title: Predmet T-494/14: Tužba podnesena 30. lipnja 2014. – Klymenko protiv Vijeć a

text:
               1.9.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 292/51

         Tužba podnesena 30. lipnja 2014. – Klymenko protiv Vijeć a
   (Predmet T-494/14)
   2014/C 292/63
   Jezik postupka: engleski

      Stranke

      Tužitelj: Oleksandr Klymenko (Kijev, Ukrajina) (zastupnici: M. Shaw, QC, i I. Quirk, Barrister)

      Tuženik: Vijeće Europske Unije

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

               —

               poništi Odluku 2014/216 i Uredbu 381/2014, s trenutnim učinkom, u mjeri u kojoj se primjenjuju na gospodina Klymenka, i

               —

               naloži Vijeću da snosi troškove gospodina Klymenka u ovoj tužbi.

      Tužbeni razlozi i glavni argumenti

   U prilog osnovanosti tužbe tužitelj ističe četiri tužbena razloga.

               1.

               Prvi tužbeni razlog odnosi se na povredu tužiteljevog prava na obranu i prava na učinkovitu sudsku zaštitu jer tužitelj nije bio svjestan da se protiv njega vodi istraga na temelju koje je uključen na popis osoba, organizacija i tijela koji su predmet osporavanih mjera ograničavanja te o tome nije primio nikakva pojašnjenja niti od Vijeća niti od ukrajinskih vlasti. Tužitelj dalje navodi da nije obaviješten o razlozima za uključivanje na popis niti mu je dana prilika da se o tome očituje.

               2.

               Drugi žalbeni razlog odnosi se na očitu pogrešku u ocjenjivanju dokaza, s obzirom na to da se tužitelj borio protiv korupcije dok je bio dužnosnik u Ukrajini te da nije bio umiješan u pronevjeru ukrajinskih državnih novčanih sredstava.

               3.

               Treći žalbeni razlog odnosi se na nedostatak obrazloženja, neispunjavanje kriterija propisanih člankom 1. stavkom 1. Odluke 2014/119 i zlouporabu ovlasti s obzirom na to da su razlozi za uvrštavanje tužitelja na popis neodređeni i općeniti. Tužitelj navodi da Vijeće stoga nije pokazalo da se na njega odnose kriteriji iz članka 1. stavka 1. Odluke 2014/119, čime njegovo uvrštavanje na listu predstavlja zlouporabu ovlasti.

               4.

               Četvrti žalbeni razlog odnosi se na povredu prava na vlasništvo i načela proporcionalnosti jer zamrzavanje tužiteljevih sredstava predstavlja nepotrebno i neproporcionalno miješanje u njegovo pravo na vlasništvo.


title: Presuda Suda od 3. kolovoza 2016. u spojenim predmetima E-26/15 i E-27/15 – Kazneni postupak protiv B i B protiv Finanzmarktaufsicht (Sloboda pružanja usluga – Članak 36. Sporazuma o EGP-u – Direktiva 2005/60/EZ – Proporcionalnost)

text:
               13.4.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 120/25

         PRESUDA SUDA
   od 3. kolovoza 2016.
   u spojenim predmetima E-26/15 i E-27/15
   Kazneni postupak protiv B i B protiv Finanzmarktaufsicht
   (Sloboda pružanja usluga – Članak 36. Sporazuma o EGP-u – Direktiva 2005/60/EZ – Proporcionalnost)
   (2017/C 120/13)
   U spojenim predmetima E-26/15 i E-27/15 kazneni postupak protiv B i B protiv Finanzmarktaufsicht – ZAHTJEVI Sudu u skladu s člankom 34. Sporazuma među državama EFTA-e o osnivanju Nadzornog tijela i Suda koje su podnijeli Prizivni sud Kneževine Lihtenštajn (Fürstliches Obergericht) i Povjerenstvo za žalbe Tijela za nadzor financijskog tržišta (Beschwerdekommission der Finanzmarktaufsicht) u pogledu tumačenja Direktive 2005/60/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 26. listopada 2005. o sprečavanju korištenja financijskog sustava u svrhu pranja novca i financiranja terorizma, Sud, u sastavu Carl Baudenbacher, predsjednik, Per Christiansen i Páll Hreinsson (sudac izvjestitelj), suci, presudio je 3. kolovoza 2016. kao u izreci:

               1.

               Direktivu 2005/60/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 26. listopada 2005. o sprečavanju korištenja financijskog sustava u svrhu pranja novca i financiranja terorizma treba tumačiti na način da se njome ne sprječava da država EGP-a domaćin na pružatelja usluga trusta ili trgovačkih društava koji posluje na njezinu teritoriju na temelju načela slobode pružanja usluga primjenjuje zahtjeve za postupanje s dužnom pažnjom utvrđene njezinim nacionalnim zakonodavstvom.

               2.

               Međutim, ako se tim zakonodavstvom uzrokuju poteškoće i dodatni troškovi za aktivnosti koje se provode u okviru pravila o slobodi pružanja usluga i ako postoji vjerojatnost da se ono primjenjuje dodatno uz već provedene kontrole u matičnoj državi EGP-a pružatelja usluga trusta ili trgovačkih društava, čime ga se odvraća od provođenja takvih aktivnosti, ono predstavlja ograničenje slobode pružanja usluga. Članak 36. EGP-a treba tumačiti na način da se njime na zabranjuje takvo zakonodavstvo pod uvjetom da se primjenjuje na nediskriminirajući način, da je opravdano ciljem borbe protiv pranja novca i financiranja terorizma, da je prikladno za osiguravanje postizanja tog cilja i da ne nadilazi ono što je potrebno za njegovo postizanje. Naime, da bi se nacionalne nadzorne mjere države EGP-a domaćina smatrale proporcionalnima, ne bi smjelo biti opće pretpostavke prijevare koja bi dovela do potpunih, sustavnih provjera svih pružatelja usluga koji imaju poslovni nastan u drugim državama EGP-a, a privremeno pružaju usluge u državi EGP-a domaćinu. Nadalje, kad država EGP-a domaćin zahtijeva podatke kao što su dokumenti koji se nalaze u državi EGP-a u kojoj pružatelj usluga ima poslovni nastan, ona mu mora odobriti razuman rok za dostavljanje tih podataka, npr. predajom preslika dokumenata. U tom pogledu primjereni će rok ovisiti o opsegu zatraženih dokumenata i mediju na kojem su pohranjeni.

               3.

               Odgovori Suda na prvo i drugo pitanje ne razlikuju se ako društvo kojem se pružaju administrativne usluge nije registrirano u državi EGP-a.


title: Predmet T-672/14: Presuda Općeg suda od 20. listopada 2016. – August Wolff i Remedia protiv Komisije (Lijekovi za humanu primjenu — Članak 31. Direktive 2001/83/EZ — Članak 116. Direktive 2001/83 — Aktivna tvar estradiol — Odluka Komisije kojom se državama članicama nalaže povlačenje i izmjena nacionalnih odobrenja za stavljanje na tržište lijekova za lokalnu primjenu koji sadržavaju 0,01 % mase estradiola — Teret dokazivanja — Proporcionalnost — Jednako postupanje)

text:
               5.12.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 454/22

      Presuda Općeg suda od 20. listopada 2016. – August Wolff i Remedia protiv Komisije
      (Predmet T-672/14) (1)

      ((Lijekovi za humanu primjenu - Članak 31. Direktive 2001/83/EZ - Članak 116. Direktive 2001/83 - Aktivna tvar estradiol - Odluka Komisije kojom se državama članicama nalaže povlačenje i izmjena nacionalnih odobrenja za stavljanje na tržište lijekova za lokalnu primjenu koji sadržavaju 0,01 % mase estradiola - Teret dokazivanja - Proporcionalnost - Jednako postupanje))
      (2016/C 454/40)
      Jezik postupka: njemački

         Stranke

         Tužitelji: Dr. August Wolff GmbH & Co. KG Arzneimittel (Bielefeld, Njemačka) i Remedia d.o.o. (Zagreb, Hrvatska) (zastupnici: P. Klappich, C. Schmidt i P. Arbeiter, odvjetnici)

         Tuženik: Europska komisija (zastupnici: B.-R. Killmann M. Šimerdová i A. Sipos, agenti)

         Predmet

      Zahtjev na temelju članka 263. UFEU-a kojim se traži poništenje Provedbene odluke Komisije C(2014) 6030 final od 19. kolovoza 2014. o, u okviru članka 31. Direktive 2001/83/EZ Europskog parlamenta i Vijeća, odobrenjima za stavljanje na tržište lijekova za humanu primjenu s povišenom koncentracijom estradiola, jer navedena odluka obvezuje države članice da poštuju obveze koje ona predviđa za lijekove za lokalnu primjenu koji sadržavaju 0,01 % mase estradiola, navedene ili nenavedene u njezinu Prilogu I., osim ograničenja na temelju kojega se lijekovi za lokalnu primjenu koji sadržavaju maseni udio 0,01 % estradiola, navedeni u tom prilogu, mogu primjenjivati isključivo intravaginalno.

         Izreka

                  1.

                  Tužba se odbija.

                  2.

                  Društvima Dr. August Wolff GmbH & Co. KG Arzneimittel i Remedia d.o.o. nalaže se snošenje troškova ovog postupka i postupka privremene pravne zaštite.

         (1)  SL C 439, 8. 12. 2014.


title: Predmet C-338/15 P: Rješenje Suda (sedmo vijeće) od 20. srpnja 2016. – Claire Staelen protiv Europskog ombudsmana (Žalba — Izvanugovorna odgovornost — Postupanje Europskog ombudsmana po pritužbi koja se odnosi na vođenje popisa prikladnih kandidata nakon općeg natječaja — Poslovnik Suda — Članak 181.)

text:
               5.12.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 454/9

      Rješenje Suda (sedmo vijeće) od 20. srpnja 2016. – Claire Staelen protiv Europskog ombudsmana
      (Predmet C-338/15 P) (1)

      ((Žalba - Izvanugovorna odgovornost - Postupanje Europskog ombudsmana po pritužbi koja se odnosi na vođenje popisa prikladnih kandidata nakon općeg natječaja - Poslovnik Suda - Članak 181.))
      (2016/C 454/19)
      Jezik postupka: francuski

         Stranke

         Žalitelj: Claire Staelen (zastupnik: V. Olona, odvjetnik)

         Druga stranka u postupku: Europski ombudsman (zastupnici: u početku G. Grill zatim L. Papadias, agenti)

         Izreka

                  1.

                  Žalba se odbija.

                  2.

                  Claire Staelen se nalaže snošenje troškova.

         (1)  SL C 294, 7. 9. 2015.


title: Predmet T-181/14: Tužba podnesena 20. ožujka 2014. – Nürburgring protiv OHIM-a – Biedermann (Nordschleife)

text:
               19.5.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 151/29

         Tužba podnesena 20. ožujka 2014. – Nürburgring protiv OHIM-a – Biedermann (Nordschleife)
   (Predmet T-181/14)
   2014/C 151/37
   Jezik na kojem je tužba podnesena: njemački

      Stranke

      Tužitelj: Nürburgring GmbH (Nürburg, Njemačka) (zastupnici: odvjetnici M. Viefhues i C. Giersdorf)

      Tuženik: Ured za usklađivanje na unutarnjem tržištu (žigovi i dizajni)

      Druga stranka pred žalbenim vijećem: Lutz Biedermann (Villingen-Schwenningen, Njemačka)

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

               —

               poništi odluku četvrtog žalbenog vijeća Ureda za usklađivanje na unutarnjem tržištu (žigovi i dizajni) od 20. siječnja 2014. u postupku povodom prigovora R 163/2013-4;

               —

               tuženiku i eventualno ostalim strankama naloži snošenje troškova postupka.

      Tužbeni razlozi i glavni argumenti

      Podnositelj prijave žiga Zajednice: tužitelj

      Predmetni žig Zajednice: verbalni žig „Nordschleife” za proizvode i usluge iz razreda 2 do 4, 6, 9, 11, 12, 14, 16, 18, 21, 22, 24 do 30, 32 do 34, 39, 41 i 43 – prijava žiga Zajednice br. 7 379 399

      Nositelj žiga ili znaka navedenog u postupku povodom prigovora: Lutz Biedermann

      Navedeni žig ili znak: nacionalni verbalni žig „Management by Nordschleife” za proizvode i usluge iz razreda 6, 9, 16, 25, 28 i 41

      Odluka Odjela za prigovore: prigovor je djelomično prihvaćen

      Odluka žalbenog vijeća: žalba je odbijena

      Tužbeni razlozi: povreda članka 8. stavka 1. točke (b) Uredbe br. 207/2009


title: Predmet T-297/14: Rješenje Općeg suda od 22. svibnja 2015. – Walter Klein protiv Komisije („Državne potpore — Mjere koje je usvojila Njemačka u korist električne energije proizvedene iz obnovljivih izvora energije i poduzeća velikih potrošača električne energije — Odluka o pokretanju postupka iz članka 108. stavka 2. UFEU-a — Donošenje konačne odluke nakon podnošenja tužbe — Obustava postupka”)

text:
               27.7.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 245/24

         Rješenje Općeg suda od 22. svibnja 2015. – Walter Klein protiv Komisije
   (Predmet T-297/14) (1)

   ((„Državne potpore - Mjere koje je usvojila Njemačka u korist električne energije proizvedene iz obnovljivih izvora energije i poduzeća velikih potrošača električne energije - Odluka o pokretanju postupka iz članka 108. stavka 2. UFEU-a - Donošenje konačne odluke nakon podnošenja tužbe - Obustava postupka”))
   (2015/C 245/29)
   Jezik postupka: njemački

      Stranke

      Tužitelj: Walter Klein GmbH & Co. KG (Wuppertal, Njemačka) (zastupnici: T. Volz, M. Ringel, B. Wißmann, M. Püstow, C. Oehme i T. Wielsch, odvjetnici)

      Tuženik: Europska komisija (zastupnici: T. Maxian Rusche i R. Sauer, agenti, uz asistenciju A. Luke i C. Maurer, odvjetnika)

      Predmet

   Zahtjev za djelomično poništenje Odluke Komisije C (2013) 4424 final od 18. prosinca 2013. o pokretanju postupka predviđenog člankom 108. stavkom 2. UFEU-a u vezi s mjerama koje je usvojila Savezna Republika Njemačka u korist električne energije iz obnovljivih izvora kao i velikih potrošača energije [Državna potpora SA. 33995 (2013/C) (ex 2013/NN)].

      Izreka

               1.

               Obustavlja se postupak po tužbi.

               2.

               Obustavlja se postupak po zahtjevu za intervenciju koji je podnijelo Nadzorno tijelo EFTA-e.

               3.

               Walter Klein GmbH & Co. KG će, osim vlastitih, snositi i troškove Europske komisije, uključujući i troškove postupka privremene pravne zaštite.

               4.

               Nadzorno tijelo EFTA-e će snositi vlastite troškove.

      (1)  SL C 223, 14. 7. 2014.


title: Predmet C-302/14: Tužba podnesena 24. srpnja 2014. – Europska komisija protiv Kraljevine Belgije

text:
               1.9.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 292/19

         Tužba podnesena 24. srpnja 2014. – Europska komisija protiv Kraljevine Belgije
   (Predmet C-302/14)
   2014/C 292/23
   Jezik postupka: francuski

      Stranke

      Tužitelj: Europska komisija (zastupnici: P. Hetsch, O. Beynet, K. Herrmann, agenti)

      Tuženik: Kraljevina Belgija

      Tužbeni zahtjev

               —

               utvrditi da, s obzirom na Direktivu 2010/31/EU Europskog parlamenta i Vijeća od 19. svibnja 2010. o energetskoj učinkovitosti zgrada (1), ne usvojivši za određene dijelove svog državnog područja odredbe o prenošenju definicija iz njezinog članka 2. stavaka 2., 7. i 9. i zahtjeva iz njezinog članka 8. stavka 1., članka 9. stavka 1., članaka 11. stavaka 2. do 5. i članka 18., te njezinog Dodatka II. ili, u svakom slučaju, ne obavijestivši o tim odredbama Komisiju, Kraljevina Belgija nije ispunila svoje obveze iz članka 28. stavka 1. navedene Direktive;

               —

               naložiti Kraljevini Belgiji, na temelju članka 260., stavka 3. UFEU-a, plaćanje dnevne novčane kazne u iznosu od 42  178,50 eura, s učinkom od dana donošenja presude Suda i plativu se na račun vlastitih sredstava Europske unije, zbog neispunjenja obveze obavještavanja o mjerama prenošenja direktive usvojene u zakonodavnom postupku;

               —

               naloži Kraljevini Belgiji snošenje troškova.

      Tužbeni razlozi i glavni argumenti

   Rok za prenošenje direktive 2010/31/EZ istekao je 9. srpnja 2012.

      (1)  SL L 153, str. 13.; SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 12., svezak 3., str. 124.


title: Predmet T-653/13 P: Žalba koju je 6. prosinca 2013. podnio Kari Wahlström protiv presude Službeničkog suda od 9. listopada 2013. u predmetu F-116/12, Wahlström protiv Frontex

text:
               22.2.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 52/38

         Žalba koju je 6. prosinca 2013. podnio Kari Wahlström protiv presude Službeničkog suda od 9. listopada 2013. u predmetu F-116/12, Wahlström protiv Frontex
   (Predmet T-653/13 P)
   2014/C 52/74
   Jezik postupka: francuski

      Stranke

      Žalitelj: Kari Wahlström (Espoo, Finska) (zastupnik: S. Pappas, odvjetnik)

      Druga stranka u postupku: Europska agencija za upravljanje operativnom suradnjom na vanjskim granicama država članica Europske unije (Frontex)

      Zahtjevi

   Žalitelj od Općeg suda zahtijeva da:

               —

               ukine presudu Službeničkog suda od 9. listopada 2013. kojom je njegova tužba odbijena;

               —

               usvoji zahtjeve iznesene u prvom stupnju, predmet je sukladno mišljenju žalitelja u stanju postupka koje dopušta odlučivanje;

               —

               naloži drugoj stranci u postupku snošenje svih troškova.

      Pravni navodi i glavni argumenti

   Predmetnom žalbom žalitelj zahtijeva ukidanje presude Službeničkog suda kojom je isti odbio njegovu tužbu koja se, s jedne strane odnosila na poništenje izvješća o ocjeni žalitelja za 2010. godinu i, s druge strane, na zahtjev za naknadu štete i zateznih kamata.
   U prilog žalbi žalitelj ističe dva žalbena razloga.

               1.

               Prvi žalbeni razlog u odnosu na povredu prava od strane Službeničkog suda, s obzirom na to da je isti presudio da odsutnost razgovora između ocjenjivača i žalitelja u okviru postupka ocjenjivanja za 2010. godinu ne predstavlja bitnu postupovnu nepravilnost (u odnosu na točku 38. i daljnje točke pobijane presude). Žalitelj ističe da:

                           —

                           s jedne strane, Službenički sud je zanemario postojeću sudsku praksu;

                           —

                           s druge strane, temeljeći obrazloženje pobijane presude na kontekstu u kojem je izvješće o ocjenjivanju sastavljeno, a ne samo na pitanju može li održavanje formalnog razgovora imati utjecaja na postupak, Službenički sud je prekoračio granice svoje sudske kontrole zahvativši diskrecijske ovlasti uprave.

               2.

               Drugi žalbeni razlog u odnosu na povredu prava od strane Službeničkog suda, s obzirom na to da je isti presudio da odsutnost utvrđivanja ciljeva za prvu polovicu 2010. godine ne predstavlja bitnu postupovnu nepravilnost takve naravi da bi mogla dovesti u pitanje valjanost predmetnog izvješća o ocjenjivanju (u odnosu na točku 50. i daljnje točke pobijane presude). Žalitelj ističe da:

                           —

                           s jedne strane, Službenički sud je zanemario smjernice o ocjenjivanju, u dijelu u kojem one predviđaju obvezu utvrđivanja novih ciljeva u slučaju da službenik tijekom referentnog razdoblja promjeni dužnost;

                           —

                           s druge strane, opisivanje zadataka koji su dodijeljeni žalitelju na novoj dužnosti upućivanjem na dokumente koji se odnose na uspostavljanje i djelovanje operativnog ureda nipošto ne podrazumijeva da su žalitelju bili utvrđeni ciljevi koje treba postići u vezi s tim zadacima.


title: Predmet T-366/13: Presuda Općeg suda od 1. ožujka 2017. – Francuska protiv Komisije („Državne potpore — Pomorska kabotaža — Potpore koje je Francuska provela u korist društava Société nationale maritime Corse Méditerranée (SNCM) i Compagnie méridionale de navigation — Usluga od općeg gospodarskog interesa — Naknada za uslugu koja je dopunska osnovnoj usluzi, a namijenjena je pokriću glavne turističke sezone — Odluka kojom se potpore proglašavaju nespojivima s unutarnjim tržištem — Pojam državne potpore — Prednost — Presuda Altmark”)

text:
               18.4.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 121/20

         Presuda Općeg suda od 1. ožujka 2017. – Francuska protiv Komisije
   (Predmet T-366/13) (1)

   ((„Državne potpore - Pomorska kabotaža - Potpore koje je Francuska provela u korist društava Société nationale maritime Corse Méditerranée (SNCM) i Compagnie méridionale de navigation - Usluga od općeg gospodarskog interesa - Naknada za uslugu koja je dopunska osnovnoj usluzi, a namijenjena je pokriću glavne turističke sezone - Odluka kojom se potpore proglašavaju nespojivima s unutarnjim tržištem - Pojam državne potpore - Prednost - Presuda Altmark”))
   (2017/C 121/29)
   Jezik postupka: francuski

      Stranke

      Tužitelj: Francuska Republika (zastupnici: E. Belliard, G. de Bergues, D. Colas i N. Rouam, zatim G. de Bergues, D. Colas, F. Alabrune i J. Bousin, i naposljetku D. Colas, F. Alabrune i J. Bousin, agenti)

      Tuženik: Europska komisija (zastupnici: M. Afonso i B. Stromsky, agenti)

      Predmet

   Zahtjev podnesen na temelju članka 263. UFEU-a kojim se traži poništenje Odluke Komisije 2013/435/EU od 2. svibnja 2013. o državnoj potpori SA.22843 (2012/C) (ex 2012/NN) koje je Francuska provela u korist društava Société nationale Corse Méditerranée i Compagnie méridionale de navigation (SL 2013., L 220, str. 20).

      Izreka

               1.

               Tužba se odbija.

               2.

               Francuska Republika snosit će, osim vlastitih snositi i troškove Europske komisije, uključujući i troškove postupka privremene pravne zaštite.

      (1)  SL C 252, 31. 8. 2013.


title: Predmet F-58/15: Tužba podnesena 20. travnja 2015. – ZZ protiv Komisije

text:
               29.6.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 213/47

         Tužba podnesena 20. travnja 2015. – ZZ protiv Komisije
   (Predmet F-58/15)
   (2015/C 213/76)
   Jezik postupka: francuski

      Stranke

      Tužitelj: ZZ (zastupnici: S. Rodrigues i A. Tymen, odvjetnici)

      Tuženik: Komisija

      Predmet i opis spora

   Poništenje odluke o neisplati naknade liječničkih troškova bračnom drugu tužitelja na ime RCAM-ova dopunskog osiguranja čiji je korisnik kao i naknada navodno pretrpljene nematerijalne i materijalne štete.

      Tužbeni zahtjev

               —

               Poništiti odluku Ureda za obračun Ispra od 9. srpnja 2014. kojom je odbijena isplata naknade liječničkih troškova, zatražene zahtjevom tužitelja od 3. siječnja 2014.;

               —

               poništiti odluku Europske komisije od 8. siječnja 2015. kojom je odbijena žalba tužitelja od 16. rujna 2014., dopunjena dopisom od 29. rujna 2014.;

               —

               naložiti naknadu materijalne štete prouzročene tužitelju;

               —

               naložiti naknadu nematerijalne štete prouzročene tužitelju, procijenjene ex aequo et bono na 5  000 eura;

               —

               naložiti tuženiku snošenje troškova u cijelosti.


title: Predmet C-572/13: Presuda Suda (četvrto vijeće) od 12. studenoga 2015. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Cour d'appel de Bruxelles – Belgija) – Hewlett-Packard Belgium SPRL protiv Reprobel SCRL (Zahtjev za prethodnu odluku — Usklađivanje zakonodavstava — Intelektualno vlasništvo — Autorsko pravo i srodna prava — Direktiva 2001/29/EZ — Isključivo pravo reproduciranja — Iznimke i ograničenja — Članak 5. stavak 2. točke (a) i (b) — Iznimka reprografije — Iznimka privatnog reproduciranja — Zahtjev usklađenosti u primjeni iznimaka — Pojam „pravične naknade” — Naplaćivanje naknade na ime pravične naknade za multifunkcionalne pisače — Razmjerna naknada — Paušalna naknada — Zbroj paušalne i razmjerne naknade — Način izračuna — Korisnici pravične naknade — Autori i izdavači — Notni materijal)

text:
               18.1.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 16/3

         Presuda Suda (četvrto vijeće) od 12. studenoga 2015. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Cour d'appel de Bruxelles – Belgija) – Hewlett-Packard Belgium SPRL protiv Reprobel SCRL
   (Predmet C-572/13) (1)

   ((Zahtjev za prethodnu odluku - Usklađivanje zakonodavstava - Intelektualno vlasništvo - Autorsko pravo i srodna prava - Direktiva 2001/29/EZ - Isključivo pravo reproduciranja - Iznimke i ograničenja - Članak 5. stavak 2. točke (a) i (b) - Iznimka reprografije - Iznimka privatnog reproduciranja - Zahtjev usklađenosti u primjeni iznimaka - Pojam „pravične naknade” - Naplaćivanje naknade na ime pravične naknade za multifunkcionalne pisače - Razmjerna naknada - Paušalna naknada - Zbroj paušalne i razmjerne naknade - Način izračuna - Korisnici pravične naknade - Autori i izdavači - Notni materijal))
   (2016/C 016/03)
   Jezik postupka: francuski

      Sud koji je uputio zahtjev

   Cour d'appel de Bruxelles

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelj: Hewlett-Packard Belgium SPRL

      Tuženik: Reprobel SCRL

      Uz sudjelovanje: Epson Europe BV

      Izreka

               1.

               Članak 5. stavak 2. točku (a) Direktive 2001/29/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 22. svibnja 2001. o usklađivanju određenih aspekata autorskog i srodnih prava u informacijskom društvu i njezin članak 5. stavak 2. točku (b) treba tumačiti na način da u pogledu pojma „pravične naknade” koji se u njima spominje treba uspostaviti razliku ovisno o tome je li reproduciranje na papir ili sličan medij, učinjeno uporabom bilo koje fotografske tehnike ili nekim drugim postupkom koji ima slične učinke, izvršio svaki korisnik ili fizička osoba za privatnu uporabu i u svrhu koja nije ni izravno ni neizravno komercijalna.

               2.

               Članak 5. stavak 2. točka (a) Direktive 2001/29 i njezin članak 5. stavak 2. točka (b) protive se nacionalnom zakonodavstvu, poput onoga iz glavnog postupka, koje državama članicama dopušta da dio pravične naknade koja pripada nositeljima prava dodijele izdavačima djela, koja su stvorili autori, bez obveze izdavača da nositeljima prava, čak i neizravno, nadoknade dio naknade koje su lišeni.

               3.

               Članak 5. stavak 2. točka (a) Direktive 2001/29 i njezin članak 5. stavak 2. točka (b) načelno se protive nacionalnom zakonodavstvu, poput onoga iz glavnog postupka, koje uspostavlja jedinstven sustav naplate pravične naknade koji obuhvaća i reproduciranja grafičkog izdanja glazbenog djela (notni materijal) i protive se takvom zakonodavstvu koje uspostavlja jedinstven sustav naplate pravične naknade koji obuhvaća i krivotvorena reproduciranja izvršena iz nezakonitih izvora.

               4.

               Članak 5. stavak 2. točka (a) Direktive 2001/29 i njezin članak 5. stavak 2. točka (b) protive se nacionalnom zakonodavstvu, poput onoga iz glavnog postupka, koji uspostavlja sustav koji kombinira, za financiranje pravične naknade za nositelje prava, dva oblika naknade, tj., s jedne strane, paušalnu naknadu koja se isplaćuje prije reproduciranja od strane proizvođača, uvoznika ili stjecatelja unutar Zajednice uređaja koji omogućuju reproduciranje zaštićenih djela, prilikom stavljanja tih uređaja na tržište na nacionalnom području i, s druge strane, razmjernu naknadu, koja se naplaćuje nakon tog reproduciranja, a koja se utvrđuje isključivo prema jedinstvenoj cijeni pomnoženoj s brojem izvršenih reproduciranja, koju snose fizičke ili pravne osobe koje izvršavaju ta reproduciranja, pod uvjetom da:

                           —

                           se paušalna naknada koja se isplaćuje prije reproduciranja izračunava s obzirom na brzinu kojom uređaj o kojem je riječ može izvršavati reproduciranja;

                           —

                           razmjerna naknada koja se naplaćuje nakon reproduciranja varira s obzirom na to je li dužnik surađivao prilikom naplate te naknade ili ne;

                           —

                           kombinirani sustav u svojoj cijelosti nema mehanizme, osobito povrata, koji omogućuju komplementarnu primjenu kriterija stvarne štete i paušalno utvrđene štete u odnosu na različite kategorije korisnika.

      (1)  SL C 24, 25. 1. 2014.


title: Spojeni predmeti C-404/12 P i C-405/12 P: Presuda Suda (veliko vijeće) od 13. siječnja 2015. – Vijeće Europske Unije, Europska komisija protiv Stichting Natuur en Milieu, Pesticide Action Network Europe (Žalba – Uredba (EZ) br. 149/2008 – Uredba kojom se utvrđuju maksimalne razine ostataka pesticida – Zahtjev za interno preispitivanje te uredbe, podnesen u skladu s Uredbom (EZ) br. 1367/2006 – Odluka Komisije o nedopuštenosti zahtjeva – Pojedinačna mjera – Arhuška konvencija – Valjanost Uredbe (EZ) br. 1367/2006 u odnosu na tu konvenciju)

text:
               2.3.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 73/3

      Presuda Suda (veliko vijeće) od 13. siječnja 2015. – Vijeće Europske Unije, Europska komisija protiv Stichting Natuur en Milieu, Pesticide Action Network Europe
      (Spojeni predmeti C-404/12 P i C-405/12 P) (1)

      (Žalba - Uredba (EZ) br. 149/2008 - Uredba kojom se utvrđuju maksimalne razine ostataka pesticida - Zahtjev za interno preispitivanje te uredbe, podnesen u skladu s Uredbom (EZ) br. 1367/2006 - Odluka Komisije o nedopuštenosti zahtjeva - Pojedinačna mjera - Arhuška konvencija - Valjanost Uredbe (EZ) br. 1367/2006 u odnosu na tu konvenciju)
      (2015/C 073/03)
      Jezik postupka: nizozemski

         Stranke

         Žalitelj: Vijeće Europske unije (zastupnici: J.-P. Keppenne, P. Oliver i S. Boelaert, u svojstvu agenata)

         Druge stranke u postupku: Stichting Natuur en Milieu, Pesticide Action Network Europe (zastupnik: A. van den Biesen, advocaat)

         Intervenijent u potporu žalitelja: Češka Republika (zastupnik: D. Hadroušek, agent)

         Izreka

                  1.

                  Protužalba se odbacuje.

                  2.

                  Ukida se presuda Općeg suda Europske unije Stichting Natuur en Milieu i Pesticide Action Network Europe/Komisija (T-3338/08, EU:T:2012:300).

                  3.

                  Odbija se tužba za poništenje koju su Stichting Natuur en Milieu i Pesticide Action Network Europe podnijeli Općem sudu Europske unije.

                  4.

                  Nalaže se Stichtingu Natuur en Milieu i Pesticide Action Networku Europe da solidarno snose troškove Vijeća Europske unije i Europske komisije iz prvostupanjskog i žalbenog postupka.

                  5.

                  Češka Republika snosi vlastite troškove.

         (1)  SL C 9, 12.1.2013.


title: Predmet C-82/17 P: Žalba koju su 14. veljače 2017. podnijeli TestBioTech eV, European Network of Scientists for Social and Environmental Responsibility eV, Sambucus eV protiv presude Općeg suda (peto vijeće) od 15. prosinca 2016. u predmetu T-177/13: TestBioTech eV, European Network of Scientists for Social and Environmental Responsibility eV, Sambucus eV/Komisija

text:
               24.4.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 129/6

         Žalba koju su 14. veljače 2017. podnijeli TestBioTech eV, European Network of Scientists for Social and Environmental Responsibility eV, Sambucus eV protiv presude Općeg suda (peto vijeće) od 15. prosinca 2016. u predmetu T-177/13: TestBioTech eV, European Network of Scientists for Social and Environmental Responsibility eV, Sambucus eV/Komisija
   (Predmet C-82/17 P)
   (2017/C 129/08)
   Jezik postupka: engleski

      Stranke

      Žalitelji: TestBioTech eV, European Network of Scientists for Social and Environmental Responsibility eV, Sambucus eV (zastupnici: K. Smith QC, J. Stevenson, Barrister)

      Druge stranke u postupku: Europska komisija, Ujedinjena Kraljevina Velike Britanije i Sjeverne Irske, Europska agencija za sigurnost hrane, Monsanto Europe, Monsanto Company

      Zahtjev

   Žalitelji od Suda zahtijevaju da:

               —

               ukine točke 1. i 2. izreke presude Općeg suda;

               —

               preinači presudu tako da poništi Komisijine odluke na način na koji je to zatraženo pred Općim sudom ili, podredno, vrati predmet Općem sudu na ponovno suđenje, ovisno o tome koji se žalbeni razlog ili više njih prihvate;

               —

               naloži Komisiji snošenje žaliteljevih troškova; i

               —

               odredi svaku drugu mjeru koju smatra prikladnom.

      Žalbeni razlozi i glavni argumenti

   Žalitelji pozivaju Sud da ukine presudu Općeg suda Europske unije od 15. prosinca 2016., Testbiotech i dr./Komisija (T-177/13, ECLI:EU:T:2016:736) (u daljnjem tekstu: presuda) dostavljenu žaliteljima 19. prosinca 2016. U presudi je Opći sud odbio žaliteljevu tužbu za poništenje triju suštinski jednakih odluka Europske komisije upućenih žaliteljima. U tim je odlukama u stvari utvrđeno da nisu bile osnovane njihove pritužbe na Odluku 2012/347 (1) kojom se Monsantu Europe SA daje odobrenje za stavljanje na tržište, u skladu s Uredbom 1829/2003 (2) o genetski modificiranoj hrani i hrani za životinje (u daljnjem tekstu: Uredba o GMO-u), za njegovu genetski modificiranu soju (u daljnjem tekstu: soja). U daljnjem će se na te odluke upućivati kao na „Komisijine odluke”.
   Ukratko, time što je odbio žaliteljeve argumente protiv Komisijinih odluka, Opći sud je počinio pogrešku koja se tiče prava tako što je:

               a)

               proglasio nedopuštenima određene dijelove žaliteljevih tužbi za poništenje iz razloga što zahtjevi za preispitivanje podneseni u skladu s člankom 10. Aarhuške uredbe (3) nisu sadržavali sve precizne detalje ili razloge istaknute u prilog osnovanosti tužbenih razloga pred Općim sudom i/ili zato što druge postupovne pretpostavke nisu bile ispunjene;

               b)

               primijenio pogrešan i nemoguć teret dokaza za nevladine organizacije (u daljnjem tekstu: NGO) koje u interesu zaštite okoliša podnose pravna sredstva na temelju članaka 10. i 12. Aarhuške uredbe;

               c)

               propustio prepoznati da su Smjernice koje je EFSA izdala u skladu sa svojim pravnim obvezama stvorile legitimna očekivanja da će se postupati u skladu s njima;

               d)

               utvrdio da nije bilo potrebno uskladiti se s procjenom sigurnosti u dva stadija koju zahtijeva Uredba o GMO-u (i EFSA-ine smjernice). Umjesto toga, samo prvi stadij, odnosno usporedba genetski modificiranog usjeva s usporedivim usjevima, mogao je biti (i bio je u ovom slučaju) dovoljan za ispunjenje obveza propisanih Uredbom o GMO-u;

               e)

               oslanjajući se na Uredbu (EZ) br. 396/2005 (4) (u daljnjem tekstu: Uredba o pesticidima) odbio određene elemente žaliteljevih prigovora u vezi s nepostojanjem prikladne istrage o potencijalnoj toksičnosti soje i nadziranja njezina utjecaja nakon odobrenja.

      (1)  Provedbena odluka Komisije od 28. lipnja 2012. o odobravanju stavljanja na tržište proizvoda koji sadržavaju genetski modificiranu soju MON 87701 x MON 89788 (MON-87701-2 x MON-89788-1), sastoje se od nje ili su proizvedeni od nje na temelju Uredbe (EZ) Europskog parlamenta i Vijeća br. 1829/2003 [neslužbeni prijevod] (SL 2012., L 171, str.. 13.)

      (2)  Uredba (EZ) br. 1829/2003 Europskog parlamenta i Vijeća od 22. rujna 2003. o genetski modificiranoj hrani i hrani za životinje (SL 2003., L 268, str. 1.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 13., svezak 30., str. 167.)

      (3)  Uredba (EZ) br. 1367/2006 Europskog parlamenta i Vijeća od 6. rujna 2006. o primjeni odredaba Aarhuške konvencije o pristupu informacijama, sudjelovanju javnosti u odlučivanju i pristupu pravosuđu u pitanjima okoliša na institucije i tijela Zajednice (SL 2006., L 264, str. 13.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 15., svezak 20., str. 29.)

      (4)  Uredba (EZ) br. 396/2005 Europskog parlamenta i Vijeća od 23. veljače 2005. o maksimalnim razinama ostataka pesticida u ili na hrani i hrani za životinje biljnog i životinjskog podrijetla i o izmjeni Direktive Vijeća 91/414/EEZ (SL 2005., L 70, str. 1.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 3., svetak 1., str. 129.)


title: Predmet C-456/16 P: Žalba koju je 12. kolovoza 2016. podnio Trefilerías Quijano, S.A. protiv presude Općeg suda (šesto vijeće) od 2. lipnja 2016. u spojenim predmetima T-426/10 do T-429/16 i T-438/12 do T-441/12, Moreda-Riviere Trefilerías i dr. protiv Komisije

text:
               24.10.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 392/14

         Žalba koju je 12. kolovoza 2016. podnio Trefilerías Quijano, S.A. protiv presude Općeg suda (šesto vijeće) od 2. lipnja 2016. u spojenim predmetima T-426/10 do T-429/16 i T-438/12 do T-441/12, Moreda-Riviere Trefilerías i dr. protiv Komisije
   (Predmet C-456/16 P)
   (2016/C 392/18)
   Jezik postupka: španjolski

      Stranke

      Žalitelj: Trefilerías Quijano, S.A. (zastupnici: F. González Díaz, A. Tresandi Blanco, V. Romero Algarra, odvjetnici)

      Druga stranka u postupku: Europska komisija

      Zahtjevi

               —

               Ukinuti presudu Općeg suda od 2. lipnja 2016. u predmetima T-438/12 do T-441/12, a osobito u predmetu T-439/12, Trefilerías Quijano protiv Europske komisije.

               —

               Naložiti Europskoj komisiji snošenje troškova ovog postupka i troškove postupka pred Općim sudom.

      Žalbeni razlozi i glavni argumenti

               1.

               Opći sud počinio je pogrešku koja se tiče prava kada je proglasio nedopuštenim tužbeni razlog koji se odnosio na povredu prava obrane žalitelja.

               2.

               Opći sud počinio je pogrešku koja se tiče prava kada je primijenio pogrešan pravni standard prilikom ocjenjivanja drugog zahtjeva za uzimanje u obzir nesposobnosti plaćanja i, naposljetku, prilikom ocjenjivanja dopuštenosti pravnog sredstva.

               3.

               Opći sud počinio je pogrešku koja se tiče prava kada je ocjenjivao dokaze odnosno očito iskrivljavanje dokaza, povredu obveze preispitivanja u okviru neograničene nadležnosti, povredu prava na djelotvornu pravnu pomoć i nedostatak obrazloženja.


title: Predmet T-279/13: Tužba podnesena 24. svibnja 2013. — Ezz i drugi protiv Vijeća

text:
               20.7.2013

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 207/12

         Tužba podnesena 24. svibnja 2013. — Ezz i drugi protiv Vijeća
   (Predmet T-279/13)
   (2013/C 207/83)

   Predmetni postupak pokrenut je prije 1. srpnja 2013., datuma pristupanja Republike Hrvatske Europskoj uniji.


title: Predmet T-63/15: Presuda Općeg suda od 15. prosinca 2015. – Shoe Branding Europe protiv OHIM-a (Paralelne pruge na rukavima majice) („Žig Zajednice — Prijava žiga Zajednice koji se sastoji od dvije paralelne pruge na dugim rukavima majice — Apsolutni razlog za odbijanje — Nepostojanje razlikovnog karaktera — Članak 7. stavak 1. točka (b) Uredbe (EZ) br. 207/2009”)

text:
               8.2.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 48/49

         Presuda Općeg suda od 15. prosinca 2015. – Shoe Branding Europe protiv OHIM-a (Paralelne pruge na rukavima majice)
   (Predmet T-63/15) (1)

   ((„Žig Zajednice - Prijava žiga Zajednice koji se sastoji od dvije paralelne pruge na dugim rukavima majice - Apsolutni razlog za odbijanje - Nepostojanje razlikovnog karaktera - Članak 7. stavak 1. točka (b) Uredbe (EZ) br. 207/2009”))
   (2016/C 048/55)
   Jezik postupka: engleski

      Stranke

      Tužitelj: Shoe Branding Europe BVBA (Oudenaarde, Belgija) (zastupnik: J. Løje, odvjetnik)

      Tuženik: Ured za usklađivanje na unutarnjem tržištu (žigovi i dizajni) (zastupnici: P. Geroulakos, zatim D. Gája, agenti)

      Predmet

   Tužba protiv odluke petog žalbenog vijeća OHIM-a od 3. prosinca 2014. (predmet R 2560/2013-5) koja se odnosi na prijavu za registraciju znaka koji se sastoji od dvije paralelne pruge na rukavima majice kao žiga Zajednice.

      Izreka

               1.

               Tužba se odbija.

               2.

               Shoe Branding Europe BVBA nalaže se snošenje troškova.

      (1)  SL C 107, 30. 3. 2015.


title: Predmet C-314/14: Presuda Suda (četvrto vijeće) od 17. veljače 2016. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Korkein hallinto-oikeus – Finska) – Sanoma Media Finland Oy – Nelonen Media protiv Viestintävirasto (Zahtjev za prethodnu odluku — Direktiva 2010/13/EU — Članak 19. stavak 1. — Odvajanje oglašavanja od programa — Podijeljeni ekran — Članak 23. stavci 1. i 2. — Ograničenje vremena za emitiranje televizijskih reklamnih spotova u određenom satu na 20 % — Pokroviteljske najave — Druge upute na pokrovitelja — „Crne sekunde”)

text:
               25.4.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 145/8

         Presuda Suda (četvrto vijeće) od 17. veljače 2016. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Korkein hallinto-oikeus – Finska) – Sanoma Media Finland Oy – Nelonen Media protiv Viestintävirasto
   (Predmet C-314/14) (1)

   ((Zahtjev za prethodnu odluku - Direktiva 2010/13/EU - Članak 19. stavak 1. - Odvajanje oglašavanja od programa - Podijeljeni ekran - Članak 23. stavci 1. i 2. - Ograničenje vremena za emitiranje televizijskih reklamnih spotova u određenom satu na 20 % - Pokroviteljske najave - Druge upute na pokrovitelja - „Crne sekunde”))
   (2016/C 145/08)
   Jezik postupka: finski

      Sud koji je uputio zahtjev

   Korkein hallinto-oikeus

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelj: Sanoma Media Finland Oy – Nelonen Media

      Tuženik: Viestintävirasto

      Izreka

               1.

               Članak 19. stavak 1. Direktive 2010/13/EU Europskog parlamenta i Vijeća od 10. ožujka 2010. o koordinaciji određenih odredaba utvrđenih zakonima i drugim propisima u državama članicama o pružanju audiovizualnih medijskih usluga (Direktiva o audiovizualnim medijskim uslugama) treba tumačiti na način da se ne protivi nacionalnom zakonodavstvu poput onoga o kojem je riječ u glavnom postupku, koje dopušta da podijeljeni ekran koji u jednom stupcu prikazuje odjavnu špicu televizijskog programa, a u drugom raspored programa pružatelja usluga koji slijede, kako bi odvojio program koji završava od televizijskog reklamnog odsječka koji mu slijedi, ne treba nužno kombinirati sa zvučnim ili optičkim signalom niti mu takav signal mora slijediti pod uvjetom da takvo sredstvo odvajanja samo po sebi ispunjava zahtjeve određene prvom rečenicom tog članka 19. stavka 1., a što je na sudu koji je uputio zahtjev da utvrdi.

               2.

               Članak 23. stavak 2. Direktive 2010/13 treba tumačiti na način da znakovi pokrovitelja koji se pojavljuju u programima različitima od programa pod pokroviteljstvom, poput onih o kojima je riječ u glavnom postupku, trebaju biti uključeni u ograničenje maksimalnog vremena emitiranja oglašavanja po određenom satu, propisano člankom 23. stavkom 1. te direktive.

               3.

               Članak 23. stavak 1. Direktive 2010/13 treba tumačiti, u slučaju kada država članica nije iskoristila mogućnost da predvidi strože pravilo od onoga propisanog tim člankom, na način da ne samo da se ne protivi tome da „crne sekunde”, koje su umetnute između pojedinih spotova u televizijskom reklamnom odsječku ili između tog odsječka i televizijskog programa koji mu slijedi, treba uključiti u maksimalno trajanje emitiranja televizijskog oglašavanja od 20 % po određenom satu, koje je propisano tim člankom, nego i da nalaže takvo uključivanje.

      (1)  SL C 292, 1. 9. 2014.


title: Predmet T-840/14: Tužba podnesena 23. prosinca 2014. – International Gaming Projects protiv OHIM-a – British Sky Broadcasting Group (Sky BONUS)

text:
               23.2.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 65/50

         Tužba podnesena 23. prosinca 2014. – International Gaming Projects protiv OHIM-a – British Sky Broadcasting Group (Sky BONUS)
   (Predmet T-840/14)
   (2015/C 065/67)
   Jezik na kojem je tužba podnesena: engleski

      Stranke

      Tužitelj: International Gaming Projects Ltd (Valletta, Malta) (zastupnik: M.Garayalde Niño, odvjetnik)

      Tuženik: Ured za usklađivanje na unutarnjem tržištu (žigovi i dizajni) (OHIM)

      Druga stranka pred žalbenim vijećem: British Sky Broadcasting Group plc (Isleworth, Ujedinjena Kraljevina)

      Podaci o postupku pred OHIM-om

      Nositelj spornog žiga: tužitelj

      Sporni žig u pitanju: figurativni žig Zajednice s verbalnim elementima „Sky BONUS” – prijava za registraciju br. 10 734 549

      Postupak pred OHIM-om: postupak povodom prigovora

      Pobijana odluka: odluka četvrtog žalbenog vijeća OHIM-a od 23. listopada 2014. u predmetu R 2040/2013-4

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

               —

               djelomično poništi pobijanu odluku i dopusti registraciju žiga Zajednice „Sky BONUS”;

               —

               naloži OHIM-u snošenje troškova.

      Tužbeni razlozi

               —

               povreda članka 8. stavka 1. točke (b), članka 8. stavaka 4. i 5. Uredbe br. 207/2009.


title: Predmet C-695/15 PPU: Presuda Suda (četvrto vijeće) od 17. ožujka 2016. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Debreceni Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság – Mađarska) – Shiraz Baig Mirza protiv Bevándorlási és Állampolgársági Hivatal (Zahtjev za prethodnu odluku — Hitni prethodni postupak — Uredba (EU) br. 604/2013 — Kriteriji i mehanizmi za određivanje države članice odgovorne za razmatranje zahtjeva za međunarodnu zaštitu — Članak 3. stavak 3. — Pravo država članica da podnositelja zahtjeva pošalju u sigurnu treću zemlju — Članak 18. — Obveze razmatranja zahtjeva odgovorne države članice u slučaju ponovnog prihvata podnositelja zahtjeva — Direktiva 2013/32/EU — Zajednički postupci za priznavanje i oduzimanje međunarodne zaštite — Razmatranje zahtjeva za međunarodnu zaštitu)

text:
               2.5.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 156/21

         Presuda Suda (četvrto vijeće) od 17. ožujka 2016. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Debreceni Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság – Mađarska) – Shiraz Baig Mirza protiv Bevándorlási és Állampolgársági Hivatal
   (Predmet C-695/15 PPU) (1)

   ((Zahtjev za prethodnu odluku - Hitni prethodni postupak - Uredba (EU) br. 604/2013 - Kriteriji i mehanizmi za određivanje države članice odgovorne za razmatranje zahtjeva za međunarodnu zaštitu - Članak 3. stavak 3. - Pravo država članica da podnositelja zahtjeva pošalju u sigurnu treću zemlju - Članak 18. - Obveze razmatranja zahtjeva odgovorne države članice u slučaju ponovnog prihvata podnositelja zahtjeva - Direktiva 2013/32/EU - Zajednički postupci za priznavanje i oduzimanje međunarodne zaštite - Razmatranje zahtjeva za međunarodnu zaštitu))
   (2016/C 156/29)
   Jezik postupka: mađarski

      Sud koji je uputio zahtjev

   Debreceni Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelj: Shiraz Baig Mirza

      Tuženik: Bevándorlási és Állampolgársági Hivatal

      Izreka

               1.

               Članak 3. stavak 3. Uredbe (EU) br. 604/2013 Europskog parlamenta i Vijeća od 26. lipnja 2013. o utvrđivanju kriterija i mehanizama za određivanje države članice odgovorne za razmatranje zahtjeva za međunarodnu zaštitu koji je u jednoj od država članica podnio državljanin treće zemlje ili osoba bez državljanstva treba tumačiti na način da država članica može ostvariti pravo slanja podnositelja zahtjeva za međunarodnu zaštitu u sigurnu treću zemlju i nakon što je ona, primjenom te uredbe i u okviru postupka ponovnog prihvata, priznala da je odgovorna za razmatranje zahtjeva za međunarodnu zaštitu koji je podnio podnositelj zahtjeva koji je napustio tu državu članicu prije nego što je donesena meritorna odluka o njegovu prvom zahtjevu za međunarodnu zaštitu.

               2.

               Članak 3. stavak 3. Uredbe br. 604/2013 treba tumačiti na način da mu se ne protivi slanje podnositelja zahtjeva za međunarodnu zaštitu u sigurnu treću zemlju kada država članica koja obavlja transfer navedenog podnositelja zahtjeva u odgovornu državu članicu nije bila obaviještena, tijekom postupka ponovnog prihvata, ni o propisu potonje države članice koji se odnosi na slanje podnositeljâ zahtjeva u sigurne treće zemlje ni o praksi njezinih nadležnih tijela u tom području.

               3.

               Članak 18. stavak 2. Uredbe br. 604/2013 treba tumačiti na način da, u slučaju ponovnog prihvata podnositelja zahtjeva za međunarodnu zaštitu, on ne nalaže da se postupak razmatranja njegova zahtjeva nastavi u fazi u kojoj je bio prekinut.

      (1)  SL C 90, 7. 3. 2016.


title: Predmet F-141/14: Presuda Službeničkog suda (treće vijeće) od 15. prosinca 2015. – Guittet protiv Komisije (Javna služba — Bivši dužnosnik — Socijalna sigurnost — Snošenje liječničkih troškova — Komisijino vođenje zdravstvenog dosjea — Načelo dobre uprave i dužnost brižnog postupanja — Izvanugovorna odgovornost Unije)

text:
               8.2.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 48/95

         Presuda Službeničkog suda (treće vijeće) od 15. prosinca 2015. – Guittet protiv Komisije
   (Predmet F-141/14) (1)

   ((Javna služba - Bivši dužnosnik - Socijalna sigurnost - Snošenje liječničkih troškova - Komisijino vođenje zdravstvenog dosjea - Načelo dobre uprave i dužnost brižnog postupanja - Izvanugovorna odgovornost Unije))
   (2016/C 048/108)
   Jezik postupka: francuski

      Stranke

      Tužitelj: Christian Guittet (Cannes, Francuska) (zastupnici: L. Levi i A. Tymen, odvjetnici)

      Tuženik: Europska komisija (zastupnici: J. Currall i T. S. Bohr, agenti, C. Mélotte, odvjetnik, zatim T. S. Bohr, agent, C. Mélotte, odvjetnik)

      Predmet

   Zahtjev za poništenje odluke kojom se odbija zahtjev za naknadu štete zbog pogreške u obavljanju službe koju je počinila Komisija zadužena za vođenje zdravstvenog dosjea tužitelja koji je bio žrtva teške nesreće i zahtjev za naknadu navodno pretrpljene materijalne i nematerijalne štete,.

      Izreka presude

               1.

               Tužba se odbija.

               2.

               C. Guittet snosi vlastite troškove, te mu se nalaže snošenje troškova Europske komisije.

      (1)  SL C 89, 16. 3. 2015., str. 46.


title: Predmet F-38/15: Rješenje Službeničkog suda od 7. ožujka 2016. – FJ protiv Parlamenta

text:
               18.4.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 136/50

         Rješenje Službeničkog suda od 7. ožujka 2016. – FJ protiv Parlamenta
   (Predmet F-38/15) (1)

   (2016/C 136/73)
   Jezik postupka: francuski
   Predsjednik trećeg vijeća odredio je brisanje predmeta.

      (1)  SL C 178, 1. 6. 2015., str. 26.


title: Predmet F-17/15: Presuda Službeničkog suda (sudac pojedinac) od 10. prosinca 2015. – Jäger-Waldau protiv Komisije (Javna služba — Dužnosnici — Ocjena — Izvješće o ocjeni — Zahtjev za izmjenu — Odbijanje)

text:
               8.2.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 48/96

         Presuda Službeničkog suda (sudac pojedinac) od 10. prosinca 2015. – Jäger-Waldau protiv Komisije
   (Predmet F-17/15) (1)

   ((Javna služba - Dužnosnici - Ocjena - Izvješće o ocjeni - Zahtjev za izmjenu - Odbijanje))
   (2016/C 048/109)
   Jezik postupka: engleski

      Stranke

      Tužitelj: Arnulf Jäger-Waldau (Laveno, Italija) (zastupnik: D. Fouquet, odvjetnik)

      Tuženik: Europska komisija (zastupnici: J. Currall i G. Berscheid, agenti, zatim G. Berscheid, agent)

      Predmet

   Zahtjev za poništenje odluke tijela za imenovanje da ne izmijeni izvješće o radu tužitelja za 2013.

      Izreka presude

               1.

               Tužba se odbija.

               2.

               A. Jäger-Waldau snosi vlastite troškove i nalaže mu se snošenje troškova Europske komisije.

      (1)  SL C 127, 20. 4. 2015., str. 40.


title: Predmet C-336/13 P: Presuda Suda (sedmo vijeće) od 12. veljače 2015. – Europska komisija protiv IPK International – World Tourism Marketing Consultants GmbH (Žalba — Komisijina odluka kojom se određuje povrat financijske potpore — Izvršenje presude Općeg suda Europske unije — Razlika između zateznih i kompenzacijskih kamata — Izračun kamata)

text:
               13.4.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 118/3

         Presuda Suda (sedmo vijeće) od 12. veljače 2015. – Europska komisija protiv IPK International – World Tourism Marketing Consultants GmbH
   (Predmet C-336/13 P) (1)

   ((Žalba - Komisijina odluka kojom se određuje povrat financijske potpore - Izvršenje presude Općeg suda Europske unije - Razlika između zateznih i kompenzacijskih kamata - Izračun kamata))
   (2015/C 118/04)
   Jezik postupka: njemački

      Stranke

      Žalitelj: Europska komisija (zastupnici: F. Dintilhac, G. Wilms i G. Zavvos, agenti)

      Druga stranka u postupku: IPK International – World Tourism Marketing Consultants GmbH (zastupnik: C. Pitschas, Rechtsanwalt)

      Izreka

               1.

               Ukida se presuda Općeg suda Europske unije IPK International/Komisija (T-671/11, EU:T:2013:163) u dijelu u kojem nalaže da se zatezne kamate koje Europska komisija duguje društvu IPK – International World Tourism Marketing Consultatnts GmbH odrede na temelju glavnog iznosa tražbine, uvećanog za ranije nastale kamate.

               2.

               Žalba se odbija u preostalom dijelu.

               3.

               Zatezne kamate koje Europska komisija duguje društvu IPK – International World Tourism Marketing Consultatnts GmbH trebaju se izračunati jedino na temelju glavnog iznosa tražbine.

               4.

               Europska komisija i IPK – International World Tourism Marketing Consultatnts GmbH snose vlastite troškove u ovom postupku.

      (1)  SL C 260, 7.9.2013.


title: Predmet T-457/14 P: Presuda Općeg suda od 15. srpnja 2015. – Rouffaud protiv ESVD-a („Žalba — Javna služba — Član ugovornog osoblja za pomoćne poslove — Preoblikovanje ugovora — Pravilo o slaganju između tužbe i žalbe — Članak 91. stavak 2. Pravilnika o osoblju za dužnosnike”)

text:
               14.9.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 302/52

         Presuda Općeg suda od 15. srpnja 2015. – Rouffaud protiv ESVD-a
   (Predmet T-457/14 P) (1)

   ((„Žalba - Javna služba - Član ugovornog osoblja za pomoćne poslove - Preoblikovanje ugovora - Pravilo o slaganju između tužbe i žalbe - Članak 91. stavak 2. Pravilnika o osoblju za dužnosnike”))
   (2015/C 302/67)
   Jezik postupka: francuski

      Stranke

      Žalitelj: Thierry Rouffaud (Bruxelles, Belgija) (zastupnici: M. de Abreu Caldas, D. de Abreu Caldas i J.-N. Louis, potom J.-N. Louis i N. de Montigny, odvjetnici)

      Druga stranka u postupku: Europska služba za vanjsko djelovanje (ESVD) (zastupnici: S. Marquardt i M. Silva, agenti)

      Predmet

   Žalba protiv presude Službeničkog suda Europske unije (treće vijeće) od 9. travnja 2014., Rouffaud/ESVD (F-59/13, Zb. SS, EU:F:2014:49), kojom se zahtijeva ukidanje te presude.

      Izreka

               1.

               Ukida se presuda Službeničkog suda Europske unije (treće vijeće) od 9. travnja 2014, Rouffaud/ESVD (F-59/13, Zb. SS, EU:F:2014:49).

               2.

               Predmet se vraća Službeničkom sudu na ponovno suđenje.

               3.

               O troškovima će se odlučiti naknadno.

      (1)  SL C 261, 11. 8. 2014.


title: Predmet C-240/15: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 22. svibnja 2015. uputio Consiglio di Stato (Italija) – Autorità per le Garanzie nelle Comunicazioni protiv Istituto Nazionale di Statistica – ISTAT i dr.

text:
               14.9.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 302/13

         Zahtjev za prethodnu odluku koji je 22. svibnja 2015. uputio Consiglio di Stato (Italija) – Autorità per le Garanzie nelle Comunicazioni protiv Istituto Nazionale di Statistica – ISTAT i dr.
   (Predmet C-240/15)
   (2015/C 302/17)
   Jezik postupka: talijanski

      Sud koji je uputio zahtjev

   Consiglio di Stato

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelj: Autorità per le Garanzie nelle Comunicazioni

      Tuženici: Istituto Nazionale di Statistica – ISTAT, Presidenza del Consiglio dei Ministri, Ministero dell’Economia e delle Finanze

      Prethodno pitanje

   Protive li se načela nepristranosti i neovisnosti, uključujući u financijskom i organizacijskom smislu, koji moraju biti priznati državnim regulatornim tijelima iz članka [3.] Direktive 2002/21/EZ (1), kao i načelo bitnog samofinanciranja iz članka 12. Direktive 2002/20/EZ (2), nacionalnom zakonodavstvu (kao što je ono koje se primjenjuje u ovom postupku) prema kojemu se na takva tijela općenito primjenjuju odredbe o javnim financijama i, napose, posebne odredbe koje se odnose na ograničenje i racionalizaciju troškova javnih tijela.

      (1)  Direktiva 2002/21/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 7. ožujka 2002. o zajedničkom regulatornom okviru za elektroničke komunikacijske mreže i usluge (Okvirna direktiva) (SL L 108, str. 33.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku 13., poglavlje 49., svezak, str. 25.)

      (2)  Direktiva 2002/20/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 7. ožujka 2002. o ovlaštenju u području elektroničkih komunikacijskih mreža i usluga (Direktiva o ovlaštenju) (SL L 108, str. 21.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku 13., poglavlje 52., svezak, str. 63.)


title: Predmet C-345/16: Rješenje Suda (deseto vijeće) od 29. studenoga 2016. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Tribunal de première instance de Liège – Belgija) – Jean Jacob, Dominique Lennertz protiv État belge (Zahtjev za prethodnu odluku — Činjenično stanje i pravni okvir predmeta u glavnom postupku — Nedostatna pojašnjenja — Očita nedopuštenost — Članak 53. stavak 2. — Članak 94. Poslovnika Suda)

text:
               20.3.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 86/3

         Rješenje Suda (deseto vijeće) od 29. studenoga 2016. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Tribunal de première instance de Liège – Belgija) – Jean Jacob, Dominique Lennertz protiv État belge
   (Predmet C-345/16) (1)

   ((Zahtjev za prethodnu odluku - Činjenično stanje i pravni okvir predmeta u glavnom postupku - Nedostatna pojašnjenja - Očita nedopuštenost - Članak 53. stavak 2. - Članak 94. Poslovnika Suda))
   (2017/C 086/03)
   Jezik postupka: francuski

      Sud koji je uputio zahtjev

   Tribunal de première instance de Liège

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelji: Jean Jacob, Dominique Lennertz

      Tuženik: État belge

      Izreka

   Zahtjev za prethodnu odluku koji je odlukom od 9. lipnja 2016. uputio Tribunal de première instance de Liège (Belgija) očito je nedopušten.

      (1)  SL C 326, 5. 9. 2016.


title: Predmet C-517/14 P: Žalba koju je 3. rujna 2014. podnio Schutzgemeinschaft Milch und Milcherzeugnisse e.V. protiv rješenja Općeg suda (šesto vijeće) od 17. studenoga 2014. u predmetu T-112/11, Schutzgemeinschaft Milch und Milcherzeugnisse e.V. protiv Europske komisije

text:
               26.1.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 26/15

         Žalba koju je 3. rujna 2014. podnio Schutzgemeinschaft Milch und Milcherzeugnisse e.V. protiv rješenja Općeg suda (šesto vijeće) od 17. studenoga 2014. u predmetu T-112/11, Schutzgemeinschaft Milch und Milcherzeugnisse e.V. protiv Europske komisije
   (Predmet C-517/14 P)
   (2015/C 026/20)
   Jezik postupka: njemački

      Stranke

      Žalitelj: Schutzgemeinschaft Milch und Milcherzeugnisse e.V. (zastupnici: M. Loschelder, V. Schoene, odvjetnici)

      Druge stranke u postupku: Europska komisija, Kraljevina Nizozemska, Nederlandse Zuivelorganisatie

      Žalbeni zahtjev

   Žalitelj od Suda zahtijeva da:

               —

               ukine pobijano rješenje i poništi Uredbu Komisije (EU) br. 1121/2010 od 2. prosinca 2010. o upisu naziva u registar zaštićenih oznaka izvornosti i zaštićenih oznaka zemljopisnog podrijetla (Edam Holland (ZOZP)) (1);

               —

               podredno, vrati predmet Općem sudu na ponovno odlučivanje;

               —

               naloži Komisiji snošenje troškova postupka pred Općim sudom te žalbenog postupka pred Sudom.

      Žalbeni razlozi i glavni argumenti

      Prvi žalbeni razlog: Opći sud smatra da tužitelj nema pravni interes zbog toga što pobijana uredba sadrži objašnjenje da je „edam” generički naziv. Predmetni je izričaj u uredbi koja se odnosi na upis samo tautološki. Poništenje uredbe koja se odnosi na upis bi članovima, protivno mišljenju Općeg suda, dalo pravni interes za pokretanje postupka. Iz tog razloga je tužba dopuštena. Iz istog razloga je i osnovana. Naime, objašnjenje su odobrili nizozemski podnositelji zahtjeva. Stoga je Komisija počinila pogrešku jer unatoč tome nije uzela u obzir to objašnjenje.

      Drugi žalbeni razlog: Žalitelj je tvrdio da su njegovi članovi u prošlosti u Nizozemsku dostavljali mlijeko koje se tamo smjelo i koje se tamo vjerojatno prerađivalo u gaudu ili edam. Opći sud nije zaključio da u tom slučaju postoji bilo kakav pravni interes. Naime, taj navod je u činjeničnom smislu netočan. Time je Opći sud iskrivio činjenice, jer je navod točan. Osim toga, tužitelj nije podnio svoj prigovor i tužbu u ime „proizvođača mlijeka”. I to je iskrivljavanje činjenica s obzirom na to da je žalba podnesena u ime članova tužitelja, zato što oni obrađuju to mlijeko (mlijeko koje se prodaje u Nizozemsku je obrađeno mlijeko) te trguju mlijekom ili sirom.

      Treći žalbeni razlog: Opći sud smatra da odbijanje prigovora ne uspostavlja pravni interes tužitelja. U pravnom smislu prigovor nije podnio niti jedan od tužitelja, već Savezna Republika Njemačka. To ne bi bilo u skladu s pravnim temeljem u skladu s temeljnom Uredbom 510/2006 (2) te, protivno onome što Opći sud zaključuje, Opći sud još nije riješio to pitanje u odnosu na temeljnu uredbu . Između temeljne Uredbe 510/2006 i uredbe koja joj prethodi, Uredbe (EEZ) 2081/92 (3) postoje razlike koje Opći sud nije uzeo u obzir i koje dovode do toga da prema temeljnoj uredbi, u svakom slučaju, podnositelji prigovora kao što je tužitelj ističu svoje pravo na prigovor.

      Četvrti žalbeni razlog: Opći sud je odbio navode tužitelja prema kojima plava zaštićena oznaka zemljopisnog podrijetla EU daje nizozemskim proizvođačima prednost u tržišnom natjecanju u odnosu na članove tužitelja. To nije točno. Prednost u tržišnom natjecanju postoji i ona uspostavlja pravni interes članova tužitelja za poništenje uredbe koja se odnosi na o upis.

      (1)  SL L 317, str. 14. (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 15., svezak 23., str. 92.)

      (2)  Uredba Vijeća (EZ) br. 510/2006 od 20. ožujka 2006. o zaštiti oznaka zemljopisnog podrijetla i oznaka izvornosti poljoprivrednih i prehrambenih proizvoda (SL L 93, str.12.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 3., svezak 4., str. 184.)

      (3)  Uredba Vijeća (EEZ) br. 2081/92 od 14. srpnja 1992. o zaštiti oznaka zemljopisnog podrijetla i oznaka izvornosti poljoprivrednih i prehrambenih proizvoda (SL L. 208, str.1.)


title: Predmet F-145/12: Rješenje Službeničkog suda (drugo vijeće) od 17. listopada 2013. — Marcuccio protiv Komisije (Javna služba — Članak 34. stavak 1. i 6. Poslovnika — Tužba podnesena putem telefaksa u roku za tužbu uvećanom za rok od deset dana zbog udaljenosti — Tužba dostavljena putem pošte u idućih deset dana — Nedostatak istovjetnosti između jednog i drugog — Nepravovremenost tužbe)

text:
               8.3.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 71/36

      Rješenje Službeničkog suda (drugo vijeće) od 17. listopada 2013. — Marcuccio protiv Komisije
      (Predmet F-145/12)
      (Javna služba - Članak 34. stavak 1. i 6. Poslovnika - Tužba podnesena putem telefaksa u roku za tužbu uvećanom za rok od deset dana zbog udaljenosti - Tužba dostavljena putem pošte u idućih deset dana - Nedostatak istovjetnosti između jednog i drugog - Nepravovremenost tužbe)
      (2014/C 71/71)
      Jezik postupka: talijanski

         Stranke

         Tužitelj: Luigi Marcuccio (Tricase, Italija) (zastupnik: G. Cipressa, odvjetnik)

         Tuženik: Europska komisija

         Predmet

      Zahtjev za poništenje odluke kojom se odbija zahtjev tužitelja za revalorizaciju njegove invalidske mirovine.

         Izreka rješenja

                  1.

                  Tužba se odbija kao očito nedopuštena.

                  2.

                  L. Marcuccio snosi vlastite troškove.


title: Predmet T-47/10: Presuda Općeg suda od 15. srpnja 2015. – Akzo Nobel i dr. protiv Komisije („Tržišno natjecanje — Zabranjeni sporazumi — Europsko tržište toplinskih stabilizatora — Odluka kojom se utvrđuje povreda članka 81. EZ-a i članka 53. Sporazuma o EGP-u — Utvrđivanje cijena, podjela tržišta i razmjena osjetljivih poslovnih informacija — Trajanje povreda — Zastara — Trajanje upravnog postupka — Razumni rok — Prava obrane — Pripisivanje povreda — Povrede koje su počinile podružnice, partnerstvo bez vlastite pravne osobnosti i jedna podružnica — Izračun iznosa kazni”)

text:
               14.9.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 302/30

         Presuda Općeg suda od 15. srpnja 2015. – Akzo Nobel i dr. protiv Komisije
   (Predmet T-47/10) (1)

   ((„Tržišno natjecanje - Zabranjeni sporazumi - Europsko tržište toplinskih stabilizatora - Odluka kojom se utvrđuje povreda članka 81. EZ-a i članka 53. Sporazuma o EGP-u - Utvrđivanje cijena, podjela tržišta i razmjena osjetljivih poslovnih informacija - Trajanje povreda - Zastara - Trajanje upravnog postupka - Razumni rok - Prava obrane - Pripisivanje povreda - Povrede koje su počinile podružnice, partnerstvo bez vlastite pravne osobnosti i jedna podružnica - Izračun iznosa kazni”))
   (2015/C 302/39)
   Jezik postupka: engleski

      Stranke

      Tužitelji: Akzo Nobel NV (Amsterdam, Nizozemska), Akzo Nobel Chemicals GmbH (Düren, Njemačka), Akzo Nobel Chemicals BV (Amersfoort, Nizozemska); i Akcros Chemicals Ltd (Warwickshire, Ujedinjena Kraljevina) (zastupnici: u početku C. Swaak i M. van der Woude, zatim C. Swaak i R. Wesseling, odvjetnici)

      Tuženik: Europska komisija (zastupnici: u početku F. Ronkes Agerbeek i J. Bourke, zatim F. Ronkes Agerbeek i P. Van Nuffel, agenti, uz asistenciju J. Holmesa, barristera)

      Predmet

   Zahtjev za poništenje Odluke Komisije C (2009) 8682 final od 11. studenoga 2009. o postupku primjene članka 81. UEZ-a i članka 53. Sporazuma o EGP-u (predmet COMP/38589 – Toplinski stabilizatori, ili, podredno, zahtjev za smanjenje iznosa izrečenih kazni.

      Izreka

               1.

               Poništava se članak 2. točke (4), (6), (21) i (23)Odluke Komisije C (2009) 8682 final od 11 studenoga 2009. o postupku primjene članka 81. UEZ-a i članka 53. Sprazuma EGP-u (predmet COMP/38589 – Toplinski stabilizatori) u dijelu u kojem su izrečene kazne Akzo Nobel Chemicalsu GmbH i Akzo Nobel Chemicalsu BV.

               2.

               Iznos izrečenih kazni u članku 2. točkama (1) do (7) i točkama (18) do (24) Odluke C (2009) 8682 final se smanjuje na iznos od 40,194 milijuna eura za Akzo Nobel NV i na iznos od 1 1 8 81  980 eura za Akcros Chemicals Ltd.

               3.

               U preostalom dijelu tužba se odbija.

               4.

               Europska komisija snosit će dvije petine troškova Akzo Nobela, Akzo Nobel Chemicalsa GmbH, Akzo Nobel Chemicalsa BV i Akcros Chemicalsa i tri petine vlastitih troškova. Akzo Nobel, Akzo Nobel Chemicals GmbH, Akzo Nobel Chemicals BV i Akcros Chemicals snosit će tri petine vlastitih troškova i dvije petine troškova Komisije.

      (1)  SL C 100, 17. 4. 2010.


title: Predmet F-135/15: Rješenje Službeničkog suda (treće vijeće) od 12. travnja 2016. – Beiner protiv Komisije (Javna služba — Natječaj — Uvjeti za primanje — Profesionalno iskustvo — Odluka povjerenstva da se tužitelju ne dozvoli natjecanje — Očita pogreška u ocjeni)

text:
               30.5.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 191/51

         Rješenje Službeničkog suda (treće vijeće) od 12. travnja 2016. – Beiner protiv Komisije
   (Predmet F-135/15) (1)

   ((Javna služba - Natječaj - Uvjeti za primanje - Profesionalno iskustvo - Odluka povjerenstva da se tužitelju ne dozvoli natjecanje - Očita pogreška u ocjeni))
   (2016/C 191/73)
   Jezik postupka:francuski

      Stranke

      Tužitelj: Laurent Beiner (Knutange, Francuska) (zastupnik: B. Sahki, odvjetnik)

      Tuženik: Europska komisija (zastupnici: G. Gattinara i F. Simonetti, agenti)

      Predmet

   Zahtjev za poništenje odluke povjerenstva za odabir na natječaju EPSO/AST/130/14 kojom se tužitelja ne prima na testove ocjenjivanja jer nema potrebnu razinu obrazovanja ni profesionalno iskustvo u trajanju od najmanje šest godina u skladu s vrstom posla.

      Izreka rješenja

               1.

               Tužba se djelomično odbacuje kao nedopuštena i djelomično odbija kao neosnovana.

               2.

               Laurent Beiner snosit će vlastite troškove i nalaže mu se snošenje troškova Europske komisije.

      (1)  SL C 7, 11. 1. 2016., str. 37.


title: Predmet T-533/10: Presuda Općeg suda od 11. srpnja 2014. – DTS Distribuidora de Televisión Digital protiv Komisije ( „Državne potpore — Javne radiodifuzijske usluge — Potpora koju je Španjolska predložila u korist RTVE-u — Izmjena sustava financiranja — Zamjena prihoda od oglašavanja novim porezima koji se odnose na televizijske i telekomunikacijske operatore — Odluka kojom se državna potpora proglašava spojivom s unutarnjim tržištem — Fiskalna mjera koja predstavlja način financiranja potpore — Nužna namjenska veza između poreza i potpore — Izravni utjecaj poreznog prihoda na visinu potpore — Proporcionalnost” )

text:
               1.9.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 292/27

         Presuda Općeg suda od 11. srpnja 2014. – DTS Distribuidora de Televisión Digital protiv Komisije
   (Predmet T-533/10) (1)

   ((„Državne potpore - Javne radiodifuzijske usluge - Potpora koju je Španjolska predložila u korist RTVE-u - Izmjena sustava financiranja - Zamjena prihoda od oglašavanja novim porezima koji se odnose na televizijske i telekomunikacijske operatore - Odluka kojom se državna potpora proglašava spojivom s unutarnjim tržištem - Fiskalna mjera koja predstavlja način financiranja potpore - Nužna namjenska veza između poreza i potpore - Izravni utjecaj poreznog prihoda na visinu potpore - Proporcionalnost”))
   2014/C 292/32
   Jezik postupka: španjolski

      Stranke

      Tužitelj: DTS Distribuidora de Televisión Digital, SA (Tres Cantos, Španjolska) (zastupnici: H. Brokelmann i M. Ganino, odvjetnici)

      Tuženik: Europska komisija (zastupnici: G. Valero Jordana i C. Urraca Caviedes, agenti)

      Intervenijenti koji podržavaju tužitelja: Telefónica de España, SA (Madrid, Španjolska) i Telefónica Móviles España, SA (Madrid) (zastupnici: F. González Díaz et F. Salerno, odvjetnici)

      Intervenijenti koji podržavaju tuženika: Kraljevina Španjolska, (zastupnici: J. Rodríguez Cárcamo i M. Muñoz Pérez, zatim M. Muñoz Pérez, potom S. Centeno Huerta i N. Díaz Abad, zatim N. Díaz Abad i konačno M. Sampol Pucurull, abogados del Estado) i Corporación de Radio y Televisión Española, SA (RTVE) (Madrid) (zastupnici: A. Martínez Sánchez i J. Rodríguez Ordóñez, odvjetnici)

      Predmet

   Zahtjev za poništenje Odluke Komisije 2011/1/EU od 20. srpnja 2010. o programu potpora C 38/09 (bivši NN 58/09) koji Španjolska namjerava provesti u korist španjolskog javnog radijskog i televizijskog nakladnika (RTVE) (SL 2011, L 1, str. 9.)

      Izreka

               1.

               Tužba se odbija.

               2.

               DTS Distribuidora de Televisión Digital, SA snosit će vlastite troškove, uključujući troškove postupka privremene pravne zaštite, troškove Corporación de Radio y Televisión Española, SA (RTVE), uključujući i troškove postupka privremene pravne zaštite, kao i troškove Europske komisije, uključujući i troškove postupka privremene pravne zaštite, uz isključenje troškova koji su potonjoj prouzročeni intervencijom Telefónice de España, SA i Telefónice Móviles España, SA.

               3.

               Telefónica de España i Telefónica Móviles España snosit će vlastite troškove i solidarno troškove koje su Komisiji prouzročile svojom intervencijom.

               4.

               Kraljevina Španjolska snosit će vlastite troškove, uključujući i troškove postupka privremene pravne zaštite.

      (1)  SL C 30, 29.1.2011.


title: Predmet T-614/13: Presuda Općeg suda od 26. rujna 2014. – Romonta protiv Komisije („Okoliš — Direktiva 2003/87/EZ — Sustav trgovanja emisijskim jedinicama stakleničkih plinova — Prijelazna pravila za usklađenu besplatnu dodjelu emisijskih jedinica od 2013. nadalje — Odluka 2011/278/EU — Nacionalne provedbene mjere koje je predložila Njemačka — Klauzula za slučajeve s prekomjernim teškoćama — Sloboda izbora zanimanja i sloboda poduzetništva — Pravo vlasništva — Proporcionalnost”)

text:
               10.11.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 395/47

      Presuda Općeg suda od 26. rujna 2014. – Romonta protiv Komisije
      (Predmet T-614/13) (1)

      ((„Okoliš - Direktiva 2003/87/EZ - Sustav trgovanja emisijskim jedinicama stakleničkih plinova - Prijelazna pravila za usklađenu besplatnu dodjelu emisijskih jedinica od 2013. nadalje - Odluka 2011/278/EU - Nacionalne provedbene mjere koje je predložila Njemačka - Klauzula za slučajeve s prekomjernim teškoćama - Sloboda izbora zanimanja i sloboda poduzetništva - Pravo vlasništva - Proporcionalnost”))
      (2014/C 395/58)
      Jezik postupka: njemački

         Stranke

         Tužitelj: Romonta GmbH (Seegebiet Mansfelder Land, Njemačka) (zastupnici: I. Zenke, M.-Y. Vollmer, C. Telschow i A. Schulze, odvjetnici)

         Tuženik: Europska komisija (zastupnici: E. White, C. Hermes i K. Herrmann, odvjetnici)

         Predmet

      Zahtjev za poništenje Odluke Komisije 2013/448/EU od 5. rujna 2013. o nacionalnim provedbenim mjerama za prijelaznu besplatnu dodjelu emisijskih jedinica stakleničkih plinova u skladu s člankom 11. stavkom 3. Direktive 2003/87/EZ Europskog parlamenta i Vijeća (SL L 240, str. 27.) u dijelu u kojem se u članku 1. stavku 1. te odluke tužitelju odbijaju dodijeliti dodatne količine emisijskih jedinica koje je zatražio na temelju klauzule za slučajeve s prekomjernim teškoćama iz članka 9. stavka 5. Treibhausgas-Emissionshandelsgesetza (njemačkog Zakona o trgovanju emisijama stakleničkih plinova) od 21. srpnja 2011., za treće razdoblje trgovanja emisijskim jedinicama, koje teče od 2013. do 2020.

         Izreka

                  1.

                  Tužba se odbija.

                  2.

                  Romonta GmbH snosit će troškove glavnog postupka i postupka privremene pravne zaštite.

         (1)  SL C 31, 1.2.2014.


title: Predmet C-197/17: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 13. travnja 2017. uputio Amtsgericht Hannover (Njemačka) – Thomas Neufeldt i dr. protiv TUIfly GmbH

text:
               17.7.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 231/9

         Zahtjev za prethodnu odluku koji je 13. travnja 2017. uputio Amtsgericht Hannover (Njemačka) – Thomas Neufeldt i dr. protiv TUIfly GmbH
   (Predmet C-197/17)
   (2017/C 231/11)
   Jezik postupka: njemački

      Sud koji je uputio zahtjev

   Amtsgericht Hannover

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelji: Thomas Neufeldt, Julia Neufeldt i Gabriel Neufeldt, koje zastupaju njihovi roditelji, Sandra Neufeldt i Thomas Neufeldt

      Tuženik: TUIfly GmbH

      Prethodna pitanja

               1.

               Je li izostanak zbog bolesti značajnog dijela osoblja stvarnog zračnog prijevoznika, potrebnog za izvođenje letova, izvanredna okolnost u smislu članka 5. stavka 3. Uredbe (EZ) br. 261/2004 (1)? U slučaju potvrdnog odgovora na prvo pitanje: koliki mora biti postotak izostanka da bi se priznala takva okolnost?

               2.

               U slučaju negativnog odgovora na prvo pitanje: je li spontani izostanak značajnog dijela osoblja stvarnog zračnog prijevoznika, potrebnog za izvođenje letova, zbog prekida rada koji nije u skladu s propisima radnog prava i kolektivnim ugovorima („nezakoniti štrajk”) izvanredna okolnost u smislu članka 5. stavka 3. Uredbe (EZ) br. 261/2004? U slučaju potvrdnog odgovora na drugo pitanje: koliki mora biti postotak izostanka da bi se priznala takva okolnost?

               3.

               U slučaju potvrdnog odgovora na prvo ili drugo pitanje: mora li sama izvanredna okolnost postojati u trenutku otkazanog leta ili stvarni zračni prijevoznik može na temelju poslovnih razloga izraditi novi raspored letenja?

               4.

               U slučaju potvrdnog odgovora na prvo ili drugo pitanje: odnosi li se pojam mogućnosti izbjegavanja na izvanrednu okolnost ili na posljedice nastanka izvanredne okolnosti?

      (1)  Uredba (EZ) br. 261/2004 Europskog parlamenta i Vijeća od 11. veljače 2004. o utvrđivanju općih pravila odštete i pomoći putnicima u slučaju uskraćenog ukrcaja i otkazivanja ili dužeg kašnjenja leta u polasku te o stavljanju izvan snage Uredbe (EEZ) br. 295/91 (SL L 46, str. 1.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 7., svezak 26., str. 21.)


title: Predmet C-544/13: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 21. listopada 2013. uputio Stockholms tingsrätt (Švedska) — Abcur AB protiv Apoteket Farmaci AB

text:
               18.1.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 15/6

         Zahtjev za prethodnu odluku koji je 21. listopada 2013. uputio Stockholms tingsrätt (Švedska) — Abcur AB protiv Apoteket Farmaci AB
   (Predmet C-544/13)
   2014/C 15/08
   Jezik postupka: švedski

      Sud koji je uputio zahtjev

   Stockholms tingsrätt

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelj: Abcur AB

      Tuženik: Apoteket Farmaci AB

      Prethodna pitanja

               1.

               Može li se na lijek za humanu primjenu, koji se izdaje samo na liječničku uputnicu i koristi samo u hitnim službama, za koji nadležno tijelo države članice nije dalo odobrenje za stavljanje u promet i za koji nije dano odobrenje u skladu s Uredbom (EEZ) br. 2309/93 (1), koji je pripremio subjekt kao onaj o kojemu je riječ u glavnom postupku i koji su naručile bolničke ustanove u okolnostima iz glavnog postupka, primijeniti jedno od izuzeća iz članka 3. točke 1. ili 2. Direktive 2001/83/EZ (2), osobito kada postoji drugi lijek koji sadrži istu aktivnu supstancu iste koncentracije i istog farmaceutskog oblika koji je dobio odobrenje za stavljanje u promet?

               2.

               Ako se na lijek za humanu primjenu, koji se izdaje samo na liječničku uputnicu, kao što je gorenavedeni u prvom pitanju, primjenjuje jedno od izuzeća iz članka 3. točke 1. ili 2., ili iz članka 5. stavka 1. Direktive 2001/83, treba li propise koji se odnose na oglašavanje lijekova smatrati neusklađenima ili su navedene mjere oglašavanja na koje se poziva u okviru glavnog postupka u skladu s Direktivom 2006/114/EZ (3)?

               3.

               Ako se odgovorom na drugo pitanje utvrdi da se primjenjuje Direktiva 2006/114, pod kojim načelnim uvjetima mjere koje razmatra Stockholms tingsrätt (to jest korištenje naziva proizvoda, kôda proizvoda i anatomsko, terapeutsko, kemijskog (ATC) kôda, primjena fiksne cijene za lijek, informiranje o lijeku iz Nacionalnog registra lijekova (NPL), dodjela NPL identifikatora lijeku, distribucija izrađenih monografija o lijeku, opskrba lijekom posredstvom elektroničke usluge naručivanja namijenjene zdravstvenim službama i slanje informacija o lijeku putem publikacije koju izdaje nacionalna profesionalna organizacija) predstavljaju oglašavanje u smislu navedene Direktive?

      (1)  Uredba Vijeća (EEZ-a) br. 2309/93 od 22. srpnja 1993. kojom se utvrđuju postupci Zajednice za odobravanje i nadzor lijekova za ljudsku i veterinarsku uporabu i kojom se osniva Europska agencija za ocjenu medicinskih proizvoda (SL L 214, str. 1.).

      (2)  Direktiva 2001/83/EZ Europskog parlamenta i Vijeća o zakoniku Zajednice o lijekovima za humanu primjenu (SL L 311, str. 67.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 13., svezak 56., str. 27.).

      (3)  Direktiva 2006/114/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 12. prosinca 2006. o zavaravajućem i komparativnom oglašavanju (SL L 376, str. 21.).


title: Postupak koji je pokrenulo Nadzorno tijelo EFTA-e protiv Islanda 3. srpnja 2013 . (Predmet E-12/13)

text:
               10.10.2013

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 294/4

         Postupak koji je pokrenulo Nadzorno tijelo EFTA-e protiv Islanda 3. srpnja 2013.
   (Predmet E-12/13)
   2013/C 294/04
   Nadzorno tijelo EFTA-e, koje zastupaju Xavier Lewis, Clémence Perrin i Catherine Howdle, zastupnici Nadzornog tijela EFTA-e, 35 Rue Belliard, 1040 Bruxelles, Belgium pokrenulo je 3. srpnja 2013. postupak protiv Islanda pred Sudom EFTA-e.
   Nadzorno tijelo EFTA-e od Suda EFTA-e zahtijeva:

               1.

               da ustvrdi da nepravilnom provedbom članka 1. stavaka 15. do 18., 19. točke (a), 21., 22. točke (a), 23. do 29., 36., 37. i 39. do 42. te članka 2. stavaka 5. i 6. akta iz točaka 14., 16.e i 31. Priloga IX. Sporazumu o Europskom gospodarskom prostoru (Direktiva 2009/111/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 16. rujna 2009. vezano za banke povezane sa središnjim institucijama, određene stavke jamstvenog kapitala, velike izloženosti, nadzorne aranžmane i upravljanje u kriznim situacijama), prilagođenog Sporazumu njegovim Protokolom 1., u predviđenom roku te neobavješćivanjem Tijela o tekstu takvih mjera Island nije ispunio svoje obveze iz tog akta i članka 7. Sporazuma o EGP-u;

               2.

               da se Islandu naloži da snosi trošak tog postupka.

         Pravna pozadina i činjenična osnova te navedeni razlozi:

               —

               u tužbi se navodi da se do 12. studenoga 2012. Island nije uskladio s obrazloženim mišljenjem Nadzornog tijela EFTA-e od 12. rujna 2012. o nepravilnoj provedbi članka 1. stavaka 15. do 18., 19. točke (a), 21., 22. točke (a)., 23. do 29., 36., 37. i 39. do 42. te članka 2. stavaka 5. i 6. akta iz točaka 14., 16.e i 31. Priloga IX. Sporazumu o Europskom gospodarskom prostoru (Direktiva 2009/111/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 16. rujna 2009. vezano za banke povezane sa središnjim institucijama, određene stavke jamstvenog kapitala, velike izloženosti, nadzorne aranžmane i upravljanje u kriznim situacijama),

               —

               Nadzorno tijelo EFTA-e smatra da Island nije u predviđenom roku u potpunosti proveo akt i o tome obavijestio Nadzorno tijelo EFTA-e.


title: Predmet C-263/15: Presuda Suda (osmo vijeće) od 2. lipnja 2016. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputila Kúria – Mađarska) – Lajvér Meliorációs Nonprofit Kft., Lajvér Csapadékvízrendezési Nonprofit Kft. protiv Nemzeti Adó- és Vámhivatal Dél-dunántúli Regionális Adó Főigazgatósága (NAV) (Zahtjev za prethodnu odluku — Oporezivanje — Porez na dodanu vrijednost — Direktiva 2006/112/EZ — Članak 9. stavak 1. — Pojmovi „porezni obveznik poreza na dodanu vrijednost” i „gospodarska djelatnost” — Članak 24. stavak 1. — Pojam „isporuka usluga” — Radovi poljoprivrednog inženjeringa — Izgradnja i iskorištavanje sustava odvodnje voda od strane neprofitnog trgovačkog društva — Utjecaj financiranja radova državnim potporama i potporama Europske unije)

text:
               8.8.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 287/12

         Presuda Suda (osmo vijeće) od 2. lipnja 2016. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputila Kúria – Mađarska) – Lajvér Meliorációs Nonprofit Kft., Lajvér Csapadékvízrendezési Nonprofit Kft. protiv Nemzeti Adó- és Vámhivatal Dél-dunántúli Regionális Adó Főigazgatósága (NAV)
   (Predmet C-263/15) (1)

   ((Zahtjev za prethodnu odluku - Oporezivanje - Porez na dodanu vrijednost - Direktiva 2006/112/EZ - Članak 9. stavak 1. - Pojmovi „porezni obveznik poreza na dodanu vrijednost” i „gospodarska djelatnost” - Članak 24. stavak 1. - Pojam „isporuka usluga” - Radovi poljoprivrednog inženjeringa - Izgradnja i iskorištavanje sustava odvodnje voda od strane neprofitnog trgovačkog društva - Utjecaj financiranja radova državnim potporama i potporama Europske unije))
   (2016/C 287/16)
   Jezik postupka: mađarski

      Sud koji je uputio zahtjev

   Kúria

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelji: Lajvér Meliorációs Nonprofit Kft., Lajvér Csapadékvízrendezési Nonprofit Kft.

      Tuženik: Nemzeti Adó- és Vámhivatal Dél-dunántúli Regionális Adó Főigazgatósága (NAV)

      Izreka

               1.

               Članak 9. stavak 1. Direktive Vijeća 2006/112/EZ od 28. studenoga 2006. o zajedničkom sustavu poreza na dodanu vrijednost treba tumačiti na način da iskorištavanje radova poljoprivrednog inženjeringa, poput onih u glavnom postupku, od strane neprofitnog trgovačkog društva koje takvu djelatnost obavlja samo kao dodatnu profitnu djelatnost, predstavlja gospodarsku djelatnost u smislu te odredbe, neovisno o činjenici da su, s jedne strane, ti radovi u velikoj mjeri financirani državnim potporama i da se, s druge strane, njihovim iskorištavanjem ostvaruju samo prihodi od naknade smanjenog iznosa, ako se ta naknada ostvaruje na kontinuiranoj osnovi zbog trajanja predviđenog razdoblja njezine naplate.

               2.

               Članak 24. Direktive 2006/112 treba tumačiti na način da se iskorištavanje radova poljoprivrednog inženjeringa, poput onih u glavnom postupku, sastoji od isporuka usluga obavljenih uz naknadu, zbog toga što su one u izravnoj vezi s naknadom koja je primljena ili koja se treba primiti, pod uvjetom da ta naknada smanjenog iznosa predstavlja protuvrijednost pružene usluge i neovisno o činjenici da te isporuke predstavljaju ispunjenje obveza propisanih pravnim pravilima. Sud koji je uputio zahtjev mora povjeriti može li iznos naknade koji je primljen ili koji se treba primiti kao protučinidba predstavljati postojanje izravne veze između isporuka usluga koje su obavljene ili koje se trebaju obaviti i te protučinidbe te, posljedično, naplatni karakter isporuka usluga. Taj sud mora posebno provjeriti da se naknadom koju su predvidjeli tužitelji u glavnom postupku isporuke usluga koje su obavljene ili koje se trebaju obaviti ne nadoknađuju samo djelomično i da iznos te naknade nije određen zbog postojanja drugih mogućih faktora koji ovisno o slučaju mogu dovesti u pitanje izravnu vezu između isporuka i njihove protučinidbe.

      (1)  SL C 235, 21. 7. 2014.


title: Predmet C-443/17: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 24. srpnja 2017. uputio High Court of Justice (Chancery Division) (Ujedinjena Kraljevina) – Abraxis Bioscience LLC protiv Comptroller General of Patents

text:
               18.9.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 309/30

         Zahtjev za prethodnu odluku koji je 24. srpnja 2017. uputio High Court of Justice (Chancery Division) (Ujedinjena Kraljevina) – Abraxis Bioscience LLC protiv Comptroller General of Patents
   (Predmet C-443/17)
   (2017/C 309/41)
   Jezik postupka: engleski

      Sud koji je uputio zahtjev

   High Court of Justice (Chancery Division)

      Stranke glavnog postupka

      Žalitelj: Abraxis Bioscience LLC

      Druga stranka u postupku: Comptroller General of Patents

      Prethodno pitanje

   Treba li članak 3. točku (d) Uredbe (1) o SDZ-u tumačiti na način da dopušta izdavanje SDZ-a kada je odobrenje za stavljanje u promet iz članka 3. točke (b) prvo odobrenje u sklopu temeljnog patenta za stavljanje proizvoda u promet kao lijeka i kada je proizvod nova formula starog aktivnog sastojka?

      (1)  Uredba (EZ) br. 469/2009 Europskog parlamenta i Vijeća od 6. svibnja 2009. o svjedodžbi o dodatnoj zaštiti za lijekove (SL L 152, str. 1) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 13., svezak 64., str. 166.)


title: Predmet C-393/14: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 18. kolovoza 2014. uputio Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio (Italija) – Dalmine SpA protiv Comitato nazionale per la gestione della Direttiva 2003/87/CE i dr.

text:
               20.10.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 372/10

         Zahtjev za prethodnu odluku koji je 18. kolovoza 2014. uputio Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio (Italija) – Dalmine SpA protiv Comitato nazionale per la gestione della Direttiva 2003/87/CE i dr.
   (Predmet C-393/14)
   2014/C 372/13
   Jezik postupka: talijanski

      Sud koji je uputio zahtjev

   Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelj: Dalmine SpA

      Tuženici: Comitato nazionale per la gestione della Direttiva 2003/87/CE, Ministero dell'Ambiente e della Tutela del Territorio e del Mare, Ministero dello Sviluppo Economico

      Prethodna pitanja

               1.

               Je li Odluka Europske komisije 2013/448/EU (1) od 5. rujna 2013. nevaljana zato što se kod izračuna emisijskih jedinica za besplatnu dodjelu ne vodi računa o postotku emisija koje su povezane sa sagorijevanjem ispušnih plinova (ili plinova koji nastaju u procesu obrade čelika) kao ni onih koje su povezane sa toplinskom energijom koja nastaje kongeneracijom, čime se krši članak 290. UFEU-a i članak 10.a stavci 1., 4. i 5. Direktive 2003/87/EZ (2) jer se prekoračuju ovlasti koje proizlaze iz iste direktive te je u suprotnosti s ciljevima direktive (poticanje energetski učinkovitijih tehnologija i očuvanje gospodarskog razvoja i zaposlenosti)?

               2.

               Je li Odluka Europske komisije 2013/448/EU od 5. rujna 2013. nevaljana u smislu članka 6. UEU-a jer je suprotna članku 1. Dodatnog protokola Konvenciji za zaštitu ljudskih prava i temeljnih sloboda (EKZLJP) kao i članku 17. iste konvencije, s obzirom na to da su neopravdano povrijeđena legitimna očekivanja društava koji traže da zadrže istu količinu emisijskih jedinica koje su im privremeno dodijeljene i koje im pripadaju na temelju odredbi direktive, čime im se onemogućava ostvarenje ekonomske prednosti povezane s navedenim jedinicama?

               3.

               Je li Odluka Europske komisije 2013/448/EU od 5. rujna 2013. nevaljana u dijelu u kojemu je definiran međusektorski faktor korekcije, s obzirom na to se Odlukom krši članak 296. stavak 2. UFEU-a i članak 41. Povelje Europske unije o temeljnim pravima tako što ona ne sadrži potrebno obrazloženje?

               4.

               Je li Odluka Europske komisije 2013/448/EU od 5. rujna 2013. nevaljana u dijelu u kojemu je definiran međusektorski faktor korekcije, s obzirom na to da se Odlukom krši članak 10.a stavak 5. Direktive 2003/87/EZ i načelo proporcionalnosti iz članka 5. stavka 4. UEU-a te s obzirom na to da je Odluka zahvaćena povredom neprovođenja istrage i pogrešnom ocjenom, imajući u vidu da se za izračun najveće ukupne količine jedinica za besplatnu dodjelu (podatak koji je od značaja za definiranje jedinstvenog međusektorskog faktora korekcije) ne vodi računa o učincima promjene tumačenja pojma „pogona za sagorijevanje” između prve (2005.-2007.) i druge faze (2008.-2012.) provedbe Direktive 2003/87/EZ?

               5.

               Je li Odluka Europske komisije br. 448/2013/EU od 5. rujna 2013. nevaljana u dijelu u kojemu je definiran međusektorski faktor korekcije, s obzirom na to da se Odlukom krši članak 10.a stavak 5. Direktive 2003/87/EZ i članak 9.a stavak 2. Direktive 2003/87/EZ, s obzirom na to da nije provedena istraga te da je počinjena pogreška u ocjeni, imajući u vidu da je izračun najveće ukupne količine jedinica za besplatnu dodjelu (podatak koji je od značaja za definiranje jedinstvenog međusektorskog faktora korekcije) izvršen na temelju podataka koje su dostavile države članice koji su nedosljedni jer se temelje na različitom tumačenju članka 9.a stavka 2. Direktive 2003/87/EZ?

               6.

               Konačno, je li Odluka Europske komisije 2013/448/EU od 5. rujna 2013. nevaljana u dijelu u kojemu je definiran međusektorski faktor korekcije, s obzirom na povredu postupovnog pravila iz članka 10.a stavka 1. i članka 23. stavka 3. Direktive 2003/87/EZ?

      (1)  Odluka Komisije od 5. rujna 2013. o nacionalnim provedbenim mjerama za prijelaznu besplatnu dodjelu emisijskih jedinica stakleničkih plinova u skladu s člankom 11. stavkom 3. Direktive 2003/87/EZ Europskog parlamenta i Vijeća (SL L 240, str. 27.)

      (2)  Direktiva 2003/87/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 13. listopada 2003. o uspostavi sustava trgovanja emisijskim jedinicama stakleničkih plinova unutar Zajednice i o izmjeni Direktive Vijeća 96/61/EZ (Tekst značajan za EGP) (SL L 275, str. 32.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 15., svezak 9., str. 28.)


title: Predmet F-116/13: Tužba podnesena 30. studenoga 2013. — ZZ protiv Komisije

text:
               15.2.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 45/46

         Tužba podnesena 30. studenoga 2013. — ZZ protiv Komisije
   (Predmet F-116/13)
   2014/C 45/87
   Jezik postupka: francuski

      Stranke

      Tužitelj: ZZ (zastupnik: S. Orlandi, odvjetnik)

      Tuženik: Europska komisija

      Predmet i opis spora

   Poništenje odluke o prijenosu prava iz mirovinskog osiguranja tužitelja u mirovinski sustav Unije u kojoj su primijenjene nove opće odredbe za provedbu (DGE) članaka 11. i 12. Priloga VIII. Pravilniku o osoblju za dužnosnike.

      Tužbeni zahtjev tužitelja

               —

               proglasiti nezakonitim članak 9. općih odredbi za provedbu članka 11. stavka 2. Priloga VIII. Pravilniku i stoga neprimjenjivim;

               —

               poništiti odluku od 18. lipnja 2013. o izračunu prava iz mirovinskog osiguranja koja je tužitelj stekao prije stupanja u službu, u okviru njihovog prijenosa u mirovinski sustav institucija Europske unije, primjenom općih odredbi za provedbu članka 11. stavka 2. Priloga VIII. Pravilnika od 3. ožujka 2011.;

               —

               Komisiji naložiti snošenje troškova.


title: Predmet C-16/15: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 19. siječnja 2015. uputio Juzgado Contencioso -Administrativo de Madrid (Španjolska) – María Elena Pérez López protiv Servicio Madrileño de Salud (Comunidad de Madrid)

text:
               23.3.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 96/8

         Zahtjev za prethodnu odluku koji je 19. siječnja 2015. uputio Juzgado Contencioso -Administrativo de Madrid (Španjolska) – María Elena Pérez López protiv Servicio Madrileño de Salud (Comunidad de Madrid)
   (Predmet C-16/15)
   (2015/C 096/10)
   Jezik postupka: španjolski

      Sud koji je uputio zahtjev

   Juzgado Contencioso-Administrativo de Madrid

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelj: María Elena Pérez López

      Tuženik: Servicio Madrileño de Salud (Comunidad de Madrid)

      Prethodna pitanja

               1.

               Je li članak 9.3 Zakona 55/2003 od 16. prosinca, o okvirnim propisima za statutarno osoblje u zdravstvenoj službi (Ley 55/2003 del Estatuto Marco del Personal Estatutario de los Servicios de Salud) zbog toga što potiče zlouporabe koji proizlaze iz uzastopnih imenovanja privremenog statutarnog osoblja, protivan Okvirnom sporazumu o radu na određeno vrijeme koji su sklopili ETUC, UNICE i CEEP 18. ožujka 1999., uključen kao Prilog Direktivi Vijeća 1999/70/EZ (1) od 28. lipnja 1999., i time neprimjenjiv, zbog toga što:

                           —

                           ne određuje ukupno maksimalno trajanje uzastopnih imenovanja privremenog statutarnog osoblja, ni maksimalni broj obnavljanja istih;

                           —

                           ostavlja na volju upravi odluku da stvara strukturalna radna mjesta, kada se ostvare više od dva imenovanja za pružanje istih usluga za ukupno razdoblje od 12 ili više mjeseci u razdoblju od dvije godine;

                           —

                           dopušta imenovanja privremenog statutarnog osoblja a da ne zahtijeva da se u istima izričito navede točan objektivan privremeni, i izvanredni razlog koji ih opravdava.

               2.

               Je li Okvirnom sporazumu o radu na određeno vrijeme koji su sklopili ETUC, UNICE i CEEP 18. ožujka 1999., uključen kao Prilog Direktivi Vijeća 1999/70/EZ od 28. lipnja 1999. protivan, i time neprimjenjiv, članak 11.7 Odluke Consejería de Economía y Hacienda Comunidad de Madrid od 28. siječnja 2013. zato što utvrđuje da „na datum završetka razdoblja imenovanja, prekida službe i plaćanja svih zaostalih naknada koje odgovaraju razdobljima obavljene službe, treba izvršiti u svim slučajevima, uključujući u onima u kojima će dotična osoba ponovno biti imenovana” i stoga neovisno o ostvarenju konkretnog objektivnog razloga koji je opravdao imenovanje, kako je predviđeno u članku 3. stavku 1. Okvirnog sporazuma?

               3.

               Je li tumačenje članka 9.3 Zakona 55/2003 od 16. prosinca o okvirnim propisima za statutarno osoblje u zdravstvenoj službi prema kojem, u slučaju kada se dogodi više od dva imenovanja za pružanje istih usluga za ukupno razdoblje od 12 ili više mjeseci u razdoblju od dvije godine, u okviru plana bolnice treba stvoriti strukturalno radno mjesto čime se radnika koji je povremeno imenovan zapošljava na privremeno radno mjesto, sukladno cilju Okvirnog sporazuma o radu na određeno vrijeme koji su sklopili ETUC, UNICE i CEEP 18. ožujka 1999., uključen kao Prilog Direktivi Vijeća 1999/70/EZ od 28. lipnja 1999.?

               4.

               Je li primjena iste naknade na privremeno statutarno osoblje koje se povremeno zapošljava kako je predviđena za radnike zaposlene s povremenim ugovorima o radu sukladna načelu nediskriminacije priznatom Okvirnim sporazumom o radu na određeno vrijeme koji su 18. ožujka 1999. sklopili ETUC, UNICE i CEEP, uključen kao Prilog Direktivi Vijeća 1999/70/EZ od 28. lipnja 1999. imajući na umu suštinsku istovjetnost obiju situacija, jer ne bi imalo smisla da se s jednako kvalificiranim radnicima, za pružanje usluga u istoj ustanovi (Servicio Madrileño de Salud (zdravstvena ustanova u Madridu)), vršeći istu funkciju, i radi pokrivanja istovjetne povremene potrebe postupa drugačije u trenutku prekida njihovog radnog odnosa, u nedostatku očitog razloga zbog kojeg se ne može usporediti ugovore na određeno vrijeme kako bi se izbjegle diskriminatorne situacije?

      (1)  SL L 175, str. 43. (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 5., svezak 4., str. 228.)