title: Predmet C-123/20: Presuda Suda (peto vijeće) od 28. listopada 2021. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Bundesgerichtshof – Njemačka) – Ferrari SpA/Mansory Design & Holding GmbH, WH („Zahtjev za prethodnu odluku – Uredba (EZ) br. 6/2002 – Dizajni Zajednice – Članci 4., 6. i 11. – Tužba zbog povrede – Neregistrirani dizajn Zajednice – Vanjski izgled dijela proizvoda – Uvjeti za zaštitu – Dio složenog proizvoda – Individualni karakter – Otkrivanje javnosti”)

text:
               3.1.2022

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 2/7

      Presuda Suda (peto vijeće) od 28. listopada 2021. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Bundesgerichtshof – Njemačka) – Ferrari SpA/Mansory Design & Holding GmbH, WH
      (Predmet C-123/20) (1)

      („Zahtjev za prethodnu odluku - Uredba (EZ) br. 6/2002 - Dizajni Zajednice - Članci 4., 6. i 11. - Tužba zbog povrede - Neregistrirani dizajn Zajednice - Vanjski izgled dijela proizvoda - Uvjeti za zaštitu - Dio složenog proizvoda - Individualni karakter - Otkrivanje javnosti”)
      (2022/C 2/09)
      Jezik postupka: njemački

         Sud koji je uputio zahtjev

      Bundesgerichtshof

         Stranke glavnog postupka

         Tužitelj: Ferrari SpA

         Tuženik: Mansory Design & Holding GmbH, WH

         Izreka

      Članak 11. stavak 2. Uredbe Vijeća (EZ) br. 6/2002 od 12. prosinca 2001. o dizajnu Zajednice treba tumačiti na način da otkrivanje javnosti slika proizvoda, kao što je objava fotografija vozila, dovodi do otkrivanja javnosti dizajna na dijelu tog proizvoda, u smislu članka 3. točke (a) te uredbe, ili na sastavnom dijelu navedenog proizvoda kao složenog proizvoda, u smislu članka 3. točke (c) i članka 4. stavka 2. navedene uredbe, pod uvjetom da se vanjski izgled tog dijela ili sastavnog dijela može jasno prepoznati prilikom tog otkrivanja.
      Kako bi se moglo ispitati ispunjava li taj vanjski izgled uvjet individualnog karaktera iz članka 6. stavka 1. iste uredbe, nužno je da predmetni dio ili sastavni dio čini vidljivi dio proizvoda ili složenog proizvoda, koji je jasno određen crtama, obrisima, bojama, oblicima ili posebnom teksturom.

         (1)  SL C 215, 29. 6. 2020.


title: Spojeni predmeti C-197/20 i C-216/20: Presuda Suda (deveto vijeće) od 28. listopada 2021. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Finanzgericht Hamburg – Njemačka) – KAHL G.m.b.H. & Co. K.G. (C-197/20) i C. E. Roeper GmbH (C-216/20)/Hauptzollamt Hannover (C-197/20), Hauptzollamt Hamburg (C-216/20) („Zahtjev za prethodnu odluku – Carinska unija – Zajednička carinska tarifa – Tarifno razvrstavanje – Kombinirana nomenklatura – Tarifni podbrojevi 1521 90 91 i 1521 90 99 – Tumačenje napomenâ s objašnjenjem koje se odnose na podbroj 1521 90 99 – Taljeni pčelinji vosak koji je ponovno stvrdnut prije uvoza”)

text:
               3.1.2022

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 2/8

      Presuda Suda (deveto vijeće) od 28. listopada 2021. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Finanzgericht Hamburg – Njemačka) – KAHL G.m.b.H. & Co. K.G. (C-197/20) i C. E. Roeper GmbH (C-216/20)/Hauptzollamt Hannover (C-197/20), Hauptzollamt Hamburg (C-216/20)
      (Spojeni predmeti C-197/20 i C-216/20) (1)

      („Zahtjev za prethodnu odluku - Carinska unija - Zajednička carinska tarifa - Tarifno razvrstavanje - Kombinirana nomenklatura - Tarifni podbrojevi 1521 90 91 i 1521 90 99 - Tumačenje napomenâ s objašnjenjem koje se odnose na podbroj 1521 90 99 - Taljeni pčelinji vosak koji je ponovno stvrdnut prije uvoza”)
      (2022/C 2/10)
      Jezik postupka: njemački

         Sud koji je uputio zahtjev

      Finanzgericht Hamburg

         Stranke glavnog postupka

         Tužitelji: KAHL G.m.b.H. & Co. K.G. (C-197/20) i C. E. Roeper GmbH (C-216/20)

         Tuženici: Hauptzollamt Hannover (C-197/20) i Hauptzollamt Hamburg (C-216/20)

         Izreka

      Kombiniranu nomenklaturu iz Priloga I. Uredbi Vijeća (EEZ) br. 2658/87 od 23. srpnja 1987. o tarifnoj i statističkoj nomenklaturi i o Zajedničkoj carinskoj tarifi, u verziji koja proizlazi iz Provedbene uredbe Komisije (EU) br. 1101/2014 od 16. listopada 2014. i Provedbene uredbe Komisije (EU) 2015/1754 оd 6. listopada 2015., treba tumačiti na način da je pčelinji vosak koji je taljen i od kojeg je tijekom taljenja mehanički odvojen jedan dio strane tvari, a zatim je stvrdnut kako bi oblikovao blokove ili diskove, obuhvaćen podbrojem 1521 90 99 te nomenklature, koji se odnosi na „ostale” voskove, a ne podbrojem 1521 90 91 navedene nomenklature, koji se odnosi na „sirove” voskove.

         (1)  SL C 279, 24. 8. 2020.


title: Spojeni predmeti C-221/20 i C-223/20: Presuda Suda (sedmo vijeće) od 28. listopada 2021. (zahtjevi za prethodnu odluku koje je uputio Korkein hallinto-oikeus – Finska) – Postupci koje su pokrenuli A Oy (C-221/20), B Oy (C-223/20) („Zahtjev za prethodnu odluku – Oporezivanje – Direktiva 92/83/EEZ – Trošarine – Pivo – Članak 4. stavak 2. – Mogućnost primjene sniženih stopa trošarina na pivo koje proizvode samostalne male pivovare – Tretiranje dviju ili više manjih pivovara kao jedne samostalne male pivovare – Obveza prenošenja”)

text:
               3.1.2022

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 2/8

      Presuda Suda (sedmo vijeće) od 28. listopada 2021. (zahtjevi za prethodnu odluku koje je uputio Korkein hallinto-oikeus – Finska) – Postupci koje su pokrenuli A Oy (C-221/20), B Oy (C-223/20)
      (Spojeni predmeti C-221/20 i C-223/20) (1)

      („Zahtjev za prethodnu odluku - Oporezivanje - Direktiva 92/83/EEZ - Trošarine - Pivo - Članak 4. stavak 2. - Mogućnost primjene sniženih stopa trošarina na pivo koje proizvode samostalne male pivovare - Tretiranje dviju ili više manjih pivovara kao jedne samostalne male pivovare - Obveza prenošenja”)
      (2022/C 2/11)
      Jezik postupka: finski

         Sud koji je uputio zahtjev

      Korkein hallinto-oikeus

         Stranke glavnog postupka

         Tužitelji: A Oy (C-221/20), B Oy (C-223/20)

         uz sudjelovanje: Veronsaajien oikeudenvalvontayksikkö

         Izreka

      Članak 4. stavak 2. drugu rečenicu Direktive Vijeća 92/83/EEZ od 19. listopada 1992. o usklađivanju struktura trošarina na alkohol i alkoholna pića treba tumačiti na način da država članica koja primijeni mogućnost, predviđenu u članku 4. stavku 1. te direktive, primijeniti snižene stope trošarina na pivo koje proizvode samostalne male pivovare ipak nije dužna dvije ili više manjih pivovara koje surađuju i čija godišnja proizvodnja zajedno ne prelazi 200 000 hl tretirati kao jednu samostalnu malu pivovaru.

         (1)  SL C 262, 10. 8. 2020.


title: Predmet C-324/20: Presuda Suda (prvo vijeće) od 28. listopada 2021. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Bundesfinanzhof – Njemačka) – Finanzamt B/X-Beteiligungsgesellschaft mbH („Zahtjev za prethodnu odluku – Direktiva 2006/112/EZ – Porez na dodanu vrijednost (PDV) – Pružanje usluga – Članak 63. – Obveza obračuna PDV-a – Članak 64. stavak 1. – Pojam „usluga koja dovodi do niza plaćanja” – Usluga jednokratne naravi koja je plativa u obrocima – Članak 90. stavak 1. – Smanjenje oporezivog iznosa – Pojam „neplaćanje cijene””)

text:
               3.1.2022

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 2/9

      Presuda Suda (prvo vijeće) od 28. listopada 2021. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Bundesfinanzhof – Njemačka) – Finanzamt B/X-Beteiligungsgesellschaft mbH
      (Predmet C-324/20) (1)

      („Zahtjev za prethodnu odluku - Direktiva 2006/112/EZ - Porez na dodanu vrijednost (PDV) - Pružanje usluga - Članak 63. - Obveza obračuna PDV-a - Članak 64. stavak 1. - Pojam „usluga koja dovodi do niza plaćanja” - Usluga jednokratne naravi koja je plativa u obrocima - Članak 90. stavak 1. - Smanjenje oporezivog iznosa - Pojam „neplaćanje cijene””)
      (2022/C 2/12)
      Jezik postupka: njemački

         Sud koji je uputio zahtjev

      Bundesfinanzhof

         Stranke glavnog postupka

         Tužitelj: Finanzamt B

         Tuženik: X-Beteiligungsgesellschaft mbH

         Izreka

                  1.

                  Članak 64. stavak 1. Direktive Vijeća 2006/112/EZ od 28. studenoga 2006. o zajedničkom sustavu poreza na dodanu vrijednost treba tumačiti na način da pružanje usluga jednokratne naravi koje se plaća obročno nije obuhvaćeno područjem primjene te odredbe.

                  2.

                  Članak 90. stavak 1. Direktive 2006/112 treba tumačiti na način da se, u slučaju dogovora o obročnom plaćanju, neplaćanje dijela naknade prije njezina dospijeća ne može kvalificirati kao neplaćanje cijene u smislu te odredbe i stoga ne može dovesti do smanjenja oporezivog iznosa.

         (1)  SL C 313, 21. 9. 2020.


title: Predmet C-357/20: Presuda Suda (drugo vijeće) od 28. listopada 2021. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Verwaltungsgericht Wien – Austrija) – IE/Magistrat der Stadt Wien („Zahtjev za prethodnu odluku – Očuvanje prirodnih staništa i divlje faune i flore – Direktiva 92/43/EEZ – Članak 12. stavak 1. – Sustav stroge zaštite životinjskih vrsta – Prilog IV. točka (a) – Cricetus cricetus (europski hrčak) – Lokaliteti za razmnožavanje i lokaliteti za odmor – Oštećivanje ili uništavanje”)

text:
               3.1.2022

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 2/10

      Presuda Suda (drugo vijeće) od 28. listopada 2021. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Verwaltungsgericht Wien – Austrija) – IE/Magistrat der Stadt Wien
      (Predmet C-357/20) (1)

      („Zahtjev za prethodnu odluku - Očuvanje prirodnih staništa i divlje faune i flore - Direktiva 92/43/EEZ - Članak 12. stavak 1. - Sustav stroge zaštite životinjskih vrsta - Prilog IV. točka (a) - Cricetus cricetus (europski hrčak) - Lokaliteti za razmnožavanje i lokaliteti za odmor - Oštećivanje ili uništavanje”)
      (2022/C 2/13)
      Jezik postupka: njemački

         Sud koji je uputio zahtjev

      Verwaltungsgericht Wien

         Stranke glavnog postupka

         Tužitelj: IE

         Tuženik: Magistrat der Stadt Wien

         Izreka

                  1.

                  Članak 12. stavak 1. točku (d) Direktive Vijeća 92/43/EEZ od 21. svibnja 1992. o očuvanju prirodnih staništa i divlje faune i flore treba tumačiti na način da pojam „lokalitet za razmnožavanje” iz te odredbe obuhvaća i prostor oko tog lokaliteta ako se on može pokazati potrebnim za omogućavanje uspješnog razmnožavanja zaštićenih životinjskih vrsta iz Priloga IV. točke (a) te direktive, poput Cricetus cricetus (europski hrčak).

                  2.

                  Članak 12. stavak 1. točku (d) Direktive 92/43 treba tumačiti na način da lokaliteti za odmor zaštićene životinjske vrste trebaju biti zaštićeni onoliko dugo koliko je potrebno kako bi se toj životinjskoj vrsti omogućilo da se uspješno razmnoži na način da ta zaštita obuhvaća i lokalitete za razmnožavanje koji više nisu nastanjeni ako postoji dovoljno velika vjerojatnost da će se navedena životinjska vrsta vratiti na te lokalitete.

                  3.

                  Članak 12. stavak 1. točku (d) Direktive 92/43 treba tumačiti na način da pojmove „oštećivanje” i „uništavanje” iz te odredbe treba tumačiti na način da oni označavaju postupno smanjivanje ekološke funkcionalnosti lokaliteta za razmnožavanje ili lokaliteta za odmor zaštićene životinjske vrste odnosno potpuni gubitak te funkcionalnosti, neovisno o tome jesu li ta narušavanja namjerna ili ne.

         (1)  SL C 359, 26. 10. 2020.


title: Predmet C-462/20: Presuda Suda (deseto vijeće) od 28. listopada 2021. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Tribunale di Milano – Italija) – Associazione per gli Studi Giuridici sull’Immigrazione (ASGI), Avvocati per niente onlus (APN), Associazione NAGA – Organizzazione di volontariato per l’Assistenza Socio-Sanitaria e per i Diritti di Cittadini Stranieri, Rom e Sinti/Presidenza del Consiglio dei Ministri – Dipartimento per le politiche della famiglia, Ministero dell'Economia e delle Finanze („Zahtjev za prethodnu odluku – Direktiva 2003/109/EZ – Status državljana trećih zemalja s dugotrajnim boravkom – Članak 11. – Direktiva 2011/98/EU – Prava radnika iz trećih zemalja koji su nositelji jedinstvene dozvole – Članak 12. – Direktiva 2009/50/EZ – Prava državljana trećih zemalja koji su nositelji plave karte EU a – Članak 14. – Direktiva 2011/95/EU – Prava korisnika međunarodne zaštite – Članak 29. – Jednako postupanje – Socijalno osiguranje – Uredba (EZ) br. 883/2004 – Usklađivanje sustava socijalnog osiguranja – Članak 3. – Obiteljska davanja – Socijalna pomoć – Socijalna zaštita – Pristup robi i uslugama – Propis države članice koji isključuje državljane trećih zemalja iz pogodnosti „obiteljske iskaznice””)

text:
               3.1.2022

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 2/11

      Presuda Suda (deseto vijeće) od 28. listopada 2021. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Tribunale di Milano – Italija) – Associazione per gli Studi Giuridici sull’Immigrazione (ASGI), Avvocati per niente onlus (APN), Associazione NAGA – Organizzazione di volontariato per l’Assistenza Socio-Sanitaria e per i Diritti di Cittadini Stranieri, Rom e Sinti/Presidenza del Consiglio dei Ministri – Dipartimento per le politiche della famiglia, Ministero dell'Economia e delle Finanze
      (Predmet C-462/20) (1)

      („Zahtjev za prethodnu odluku - Direktiva 2003/109/EZ - Status državljana trećih zemalja s dugotrajnim boravkom - Članak 11. - Direktiva 2011/98/EU - Prava radnika iz trećih zemalja koji su nositelji jedinstvene dozvole - Članak 12. - Direktiva 2009/50/EZ - Prava državljana trećih zemalja koji su nositelji plave karte EU a - Članak 14. - Direktiva 2011/95/EU - Prava korisnika međunarodne zaštite - Članak 29. - Jednako postupanje - Socijalno osiguranje - Uredba (EZ) br. 883/2004 - Usklađivanje sustava socijalnog osiguranja - Članak 3. - Obiteljska davanja - Socijalna pomoć - Socijalna zaštita - Pristup robi i uslugama - Propis države članice koji isključuje državljane trećih zemalja iz pogodnosti „obiteljske iskaznice””)
      (2022/C 2/14)
      Jezik postupka: talijanski

         Sud koji je uputio zahtjev

      Tribunale di Milano

         Stranke glavnog postupka

         Tužitelji: Associazione per gli Studi Giuridici sull’Immigrazione (ASGI), Avvocati per niente onlus (APN), Associazione NAGA – Organizzazione di volontariato per l’Assistenza Socio-Sanitaria e per i Diritti di Cittadini Stranieri, Rom e Sinti

         Tuženici: Presidenza del Consiglio dei Ministri – Dipartimento per le politiche della famiglia, Ministero dell'Economia e delle Finanze

         Izreka

      Članak 12. stavak 1. točku (e) Direktive 2011/98/EU Europskog parlamenta i Vijeća od 13. prosinca 2011. o jedinstvenom postupku obrade zahtjeva za izdavanje jedinstvene dozvole za boravak i rad državljanima trećih zemalja na državnom području države članice te o zajedničkom skupu prava za radnike iz trećih zemalja koji zakonito borave u državi članici i članak 14. stavak 1. točku (e) Direktive Vijeća 2009/50/EZ od 25. svibnja 2009. o uvjetima za ulazak i boravak državljana trećih zemalja radi visokokvalificiranog zapošljavanja treba tumačiti na način da im se ne protivi propis države članice koji isključuje državljane trećih zemalja na koje se odnose te direktive iz pogodnosti korištenja iskaznicom koja se izdaje obiteljima i koja omogućuje ostvarivanje popusta ili sniženja cijene prilikom kupnje robe i usluga koje isporučuju javni ili privatni subjekti koji su sklopili sporazum s vladom te države članice.
      Članak 11. stavak 1. točku (d) Direktive Vijeća 2003/109/EZ od 25. studenoga 2003. o statusu državljana trećih zemalja s dugotrajnim boravkom treba tumačiti na način da im se također ne protivi takav propis pod uvjetom da takva iskaznica, u skladu s nacionalnim zakonodavstvom te države članice, nije obuhvaćena pojmovima „socijalno osiguranje”, „socijalna pomoć” ili „socijalna zaštita”.
      Članak 29. Direktive 2011/95/EU Europskog parlamenta i Vijeća od 13. prosinca 2011. o standardima za kvalifikaciju državljana trećih zemalja ili osoba bez državljanstva za ostvarivanje međunarodne zaštite, za jedinstveni statusa izbjeglica ili osoba koje ispunjavaju uvjete za supsidijarnu zaštitu te sadržaj odobrene zaštite treba tumačiti na način da mu se protivi takav propis ako je navedena iskaznica dio sustava potpora koji su uvela tijela javne vlasti i kojim se može koristiti pojedinac koji ne raspolaže dostatnim sredstvima kako bi zadovoljio svoje osnovne potrebe kao ni potrebe svoje obitelji.
      Članak 11. stavak 1. točku (f) Direktive 2003/109, članak 12. stavak 1. točku (g) Direktive 2011/98 i članak 14. stavak 1. točku (g) Direktive 2009/50 treba tumačiti na način da im se protivi takav propis.

         (1)  SL C 433, 14. 10. 2020.


title: Spojeni predmeti C-428/21 PPU i C-429/21 PPU: Presuda Suda (prvo vijeće) od 26. listopada 2021. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Rechtbank Amsterdam – Nizozemska) – Izvršenje europskih uhidbenih naloga izdanih protiv HM-a (C-428/21 PPU), TZ-a (C-429/21 PPU) („Zahtjev za prethodnu odluku – Hitni prethodni postupak – Pravosudna suradnja u kaznenim stvarima – Europski uhidbeni nalog – Okvirna odluka 2002/584/PUP – Članak 27. stavak 3. točka (g) i članak 27. stavak 4. – Zahtjev za pristanak na kazneni progon zbog kaznenih djela koja se razlikuju od onih koja su opravdala predaju – Članak 28. stavak 3. – Zahtjev za pristanak na naknadu predaju dotične osobe drugoj državi članici – Članak 47. Povelje Europske unije o temeljnim pravima – Pravo na djelotvornu sudsku zaštitu – Pravo dotične osobe na saslušanje od strane pravosudnog tijela izvršenja – Pravila”)

text:
               3.1.2022

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 2/12

      Presuda Suda (prvo vijeće) od 26. listopada 2021. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Rechtbank Amsterdam – Nizozemska) – Izvršenje europskih uhidbenih naloga izdanih protiv HM-a (C-428/21 PPU), TZ-a (C-429/21 PPU)
      (Spojeni predmeti C-428/21 PPU i C-429/21 PPU) (1)

      („Zahtjev za prethodnu odluku - Hitni prethodni postupak - Pravosudna suradnja u kaznenim stvarima - Europski uhidbeni nalog - Okvirna odluka 2002/584/PUP - Članak 27. stavak 3. točka (g) i članak 27. stavak 4. - Zahtjev za pristanak na kazneni progon zbog kaznenih djela koja se razlikuju od onih koja su opravdala predaju - Članak 28. stavak 3. - Zahtjev za pristanak na naknadu predaju dotične osobe drugoj državi članici - Članak 47. Povelje Europske unije o temeljnim pravima - Pravo na djelotvornu sudsku zaštitu - Pravo dotične osobe na saslušanje od strane pravosudnog tijela izvršenja - Pravila”)
      (2022/C 2/15)
      Jezik postupka: nizozemski

         Sud koji je uputio zahtjev

      Rechtbank Amsterdam

         Stranke glavnog postupka

      HM (C-428/21 PPU), TZ (C-429/21 PPU)

         uz sudjelovanje: Openbaar Ministerie

         Izreka

      Članak 27. stavak 3. točku (g) i članak 27. stavak 4. kao i članak 28. stavak 3. Okvirne odluke Vijeća 2002/584/PUP od 13. lipnja 2002. o Europskom uhidbenom nalogu i postupcima predaje između država članica, kako je izmijenjena Okvirnom odlukom Vijeća 2009/299/PUP od 26. veljače 2009., u vezi s pravom na djelotvornu sudsku zaštitu zajamčenim u članku 47. Povelje Europske unije o temeljnim pravima, treba tumačiti na način da osoba predana pravosudnom tijelu izdavanja u okviru izvršenja europskog uhidbenog naloga ima pravo na saslušanje od strane pravosudnog tijela izvršenja, kada ovom potonjem pravosudno tijelo izdavanja podnese zahtjev za pristanak na temelju tih odredbi te okvirne odluke, pri čemu se to saslušanje može održati u državi članici izdavanja u kojem slučaju su pravosudna tijela ove potonje dužna osigurati da se pravo na saslušanje dotične osobe smisleno i učinkovito ostvari bez izravnog sudjelovanja pravosudnog tijela izvršenja. No, na pravosudnom tijelu izvršenja je da osigura da raspolaže dostatnim elementima, osobito glede stajališta dotične osobe, na temelju kojih bi uz potpuno poznavanje predmeta – i u cijelosti poštujući prava obrane ove potonje – moglo donijeti svoju odluku o zahtjevu za pristanak podnesenom na temelju članka 27. stavka 4. Okvirne odluke 2002/584 ili njezina članka 28. stavka 3., te da, po potrebi, pozove pravosudno tijelo izdavanja da mu žurno dostavi dopunske informacije.

         (1)  SL C 368, 13. 9. 2021.


title: Predmet C-84/21: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 11. veljače 2021. uputio Consiglio di Stato (Italija) – Iveco Orecchia SpA/Brescia Trasporti SpA

text:
               3.1.2022

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 2/12

      Zahtjev za prethodnu odluku koji je 11. veljače 2021. uputio Consiglio di Stato (Italija) – Iveco Orecchia SpA/Brescia Trasporti SpA
      (Predmet C-84/21)
      (2022/C 2/16)
      Jezik postupka: talijanski

         Sud koji je uputio zahtjev

      Consiglio di Stato

         Stranke glavnog postupka

         Žalitelj: Iveco Orecchia SpA

         Druga stranka u postupku: Brescia Trasporti SpA

         Prethodna pitanja

                  1.

                  Je li u skladu s pravom Unije i, konkretno, s odredbama Direktive 2007/46/EZ (1) (članaka 10., 19. i 28. navedene Direktive Zajednice), kao i s načelima jednakog postupanja i nepristranosti, slobodnog tržišnog natjecanja i dobre uprave, da se, uz posebno upućivanje na javnu nabavu zamjenskih sastavnih dijelova za autobuse koji su namijenjeni obavljanju javne usluge javnom naručitelju dopušta da prihvati zamjenske sastavne dijelove namijenjene određenom vozilu, koje je proizveo proizvođač različit od konstruktora vozila i koji stoga nisu homologirani zajedno s vozilom, koji su obuhvaćeni jednom od vrsta sastavnih dijelova navedenih u tehničkim propisima iz Priloga IV. navedenoj Direktivi (popis zahtjeva za EZ homologaciju vozila) i koji su ponuđeni u postupku javne nabave a da nije priložen certifikat o homologaciji i da ne postoji nikakva obavijest o stvarnoj homologaciji, nego su ponuđeni, štoviše, na temelju pretpostavke da homologacija nije potrebna i da je dovoljna samo izjava o jednakovrijednosti s originalnim homologiranim dijelom koju je dao ponuditelj?

                  2.

                  Je li u skladu s pravom Unije i, konkretno, s člankom 3. točkom 27. Direktive 2007/46/EZ da se, s obzirom na javnu nabavu zamjenskih sastavnih dijelova za autobuse koji su namijenjeni obavljanju javne usluge, pojedinačnom ponuditelju dopušta da se sam kvalificira kao „proizvođač” određenog zamjenskog sastavnog dijela koji nije originalan i koji je namijenjen određenom vozilu, konkretno, kad je taj dio obuhvaćen jednom od vrsta sastavnih dijelova navedenih u tehničkim propisima iz Priloga IV. Direktivi 2007/46/EZ (popis zahtjeva za EZ homologaciju vozila), ili treba li navedeni ponuditelj ipak dokazati, za svaki od zamjenskih sastavnih dijelova koji su ponuđeni na takav način i kako bi potvrdio njihovu jednakovrijednost s tehničkim specifikacijama iz postupka javne nabave, da je subjekt koji je odgovoran tijelu nadležnom za homologaciju u svim vidovima homologacijskog postupka te da je odgovoran za osiguravanje sukladnosti proizvodnje i odgovarajuće razine kvalitete i da izravno provodi barem neke faze konstrukcije sastavnog dijela koji je predmet homologacije, pri čemu također, u slučaju potvrdnog odgovora, valja pojasniti kojim sredstvima treba pružiti navedeni dokaz?

         (1)  Direktiva 2007/46/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 5. rujna 2007. o uspostavi okvira za homologaciju motornih vozila i njihovih prikolica te sustava, sastavnih dijelova i zasebnih tehničkih jedinica namijenjenih za takva vozila (Okvirna direktiva) Tekst značajan za EGP (SL L 263, 9. 10. 2007., str. 1.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 13., svezak 35., str. 103.,)


title: Predmet C-415/21 P: Žalba u kasacijskom postupku koju je 7. srpnja 2021 podnijela Comercializadora Eloro S. A. protiv presude Općeg suda (deveto vijeće) od 28. travnja 2021. u predmetu T-310/20, Comercializadora Eloro/EUIPO – Zumex Group (JUMEX)

text:
               3.1.2022

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 2/13

      Žalba u kasacijskom postupku koju je 7. srpnja 2021 podnijela Comercializadora Eloro S. A. protiv presude Općeg suda (deveto vijeće) od 28. travnja 2021. u predmetu T-310/20, Comercializadora Eloro/EUIPO – Zumex Group (JUMEX)
      (Predmet C-415/21 P)
      (2022/C 2/17)
      Jezik postupka: španjolski

         Stranke

         Žalitelj: Comercializadora Eloro S. A. (zastupnici: J. L. Gracia Albero, P. Merino Baylos i E. Cebollero González, odvjetnici)

         Druge stranke u postupku: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO) i Zumex Group, S. A.
      Rješenjem od 10. studenoga 2021. Sud (vijeće za dopuštanje žalbi) je proglasio žalbu u kasacijskom postupku nedopuštenom te je društvu Comercializadora Eloro S. A. naložilo snošenje vlastitih troškova.


title: Predmet C-508/21 P: Žalba koju je 18. kolovoza 2021. podnijela Europska komisija protiv presude Općeg suda (četvrto prošireno vijeće) od 9. lipnja 2021. u predmetu T-47/19, Dansk Erhverv/Komisija

text:
               3.1.2022

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 2/14

      Žalba koju je 18. kolovoza 2021. podnijela Europska komisija protiv presude Općeg suda (četvrto prošireno vijeće) od 9. lipnja 2021. u predmetu T-47/19, Dansk Erhverv/Komisija
      (Predmet C-508/21 P)
      (2022/C 2/18)
      Jezik postupka: engleski

         Stranke

         Žalitelj: Europska komisija (zastupnici: B. Stromsky, T. Maxian Rusche, agenti)

         Druge stranke u postupku: Dansk Erhverv, Danmarks Naturfredningsforening, Savezna Republika Njemačka, Interessengemeinschaft der Grenzhändler (IGG)

         Zahtjevi

      Žalitelj od Suda zahtijeva da:

                  —

                  ukine izreku pobijane presude;

                  —

                  donese odluku u predmetu T-47/19, Danske Erhverv/Komisija, tako da poništi točku 3.3 pobijane odluke (1);

                  —

                  naloži tužitelju iz prvostupanjskog postupka snošenje troškova žalbenog postupka;

                  —

                  naloži svakoj stranci i svakom intervenijentu snošenje vlastitih troškova prvostupanjskog postupka.

         Žalbeni razlozi i glavni argumenti

      Prvi žalbeni razlog: Opći sud počinio je pogrešku koja se tiče prava time što je utvrdio da prihvaćanje trećeg dijela jedinog tužbenog razloga dovodi do poništenja pobijane odluke u cijelosti. To utvrđenje povređuje članak 264. UFEU-a kako ga je Sud protumačio u predmetu Komisija/Départment de Loiret i načelo proporcionalnosti.
      U predmetu Komisija/Départment de Loiret, Sud je na sljedeći način protumačio članak 264. UFEU-a: (2)

      „[…] puka činjenica da razlog koji je naveo žalitelj u potporu svojoj tužbi za poništenje smatra osnovanim ne omogućuje [Općem sudu] da automatski poništi pobijani akt u cijelosti. Naime, akt se ne može u cijelosti poništiti ako je prema svim dokazima očito da taj tužbeni razlog, koji je usmjeren samo na točno određeni aspekt osporavanog akta, može biti temelj samo za djelomično poništenje.”
      U ovom predmetu, treći dio jedinog tužbenog razloga tužitelja iz prvostupanjskog postupka bio je usmjeren samo protiv jedne od triju odluka koje su bile grupirane u jedan akt u pobijanoj odluci. Riječ je bila o odluci kojom je utvrđeno da neizricanje novčane kazne trgovinama koje se nalaze na granici za nenaplaćivanje pologa na pića u limenoj ambalaži nije podrazumijevalo korištenje državnih sredstava te stoga nije bilo državna potpora. Treći dio jedinog tužiteljeva tužbenog razloga nije bio usmjeren protiv drugih odluka kojima se utvrđuje da nenaplaćivanje pologa i ne naplaćivanje PDV-a na nenaplaćene pologe nije podrazumijevalo korištenje državnih sredstava i stoga nije bilo državna potpora.
      Drugi žalbeni razlog: Opći sud nije pružio obrazloženje te je dao proturječno obrazloženje kada je utvrdio da su tri odluke međusobno neodvojive.
      Treći žalbeni razlog: Opći sud počinio je pogrešku koja se tiče prava time što je utvrdio da su tri odluke međusobno neodvojive. Naime, tri mjere ocijenjene u trima odlukama nisu povezane. Konkretno, neizricanje novčane kazne nije izravno i automatski povezano s nenaplaćivanjem pologa i nenaplaćivanjem PDV-a. Izricanje novčane kazne moglo bi, ali ne mora, promijeniti postupanje trgovina na granici. Trgovine na granici mogu osporavati izricanje novčanih kazni pred nadležnim sudovima i nastaviti s nenaplaćivanjem pologa (i neubiranjem PDV-a na nenaplaćene pologe). U svakom slučaju, nenaplaćivanje pologa ne dovodi do gubitka državnih sredstava jer do gubitka novca dolazi u okviru sustava pologa kojim u potpunosti upravlja privatni subjekt, bez ikakve državne kontrole.

         (1)  Odluka C(2018) 6315 final o državnoj potpori SA.44865 (2016/FC) – Njemačka – navodna državna potpora njemačkim trgovinama pića koje se nalaze na granicama

         (2)  Presuda Komisija/Départment de Loiret, C-295/07 P, EU:C:2008:707, t. 104.


title: Predmet C-509/21 P: Žalba koju je 18. kolovoza 2021. podnio Interessengemeinschaft der Grenzhändler (IGG) protiv presude Općeg suda (četvrto prošireno vijeće) od 9. lipnja 2021. u predmetu T-47/19, Dansk Erhverv/Komisija

text:
               3.1.2022

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 2/15

      Žalba koju je 18. kolovoza 2021. podnio Interessengemeinschaft der Grenzhändler (IGG) protiv presude Općeg suda (četvrto prošireno vijeće) od 9. lipnja 2021. u predmetu T-47/19, Dansk Erhverv/Komisija
      (Predmet C-509/21 P)
      (2022/C 2/19)
      Jezik postupka: engleski

         Stranke

         Žalitelj: Interessengemeinschaft der Grenzhändler (IGG) (zastupnik: M. Bauer, F. von Hammerstein, Rechtsanwälte)

         Druge stranke u postupku: Dansk Erhverv, Europska komisija, Danmarks Naturfredningsforening, Savezna Republika Njemačka

         Žalbeni zahtjev

      Žalitelj od Suda zahtijeva da:

                  —

                  u cijelosti ukine pobijanu presudu;

                  —

                  odbije tužbu;

                  —

                  tužitelju naloži snošenje troškova.

         Žalbeni razlozi i glavni argumenti

      Pobijana presuda sadržava nekoliko pogrešaka koje se tiču prava. U njoj se pogrešno tumače različiti pravni pojmovi u području državnih potpora, uključujući pojam „ozbiljne poteškoće” kad je riječ o potrebi pokretanja službenog postupka, pojam „dovoljno izravna veza” između prednosti i državnog proračuna kako bi se utvrdilo postojanje kriterija „državnih sredstava” i pojam „odvojivosti” kad je riječ o različitim dijelovima presude. U pobijanoj presudi također je odbijeno nekoliko iznesenih argumenata i/ili iskrivljena odnosno pogrešno protumačena Odluka Komisije C(2018) 6315 final o državnoj potpori SA.44865 (2016/FC) – Njemačka – navodna državna potpora njemačkim trgovinama pića koje se nalaze na granici i/ili odbijeni žaliteljevi navodi te ne postoji obrazloženje.
      Konkretno, žalitelj ističe sljedeće žalbene razloge:

                  1)

                  Opći sud počinio je pogrešku koja se tiče prava i nepravilno primijenio članak 107. stavak 1. UFEU-a time što je – prilikom ocjene kriterija „državnih sredstava” – pogrešno protumačio potrebu postojanja „dovoljno izravne veze” između prednosti i državnog proračuna.

                  2)

                  Opći sud počinio je pogrešku koja se tiče prava i nepravilno primijenio članak 107. stavak 1. UFEU-a time što je upotrijebio pogrešan standard u pogledu Komisijine ocjene kriterija „državnih sredstava” u slučajevima poteškoća prilikom tumačenja mjerodavnih zakonskih propisa za čiju se povredu mogu izreći novčane kazne.

                              —

                              Prvi dio: Opći sud počinio je pogrešku koja se tiče prava u točkama 159. do 164. time što je odbio primjenjivost testa „opravdanih i ozbiljnih razloga” koji je razvila Komisija.

                              —

                              Drugi dio: Opći sud počinio je pogrešku koja se tiče prava u točkama 140. do 158. time što je zahtijevao dodatni kriterij („potreba postupnog pojašnjavanja zakonskih odredbi”) uz test „opravdanih i ozbiljnih razloga” koji je razvila Komisija.

                  3)

                  Opći sud počinio je pogrešku koja se tiče prava u točkama 166. do 203. time što je na Komisijinu ocjenu kriterija državnih sredstava primijenio standard koji prekoračuje granice testa „opravdanih razloga”.

                  4)

                  Opći sud počinio je pogrešku koja se tiče prava u točkama 166. do 203. u pogledu svih svojih šest dodatnih razmatranja na temelju kojih je zaključio da je Komisija imala „ozbiljne poteškoće”.

                              —

                              Prvi dio: Opći sud počinio je pogrešku koja se tiče prava u točki 166. u pogledu veze između neizricanja novčanih kazni i nenaplaćivanja pologa.

                              —

                              Drugi dio: Opći sud počinio je pogrešku koja se tiče prava u točkama 169. i 175. u pogledu nepostojanja pravne osnove u njemačkom pravu.

                              —

                              Treći dio: Opći sud počinio je pogrešku koja se tiče prava u točkama 175. do 177. u pogledu razlika u pravnim stajalištima u Njemačkoj.

                              —

                              Četvrti dio: Opći sud počinio je pogrešku koja se tiče prava u točkama 178. do 182. u pogledu primjene iznimke u Njemačkoj.

                              —

                              Peti dio: Opći sud počinio je pogrešku koja se tiče prava u točkama 183. do 190. u pogledu obrazloženja lokalnih tijela.

                              —

                              Šesti dio: Opći sud počinio je pogrešku koja se tiče prava u točkama 191. do 195. u pogledu potrebe ispitivanja temeljnog pravnog okvira.

                              —

                              Sedmi dio: Opći sud počinio je pogrešku koja se tiče prava u točkama 196. do 202. u pogledu pravnog tumačenja koje su primijenila lokalna njemačka tijela, a koje se temelji na „zaključivanju analogijom”.

                  5)

                  Opći sud počinio je pogrešku koja se tiče prava time što je odbio žaliteljeve dodatne argumente istaknute u prilog zaključku da Komisija nije imala „ozbiljne poteškoće”.

                              —

                              Prvi dio: Opći sud počinio je pogrešku koja se tiče prava u točkama 222. do 229. time što je odbio žaliteljev argument koji se odnosio na činjenicu da nacionalno pravo ne obvezuje nadležna tijela na izricanje novčanih kazni.

                              —

                              Drugi dio: Opći sud počinio je pogrešku koja se tiče prava u točkama 231. do 234. time što je odbio žaliteljev argument koji se odnosio na presudu Suda u predmetu Radlberger i povredu članka 34. UFEU-a.

                  6)

                  Opći sud počinio je pogrešku koja se tiče prava u točki 238. time što je u cijelosti poništio Komisijinu odluku, uključujući dio o PDV-u.


title: Predmet C-511/21 P: Žalba koju je 19. kolovoza 2021. podnijela Europska komisija protiv presude Općeg suda (prvo vijeće) od 9. lipnja 2021. u predmetu T-202/17, Calhau Correia de Paiva/Komisija

text:
               3.1.2022

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 2/16

      Žalba koju je 19. kolovoza 2021. podnijela Europska komisija protiv presude Općeg suda (prvo vijeće) od 9. lipnja 2021. u predmetu T-202/17, Calhau Correia de Paiva/Komisija
      (Predmet C-511/21 P)
      (2022/C 2/20)
      Jezik postupka: engleski

         Stranke

         Žalitelj: Europska komisija (zastupnici: B. Schima, I. Melo Sampaio, L. Vernier, agenti)

         Druga stranka u postupku: Ana Calhau Correia de Paiva

         Zahtjevi

      Žalitelj od Suda zahtijeva da:

                  —

                  ukine pobijanu presudu;

                  —

                  odbije drugi, treći i četvrti tužbeni razlog iz tužbe koju je podnijela tužiteljica u prvostupanjskom postupku;

                  —

                  vrati predmet Općem sudu na ponovno odlučivanje o prvom i petom tužbenom razlogu iz tužbe koju je podnijela tužiteljica u prvostupanjskom postupku, i

                  —

                  o troškovima odluči naknadno.

         Žalbeni razlozi i glavni argumenti

      Ova žalba usmjerena je protiv točaka 54. do 58. pobijane presude, odnosno na dio presude koji se odnosi na dopuštenost prigovora nezakonitosti koji je istaknula tužiteljica protiv jezičnih pravila natječaja o kojem je riječ.
      Komisija ističe jedan žalbeni razlog, a to je da je Opći sud počinio pogrešku koja se tiče prava time što je utvrdio da postoji uska veza između obrazloženja pobijane odluke i jezičnih pravila utvrđenih u obavijesti o natječaju, čime je potvrdio da je prigovor nezakonitosti protiv tih jezičnih pravila dopušten.
      Jedini žalbeni razlog podijeljen je na tri dijela:

                  (1)

                  Kao prvo, Opći sud je u točki 54. pobijane presude pogrešno pravno kvalificirao činjenice time što je na temelju ocjene koju je tužiteljica dobila za opću kompetenciju „Komunikacija” zaključio da postoji uska veza između jezičnih pravila natječaja o kojem je riječ i obrazloženja pobijane odluke.

                  (2)

                  Kao drugo, u točkama 55. do 57. pobijane presude Opći sud je pogrešno pravno kvalificirao činjenice time što je priznao usku vezu na temelju činjenice da je kandidatu teže proći testiranja na njegovu jeziku 2, nego na njegovu materinjem jeziku. Opći sud je također iskrivio dokaze zanemarujući činjenicu da su u predmetnom slučaju engleski i francuski bili druga dva jezika koja je tužiteljica poznavala najbolje. Ograničenje izbora jezika 2 na engleski, francuski i njemački stoga tužiteljicu nije moglo staviti u nepovoljan položaj.

                  (3)

                  Kao treće i posljednje, u točki 58. pobijane presude Opći sud pogrešno je kvalificirao činjenice time što je usku vezu temeljio također na činjenici da je tužiteljica morala pristupiti pisanom testu s drugom konfiguracijom tipkovnice, a ne QWERTY-PT na koju je bila naviknuta. Najprije, ovo nije povezano s obrazloženjem pobijane odluke. Nadalje, čak i ako EPSO nudi ograničen izbor konfiguracija tipkovnica (AZERTY, QWERTY-EN i QWERTZ-DE), ovo pitanje je odvojeno od pitanja jezičnih pravila natječaja.


title: Predmet C-544/21: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 31. kolovoza 2021. uputio Landgericht Mainz (Njemačka) – ID/Stadt Mainz

text:
               3.1.2022

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 2/17

      Zahtjev za prethodnu odluku koji je 31. kolovoza 2021. uputio Landgericht Mainz (Njemačka) – ID/Stadt Mainz
      (Predmet C-544/21)
      (2022/C 2/21)
      Jezik postupka: njemački

         Sud koji je uputio zahtjev

      Landgericht Mainz

         Stranke glavnog postupka

         Tužitelj: ID

         Tuženik: Stadt Mainz

         Prethodna pitanja

                  1.

                  Proizlazi li iz prava Unije, osobito iz članka 4. stavka 3. UEU-a, članka 288. trećeg stavka i članka 260. stavka 1. UFEU-a da članak 15. stavak 1., članak 15. stavak 2. točka (g) i članak 15. stavak 3. Direktive 2006/123/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 12. prosinca 2006. o uslugama na unutarnjem tržištu (Direktiva o uslugama) (1) imaju izravni učinak u okviru sudskog postupka koji je u tijeku između pojedinaca tako da više ne treba primjenjivati nacionalne odredbe članka 4. njemačkog Verordnunga über die Honorare für Architekten- und Ingenieurleistungen (Uredba o naknadama za usluge arhitekata i inženjera) iz 1996. u verziji iz 2002. (HOAI iz 2002.) koje se protive toj direktivi i u skladu s kojima su najniže tarife koje su u toj uredbi o naknadama utvrđene za usluge planiranja i nadzora koje pružaju arhitekti i inženjeri obvezujuće, osim u određenim iznimnim slučajevima, te u skladu s kojima sporazum o naknadi kojim se ide ispod najniže tarife nije valjan u ugovorima s arhitektima ili inženjerima, čak i ako je riječ o pravima iz ugovora o arhitektonskim uslugama koji je sklopljen 2004., odnosno prije donošenja Direktive o uslugama?

                  2.

               U slučaju niječnog odgovora na pitanje 1.:
                              a)

                              Treba li članak 49. UFEU-a (bivši članak 43. UEZ-a) tumačiti na način da mu se protivi nacionalna odredba kao što je članak 4. HOAI-ja iz 2002. u skladu s kojom su najniže tarife koje su u toj uredbi o naknadama utvrđene za usluge planiranja i nadzora koje pružaju arhitekti i inženjeri obvezujuće, osim u određenim iznimnim slučajevima, te u skladu s kojima sporazum o naknadi kojim se ide ispod najniže tarife nije valjan u ugovorima s arhitektima ili inženjerima, odnosno na način da takva nacionalna odredba predstavlja povredu članka 49. UFEU-a (bivši članak 43. UEZ-a)?

                              b)

                              U slučaju potvrdnog odgovara na prethodno pitanje: proizlazi li iz takve povrede da se u sudskom postupku koji je u tijeku između pojedinaca više ne mogu primjenjivati nacionalne odredbe o obvezujućim najnižim tarifama (u ovom slučaju: članak 4. HOAI-ja iz 2002.)?

         (1)  Direktiva 2006/123/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 12. prosinca 2006. o uslugama na unutarnjem tržištu (SL 2006., L 376, str. 36.)


title: Predmet C-552/21: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 7. rujna 2021. uputio Verwaltungsgericht Wiesbaden (Njemačka) – FT/Land Hessen

text:
               3.1.2022

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 2/18

      Zahtjev za prethodnu odluku koji je 7. rujna 2021. uputio Verwaltungsgericht Wiesbaden (Njemačka) – FT/Land Hessen
      (Predmet C-552/21)
      (2022/C 2/22)
      Jezik postupka: njemački

         Sud koji je uputio zahtjev

      Verwaltungsgericht Wiesbaden

         Stranke glavnog postupka

         Tužitelj: FT

         Tuženik: Land Hessen

         Uz sudjelovanje: SCHUFA Holding AG

         Prethodna pitanja

                  1.

               Treba li članak 77. stavak 1., u vezi s člankom 78. stavkom 1. Opće uredbe o zaštiti podataka (1) tumačiti na način da ishod do kojeg je došlo nadzorno tijelo, o kojem to tijelo obavještava ispitanika,
                              a)

                              Ima li to za posljedicu da se sudski nadzor odluke o pritužbi koju je donijelo nadzorno tijelo na temelju članka 78. stavka 1. Opće uredbe o zaštiti podataka u načelu odnosi samo na to je li to tijelo rješavalo pritužbu, je li primjereno ispitalo predmet pritužbe i obavijestilo podnositelja pritužbe o ishodu provjere
                              ili

                              b)

                              taj ishod treba smatrati odlukom tijela o meritumu? Ima li to za posljedicu da sudski nadzor odluke o pritužbi koju je donijelo nadzorno tijelo na temelju članka 78. stavka 1. Opće uredbe o zaštiti podataka dovodi do toga da sud odluku treba u potpunosti meritorno ispitati, pri čemu u pojedinačnom slučaju, primjerice u slučaju potpunog smanjenja diskrecijske ovlasti, sud može obvezati nadzorno tijelo da primijeni konkretnu mjeru u smislu članka 58. Opće uredbe o zaštiti podataka?

                  2.

                  Je li pohrana podataka u privatnoj agenciji za provjeru kreditne sposobnosti, u kojoj se, a da za to ne postoji konkretan razlog, pohranjuju osobni podaci iz javnog registra kao što su „nacionalne baze podataka” u smislu članka 79. stavaka 4. i 5. Uredbe (EU) 2015/848 (2) kako bi se na zahtjev mogli pružiti podaci, u skladu s člancima 7. i 8. Povelje Europske unije o temeljnim pravima od 12. prosinca 2007. (SL 2007., C 303, str. 1.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 1., svezak 7., str. 104.)?

                  3.

               Dopušta li se u načelu postojanje paralelnih baza podataka (osobito baza podataka agencije za provjeru kreditne sposobnosti), koje se uspostavljaju uz državne baze podataka i u kojima se podaci iz državnih baza podataka (u ovom slučaju obavijesti o nesolventnosti) pohranjuju dulje nego što se to uređuje strogo ograničenim okvirom iz Uredbe (EU) 2015/848, u vezi s nacionalnim pravom, ili iz prava na zaborav u skladu s člankom 17. stavkom 1. točkom (d) Opće uredbe o zaštiti podataka proizlazi da te podatke treba obrisati ako se
                              a)

                              predviđa trajanje obrade koje je istovjetno trajanju obrade u javnom registru
                              ili

                              b)

                              predviđa trajanje pohrane koje premašuje trajanje pohrane koje se predviđa u pogledu javnih registara?

                  4.

                  U mjeri u kojoj kao jedina pravna osnova za pohranu podataka u privatnim agencijama za provjeru kreditne sposobnosti u pogledu podataka koji su također pohranjeni u javnim registrima dolazi u obzir članak 6. stavak 1. podstavak 1. točka (f) Opće uredbe o zaštiti podataka, treba li potvrditi da postoji legitimni interes agencije za provjeru kreditne sposobnosti već u slučaju kad ta agencija preuzima podatke iz javnog registra a da za to nema konkretan razlog, kako bi ti podaci bili dostupni u slučaju podnošenja zahtjeva?

                  5.

                  Smije li se kodeksima ponašanja koje su odobrila nadzorna tijela na temelju članka 40. Opće uredbe o zaštiti podataka i kojima se predviđaju rokovi za provjeru i brisanje, a koji premašuju rokove za pohranu u pogledu javnih registara, osloboditi obveze odvagivanja propisane člankom 6. stavkom 1. podstavkom 1. točkom (f) Opće uredbe o zaštiti podataka?

         (1)  Uredba (EU) 2016/679 Europskog parlamenta i Vijeća od 27. travnja 2016. o zaštiti pojedinaca u vezi s obradom osobnih podataka i o slobodnom kretanju takvih podataka te o stavljanju izvan snage Direktive 95/46/EZ (Opća uredba o zaštiti podataka) (SL 2016., L 119, str. 1. te ispravci SL 2018., L 127, str. 2. i SL 2021., L 74, str. 35.)

         (2)  Uredba (EU) 2015/48 Europskog parlamenta i Vijeća od 20. svibnja 2015. o postupku u slučaju nesolventnosti (SL 2015., L 141, str. 19. i ispravak SL 2016., L 349, str. 9.)


title: Predmet C-562/21: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 14. rujna 2021. uputio Rechtbank Amsterdam (Nizozemska) – Europski uhidbeni nalog izdan protiv X-a; druga stranka u postupku: Openbaar Ministerie

text:
               3.1.2022

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 2/19

      Zahtjev za prethodnu odluku koji je 14. rujna 2021. uputio Rechtbank Amsterdam (Nizozemska) – Europski uhidbeni nalog izdan protiv X-a; druga stranka u postupku: Openbaar Ministerie
      (Predmet C-562/21)
      (2022/C 2/23)
      Jezik postupka: nizozemski

         Sud koji je uputio zahtjev

      Rechtbank Amsterdam

         Stranke glavnog postupka

         Europski uhidbeni nalog izdan protiv: X

         Druga stranka u postupku: Openbaar Ministerie

         Prethodno pitanje

      Koji kriterij treba primijeniti pravosudno tijelo izvršenja koje mora odlučiti o izvršenju europskog uhidbenog naloga radi izvršenja pravomoćne kazne zatvora ili mjere oduzimanja slobode kad ispituje je li u državi članici izdavanja u okviru postupka koji je doveo do osuđujuće presude povrijeđeno pravo na zakonom prethodno ustanovljen sud, ako u toj državi članici nije bilo moguće podnijeti nikakav djelotvoran pravni lijek protiv eventualne povrede tog prava?


title: Predmet C-563/21: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 14. rujna 2021. uputio Rechtbank Amsterdam (Nizozemska) – Europski uhidbeni nalog protiv Y; Druga stranka u postupku: Openbaar Ministerie

text:
               3.1.2022

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 2/20

      Zahtjev za prethodnu odluku koji je 14. rujna 2021. uputio Rechtbank Amsterdam (Nizozemska) – Europski uhidbeni nalog protiv Y; Druga stranka u postupku: Openbaar Ministerie
      (Predmet C-563/21)
      (2022/C 2/24)
      Jezik postupka: nizozemski

         Sud koji je uputio zahtjev

      Rechtbank Amsterdam

         Stranke glavnog postupka

         Europski uhidbeni nalog protiv: Y

         Druga stranka u postupku: Openbaar Ministerie

         Prethodna pitanja

                  1.

                  Treba li primijeniti kriterij utvrđen u presudi od 25. srpnja 2018., Minister for Justice and Equality (Nedostaci u pravosudnom sustavu) (1) i potvrđen u presudi od 17. prosinca 2020., Openbaar Ministerie (Neovisnost pravosudnog tijela koje izdaje uhidbeni nalog) (2) ako postoji stvarna opasnost da će se dotičnoj osobi suditi pred sudom koji nije prethodno ustanovljen zakonom?

                  2.

                  Treba li primijeniti kriterij utvrđen u presudi od 25. srpnja 2018., Minister for Justice and Equality (Nedostaci u pravosudnom sustavu) i potvrđen u presudi od 17. prosinca 2020., Openbaar Ministerie (Neovisnost pravosudnog tijela koje izdaje uhidbeni nalog) ako tražena osoba koja nastoji osporiti svoju predaju ne može ispuniti taj kriterij zbog činjenice da u tom trenutku nije moguće utvrditi sastav sudova pred kojima će joj se suditi, zbog načina na koji se predmeti nasumično dodjeljuju?

                  3.

                  Čini li nepostojanje djelotvornog pravnog lijeka za osporavanje valjanosti imenovanja sudaca u Poljskoj, u okolnostima u kojima je očito da tražena osoba u tom trenutku ne može utvrditi da će sudovi pred kojima će joj se suditi biti sastavljeni od sudaca koji nisu valjano imenovani, povredu bitnog sadržaja prava na pošteno suđenje kojim se od države članice izvršenja zahtijeva da odbije predaju tražene osobe?

         (1)  C-216/18 PPU, EU:C:2018:586

         (2)  C-354/20 PPU i C-412/20 PPU, EU:C:2020:1033


title: Predmet C-566/21: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 14. rujna 2021. uputio Curtea de Apel Cluj (Rumunjska) – AA/Banca S

text:
               3.1.2022

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 2/20

      Zahtjev za prethodnu odluku koji je 14. rujna 2021. uputio Curtea de Apel Cluj (Rumunjska) – AA/Banca S
      (Predmet C-566/21)
      (2022/C 2/25)
      Jezik postupka: rumunjski

         Sud koji je uputio zahtjev

      Curtea de Apel Cluj

         Stranke glavnog postupka

         Žalitelj–tuženik u prvostupanjskom postupku: SS

         Druga stranka u žalbenom postupku–tužitelj u prvostupanjskom postupku: AA

         Prethodno pitanje

      Omogućuje li članak 6. stavak 1. Direktive 93/13 o nepoštenim uvjetima u potrošačkim ugovorima (1), kako se tumači u sudskoj praksi Suda, da se određena odredba izmijeni na način da isključivo diskrecijsko pravo prodavatelja robe ili pružatelja usluga da konvertira valutu ugovora o kreditu zapravo predstavlja obvezu prodavatelja robe ili pružatelja usluga ako isključivo potrošač ima korist od te izmjene, a samo isključenje nepoštene odredbe iz ugovora potrošaču ne donosi nikakvu korist?

         (1)  Direktiva Vijeća 93/13/EEZ od 5. travnja 1993. o nepoštenim uvjetima u potrošačkim ugovorima (SL 1993., L 95. str. 29.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 15., svezak 12., str. 24.)


title: Predmet C-568/21: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 16. rujna 2021. uputio Raad van State (Nizozemska) – Staatssecretaris van Justitie en Veiligheid; druge stranke u postupku: E. i S., i kao zastupnici svoje maloljetne djece

text:
               3.1.2022

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 2/21

      Zahtjev za prethodnu odluku koji je 16. rujna 2021. uputio Raad van State (Nizozemska) – Staatssecretaris van Justitie en Veiligheid; druge stranke u postupku: E. i S., i kao zastupnici svoje maloljetne djece
      (Predmet C-568/21)
      (2022/C 2/26)
      Jezik postupka: nizozemski

         Sud koji je uputio zahtjev

      Raad van State

         Stranke glavnog postupka

         Žalitelj: Staatssecretaris van Justitie en Veiligheid

         Druge stranke u postupku: E. i S., i kao zastupnici svoje maloljetne djece

         Prethodno pitanje

      Treba li članak 2. točku (l) Uredbe Dublin (1) tumačiti na način da je diplomatska osobna iskaznica koju je država članica izdala na temelju Bečke konvencije o diplomatskim odnosima dokument o boravku u smislu te odredbe?

         (1)  Uredba (EU) br. 604/2013 Europskog parlamenta i Vijeća od 26. lipnja 2013. o utvrđivanju kriterija i mehanizama za određivanje države članice odgovorne za razmatranje zahtjeva za međunarodnu zaštitu koji je u jednoj od država članica podnio državljanin treće zemlje ili osoba bez državljanstva (SL 2013., L 180, str. 31.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 19., svezak 15., str. 108.)


title: Predmet C-575/21: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 20. rujna 2021. uputio Verwaltungsgericht Wien (Austrija) – WertInvest Hotelbetriebs GmbH

text:
               3.1.2022

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 2/21

      Zahtjev za prethodnu odluku koji je 20. rujna 2021. uputio Verwaltungsgericht Wien (Austrija) – WertInvest Hotelbetriebs GmbH
      (Predmet C-575/21)
      (2022/C 2/27)
      Jezik postupka: njemački

         Sud koji je uputio zahtjev

      Verwaltungsgericht Wien

         Stranke glavnog postupka

         Podnositelj zahtjeva: WertInvest Hotelbetriebs GmbH

         Tijelo nadležno za gradnju: Magistrat der Stadt Wien

         Prethodna pitanja

                  I.

                  Protivi li se Direktivi 2011/92/EU (1), kako je izmijenjena Direktivom 2014/52/EU (2), nacionalni propis kojim se provedba procjene utjecaja na okoliš za „projekte urbanističkog razvoja” uvjetuje time jesu li dosegnuti pragovi korištenog zemljišta od najmanje 15 hektara te bruto površine zgrade veće od 150 000 kvadratnih metara kao i time je li riječ o razvojnom projektu za sveobuhvatnu višenamjensku gradnju, u svakom slučaju sa stambenim i poslovnim zgradama, što uključuje za to predviđene pristupne ceste i komunalnu infrastrukturu čije gravitacijsko područje seže izvan područja projekta? Je li pritom važno da su u nacionalnom pravu utvrđeni posebni uvjeti za

                              —

                              rekreacijske ili zabavne parkove, sportske stadione ili igrališta za golf (koji premašuju određenu površinu korištenog zemljišta ili određen broj parkirališnih mjesta),

                              —

                              industrijske ili poslovne zone (koje premašuju određenu površinu korištenog zemljišta),

                              —

                              trgovačke centre (koji premašuju određenu površinu korištenog zemljišta ili određen broj parkirališnih mjesta),

                              —

                              smještajne objekte kao što su hoteli ili turistička naselja, uključujući sporedne objekte (koji premašuju određen broj kreveta ili određenu površinu korištenog zemljišta i koji se ograničavaju na područje izvan zatvorenih urbanih područja) i

                              —

                              javno dostupna parkirališta ili garaže za parkiranje (koji premašuju određen broj parkirališnih mjesta)?

                  II.

                  Zahtijeva li se Direktivom 2011/92/EU, osobito s obzirom na zahtjev iz Priloga III. odjeljka 2. točke (c) podtočke viii. na temelju kojeg prilikom odlučivanja o tome je li za projekte navedene u Prilogu II. potrebno provesti procjenu utjecaja na okoliš treba uzeti u obzir i „krajobraze i područja od povijesne, kulturne ili arheološke važnosti”, da se za područja od posebne povijesne, kulturne, urbanističke ili arhitektonske važnosti, kao što su primjerice lokaliteti UNESCO-ove svjetske baštine, utvrde niži pragovi ili jednostavniji kriteriji (od onih navedenih u prvom pitanju)?

                  III.

                  Protivi li se Direktivi 2011/92/EU nacionalni propis kojim se prilikom ocjene „projekta urbanističkog razvoja” u smislu prvog pitanja zbrajanje (kumulacija) s drugim sličnim i prostorno povezanim projektima ograničava tako da pritom treba uzeti u obzir samo zbroj kapaciteta odobrenih tijekom posljednjih pet godina, uključujući kapacitet ili proširenje kapaciteta za koje je podnesen zahtjev, pri čemu se projekti urbanističkog razvoja ili njihovi dijelovi pojmovno više ne smatraju projektima urbanističkog razvoja nakon njihove provedbe te izostaje pojedinačno utvrđenje koje treba izvršiti i koje se odnosi na to treba li zbog kumulacije utjecaja očekivati značajne štetne, nepovoljne ili negativne utjecaje na okoliš i treba li stoga provesti procjenu utjecaja na okoliš za planirani projekt ako je kapacitet planiranog projekta manji od 25 % vrijednosti praga?

                  IV.

                  U slučaju potvrdnog odgovora na prvo i/ili drugo pitanje: smije li se procjena utjecaja na okoliš, koju u slučaju prekoračenja margine prosudbe koju imaju države članice pojedinačno trebaju provesti nacionalna tijela (u skladu s odredbama članka 2. stavka 1. i članka 4. stavaka 2. i 3. Direktive 2011/92/EU, koje se u ovom slučaju izravno primjenjuju) i koja se odnosi na to može li projekt imati značajne utjecaje na okoliš zbog čega je u odnosu na taj projekt potrebno provesti procjenu utjecaja na okoliš, ograničiti na određene aspekte zaštite, poput svrhe zaštite određenog područja, ili u tom slučaju treba uzeti u obzir sve kriterije i aspekte navedene u Prilogu III. Direktivi 2011/92/EU?

                  V.

                  Dopušta li se Direktivom 2011/92/EU, osobito s obzirom na zahtjeve pravne zaštite iz članka 11., da procjenu opisanu u četvrtom pitanju najprije provede sud koji je uputio zahtjev (u postupku izdavanja građevinskih dozvola i u okviru provjere vlastite nadležnosti) u čijem postupku „javnost” na temelju nacionalnih propisa ima samo izrazito ograničen status stranke u postupku i protiv čije odluke članovi „zainteresirane javnosti” u smislu članka 1. stavka 2. točaka (d) i (e) Direktive 2011/92/EU raspolažu samo izrazito ograničenom pravnom zaštitom? Je li za odgovor na to pitanje važno da na temelju nacionalnih propisa, neovisno o mogućnosti utvrđenja po službenoj dužnosti, samo nositelj projekta, suradničko tijelo ili odvjetnik specijaliziran za pitanja okoliša mogu zatražiti posebno utvrđenje o tome postoji li u pogledu projekta obveza da se provede procjena utjecaja na okoliš?

                  VI.

                  Dopušta li se Direktivom 2011/92/EU da se u slučaju „projekata urbanističkog razvoja” u skladu s Prilogom II. odjeljkom 10. točkom (b) toj direktivi prije ili tijekom provedbe potrebne procjene utjecaja na okoliš odnosno prije završetka pojedinačnog ispitivanja utjecaja na okoliš, kojim treba pojasniti potrebu procjene utjecaja na okoliš, izdaju građevinske dozvole za pojedinačne građevinske radove koji čine dio projekta urbanističkog razvoja u cjelini, pri čemu se u okviru postupka gradnje ne provodi sveobuhvatna procjena utjecaja na okoliš u smislu Direktive 2011/92/EU, a javnost ima samo ograničen status stranke u postupku?

         (1)  Direktiva 2011/92/EU Europskog parlamenta i Vijeća od 13. prosinca 2011. o procjeni učinaka određenih javnih i privatnih projekata na okoliš (SL 2012., L 26, str. 1.), (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 15., svezak 27., str. 3.)

         (2)  Direktiva 2014/52/EU Europskog parlamenta i Vijeća od 16. travnja 2014. o izmjeni Direktive 2011/92/EU o procjeni utjecaja određenih javnih i privatnih projekata na okoliš (SL 2014., L 124, str. 1.)


title: Predmet C-614/21: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 4. listopada 2021. uputio Rechtbank Den Haag, zittingsplaats ’s-Hertogenbosch (Nizozemska) – G/Staatssecretaris van Justitie en Veiligheid

text:
               3.1.2022

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 2/23

      Zahtjev za prethodnu odluku koji je 4. listopada 2021. uputio Rechtbank Den Haag, zittingsplaats ’s-Hertogenbosch (Nizozemska) – G/Staatssecretaris van Justitie en Veiligheid
      (Predmet C-614/21)
      (2022/C 2/28)
      Jezik postupka: nizozemski

         Sud koji je uputio zahtjev

      Rechtbank Den Haag, zittingsplaats ’s-Hertogenbosch

         Stranke glavnog postupka

         Tužitelj: G

         Tuženik: Staatssecretaris van Justitie en Veiligheid

         Prethodna pitanja

                  1.

                  Treba li Dublinsku uredbu (1) s obzirom na njezine uvodne izjave 3., 32. i 39. u vezi s člancima 1., 4., 6., 18., 19. i 47. Povelje Europske unije o temeljnim pravima tumačiti i primjenjivati na način da je načelo uzajamnog povjerenja između država članica nedjeljivo, tako da se ozbiljne i sustavne povrede prava Unije, koje prije transfera eventualno počini nadležna država članica prema državljanima trećih zemalja koji (još) nisu povratnici u skladu s Dublinskom uredbom, apsolutno protive transferu u tu državu članicu?

                  2.

                  U slučaju niječnog odgovora na prvo prethodno pitanje: treba li članak 3. stavak 2. Dublinske uredbe u vezi s člancima 1., 4., 6., 18., 19. i 47. Povelje Europske unije o temeljnim pravima tumačiti na način da, ako nadležna država članica ozbiljno i sustavno krši pravo Unije, država članica koja obavlja transfer ne smije primijeniti načelo uzajamnog povjerenja između država članica, nego mora otkloniti svaku sumnju da će se podnositelj zahtjeva nakon njegova transfera naći u situaciji protivnoj članku 4. Povelje Europske unije o temeljnim pravima, odnosno dokazati da se to neće dogoditi?

                  3.

                  Kojim dokaznim sredstvima podnositelj zahtjeva može potkrijepiti svoje argumente prema kojima se članak 3. stavak 2. Dublinske uredbe protivi njegovu transferu i koji standard dokazivanja treba primijeniti u tom pogledu? S obzirom na upućivanje na pravnu stečevinu Unije u uvodnim izjavama Dublinske uredbe ima li država članica koja obavlja transfer obvezu suradnje ili obvezu provjere, odnosno moraju li se u slučaju ozbiljnih i sustavnih povreda temeljnih prava prema državljanima trećih zemalja zahtijevati od nadležne države članice pojedinačna jamstva da će se temeljna prava podnositelja zahtjeva (uistinu) poštovati nakon njegova transfera? Je li odgovor na to pitanje drukčiji ako podnositelj zahtjeva ne može ispravama dokazati svoje dosljedne i detaljne izjave iako se to ne može očekivati s obzirom na prirodu izjava?

         (1)  Uredba (EU) br. 604/2013 Europskog parlamenta i Vijeća od 26. lipnja 2013. o uvođenju kriterija i mehanizama za utvrđivanje države članice odgovorne za razmatranje molbe za međunarodnu zaštitu koju je u jednoj od država članica podnio državljanin treće zemlje ili osoba bez državljanstva (SL 2013., L 180, str. 31.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 19., svezak 15., str. 108. i ispravak SL 2017., L 49, str. 50.)


title: Predmet C-636/21: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 15. listopada 2021. uputio Consiglio di Stato (Italija) – NN/Regione Lombardia

text:
               3.1.2022

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 2/24

      Zahtjev za prethodnu odluku koji je 15. listopada 2021. uputio Consiglio di Stato (Italija) – NN/Regione Lombardia
      (Predmet C-636/21)
      (2022/C 2/29)
      Jezik postupka: talijanski

         Sud koji je uputio zahtjev

      Consiglio di Stato

         Stranke glavnog postupka

         Žalitelj: NN

         Druga strana u žalbenom postupku: Regione Lombardia

         Prethodna pitanja

      Protivi li se članku 220. Uredbe (EU) br. 1308/2013 Europskog parlamenta i Vijeća (1) te Provedbenoj uredbi Komisije (EU) 2019/1323 (2) оd 2. kolovoza 2019. nacionalni propis (kao što je Decreto Ministeriale (Ministarska uredba) od 15. siječnja 2020. koju je donio Ministro delle politiche agricole, alimentari e forestali (ministar poljoprivrede, prehrane i šumarstva, Italija)) koji se tumači i primjenjuje na način da pristup mjerama za naknadu štete koju je prouzročila influenca ptica imaju samo poduzetnici koji na datum podnošenja zahtjeva nisu prestali obavljati djelatnost?

         (1)  Uredba (EU) br. 1308/2013 Europskog parlamenta i Vijeća od 17. prosinca 2013. o uspostavljanju zajedničke organizacije tržišta poljoprivrednih proizvoda i stavljanju izvan snage uredbi Vijeća (EEZ) br. 922/72, (EEZ) br. 234/79, (EZ) br. 1037/2001 i (EZ) br. 1234/2007 (SL 2013., L 347, str. 671.)

         (2)  Provedbena uredba Komisije (EU) 2019/1323 оd 2. kolovoza 2019. o izvanrednim mjerama potpore za sektore jaja i mesa peradi u Italiji (SL 2019., L 206, 6. 8. 2019., str. 12.)


title: Predmet C-639/21: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 19. listopada 2021. uputio Cour de cassation (Francuska) – PB/Geos SAS, Geos International Consulting Limited

text:
               3.1.2022

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 2/24

      Zahtjev za prethodnu odluku koji je 19. listopada 2021. uputio Cour de cassation (Francuska) – PB/Geos SAS, Geos International Consulting Limited
      (Predmet C-639/21)
      (2022/C 2/30)
      Jezik postupka: francuski

         Sud koji je uputio zahtjev

      Cour de cassation

         Stranke glavnog postupka

         Žalitelj u kasacijskom postupku: PB

         Druge stranke u kasacijskom postupku: Geos SAS, Geos International Consulting Limited

         Prethodna pitanja

                  —

                  Treba li članak 4. stavak 1. i članak 20. stavak 1. Uredbe (EU) br. 1215/2012 Europskog parlamenta i Vijeća od 12. prosinca 2012. o [sudskoj] nadležnosti, priznavanju i izvršenju sudskih odluka u građanskim i trgovačkim stvarima (1) tumačiti na način da, ako se tvrdi da u pogledu društva sa sjedištem u državi članici koje je radnik tužio pred sudovima te države postoji zajedničko zapošljavanje istog radnika zaposlenog kod drugog društva, navedeni sud nije dužan prethodno ocijeniti postoji li slučaj zajedničkog zapošljavanja kako bi utvrdio je li nadležan za odlučivanje o zahtjevima podnesenima protiv obaju društava?

                  —

                  Treba li te članke tumačiti na način da u takvom slučaju autonomija posebnih pravila o nadležnosti u području pojedinačnih ugovora o radu ne sprječava primjenu općeg pravila o nadležnosti sudova države članice u kojoj tuženik ima domicil iz članka 4. stavka 1. Uredbe br. 1215/2012?

         (1)  SL 2012., L 351, str. 1


title: Predmet C-314/20: Rješenje predsjednika Suda od 13. listopada 2021. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Tribunal Arbitral Tributário (Centro de Arbitragem Administrativa – CAAD) – Portugal) – LU/Autoridade Tributária e Aduaneira

text:
               3.1.2022

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 2/25

      Rješenje predsjednika Suda od 13. listopada 2021. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Tribunal Arbitral Tributário (Centro de Arbitragem Administrativa – CAAD) – Portugal) – LU/Autoridade Tributária e Aduaneira
      (Predmet C-314/20) (1)

      (2022/C 2/31)
      Jezik postupka: portugalski
      Predsjednik Suda odredio je brisanje predmeta.

         (1)  Datum podnošenja 9. 7. 2020.


title: Predmet T-268/17: Presuda Općeg suda od 27. listopada 2021. – Zajedničko poduzeće Clean Sky 2/Revoind Industriale di Pindaru Gelu („Arbitražna klauzula – Sporazum o dodjeli bespovratnih sredstava sklopljen u okviru Sedmog okvirnog programa za istraživanja, tehnološki razvoj i demonstracijske aktivnosti (2007. – 2013.) – Neispunjenje ugovora – Povrat predujmljenih iznosa – Zatezne kamate – Postupak zbog ogluhe”)

text:
               3.1.2022

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 2/26

      Presuda Općeg suda od 27. listopada 2021. – Zajedničko poduzeće Clean Sky 2/Revoind Industriale di Pindaru Gelu
      (Predmet T-268/17) (1)

      („Arbitražna klauzula - Sporazum o dodjeli bespovratnih sredstava sklopljen u okviru Sedmog okvirnog programa za istraživanja, tehnološki razvoj i demonstracijske aktivnosti (2007. – 2013.) - Neispunjenje ugovora - Povrat predujmljenih iznosa - Zatezne kamate - Postupak zbog ogluhe”)
      (2022/C 2/32)
      Jezik postupka: engleski

         Stranke

         Tužitelj: Zajedničko poduzeće Clean Sky 2 (zastupnici: B. Mastantuono, agent, uz asistenciju M. Velardo, odvjetnice)

         Tuženik: Revoind Industriale di Pindaru Gelu Sas (Rim, Italija)

         Predmet

      Zahtjev na temelju članka 272. UFEU-a kojim se traži da se društvu Revoind Industriale di Pindaru Gelu naloži povrat predujma isplaćenog u okviru Sporazuma o dodjeli bespovratnih sredstava s partnerima br. 632462, uvećano za zatezne kamate.

         Izreka

                  1.

                  Društvu Revoind Industriale di Pindaru Gelu Sas nalaže se da zajedničkom poduzeću Clean Sky 2 plati iznos od 101 370,94 eura, uvećan za zatezne kamate po godišnjoj stopi od 3,5 %, računajući od 7. veljače 2017. pa sve do dana pune isplate duga.

                  2.

                  Društvu Revoind Industriale di Pindaru Gelu nalaže se snošenje troškova.

         (1)  SL C 231, 17. 7. 2017.


title: Predmet T-269/17: Presuda Općeg suda od 27. listopada 2021. – Zajedničko poduzeće Clean Sky 2/Revoind Industriale di Pindaru Gelu („Arbitražna klauzula – Sporazum o dodjeli bespovratnih sredstava sklopljen u okviru Sedmog okvirnog programa za istraživanja, tehnološki razvoj i demonstracijske aktivnosti (2007. – 2013.) – Neispunjenje ugovora – Povrat predujmljenih iznosa – Zatezne kamate – Postupak zbog ogluhe”)

text:
               3.1.2022

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 2/26

      Presuda Općeg suda od 27. listopada 2021. – Zajedničko poduzeće Clean Sky 2/Revoind Industriale di Pindaru Gelu
      (Predmet T-269/17) (1)

      („Arbitražna klauzula - Sporazum o dodjeli bespovratnih sredstava sklopljen u okviru Sedmog okvirnog programa za istraživanja, tehnološki razvoj i demonstracijske aktivnosti (2007. – 2013.) - Neispunjenje ugovora - Povrat predujmljenih iznosa - Zatezne kamate - Postupak zbog ogluhe”)
      (2022/C 2/33)
      Jezik postupka: engleski

         Stranke

         Tužitelj: Zajedničko poduzeće Clean Sky 2 (zastupnici: B. Mastantuono, agent, uz asistenciju M. Velardo, odvjetnice)

         Tuženik: Revoind Industriale di Pindaru Gelu Sas (Rim, Italija)

         Predmet

      Zahtjev na temelju članka 272. UFEU-a kojim se traži da se društvu Revoind Industriale di Pindaru Gelu naloži povrat predujma isplaćenog u okviru Sporazuma o dodjeli bespovratnih sredstava s partnerima br. 325954, uvećano za zatezne kamate.

         Izreka

                  1.

                  Društvu Revoind Industriale di Pindaru Gelu Sas nalaže se da Zajedničkom poduzeću Clean Sky 2 plati iznos od 433 485,93 eura, uvećan za zatezne kamate po godišnjoj stopi od 3,5 %, računajući od 7. veljače 2017. pa sve do dana pune isplate duga.

                  2.

                  Društvu Revoind Industriale di Pindaru Gelu nalaže se snošenje troškova.

         (1)  SL C 231, 17. 7. 2017.


title: Predmet T-270/17: Presuda Općeg suda od 27. listopada 2021. – Zajedničko poduzeće Clean Sky 2/Revoind Industriale di Pindaru Gelu („Arbitražna klauzula – Sporazum o dodjeli bespovratnih sredstava sklopljen u okviru Sedmog okvirnog programa za istraživanja, tehnološki razvoj i demonstracijske aktivnosti (2007. – 2013.) – Neispunjenje ugovora – Povrat predujmljenih iznosa – Zatezne kamate – Postupak zbog ogluhe”)

text:
               3.1.2022

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 2/27

      Presuda Općeg suda od 27. listopada 2021. – Zajedničko poduzeće Clean Sky 2/Revoind Industriale di Pindaru Gelu
      (Predmet T-270/17) (1)

      („Arbitražna klauzula - Sporazum o dodjeli bespovratnih sredstava sklopljen u okviru Sedmog okvirnog programa za istraživanja, tehnološki razvoj i demonstracijske aktivnosti (2007. – 2013.) - Neispunjenje ugovora - Povrat predujmljenih iznosa - Zatezne kamate - Postupak zbog ogluhe”)
      (2022/C 2/34)
      Jezik postupka: engleski

         Stranke

         Tužitelj: Zajedničko poduzeće Clean Sky 2 (zastupnici: B. Mastantuono, agent, uz asistenciju M. Velardo, odvjetnice)

         Tuženik: Revoind Industriale di Pindaru Gelu Sas (Rim, Italija)

         Predmet

      Zahtjev na temelju članka 272. UFEU-a kojim se traži da se društvu Revoind Industriale di Pindaru Gelu naloži povrat predujma isplaćenog u okviru Sporazuma o dodjeli bespovratnih sredstava s partnerima br. 620108, uvećano za zatezne kamate.

         Izreka

                  1.

                  Društvu Revoind Industriale di Pindaru Gelu Sas nalaže se da Zajedničkom poduzeću Clean Sky 2 plati iznos od 625 793,42 eura, uvećan za zatezne kamate po godišnjoj stopi od 3,5 %, računajući od 7. veljače 2017. pa sve do dana pune isplate duga.

                  2.

                  Društvu Revoind Industriale di Pindaru Gelu nalaže se snošenje troškova.

         (1)  SL C 231, 17. 7. 2017.


title: Predmet T-271/17: Presuda Općeg suda od 27. listopada 2021. – Zajedničko poduzeće Clean Sky 2/Revoind Industriale di Pindaru Gelu („Arbitražna klauzula – Sporazum o dodjeli bespovratnih sredstava sklopljen u okviru Sedmog okvirnog programa za istraživanja, tehnološki razvoj i demonstracijske aktivnosti (2007. – 2013.) – Neispunjenje ugovora – Povrat predujmljenih iznosa – Zatezne kamate – Postupak zbog ogluhe”)

text:
               3.1.2022

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 2/27

      Presuda Općeg suda od 27. listopada 2021. – Zajedničko poduzeće Clean Sky 2/Revoind Industriale di Pindaru Gelu
      (Predmet T-271/17) (1)

      („Arbitražna klauzula - Sporazum o dodjeli bespovratnih sredstava sklopljen u okviru Sedmog okvirnog programa za istraživanja, tehnološki razvoj i demonstracijske aktivnosti (2007. – 2013.) - Neispunjenje ugovora - Povrat predujmljenih iznosa - Zatezne kamate - Postupak zbog ogluhe”)
      (2022/C 2/35)
      Jezik postupka: engleski

         Stranke

         Tužitelj: Zajedničko poduzeće Clean Sky 2 (zastupnik: B. Mastantuono, agent, uz asistenciju M. Velardo, odvjetnice)

         Tuženik: Revoind Industriale di Pindaru Gelu Sas (Rim, Italija)

         Predmet

      Zahtjev na temelju članka 272. UFEU-a kojim se traži da se društvu Revoind Industriale di Pindaru Gelu naloži povrat predujma isplaćenog u okviru Sporazuma o dodjeli bespovratnih sredstava s partnerima br. 632456, uvećano za zatezne kamate.

         Izreka

                  1.

                  Društvu Revoind Industriale di Pindaru Gelu Sas nalaže se da Zajedničkom poduzeću Clean Sky 2 plati iznos od 189 128,26 eura, uvećan za zatezne kamate po godišnjoj stopi od 3,5 %, računajući od 7. veljače 2017. pa sve do dana pune isplate duga.

                  2.

                  Društvu Revoind Industriale di Pindaru Gelu nalaže se snošenje troškova.

         (1)  SL C 231, 17. 7. 2017.


title: Predmet T-318/17: Presuda Općeg suda od 27. listopada 2021. – Zajedničko poduzeće Clean Sky 2/Revoind Industriale di Pindaru Gelu („Arbitražna klauzula – Sporazum o dodjeli bespovratnih sredstava sklopljen u okviru Sedmog okvirnog programa za istraživanja, tehnološki razvoj i demonstracijske aktivnosti (2007. – 2013.) – Neispunjenje ugovora – Povrat predujmljenih iznosa – Zatezne kamate – Postupak zbog ogluhe”)

text:
               3.1.2022

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 2/28

      Presuda Općeg suda od 27. listopada 2021. – Zajedničko poduzeće Clean Sky 2/Revoind Industriale di Pindaru Gelu
      (Predmet T-318/17) (1)

      („Arbitražna klauzula - Sporazum o dodjeli bespovratnih sredstava sklopljen u okviru Sedmog okvirnog programa za istraživanja, tehnološki razvoj i demonstracijske aktivnosti (2007. – 2013.) - Neispunjenje ugovora - Povrat predujmljenih iznosa - Zatezne kamate - Postupak zbog ogluhe”)
      (2022/C 2/36)
      Jezik postupka: engleski

         Stranke

         Tužitelj: Zajedničko poduzeće Clean Sky 2 (zastupnik: B. Mastantuono, agent, uz asistenciju M. Velardo, odvjetnice)

         Tuženik: Revoind Industriale di Pindaru Gelu Sas (Rim, Italija)

         Predmet

      Zahtjev na temelju članka 272. UFEU-a kojim se traži da se društvu Revoind Industriale di Pindaru Gelu naloži povrat predujma isplaćenog u okviru Sporazuma o dodjeli bespovratnih sredstava s partnerima br. 325940, uvećano za zatezne kamate.

         Izreka

                  1.

                  Društvu Revoind Industriale di Pindaru Gelu Sas nalaže se da Zajedničkom poduzeću Clean Sky 2 plati iznos od 359 913,75 eura, uvećan za zatezne kamate po godišnjoj stopi od 3,5 %, računajući od 31. siječnja 2017. pa sve do dana pune isplate duga.

                  2.

                  Društvu Revoind Industriale di Pindaru Gelu nalaže se snošenje troškova.

         (1)  SL C 231, 17. 7. 2017.


title: Predmet T-411/18: Presuda Općeg suda od 27. listopada 2021. – WM/Komisija („Javna služba – Dužnosnici – Postupak zapošljavanja – Obavijest o natječaju – Otvoreni natječaj EPSO/AD/338/17 – Odluka povjerenstva za odabir da se tužitelju ne dopusti sudjelovanje u sljedećoj fazi natječaja – Članci 21. i 26. Povelje o temeljnim pravima – Članak 1.d stavci 1., 4. i 5. Pravilnika o osoblju – Razumna prilagodba – Načelo nediskriminacije na temelju invalidnosti – Direktiva 2000/78/EZ – Odgovornost – Imovinska i neimovinska šteta”)

text:
               3.1.2022

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 2/29

      Presuda Općeg suda od 27. listopada 2021. – WM/Komisija
      (Predmet T-411/18) (1)

      („Javna služba - Dužnosnici - Postupak zapošljavanja - Obavijest o natječaju - Otvoreni natječaj EPSO/AD/338/17 - Odluka povjerenstva za odabir da se tužitelju ne dopusti sudjelovanje u sljedećoj fazi natječaja - Članci 21. i 26. Povelje o temeljnim pravima - Članak 1.d stavci 1., 4. i 5. Pravilnika o osoblju - Razumna prilagodba - Načelo nediskriminacije na temelju invalidnosti - Direktiva 2000/78/EZ - Odgovornost - Imovinska i neimovinska šteta”)
      (2022/C 2/37)
      Jezik postupka: engleski

         Stranke

         Tužitelj: WM (zastupnik: B. Entringer, odvjetnik)

         Tuženik: Europska komisija (zastupnici: T. S. Bohr i D. Milanowska, agenti)

         Predmet

      Zahtjev na temelju članka 270. UFEU-a kojim se traži, s jedne strane, poništenje odluke povjerenstva za odabir na otvorenom natječaju EPSO/AD/338/17 od 27. rujna 2017. o tome da se tužitelju ne dopusti sudjelovanje u sljedećoj fazi natječaja i odluke tijela za imenovanje od 19. travnja 2018. kojom je odbijena njegova žalba i, s druge strane, naknada štete koju je navodno pretrpio zbog tih odluka.

         Izreka

                  1.

                  Tužba se odbija.

                  2.

                  Svaka stranka snosit će vlastite troškove.

         (1)  SL C 61, 24. 2. 2020.


title: Predmet T-220/20: Presuda Općeg suda od 20. listopada 2021. – Kerstens/Komisija („Javna služba – Dužnosnici – Stegovni postupak – Članak 266. UFEU-a – Upravne istrage – Načelo dobre uprave – Načelo nepristranosti – Tužba za poništenje i naknadu štete”)

text:
               3.1.2022

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 2/29

      Presuda Općeg suda od 20. listopada 2021. – Kerstens/Komisija
      (Predmet T-220/20) (1)

      („Javna služba - Dužnosnici - Stegovni postupak - Članak 266. UFEU-a - Upravne istrage - Načelo dobre uprave - Načelo nepristranosti - Tužba za poništenje i naknadu štete”)
      (2022/C 2/38)
      Jezik postupka: francuski

         Stranke

         Tužitelj: Petrus Kerstens (La Forclaz, Švicarska) (zastupnik: C. Mourato, odvjetnik)

         Tuženik: Europska komisija (zastupnici: B. Mongin i A.-C. Simon, agenti)

         Predmet

      Zahtjev na temelju članka 270. UFEU-a za poništenje obavijesti Komisije od 27. ožujka 2017. kojom se tužitelja obavještava o ponovnom pokretanju stegovnog postupka i odluke od 11. srpnja 2019. kojom mu se upućuje upozorenje, s jedne strane, i za naknadu štete koju je pretrpio zbog odvijanja i trajanja triju stegovnih postupaka, s druge strane.

         Izreka

                  1.

                  Poništava se odluka Europske komisije od 11. srpnja 2019. kojom je Petrusu Kerstensu izrečeno upozorenje.

                  2.

                  U preostalom dijelu tužba se odbija.

                  3.

                  Komisija će, osim vlastitih troškova, snositi i dvije trećine troškova P. Kerstensa.

         (1)  SL C 247, 27. 7. 2020.


title: Predmet T-239/20: Presuda Općeg suda od 10. studenoga 2021. – Stada Arzneimittel/EUIPO – Pfizer (RUXXIMLA) („Žig Europske unije – Postupak povodom prigovora – Prijava verbalnog žiga Europske unije RUXXIMLA – Raniji verbalni žig Europske unije RUXIMERA – Relativni razlog za odbijanje – Vjerojatnost dovođenja u zabludu – Sličnost znakova – Članak 8. stavak 1. točka (b) Uredbe (EU) 2017/1001”)

text:
               3.1.2022

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 2/30

      Presuda Općeg suda od 10. studenoga 2021. – Stada Arzneimittel/EUIPO – Pfizer (RUXXIMLA)
      (Predmet T-239/20) (1)

      („Žig Europske unije - Postupak povodom prigovora - Prijava verbalnog žiga Europske unije RUXXIMLA - Raniji verbalni žig Europske unije RUXIMERA - Relativni razlog za odbijanje - Vjerojatnost dovođenja u zabludu - Sličnost znakova - Članak 8. stavak 1. točka (b) Uredbe (EU) 2017/1001”)
      (2022/C 2/39)
      Jezik postupka: engleski

         Stranke

         Tužitelj: Stada Arzneimittel AG (Bad Vilbel, Njemačka) (zastupnici: J.-C. Plate i R. Kaase, odvjetnici)

         Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (zastupnik: D. Gája, agent)

         Druga stranka u postupku pred žalbenim vijećem EUIPO-a, intervenijent u postupku pred Općim sudom: Pfizer Inc. (New York, New York, Sjedinjene Američke Države) (zastupnici: V. von Bomhard i J. Fuhrmann, odvjetnici)

         Predmet

      Tužba podnesena protiv odluke četvrtog žalbenog vijeća EUIPO-a od 13. veljače 2020. (predmet R 1879/2019-4), koja se odnosi na postupak povodom prigovora između društava Pfizer i Stada Arzneimittel.

         Izreka

                  1.

                  Tužba se odbija.

                  2.

                  Društvu Stada Arzneimittel AG nalaže se snošenje troškova.

         (1)  SL C 209, 20. 6. 2020.


title: Predmet T-248/20: Presuda Općeg suda od 10. studenoga 2021. – Stada Arzneimittel/EUIPO – Pfizer (RUXYMLA) („Žig Europske unije – Postupak povodom prigovora – Prijava verbalnog žiga Europske unije RUXYMLA – Raniji verbalni žig Europske unije RUXIMERA – Relativni razlog za odbijanje – Vjerojatnost dovođenja u zabludu – Sličnost znakova – Članak 8. stavak 1. točka (b) Uredbe (EU) 2017/1001”)

text:
               3.1.2022

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 2/30

      Presuda Općeg suda od 10. studenoga 2021. – Stada Arzneimittel/EUIPO – Pfizer (RUXYMLA)
      (Predmet T-248/20) (1)

      („Žig Europske unije - Postupak povodom prigovora - Prijava verbalnog žiga Europske unije RUXYMLA - Raniji verbalni žig Europske unije RUXIMERA - Relativni razlog za odbijanje - Vjerojatnost dovođenja u zabludu - Sličnost znakova - Članak 8. stavak 1. točka (b) Uredbe (EU) 2017/1001”)
      (2022/C 2/40)
      Jezik postupka: engleski

         Stranke

         Tužitelj: Stada Arzneimittel AG (Bad Vilbel, Njemačka) (zastupnici: J.-C. Plate i R. Kaase, odvjetnici)

         Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (zastupnik: D. Gája, agent)

         Druga stranka u postupku pred žalbenim vijećem EUIPO-a, intervenijent u postupku pred Općim sudom: Pfizer Inc. (New York, New York, Sjedinjene Američke Države) (zastupnici: V. von Bomhard i J. Fuhrmann, odvjetnici)

         Predmet

      Tužba podnesena protiv odluke četvrtog žalbenog vijeća EUIPO-a od 13. veljače 2020. (predmet R 1878/2019-4), koja se odnosi na postupak povodom prigovora između društava Pfizer i Stada Arzneimittel.

         Izreka

                  1.

                  Tužba se odbija.

                  2.

                  Društvu Stada Arzneimittel AG nalaže se snošenje troškova.

         (1)  SL C 209, 22. 6. 2020.


title: Predmet T-353/20: Presuda Općeg suda od 10. studenoga 2021. – AC Milan/EUIPO – InterES (ACM 1899 AC MILAN) („Žig Europske unije – Postupak povodom prigovora – Međunarodna registracija u kojoj je naznačena Europska unija – Figurativni žig ACM 1899 AC MILAN – Raniji nacionalni verbalni žigovi Milan – Relativni razlog za odbijanje – Vjerojatnost dovođenja u zabludu – Članak 8. stavak 1. točka (b) Uredbe (EZ) br. 207/2009 (koji je postao članak 8. stavak 1. točka (b) Uredbe (EU) 2017/1001) – Dokaz o stvarnoj uporabi ranijeg žiga – Članak 42. stavci 2. i 3. Uredbe br. 207/2009 (koji je postao članak 47. stavci 2. i 3. Uredbe 2017/1001) – Nepostojanje izmjene razlikovnog karaktera”)

text:
               3.1.2022

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 2/31

      Presuda Općeg suda od 10. studenoga 2021. – AC Milan/EUIPO – InterES (ACM 1899 AC MILAN)
      (Predmet T-353/20) (1)

      („Žig Europske unije - Postupak povodom prigovora - Međunarodna registracija u kojoj je naznačena Europska unija - Figurativni žig ACM 1899 AC MILAN - Raniji nacionalni verbalni žigovi Milan - Relativni razlog za odbijanje - Vjerojatnost dovođenja u zabludu - Članak 8. stavak 1. točka (b) Uredbe (EZ) br. 207/2009 (koji je postao članak 8. stavak 1. točka (b) Uredbe (EU) 2017/1001) - Dokaz o stvarnoj uporabi ranijeg žiga - Članak 42. stavci 2. i 3. Uredbe br. 207/2009 (koji je postao članak 47. stavci 2. i 3. Uredbe 2017/1001) - Nepostojanje izmjene razlikovnog karaktera”)
      (2022/C 2/41)
      Jezik postupka: engleski

         Stranke

         Tužitelj: Associazione Calcio Milan SpA (AC Milan) (Milano, Italija) (zastupnici: A. Perani i G. Ghisletti, odvjetnici)

         Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (zastupnici: A. Söder, V. Ruzek i D. Hanf, agenti)

         Druga stranka u postupku pred žalbenim vijećem EUIPO-a: InterES Handels- und Dienstleistungs Gesellschaft mbH & Co. KG (Nürnberg, Njemačka)

         Predmet

      Tužba protiv odluke drugog žalbenog vijeća EUIPO-a od 14. veljače 2020. (predmet R 161/2019-2) koja se odnosi na postupak povodom prigovora između društava InterES Handels- und Dienstleistungs Gesellschaft i AC Milan.

         Izreka

                  1.

                  Tužba se odbija.

                  2.

                  Društvu Associazione Calcio Milan SpA (AC Milan) nalaže se snošenje troškova, osim putnih troškova koje je imalo.

                  3.

                  Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO) snosit će putne troškove koje je imalo društvo AC Milan.

         (1)  SL C 262, 10. 8. 2020.


title: Predmet T-443/20: Presuda Općeg suda od 10. studenoga 2021. – Sanford/EUIPO – Avery Zweckform (Naljepnice) („Dizajn Zajednice – Postupak za proglašenje dizajna ništavim – Registrirani dizajn Zajednice koji prikazuje naljepnicu – Raniji dizajn – Dokaz o otkrivanju – Članak 7. stavak 1. Uredbe (EZ) br. 6/2002 – Dokazi podneseni nakon isteka određenog roka – Diskrecijska ovlast žalbenog vijeća – Članak 63. stavak 2. Uredbe br. 6/2002 – Razlog ništavosti – Nedostatak individualnog karaktera – Članak 6. i članak 25. stavak 1. točka (b) Uredbe br. 6/2002”)

text:
               3.1.2022

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 2/32

      Presuda Općeg suda od 10. studenoga 2021. – Sanford/EUIPO – Avery Zweckform (Naljepnice)
      (Predmet T-443/20) (1)

      („Dizajn Zajednice - Postupak za proglašenje dizajna ništavim - Registrirani dizajn Zajednice koji prikazuje naljepnicu - Raniji dizajn - Dokaz o otkrivanju - Članak 7. stavak 1. Uredbe (EZ) br. 6/2002 - Dokazi podneseni nakon isteka određenog roka - Diskrecijska ovlast žalbenog vijeća - Članak 63. stavak 2. Uredbe br. 6/2002 - Razlog ništavosti - Nedostatak individualnog karaktera - Članak 6. i članak 25. stavak 1. točka (b) Uredbe br. 6/2002”)
      (2022/C 2/42)
      Jezik postupka: engleski

         Stranke

         Tužitelj: Sanford LP (Atlanta, Georgia, Sjedinjene Američke Države) (zastupnik: J. Zecher, odvjetnik)

         Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (zastupnici: J. Ivanauskas i V. Ruzek, agenti)

         Druga stranka u postupku pred žalbenim vijećem EUIPO-a, intervenijent u postupku pred Općim sudom: Avery Zweckform GmbH (Oberlaindern/Valley, Njemačka) (zastupnik: H. Förster, odvjetnik)

         Predmet

      Tužba protiv odluke trećeg žalbenog vijeća EUIPO-a od 15. svibnja 2020. (predmet R 2413/2018-3), koja se odnosi na postupak za proglašenje dizajna ništavim između društava Avery Zweckform i Sanford.

         Izreka

                  1.

                  Tužba se odbija.

                  2.

                  Društvu Sanford LP nalaže se snošenje troškova.

         (1)  SL C 297, 7. 9. 2020.


title: Predmet T-500/20: Presuda Općeg suda od 10. studenoga 2021. – Selmikeit & Giczella/EUIPO – Boehmert & Boehmert (HALLOWIENER) („Žig Europske unije – Postupak opoziva – Verbalni žig Europske unije HALLOWIENER – Nepostojanje stvarne uporabe – Članak 58. stavak 1. točka (a) Uredbe (EU) 2017/1001”)

text:
               3.1.2022

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 2/32

      Presuda Općeg suda od 10. studenoga 2021. – Selmikeit & Giczella/EUIPO – Boehmert & Boehmert (HALLOWIENER)
      (Predmet T-500/20) (1)

      („Žig Europske unije - Postupak opoziva - Verbalni žig Europske unije HALLOWIENER - Nepostojanje stvarne uporabe - Članak 58. stavak 1. točka (a) Uredbe (EU) 2017/1001”)
      (2022/C 2/43)
      Jezik postupka: njemački

         Stranke

         Tužitelj: Selmikeit & Giczella GmbH (Osterode, Njemačka) (zastupnik: S. Keute, odvjetnik)

         Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (zastupnik: A. Söder, agent)

         Druga stranka u postupku pred žalbenim vijećem EUIPO-a, intervenijent u postupku pred Općim sudom: Boehmert & Boehmert Anwaltspartnerschaft mbB – Patentanwälte Rechtsanwälte (Bremen, Njemačka) (zastupnik: U. Ulrich, odvjetnica)

         Predmet

      Tužba protiv odluke prvog žalbenog vijeća EUIPO-a od 27. svibnja 2020. (predmet R 1893/2019-1), koja se odnosi na postupak opoziva između društava Boehmert & Boehmert Anwaltspartnerschaft mbB – Patentanwälte Rechtsanwälte i Selmikeit & Giczella.

         Izreka

                  1.

                  Tužba se odbija.

                  2.

                  Društvu Selmikeit & Giczella GmbH nalaže se snošenje troškova.

         (1)  SL C 329, 5. 10. 2020.


title: Predmet T-542/20: Presuda Općeg suda od 10. studenoga 2021. – Stada Arzneimittel/EUIPO – Pfizer (RUXIMBLIS) („Žig Europske unije – Postupak povodom prigovora – Prijava verbalnog žiga Europske unije RUXIMBLIS – Raniji verbalni žig Europske unije RUXIMERA – Relativni razlog za odbijanje – Vjerojatnost dovođenja u zabludu – Sličnost znakova – Članak 8. stavak 1. točka (b) Uredbe (EU) 2017/1001”)

text:
               3.1.2022

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 2/33

      Presuda Općeg suda od 10. studenoga 2021. – Stada Arzneimittel/EUIPO – Pfizer (RUXIMBLIS)
      (Predmet T-542/20) (1)

      („Žig Europske unije - Postupak povodom prigovora - Prijava verbalnog žiga Europske unije RUXIMBLIS - Raniji verbalni žig Europske unije RUXIMERA - Relativni razlog za odbijanje - Vjerojatnost dovođenja u zabludu - Sličnost znakova - Članak 8. stavak 1. točka (b) Uredbe (EU) 2017/1001”)
      (2022/C 2/44)
      Jezik postupka: engleski

         Stranke

         Tužitelj: Stada Arzneimittel AG (Bad Vilbel, Njemačka) (zastupnici: J.-C. Plate i R. Kaase, odvjetnici)

         Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (zastupnici: T. Frydendahl, A. Folliard-Monguiral i D. Gája, agenti)

         Druga stranka u postupku pred žalbenim vijećem EUIPO-a, intervenijent u postupku pred Općim sudom: Pfizer Inc. (New York, New York, Sjedinjene Američke Države) (zastupnici: V. von Bomhard, J. Fuhrmann i P.-F. Karamolegkou, odvjetnici)

         Predmet

      Tužba podnesena protiv odluke četvrtog žalbenog vijeća EUIPO-a od 16. lipnja 2020. (predmet R 1877/2019-4), koja se odnosi na postupak povodom prigovora između društava Pfizer i Stada Arzneimittel.

         Izreka

                  1.

                  Tužba se odbija.

                  2.

                  Društvu Stada Arzneimittel AG nalaže se snošenje troškova.

         (1)  SL C 339, 12. 10. 2020.


title: Predmet T-572/20: Presuda Općeg suda od 10. studenoga 2021. – Spisto/Komisija („Javna služba – Dužnosnici – Postupak zapošljavanja – Obavijest o otvorenom natječaju EPSO/AD/371/19 – Odluka povjerenstva za odabir da se tužiteljici ne odobri sudjelovanje u sljedećoj fazi natječaja – Kriterij za procjenu stručnog iskustva – Usklađenost kriterija koji koristi povjerenstvo za odabir s obavijesti o natječaju”)

text:
               3.1.2022

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 2/33

      Presuda Općeg suda od 10. studenoga 2021. – Spisto/Komisija
      (Predmet T-572/20) (1)

      („Javna služba - Dužnosnici - Postupak zapošljavanja - Obavijest o otvorenom natječaju EPSO/AD/371/19 - Odluka povjerenstva za odabir da se tužiteljici ne odobri sudjelovanje u sljedećoj fazi natječaja - Kriterij za procjenu stručnog iskustva - Usklađenost kriterija koji koristi povjerenstvo za odabir s obavijesti o natječaju”)
      (2022/C 2/45)
      Jezik postupka: francuski

         Stranke

         Tužiteljica: Amanda Spisto (Amsterdam, Nizozemska) (zastupnik: N. de Montigny, odvjetnica)

         Tuženik: Europska komisija (zastupnici: I. Melo Sampaio i T. Lilamand, agenti)

         Predmet

      Zahtjev na temelju članka 270. UFEU-a kojim se zahtijeva poništenje, s jedne strane, odluke povjerenstva za odabir od 24. rujna 2019. o odbijanju zahtjeva za preispitivanje odbijanja sudjelovanja tužiteljice u sljedećoj fazi otvorenog natječaja EPSO/AD/371/19 i, s druge strane, odluke tijela za imenovanja od 26. svibnja 2020. kojom je bila odbijena tužiteljičina žalba protiv navedene odluke.

         Izreka

                  1.

                  Poništava se odluka povjerenstva za odabir od 24. rujna 2019. o odbijanju zahtjeva za preispitivanje isključenja Amande Spisto iz natječaja EPSO/AD/371/19.

                  2.

                  Europskoj komisiji nalaže se snošenje troškova.

         (1)  SL C 371, 3. 11. 2020.


title: Predmet T-599/20: Presuda Općeg suda od 20. listopada 2021. – YG/Komisija („Javna služba – Dužnosnici – Promaknuće – Promaknuće za 2019. – Odluka da se tužitelja ne promakne u razred AST 9 – Članak 45. Pravilnika o osoblju – Usporedba zasluga – Očita pogreška u ocjeni – Obveza obrazlaganja”)

text:
               3.1.2022

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 2/34

      Presuda Općeg suda od 20. listopada 2021. – YG/Komisija
      (Predmet T-599/20) (1)

      („Javna služba - Dužnosnici - Promaknuće - Promaknuće za 2019. - Odluka da se tužitelja ne promakne u razred AST 9 - Članak 45. Pravilnika o osoblju - Usporedba zasluga - Očita pogreška u ocjeni - Obveza obrazlaganja”)
      (2022/C 2/46)
      Jezik postupka: engleski

         Stranke

         Tužitelj: YG (zastupnici: S. Rodrigues i A. Champetier, odvjetnici)

         Tuženik: Europska komisija (zastupnici: L. Hohenecker, L. Radu Bouyon i L. Vernier, agenti)

         Predmet

      Zahtjev na temelju članka 263. UFEU-a za poništenje odluke Komisije od 14. studenoga 2019. o tužiteljevu nepromaknuću u razred AST 9 u okviru promaknuća za 2019.

         Izreka

                  1.

                  Tužba se odbija.

                  2.

                  Osobi YG nalaže se snošenje troškova.

         (1)  SL C 423, 7. 12. 2020.


title: Predmet T-610/20: Presuda Općeg suda od 27. listopada 2021. – Egis Bâtiments International i InCA/Parlament („Arbitražna klauzula – Projekt proširenja i nadogradnje zgrade Konrad Adenauer u Luxembourgu – Sporazum o nagodbi – Klauzula o povjerljivosti – Načelo dobre vjere – Ugovorna odgovornost”)

text:
               3.1.2022

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 2/35

      Presuda Općeg suda od 27. listopada 2021. – Egis Bâtiments International i InCA/Parlament
      (Predmet T-610/20) (1)

      („Arbitražna klauzula - Projekt proširenja i nadogradnje zgrade Konrad Adenauer u Luxembourgu - Sporazum o nagodbi - Klauzula o povjerljivosti - Načelo dobre vjere - Ugovorna odgovornost”)
      (2022/C 2/47)
      Jezik postupka: francuski

         Stranke

         Tužitelji: Egis Bâtiments International (Montreuil, Francuska), InCA – Ingénieurs Conseils Associés Sàrl (Niederanven, Luksemburg) (zastupnici: A. Rodesch i R. Jazbinsek, odvjetnici)

         Tuženik: Europski parlament (zastupnici: A. Caiola i L. Chrétien, agenti)

         Predmet

      Zahtjev na temelju članka 272. UFEU-a kojim se traži, s jedne strane, utvrđenje da je Parlament prekršio članak VIII. Sporazuma o nagodbi od 9. travnja 2019., te obvezu postupanja u dobroj vjeri prilikom izvršenja ugovora utvrđenu u članku 1134. luksemburškog Građanskog zakonika i, s druge strane, nalaganje da mu se na temelju istog sporazuma plati iznos od 100 000 eura, ili, podredno, bilo koji drugi iznos koji se treba odrediti ex aequo et bono.

         Izreka

                  1.

                  Tužba se odbija.

                  2.

                  Društvima Egis Bâtiments International i InCA – Ingénieurs Conseils Associés Sàrl nalaže se snošenje troškova.

         (1)  SL C 390, 16. 11. 2020.