title: Predmet T-506/15: Tužba podnesena 29. kolovoza 2015. – Helenska Republika protiv Komisije

text:
               9.11.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 371/28

         Tužba podnesena 29. kolovoza 2015. – Helenska Republika protiv Komisije
   (Predmet T-506/15)
   (2015/C 371/31)
   Jezik postupka: grčki

      Stranke

      Tužitelj: Helenska Republika (zastupnici: G. Kanellopoulos, E. Leftheriotou, O. Tsirkinidou i A.-E Vasilopoulou)

      Tuženik: Europska komisija

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

               —

               poništi Provedbenu odluku Komisije od 22. lipnja 2015.„kojom se određeni troškovi država članica u okviru Europskog fonda za jamstva u poljoprivredi (EFJP) i Europskog poljoprivrednog fonda za ruralni razvoj (EPFRR) isključuju iz financiranja Europske unije (priopćena pod brojem C(2015) 4076) (1)” u dijelu u kojem se iz financiranja Europske unije isključuju troškovi učinjeni u okviru proizvodno nevezanih izravnih potpora za godine podnošenja zahtjeva 2009., 2010. i 2011. i u okviru višestruke sukladnosti za zahtjeve iz 2011. kao i zbog toga što Komisija nije odlučila Helenskoj Republici isplatiti iznos od 1 0 4 60  620,42 eura na temelju presude Općeg suda od 6. studenoga 2014., donesene u predmetu T-632/11, Helenska Republika/Europska komisija, u skladu s činjenicama i razlozima za poništenje iznesenima u tužbi; i

               —

               naloži Komisiji snošenje troškova.

      Tužbeni razlozi i glavni argumenti

   U prilog tužbi, tužitelj ističe šest tužbenih razloga.
   Točnije, kad je riječ o financijskom ispravku naloženom u okviru programa proizvodno nevezanih izravnih potpora, Helenska Republika ističe četiri tužbena razloga za poništenje.

               1.

               Prvi tužbeni razlog ističe se u vezi paušalnog ispravka od 25 % naloženog zbog propusta u definiciji i nadzoru trajnih pašnjaka za 2009., 2010. i 2011. godinu, a odnosi se na pogrešno tumačenje i primjenu članka 2. stavka 2. Uredbe br. 796/2004 (2) (kasnije članak 2. točka (c) Uredbe br. 1120/2009 (3)).

               2.

               Drugi tužbeni razlog također se ističe u vezi paušalnog ispravka od 25 % naloženog zbog propusta u definiciji i nadzoru trajnih pašnjaka za 2009., 2010. i 2011. godinu, a odnosi se na pogrešno tumačenje i primjenu smjernica kad je riječ o pitanju jesu li bili ispunjeni uvjeti za nalaganje financijskog ispravka od 25 %, nedostatak obrazloženja, nepoštovanje granica Komisijine margine prosudbe i povredu načela proporcionalnosti.

               3.

               Treći tužbeni razlog ističe se u vezi paušalnog ispravka od 5 % naloženog zbog propusta vezanih uz sustav za identifikaciju poljoprivrednih parcela tijekom prve godine primjene (2009.), a odnosi se na pogrešno tumačenje i primjenu smjernica, nepoštovanje granica Komisijine margine prosudbe i povredu načela proporcionalnosti.

               4.

               Četvrti tužbeni razlog ističe se u vezi paušalnih ispravaka naloženih zbog propusta u nadzoru na licu mjesta i, preciznije, zbog ispravka od 2 % naloženog zbog neučinkovite analize rizika za godinu podnošenja zahtjeva 2010., a odnosi se na pogrešno tumačenje i primjenu članka 31. stavka 2. Uredbe br. 1122/2009 (4) i članka 27. Uredbe br. 796/2004 kao i na povredu načela legitimnog očekivanja.
               Usto, kad je riječ o ostalim osporavanim dijelovima pobijane Provedbene odluke, Helenska Republika ističe sljedeća dva tužbena razloga za poništenje.

               5.

               Peti tužbeni razlog odnosi se na paušalni financijski ispravak od 2 % naložen u okviru programa višestruke sukladnosti za godinu podnošenja zahtjeva 2001., a odnosi se na pogrešnu primjenu i tumačenje članka 11. Uredbe br. 885/2006 (5) i članka 31. Uredbe br. 1290/2005 (6), nedostatno obrazloženje i pogrešku koja se tiče činjenica kad je riječ o paušalnom ispravku od 2 % za godinu podnošenja zahtjeva 2011.

               6.

               Šesti tužbeni razlog ističe se u vezi iznosa koji na temelju presude Općeg suda od 6. studenoga 2014., donesene u predmetu T-632/11, treba vratiti Helenskoj Republici, a odnosi se na povredu članaka 266. i 280. UFEU-a u kojima je riječ o Komisijinoj obvezi poduzimanja mjera koje podrazumijeva izvršenje presude Suda i na nedostatak obrazloženja neisplate Helenskoj Republici iznosa od 10.460.620,42 eura na temelju spomenute presude Općeg suda.

      (1)  SL L 182, str. 39.

      (2)  Uredba Komisije (EZ) br. 796/2004 od 21. travnja 2004. o utvrđivanju detaljnih pravila za provedbu višestruke sukladnosti, modulacije i integriranog administrativnog i kontrolnog sustava predviđenog u Uredbi Vijeća (EZ) br. 1782/2003 o utvrđivanju zajedničkih pravila za programe izravne potpore u okviru zajedničke poljoprivredne politike i utvrđivanju određenih programa potpore za poljoprivrednike (SL L 141, str. 18.).

      (3)  Uredba Komisije (EZ) br. 1120/2009 od 29. listopada 2009. o utvrđivanju detaljnih pravila za provedbu programa jedinstvenih plaćanja predviđenog u glavi III. Uredbe Vijeća (EZ) br. 73/2009 o utvrđivanju zajedničkih pravila za programe izravne potpore za poljoprivrednike u okviru zajedničke poljoprivredne politike i utvrđivanju određenih programa potpore za poljoprivrednike (SL L 316, str. 1.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 3., svezak 20., str. 167.)

      (4)  Uredba Komisije (EZ) br. 1122/2009 od 30. studenoga 2009. o utvrđivanju detaljnih pravila za provedbu Uredbe Vijeća (EZ) br. 73/2009 u pogledu višestruke sukladnosti, modulacije i integriranog administrativnog i kontrolnog sustava, u okviru programa izravne potpore za poljoprivrednike predviđenih u navedenoj Uredbi, kao i za provedbu Uredbe Vijeća (EZ) br. 1234/2007 u pogledu višestruke sukladnosti u okviru programa potpore predviđenog za sektor vina (SL L 316, str. 65.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 3., svezak 20., str. 231.).

      (5)  Uredba Komisije (EZ) br. 885/2006 od 21. lipnja 2006. o utvrđivanju detaljnih pravila za primjenu Uredbe Vijeća (EZ) br. 1290/2005 u pogledu akreditacije agencija za plaćanja i drugih tijela te poravnanja računa EFJP-a i EPFRR-a (SL L 171, str. 90.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 14., svezak 2., str. 88.).

      (6)  Uredba Vijeća (EZ) br. 1290/2005 od 21. lipnja 2005. o financiranju zajedničke poljoprivredne politike (SL L 209, str. 1.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 14., svezak 1., str. 44.).


title: Predmet T-665/16: Tužba podnesena 16. rujna 2016. – Cinkciarz.pl protiv EUIPO-a (€$)

text:
               31.10.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 402/61

         Tužba podnesena 16. rujna 2016. – Cinkciarz.pl protiv EUIPO-a (€$)
   (Predmet T-665/16)
   (2016/C 402/72)
   Jezik postupka: poljski

      Stranke

      Tužitelj: Cinkciarz.pl sp. z o.o. (Zielona Góra, Poljska) (zastupnici: E. Skrzydło-Tefelska, odvjetnica i pravna savjetnica, K. Gajek, odvjetnik)

      Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO)

      Podaci o postupku pred EUIPO-om

      Predmetni sporni žig: figurativni žig Unije koji sadrži oznake „€” i „$” – prijava za registraciju br. 13 839 998

      Pobijana odluka: odluka petog žalbenog vijeća EUIO-a od 14. srpnja 2016. u predmetu R 2086/2015-5

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

               —

               poništi pobijanu odluku;

               —

               naloži EUIPO-u snošenje troškova.

      Tužbeni razlog

               —

               Povreda članka 7. stavka 1. točaka (b) i (c) Uredbe br. 207/2009.


title: Predmet F-2/16: Tužba podnesena 11. siječnja 2016. – ZZ protiv ESVD-a

text:
               21.3.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 106/51

         Tužba podnesena 11. siječnja 2016. – ZZ protiv ESVD-a
   (Predmet F-2/16)
   (2016/C 106/62)
   Jezik postupka: njemački

      Stranke

      Tužitelj: ZZ (zastupnik: H.-E. von Harpe, odvjetnik)

      Tuženik: Europska služba za vanjsko djelovanje (ESVD)

      Predmet i opis spora

   Poništenje odluke tuženika da se tužitelju ne nadoknade troškovi putovanja iz Zambije u Belgiju.

      Tužbeni zahtjev tužitelja

   Tužitelj od Službeničkog suda zahtjeva da,

               —

               poništi tuženikovu odluku od 12. ožujka 2015.;

               —

               ako je potrebno, poništi i prešutnu odluku o odbijanju tužiteljeve žalbe

               —

               naloži Europskoj službi za vanjsko djelovanje snošenje troškova postupka, uključujući i troškove predsudskog postupka.


title: Predmet T-83/17: Tužba podnesena 8. veljače 2017. – Heineken Romania protiv EUIPO-a – Lénárd (Csíki Sör)

text:
               18.4.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 121/37

         Tužba podnesena 8. veljače 2017. – Heineken Romania protiv EUIPO-a – Lénárd (Csíki Sör)
   (Predmet T-83/17)
   (2017/C 121/55)
   Jezik na kojem je tužba podnesena: engleski

      Stranke

      Tužitelj: Heineken Romania SA (Bukurešt, Rumunjska) (zastupnik: A.-M. Baciu, odvjetnik)

      Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO)

      Druga stranka pred žalbenim vijećem: András Lénárd (Sincraieni, Rumunjska)

      Podaci o postupku pred EUIPO-om

      Podnositelj prijave spornog žiga: druga stranka pred žalbenim vijećem

      Predmetni sporni žig: verbalni žig Europske unije „Csíki Sör” – prijava za registraciju br. 12 105 839

      Postupak pred EUIPO-om: postupak povodom prigovora

      Pobijana odluka: odluka drugog žalbenog vijeća EUIPO-a od 14. studenoga 2016. u predmetu R 1310/2015-2

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

               —

               poništi pobijanu odluku;

               —

               poništi odluku odjela za prigovore od 1. srpnja 2015. u postupku povodom prigovora B 002 279 514;

               —

               prihvati prigovor B 002 279 514;

               —

               odbije u cijelosti prijavu za registraciju žga Europske unije No 012 105 839 „Csíki Sör”.

      Tužbeni razlog

               —

               povreda članka 8. stavka 1. točke (b) Uredbe br. 207/2009.


title: Predmet C-518/13: Presuda Suda (drugo vijeće) od 14. siječnja 2015. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Court of Appeal (England & Wales) (Civil Division) – Ujedinjena Kraljevina) – The Queen, na zahtjev Eventech Ltd protiv The Parking Adjudicator (Zahtjev za prethodnu odluku – Tržišno natjecanje – Državne potpore – Članak 107. stavak 1. UFEU-a – Odobrenje za korištenje autobusnih prometnih trakova dodijeljeno londonskim crnim taksijima (black cabs), ali ne i vozilima za privatni najam uz vozača (private hire vehicles) – Pojam „državne potpore” – Državna sredstva – Gospodarska prednost – Selektivna prednost – Utjecaj na trgovinu između država članica)

text:
               2.3.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 73/5

      Presuda Suda (drugo vijeće) od 14. siječnja 2015. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Court of Appeal (England & Wales) (Civil Division) – Ujedinjena Kraljevina) – The Queen, na zahtjev Eventech Ltd protiv The Parking Adjudicator
      (Predmet C-518/13) (1)

      (Zahtjev za prethodnu odluku - Tržišno natjecanje - Državne potpore - Članak 107. stavak 1. UFEU-a - Odobrenje za korištenje autobusnih prometnih trakova dodijeljeno londonskim crnim taksijima (black cabs), ali ne i vozilima za privatni najam uz vozača (private hire vehicles) - Pojam „državne potpore” - Državna sredstva - Gospodarska prednost - Selektivna prednost - Utjecaj na trgovinu između država članica)
      (2015/C 073/06)
      Jezik postupka: engleski

         Sud koji je uputio zahtjev

      Court of Appeal (England & Wales) (Civil Division)

         Stranke glavnog postupka

         Tužitelj: The Queen, na zahtjev Eventech Ltd

         Tuženik: The Parking Adjudicator

         Uz sudjelovanje: London Borough of Camden, Transport for London

         Izreka

                  1.

                  Ne čini se da činjenica, da je londonskim crnim taksijima odobreno radi uspostavljanja sigurnog i učinkovitog sustava kretati se autobusnim trakovima na javnim cestama, tijekom sati kad se na tim trakovima primjenjuju prometna ograničenja, uz zabranu vozilima za privatni najam uz vozača da se tim trakovima kreću osim kada uzimaju i ostavljaju putnike koji su ih prethodno naručili, uključuje korištenje državnih sredstava ili dodjelu selektivne gospodarske prednosti tim taksijima u smislu članka 107. stavka 1. UFEU-a, što je na sudu koji je uputio zahtjev da utvrdi.

                  2.

                  Nije moguće isključiti, a na sudu koji je uputio zahtjev je da utvrdi, da činjenica, da je londonskim crnim taksijima odobreno kretati se autobusnim trakovima na javnim cestama tijekom sati kad se na tim trakovima primjenjuju prometna ograničenja, uz zabranu vozilima za privatni najam uz vozača da se istima kreću osim kada uzimaju i ostavljaju putnike koji su ih prethodno naručili, može utjecati na trgovinu između država članica u smislu članka 107. stavka 1. UFEU-a.

         (1)  SL C 14.12.2013., str. 367.


title: Predmet T-58/12: Presuda Općeg suda od 12. prosinca 2013. — Nabipour i dr. protiv Vijeća ( „Zajednička vanjska i sigurnosna politika — Mjere ograničavanja protiv Irana s ciljem sprječavanja širenja nuklearnog oružja — Zamrzavanje financijskih sredstava — Ograničenja ulaska — Obveza obrazlaganja — Povreda prava — Pogreška u ocjeni — Vremenska prilagodba učinaka poništenja” )

text:
               8.2.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 39/16

         Presuda Općeg suda od 12. prosinca 2013. — Nabipour i dr. protiv Vijeća
   (Predmet T-58/12) (1)

   (Zajednička vanjska i sigurnosna politika - Mjere ograničavanja protiv Irana s ciljem sprječavanja širenja nuklearnog oružja - Zamrzavanje financijskih sredstava - Ograničenja ulaska - Obveza obrazlaganja - Povreda prava - Pogreška u ocjeni - Vremenska prilagodba učinaka poništenja)
   2014/C 39/27
   Jezik postupka: engleski

      Stranke

      Tužitelji: Ghasem Nabipour (Teheran, Iran); Mansour Eslami (Madliena, Malta); Mohamad Talai (Hamburg, Njemačka); Mohammad Moghaddami Fard (Teheran); Alireza Ghezelayagh (Singapur, Singapur); Gholam Hossein Golparvar (Teheran); Hassan Jalil Zadeh (Teheran); Mohammad Hadi Pajand (London, Ujedinjena Kraljevina); Ahmad Sarkandi (Al Jaddaf, Dubai, Ujedinjeni Arapski Emirati); Seyed Alaeddin Sadat Rasool (Teheran); i Ahmad Tafazoly (Šangaj, Kina) (zastupnici: S. Kentridge, QC, M. Lester, barrister, i M. Taher, solicitor)

      Tuženik: Vijeće Europske unije (zastupnici: M.-M. Joséphidès, A. Varnav i A. De Elera, agenti)

      Predmet

   Zahtjev za poništenje, s jedne strane Odluke Vijeća 2011/783/ZVSP od 1. prosinca 2011. o izmjeni Odluke 2010/413/ZVSP o mjerama ograničavanja protiv Irana (SL L 319, str. 71.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 18., svezak 11., stranica 104.), Provedbene uredbe Vijeća (EU) br. 1245/2011 od 1. prosinca 2011. o provedbi Uredbe (EU) br. 961/2010 o mjerama ograničavanja protiv Irana (SL L 319, str. 11.), kao i Uredbe Vijeća (EU) br. 267/2012 od 23. ožujka 2012. o mjerama ograničavanja protiv Irana i stavljanju izvan snage Uredbe (EU) br. 961/2010 (SL L 88, str. 1.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 18., svezak 4., stranica 194.), u dijelu u kojem se ti akti odnose na tužitelje, i s druge strane, Odluke Vijeća 2013/270/ZVSP od 6. lipnja 2013. o izmjeni Odluke 2010/413/ZVSP o mjerama ograničavanja protiv Irana (SL L 156, str. 10.), u dijelu u kojem se ta odluka odnosi na četvrtog i devetog tužitelja.

      Izreka

               1.

               Odluka Vijeća 2011/783/ZVSP od 1. prosinca 2011. o izmjeni Odluke 2010/413/ZVSP o mjerama ograničavanja protiv Irana poništava se u dijelu u kojem su imena Ghasema Nabipoura, Mansoura Eslamija, Mohamada Talaija, Mohammada Moghaddamija Farda, Alireze Ghezelayagha, Gholama Hosseina Golparvara, Hassana Jalila Zadeha, Mohammada Hadija Pajanda, Ahmada Sarkandija, Seyeda Alaeddina Sadata Rasoola i Ahmada Tafazolya uvrštena u Prilog II. Odluci Vijeća 2010/413/ZVSP od 26. srpnja 2010. o mjerama ograničavanja protiv Irana i stavljanju izvan snage Zajedničkog stajališta 2007/140/ZVSP.

               2.

               Provedbena Uredba Vijeća (EU) br.1245/2011 od 1. prosinca 2011. o provedbi Uredbe (EU) br. 961/2010 o mjerama ograničavanja protiv Irana poništava se u dijelu u kojem su imena G. Nabipoura, M. Eslamija, M. Talaija, M. M. Farda, A. Ghezelayagha, G. H. Golparvara, H. J. Zadeha, M. H. Pajanda, A. Sarkandija, S. A. Sadata Rasoola i A. Tafazolya uvrštena u Prilog VIII. Uredbi Vijeća (EU) br. 961/2010 od 25. listopada 2010. o mjerama ograničavanja protiv Irana i stavljanju izvan snage Uredbe (EZ) br. 423/2007.

               3.

               Prilog IX. Uredbi Vijeća (EU) br. 267/2012 od 23. ožujka 2012. o mjerama ograničavanja protiv Irana i stavljanju izvan snage Uredbe br. 961/2010 poništava se u dijelu u kojem se odnosi na G. Nabipoura, M. Eslamija, M. Talaija, M. M. Farda, A. Ghezelayagha, G. H. Golparvara, H. J. Zadeha, M. H. Pajanda, A. Sarkandija, S. A. Sadata Rasoola i A. Tafazolya.

               4.

               Odluka Vijeća 2013/270/ZVSP od 6. lipnja 2013. o izmjeni Odluke 2010/413 poništava se u dijelu u kojem se odnosi na M.M. Farda i A. Sarkandija.

               5.

               Učinci Odluke 2011/783 i Odluke 2013/270 zadržavaju se u pogledu G. Nabipoura, M. Eslamija, M. Talaija, M. M. Farda, A. Ghezelayagha, G. H. Golparvara, H. J. Zadeha, M. H. Pajanda, A. Sarkandija, S. A. Sadata Rasoola i A. Tafazolya od njihova stupanja na snagu do početka učinka djelomičnog poništenja Uredbe br. 267/2012.

               6.

               Tužba se u preostalom dijelu odbija.

               7.

               Vijeće Europske unije snosit će, osim vlastitih troškova, troškove G. Nabipoura, M. Eslamija, M. Talaija, M. M. Farda, A. Ghezelayagha, G. H. Golparvara, H. J. Zadeha, M. H. Pajanda, A. Sarkandija, S. A. Sadata Rasoola i A. Tafazolya.

      (1)  SL C 109, 14.04.2012.


title: Predmet C-500/15 P: Žalba koju je 21. rujna 2015. podnio TVR Italia Srl protiv presude Općeg suda (četvrto vijeće) od 15. srpnja 2015. u predmetu T-398/13, TVR Automotive protiv Ureda za usklađivanje na unutarnjem tržištu (žigovi i dizajni)

text:
               7.3.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 90/2

         Žalba koju je 21. rujna 2015. podnio TVR Italia Srl protiv presude Općeg suda (četvrto vijeće) od 15. srpnja 2015. u predmetu T-398/13, TVR Automotive protiv Ureda za usklađivanje na unutarnjem tržištu (žigovi i dizajni)
   (Predmet C-500/15 P)
   (2016/C 090/02)
   Jezik postupka: talijanski

      Stranke

      Žalitelj: TVR Italia Srl (zastupnik: F. Caricato, odvjetnik)

      Druga stranka u postupku: TVR Automotive Ltd, Ured za usklađivanje na unutarnjem tržištu (žigovi i dizajni) (zastupnik: J. Crespo Carrillo, agent)
   Rješenjem od 14. siječnja 2016. Sud (deveto vijeće) odbio je žalbu.


title: Predmet C-212/14: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 25. travnja 2014. uputio Corte suprema di cassazione (Italija) – kazneni postupak protiv De Ciantis Andree

text:
               1.9.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 292/12

         Zahtjev za prethodnu odluku koji je 25. travnja 2014. uputio Corte suprema di cassazione (Italija) – kazneni postupak protiv De Ciantis Andree
   (Predmet C-212/14)
   2014/C 292/15
   Jezik postupka: talijanski

      Sud koji je uputio zahtjev

   Corte suprema di cassazione

      Stranke glavnog postupka

   De Ciantis Andrea

      Prethodna pitanja

               1.

               Treba li članak 49. i sljed. te članak 56. i sljed. UFEU-a, prema shvaćanju iz presude Suda Europske unije od 16. veljače 2012. u spojenim predmetima C-72/10 i C-77/10, tumačiti na način da se protive organiziranju nadmetanja za dodjelu koncesija u trajanju kraćem od ranije dodijeljenih koncesija, u slučaju kada je nadmetanje pokrenuto kako bi se ispravile posljedice nezakonitog isključenja određenog broja gospodarskih subjekata iz prethodnih nadmetanja?

               2.

               Treba li članak 49. i sljed. te članak 56. i sljed. UFEU-a, prema shvaćanju iz spomenute presude Suda Europske unije, tumačiti na način da se protive tome da zahtjev da se vremenski usklade rokovi koncesija predstavlja valjano opravdanje da trajanje koncesija koje su predmet nadmetanja bude kraće u odnosu na ranije dodijeljene koncesije?

               3.

               Treba li članak 49. i sljed. te članak 56. i sljed. UFEU-a, prema shvaćanju iz spomenute presude Suda Europske unije, tumačiti u smislu da im je protivna odredba koja obvezuje na prijenos bez naknade prava korištenja materijalne i nematerijalne imovine u vlasništvu koja predstavlja mrežu prikupljanja i upravljanja igrom u slučaju kad je aktivnost prestala zbog isteka koncesije ili zbog odluke o isključenju ili povlačenju?


title: Predmet T-392/15: Tužba podnesena 17. srpnja 2015. – European Dynamics Luxembourg i dr. protiv Agenzia ferroviaria europea

text:
               5.10.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 328/13

         Tužba podnesena 17. srpnja 2015. – European Dynamics Luxembourg i dr. protiv Agenzia ferroviaria europea
   (Predmet T-392/15)
   (2015/C 328/12)
   Jezik postupka: grčki

      Stranke

      Tužitelji: European Dynamics Luxembourg SA (Luxembourg, Luksemburg), Evropaiki Dinamiki – Proigmena Sistimata Tilepikinonion Pliroforikis kai Tilematikis AE (Αtena, Grčka), European Dynamics Belgium SA (Βruxelles, Belgija) (zastupnici: I. Ambazis i M. Sfyri, odvjetnici)

      Tuženik: Europska agencija za željeznice (ERA)

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelji od Općeg suda zahtijevaju da:

               —

               poništi odluku Europske agencije za željeznice, koja je tužiteljima dostavljena dopisom direktora odjela za sredstva i potporu od 08/05/2015 i kojom je ERA ponudu tužiteljâ za jedan od tri zasebnih lotova rangirala na drugo mjesto te osobito za lot br. 1. „Pomoć, potpora i razvoj informatičkog sustava vezanog uz unutarnja sredstva i vrijeme”, u okviru poziva na nadmetanje u otvorenom postupku br. 2015/S 019-029728, naslovljenog „ERA/2015/01/OP ESPEISD 5 – Pružanje vanjskih usluga za razvoj informatičkog sustava Europske agencije za željeznice”,

               —

               poništi odluku Europske agencije za željeznice, koja je tužiteljima dostavljena dopisom direktora odjela za sredstva i potporu od 01/07/2015 i kojom je ERA ponudu tužiteljâ za jedan od tri zasebnih lotova rangirala na drugo mjesto te osobito za lot br. 2. „Vanjska pomoć, potpora i razvoj informatičkog sustava” u okviru poziva na nadmetanje u otvorenom postupku br. 2015/S 019- 029728, naslovljenog „ΕRA/2015/01/OP ESP-EISD 5 – Pružanje vanjskih usluga za razvoj informatičkog sustava Europske agencije za željeznice” i

               —

               Europskoj agenciji za željeznice naloži snošenje svih troškova tužiteljâ.

      Tužbeni razlozi i glavni argumenti

   Tužitelji smatraju da pobijane odluke treba poništiti na temelju članka 263. UFEU-a jer je ERA povrijedila obvezu obrazlaganja, s obzirom na to da ocjenu tehničke ponude tužiteljâ u vezi s postojanjem izuzetno niskih ponuda nije dovoljno obrazložila.


title: Predmet T-14/16: Tužba podnesena 8. siječnja 2016. – Apimab Laboratoires i dr. protiv Komisije

text:
               7.3.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 90/23

         Tužba podnesena 8. siječnja 2016. – Apimab Laboratoires i dr. protiv Komisije
   (Predmet T-14/16)
   (2016/C 090/32)
   Jezik postupka: francuski

      Stranke

      Tužitelji: Apimab Laboratoires (Clermont-l’Hérault, Francuska), Sarl BBI – Blanche Bresson Institut (Barbentane, Francuska), Institut de recherche biologique – IRB (Montaigu, Francuska), Laboratoires Arkopharma (Carros, Francuska), Laboratoires Juva Santé (Pariz, Francuska), Ortis (Bütgenbach, Belgija), Pierre Fabre Médicament (Boulogne-Billancourt, Francuska), Pollenergie (Saint-Hilaire-de-Lusignan, Francuska) (zastupnik A. de Brosses, odvjetnik)

      Tuženik: Europska komisija

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelji od Općeg suda zahtijevaju da:

               —

               utvrdi da je Uredba br. 2015/1933 od 27. listopada 2015. usvojena bez prethodnog savjetovanja s Europskom agencijom za sigurnost hrane i, stoga, uz povredu pravila postupka koja se primjenjuju za njeno usvajanje;

               —

               utvrdi da je Komisija počinila pogrešku koja se tiče prava jer je usvojila Uredbu br. 2015/1933 bez znanstvene procjene rizika, uz povredu članka 6. Uredbe br. 178/2002;

               —

               utvrdi da je Komisija počinila očitu pogrešku u ocijeni jer je u Uredbi br. 2015/1933 od 27. listopada 2015. ograničila količine benzo(a)pirena u određenim dodacima prehrani na 10 mikrograma kada se upotrebljava samostalno ili na 50 mikrograma kada je pomiješan s drugim tvarima;

               —

               utvrdi da je Komisija povrijedila načelo proporcionalnosti jer je u Uredbi br. 2015/1933 od 27. listopada 2015. ograničila razine benzo(a)pirena u određenim dodacima prehrani na 10 mikrograma kada se upotrebljava samostalno ili na 50 mikrograma kada je pomiješan s drugim tvarima;

               —

               utvrdi da je Komisija povrijedila načelo nediskriminacije jer je u Uredbi br. 2015/1933 od 27. listopada 2015. ograničila razine benzo(a)pirena u određenim dodacima prehrani na 10 mikrograma kada se upotrebljava samostalno ili na 50 mikrograma kada je pomiješan s drugim tvarima.

         Posljedično:

               —

               poništi uredbu br. 2015/1933 od 27. listopada 2015. u dijelu koji se odnosi na odredbe o dodacima prehrani;

               —

               naloži Komisiji snošenje svih troškova.

      Tužbeni razlozi i glavni argumenti

   U prilog osnovanosti tužbe tužitelji ističu šest tužbenih razloga.

               1.

               Prvi tužbeni razlog, kojim se navodi da je Komisija povrijedila pravila postupka iz Uredbe Vijeća (EEZ) br. 315/93 od 8. veljače 1993. o utvrđivanju postupaka Zajednice za kontrolu kontaminanata u hrani (u daljnjem tekstu: okvirna uredba) pri donošenju Uredbe Komisije (EU) br. 2015/1933 od 27. listopada 2015. o izmjeni Uredbe (EZ) br. 1881/2006 u pogledu najvećih dopuštenih količina policikličkih aromatskih ugljikovodika u vlaknima kakaa, čipsu od banane, dodacima prehrani, sušenom začinskom bilju i sušenim začinima (u daljnjem tekstu: pobijana uredba).

               2.

               Drugi tužbeni razlog, kojim se navodi da je Komisija počinila pogrešku koja se tiče prava pri donošenju pobijane uredbe i da je povrijedila članak 2. okvirne uredbe, što opravdava poništenje pobijane uredbe zbog nepostojanja pravne osnove.

               3.

               Treći tužbeni razlog, kojim se navodi da je Komisija počinila pogrešku koja se tiče prava jer se nije savjetovala s Europskom agencijom za sigurnost hrane i nije izvršila nikakvo prethodno znanstveno vrednovanje, što je u suprotnosti s člankom 6. Uredbe br. 178/2002.

               4.

               Četvrti tužbeni razlog, kojim se navodi očita pogreška u ocijeni, jer se pobijana uredba implicitno temelji na utvrđenju da potrošač putem dodataka prehrani unosi slične količine policikličkih aromatskih ugljikovodika (PAH-ova) kao i putem tekuće hrane, što nije točno.

               5.

               Peti tužbeni razlog, kojim se navodi da je Komisija povrijedila načelo proporcionalnosti, jer je utvrđivanjem najvećih dopuštenih količina PAH-ova prekoračila ono što je nužno za zaštitu javnog zdravlja.

               6.

               Šesti tužbeni razlog, kojim se navodi da je Komisija povrijedila načelo nediskriminacije jer u pobijanoj uredbi nije uzela u obzir razlike između dodataka prehrani i ostale hrane utvrđivanjem najveće dopuštene količine PAH-ova u skladu s vrstom hrane o kojoj se radi.


title: Predmet C-98/14: Zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Fővárosi Törvényszék (Mađarska) 3. ožujka 2014. – Berlington Hungary Tanácsadó és Szolgáltató Kft. i dr. protiv Magyar Állam

text:
               12.5.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 142/24

         Zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Fővárosi Törvényszék (Mađarska) 3. ožujka 2014. – Berlington Hungary Tanácsadó és Szolgáltató Kft. i dr. protiv Magyar Állam
   (Predmet C-98/14)
   2014/C 142/33
   Jezik postupka: mađarski

      Sud koji je uputio zahtjev

   Fővárosi Törvényszék

      Stranke u glavnom postupku

      Tužitelji: Berlington Hungary Tanácsadó és Szolgáltató Kft., Lixus Szerencsejáték Szervező Kft., Lixus Projekt Szerencsejáték Szervező Kft., Lixus Invest Szerencsejáték Szervező Kft., Megapolis Terminal Szolgáltató Kft.

      Tuženik: Magyar Állam (Mađarska država)

      Prethodna pitanja

      Kada je riječ o izmjeni [Zakona XXXIV iz 1991. o organizaciji igara na sreću, u daljnjem tekstu: Zakon o igrama na sreću)] iz 2011. kojom se povećava stopa poreza na igre:

               1.

               Je li nediskriminacijski propis države članice, koji jednokratno i bez ostavljanja razdoblja prilagodbe upeterostručuje raniju stopu izravnog doprinosa koji se plaća na automate koji se koriste u igračnicama, nazvanim porez na igre, te uvodi postotno određen porez na igre, čime ograničava djelatnost organizatora igara na sreću koji vode igračnice, u skladu s člankom 56. UFEU-a?

               2.

               Može li se članak 34. UFEU-a tumačiti u smislu da u njegovo područje primjene spada nediskriminacijski propis države članice, koji jednokratno i bez ostavljanja razdoblja prilagodbe upeterostručuje raniju stopu izravnog doprinosa koji se plaća na automate koji se koriste u igračnicama, nazvanim porez na igre, te uvodi postotno određen porez na igre čime ograničava uvoz automata iz područja Europske unije u Mađarsku?

               3.

               U slučaju potvrdnog odgovora na prvo i/ili drugo pitanje, može li se država članica, prilikom primjene članka 36., članka 52. stavka 1. i članka 61. UFEU-a ili postojanja nužnih razloga, pozvati isključivo na uređenje stanja proračuna?

               4.

               U slučaju potvrdnog odgovora na prvo i/ili drugo pitanje, treba li, u vezi s ograničenjima koje je uspostavila država članica i ostavljanjem razdoblja prilagodbe na porezno pravilo, uzeti u obzir opća načela prava, u smislu članka 6. stavka 3. UEU-a?

               5.

               U slučaju potvrdnog odgovora na prvo i/ili drugo pitanje, treba li presudu u predmetu Brasserie du Pêcheur [presuda od 5. ožujka 1996., spojeni predmeti C-46/93 i C-48/93] tumačiti u smislu da povreda članka 34. UFEU-a i/ili članka 56. UFEU-a može biti temelj odgovornosti država članica za naknadu štete iz razloga što te odredbe – zbog svog izravnog učinka – priznaju prava pojedincima iz država članica?

               6.

               Može li se Direktiva 98/34/EZ (1) tumačiti u smislu da porezno pravilo države članice, kojim se odjednom upeterostručuje stopa izravnog doprinosa, poreza na igre, koji se plaća na automate koji se koriste u igračnicama te uspostavlja postotno određen porez, predstavlja „de facto tehničko pravilo”?

               7.

               U slučaju potvrdnog odgovora na šesto pitanje, mogu li pojedinci isticati protiv države članice to da je ona povrijedila članak 8. stavak 1. i/ili članak 9. stavak 1. Direktive 98/34/EZ jer je povrijedila obvezu, što je temelj odgovornosti za štetu [odnosno] priznaje li navedena direktiva prava pojedincima? Koje čimbenike nacionalni sudac mora uzeti u obzir kako bi donio odluku o tome je li tuženik počinio dovoljno tešku povredu i na koju vrstu naknade štete ta povreda daje pravo?

      Kada je riječ o izmjeni Zakona o igrama na sreću iz 2012. kojom se zabranjuje korištenje automata u igračnicama (a dopušta isključivo u kasinima):

               1.

               Je li nediskriminacijski pravni propis države članice, koji s izravnim učinkom zabranjuje korištenje automata u igračnicama, a da pritom organizatorima igara na sreću na koje se to odnosi ne ostavlja prijelazno razdoblje ili razdoblje prilagodbe niti im nudi primjerenu naknadu štete te istodobno uspostavlja monopol na korištenje automata u korist kasina, u skladu s člankom 56. UFEU-a?

               2.

               Može li se članak 34. UFEU-a tumačiti u smislu da je on odlučujući i primjenjiv i onda kada država članica donese nediskriminacijski propis koji, iako izravno ne zabranjuje uvoz automata s područja Europske unije, ograničava ili zabranjuje učinkovitu upotrebu i korištenje navedenih automata putem organiziranja igara na sreću, a da pritom organizatorima igara na sreću na koje se to odnosi i koji se bave tom djelatnošću ne ostavlja prijelazno razdoblje ili razdoblje prilagodbe niti određuje naknadu štete?

               3.

               U slučaju potvrdnog odgovora na prvo i drugo pitanje, koja mjerila nacionalni sudac treba uzeti u obzir prilikom primjene članka 36., članka 52. stavka 1. i članka 61. UFEU-a i ispitivanja postojanja nužnih razloga kako bi donio odluku o tome je li ograničenje bilo potrebno, primjereno i proporcionalno?

               4.

               U slučaju potvrdnog odgovora na prvo i/ili drugo pitanje, treba li, s obzirom na članak 6. stavak 3. UEU-a, prilikom procjene ograničenja koje je uspostavila država članica i ostavljanja razdoblja prilagodbe, uzeti u obzir opća načela prava? Trebaju li se u vezi s ograničenjem u predmetnom slučaju uzeti u obzir temeljna prava – kao što su pravo vlasništva i zabrana izvlaštenja bez naknade – i, ako da, na koji način?

               5.

               U slučaju potvrdnog odgovora na prvo i/ili drugo pitanje, treba li presudu u predmetu Brasserie du Pêcheur [presuda od 5. ožujka 1996., spojeni predmeti C-46/93 i C-48/93] tumačiti u smislu da povreda članka 34. i/ili članka 56. UFEU-a može biti temelj odgovornosti države članice za naknadu štete iz razloga što navedene odredbe – zbog njihovog izravnog učinka – priznaju prava pojedincima iz država članica?

               6.

               Može li se Direktiva 98/34/EZ tumačiti u smislu da odredba države članice, koja time što ograničava korištenje automata samo na kasina, zabranjuje njihovo korištenje u igračnicama, predstavlja „ostale zahtjeve”?

               7.

               U slučaju potvrdnog odgovora na šesto pitanje, mogu li pojedinci isticati protiv države članice to da je ona povrijedila članak 8. stavak 1. i/ili članak 9. stavak 1. Direktive 98/34/EZ, jer je povrijedila obvezu, što je temelj odgovornosti za štetu? Koje čimbenike nacionalni sudac mora uzeti u obzir kako bi donio odluku o tome je li tuženik počinio dovoljno tešku povredu i na koju vrstu naknade štete ta povreda daje pravo?

               8.

               Treba li se načelo prava Zajednice, sukladno kojem su države članice dužne pojedincima isplatiti naknadu štete koja je posljedica povreda prava Zajednice, a koje se povrede se mogu staviti na teret državama članicama, primijeniti i u slučaju kada država članica ima suverenitet u području na koje se odnosi doneseno pravilo? Mogu li temeljna prava i opća načela proistekla iz ustavnih tradicija država članica služiti kao smjernice također u tom slučaju?

      (1)  Direktiva 98/34/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 22. lipnja 1998. o utvrđivanju postupka pružanja informacija u području tehničkih normi i propisa i pravila o uslugama informacijskog društva (SL L 204, str. 37.)


title: Predmet T-596/16: Rješenje Općeg suda od 14. veljače 2017. – HP protiv Komisije i eu-LISA

text:
               10.4.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 112/50

         Rješenje Općeg suda od 14. veljače 2017. – HP protiv Komisije i eu-LISA
   (Predmet T-596/16) (1)

   (2017/C 112/70)
   Jezik postupka: engleski
   Predsjednik petog vijeća odredio je brisanje predmeta.

      (1)  SL C 296, 16. 8. 2014. (predmet je najprije bio upisan u upisnik Službeničkog suda Europske unije pod brojem F-26/16 i prenesen je Općem sudu Europske unije 1. 9. 2016.)


title: Predmet T-358/15: Presuda Općeg suda od 15. rujna 2016. – Arrom Conseil protiv EUIPO-a – Puig France (Roméo has a Gun by Romano Ricci) („Žig Europske unije — Postupak povodom prigovora — Prijava figurativnog žiga Europske unije Roméo has a Gun by Romano Ricci — Raniji verbalni žigovi Europske unije NINA RICCI i RICCI — Vjerojatnost dovođenja u zabludu — Članak 8. stavak 1. točka (b) Uredbe (EZ) br. 207/2009 — Neosnovano iskorištavanje razlikovnoga karaktera ili ugleda ranijih žigova — Narušavanje ugleda — Članak 8. stavak 5. Uredbe br. 207/2009”)

text:
               24.10.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 392/36

         Presuda Općeg suda od 15. rujna 2016. – Arrom Conseil protiv EUIPO-a – Puig France (Roméo has a Gun by Romano Ricci)
   (Predmet T-358/15) (1)

   ((„Žig Europske unije - Postupak povodom prigovora - Prijava figurativnog žiga Europske unije Roméo has a Gun by Romano Ricci - Raniji verbalni žigovi Europske unije NINA RICCI i RICCI - Vjerojatnost dovođenja u zabludu - Članak 8. stavak 1. točka (b) Uredbe (EZ) br. 207/2009 - Neosnovano iskorištavanje razlikovnoga karaktera ili ugleda ranijih žigova - Narušavanje ugleda - Članak 8. stavak 5. Uredbe br. 207/2009”))
   (2016/C 392/45)
   Jezik postupka: engleski

      Stranke

      Tužitelj: Arrom Conseil (Paris, Francuska) (zastupnici: C. Herissay Ducamp i J. Blanchard, odvjetnici)

      Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (zastupnik: H. Kunz, agent)

      Druga stranka u postupku pred žalbenim vijećem EUIPO-a, intervenijent u postupku pred Općim sudom: Puig France SAS (Pariz, Francuska) (zastupnik: E. Armijo Chávarri, odvjetnik)

      Predmet

   Tužba protiv odluke prvog žalbenog vijeća EUIPO-a od 26. ožujka 2015. (predmet R 1020/2014-1) koja se odnosi na postupak povodom prigovora između društava Puig France i Arrom Conseil.

      Izreka

               1.

               Tužba se odbija.

               2.

               Društvu Arrom Conseil nalaže se snošenje vlastitih troškova kao i troškova Ureda Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO) i društva Puig France SAS.

      (1)  SL C 294, 7. 9. 2015.


               13.11.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 400/16

         Postupak koji je 23. rujna 2014. Nadzorno tijelo EFTA-e pokrenulo protiv Kraljevine Norveške
   (Predmet E-19/14)
   2014/C 400/07
   Nadzorno tijelo EFTA-e, koje zastupaju Xavier Lewis, Markus Schneider i Gjermund Mathisen, u svojstvu zastupnikâ Nadzornog tijela EFTA-e, 35 Rue Belliard, B-1040 Bruxelles, pokrenulo je 23. rujna 2014. postupak protiv Norveške pred Sudom EFTA-e.
   Nadzorno tijelo EFTA-e od Suda EFTA-e zahtijeva:

               1.

               da ustvrdi da Kraljevina Norveška nije ispunila svoje obveze iz članka 33. Sporazuma među državama EFTA-e o osnivanju Nadzornog tijela i Suda time što do datuma isteka roka utvrđenog u obrazloženom mišljenju koje je Kraljevini Norveškoj dostavilo Nadzorno tijelo EFTA-e u skladu s člankom 31. stavkom 2. tog Sporazuma nije poduzela mjere potrebne za postupanje u skladu s presudom Suda od 16. srpnja 2012. u predmetu E-9/11, Nadzorno tijelo EFTA-e protiv Kraljevine Norveške [2012.] Izvješće suda EFTA-e 442.,

               2.

               da Kraljevina Norveška snosi troškove tog postupka.

      Pravna pozadina i činjenična osnova te navedeni razlozi:

               —

               U tužbi se navodi da do 26. kolovoza 2013. Norveška nije postupila u skladu s obrazloženim mišljenjem Nadzornog tijela EFTA-e od 26. lipnja 2013. o propustu Norveške da ispuni svoje obveze iz članka 33. Sporazuma među državama EFTA-e o osnivanju Nadzornog tijela i Suda (Sporazum o Nadzornom tijelu i Sudu) koji je obvezuje da poduzme sve potrebne mjere kako bi postupila u skladu s presudom Suda od 16. srpnja 2012. u predmetu E-9/11 Nadzorno tijelo EFTA-e protiv Kraljevine Norveške[2012.] Izvješće suda EFTA-e 442.

               —

               Nadzorno tijelo EFTA-e tvrdi da, time što do datuma isteka roka utvrđenog u obrazloženom mišljenju nije donijela potrebne mjere kako bi postupila u skladu s presudom u predmetu E-9/11, Norveška nije ispunila svoje obveze iz članka 33. Sporazuma o Nadzornom tijelu i Sudu kako ih je Sud protumačio u predmetu E-18/10 [2011.] Izvješće suda EFTA-e 202, točke 29. i 30.


title: Predmet C-582/15: Presuda Suda (peto vijeće) od 25. siječnja 2017. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Rechtbank Amsterdam – Nizozemska) – kazneni postupak protiv Gerrita van Vemdea (Zahtjev za prethodnu odluku — Pravosudna suradnja u kaznenim stvarima — Uzajamno priznavanje presuda — Okvirna odluka 2008/909/PUP — Područje primjene — Članak 28. — Prijelazna odredba — Pojam „izricanja pravomoćne presude”)

text:
               13.3.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 78/4

         Presuda Suda (peto vijeće) od 25. siječnja 2017. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Rechtbank Amsterdam – Nizozemska) – kazneni postupak protiv Gerrita van Vemdea
   (Predmet C-582/15) (1)

   ((Zahtjev za prethodnu odluku - Pravosudna suradnja u kaznenim stvarima - Uzajamno priznavanje presuda - Okvirna odluka 2008/909/PUP - Područje primjene - Članak 28. - Prijelazna odredba - Pojam „izricanja pravomoćne presude”))
   (2017/C 078/04)
   Jezik postupka: nizozemski

      Sud koji je uputio zahtjev

   Rechtbank Amsterdam

      Stranka glavnog kaznenog postupka

   Gerrit van Vemde

      uz sudjelovanje: Openbaar Ministerie

      Izreka

   Članak 28. stavak 2. prvu rečenicu Okvirne odluke Vijeća 2008/909/PUP od 27. studenoga 2008. o primjeni načela uzajamnog priznavanja presuda u kaznenim predmetima kojima se izriču kazne zatvora ili mjere koje uključuju oduzimanje slobode s ciljem njihova izvršenja u Europskoj uniji treba tumačiti na način da se on odnosi samo na presude koje su postale pravomoćne prije datuma koji je odredila država članica o kojoj je riječ.

      (1)  SL C 27, 25. 1. 2016.


title: Predmet T-598/14: Tužba podnesena 11. kolovoza 2014. – Almashreq Investment Fund protiv Vijeća

text:
               13.10.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 361/19

         Tužba podnesena 11. kolovoza 2014. – Almashreq Investment Fund protiv Vijeća
   (Predmet T-598/14)
   2014/C 361/27
   Jezik postupka: francuski

      Stranke

      Tužitelj: Almashreq Investment Fund (Damask, Sirija) (zastupnici: E. Ruchat i C. Cornet d’Elzius, odvjetnici)

      Tuženik: Vijeće Europske unije

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

               —

               proglasi tužbu dopuštenom i osnovanom;

               —

               slijedom toga, naloži Europskoj uniji nadoknadu cjelokupne štete koju je pretrpio tužitelj u visini od 10  000 EUR;

               —

               naloži Vijeću Europske unije snošenje troškova postupka.

      Tužbeni razlozi i glavni argumenti

   U prilog osnovanosti tužbe, tužitelj ističe tri tužbena razloga koji su u bitnome jednaki ili slični onima na koje se poziva u okviru predmeta T-592/14, Makhlouf/Vijeće.


title: Predmet C-293/14: Presuda Suda (prvo vijeće) od 23. prosinca 2015. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Oberster Gerichtshof – Austrija) – Gebhart Hiebler protiv Waltera Schlagbauera (Zahtjev za prethodnu odluku — Direktiva 2006/123/EZ — Područje primjene ratione materiae — Djelatnosti povezane s izvršavanjem javnih ovlasti — Djelatnost dimnjačara — Zadaće iz područja „nadzora zaštite od požara” — Teritorijalno ograničenje odobrenja za obavljanje djelatnosti — Usluga od općeg gospodarskog interesa — Nužnost — Proporcionalnost)

text:
               22.2.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 68/8

         Presuda Suda (prvo vijeće) od 23. prosinca 2015. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Oberster Gerichtshof – Austrija) – Gebhart Hiebler protiv Waltera Schlagbauera
   (Predmet C-293/14) (1)

   ((Zahtjev za prethodnu odluku - Direktiva 2006/123/EZ - Područje primjene ratione materiae - Djelatnosti povezane s izvršavanjem javnih ovlasti - Djelatnost dimnjačara - Zadaće iz područja „nadzora zaštite od požara” - Teritorijalno ograničenje odobrenja za obavljanje djelatnosti - Usluga od općeg gospodarskog interesa - Nužnost - Proporcionalnost))
   (2016/C 068/10)
   Jezik postupka: njemački

      Sud koji je uputio zahtjev

   Oberster Gerichtshof

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelj: Gebhart Hiebler

      Tuženik: Walter Schlagbauer

      Izreka

               1.

               Direktivu 2006/123/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 12. prosinca 2006. o uslugama na unutarnjem tržištu treba tumačiti na način da obuhvaća obavljanje djelatnosti, poput one dimnjačarske iz glavnog postupka, u njezinoj cijelosti, čak i ako ta djelatnost ne podrazumijeva samo izvršavanje privatnih gospodarskih djelatnosti, već i zadaća iz područja „nadzora zaštite od požara”.

               2.

               Članak 10. stavak 4. i članak 15. stavke 1., 2. točku (a) i stavak 3. Direktive 2006/123 valja tumačiti na način da se protive nacionalnom propisu poput onog iz glavnog postupka koji ograničava ovlaštenje za izvršavanje djelatnosti dimnjačara, u njezinoj cijelosti, na određeno geografsko područje ako takav propis ne nastoji na dosljedan i sustavan način postići cilj zaštite javnog zdravlja, što je na sudu koji je uputio zahtjev da utvrdi.
               Članak 15. stavak 4. Direktive 2006/123 mora se tumačiti na način da se ne protivi takvom propisu u slučaju da zadaće iz područja „nadzora zaštite od požara” treba okvalificirati kao zadaće povezane s uslugom od općeg gospodarskog interesa, pod uvjetom da teritorijalno ograničenje bude nužno i proporcionalno obavljanju tih zadaća u gospodarski održivim uvjetima. Navedeno treba utvrditi sud koji je uputio zahtjev.

      (1)  SL C 303, 8. 9. 2014.


title: Predmet T-132/12: Presuda Općeg suda od 30. rujna 2014. – Scooters India protiv OHIM-a – Brandconcern (LAMBRETTA) („Žig Zajednice — Postupak povodom opoziva — Verbalni žig Zajednice LAMBRETTA — Stvarna uporaba žiga — Članak 51. stavak 1. točka (a) Uredbe (EZ) br. 207/2009”)

text:
               10.11.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 395/36

      Presuda Općeg suda od 30. rujna 2014. – Scooters India protiv OHIM-a – Brandconcern (LAMBRETTA)
      (Predmet T-132/12) (1)

      ((„Žig Zajednice - Postupak povodom opoziva - Verbalni žig Zajednice LAMBRETTA - Stvarna uporaba žiga - Članak 51. stavak 1. točka (a) Uredbe (EZ) br. 207/2009”))
      (2014/C 395/42)
      Jezik postupka: engleski

         Stranke

         Tužitelj: Scooters India Ltd (Lucknow, Indija) (zastupnik: B. Brandreth, odvjetnik)

         Tuženik: Ured za usklađivanje na unutarnjem tržištu (žigovi i dizajni) (zastupnik: J. Crespo Carrillo, agent)

         Druga stranka u postupku pred žalbenim vijećem OHIM-a, intervenijent u postupku pred Općim sudom: Brandconcern BV (Amsterdam, Nizozemska) (zastupnici: G. Casucci i N. Ferretti, odvjetnici)

         Predmet

      Tužba za poništenje protiv odluke prvog žalbenog vijeća OHIM-a od 12. siječnja 2012. (predmet R 2308/2010-1) u postupku povodom opoziva između Brandconcern BV i Scooters India Ltd.

         Izreka

                  1.

                  Poništava se odluka prvog žalbenog vijeća Ureda za usklađivanje na unutarnjem tržištu (žigovi i dizajni) (OHIM) od 12. siječnja 2012. (predmet R 2308/2010-1).

                  2.

                  OHIM će snositi vlastite troškove kao i troškove Scooters India Ltd, uključujući one nastale u postupku pred žalbenim vijećem.

                  3.

                  Brandconcern BV snosit će vlastite troškove.

         (1)  SL C 165, 9.6.2012.


title: Predmet T-29/11: Presuda Općeg suda od 24. listopada 2014. – Technische Universität Dresden protiv Komisije (Arbitražna klauzula — Akcijski program Zajednice u području javnog zdravstva — Ugovor o financiranju projekta — Tužba za poništenje — Obavijest o terećenju — Spor ugovorne naravi — Akt koji se ne može pobijati — Nedopuštenost — Preinaka tužbe — Prihvatljivi troškovi)

text:
               8.12.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 439/26

         Presuda Općeg suda od 24. listopada 2014. – Technische Universität Dresden protiv Komisije
   (Predmet T-29/11) (1)

   ((Arbitražna klauzula - Akcijski program Zajednice u području javnog zdravstva - Ugovor o financiranju projekta - Tužba za poništenje - Obavijest o terećenju - Spor ugovorne naravi - Akt koji se ne može pobijati - Nedopuštenost - Preinaka tužbe - Prihvatljivi troškovi))
   (2014/C 439/35)
   Jezik postupka: njemački

      Stranke

      Tužitelj: Technische Universität Dresden (Dresden, Njemačka) (zastupnik: G. Brüggen, odvjetnik)

      Tuženik: Europska komisija (zastupnici: W. Bogensberger i D. Calciu, a zatim W. Bogensberger i F. Moro, agenti, uz asistenciju R. Van der Hout i A. Köhler, odvjetnici)

      Predmet

   Zahtjev za poništenje obavijesti o terećenju br. 3241011712 koju je izdala Komisija 4. studenoga 2010. u pogledu naknade iznosa od 55  377,62 eura uplaćenih tužitelju u okviru natječaja za financiranje u potporu projekta provedenog u sklopu akcijskog programa Zajednice u području javnog zdravstva (2003.-2008.).

      Izreka

               1.

               Troškovi osoblja za H. u iznosu od 56,75 eura, putni troškovi u visini od 1  354,08 eura i troškovi plaćanja pruženih usluga u visini od 351,82 eura koji su Technische Universität Dresden nastali u okviru provedbe ugovora pod referentnim brojem 2003114 (SI2.377438), koji se odnosi na financiranje projekta „Collection of European Data on Lifestyle Health Determinants – Coordinating Party (LiS)”,koji se provodi u sklopu Akcijskog programa Zajednice u području javnog zdravstva (2003-2008), su opravdani, tako da je tražbina koju Europska komisija temelji na tim iznosima te koja je navedena u obavijesti o terećenju br. 3241011712 od 4. studenog 2010. neutemeljena.

               2.

               U preostalom dijelu tužba se odbija.

               3.

               Nalaže se Technische Universität Dresden snošenje troškova.

      (1)  SL C 80, 12.3.2011.


title: Predmet T-378/13: Presuda Općeg suda od 25. ožujka 2015. – Apple and Pear Australia i Star Fruits Diffusion protiv OHIM-a – Carolus C. (English pink) (Žig Zajednice — Postupak povodom prigovora — Prijava verbalnog žiga Zajednice English pink — Raniji verbalni žig Zajednice PINK LADY i raniji figurativni žigovi Zajednice Pink Lady — Obveza obrazlaganja — Dužna pažnja — Odluka suda za žig Zajednice — Nepostojanje pravomoćne sudske presude)

text:
               11.5.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 155/23

         Presuda Općeg suda od 25. ožujka 2015. – Apple and Pear Australia i Star Fruits Diffusion protiv OHIM-a – Carolus C. (English pink)
   (Predmet T-378/13) (1)

   ((Žig Zajednice - Postupak povodom prigovora - Prijava verbalnog žiga Zajednice English pink - Raniji verbalni žig Zajednice PINK LADY i raniji figurativni žigovi Zajednice Pink Lady - Obveza obrazlaganja - Dužna pažnja - Odluka suda za žig Zajednice - Nepostojanje pravomoćne sudske presude))
   (2015/C 155/26)
   Jezik postupka: francuski

      Stranke

      Tužitelji: Apple and Pear Australia Ltd (Victoria, Australija); i Star Fruits Diffusion (Caderousse, Francuska) (zastupnici: T. de Haan i P. Péters, odvjetnici)

      Tuženik: Ured za usklađivanje na unutarnjem tržištu (žigovi i dizajni) (zastupnik: J. Crespo Carrillo, agent)

      Druga stranka u postupku pred žalbenim vijećem OHIM-a, intervenijent u postupku pred Općim sudom: Carolus C. BVBA (Nieuwerkerken, Belgija)

      Predmet

   Tužba podnesene protiv odluke četvrtog žalbenog vijeća OHIM-a od 29. svibnja 2013. (predmet R 1215/2011-4), koja se odnosi na postupak povodom prigovora između društavâ Apple and Pear Australia Ltd i Star Fruits Diffusiona, s jedne strane, i društva Carolus C. BVBA, s druge strane.

      Izreka

               1.

               Poništava se odluka četvrtog žalbenog vijeća Ureda za usklađivanje na unutarnjem tržištu (žigovi i dizajni) (OHIM) od 29. svibnja 2013. (predmet R 1215/2011-4).

               2.

               U preostalom dijelu tužba se odbija.

               3.

               OHIM snosi vlastiti trošak, kao i polovicu troškova društava Apple and Pear Australia Ltd-a i Star Fruits Diffusiona.

               4.

               Društvo Apple and Pear Australia i društvo Star Fruits Diffusion snose polovicu vlastitih troškova.

      (1)  SL C 260, 7. 9. 2013.


title: Predmet C-177/16: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 29. ožujka 2016. uputio Augstākā tiesa (Latvija) – Biedrība „Autortiesību un komunicēšanās konsultāciju aģentūra/Latvijas Autoru apvienība” protiv Konkurences padome

text:
               6.6.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 200/12

         Zahtjev za prethodnu odluku koji je 29. ožujka 2016. uputio Augstākā tiesa (Latvija) – Biedrība „Autortiesību un komunicēšanās konsultāciju aģentūra/Latvijas Autoru apvienība” protiv Konkurences padome
   (Predmet C-177/16)
   (2016/C 200/18)
   Jezik postupka: latvijski

      Sud koji je uputio zahtjev

   Augstākā tiesa

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelj: Biedrība „Autortiesību un komunicēšanās konsultāciju aģentūra/Latvijas Autoru apvienība”

      Tuženik: Konkurences padome

      Prethodna pitanja

               1.

               Je li članak 102. [drugi stavak] točka (a) Ugovora o funkcioniranju Europske unije primjenjiv u sporu u vezi s tarifama koje je odredilo nacionalno tijelo za upravljanje autorskim pravima, ako isto tijelo također ubire naknade za djela stranih autora, a tarife koje je odredilo mogu odvratiti od korištenja tih djela u predmetnoj državi članici?

               2.

               Radi definiranja pojma nepravednih cijena navedenog u članku 102. [drugom stavku] točki (a) Ugovora o funkcioniranju Europske unije, u okviru upravljanja autorskim i srodnim pravima, je li prikladno i dostatno – i u kojim slučajevima – izvršiti usporedbu između cijena (tarifa) na tržištu o kojem je riječ i cijena (tarifa) na susjednim tržištima?

               3.

               Radi definiranja pojma nepravednih cijena navedenog u članku 102. [drugom stavku] točki (a) Ugovora o funkcioniranju Europske unije, u okviru upravljanja autorskim i povezanim pravima, je li prikladno i dostatno koristiti indeks pariteta kupovne moći izvedenog iz bruto domaćeg proizvoda?

               4.

               Treba li usporedbu tarifa provesti za svaki njihov segment ili u odnosu na srednju razinu tarifa?

               5.

               Kada treba smatrati da je razlika između tarifa ispitivanih za potrebe pojma nepravednih cijena navedenog u članku 102. [drugom stavku] točki (a) Ugovora o funkcioniranju Europske unije značajna, tako da je na gospodarskom subjektu koji uživa vladajući položaj dokazati da su njegove tarife pravedne?

               6.

               Koje informacije se mogu razumno očekivati od gospodarskog subjekta kako bi dokazao pravednost tarifa vezanih uz djela obuhvaćena autorskim pravima, u okviru primjene članka 102. [drugog stavka] točke (a) Ugovora o funkcioniranju Europske unije, ako se trošak tih djela ne može utvrditi kao u slučaju proizvoda materijalne naravi? Je li riječ isključivo o upravnom trošku tijela za upravljanje autorskim pravima?

               7.

               U slučaju povrede prava tržišnog natjecanja, treba li iz prometa tijela za upravljanje autorskim pravima, u svrhu određivanja novčane kazne, isključiti naknade koje je navedeni gospodarski subjekt isplatio autorima?


title: Predmet C-217/15: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 11. svibnja 2015. uputio Tribunale di Santa Maria Capua Vetere (Italija) – kazneni postupak protiv Massima Orsija

text:
               27.7.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 245/8

         Zahtjev za prethodnu odluku koji je 11. svibnja 2015. uputio Tribunale di Santa Maria Capua Vetere (Italija) – kazneni postupak protiv Massima Orsija
   (Predmet C-217/15)
   (2015/C 245/11)
   Jezik postupka: talijanski

      Sud koji je uputio zahtjev

   Tribunale di Santa Maria Capua Vetere

      Stranka glavnog postupka

   Massimo Orsi

      Prethodno pitanje

   Je li, u smislu članka 4. [Protokola br. 7. Europske konvencije za zaštitu ljudskih prava i temeljnih sloboda] i članka 5. [Povelje Europske unije o temeljnim pravima], u skladu s pravom Zajednice odredba iz članka 10. ter Zakonodavne uredbe 74/00 u dijelu u kojem dopušta vođenje postupka o kaznenoj odgovornosti osobe koja je za isto djelo (neplaćanje PDV-a) već bio adresat konačne odluke Državne porezne uprave o utvrđenju porezne obveze i izricanju upravne sankcije u visini od 30 % iznosa neplaćenog poreza.


title: Predmet T-686/13: Presuda Općeg suda od 3. rujna 2014. – Unibail Management protiv OHIM-a (Prikaz dvije crte i četiri zvijezde) ( „Žig Zajednice — Prijava figurativnog žiga Zajednice s prikazane dvije crte i četiri zvijezde — Apsolutni razlog za odbijanje — Razlikovni karakter — Članak 7. stavak 1. točka (b) i članak 75. Uredbe (EZ) br. 207/2009 — Nepostojanje konkretne procjene — Obveza obrazlaganja” )

text:
               13.10.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 361/7

         Presuda Općeg suda od 3. rujna 2014. – Unibail Management protiv OHIM-a (Prikaz dvije crte i četiri zvijezde)
   (Predmet T-686/13) (1)

   ((„Žig Zajednice - Prijava figurativnog žiga Zajednice s prikazane dvije crte i četiri zvijezde - Apsolutni razlog za odbijanje - Razlikovni karakter - Članak 7. stavak 1. točka (b) i članak 75. Uredbe (EZ) br. 207/2009 - Nepostojanje konkretne procjene - Obveza obrazlaganja”))
   2014/C 361/07
   Jezik postupka: francuski

      Stranke

      Tužitelj: Unibail Management (Pariz, Francuska) (zastupnici: L. Bénard, A. Rudoni i O. Klimis, odvjetnici)

      Tuženik: Ured za usklađivanje na unutarnjem tržištu (žigovi i dizajni) (zastupnik: A. Folliard-Monguiral, agent)

      Predmet

   Tužba podnesena protiv odluke drugog žalbenog vijeća OHIM-a od 3. rujna 2013. (predmet R 300/2013-2) vezano uz zahtjev za registraciju znaka s prikazom dvije crte i četiri zvijezde kao žiga Zajednice.

      Izreka

               1.

               Poništava se odluka drugog žalbenog vijeća Ureda za usklađivanje na unutarnjem tržištu (žigovi i dizajni) (OHIM) od 3. rujna 2013. (predmet R 300/2013-2) u dijelu u kojem se njome odbija žalba društva Unibail Management u pogledu proizvoda i usluga iz razreda 16., 35., 36., 38., 41. i 42.

               2.

               OHIM-u se nalaže snošenje troškova postupka.

      (1)  SL C 52, 22.2.2014.


title: Predmet T-320/15: Rješenje Općeg suda od 15. travnja 2016. – Impresa Costruzioni Giuseppe Maltauro protiv Komisije („Javna nabava — Povlačenje pobijanog akta — Obustava postupka”)

text:
               6.6.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 200/21

         Rješenje Općeg suda od 15. travnja 2016. – Impresa Costruzioni Giuseppe Maltauro protiv Komisije
   (Predmet T-320/15) (1)

   ((„Javna nabava - Povlačenje pobijanog akta - Obustava postupka”))
   (2016/C 200/30)
   Jezik postupka: talijanski

      Stranke

      Tužitelj: Impresa Costruzioni Giuseppe Maltauro SpA (Vicenza, Italija) (zastupnici: M. Merola, C. Santacroce i C. Toniolo, odvjetnici)

      Tuženik: Europska komisija (zastupnici: D. Recchia i F. Dintilhac, agenti)

      Predmet

   Zahtjev za poništenje odluke od 7. travnja 2015. glavnog direktora Zajedničkog istraživačkog centra Europske komisije [JRC.B6/RL/Ares(2015)] kojom se tužitelja isključuje iz sudjelovanja u svim postupcima javne nabave i dodjele bespovratnih sredstava iz općeg proračuna Europske unije u trajanju od dvije godine i deset mjeseci.

      Izreka

               1.

               Obustavlja se postupak po tužbi.

               2.

               Nalaže se strankama da svaka snosi vlastite troškove.

      (1)  SL C 254, 3. 8. 2015.


title: Predmet C-162/16: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 18. ožujka 2016. uputio Tribunale Amministrativo regionale per il Molise (Italija) – Spinosa Costruzioni Generali SpA, Melfi Srl protiv Comune di Monteroduni

text:
               6.6.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 200/10

         Zahtjev za prethodnu odluku koji je 18. ožujka 2016. uputio Tribunale Amministrativo regionale per il Molise (Italija) – Spinosa Costruzioni Generali SpA, Melfi Srl protiv Comune di Monteroduni
   (Predmet C-162/16)
   (2016/C 200/15)
   Jezik postupka: talijanski

      Sud koji je uputio zahtjev

   Tribunale Amministrativo regionale per il Molise

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelji: Spinosa Costruzioni Generali SpA, Melfi Srl

      Tuženik: Comune di Monteroduni

      Prethodna pitanja

   Protivi li se načelima Zajednice o zaštiti legitimnih očekivanja i pravne sigurnosti, zajedno s načelima slobodnog kretanja robe, slobode poslovnog nastana i slobodnog pružanja usluga iz Ugovora o funkcioniranju Europske unije (UFEU) kao i načelima koja iz njega proizlaze, poput jednakog postupanja, nediskriminacije, međusobnog priznavanja, proporcionalnosti i transparentnosti koja su propisana Direktivom br. 2014/24/EZ (1), nacionalni propis, poput onog talijanskog koji proizlazi iz članaka 87. stavka 4. i članka 86. stavka 3. bis Uredbe sa zakonskom snagom br. 163 iz 2006. i iz članka 26. stavka 6. Uredbe sa zakonskom snagom br. 81. iz 2008., kako je, radi osiguravanja jedinstvene primjene zakona, protumačen u smislu članka 99. Zakonika o upravnim sporovima u presudama Opće sjednice Consiglia di Stato br. 3 i br. 9 iz 2015., koji propisuje da propust odvojenog navođenja troškova zaštite na radu poduzetnika u ponudama koje se podnose u postupku javne nabave radova dovodi uvijek do isključenja ponuditelja, a da mu pritom nije dana mogućnost podnošenja pravnog sredstva kojime se pokreće dokazni i kontradiktorni postupak, čak ni u slučaju da obveza odvojenog navođenja tih troškova nije pobliže određena propisom kojim je uređen postupak javne nabave niti navedena u obrascu u prilogu, kojeg valja ispuniti prilikom podnošenja ponuda, neovisno o tome što su, s materijalno-pravnog stajališta, u ponudi stvarno uključeni minimalni troškovi zaštite na radu poduzetnika?

      (1)  Direktiva 2014/24/EU Europskog parlamenta i Vijeća od 26. veljače 2014. o javnoj nabavi i o stavljanju izvan snage Direktive 2004/18/EZ (SL L94, str. 65.)


title: Predmet C-614/15: Rješenje Suda (deseto vijeće) od 21. rujna 2016. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Curtea de Apel Craiova – Rumunjska) – Rodica Popescu protiv Direcția Sanitar Veterinară și pentru Siguranța Alimentelor Gorj (Zahtjev za prethodnu odluku — Članak 99. Poslovnika Suda — Socijalna politika — Direktiva 1999/70/EZ — Okvirni sporazum o radu na određeno vrijeme koji su sklopili ETUC, UNICE i CEEP — Uzastopni ugovori o radu na određeno vrijeme — Veterinarski pomoćnik u području nadzora zdravlja životinja — Javni sektor — Članak 5. točka 1. — Mjere za sprečavanje primjene uzastopnih ugovora o radu na određeno vrijeme — Pojam „objektivnih razloga” kojima se opravdava obnavljanje tih ugovora — Zamjene za nepopunjena mjesta u očekivanju završetka postupaka natječaja)

text:
               5.12.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 454/13

      Rješenje Suda (deseto vijeće) od 21. rujna 2016. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Curtea de Apel Craiova – Rumunjska) – Rodica Popescu protiv Direcția Sanitar Veterinară și pentru Siguranța Alimentelor Gorj
      (Predmet C-614/15) (1)

      ((Zahtjev za prethodnu odluku - Članak 99. Poslovnika Suda - Socijalna politika - Direktiva 1999/70/EZ - Okvirni sporazum o radu na određeno vrijeme koji su sklopili ETUC, UNICE i CEEP - Uzastopni ugovori o radu na određeno vrijeme - Veterinarski pomoćnik u području nadzora zdravlja životinja - Javni sektor - Članak 5. točka 1. - Mjere za sprečavanje primjene uzastopnih ugovora o radu na određeno vrijeme - Pojam „objektivnih razloga” kojima se opravdava obnavljanje tih ugovora - Zamjene za nepopunjena mjesta u očekivanju završetka postupaka natječaja))
      (2016/C 454/25)
      Jezik postupka: rumunjski

         Sud koji je uputio zahtjev

      Curtea de Apel Craiova

         Stranke glavnog postupka

         Tužitelj: Rodica Popescu

         Tuženik: Direcția Sanitar Veterinară și pentru Siguranța Alimentelor Gorj

         Izreka

      Članak 5. točku 1. Okvirnog sporazuma o radu na određeno vrijeme, sklopljenog 18. ožujka 1999., koji se nalazi u Prilogu Direktivi Vijeća 1999/70/EZ od 28. lipnja 1999. o Okvirnom sporazumu o radu na određeno vrijeme koji su sklopili ETUC, UNICE i CEEP, treba tumačiti na način da mu se protivi nacionalni propis, poput onog u glavnom postupku, prema kojem se obnavljanje uzastopnih ugovora o radu na određeno vrijeme, u javnom sektoru, smatra opravdanim „objektivnim razlozima” u smislu tog članka samo na temelju toga što funkcije nadzora koje obavlja osoblje zaposleno u području nadzora zdravlja životinja nisu trajne naravi zbog razlika u opsegu aktivnosti jedinica koje se nadzire, osim ako se obnovom ugovora stvarno želi pokriti posebna potreba u predmetnom sektoru, a u pozadini toga međutim nisu razlozi vezani uz proračun, što je na nacionalnom sudu da provjeri. Osim toga, okolnost da se obnavljanje uzastopnih ugovora na određeno vrijeme obavlja u očekivanju završetka postupaka natječaja nije dostatna da bi taj propis bio u skladu s tim člankom, ako njegova konkretna primjena u biti dovodi do zloporabe uzastopnih ugovora o radu na određeno vrijeme, a što je također na nacionalnom sudu da provjeri.

         (1)  SL C 68, 22. 2. 2016.


title: Predmet T-776/15: Presuda Općeg suda od 18. listopada 2016. – Meissen Keramik protiv EUIPO-a (MEISSEN KERAMIK) („Žig Europske unije — Prijava figurativnog žiga Europske unije MEISSEN KERAMIK — Relativni razlog za odbijanje — Opisni karakter — Članak 7. stavak 1. točka (c) Uredbe (EZ) br. 207/2009”)

text:
               28.11.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 441/19

      Presuda Općeg suda od 18. listopada 2016. – Meissen Keramik protiv EUIPO-a (MEISSEN KERAMIK)
      (Predmet T-776/15) (1)

      ((„Žig Europske unije - Prijava figurativnog žiga Europske unije MEISSEN KERAMIK - Relativni razlog za odbijanje - Opisni karakter - Članak 7. stavak 1. točka (c) Uredbe (EZ) br. 207/2009”))
      (2016/C 441/23)
      Jezik postupka: njemački

         Stranke

         Tužitelj: Meissen Keramik GmbH (Meissen, Njemačka) (zastupnici: M. Vohwinkel i M. Bagh, odvjetnici)

         Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (zastupnici: W. Schramek i A. Schifko, agenti)

         Predmet

      Tužba protiv odluke prvog žalbenog vijeća EUIPO-a od 28. listopada 2015. (predmet R 531/2015-1) koja se odnosi na prijavu figurativnog znaka MEISSEN KERAMIK kao žiga Europske unije.

         Izreka

                  1.

                  Tužba se odbija.

                  2.

                  Meissen Keramik GmbH nalaže se snošenje troškova.

         (1)  SL C 78, 29. 2. 2016.


title: Predmet C-325/16: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 9. lipnja 2016. uputio Tribunal Supremo (Španjolska) – Industrias Químicas del Vallés, S.A. protiv Administración General del Estado i Sapec Agro, S.A.

text:
               22.8.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 305/16

         Zahtjev za prethodnu odluku koji je 9. lipnja 2016. uputio Tribunal Supremo (Španjolska) – Industrias Químicas del Vallés, S.A. protiv Administración General del Estado i Sapec Agro, S.A.
   (Predmet C-325/16)
   (2016/C 305/23)
   Jezik postupka: španjolski

      Sud koji je uputio zahtjev

   Tribunal Supremo

      Stranke glavnog postupka

      Žalitelj: Industrias Químicas del Vallés, S.A.

      Druge stranke u postupku: Administración General del Estado i Sapec Agro, S.A.

      Prethodna pitanja

               1.

               Je li krajnji rok predviđen Direktivom 2010/28/EU (1), izrazom „najkasnije do 31. prosinca 2010.” ili „Do tog datuma” u članku 3. stavku 1. drugom podstavku – koji se također odnosi na dan 31. prosinca 2010. u vezi s rokom od šest mjeseci iz uvodne izjave 8. Direktive 2010/28/EU – prekluzivan rok, uzimajući u obzir svrhu zaštićenu sustavom, koji proizlazi iz Direktive Vijeća 91/414/EEZ (2) od 15. srpnja 1991., koji države članice ne mogu produžiti, tako da se on računa isključivo na temelju te direktive?

               2.

               Ako se smatra da se taj rok može produžiti, treba li se odluka o takvom produženju donijeti bez primjene konkretnih postupovnih pravila u pogledu podnošenja odgovarajućeg zahtjeva i njegova usvajanja ili, ako je to u nadležnosti država članica, trebaju donijeti odluku u skladu sa svojim zakonodavstvom, s obzirom na to da su im upućene postupovne odredbe iz članka 3. stavka 1. te direktive?

      (1)  Direktiva Komisije 2010/28/EU od 23. travnja 2010. o izmjeni Direktive Vijeća 91/414/EEZ radi uvrštavanja metalaksila kao aktivne tvari, SL 2010., L 104, str. 57.

      (2)  Direktiva Vijeća 91/414/EEZ od 15. srpnja 1991. o stavljanju sredstava za zaštitu bilja na tržište, SL 1991., L 230, str. 1.(SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 3., svezak 55., str. 32.)


title: Predmet T-39/16: Presuda Općeg suda od 6. travnja 2017. – Nanu-Nana Joachim Hoepp protiv EUIPO-a – Fink (NANA FINK) („Žig Europske unije — Postupak povodom prigovora — Međunarodna registracija u kojoj je naznačena Europska unija — Figurativni žig NANA FINK — Raniji verbalni žig Europske unije NANA — Nepostojanje sličnosti proizvoda — Članak 8. stavak 1. točka (b) Uredbe (EZ) br. 207/2009 — Opseg ispitivanja koje mora provesti žalbeno vijeće — Obveza odlučivanja o žalbi u cijelosti”)

text:
               22.5.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 161/25

         Presuda Općeg suda od 6. travnja 2017. – Nanu-Nana Joachim Hoepp protiv EUIPO-a – Fink (NANA FINK)
   (Predmet T-39/16) (1)

   ((„Žig Europske unije - Postupak povodom prigovora - Međunarodna registracija u kojoj je naznačena Europska unija - Figurativni žig NANA FINK - Raniji verbalni žig Europske unije NANA - Nepostojanje sličnosti proizvoda - Članak 8. stavak 1. točka (b) Uredbe (EZ) br. 207/2009 - Opseg ispitivanja koje mora provesti žalbeno vijeće - Obveza odlučivanja o žalbi u cijelosti”))
   (2017/C 161/35)
   Jezik postupka: njemački

      Stranke

      Tužitelj: Nanu-Nana Joachim Hoepp GmbH & Co. KG (Bremen, Njemačka) (zastupnik: T. Boddien, odvjetnik)

      Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (zastupnik: A. Schifko, agent)

      Druga stranka u postupku pred žalbenim vijećem EUIPO-a: Nadine Fink (Basel, Švicarska)

      Predmet

   Tužba protiv odluke prvog žalbenog vijeća EUIPO-a od 12. studenoga 2015. (predmet R 679/2014-1), koja se odnosi na postupak povodom prigovora između Nanu-Nana Joachim Hoepp i N. Fink.

      Izreka

               1.

               Poništava se odluka prvog žalbenog vijeća Ureda Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO) od 12. studenoga 2015. (predmet R 679/2014-1), koja se odnosi na postupak povodom prigovora između Nanu-Nana Joachim Hoepp GmbH & Co. KG i Nadine Fink, jer je žalbeno vijeće propustilo donijeti odluku o podnesenoj žalbi u dijelu koji se odnosi na „plemenite metale i njihove legure” iz razreda 14. Nicanskog sporazuma o međunarodnoj klasifikaciji proizvoda i usluga radi registracije žigova od 15. lipnja 1957., kako je revidiran i izmijenjen, a koji su bili obuhvaćeni figurativnim žigom koji je bio predmet međunarodne registracije br. 1111651 u kojoj je naznačena Europska unija.

               2.

               Tužba se u preostalom dijelu odbija.

               3.

               Svaka stranka snosit će vlastite troškove.

      (1)  SL C 106, 21. 3. 2016.


title: Predmet T-544/08: Presuda Općeg suda od 12. prosinca 2014. – Hansen & Rosenthal i H&R Wax Company Vertrieb protiv Komisije ( „Tržišno natjecanje — Zabranjeni sporazumi — Tržište parafinskog voska — Odluka kojom se utvrđuje postojanje članka 81. UEZ-a — Utvrđivanje cijena — Dokaz o povredi — Smjernice o metodi za utvrđivanje kazni iz 2006. — Pravo na obranu — Izračun vrijednosti prihoda od prodaje — Težina povrede — Zabrana retroaktivnosti — Jednako postupanje — Proporcionalnost” )

text:
               9.2.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 46/38

         Presuda Općeg suda od 12. prosinca 2014. – Hansen & Rosenthal i H&R Wax Company Vertrieb protiv Komisije
   (Predmet T-544/08) (1)

   ((„Tržišno natjecanje - Zabranjeni sporazumi - Tržište parafinskog voska - Odluka kojom se utvrđuje postojanje članka 81. UEZ-a - Utvrđivanje cijena - Dokaz o povredi - Smjernice o metodi za utvrđivanje kazni iz 2006. - Pravo na obranu - Izračun vrijednosti prihoda od prodaje - Težina povrede - Zabrana retroaktivnosti - Jednako postupanje - Proporcionalnost”))
   (2015/C 046/44)
   Jezik postupka: njemački

      Stranke

      Tužitelji: Hansen & Rosenthal KG (Hamburg, Njemačka) i H&R Wax Company Vertrieb GmbH (Hamburg) (zastupnici: J. Schulte, A. Lober i M. Dallmann, odvjetnici)

      Tuženik: Europska komisija (zastupnici: R. Sauer i K. Mojzesowicz, zatim M. Sauer i A. Antoniadis, agenti)

      Predmet

   Zahtjev za poništenje Odluke Komisije C (2008) 5476 final od 1. listopada 2008. o postupku primjene članka 81. [UEZ-a] i članka 53. Sporazuma o EGP-u (predmet COMP/39.181 – Vosak za svijeće) [neslužbeni prijevod], u mjeri u kojoj se odnosi na tužitelje, i podredno, zahtjev za poništenje ili smanjenje iznosa novčane kazne koja je izrečena tužiteljima.

      Izreka

               1.

               Tužba se odbija.

               2.

               Društva Hansen & Rosenthal KG i H&R Wax Company Vertrieb GmbH snosit će vlastite troškove, kao i troškove Europske komisije.

      (1)  SL C 55, 7.3.2009.


title: Predmet C-54/14: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 5. veljače 2014. uputio Juzgado de Primera Instancia Madrid (Španjolska) – Rafael Villafañez Gallego i María Pérez Anguio protiv Banco Bilbao Vizcaya Argentaria, S.A.

text:
               5.5.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 135/20

         Zahtjev za prethodnu odluku koji je 5. veljače 2014. uputio Juzgado de Primera Instancia Madrid (Španjolska) – Rafael Villafañez Gallego i María Pérez Anguio protiv Banco Bilbao Vizcaya Argentaria, S.A.
   (Predmet C-54/14)
   2014/C 135/23
   Jezik postupka: španjolski

      Sud koji je uputio zahtjev

   Juzgado de Primera Instancia br. 34, Madrid

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelji: Rafael Villafañez Gallego i María Pérez Anguio

      Tuženik: Banco Bilbao Vizcaya Argentaria, S.A.

      Prethodna pitanja

               1.

               Treba li članak 3. stavke 1. i 2. Direktive Vijeća 93/13/EEZ (1) od 5. travnja 1993. tumačiti na način da pogodba između banke i zajmoprimca potrošača kojom se, osim izmjene uvjeta o ograničenjima u pogledu vrsta kamata, potrošaču stavljaju na teret troškovi proizašli iz izmjene ovjerenog akta o zajmu i osnivanja hipoteke između banke i potrošača, koju je predložila banka kao jednu od dvije mogućnosti za izmjenu ekonomskih uvjeta hipotekarnog zajma i koju je potrošač svojevoljno prihvatio, a koja je posljedica sporazuma postignutog nakon pregovora između banke i udruge čiji je potrošač član, u interesu i u korist članova udruge, predstavlja pojedinačno ugovorenu klauzulu?

               2.

               Ako je odgovor na prethodno pitanje negativan, treba li u pogledu nepoštene naravi te klauzule članak 3. stavak 1. Direktive 93/13/EEZ, , u vezi s njezinim člankom 6. stavkom 1., tumačiti na način da, imajući na umu cilj i predmet sporazuma između banke i udruge, isključuje pogodbu poput one opisane u prethodnom pitanju?

      (1)  Direktiva Vijeća 93/13/EEZ od 5. travnja 1993. o nepoštenim uvjetima u potrošačkim ugovorima (SL L 95, str. 29.)


title: Predmet T-78/14: Tužba podnesena 4. veljače 2014. – Benediktinerabtei St. Bonifaz protiv OHIM-a – Andechser Molkerei Scheitz (Genuß für Leib & Seele KLOSTER Andechs SEIT 1455)

text:
               5.5.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 135/46

         Tužba podnesena 4. veljače 2014. – Benediktinerabtei St. Bonifaz protiv OHIM-a – Andechser Molkerei Scheitz (Genuß für Leib & Seele KLOSTER Andechs SEIT 1455)
   (Predmet T-78/14)
   2014/C 135/59
   Jezik na kojem je tužba podnesena: njemački

      Stranke

      Tužitelj: Benediktinerabtei St. Bonifaz Köperschaft des öffentlichen Rechts (München, Njemačka) (zastupnici: G. Würtenberger i R. Kunze, odvjetnici)

      Tuženik: Ured za usklađivanje na unutarnjem tržištu (žigovi i dizajni)

      Druga stranka pred žalbenim vijećem: Andechser Molkerei Scheitz GmbH (Andechs, Njemačka)

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

               —

               poništi odluku prvog žalbenog vijeća Ureda za usklađivanje na unutarnjem tržištu (žigovi i dizajni) od 14. studenoga 2013. u predmetu R 1272/2012-, koja se odnosi na postupak povodom prigovora br. B 1 754 228 (prijava žiga Zajednice br. 9 255 811);

               —

               naloži Uredu za usklađivanje na unutarnjem tržištu (žigovi i dizajni) snošenje troškova postupka.

      Tužbeni razlozi i glavni argumenti

      Podnositelj prijave žiga Zajednice: tužitelj

      Predmetni žig Zajednice: figurativni žig koji sadrži verbalne elemente „Genuß für Leib & Seele KLOSTER Andechs SEIT 1455”, za proizvode iz razreda 29 (prijava žiga Zajednice br. 9 255 811)

      Nositelj žiga ili znaka navedenog u postupku povodom prigovora: Andechser Molkerei Scheitz GmbH

      Navedeni žig ili znak: nacionalni žig i žig Zajednice koji sadrže verbalne elemente „ANDECHSER NATUR” i „ANDECHSER NATUR SEIT 1908”, za proizvode i usluge iz razreda 29 i 35

      Odluka Odjela za prigovore: usvajanje prigovora

      Odluka žalbenog vijeća: odbijanje žalbe

      Tužbeni razlozi:

               —

               povreda članka 75. prve rečenice Uredbe br. 207/2009

               —

               povreda članka 76. stavka 1. druge rečenice Uredbe br. 207/2009

               —

               povreda članka 75. druge rečenice Uredbe br. 207/2009

               —

               povreda članka 8. stavka 1. točke (b) Uredbe br. 207/2009


title: Predmet C-535/16: Rješenje Suda (deseto vijeće) od 27. travnja 2017. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Tribunalul Specializat Mureș – Rumunjska) – Michael Tibor Bachman protiv FAER IFN SA (Zahtjev za prethodnu odluku — Članak 99. Poslovnika Suda — Zaštita potrošača — Direktiva 93/13/EEZ — Članak 2. točka (b) — Nepošteni uvjeti u potrošačkim ugovorima — Pojam „Potrošač” — Fizička osoba koja je sklopila ugovor o obnovi s kreditnom ustanovom radi ispunjavanja obveza vraćanja kredita koje je ugovorilo trgovačko društvo u odnosu na tu ustanovu)

text:
               3.7.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 213/15

         Rješenje Suda (deseto vijeće) od 27. travnja 2017. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Tribunalul Specializat Mureș – Rumunjska) – Michael Tibor Bachman protiv FAER IFN SA
   (Predmet C-535/16) (1)

   ((Zahtjev za prethodnu odluku - Članak 99. Poslovnika Suda - Zaštita potrošača - Direktiva 93/13/EEZ - Članak 2. točka (b) - Nepošteni uvjeti u potrošačkim ugovorima - Pojam „Potrošač” - Fizička osoba koja je sklopila ugovor o obnovi s kreditnom ustanovom radi ispunjavanja obveza vraćanja kredita koje je ugovorilo trgovačko društvo u odnosu na tu ustanovu))
   (2017/C 213/17)
   Jezik postupka: rumunjski

      Sud koji je uputio zahtjev

   Tribunalul Specializat Mureș

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelj: Michael Tibor Bachman

      Tuženik: FAER IFN SA

      Izreka

   Članak 2. točku (b) Direktive Vijeća 93/13/EEZ od 5. travnja 1993. o nepoštenim uvjetima u potrošačkim ugovorima treba tumačiti na način da se fizičku osobu koja se, na temelju obnove ugovora, kreditnoj ustanovi ugovorno obvezala vratiti kredite prvotno odobrene trgovačkom društvu za potrebe njegova poslovanja, može smatrati potrošačem, u smislu te odredbe, kada ta fizička osoba nema jasnu vezu s tim društvom te pritom nije nastupala unutar okvira svoje profesionalne djelatnosti, nego na temelju svojih veza s osobom koja je kontrolirala navedeno društvo, kao i s osobom koja je potpisala ugovore akcesorne naravi u odnosu na prvotne ugovore o kreditu (ugovori o jamstvu ili ugovori o hipotekarnom osiguranju nekretnine).

      (1)  SL C 38, 6. 2. 2017.


title: Predmet C-381/13 P: Žalba koju je 3. srpnja 2013. podnio Associação de Empresas de Construção e Obras Públicas e Serviços (Aecops) protiv presude Općeg suda (sedmo vijeće) donesene 19. travnja 2013. u predmetu T-53/11, Associação de Empresas de Construção e Obras Públicas e Serviços (Aecops) protiv Komisije

text:
               7.9.2013

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 260/25

         Žalba koju je 3. srpnja 2013. podnio Associação de Empresas de Construção e Obras Públicas e Serviços (Aecops) protiv presude Općeg suda (sedmo vijeće) donesene 19. travnja 2013. u predmetu T-53/11, Associação de Empresas de Construção e Obras Públicas e Serviços (Aecops) protiv Komisije
   (Predmet C-381/13 P)
   2013/C 260/61
   Jezik postupka: portugalski

      Stranke

      Žalitelj: Associação de Empresas de Construção e Obras Públicas e Serviços (Aecops) (zastupnici: N. Morais Sarmento i L. Pinto Monteiro, advogados)

      Druga stranka u postupku: Europska komisija

      Žalbeni zahtjevi

   Žalitelj zahtijeva od Suda da:

               —

               u cijelosti ukine presudu Općeg suda;

               —

               u cijelosti poništi pobijanu odluku;

               —

               naloži Komisiji da snosi svoje troškove i troškove žalitelja.

      Žalbeni razlozi i glavni argumenti

      Nedonošenje odluke u razumnom roku

   (i.)   Zastara pokretanja postupka
   Žalitelj smatra da je pobijana odluka donesena po proteku četverogodišnjeg roka zastare za pokretanje postupka kako je propisan člankom 3. Uredbe Vijeća (EZ, Euroatom) br. 2988/95 (1). Također bi, čak i u slučaju da je nastupio prekid roka zastare za pokretanje postupka, protekao dvostruki rok zastare bez donošenja odgovarajuće odluke sukladno određenju iz članka 3. stavka 1. podstavka 4. navedene uredbe. S obzirom na zastaru prava na pokretanje postupka, pobijanu odluku treba proglasiti nezakonitom i nepodobnom za izvršenje.
   (ii.)   Povreda načela pravne sigurnosti
   Žalitelj je mišljenja da činjenica da je Komisija dopustila protek više od 20 godina od nepravilnosti koje mu stavlja na teret do donošenja pobijane odluke predstavlja u sebi povredu načela pravne sigurnosti. To temeljno načelo pravnog poretka Europske unije predviđa da svatko ima pravo na to da institucije Unije obrade njegove predmete u razumnom roku.
   (iii.)   Povreda prava na obranu
   Žalitelj navodi da je povrijeđeno njegovo pravo na obranu utoliko što mu je, imajući u vidu protek više od 20 godina od nepravilnosti koje mu se stavljaju na teret do donošenja konačne odluke, bilo uskraćeno pravo očitovati se pravodobno, to jest u trenutku u kojem je još raspolagao dokumentima kojima je mogao opravdati troškove koje je Komisija smatrala neprihvatljivima.

      (1)  Uredba Vijeća (EZ,, Euroatom) br. 2988/95 od 18. prosinca 1995. o zaštiti financijskih interesa Europskih zajednica (SL L 312, str. 1.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 1., svezak 7., str. 5.).


title: Predmet C-244/13: Presuda Suda (drugo vijeće) od 10. srpnja 2014. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio High Court of Ireland – Irska) – Ewaen Fred Ogieriakhi protiv Minister for Justice and Equality, Irska, Attorney General, An Post (Prethodni postupak — Direktiva 2004/38/EZ — Članak 16. stavak 2. — Pravo stalnog boravišta članova obitelji građanina Unije koji su državljani trećih država — Okončanje zajedničkog života bračnih drugova — Useljavanje s drugim partnerima neposredno nakon okončanja zajedničkog života, a tijekom razdoblja neprekinutog petogodišnjeg boravka — Uredba (EEZ) br. 1612/68 — Članak 10. stavak 3. — Pretpostavke — Povreda prava Unije države članice — Ispitivanje naravi predmetne povrede — Nužnost upućivanja prethodnog pitanja)

text:
               15.9.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 315/15

         Presuda Suda (drugo vijeće) od 10. srpnja 2014. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio High Court of Ireland – Irska) – Ewaen Fred Ogieriakhi protiv Minister for Justice and Equality, Irska, Attorney General, An Post
   (Predmet C-244/13) (1)

   ((Prethodni postupak - Direktiva 2004/38/EZ - Članak 16. stavak 2. - Pravo stalnog boravišta članova obitelji građanina Unije koji su državljani trećih država - Okončanje zajedničkog života bračnih drugova - Useljavanje s drugim partnerima neposredno nakon okončanja zajedničkog života, a tijekom razdoblja neprekinutog petogodišnjeg boravka - Uredba (EEZ) br. 1612/68 - Članak 10. stavak 3. - Pretpostavke - Povreda prava Unije države članice - Ispitivanje naravi predmetne povrede - Nužnost upućivanja prethodnog pitanja))
   2014/C 315/22
   Jezik postupka: engleski

      Sud koji je uputio zahtjev

   High Court of Ireland

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelj: Ewaen Fred Ogieriakhi

      Tuženici: Minister for Justice and Equality, Irska, Attorney General, An Post

      Izreka

               1.

               Članak 16. stavak 2. Direktive 2004/38/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 29. travnja 2004. o pravu građana Unije i članova njihovih obitelji na slobodno kretanje i boravište na području države članice, kojom se izmjenjuje Uredba (EEZ) br. 1612/68 i stavljaju izvan snage direktive 64/221/EEZ, 68/360/EEZ, 72/194/EEZ, 73/148/EEZ, 75/34/EEZ, 75/35/EEZ, 90/364/EEZ, 90/365/EEZ i 93/96/EEZ, treba tumačiti na način da državljanin treće države – koji je tijekom neprekinutog razdoblja od pet godina koje prethodi datumu prijenosa Direktive boravio u državi članici kao bračni drug građanina Unije koji je bio zaposlen u istoj državi članici – jest stekao pravo stalnog boravišta iz navedene odredbe, iako su se tijekom tog razdoblja bračni drugovi odlučili razdvojiti te su započeli živjeti s drugim partnerima, pri čemu nekretninu za stanovanje u kojoj je spomenuti državljanin treće države živio od tog trenutka više nije ni pribavljao niti mu stavljao na raspolaganje bračni drug koji je građanin Unije.

               2.

               Činjenicu da je – u okviru tužbe za naknadu štete zbog povrede prava Unije – nacionalni sud smatrao nužnim uputiti zahtjev za prethodnu odluku o pravu Unije o kojem je riječ u glavnom postupku ne treba smatrati odlučujućim čimbenikom pri utvrđivanju postojanja očite povrede prava Unije države članice.

      (1)  SL C 189, 29.6.2013.


title: Predmet C-592/15: Presuda Suda (četvrto vijeće) od 15. veljače 2017. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Court of Appeal (England & Wales) (Civil Division) – Ujedinjena Kraljevina) – Commissioners for Her Majesty's Revenue and Customs protiv British Film Institute (Zahtjev za prethodnu odluku — Porez na dodanu vrijednost — Šesta direktiva 77/388/EEZ — Članak 13. dio A stavak 1. točka (n) — Izuzeće isporuka određenih kulturnih usluga — Nepostojanje izravnog učinka — Određivanje izuzetih isporuka kulturnih usluga — Margina prosudbe država članica)

text:
               10.4.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 112/9

         Presuda Suda (četvrto vijeće) od 15. veljače 2017. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Court of Appeal (England & Wales) (Civil Division) – Ujedinjena Kraljevina) – Commissioners for Her Majesty's Revenue and Customs protiv British Film Institute
   (Predmet C-592/15) (1)

   ((Zahtjev za prethodnu odluku - Porez na dodanu vrijednost - Šesta direktiva 77/388/EEZ - Članak 13. dio A stavak 1. točka (n) - Izuzeće isporuka određenih kulturnih usluga - Nepostojanje izravnog učinka - Određivanje izuzetih isporuka kulturnih usluga - Margina prosudbe država članica))
   (2017/C 112/13)
   Jezik postupka: engleski

      Sud koji je uputio zahtjev

   Court of Appeal (England & Wales) (Civil Division)

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelj: Commissioners for Her Majesty's Revenue and Customs

      Tuženik: British Film Institute

      Izreka

   Odredbu članka 13. dijela A stavka 1. točke (n) Šeste direktive Vijeća 77/388/EEZ od 17. svibnja 1977. o usklađivanju zakonodavstava država članica koja se odnose na poreze na promet – zajednički sustav poreza na dodanu vrijednost: jedinstvena osnovica za razrezivanje, koja predviđa izuzeće za „isporuke određenih kulturnih usluga”, treba tumačiti na način da nema izravan učinak pa se na nju u slučaju njezina neprenošenja ne mogu izravno pozivati javnopravna tijela ili ostala kulturna tijela koja dotična država članica priznaje, a koja obavljaju isporuke kulturnih usluga.

      (1)  SL C 27, 25. 1. 2016.


title: Predmet T-164/13: Rješenje Općeg suda od 12. srpnja 2013. — Sun Capital Partners protiv OHIM-a — Sun Capital Partners (SUN CAPITAL)

text:
               12.10.2013

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 298/9

         Rješenje Općeg suda od 12. srpnja 2013. — Sun Capital Partners protiv OHIM-a — Sun Capital Partners (SUN CAPITAL)
   (Predmet T-164/13) (1)

   2013/C 298/19
   Jezik postupka: engleski
   Predsjednik prvog vijeća naložio je brisanje predmeta.

      (1)  SL C 147, 25.5.2013.


title: Predmet T-62/16: Tužba podnesena 15. veljače 2016. – Puma protiv EUIPO-a – Doosan Infracore (PUMA)

text:
               4.4.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 118/36

         Tužba podnesena 15. veljače 2016. – Puma protiv EUIPO-a – Doosan Infracore (PUMA)
   (Predmet T-62/16)
   (2016/C 118/41)
   Jezik na kojem je tužba podnesena: engleski

      Stranke

      Tužitelj: Puma SE (Herzogenaurach, Njemačka) (zastupnik: P. González-Bueno Catalán de Ocón, odvjetnik)

      Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO)

      Druga stranka pred žalbenim vijećem: Doosan Infracore Co. Ltd (Incheon, Južna Koreja)

      Podaci o postupku pred EUIPO-om

      Podnositelj prijave spornog žiga: druga stranka pred žalbenim vijećem

      Predmetni sporni žig: figurativni žig s verbalnim elementom „PUMA” – prijava žiga EU br. 11 376 209

      Postupak pred EUIPO-om: postupak povodom prigovora

      Pobijana odluka: odluka četvrtog žalbenog vijeća EUIPO-a od 4. prosinca 2015. u predmetu R 1052/2015-4

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

               —

               poništi pobijanu odluku;

               —

               naloži EUIPO-u i društvu Doosan Infracore Co. Ltd snošenje troškova.

      Tužbeni razlog

               —

               povreda članka 8. stavka 5. Uredbe br. 207/2009.


title: Predmet T-342/14 P: Žalba koju je 19. svibnja 2014. podnio CR protiv presude Službeničkog suda od 12. ožujka 2014. u predmetu F-128/12, CR protiv Parlamenta

text:
               7.7.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 212/42

         Žalba koju je 19. svibnja 2014. podnio CR protiv presude Službeničkog suda od 12. ožujka 2014. u predmetu F-128/12, CR protiv Parlamenta
   (Predmet T-342/14 P)
   2014/C 212/54
   Jezik postupka: francuski

      Stranke

      Žalitelj: CR (Malling, Francuska) (zastupnik: A. Salerno, odvjetnik)

      Druge stranke u postupku: Europski parlament i Vijeće Europske unije

      Žalbeni zahtjev

   Žalitelj od Općeg suda zahtijeva da:

               —

               ukine presudu Službeničkog suda od 12. ožujka 2014.;

               —

               sam riješi spor između žalitelja i Europskog parlamenta, tako da poništi odluku koju je žalitelj pobijao pred Službeničkim sudom u dijelu u kojem mu je nalažen povrat svih iznosa koji su mu nezakonito isplaćeni na temelju obiteljskih naknada; ili

               —

               podredno, vrati predmet Službeničkom sudu na ponovno odlučivanje;

               —

               naloži Europskom parlamentu snošenje svih troškova oba postupaka.

      Žalbeni razlozi i glavni argumenti

   Žalitelj osporava odbijanje prigovora nezakonitosti istaknutog protiv zadnje rečenice članka 85. stavka 2. Pravilnika o osoblju. U prilog žalbi, žalitelj ističe dva žalbena razloga.

               1.

               Prvi žalbeni razlog koji se odnosi na povredu načela pravne sigurnosti.

               2.

               Drugi žalbeni razlog koji se odnosi na propust da se odgovori na žaliteljevu argumentaciju koja se tiče neproporcionalne prirode nepostojanja bilo kakve zastare u slučaju kada tijelo za imenovanje može utvrditi da je odnosna osoba namjerno dovela u zabludu upravu kako bi joj bio isplaćen iznos u pitanju.


title: Predmet F-150/15: Tužba podnesena 22. prosinca 2015. – ZZ protiv EIB-a

text:
               17.10.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 383/30

         Tužba podnesena 22. prosinca 2015. – ZZ protiv EIB-a
   (Predmet F-150/15)
   (2016/C 383/40)
   Jezik postupka: švedski

      Stranke

      Tužitelj: ZZ (zastupnik: E. Nordh, odvjetnik)

      Tuženik: Europska investicijska banka (EIB)

      Predmet i opis spora

   Zahtjev za poništenje odluka EIB-a o tužiteljevom „otpuštanju iz službe” i drugih odluka povezanih s tom odlukom kao i zahtjev za naknadu navodno pretrpljene neimovinske i imovinske štete.

      Tužbeni zahtjev tužitelja

               —

               poništiti tuženikove odluke od 13. travnja 2015., 12. svibnja 2015., 16. lipnja 2015. i 20. listopada 2015. o tužiteljevom „otpuštanju iz službe”;

               —

               poništiti tuženikovu odluku od 18. lipnja 2015. o zabrani pristupa tužitelju njegovoj elektroničkoj pošti i računalnim vezama;

               —

               poništiti tuženikovu odluku kojom se tužitelju uskraćuje pristup njegovim obračunskim ispravama za isplatu plaće i briše ga se s popisa njegovog osoblja;

               —

               naložiti tuženiku plaćanje iznosa od 950 000 eura za naknadu neimovinske štete koju je pretrpio tužitelj zbog tih odluka kao i zbog nemogućnosti izvršavanja obveze uzdržavanja i povrede njegovih postupovnih jamstava, uvećan za kamate;

               —

               naložiti EIB-u snošenje troškova.


title: Predmet F-63/14: Rješenje Službeničkog suda od 4. svibnja 2016. – Mota Alves i dr. protiv Komisije

text:
               20.6.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 222/49

         Rješenje Službeničkog suda od 4. svibnja 2016. – Mota Alves i dr. protiv Komisije
   (Predmet F-63/14) (1)

   (2016/C 222/75)
   Jezik postupka: francuski
   Predsjednik drugog vijeća odredio je brisanje predmeta.

      (1)  SL C 421, 24. 11. 2014., str. 61


title: Predmet T-237/16: Rješenje Općeg suda od 13. rujna 2016. – NI protiv EDPS-a

text:
               7.11.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 410/37

         Rješenje Općeg suda od 13. rujna 2016. – NI protiv EDPS-a
   (Predmet T-237/16) (1)

   (2016/C 410/67)
   Jezik postupka: španjolski
   Predsjednik drugog vijeća odredio je brisanje predmeta.

      (1)  SL C 260, 18. 7. 2016.