postupku ima za cilj otklanjanje nedostataka koje su talijanska nadležna tijela utvrdila u provedbi propisa zajedničke ribarstvene politike.
   U prilog osnovanosti tužbe tužitelji ističu četiri tužbena razloga.

               1.

               Prvi tužbeni razlog: nepostojeće ili nepotpuno obrazloženje

                           —

                           U tom pogledu tužitelji ističu da je pobijani akt usvojen radi suprotstavljanja određenim nepravilnostima koje su uočene u provedbi nekih propisa zajedničke ribarstvene politike. Međutim, akt ne ukazuje na takve nepravilnosti zbog čega je nemoguće identificirati logični slijed koji je doveo do njegovog usvajanja. Taj je razlog nevaljanosti još ozbiljniji jer navedene mjere u načelu odstupaju od prethodno usvojenih akata Europske unije.

               2.

               Drugi tužbeni razlog: povreda Ugovora i njihovih provedenih propisa

                           —

                           U tom pogledu tužitelji ističu da je pobijana odluka manjkava zbog povrede Ugovorâ i članka 102. stavka 4. Uredbe 1224/2009, te zbog nenadležnosti. Njome se ne želi ojačati sustav nadzora nego se nameću obveze koje nisu predviđene primarnim zakonodavstvom ili su čak u suprotnosti s tim aktima.

               3.

               Treći tužbeni razlog: povreda načela zabrane diskriminacije, razumnosti i proporcionalnosti

                           —

                           U tom pogledu tužitelji ističu da se Odlukom krši načelo zabrane diskriminacije na temelju državljanstva, u dijelu u kojem se njome uvode nove i povećane obveze za talijanske ribare. Nadalje, mjere očito nemaju nikakve razumne veze s ciljem koji se želi postići te su suštinski nerazumne i neproporcionalne, budući da ustvari nije moguće odrediti postojanje veze između obveza koje se nameću ribarima i ostvarivanja cilja Odluke.

               4.

               Četvrti tužbeni razlog: nezakonitost sustava teških kaznenih djela, a posebice članka 92. Uredbe 1224/2009 i povreda načela stupnjevanja i proporcionalnosti sankcije

                           —

                           U tom pogledu tužitelji ističu da se, za razliku od Uredbe 1224/2009 kojom se uređuje sustav različitih stupnjeva sankcija, pobijanom odlukom propisuje automatska suspenzija dozvole za ribarenje u slučaju počinjenja teškog kaznenog djela i trajno oduzimanje u slučaju ponavljanja djela. Dakle, Odlukom se pravila uredbe zamjenjuju različitim i znatno strožim sustavom automatskih i neopozivih sankcija. Osim toga, sustav kažnjavanja koji se uvodi Akcijskim planom teško krši načelo stupnjevanja sankcije, njenu proporcionalnost u odnosu na težinu povrede te personalnost sankcije, s obzirom na to da ona izriče osobi koja je imatelj dozvole, neovisno o identitetu osobe koja je počinila kažnjivo djelo.


title: Predmet C-233/14: Tužba podnesena 12. svibnja 2014 . – Europska komisija protiv Kraljevine Nizozemske

text:
               28.7.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 245/6

         Tužba podnesena 12. svibnja 2014. – Europska komisija protiv Kraljevine Nizozemske
   (Predmet C-233/14)
   2014/C 245/08
   Jezik postupka: nizozemski

      Stranke

      Tužitelj: Europska komisija (zastupnici: M. van Beek i C. Gheorghiu)

      Tuženik: Kraljevina Nizozemska

      Tužbeni zahtjev

   Komisija od Suda zahtijeva da:

               —

               utvrdi da je Kraljevina Nizozemska povrijedila svoje obveze iz članka 18. UFEU-a (u vezi s člankom 20. UFEU-a i člankom 21. UFEU-a), kao i članka 24. stavka 2. Direktive 2004/38/EZ (1) Europskog parlamenta i Vijeća o pravu građana Unije i članova njihovih obitelji na slobodno kretanje i boravište na području države članice time što je mogućnost korištenja cjenovnih olakšica za studente prilikom korištenja javnih prijevoznih sredstava ograničila na nizozemske studente koji studiraju u Nizozemskoj na nekom privatnom ili javnom učilištu i studente iz drugih država članica koji su ili zaposleni u Nizozemskoj ili su u njoj stekli pravo stalnog boravišta;

               —

               naloži Kraljevini Nizozemskoj snošenje troškova postupka.

      Tužbeni razlozi i glavni argumenti

               1.

               Dok nizozemski studenti mogu nabaviti studentsku kartu za sredstva javnog prijevoza (takozvanu „OV-studentenkaart”), s kojom sredstva javnog prijevoza u Nizozemskoj mogu koristiti besplatno ili uz sniženu cijenu, studenti iz drugih država članica – koji u Nizozemskoj nisu niti zaposleni niti su stekli pravo stalnog boravišta – moraju plaćati punu cijenu za korištenje tih prijevoznih sredstava.

               2.

               Prema mišljenju Komisije, nizozemske zakonske odredbe imaju za posljedicu izravnu diskriminaciju zbog državljanstva, s obzirom da se građane EU koji nisu nizozemski državljani tretira nepovoljnije nego Nizozemce. Stoga Nizozemska nije ispunila svoje obveze iz članka 18. UFEU-a u vezi s člancima 20. i 21. UFEU-a.

               3.

               Nadalje, neizravna diskriminacija zbog državljanstva postoji kada nacionalno uređenje – iako je neutralno formulirano – faktički dovodi u lošiji položaj mnogo veći postotak određenih osoba, osim ako je različito postupanje opravdano objektivnim čimbenicima koji ne predstavljaju diskriminaciju zbog državljanstva.

               4.

               Budući da u okviru programa Erasmus brojčano više inozemnih studenata dolazi u Nizozemsku nego što se nizozemskih studenata odlučilo cjelokupni studij završiti u inozemstvu, a ovima je posljednjima umjesto „OV-studentenkaart” odobreno „prenosivo studijsko financiranje” u iznosu od 89,13 eura mjesečno (iznos za 2013. godinu), u konačnici jedino inozemni studenti u Nizozemskoj ne dobivaju niti isplatu ni prednost u formi „OV-studentenkaart”. Prema mišljenju Komisije ovo predstavlja neizravnu diskriminaciju u skladu s člankom 24. Direktive 2004/38/EZ Europskog parlamenta i Vijeća o pravu građana Unije i članova njihovih obitelji na slobodno kretanje i boravište na području države članice.

               5.

               Budući da Nizozemska do današnjeg dana nije donijela sve potrebne mjere kako bi okončala različito postupanje prema inozemnim studentima u pogledu mogućnosti korištenja studentske karte za javna prijevozna sredstva („OV-studentenkaart”), Komisija je zaključila da Nizozemska nije ispunila svoje obveze iz članka 18. UFEU-a (u vezi s člankom 20. UFEU-a i člankom 21. UFEU-a), kao i članka 24. stavka 2. Direktive 2004/38/EZ.

      (1)  Direktiva 2004/38/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 29. travnja 2004. o pravu građana Unije i članova njihovih obitelji na slobodno kretanje i boravište na području države članice, kojom se izmjenjuje Uredba (EEZ) br. 1612/68 i stavljaju izvan snage direktive 64/221/EEZ, 68/360/EEZ, 72/194/EEZ, 73/148/EEZ, 75/34/EEZ, 75/35/EEZ, 90/364/EEZ, 90/365/EEZ i 93/96/EEZ (SL L 158, str. 77.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 5., svezak 2., str. 42.).


title: Predmet C-299/13: Zahtjev za prethodnu odluku koji je podnio Grondwettelijk Hof (Belgija) 30. svibnja 2013. — Isabelle Gielen protiv Ministerraad

text:
               3.8.2013

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 226/3

         Zahtjev za prethodnu odluku koji je podnio Grondwettelijk Hof (Belgija) 30. svibnja 2013. — Isabelle Gielen protiv Ministerraad
   (Predmet C-299/13)
   (2013/C 226/08)

   Predmetni postupak pokrenut je prije 1. srpnja 2013., datuma pristupanja Republike Hrvatske Europskoj uniji


title: Predmet C-619/13 P: Presuda Suda (prvo vijeće) od 26. siječnja 2017. – Mamoli Robinetteria SpA protiv Europske komisije (Žalba — Zabranjeni sporazumi — Belgijsko, njemačko, francusko, talijansko, nizozemsko i austrijsko tržište kupaonske opreme — Usklađivanje prodajnih cijena i razmjena osjetljivih poslovnih informacija — Pokajnički program — Uredba (EZ) br. 1/2003 — Članak 23. stavak 2. — Gornja granica od 10 % od prihoda — Izvršavanje neograničene nadležnosti)

text:
               3.4.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 104/5

         Presuda Suda (prvo vijeće) od 26. siječnja 2017. – Mamoli Robinetteria SpA protiv Europske komisije
   (Predmet C-619/13 P) (1)

   ((Žalba - Zabranjeni sporazumi - Belgijsko, njemačko, francusko, talijansko, nizozemsko i austrijsko tržište kupaonske opreme - Usklađivanje prodajnih cijena i razmjena osjetljivih poslovnih informacija - Pokajnički program - Uredba (EZ) br. 1/2003 - Članak 23. stavak 2. - Gornja granica od 10 % od prihoda - Izvršavanje neograničene nadležnosti))
   (2017/C 104/08)
   Jezik postupka: talijanski

      Stranke

      Žalitelj: Mamoli Robinetteria SpA (zastupnici: F. Capelli i M. Valcada, avvocati)

      Druga stranka u postupku: Europska komisija (zastupnici: L. Malferrari i F. Ronkes Agerbeek, agenti, uz asistenciju F. Ruggeri Laderchi, avvocato)

      Izreka

               1.

               Žalba se odbija.

               2.

               Mamoli Robinetteriji SpA nalaže se snošenje troškova.

      (1)  SL C 45, 15. 2. 2014.


title: Predmet T-30/15: Tužba podnesena 20. siječnja 2015. – Infinite Cycle Works protiv OHIM-a – Chance Good Ent. (INFINITY)

text:
               16.3.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 89/36

         Tužba podnesena 20. siječnja 2015. – Infinite Cycle Works protiv OHIM-a – Chance Good Ent. (INFINITY)
   (Predmet T-30/15)
   (2015/C 089/43)
   Jezik na kojem je tužba podnesena: engleski

      Stranke

      Tužitelj: Infinite Cycle Works Ltd (Delta, British Columbia, Kanada) (zastupnici: E. Manresa Medina i J. Manresa Medina, odvjetnici)

      Tuženik: Ured za usklađivanje na unutarnjem tržištu (žigovi i dizajni) (OHIM)

      Druga stranka u postupku pred žalbenim vijećem: Chance Good Ent. Co., Ltd (Changhua, Taiwan)

      Podaci o postupku pred OHIM-om

      Podnositelj prijave: tužitelj

      Sporni žig u pitanju: verbalni žig Zajednice„INFINITY” – prijava za registraciju br. 1 0 8 35  478

      Postupak pred OHIM-om: postupak povodom prigovora

      Pobijana odluka: odluka drugog žalbenog vijeća OHIM-a od 30. listopada 2014. u predmetu R 2308/2013-2

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

               —

               poništi pobijanu odluku i registrira prijavljeni žig;

               —

               naloži OHIM-u i ostalim mogućim tuženicima snošenje troškova.

      Tužbeni razlog

               —

               povreda članka 8. stavka 1. točke (b) i stavka 5. Uredbe (EZ) br. 40/94.


title: Predmet C-552/16: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 2. studenoga 2016. uputio Аdministrativen sad Sofia-grad (Bugarska) – „WIND INNOVATION 1” EOOD, u likvidaciji protiv Direktor na Direktsia „Obzhalvane i danachno-osiguritelna praktika” – Sofia

text:
               23.1.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 22/9

         Zahtjev za prethodnu odluku koji je 2. studenoga 2016. uputio Аdministrativen sad Sofia-grad (Bugarska) – „WIND INNOVATION 1” EOOD, u likvidaciji protiv Direktor na Direktsia „Obzhalvane i danachno-osiguritelna praktika” – Sofia
   (Predmet C-552/16)
   (2017/C 022/14)
   Jezik postupka: bugarski

      Sud koji je uputio zahtjev

   Аdministrativen sad Sofia-grad

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelj:„WIND INNOVATION 1” EOOD, u likvidaciji

      Tuženik: Direktor na Direktsia „Obzhalvane i danachno-osiguritelna praktika” – Sofia

      Prethodna pitanja

               1.

               Treba li članak 176. stavak 2. Direktive 2006/112/ЕZ (1) tumačiti na način da se protivi obveznom brisanju iz registra PDV-a, koje proizlazi iz izmjene ZDDS-a (Zakon o porezu na dodanu vrijednost), koja je stupila na snagu 1. siječnja 2007., u skladu s kojom likvidator, kojeg imenuje sud, više nema mogućnost odlučiti hoće li pravna osoba, koja je prestala postojati na temelju sudske odluke, do brisanja iz registra ostati identificirana u svrhu PDV-a u skladu sa ZDDS-om, a koja umjesto toga određuje prestanak pravne osobe koja obavlja gospodarsku djelatnost, s likvidacijom ili bez nje, kao razlog za obvezno brisanje iz registra obveznika PDV-a?

               2.

               Treba li članak 176. stavak 2. Direktive 2006/112 tumačiti na način da se protivi obveznom brisanju iz registra PDV-a, koje proizlazi iz izmjene ZDDS-a (Zakon o porezu na dodanu vrijednost), koja je stupila na snagu 1. siječnja 2007., ako za obveznika nakon obveznog brisanja iz registra obveznika PDV-a postoje uvjeti za ponovnu obaveznu identifikaciju za potrebe PDV-a, da je obveznik stranka važećih ugovora i da izjavi da nije prestao obavljati svoju gospodarsku djelatnost te je obavlja i dalje, i ako porezni obveznik mora stvarno plaćati dugovani porez, koji je bio naplaćen pri obveznom brisanju, zato da bi imao pravo na odbitak ulaznog poreza na raspoloživa sredstva koja su bila oporezovana pri brisanju iz registra te su raspoloživa pri ponovnoj identifikaciji? Ako je obvezno brisanje iz registra u tim okolnostima dopušteno, može li se pravo na odbitak ulaznog poreza na sredstva koja su oporezovana pri brisanju iz registra i koja su raspoloživa pri ponovnoj identifikaciji za potrebe PDV-a, a s kojima osoba provodi ili će provesti oporezive transakcije, uvjetovati stvarnim plaćanjem poreza u državni proračun ili je dopušteno da se porez naplaćen pri brisanju iz registra prebije s iznosom poreznog odbitka, koji se utvrđuje pri ponovnoj identifikaciji za potrebe PDV-a, posebice jer porez mora platiti osoba koja ima pravo na odbitak ulaznog poreza?

      (1)  Direktiva Vijeća 2006/112/EZ od 28. studenoga 2006. o zajedničkom sustavu poreza na dodanu vrijednost (SL 2006, L 347, str. 1.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 9., svezak 1., str. 120.).


title: Predmet T-719/13: Tužba podnesena 30. prosinca 2013. — Lico Leasing i Pequeños y Medianos Astilleros Sociedad de Reconversión protiv Komisije

text:
               22.2.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 52/48

         Tužba podnesena 30. prosinca 2013. — Lico Leasing i Pequeños y Medianos Astilleros Sociedad de Reconversión protiv Komisije
   (Predmet T-719/13)
   2014/C 52/93
   Jezik postupka: španjolski

      Stranke

      Tužitelji: Lico Leasing, SA (Madrid, Španjolska) i Pequeños y Medianos Astilleros Sociedad de Reconversión, SA (Madrid) (zastupnici: M. Sánchez i M. Merola, odvjetnici)

      Tuženik: Europska komisija

      Tužbeni zahtjevi

   Tužitelji od Općeg suda zahtijevaju da:

               —

               odluku proglasi ništavom zbog njenih nedostataka, u mjeri u kojoj je njome SEAF ocijenjen kao sustav državnih potpora koje pogoduje AIE-u i njegovim ulagačima, te zbog nedostataka u obrazloženju;

               —

               podredno, proglasi ništavim nalog za povrat potpora dodijeljenih putem SEAF-a jer je protivan općim načelima pravnog poretka Unije;

               —

               podredno, proglasi ništavim nalog za povrat u pogledu izračuna iznosa nespojive potpore koji mora biti vraćen, u mjeri u kojoj je njime Španjolskoj onemogućeno utvrditi formulu za izračun tog iznosa u skladu s općim načelima mjerodavnima za povrat državnih potpora, i

               —

               naloži Komisiji snošenje troškova.

      Tužbeni razlozi i glavni argumenti

   Odluka koja se pobija u ovom postupku identična je onoj u predmetu T-515/13, Španjolska/Komisija (SLEU C 336, str. 29.).
   U prilog tužbi tužitelji ističu tri tužbena razloga.

               1.

               Prvi tužbeni razlog temelji se na povredi članka 107. stavka 1. i članka 296. UFEU-a.

                           —

                           Predmetna mjera ispunjava uvjet selektivnosti: s jedne strane, odlukom je pogrešno utvrđena sektorska selektivnost iako je mjera koja je predmet odluke bila otvorena ulagačima koji posluju u svim gospodarskim sektorima te je, s druge strane, u odluci pogrešno zaključeno da postupak prethodnog odobrenja može mjeru učiniti selektivnom, ne uzimajući u obzir činjenicu da je to prethodno odobrenje bilo opravdano složenošću predmetne mjere koja se, u svakom slučaju, ne odnosi na svojstva navodnih korisnika;

                           —

                           Predmetna mjera ispunjava kriterije narušavanja tržišnog natjecanja i utjecaja na trgovinu među državama članicama; odlukom se posebno ne objašnjava na koji bi način navodna državna potpora mogla utjecati na naznačena tržišta te se ograničava na konstatiranje činjenice bez njezina dokazivanja;

                     Također, drugi dio ovog tužbenog razloga za poništenje usmjeren je na činjenicu da odluka sadrži nedostatke u obrazloženju u mjeri u kojoj se njome ne objašnjava zbog čega korist koju su zadržali navodni korisnici predstavlja državnu potporu, iako su ti korisnici isključivo sudjelovali u koristi pribavljenoj od strane brodovlasnika koja, kako to i sama Komisija priznaje, nije državna potpora.

               2.

               Drugi tužbeni razlog temelji se na povredi članka 14. Uredbe br. 659/1999.

                           —

                           Nalog za povrat iz članaka 4., 5. i 6. odluke treba poništiti primjenom sljedećih općih načela prava Unije:

                                       —

                                       načela zaštite legitimnih očekivanja, osobito u mjeri u kojoj je dopisom povjerenice Kroes iz 2009. kod operatera stvoreno legitimno očekivanje o zakonitosti SEAF-a;

                                       —

                                       podredno, načela pravne sigurnosti — u slučaju da se utvrdi da nalog za povrat nije protivan načelu zaštite legitimnih očekivanja, jer su određene okolnosti dovele do toga da se dvojba o zakonitosti SEAF-a koja je prvotno proizašla iz odluke Brittany Ferries samo povećavala i pojačavala tijekom cjelokupnog trajanja SEAF-a.

               3.

               Treći tužbeni razlog temelji se na povredi općih načela mjerodavnih za povrat državnih potpora.

                           —

                           Pobijanom se odlukom ne poštuju opća načela mjerodavna za povrat državnih potpora, u mjeri u kojoj je temeljem iste od korisnika moguće zahtijevati da vrate iznos veći od iznosa navodne potpore koju su stvarno primili.