title: predmet T-644/19: Tužba podnesena 26. rujna 2019. – Linde Material Handling protiv EUIPO-a - Verti Aseguradora (VertiLight)

text:
               11.11.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 383/77

      Tužba podnesena 26. rujna 2019. – Linde Material Handling protiv EUIPO-a - Verti Aseguradora (VertiLight)
      (predmet T-644/19)
      (2019/C 383/85)
      Jezik postupka: engleski

         Stranke

         Tužitelj: Linde Material Handling GmbH (Aschaffenburg, Njemačka) (zastupnici: J. Plate i R. Kaase, odvjetnici)

         Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO)

         Druga stranka pred žalbenim vijećem: Verti Aseguradora, Compañía de seguros y reaseguros, SA (Madrid, Španjolska)

         Podaci o postupku pred EUIPO-om

         Podnositelj prijave spornog žiga: tužitelj pred Općim sudom

         Predmetni sporni žig: prijava verbalnog žiga Europske unije „VertiLight” – prijava za registraciju br. 16 161 788

         Postupak pred EUIPO-om: postupak povodom prigovora

         Pobijana odluka: odluka petog žalbenog vijeća EUIPO-a od 5. srpnja 2019. u predmetu R 1849/2018-5

         Tužbeni zahtjev

      Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

                  —

                  poništi pobijanu odluku;

                  —

                  naloži EUIPO-u snošenje troškova.

         Tužbeni razlozi

                  —

                  Povreda članka 8. stavka 5. Uredbe (EU) 2017/1001 Europskog parlamenta i Vijeća;

                  —

                  Povreda obveze obrazlaganja u skladu s člankom 94. stavkom 1. prvom rečenicom Uredbe (EU) 2017/1001 Europskog parlamenta i Vijeća;

                  —

                  Povreda prava na saslušanje u skladu s člankom 94. stavkom 1. drugom rečenicom Uredbe (EU) 2017/1001 Europskog parlamenta i Vijeća.


title: predmet T-646/19: Tužba podnesena 26. rujna 2019. – eSky Group IP protiv EUIPO-a - Gröpel (e)

text:
               11.11.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 383/78

      Tužba podnesena 26. rujna 2019. – eSky Group IP protiv EUIPO-a - Gröpel (e)
      (predmet T-646/19)
      (2019/C 383/86)
      Jezik postupka: engleski

         Stranke

         Tužitelj: eSky Group IP sp. z o.o. (Varšava, Poljska) (zastupnik: P. Kurcman, odvjetnik)

         Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO)

         Druga stranka pred žalbenim vijećem: Gerhard Gröpel (Straubing, Njemačka)

         Podaci o postupku pred EUIPO-om

         Podnositelj prijave spornog žiga: tužitelj pred Općim sudom

         Predmetni sporni žig: prijava figurativnog žiga Europske unije e u tirkiznoj, bijeloj, tamnoplavoj, plavoj i svijetloružičastoj boji – prijava za registraciju br. 16 731 333

         Postupak pred EUIPO-om: postupak povodom prigovora

         Pobijana odluka: odluka četvrtog žalbenog vijeća EUIPO-a od 24. srpnja 2019. u predmetu R 223/2019-4

         Tužbeni zahtjev

      Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

                  —

                  poništi pobijanu odluku;

                  —

                  poništi odluku Odjela za prigovore od 29. studenoga 2018. donesenu u postupku povodom prigovora br. B 2 957 168;

                  —

                  vrati predmet EUIPO-u;

                  —

                  naloži EUIPO-u snošenje troškova pred Odjelom za prigovore, Odborom za žalbe i Općim sudom.

         Tužbeni razlog

                  —

                  Povreda članka 8. stavka 1. točke (b) Uredbe (EU) 2017/1001 Europskog parlamenta i Vijeća.


title: predmet T-659/19: Tužba podnesena 30. srpnja 2019. – FF Group Romania protiv EUIPO-a - KiK Textilien und Non-Food (_kix)

text:
               11.11.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 383/78

      Tužba podnesena 30. srpnja 2019. – FF Group Romania protiv EUIPO-a - KiK Textilien und Non-Food (_kix)
      (predmet T-659/19)
      (2019/C 383/87)
      Jezik postupka: engleski

         Stranke

         Tužitelj: FF Group Romania SRL (Bukurešt, Rumunjska) (zastupnik: A. Căvescu, odvjetnik)

         Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO)

         Druga stranka pred žalbenim vijećem: KiK Textilien und Non-Food GmbH (Bönen, Njemačka)

         Podaci o postupku pred EUIPO-om

         Podnositelj prijave spornog žiga: tužitelj pred Općim sudom

         Predmetni sporni žig: prijava figurativnog žiga Europske unije _kix u crnoj, bijeloj i zelenoj boji – prijava za registraciju br. 12 517 901

         Postupak pred EUIPO-om: postupak povodom prigovora

         Pobijana odluka: odluka drugog žalbenog vijeća EUIPO-a od 4. srpnja 2019. u predmetu R 353/2019-2

         Tužbeni zahtjev

      Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

                  —

                  poništi pobijanu odluku;

                  —

                  naloži EUIPO-u snošenje troškova ovog postupka.

         Tužbeni razlozi

                  —

                  Povreda članka 8. stavka 1. točke (b) Uredbe (EU) 2017/1001 Europskog parlamenta i Vijeća;

                  —

                  Povreda članka 94. Uredbe (EU) 2017/1001 Europskog parlamenta i Vijeća;

                  —

                  Povreda članka 95. Uredbe (EU) 2017/1001 Europskog parlamenta i Vijeća;

                  —

                  Povreda pravila 20. stavka 7. točke (c) Uredbe br. 2868/95 (sad članak 71. stavak 1. Delegirane uredbe (EU) br. 2018/625;

                  —

                  Povreda pravila 50. stavka 1. Uredbe br. 2868/95;

                  —

                  Povreda načela zaštite legitimnih očekivanja, pravne sigurnosti, nepristranosti i jednakosti;

                  —

                  Povreda prava na saslušanje i prava na pošteno suđenje;

                  —

                  Zlouporaba ovlasti.


title: predmet T-664/19: Tužba podnesena 30. rujna 2019. – Allergan Holdings France protiv EUIPO-a - Dermavita (JUVEDERM ULTRA)

text:
               11.11.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 383/79

      Tužba podnesena 30. rujna 2019. – Allergan Holdings France protiv EUIPO-a - Dermavita (JUVEDERM ULTRA)
      (predmet T-664/19)
      (2019/C 383/88)
      Jezik postupka: engleski

         Stranke

         Tužitelj: Allergan Holdings France (Courbevoie, Francuska) (zastupnik: J. Day, Solicitor)

         Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO)

         Druga stranka pred žalbenim vijećem: Dermavita Co. Ltd (Bejrut, Libanon)

         Podaci o postupku pred EUIPO-om

         Nositelj spornog žiga: tužitelj pred Općim sudom

         Predmetni sporni žig: verbalni žig Europske unije „JUVEDERM ULTRA” – žig Europske unije br. 6 295 638

         Postupak pred EUIPO-om: postupak proglašavanja žiga ništavim

         Pobijana odluka: odluka četvrtog žalbenog vijeća EUIPO-a od 18. srpnja 2019. u spojenim predmetima R 1655/2018-4 i R 1723/2018-4

         Tužbeni zahtjev

      Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

                  —

                  poništi pobijanu odluku u dijelu u kojem se njome opoziva žig Europske unije br. 6295638 JUVEDERM ULTRA za sporne proizvode;

                  —

                  naloži EUIPO-u i društvu Dermavita Co. Ltd. snošenje vlastitih troškova i tužiteljevih troškova.

         Tužbeni razlog

                  —

                  Povreda članka 58. stavka 1. i članka 64. stavka 5. Uredbe (EU) 2017/1001 Europskog parlamenta i Vijeća.


title: predmet C-136/17: Presuda Suda (veliko vijeće) od 24. rujna 2019. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Conseil d'État - Francuska) – GC, AF, BH, ED protiv Commission nationale de l'informatique et des libertés (CNIL) (Zahtjev za prethodnu odluku – Osobni podaci – Zaštita pojedinaca u vezi s obradom tih podataka koji se nalaze na mrežnim stranicama – Direktiva 95/46/EZ – Uredba (EU) 2016/679 – Internetski pretraživači – Obrada podataka sadržanih na internetskim stranicama – Posebne kategorije podataka navedene u članku 8. te direktive i u člancima 9. i 10. te uredbe – Primjenjivost tih odredbi na operatora pretraživača – Opseg obveza tog operatora s obzirom na navedene članke – Objava podataka na internetskim stranicama isključivo u novinarske svrhe ili svrhe umjetničkog ili književnog izražavanja – Utjecaj na obradu zahtjeva za uklanjanje poveznica – Članci 7., 8. i 11. Povelje Europske unije o temeljnim pravima)

text:
               25.11.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 399/2

      Presuda Suda (veliko vijeće) od 24. rujna 2019. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Conseil d'État - Francuska) – GC, AF, BH, ED protiv Commission nationale de l'informatique et des libertés (CNIL)
      (predmet C-136/17) (1)

      (Zahtjev za prethodnu odluku - Osobni podaci - Zaštita pojedinaca u vezi s obradom tih podataka koji se nalaze na mrežnim stranicama - Direktiva 95/46/EZ - Uredba (EU) 2016/679 - Internetski pretraživači - Obrada podataka sadržanih na internetskim stranicama - Posebne kategorije podataka navedene u članku 8. te direktive i u člancima 9. i 10. te uredbe - Primjenjivost tih odredbi na operatora pretraživača - Opseg obveza tog operatora s obzirom na navedene članke - Objava podataka na internetskim stranicama isključivo u novinarske svrhe ili svrhe umjetničkog ili književnog izražavanja - Utjecaj na obradu zahtjeva za uklanjanje poveznica - Članci 7., 8. i 11. Povelje Europske unije o temeljnim pravima)
      (2019/C 399/02)
      Jezik postupka: francuski

         Sud koji je uputio zahtjev

      Conseil d'État

         Stranke glavnog postupka

         Tužitelji: GC, AF, BH, ED

         Tuženik: Commission nationale de l'informatique et des libertés (CNIL)

         Uz sudjelovanje: Premier ministre, Google LLC, pravni sljednik Googlea Inc.

         Izreka

                  1.

                  Odredbe članka 8. stavaka 1. i 5. Direktive 95/46/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 24. listopada 1995. o zaštiti pojedinaca u vezi s obradom osobnih podataka i o slobodnom protoku takvih podataka treba tumačiti na način da se u njima navedena zabrana odnosno ograničenja u vezi s obradom posebnih kategorija osobnih podataka primjenjuju – uz iznimke predviđene tom direktivom – i na operatora pretraživača u okviru njegovih odgovornosti, nadležnosti i mogućnosti kao voditelja obrade podataka koja se izvršava aktivnošću tog pretraživača, i to prilikom provjere koju on provodi pod nadzorom nadležnih nacionalnih tijela na ispitanikov zahtjev.

                  2.

                  Odredbe članka 8. stavaka 1. i 5. Direktive 95/46 treba tumačiti na način da je na temelju njih operator pretraživača načelno dužan, uz iznimke predviđene tom direktivom, prihvatiti zahtjeve za uklanjanje poveznica prema mrežnim stranicama s osobnim podacima koji pripadaju posebnim kategorijama navedenima u tim odredbama.
                  Članak 8. stavak 2. točku (e) Direktive 95/46 treba tumačiti na način da u skladu s tom odredbom spomenuti operator može odbiti zahtjev za uklanjanje poveznica ako utvrdi da je riječ o poveznicama prema sadržajima s osobnim podacima koji pripadaju posebnim kategorijama navedenima u članku 8. stavku 1., ali čija je obrada obuhvaćena iznimkom iz članka 8. stavka 2. točke (e), pod uvjetom da ta obrada zadovoljava sve ostale uvjete zakonitosti uspostavljene tom direktivom, osim ako ispitanik ima, na temelju članka 14. prvog stavka točke (a) navedene direktive, pravo prigovora na spomenutu obradu zbog jakih i zakonitih razloga koji se tiču njegove posebne situacije.
                  Odredbe Direktive 95/46 treba tumačiti na način da operator pretraživača mora prilikom odlučivanja o zahtjevu za uklanjanje poveznice koja vodi do mrežne stranice na kojoj su objavljene posebne kategorije osobnih podataka, koje su navedene u članku 8. stavku 1. odnosno članku 8. stavku 5. te direktive, na temelju svih relevantnih elemenata predmetnog slučaja te vodeći računa o težini miješanja u ispitanikova temeljna prava na privatnost i na zaštitu osobnih podataka, utvrđena u člancima 7. i 8. Povelje Europske unije o temeljnim pravima, provjeriti je li zbog razlogâ u značajnom javnom interesu iz članka 8. stavka 4. spomenute direktive, a uz poštovanje uvjeta predviđenih u potonjoj odredbi, uključivanje te poveznice u popis rezultata prikazan nakon pretrage po osobnom imenu te osobe strogo nužno za zaštitu slobode informiranja internetskih korisnika potencijalno zainteresiranih da posredstvom navedene pretrage pristupe toj mrežnoj stranici, utvrđene u članku 11. Povelje.

                  3.

                  Odredbe Direktive 95/46 treba tumačiti na sljedeći način:

                              —

                              s jedne strane, informacije o pravosudnom postupku koji se vodio protiv fizičke osobe kao i, ako je primjenjivo, informacije o osudi u tom postupku podaci su koji se odnose na „kaznena djela” i „kaznene osude” u smislu članka 8. stavka 5. te direktive i

                              —

                              s druge strane, operator pretraživača dužan je prihvatiti zahtjev za uklanjanje poveznica prema mrežnim stranicama na kojima se nalaze takve informacije, ako se one odnose na raniju fazu pravosudnog postupka o kojem je riječ i s obzirom na njegov tijek više ne odgovaraju trenutačnoj situaciji te ako se u okviru provjere razlogâ u značajnom javnom interesu, navedenih u članku 8. stavku 4. spomenute direktive, utvrdi da, s obzirom na sve okolnosti predmetnog slučaja, temeljna ispitanikova prava, koja su zajamčena člancima 7. i 8. Povelje Europske unije o temeljnim pravima, prevaguju u odnosu na prava potencijalno zainteresiranih internetskih korisnika, zaštićena člankom 11. Povelje.

         (1)  SL C 168, 29. 5. 2017.


title: predmet C-467/18: Presuda Suda (treće vijeće) od 19. rujna 2019. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Rajonen sad Lukovit - Bugarska) – kazneni postupak protiv EP (Zahtjev za prethodnu odluku – Pravosudna suradnja u kaznenim stvarima – Članci 6. i 47. te članak 51. stavak 1. Povelje Europske unije o temeljnim pravima – Direktiva 2012/13/EU – Članak 8. stavak 2. – Direktiva 2013/48/EU – Članak 12. – Direktiva (EU) 2016/343 – Članak 3. – Nacionalno zakonodavstvo koje zbog terapeutskih i sigurnosnih razloga dopušta psihijatrijski smještaj osoba koje su u stanju neubrojivosti počinile djela koja predstavljaju opasnost za društvo – Pravo na informiranje o svojim pravima – Pravo na pristup odvjetniku – Pravo na djelotvoran pravni lijek – Pretpostavka nedužnosti – Ranjiva osoba)

text:
               25.11.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 399/14

      Presuda Suda (treće vijeće) od 19. rujna 2019. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Rajonen sad Lukovit - Bugarska) – kazneni postupak protiv EP
      (predmet C-467/18) (1)

      (Zahtjev za prethodnu odluku - Pravosudna suradnja u kaznenim stvarima - Članci 6. i 47. te članak 51. stavak 1. Povelje Europske unije o temeljnim pravima - Direktiva 2012/13/EU - Članak 8. stavak 2. - Direktiva 2013/48/EU - Članak 12. - Direktiva (EU) 2016/343 - Članak 3. - Nacionalno zakonodavstvo koje zbog terapeutskih i sigurnosnih razloga dopušta psihijatrijski smještaj osoba koje su u stanju neubrojivosti počinile djela koja predstavljaju opasnost za društvo - Pravo na informiranje o svojim pravima - Pravo na pristup odvjetniku - Pravo na djelotvoran pravni lijek - Pretpostavka nedužnosti - Ranjiva osoba)
      (2019/C 399/16)
      Jezik postupka: bugarski

         Sud koji je uputio zahtjev

      Rajonen sad Lukovit

         Stranka glavnog kaznenog postupka

      EP

         uz sudjelovanje: Rajonna prokuratura Lom, KM, HO

         Izreka

                  1.

                  Direktivu 2012/13/EU Europskog parlamenta i Vijeća od 22. svibnja 2012. o pravu na informiranje u kaznenom postupku i Direktivu 2013/48/EU Europskog parlamenta i Vijeća od 22. listopada 2013. o pravu na pristup odvjetniku u kaznenom postupku i u postupku na temelju europskog uhidbenog naloga te o pravu na obavješćivanje treće strane u slučaju oduzimanja slobode i na komunikaciju s trećim osobama i konzularnim tijelima treba tumačiti na način da se primjenjuju na sudski postupak poput onoga predviđenog nacionalnim zakonodavstvom o kojem je riječ u glavnom postupku, koji zbog terapeutskih i sigurnosnih razloga dopušta psihijatrijski smještaj osoba koje su u stanju neubrojivosti počinile djela koja predstavljaju opasnost za društvo. Direktivu 2012/13 treba tumačiti na način da osobe osumnjičene za počinjenje kaznenog djela moraju biti obaviještene o svojim pravima što je prije moguće od trenutka u kojem sumnje koje se na njih odnose opravdavaju, u nekom drugom kontekstu koji nije hitnost, da nadležna tijela ograniče njihovu slobodu mjerama prisile, a najkasnije prije njihova prvog službenog saslušanja od strane policije.

                  2.

                  Članak 47. Povelje kao i članak 8. stavak 2. Direktive 2012/13 i članak 12. Direktive 2013/48 treba tumačiti na način da im se protivi nacionalno zakonodavstvo, poput onoga o kojem je riječ u glavnom postupku kojim se predviđa sudski postupak koji zbog terapeutskih i sigurnosnih razloga dopušta psihijatrijski smještaj osoba koje su u stanju neubrojivosti počinile djela koja predstavljaju opasnost za društvo, ako to zakonodavstvo ne omogućuje nadležnom sudu da provjeri jesu li postupovna prava iz tih direktiva bila poštovana u postupcima koji su prethodili onomu u kojem taj sud odlučuje, a koji nisu podlijegali takvom sudskom nadzoru.

                  3.

                  Direktivu (EU) 2016/343 Europskog parlamenta i Vijeća od 9. ožujka 2016. o jačanju određenih vidova pretpostavke nedužnosti i prava sudjelovati na raspravi u kaznenom postupku i članak 51. stavak 1. Povelje Europske unije o temeljnim pravima treba tumačiti na način da se ni ta direktiva ni ta odredba Povelje ne primjenjuju na sudski postupak psihijatrijskog smještaja u terapeutske svrhe, kako je predviđen člankom 155. et seq. Zakona za zdraveto (Zakon o zdravlju), o kojem je riječ u glavnom postupku, zbog toga što postoji rizik da, s obzirom na njezino zdravstveno stanje, dotična osoba predstavlja opasnost za svoje zdravlje ili zdravlje trećih osoba.

                  4.

                  Načelo pretpostavke nedužnosti iz članka 3. Direktive 2016/343 treba tumačiti na način da u okviru sudskog postupka psihijatrijskog smještaja, zbog terapeutskih i sigurnosnih razloga, osoba koje su u stanju neubrojivosti počinile djela koja predstavljaju opasnost za društvo poput onoga u glavnom postupku zahtijeva da državno odvjetništvo dokaže da je osoba čiji se smještaj zahtijeva počinitelj djela za koje se smatra da predstavljaju takvu opasnost.

         (1)  SL C 352, 1. 10. 2018.


title: predmet T-746/19: Tužba podnesena 5. studenoga 2019. – GY protiv ESB-a

text:
               3.2.2020

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 36/33

      Tužba podnesena 5. studenoga 2019. – GY protiv ESB-a
      (predmet T-746/19)
      (2020/C 36/41)
      Jezik postupka: engleski

         Stranke

         Tužitelj: GY (zastupnici: L. Levi i A. Champetier, odvjetnici)

         Tuženik: Europska središnja banka (ESB)

         Tužbeni zahtjev

      Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

                  —

                  poništi odluku ESB-a od 28. siječnja 2019. kojom se tužitelju odbija naknada za kućanstvo za 2019. godinu;

                  —

                  također poništi, po potrebi, odluke od 24. travnja 2019. i 26. kolovoza 2019. kojima se odbija tužiteljev zahtjev za administrativno preispitivanje i tužiteljev žalbeni postupak;

                  —

                  naloži tuženiku snošenje troškova.

         Tužbeni razlozi i glavni argumenti

      U prilog osnovanosti tužbe tužitelj ističe četiri tužbena razloga:

                  1.

                  Prvi tužbeni razlog, koji se temelji na povredi načela nediskriminacije.

                  2.

                  Drugi tužbeni razlog, koji se temelji na povredi načela stečenih prava.

                  3.

                  Treći tužbeni razlog, koji se temelji na povredi „effet utile” naknade za kućanstvo i članka 15. Uvjeta zaposlenja ESB-a.

                  4.

                  Četvrti tužbeni razlog, koji se temelji na povredi načela dužnosti brižnog postupanja.


title: predmet C-817/19: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 31. listopada 2019. uputio Cour constitutionnelle (Belgija) – Ligue des droits humains protiv Conseil des ministres

text:
               3.2.2020

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 36/16

      Zahtjev za prethodnu odluku koji je 31. listopada 2019. uputio Cour constitutionnelle (Belgija) – Ligue des droits humains protiv Conseil des ministres
      (predmet C-817/19)
      (2020/C 36/21)
      Jezik postupka: francuski

         Sud koji je uputio zahtjev

      Cour constitutionnelle

         Stranke glavnog postupka

         Tužitelj: Ligue des droits humains

         Tuženik: Conseil des ministres

         Prethodna pitanja

                  1.

                  Treba li članak 23. Uredbe (EU) 2016/679 Europskog parlamenta i Vijeća od 27. travnja 2016. o zaštiti pojedinaca u vezi s obradom osobnih podataka i o slobodnom kretanju takvih podataka te o stavljanju izvan snage Direktive 95/46/EZ (Opća uredba o zaštiti podataka – OUZP) (1), u vezi s člankom 2. stavkom 2. točkom (d) te uredbe, tumačiti na način da se primjenjuje na nacionalno zakonodavstvo poput Zakona od 25. prosinca 2016. o obradi podataka o putnicima kojim se prenose Direktiva (EU) 2016/681 Europskog parlamenta i Vijeća od 27. travnja 2016. o uporabi podataka iz evidencije podataka o putnicima (PNR) u svrhu sprečavanja, otkrivanja, istrage i kaznenog progona kaznenih djela terorizma i teških kaznenih djela (2) kao i Direktiva Vijeća 2004/82/EZ od 29. travnja 2004. o obvezi prijevoznika na dostavljanje podataka o putnicima (3) te Direktiva 2010/65/EU Europskog parlamenta i Vijeća od 20. listopada 2010. o službenom postupku prijave za brodove koji dolaze u luke i/ili odlaze iz luka država članica i o stavljanju izvan snage Direktive 2002/6/EZ (4)?

                  2.

                  Je li Prilog I. Direktivi 2016/681 u skladu s člancima 7., 8. i člankom 52. stavkom 1. Povelje Europske unije o temeljnim pravima s obzirom na to da su podaci koji su u njemu navedeni vrlo široki, osobito podaci iz točke 18. Priloga I. Direktivi 2016/681 koji su širi od podataka iz članka 3. stavka 2. Direktive 2004/82, i s obzirom na to da bi oni, kad se promatraju zajedno, mogli otkriti osjetljive podatke i tako povrijediti granice onoga što je „strogo nužno”?

                  3.

                  Jesu li točke 12. i 18. Priloga I. Direktivi 2016/681 u skladu s člancima 7., 8. i člankom 52. stavkom 1. Povelje Europske unije o temeljnim pravima s obzirom na to da su podaci koji se u njima navode, a uzimajući u obzir pojmove „uključujući [osobito]” i „uključujući”, navedeni kao primjeri a ne taksativno, te se tako ne poštuje zahtjev preciznosti i jasnoće onih pravila primjenom kojih dolazi do miješanja u pravo na poštovanje privatnog života i u pravo na zaštitu osobnih podataka?

                  4.

                  Jesu li članak 3. točka 4. Direktive 2016/681 i Prilog I. navedenoj direktivi u skladu s člancima 7., 8. i člankom 52. stavkom 1. Povelje Europske unije o temeljnim pravima s obzirom na to da se sustav općeg prikupljanja, prijenosa i obrade podataka o putnicima, koji je uveden tim odredbama, odnosi na svaku osobu koja se koristi predmetnim prijevoznim sredstvom, neovisno o bilo kojem objektivnom elementu iz kojeg bi se moglo zaključiti da ta osoba može predstavljati opasnost za javnu sigurnost?

                  5.

                  Treba li članak 6. Direktive 2016/681, u vezi s člancima 7., 8. i člankom 52. stavkom 1. Povelje Europske unije o temeljnim pravima, tumačiti na način da mu se protivi nacionalno zakonodavstvo poput pobijanog zakona koji, kao svrhu obrade podataka „PNR”, priznaje praćenje aktivnosti obavještajnih i sigurnosnih službi uključujući tako u tu svrhu i sprečavanje, otkrivanje, istragu i kazneni progon kaznenih djela terorizma i teških kaznenih djela?

                  6.

                  Je li članak 6. Direktive 2016/681 u skladu s člancima 7., 8. i člankom 52. stavkom 1. Povelje Europske unije o temeljnim pravima s obzirom na to da se prethodna procjena koju provodi, na temelju povezanosti s bazama podataka i unaprijed utvrđenim kriterijima, sustavno i općenito primjenjuje na podatke o putnicima, neovisno o bilo kojem objektivnom elementu iz kojeg bi se moglo zaključiti da ti putnici mogu predstavljati opasnost za javnu sigurnost?

                  7.

                  Može li se izraz „drugo nacionalno tijelo koje je […] nadležno” iz članka 12. stavka 3. Direktive 2016/681 tumačiti na način da se odnosi na „PIU” koji je osnovan Zakonom od 25. prosinca 2016. i koji stoga, nakon isteka roka od šest mjeseci, može u okviru ad hoc pretraživanja odobriti pristup podacima „PNR”?

                  8.

                  Treba li članak 12. Direktive 2016/681, u vezi s člancima 7., 8. i člankom 52. stavkom 1. Povelje Europske unije o temeljnim pravima, tumačiti na način da mu se protivi nacionalno zakonodavstvo poput pobijanog zakona koji za čuvanje podataka propisuje opći rok od pet godina, neovisno o tome predstavljaju li dotični putnici, u okviru prethodne procjene, opasnost za javnu sigurnost?

                  9.

                              (a)

                              Je li Direktiva 2004/82 u skladu s člankom 3. stavkom 2. Ugovora o Europskoj uniji i člankom 45. Povelje Europske unije o temeljnim pravima s obzirom na to da se obveze koje su njome propisane primjenjuju na letove unutar Europske unije?

                              (b)

                              Treba li Direktivu 2004/82, u vezi s člankom 3. stavkom 2. Ugovora o Europskoj uniji i člankom 45. Povelje Europske unije o temeljnim pravima, tumačiti na način da joj se protivi nacionalno zakonodavstvo poput pobijanog zakona koji, radi sprečavanja ilegalne migracije i poboljšanja graničnih kontrola, dopušta sustav prikupljanja i obrade podataka o putnicima koji „dolaze u državni teritorij, polaze iz njega i njime prolaze” što pak neizravno može podrazumijevati ponovnu uspostavu kontrola na unutarnjim granicama?

                  10.

                  Ako na temelju odgovora na navedena prethodna pitanja Cour constitutionnelle (Ustavni sud) dođe do zaključka da pobijani zakon, kojim se među ostalim prenosi Direktiva 2016/681, povređuje jednu ili više obveza koje proizlaze iz odredaba spomenutih u tim pitanjima, može li on privremeno održati na snazi učinke Zakona od 25. prosinca 2016.„o obradi podataka o putnicima” kako bi spriječio pravnu nesigurnost i omogućio da se prethodno prikupljeni i pohranjeni podaci mogu ponovno upotrijebiti u zakonom predviđene svrhe?

         (1)  SL 2016., L 119, str. 1.

         (2)  SL 2016., L 119, str. 132.

         (3)  SL 2004., L 261, str. 24. (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 19., svezak 8., str. 77.)

         (4)  SL 2010., L 283, str. 1. (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 7., svezak 12., str. 218.)


title: predmet T-760/19: Tužba podnesena 8. studenoga 2019. – Imperial Brands i drugi protiv Komisije

text:
               3.2.2020

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 36/34

      Tužba podnesena 8. studenoga 2019. – Imperial Brands i drugi protiv Komisije
      (predmet T-760/19)
      (2020/C 36/42)
      Jezik postupka: engleski

         Stranke

         Tužitelji: Imperial Brands plc (Bristol, Ujedinjena Kraljevina), Imperial Tobacco Ltd (Bristol), Imperial Tobacco Overseas Holdings Ltd (Bristol), Imperial Tobacco Holdings Ltd (Bristol), Imperial Tobacco Overseas Holdings (2) Ltd (Bristol) (zastupnici: D. Slater, odvjetnik, i E. Burrows, N. Gardner i S. Mardell, Solicitors)

         Tuženik: Europska komisija

         Tužbeni zahtjev

      Tužitelji od Općeg suda zahtijevaju da:

                  —

                  poništi pobijanu Odluku C(2019) 2526 final od 2. travnja 2019. o državnoj potpori SA.44896 koju je provela Ujedinjena Kraljevina u pogledu izuzeća financiranja unutar grupacija kontroliranih stranih društava (CFC)

                  —

                  u svakom slučaju, naloži Komisiji snošenje troškova i izdataka tužiteljâ u vezi s ovim postupkom.

         Tužbeni razlozi i glavni argumenti

      U prilog osnovanosti tužbe tužitelji ističu deset tužbenih razloga.

                  1.

                  Prvi tužbeni razlog, koji se temelji na tvrdnji da Komisija nije navela prikladne razloge i da je počinila pogrešku koja se tiče prava i/ili očitu pogrešku u ocjeni u okviru primjene članka 107. stavka 1. UFEU-a kada je zaključila da su britanska pravila o kontroliranim stranim društvima (CFC) relevantan referentni sustav. Komisija je kao referentni okvir trebala uzeti britanski režim poreza na dobit trgovačkih društava.

                  2.

                  Drugi tužbeni razlog, koji se temelji na tvrdnji da je Komisija počinila pogrešku koja se tiče prava prilikom primjene članka 107. stavka 1. UFEU-a i/ili očitu pogrešku u ocjeni zato što je odabrala pogrešan pristup pri analizi pravila o CFC-u. Komisija je pogrešno tretirala odredbe poglavlja 9. dijela 9.A Taxation (International and Other Provisions) Acta 2010 (Akt o oporezivanju (međunarodne i druge odredbe) iz 2010.) – koje sadržava izuzeće financiranja unutar grupacija– kao oblik odstupanja od opće porezne pristojbe iz poglavlja 5. dijela 9.A Akta o oporezivanju (međunarodne i druge odredbe) iz 2010.

                  3.

                  Treći tužbeni razlog, koji se temelji na tvrdnji da je Komisija počinila pogrešku koja se tiče prava prilikom primjene članka 107. stavka 1. UFEU-a kada je zaključila da je izuzeće financiranja unutar grupacija selektivno jer se prema društvima u činjenično i pravno usporedivim položajima postupalo različito.

                  4.

                  Četvrti tužbeni razlog, koji se temelji na tvrdnji da je Komisija počinila pogrešku koja se tiče prava kada je zaključila da izuzeće financiranja unutar grupacija rezultira prednošću u smislu članka 107. stavka 1. UFEU-a.

                  5.

                  Peti tužbeni razlog, koji se temelji na tvrdnji da Komisija nije navela prikladne razloge za zaključak da izuzeće financiranja unutar grupacija djelomično nije opravdano i stoga prekršila članak 296. UFEU-a.

                  6.

                  Šesti tužbeni razlog, koji se temelji na tvrdnji da je „potpuno” izuzeće na temelju odjeljka 371.IB Akta o oporezivanju (međunarodne i druge odredbe) iz 2010. opravdano prirodom i općom strukturom poreznog sustava.

                  7.

                  Sedmi tužbeni razlog, koji se temelji na tvrdnji da je izuzeće od 75 % na temelju odjeljka 371.ID Akta o oporezivanju (međunarodne i druge odredbe) iz 2010. opravdano prirodom i općom strukturom poreznog sustava.

                  8.

                  Osmi tužbeni razlog, koji se temelji na tvrdnji da bi uvođenje poreznog opterećenja za grupaciju kontroliranih stranih društava koja ispunjava uvjete u pogledu izuzeća od financiranja unutar grupacija dovelo do povrede slobode poslovnog nastana tužiteljâ, a što bi bilo protivno članku 49. UFEU-a.

                  9.

                  Deveti tužbeni razlog, koji se temelji na tvrdnji da je Komisija počinila pogrešku koja se tiče prava analognom primjenom odnosno neopravdanim oslanjanjem na Direktivu Vijeća (EU) 2016/1164, (1) koja nije bila primjenjiva ratione temporis.

                  10.

                  Deseti tužbeni razlog, koji se temelji na tvrdnji da je Komisija donošenjem pobijane odluke narušila isključivu suverenost Ujedinjene Kraljevine u području izravnog oporezivanja i time prekršila članke 4. i 5. UEU-a i članak 114. UFEU-a.

         (1)  Direktiva Vijeća (EU) 2016/1164 od 12. srpnja 2016. o utvrđivanju pravila protiv praksi izbjegavanja poreza kojima se izravno utječe na funkcioniranje unutarnjeg tržišta (SL 2016., L 193, str. 1.)


title: predmet T-524/18: Presuda Općeg suda od 4. prosinca 2019. – Billa protiv EUIPO-a – Boardriders IP Holdings (Billa) („Žig Europske unije – Postupak povodom prigovora – Prijava verbalnog žiga Europske unije Billa – Raniji verbalni žigovi Europske unije BILLABONG – Relativni razlog za odbijanje – Vjerojatnost dovođenja u zabludu – Sličnost znakova – Usporedba proizvoda i usluga – Članak 8. stavak 1. točka (b) Uredbe (EU) 2017/1001”)

text:
               3.2.2020

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 36/26

      Presuda Općeg suda od 4. prosinca 2019. – Billa protiv EUIPO-a – Boardriders IP Holdings (Billa)
      (predmet T-524/18) (1)

      („Žig Europske unije - Postupak povodom prigovora - Prijava verbalnog žiga Europske unije Billa - Raniji verbalni žigovi Europske unije BILLABONG - Relativni razlog za odbijanje - Vjerojatnost dovođenja u zabludu - Sličnost znakova - Usporedba proizvoda i usluga - Članak 8. stavak 1. točka (b) Uredbe (EU) 2017/1001”)
      (2020/C 36/31)
      Jezik postupka: engleski

         Stranke

         Tužitelj: Billa AG (Wiener Neudorf, Austrija) (zastupnici: J. Rether, M. Kinkeldey, J. Rosenhäger i S. Brandstätter, odvjetnici)

         Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (zastupnici: J. Ivanauskas i H. O’Neill, agenti)

         Druga stranka u postupku pred žalbenim vijećem EUIPO-a, intervenijent u postupku pred Općim sudom: Boardriders IP Holdings LLC (Huntington Beach, Kalifornija, Sjedinjene Američke Države) (zastupnici: J. Fish, solicitor, i A. Bryson, barrister)

         Predmet

      Tužba podnesena protiv odluke četvrtog žalbenog vijeća EUIPO-a od 21. lipnja 2018. (predmet R 2235/2017-4), kako je ispravljena 4. listopada 2018. u vezi s postupkom povodom prigovora između društava Boardriders IP Holdings i Billa.

         Izreka

                  1.

                     Poništava se odluka četvrtog žalbenog vijeća Europskog ureda za intelektualno vlasništvo (EUIPO) od 21. lipnja 2018. (predmet R 2235/2017-4) u dijelu u kojem se odnosi na proizvode „igre” koji pripadaju razredu 28. u smislu Nicanskog sporazuma o međunarodnoj klasifikaciji proizvoda i usluga radi registracije žigova od 15. lipnja 1957., kako je revidiran i izmijenjen, obuhvaćene žigom za koji je podnesena prijava.

                  2.

                     U preostalom dijelu tužba se odbija.

                  3.

                     Svaka će stranka snositi vlastite troškove.

         (1)  SL C 399, 5. 11. 2018.


title: predmet T-761/19: Tužba podnesena 8. studenoga 2019. – Willis Europe protiv Komisije

text:
               3.2.2020

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 36/35

      Tužba podnesena 8. studenoga 2019. – Willis Europe protiv Komisije
      (predmet T-761/19)
      (2020/C 36/43)
      Jezik postupka: engleski

         Stranke

         Tužitelj: Willis Europe BV (Amsterdam, Nizozemska) (zastupnici: N. Niejahr i B. Hoorelbeke, odvjetnici, i A. Stratakis i P. O’Gara, Solicitors)

         Tuženik: Europska komisija

         Tužbeni zahtjev

      Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

                  —

                  poništi Odluku Komisije (EU) 2019/1352 od 2. travnja 2019. o državnoj potpori SA.44896 koju je provela Ujedinjena Kraljevina u pogledu izuzeća financiranja unutar grupacija kontroliranih stranih društava (CFC) (SL 2019., L 216, str. 1.) u dijelu u kojem smatra da navedena mjera potpore čini potporu u smislu članka 107. stavka 1. UFEU-a i nalaže njezin povrat s kamatama, uključujući od tužitelja;

                  —

                  podredno, poništi članke 2., 3. i 4. pobijane odluke u dijelu u kojem se njome nalaže povrat nespojive potpore s kamatama, uključujući od tužitelja;

                  —

                  naloži Komisiji snošenje vlastitih troškova i tužiteljevih troškova u vezi s ovim postupkom.

         Tužbeni razlozi i glavni argumenti

      U prilog osnovanosti tužbe tužitelj ističe pet tužbenih razloga.

                  1.

                  Prvi tužbeni razlog, koji se temelji na tvrdnji da je Komisija prekršila članak 107. stavak 1. UFEU-a kada je zaključila da navodna mjera potpore osigurava selektivnu prednost trgovačkim društvima koja koriste 75-postotno izuzeće od niskorizične kvalificirane kreditne odnose, jer je Komisija:

                              —

                              pogrešno utvrdila britanski režim kontroliranih stranih društava (CFC) kao referentni sustav;

                              —

                              počinila pogrešku koja se tiče prava kada je zaključila da izuzeće od 75 % čini odstupanje od referentnog poreznog sustava, zato što:

                                          (i)

                                          se utvrđivanje odstupanja pogrešno temelji na regulatornoj tehnici;

                                          (ii)

                                          test značajnih dužnosti zaposlenika nije središnji test za britanski CFC režim; i

                                          (iii)

                                          kvalificirani i nekvalificirani kreditni odnosi nisu u istom pravnom i činjeničnom položaju te je, u svakom slučaju, počinila pogrešku koja se tiče prava kada je analogijom primijenila ili se neopravdano oslonila na odredbe Direktive Vijeća (EU) 2016/1164. (1)

                              —

                              počinila pogrešku koja se tiče prava i činjenica kada je zaključila da izuzeće od 75 % nije opravdano prirodom i općom strukturom poreznog sustava na isti način kao izuzeće financiranja unutar grupacija koje se primjenjuje na netrgovinsku financijsku dobit obuhvaćenu odjeljkom 371.EC Taxation (International and Other Provisions) Acta 2010 (Akt o oporezivanju (međunarodne i druge odredbe) iz 2010.) (kapitalna ulaganja iz Ujedinjene Kraljevine).

                  2.

                  Drugi tužbeni razlog, koji se temelji na tvrdnji da je Komisija prekršila članak 107. stavak 1. UFEU-a kada nije dokazala da navodna mjera potpore može utjecati na trgovinu među državama članicama i da prijeti narušavanjem tržišnog natjecanja.

                  3.

                  Treći tužbeni razlog, istaknut podredno, koji se temelji na tvrdnji da je Komisija prekršila članak 49. UFEU-a kada je navodnu mjeru potpore označila kao nespojivu državnu potporu koja ne narušava slobodu poslovnog nastana zajamčenu člankom 49. UFEU-a.

                  4.

                  Četvrti tužbeni razlog, koji se temelji na tvrdnji da je Komisija prekršila temeljno načelo jednakog postupanja/nediskriminacije jer je:

                              —

                              postupala s netrgovinskom financijskom dobiti od kvalificiranih kredita na isti način kao s netrgovinskom financijskom dobiti od nekvalificiranih kredita; i

                              —

                              različito postupala s izuzećem financiranja unutar grupacija ovisno o tome je li netrgovinska financijska dobit obuhvaćena odjeljkom 371.EB ili 371.EC Zakona o oporezivanju (međunarodne i druge odredbe) iz 2010.

                  5.

                  Peti tužbeni razlog, istaknut podredno, koji se temelji na tvrdnji da je Komisija, čak i ako je navodna mjera potpore obuhvaćena područjem primjene članka 107. stavka 1. UFEU-a, prekršila članak 16. stavak 1. Uredbe Vijeća 2015/1589 (2) kada je naložila povrat iznosâ navodne nespojive potpore od korisnikâ navodne mjere potpore jer takav povrat narušava opća načela prava Unije, odnosno načelo legitimnih očekivanja i pravne sigurnosti.

         (1)  Direktiva Vijeća (EU) 2016/1164 od 12. srpnja 2016. o utvrđivanju pravila protiv praksi izbjegavanja poreza kojima se izravno utječe na funkcioniranje unutarnjeg tržišta (SL 2016., L 193, str. 1.)

         (2)  Uredba Vijeća (EU) 2015/1589 od 13. srpnja 2015. o utvrđivanju detaljnih pravila primjene članka 108. Ugovora o funkcioniranju Europske unije (SL 2015., L 248, str. 9. i ispravak SL 2017., L 186, str. 17.)


title: predmet C-831/19: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 14. studenoga 2019. uputio Tribunale di Milano (Italija) – Banco di Desio e della Brianza SpA i dr. protiv YX, ZW

text:
               3.2.2020

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 36/18

      Zahtjev za prethodnu odluku koji je 14. studenoga 2019. uputio Tribunale di Milano (Italija) – Banco di Desio e della Brianza SpA i dr. protiv YX, ZW
      (predmet C-831/19)
      (2020/C 36/22)
      Jezik postupka: talijanski

         Sud koji je uputio zahtjev

      Tribunale di Milano

         Stranke glavnog postupka

         Tužitelji: Banco di Desio e della Brianza SpA, Banca di Credito Cooperativo di Carugate e Inzago sc, Intesa Sanpaolo SpA, Banca Popolare di Sondrio s.c.p.a, Cerved Credit Management SpA

         Tuženici: YX, ZW

         Prethodna pitanja

                  1.

                  Protivi li se i pod kojim uvjetima člancima 6. i 7. Direktive 93/13/EEZ (1) u vezi s člankom 47. Povelje Europske unije o temeljnim pravima, nacionalno pravo kao što je ono navedeno, koje ovršnom sudu onemogućuje da provede suštinski nadzor pravomoćne sudske ovršne isprave ako potrošač, koji je bio svjestan svojeg statusa (svijest koja je prethodno bila isključena prema sudskoj praksi), zahtijeva provedbu takvog nadzora?

                  2.

                  Protivi li se i pod kojim uvjetima člancima 6. i 7. Direktive 93/13/EEZ u vezi s člankom 47. Povelje Europske unije o temeljnim pravima, nacionalno pravo kao ono kojim se – s obzirom na implicitnu pravomoćnost u pogledu nepostojanja nepoštenosti ugovorne odredbe – ovršnom sudu, koji odlučuje o prigovoru protiv ovrhe koji je podnio potrošač, onemogućuje da ispita takvu nepoštenost i može li se smatrati da postoji takvo ograničenje čak i ako je, u pogledu sudske prakse koja je bila na snazi u trenutku nastupanja pravomoćnosti, ocjena nepoštenosti odredbe bila onemogućena zbog izostanka kvalifikacije jamca kao potrošača?

         (1)  Direktiva Vijeća 93/13/EEZ od 5. travnja 1993. o nepoštenim uvjetima u potrošačkim ugovorima (SL 1993., L 95, str. 29.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku poglavlje 15., svezak 12., str. 24.)


title: predmet T-648/18: Presuda Općeg suda od 12. prosinca 2019. – Super bock group protiv EUIPO-a – Agus (Crystal) („Žig Europske unije – Postupak povodom prigovora – Prijava verbalnog žiga Europske unije Crystal – Raniji nacionalni verbalni žig CRISTAL – Relativni razlog za odbijanje – Nepostojanje sličnosti proizvoda – Nepostojanje vjerojatnosti dovođenja u zabludu – Članak 8. stavak 1. točka (b) Uredbe (EU) 2017/100”)

text:
               3.2.2020

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 36/27

      Presuda Općeg suda od 12. prosinca 2019. – Super bock group protiv EUIPO-a – Agus (Crystal)
      (predmet T-648/18) (1)

      („Žig Europske unije - Postupak povodom prigovora - Prijava verbalnog žiga Europske unije Crystal - Raniji nacionalni verbalni žig CRISTAL - Relativni razlog za odbijanje - Nepostojanje sličnosti proizvoda - Nepostojanje vjerojatnosti dovođenja u zabludu - Članak 8. stavak 1. točka (b) Uredbe (EU) 2017/100”)
      (2020/C 36/32)
      Jezik postupka: engleski

         Stranke

         Tužitelj: Super bock group, SGPS SA (Leça do Balio, Portugal) (zastupnik: J. P. Mioludo, odvjetnik)

         Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (zastupnici: L. Rampini i H. O’Neill, agenti)

         Druga stranka u postupku pred žalbenim vijećem EUIPO-a: Agus sp. z o.o. (Varšava, Poljska)

         Predmet

      Tužba protiv odluke drugog žalbenog vijeća EUIPO-a od 23. srpnja 2018. (predmet R 299/2018-2), koja se odnosi na postupak povodom prigovora između društava Unicer-Bebidas de Portugal, SGPS SA i Agus.

         Izreka

                  1.

                     Tužba se odbija.

                  2.

                     Društvu Super bock group, SGPS SA nalaže se snošenje troškova.

         (1)  SL C 16, 14. 1. 2019.


title: predmet C-853/19: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 22. studenoga 2019. uputio Okresný súd Poprad (Slovačka) – IM protiv STING Reality s.r.o.

text:
               3.2.2020

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 36/18

      Zahtjev za prethodnu odluku koji je 22. studenoga 2019. uputio Okresný súd Poprad (Slovačka) – IM protiv STING Reality s.r.o.
      (predmet C-853/19)
      (2020/C 36/23)
      Jezik postupka: slovački

         Sud koji je uputio zahtjev

      Okresný súd Poprad

         Stranke glavnog postupka

         Tužitelj: IM

         Tuženik: STING Reality s.r.o.

         Prethodna pitanja

                  1.

                  Treba li Direktivu 2005/29/EZ (1) Europskog parlamenta i Vijeća od 11. svibnja 2005. o nepoštenoj poslovnoj praksi poslovnog subjekta u odnosu prema potrošaču na unutarnjem tržištu i o izmjeni Direktive Vijeća 84/450/EEZ, direktiva 97/7/EZ, 98/27/EZ i 2002/65/EZ Europskog parlamenta i Vijeća, kao i Uredbe (EZ) br. 2006/2004 Europskog parlamenta i Vijeća („Direktiva o nepoštenoj poslovnoj praksi”) tumačiti na način da nepoštenu poslovnu praksu predstavljaju činjenične okolnosti poput onih u ovom predmetu, u kojima fizičkoj osobi koja se nalazi u teškoj financijskoj situaciji i pod vremenskim pritiskom i čija je namjera dobiti kredit kako bi zadržala vlasništvo nad nekretninom koja je njezino jedino boravište, kreditna institucija predlaže ugovor koji dovodi do trajnog oduzimanja vlasništva nad nekretninom, iako je ta osoba zatražila samo privremeni prijenos nekretnine na vjerovnika kako bi osigurala ugovor o kreditu?

                  2.

                  Treba li Direktivu 93/13/EEZ (2) o nepoštenim uvjetima u potrošačkim ugovorima (u daljnjem tekstu: Direktiva 93/13) tumačiti na način da u činjeničnim okolnostima navedenim u prvom pitanju ocjeni suda podliježe i ugovor o prodaji kojim se prenosi vlasništvo nad nekretninom, čak i unatoč argumentima trgovca koji se odnose na pojedinačno ugovorene odredbe ugovora, ako trgovac odbije podnijeti sudu ugovore u ostalim slučajevima, kako bi se utvrdilo je li riječ o tipskim ugovorima koje trgovac koristi u ostalim slučajevima?

                  3.

                  Ako se u tom slučaju primjenjuje Direktiva 93/13, treba li se relevantnim okolnostima, u skladu s člankom 4. stavkom 1. te direktive, smatrati i situacija prije sklapanja ugovora, odnosno situacija u kojoj je tuženi trgovac dobio pristup tužiteljevim osobnim podacima bez njegova pristanka?

         (1)  SL 2005, L 149, str. 22.; SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 15., svezak 8., str. 101.

         (2)  SL 1993, L 95, str. 29.; SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 15., svezak 12., str. 24.


title: predmet C-482/17: Presuda Suda (veliko vijeće) od 3. prosinca 2019. – Češka Republika protiv Europskog parlamenta, Vijeća Europske unije (Tužba za poništenje – Usklađivanje zakonodavstava – Direktiva (EU) 2017/853 – Nadzor nabave i posjedovanja oružja – Valjanost – Pravna osnova – Članak 114. UFEU-a – Izmjena postojeće direktive – Načelo proporcionalnosti – Nepostojanje procjene učinka – Povreda prava vlasništva – Proporcionalnost donesenih mjera – Mjere kojima se stvaraju prepreke na unutarnjem tržištu – Načelo pravne sigurnosti – Načelo zaštite legitimnih očekivanja – Mjere kojima se države članice obvezuju na donošenje zakonodavstva koje ima retroaktivan učinak – Načelo nediskriminacije – Odstupanje za Švicarsku Konfederaciju – Diskriminacija država članica Europske unije odnosno država članica Europskog udruženja za slobodnu trgovinu (EFTA) osim Švicarske Konfederacije)

text:
               3.2.2020

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 36/2

      Presuda Suda (veliko vijeće) od 3. prosinca 2019. – Češka Republika protiv Europskog parlamenta, Vijeća Europske unije
      (predmet C-482/17) (1)

      (Tužba za poništenje - Usklađivanje zakonodavstava - Direktiva (EU) 2017/853 - Nadzor nabave i posjedovanja oružja - Valjanost - Pravna osnova - Članak 114. UFEU-a - Izmjena postojeće direktive - Načelo proporcionalnosti - Nepostojanje procjene učinka - Povreda prava vlasništva - Proporcionalnost donesenih mjera - Mjere kojima se stvaraju prepreke na unutarnjem tržištu - Načelo pravne sigurnosti - Načelo zaštite legitimnih očekivanja - Mjere kojima se države članice obvezuju na donošenje zakonodavstva koje ima retroaktivan učinak - Načelo nediskriminacije - Odstupanje za Švicarsku Konfederaciju - Diskriminacija država članica Europske unije odnosno država članica Europskog udruženja za slobodnu trgovinu (EFTA) osim Švicarske Konfederacije)
      (2020/C 36/02)
      Jezik postupka: češki

         Stranke

         Tužitelj: Češka Republika (zastupnici: M. Smolek, O. Serdula i J. Vláčil, agenti)

         Intervenijenti u potporu tužitelju: Mađarska (zastupnici: M. Z. Fehér, G. Koós i G. Tornyai, agenti), Republika Poljska (zastupnici: B. Majczyna, M. Wiącek i D. Lutostańska, agenti)

         Tuženici: Europski parlament (zastupnici: O. Hrstková Šolcová i R. van de Westelaken, agents), Vijeće Europske unije (zastupnici: u početku A. Westerhof Löfflerová, E. Moro i M. Chavrier, zatim A. Westerhof Löfflerová i M. Chavrier, agenti)

         Intervenijenti u potporu tuženicima: Francuska Republika (zastupnici: A. Daly, E. de Moustier, R. Coesme i D. Colas, agenti), Europska komisija (zastupnici: M. Šimerdová, Y. G. Marinova i E. Kružíková, agenti)

         Izreka

                  1.

                  Tužba se odbija.

                  2.

                  Češkoj Republici nalaže se snošenje vlastitih troškova kao i troškova Europskog parlamenta i Vijeća Europske unije.

                  3.

                  Francuska Republika, Mađarska, Republika Poljska i Komisija snosit će vlastite troškove.

         (1)  SL C 357, 23. 10. 2017.


title: predmet T-667/18: Presuda Općeg suda od 28. studenog 2019. – Pinto Teixeira protiv ESVD-a („Javna služba – Prava i obveze dužnosnika – Izjava o namjeri obavljanjaprofesionalne djelatnosti nakon odlaska iz službe – Članak 16. Pravilnika o osoblju – Rizik nespojivosti s legitimnim interesima institucije – Rok za odgovor na izjavu o namjeri – Prešutna odluka o prihvaćanju – Zabrana obavljanja profesionalne djelatnosti nakon odlaska iz službe – Neimovinska šteta”)

text:
               3.2.2020

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 36/27

      Presuda Općeg suda od 28. studenog 2019. – Pinto Teixeira protiv ESVD-a
      (predmet T-667/18) (1)

      („Javna služba - Prava i obveze dužnosnika - Izjava o namjeri obavljanjaprofesionalne djelatnosti nakon odlaska iz službe - Članak 16. Pravilnika o osoblju - Rizik nespojivosti s legitimnim interesima institucije - Rok za odgovor na izjavu o namjeri - Prešutna odluka o prihvaćanju - Zabrana obavljanja profesionalne djelatnosti nakon odlaska iz službe - Neimovinska šteta”)
      (2020/C 36/33)
      Jezik postupka: francuski

         Stranke

         Tužitelj: José Manuel Pinto Teixeira (Oeiras, Portugal) (zastupnici: S. Orlandi i T. Martin, odvjetnici)

         Tuženik: Europska služba za vanjsko djelovanje (zastupnici: S. Marquardt i R. Spac, agenti)

         Predmet

      Zahtjev na temelju članka 270. UFEU-a kojim se traži, s jedne strane, poništenje odluke ESVD-a od 21. veljače 2018. kojom je tužitelju zabranjeno bavljenje vanjskom djelatnošću u skladu s člankom 16. Pravilnika o osoblju za dužnosnike Europske unije i, s druge strane, naknada štete koju je navodno pretrpio zbog te odluke.

         Izreka

                  1.

                     Poništava se odluka Europske službe za vanjsko djelovanje (ESVD) od 21. veljače 2018. kojom se Joséu Manuelu Pintu Teixeiri zabranjuje bavljenje vanjskom djelatnošću u skladu s člankom 16. Pravilnika o osoblju za dužnosnike Europske unije.

                  2.

                     U preostalom dijelu tužba se odbija.

                  3.

                     Svaka stranka snosit će vlastite troškove.

         (1)  SL C 16, 14. 1. 2019.


title: predmet C-432/18: Presuda Suda (peto vijeće) od 4. prosinca 2019. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Bundesgerichtshof - Njemačka) – Consorzio Tutela Aceto Balsamico di Modena protiv Balema Gmb („Zahtjev za prethodnu odluku – Zaštita oznaka zemljopisnog podrijetla i oznaka izvornosti za poljoprivredne i prehrambene proizvode – Uredbe (EZ) br. 510/2006 i (EU) br. 1151/2012 – Članak 13. stavak 1. – Uredba (EZ) br. 583/2009 – Članak 1. – Registracija naziva ‚Aceto Balsamico di Modena (ZOZP)’ – Zaštita sastavnih dijelova tog naziva koji se ne odnose na zemljopisne oznake – Doseg”)

text:
               3.2.2020

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 36/9

      Presuda Suda (peto vijeće) od 4. prosinca 2019. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Bundesgerichtshof - Njemačka) – Consorzio Tutela Aceto Balsamico di Modena protiv Balema Gmb
      (predmet C-432/18) (1)

      („Zahtjev za prethodnu odluku - Zaštita oznaka zemljopisnog podrijetla i oznaka izvornosti za poljoprivredne i prehrambene proizvode - Uredbe (EZ) br. 510/2006 i (EU) br. 1151/2012 - Članak 13. stavak 1. - Uredba (EZ) br. 583/2009 - Članak 1. - Registracija naziva ‚Aceto Balsamico di Modena (ZOZP)’ - Zaštita sastavnih dijelova tog naziva koji se ne odnose na zemljopisne oznake - Doseg”)
      (2020/C 36/11)
      Jezik postupka: njemački

         Sud koji je uputio zahtjev

      Bundesgerichtshof

         Stranke glavnog postupka

         Tužitelj: Consorzio Tutela Aceto Balsamico di Modena

         Tuženik: Balema GmbH

         Izreka

      Članak 1. Uredbe Komisije br. 583/2009 od 3. srpnja 2009. o upisu naziva u Registar zaštićenih oznaka izvornosti i zaštićenih oznaka zemljopisnog podrijetla (Aceto Balsamico di Modena (ZOZP)) treba tumačiti na način da zaštita naziva „Aceto Balsamico di Modena” ne obuhvaća uporabu njegovih pojedinačnih izraza koji se ne odnose na zemljopisne oznake.

         (1)  SL C 427, 26. 11. 2018.


title: spojeni predmeti C-708/17 i C-725/17: Presuda Suda (četvrto vijeće) od 5. prosinca 2019. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Rayonen sad Asenovgrad, Sofiyski rayonen sad - Bugarska) – „EVN Bulgaria Toplofikacia” EAD protiv Nikoline Stefanove Dimitrove (C-708/17), „Toplofikacia Sofija” EAD protiv Mitka Simeonova Dimitrova (C-725/17) („Zahtjev za prethodnu odluku – Zaštita potrošača – Direktiva 2011/83/EU – Prava potrošača – Članak 2. stavak 1. – Pojam ‚potrošač’ – Članak 3. stavak 1. – Ugovor sklopljen između trgovca i potrošača – Ugovor o isporuci područnog grijanja – Članak 27. – Prodaja po inerciji – Direktiva 2005/29/EZ – Nepoštena poslovna praksa poslovnog subjekta u odnosu prema potrošaču na unutarnjem tržištu – Članak 5. – Zabrana nepoštene poslovne prakse – Prilog I. – Isporuka nenaručene robe ili nenaručenih usluga – Nacionalni propis kojim se od svakog vlasnika stana u zgradi u suvlasništvu priključenoj na mrežu područnog grijanja zahtijeva da doprinosi troškovima potrošnje toplinske energije zajedničkih dijelova i unutarnjih instalacija zgrade – Energetska učinkovitost – Direktiva 2006/32/EZ – Članak 13. stavak 2. – Direktiva 2012/27/EU – Članak 10. stavak 1. – Informacije o obračunu – Nacionalni propis kojim se predviđa da se u zgradi u suvlasništvu računi koji se odnose na potrošnju toplinske energije unutarnjih instalacija svakom vlasniku stana u zgradi ispostavljaju razmjerno grijanom obujmu njegova stana”)

text:
               3.2.2020

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 36/3

      Presuda Suda (četvrto vijeće) od 5. prosinca 2019. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Rayonen sad Asenovgrad, Sofiyski rayonen sad - Bugarska) – „EVN Bulgaria Toplofikacia” EAD protiv Nikoline Stefanove Dimitrove (C-708/17), „Toplofikacia Sofija” EAD protiv Mitka Simeonova Dimitrova (C-725/17)
      (spojeni predmeti C-708/17 i C-725/17) (1)

      („Zahtjev za prethodnu odluku - Zaštita potrošača - Direktiva 2011/83/EU - Prava potrošača - Članak 2. stavak 1. - Pojam ‚potrošač’ - Članak 3. stavak 1. - Ugovor sklopljen između trgovca i potrošača - Ugovor o isporuci područnog grijanja - Članak 27. - Prodaja po inerciji - Direktiva 2005/29/EZ - Nepoštena poslovna praksa poslovnog subjekta u odnosu prema potrošaču na unutarnjem tržištu - Članak 5. - Zabrana nepoštene poslovne prakse - Prilog I. - Isporuka nenaručene robe ili nenaručenih usluga - Nacionalni propis kojim se od svakog vlasnika stana u zgradi u suvlasništvu priključenoj na mrežu područnog grijanja zahtijeva da doprinosi troškovima potrošnje toplinske energije zajedničkih dijelova i unutarnjih instalacija zgrade - Energetska učinkovitost - Direktiva 2006/32/EZ - Članak 13. stavak 2. - Direktiva 2012/27/EU - Članak 10. stavak 1. - Informacije o obračunu - Nacionalni propis kojim se predviđa da se u zgradi u suvlasništvu računi koji se odnose na potrošnju toplinske energije unutarnjih instalacija svakom vlasniku stana u zgradi ispostavljaju razmjerno grijanom obujmu njegova stana”)
      (2020/C 36/03)
      Jezik postupka: bugarski

         Sud koji je uputio zahtjev

      Rayonen sad Asenovgrad, Sofiyski rayonen sad

         Stranke glavnog postupka

         Tužitelji:„EVN Bulgaria Toplofikacia” EAD, (C-708/17), „Toplofikacia Sofija” EAD (C-725/17)

         Tuženici: Nikolina Stefanova Dimitrova (C-708/17), Mitko Simeonov Dimitrov (C-725/17)

         uz sudjelovanje:„Termokomplekt” OOD (C-725/17)

         Izreka

                  1.

                  Članak 27. Direktive 2011/83/EU Europskog parlamenta i Vijeća od 25. listopada 2011. o pravima potrošača, izmjeni Direktive Vijeća 93/13/EEZ i Direktive 1999/44/EZ Europskog parlamenta i Vijeća te o stavljanju izvan snage Direktive Vijeća 85/577/EEZ i Direktive 97/7/EZ Europskog parlamenta i Vijeća, u vezi s člankom 5. stavcima 1. i 5. Direktive 2005/29/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 11. svibnja 2005. o nepoštenoj poslovnoj praksi poslovnog subjekta u odnosu prema potrošaču na unutarnjem tržištu i o izmjeni Direktive Vijeća 84/450/EEZ, direktiva 97/7/EZ, 98/27/EZ i 2002/65/EZ Europskog parlamenta i Vijeća, kao i Uredbe (EZ) br. 2006/2004 Europskog parlamenta i Vijeća (Direktiva o nepoštenoj poslovnoj praksi) treba tumačiti na način da mu se ne protivi nacionalni propis kojim se predviđa da su vlasnici stana u zgradi u suvlasništvu priključenoj na mrežu područnog grijanja dužni doprinositi troškovima potrošnje toplinske energije zajedničkih dijelova i unutarnjih instalacija zgrade, iako pojedinačno nisu zatražili isporuku grijanja i ne koriste ga u svojem stanu.

                  2.

                  Članak 13. stavak 2. Direktive 2006/32/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 5. travnja 2006. o energetskoj učinkovitosti u krajnjoj potrošnji i energetskim uslugama te o stavljanju izvan snage Direktive Vijeća 93/76/EEZ i članak 10. stavak 1. Direktive 2012/27/EU Europskog parlamenta i Vijeća od 25. listopada 2012. o energetskoj učinkovitosti, izmjeni direktiva 2009/125/EZ i 2010/30/EU i stavljanju izvan snage direktiva 2004/8/EZ i 2006/32/EZ treba tumačiti na način da im se ne protivi nacionalni propis kojim se predviđa da se u zgradi u suvlasništvu računi koji se odnose na potrošnju toplinske energije unutarnjih instalacija svakom vlasniku stana u zgradi ispostavljaju razmjerno grijanom obujmu njegova stana.

         (1)  SL C 94, 12. 3. 2018.


title: predmet C-857/19: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 26. studenoga 2019. uputio Najvyšší súd Slovenskej republiky (Slovačka) – Slovak Telekom a.s. protiv Protimonopolný úrad Slovenskej republiky

text:
               3.2.2020

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 36/19

      Zahtjev za prethodnu odluku koji je 26. studenoga 2019. uputio Najvyšší súd Slovenskej republiky (Slovačka) – Slovak Telekom a.s. protiv Protimonopolný úrad Slovenskej republiky
      (predmet C-857/19)
      (2020/C 36/24)
      Jezik postupka: slovački

         Sud koji je uputio zahtjev

      Najvyšší súd Slovenskej republiky

         Stranke glavnog postupka

         Tužitelj: Slovak Telekom a.s.

         Tuženik: Protimonopolný úrad Slovenskej republiky

         Prethodna pitanja

      Pitanje u pogledu tumačenja odredbi članka 11. stavka 6. prve rečenice Uredbe Vijeća (EZ) br. 1/2003 od 16. prosinca 2002. o provedbi pravila o tržišnom natjecanju koja su propisana člancima 81. i 82. Ugovora o EZ-u (1):

                  1.

                  Znači li izraz „tijelima država članica nadležnim za tržišno natjecanje prestaje nadležnost za primjenu članaka 81. i 82. Ugovora” (2) da tijela država članica gube ovlasti u pogledu primjene članaka 81. i 82. Ugovora?

                  2.

                  Odnosi li se članak 50. (pravo da se ne bude dva puta suđen ili kažnjen za isto kazneno djelo) Povelje Europske unije o temeljnim pravima proglašene 7. prosinca 2000. u Nici i na slučajeve upravnih prekršaja u obliku zlouporabe vladajućeg položaja u smislu članka 102. Ugovora o funkcioniranju Europske Unije koje su Komisija i tijelo države članice sankcionirali odvojeno i neovisno u okviru izvršavanja svojih ovlasti na temelju članka 11. stavka 6. Uredbe Vijeća (EZ) br. 1/2003 od 16. prosinca 2002.?

         (1)  SL 2003, L 1, str. 1.; (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 8., svezak 1., str. 165. i ispravak SL 2016., L 173, str. 108.).

         (2)  [čl. 11. st. 6. prva rečenica Uredbe Vijeća (EZ) br. 1/2003].


title: predmet T-811/19: Tužba podnesena 22. studenoga 2019. – Enoport – Produção de Bebidas protiv EUIPO-a – Miguel Torres (CABEZA DE TORO)

text:
               3.2.2020

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 36/37

      Tužba podnesena 22. studenoga 2019. – Enoport – Produção de Bebidas protiv EUIPO-a – Miguel Torres (CABEZA DE TORO)
      (predmet T-811/19)
      (2020/C 36/44)
      Jezik na kojem je tužba podnesena: portugalski

         Stranke

         Tužitelj: Enoport – Produção de Bebidas Lda (Rio Maior, Portugal) (zastupnik: R. Milhões, odvjetnik)

         Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO)

         Druga stranka pred žalbenim vijećem: Miguel Torres, S. A. (Vilafranca del Penedès, Barcelona)

         Podaci o postupku pred EUIPO-om

         Podnositelj prijave spornog žiga: tužitelj pred Općim sudom

         Predmetni sporni žig: prijava figurativnog žiga Europske unije „CABEÇA DE TOIRO” - prijava za registraciju br. 15 626 286

         Postupak pred EUIPO-om: postupak povodom prigovora

         Pobijana odluka: odluka petog žalbenog vijeća EUIPO-a od 9. rujna 2019. u predmetu R 394/2019-5

         Tužbeni zahtjev

      Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

                  —

                  poništi pobijanu odluku,

                  —

                  naloži EUIPO-u snošenje troškova.

         Tužbeni razlozi

                  —

                  povreda članka 95. stavka 1. Uredbe (EU) 2018/1001 Europskog parlamenta i Vijeća,

                  —

                  povreda članka 8. stavka 1. točke (b) Uredbe (EU) 2017/1001 Europskog parlamenta i Vijeća.


title: predmet T-323/16: Presuda Općeg suda od 28. studenoga 2019. – Banco Cooperativo Español protiv SRB-a („Ekonomska i monetarna unija – Bankarska unija – Jedinstveni sanacijski mehanizam za kreditne institucije i određena investicijska društva (SRM) – Jedinstveni fond za sanaciju (SRF) – Odluka SRB-a o ex ante doprinosima za 2016. – Tužba za poništenje – Izravni i osobni utjecaj – Dopuštenost – Bitni postupovni zahtjevi – Potvrda vjerodostojnosti odluke – Postupak donošenja odluke”)

text:
               3.2.2020

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 36/21

      Presuda Općeg suda od 28. studenoga 2019. – Banco Cooperativo Español protiv SRB-a
      (predmet T-323/16) (1)

      („Ekonomska i monetarna unija - Bankarska unija - Jedinstveni sanacijski mehanizam za kreditne institucije i određena investicijska društva (SRM) - Jedinstveni fond za sanaciju (SRF) - Odluka SRB-a o ex ante doprinosima za 2016. - Tužba za poništenje - Izravni i osobni utjecaj - Dopuštenost - Bitni postupovni zahtjevi - Potvrda vjerodostojnosti odluke - Postupak donošenja odluke”)
      (2020/C 36/25)
      Jezik postupka: španjolski

         Stranke

         Tužitelj: Banco Cooperativo Español, SA (Madrid, Španjolska) (zastupnici: D. Sarmiento Ramírez-Escudero i J. Beltrán de Lubiano Sáez de Urabain, odvjetnici)

         Tuženik: Jedinstveni sanacijski odbor (zastupnici: F. Málaga Diéguez, F. Fernández de Trocóniz Robles, B. Meyring, S. Schelo, T. Klupsch i S. Ianc, odvjetnici)

         Intervenijent u potporu tuženiku: Europska komisija (zastupnici: J. Rius, A. Steiblytė i K.-P. Wojcik, agenti)

         Predmet

      Zahtjev na temelju članka 263. UFEU-a za poništenje odluke SRB-a donesene na njegovoj izvršnoj sjednici od 15. travnja 2016. o ex ante doprinosima Jedinstvenom fondu za sanaciju za 2016. (SRB/ES/SRF/2016/06), u dijelu u kojem se odnosi na tužitelja.

         Izreka

                  1.

                     Poništava se odluka Jedinstvenog sanacijskog odbora (SRB) donesena na njegovoj izvršnoj sjednici od 15. travnja 2016. o ex ante doprinosima Jedinstvenom fondu za sanaciju (SRB/ES/SRF/2016/06) za 2016., u dijelu u kojem se odnosi na Banco Cooperativo Español, SA.

                  2.

                     Banco Cooperativo Español i SRB snosit će svaki vlastite troškove.

                  3.

                     Europska komisija snosit će vlastite troškove.

         (1)  SL C 296, 16. 8. 2016.


title: predmet T-824/19: Tužba podnesena 2. prosinca 2019. – RY protiv Komisije

text:
               3.2.2020

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 36/37

      Tužba podnesena 2. prosinca 2019. – RY protiv Komisije
      (predmet T-824/19)
      (2020/C 36/45)
      Jezik postupka: francuski

         Stranke

         Tužitelj: RY (zastupnik: J.-N. Louis, odvjetnik)

         Tuženik: Europska komisija

         Tužbeni zahtjev

      Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

                  —

                  poništi odluku Komisije od 10. travnja 2019. o otkazivanju tužiteljeva ugovora o radu za člana privremenog osoblja u smislu članka 2. točke (c) Uvjeta zaposlenja ostalih službenika

                  —

                  naloži Komisiji snošenje troškova.

         Tužbeni razlozi i glavni argumenti

      U prilog osnovanosti tužbe tužitelj ističe četiri tužbena razloga.

                  1.

                  Prvi tužbeni razlog, koji se temelji na povredi članka 266. UFEU-a. Tužitelj u tom pogledu tvrdi da ga je Komisija trebala vratiti u službu nakon presude od 10. siječnja 2019., RY/Komisija (T-160/17, EU:T:2019:1).

                  2.

                  Drugi tužbeni razlog, koji se temelji na povredi prava na saslušanje jer tužitelj nije bio u mogućnosti učinkovito podnijeti svoja očitovanja i utjecati na postupak donošenja odluke o kojoj je riječ.

                  3.

                  Treći tužbeni razlog, koji se temelji na zlouporabi ovlasti, jer je pobijana odluka donesena isključivo radi stvaranja dojma zakonitosti odluke kojom se samo potvrđuje otkaz tužiteljeva ugovora.

                  4.

                  Četvrti tužbeni razlog, koji se temelji na povredi prava na pristup spisu. Tužitelj u tom pogledu tvrdi nije bilo nikakvog odgovora njegove ponovljene zahtjeve za predaju prepiske koja se odvijala između ureda člana Komisije i Glavne uprave za ljudske resurse i sigurnost nakon presude od 10. siječnja 2019., RY/Komisija (T-160/17, EU:T:2019:1).


title: predmet C-493/18: Presuda Suda (deveto vijeće) od 4. prosinca 2019. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Cour de cassation - Francuska) – UB protiv VA, Tiger SCI, WZ, u svojstvu stečajnog upravitelja UB, Banque patrimoine et immobilier SA (Zahtjev za prethodnu odluku – Pravosudna suradnja u građanskim stvarima – Stečajni postupci – Uredba (EZ) br. 1346/2000 – Članak 3. stavak 1. – Tužbe koje proizlaze izravno iz stečajnog postupka i koje su s njim usko povezane – Prodaja nekretnine i osnivanje hipoteke – Tužba radi pobijanja koju je podnio stečajni upravitelj – Članak 25. stavak 1. – Isključiva nadležnost sudova države članice u kojoj je otvoren stečajni postupak)

text:
               3.2.2020

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 36/10

      Presuda Suda (deveto vijeće) od 4. prosinca 2019. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Cour de cassation - Francuska) – UB protiv VA, Tiger SCI, WZ, u svojstvu stečajnog upravitelja UB, Banque patrimoine et immobilier SA
      (predmet C-493/18) (1)

      (Zahtjev za prethodnu odluku - Pravosudna suradnja u građanskim stvarima - Stečajni postupci - Uredba (EZ) br. 1346/2000 - Članak 3. stavak 1. - Tužbe koje proizlaze izravno iz stečajnog postupka i koje su s njim usko povezane - Prodaja nekretnine i osnivanje hipoteke - Tužba radi pobijanja koju je podnio stečajni upravitelj - Članak 25. stavak 1. - Isključiva nadležnost sudova države članice u kojoj je otvoren stečajni postupak)
      (2020/C 36/12)
      Jezik postupka: francuski

         Sud koji je uputio zahtjev

      Cour de cassation

         Stranke glavnog postupka

         Tužitelj: UB

         Tuženici: VA, Tiger SCI, WZ, u svojstvu stečajnog upravitelja UB, Banque patrimoine et immobilier SA

         Izreka

                  1.

                  Članak 3. stavak 1. Uredbe Vijeća (EZ) br. 1346/2000 od 29. svibnja 2000. o stečajnom postupku treba tumačiti tako da tužba stečajnog upravitelja, kojeg je imenovao sud države članice na čijem je državnom području otvoren stečajni postupak, a kojom se nastoji proglasiti da su prodaja nekretnine koja se nalazi u drugoj državi članici te na njoj upisana hipoteka bez učinka prema stečajnoj masi vjerovnika, spada u isključivu nadležnost sudova prve države članice.

                  2.

                  Članak 25. stavak 1. Uredbe br. 1346/2000 treba tumačiti na način da odluka kojom sud države članice otvaranja stečajnog postupka ovlašćuje stečajnog upravitelja da podnese tužbu u drugoj državi članici, čak i kad ona spada u isključivu nadležnost tog suda, ne može imati za učinak dodjelu međunarodne nadležnosti sudovima te druge države članice.

         (1)  SL C 364, 8. 1. 2018.


title: predmet C-117/18 P: Presuda Suda (peto vijeće) od 4. prosinca 2019. – PGNiG Supply & Trading GmbH protiv Europske komisije (Žalba – Unutarnje tržište prirodnog plina – Direktiva 2009/73/EZ – Članak 32. – Pristup treće strane – Članak 41. stavci 6., 8. i 10. – Tarifni propisi – Članak 36. – Zahtjev za izuzeće – Načini rada plinovoda OPAL – Nacionalno regulatorno tijelo – Odluka o izuzeću – Zahtjev za izmjenu – Odluka Europske komisije – Tužba za poništenje – Članak 263. četvrti stavak UFEU-a – Dopuštenost – Odluka koja se izravno ne odnosi na tužitelja)

text:
               3.2.2020

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 36/4

      Presuda Suda (peto vijeće) od 4. prosinca 2019. – PGNiG Supply & Trading GmbH protiv Europske komisije
      (predmet C-117/18 P) (1)

      (Žalba - Unutarnje tržište prirodnog plina - Direktiva 2009/73/EZ - Članak 32. - Pristup treće strane - Članak 41. stavci 6., 8. i 10. - Tarifni propisi - Članak 36. - Zahtjev za izuzeće - Načini rada plinovoda OPAL - Nacionalno regulatorno tijelo - Odluka o izuzeću - Zahtjev za izmjenu - Odluka Europske komisije - Tužba za poništenje - Članak 263. četvrti stavak UFEU-a - Dopuštenost - Odluka koja se izravno ne odnosi na tužitelja)
      (2020/C 36/04)
      Jezik postupka: poljski

         Stranke

         Žalitelj: PGNiG Supply & Trading GmbH (zastupnici: M. Jeżewski i O. Waluśkiewicz, adwokaci, E. Buczkowska i M. Trepka, radcowie prawni)

         Druga stranka u postupku: Europska komisija (zastupnici: K. Herrmann i O. Beynet, agenti)

         Intervenijent u potporu Komisiji: Savezna Republika Njemačka (zastupnici: u početku T. Henze, zatim J. Möller, agent)

         Izreka

                  1.

                  Žalba se odbija.

                  2.

                  PGNiG Supply & Trading GmbH snosit će vlastite troškove kao i troškove Europske komisije.

                  3.

                  Savezna Republika Njemačka snosit će vlastite troškove.

         (1)  SL C 161, 7. 5. 2018.


title: predmet T-835/19: Tužba podnesena 6. prosinca 2019. – CrossFit protiv EUIPO-a – Hochwarter (CROSSBOX)

text:
               3.2.2020

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 36/38

      Tužba podnesena 6. prosinca 2019. – CrossFit protiv EUIPO-a – Hochwarter (CROSSBOX)
      (predmet T-835/19)
      (2020/C 36/46)
      Jezik postupka: engleski

         Stranke

         Tužitelj: CrossFit Inc. (Scotts Valley, Kalifornija, Sjedinjene Američke Države) (zastupnik: D. Mărginean, odvjetnik)

         Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO)

         Druga stranka pred žalbenim vijećem: Marlis Hochwarter (Beč, Austrija)

         Podaci o postupku pred EUIPO-om

         Nositelj spornog žiga: druga stranka pred žalbenim vijećem

         Predmetni sporni žig: figurativni žig Europske unije CROSSBOX – žig Europske unije br. 12 503 471

         Postupak pred EUIPO-om: postupak za proglašavanje žiga ništavim

         Pobijana odluka: odluka četvrtog žalbenog vijeća EUIPO-a od 4. listopada 2019. u predmetu R 1832/2018-4

         Tužbeni zahtjev

      Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

                  —

                  poništi pobijanu odluku;

                  —

                  naloži EUIPO-u snošenje troškova nastalih pred Općim sudom.

         Tužbeni razlozi

                  —

                  Povreda članka 8. stavka 2. točke (a) podtočke (i) Uredbe (EU) 2017/1001 Europskog Parlamenta i Vijeća;

                  —

                  Povreda članka 53. stavka 1. točke (a) u vezi s člankom 8. stavkom 1. točkom (b) Uredbe Vijeća br. 207/2009;

                  —

                  Povreda članka 53. stavka 1. točke (a) u vezi s člankom 8. stavkom 5. Uredbe Vijeća br. 207/2009.


title: predmet C-591/18 P: Presuda Suda (sedmo vijeće) od 28. studenoga 2019. – Brugg Kabel AG, Kabelwerke Brugg AG Holding protiv Europske komisije (Žalba – Tržišno natjecanje – Zabranjeni sporazumi – Europsko tržište podzemnih i podmorskih električnih kabela – Podjela tržišta u okviru projekata – Novčane kazne – Prava obrane – Pristup spisu – Načelo pretpostavke nedužnosti – Iskrivljavanje dokaza)

text:
               3.2.2020

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 36/11

      Presuda Suda (sedmo vijeće) od 28. studenoga 2019. – Brugg Kabel AG, Kabelwerke Brugg AG Holding protiv Europske komisije
      (predmet C-591/18 P) (1)

      (Žalba - Tržišno natjecanje - Zabranjeni sporazumi - Europsko tržište podzemnih i podmorskih električnih kabela - Podjela tržišta u okviru projekata - Novčane kazne - Prava obrane - Pristup spisu - Načelo pretpostavke nedužnosti - Iskrivljavanje dokaza)
      (2020/C 36/13)
      Jezik postupka: njemački

         Stranke

         Žalitelji: Brugg Kabel AG, Kabelwerke Brugg AG Holding (zastupnici: A. Rinne, M. Lichtenegger i S. Schricker, Rechtsanwälte)

         Druga stranka u postupku:Europska komisija (zastupnici: H. Leupold, H. van Vliet i C. Vollrath, agenti)

         Izreka

                  1.

                  Žalba se odbija.

                  2.

                  Društvima Brugg Kabel AG i Kabelwerke Brugg AG Holding nalaže se snošenje troškova.

         (1)  SL C 399, 5. 11. 2018.


title: predmet T-99/17: Rješenje Općeg suda od 3. prosinca 2019. – Eutelsat protiv GSA

text:
               3.2.2020

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 36/39

      Rješenje Općeg suda od 3. prosinca 2019. – Eutelsat protiv GSA
      (predmet T-99/17) (1)

      (2020/C 36/47)
      Jezik postupka: engleski
      Predsjednik sedmog vijeća odredio je brisanje predmeta.

         (1)  SL C 144, 8. 5. 2017.


title: predmet T-566/19: Rješenje Općeg suda od 27. studenoga 2019. – Scandlines Danmark i Scandlines Deutschland protiv Komisije

text:
               3.2.2020

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 36/39

      Rješenje Općeg suda od 27. studenoga 2019. – Scandlines Danmark i Scandlines Deutschland protiv Komisije
      (predmet T-566/19) (1)

      (2020/C 36/48)
      Jezik postupka: engleski
      Predsjednik trećeg vijeća odredio je brisanje predmeta.

         (1)  SL C 348, 14. 10. 2019.


title: predmet T-365/16: Presuda Općeg suda od 28. studenoga 2019. – Portigon protiv SRB-a („Ekonomska i monetarna unija – Bankarska unija – Jedinstveni sanacijski mehanizam za kreditne institucije i određena investicijska društva (SRM) – Jedinstveni fond za sanaciju (SRF) – Odluka SRB-a o ex ante doprinosima za 2016. – Tužba za poništenje – Izravni i osobni utjecaj – Dopuštenost – Bitni postupovni zahtjevi – Potvrda vjerodostojnosti odluke – Postupak donošenja odluke – Obveza obrazlaganja”)

text:
               3.2.2020

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 36/22

      Presuda Općeg suda od 28. studenoga 2019. – Portigon protiv SRB-a
      (predmet T-365/16) (1)

      („Ekonomska i monetarna unija - Bankarska unija - Jedinstveni sanacijski mehanizam za kreditne institucije i određena investicijska društva (SRM) - Jedinstveni fond za sanaciju (SRF) - Odluka SRB-a o ex ante doprinosima za 2016. - Tužba za poništenje - Izravni i osobni utjecaj - Dopuštenost - Bitni postupovni zahtjevi - Potvrda vjerodostojnosti odluke - Postupak donošenja odluke - Obveza obrazlaganja”)
      (2020/C 36/26)
      Jezik postupka: njemački

         Stranke

         Tužitelj: Portigon AG (Düsseldorf, Njemačka) (zastupnici: D. Bliesener, V. Jungkind i F. Geber, odvjetnici)

         Tuženik: Jedinstveni sanacijski odbor (zastupnici: B. Meyring, T. Klupsch i S. Ianc, odvjetnici)

         Intervenijent u potporu tuženiku: Europska komisija (zastupnici: A. Steiblytė i K.-P. Wojcik, agenti)

         Predmet

      Zahtjev na temelju članka 263. UFEU-a za poništenje, kao prvo, odluke SRB-a donesene na njegovoj izvršnoj sjednici od 15. travnja 2016. o ex ante doprinosima Jedinstvenom fondu za sanaciju za 2016. (SRB/ES/SRF/2016/06) te, kao drugo, odluke SRB-a donesene na njegovoj izvršnoj sjednici od 20. svibnja 2016. o prilagodbi ex ante doprinosa Jedinstvenom fondu za sanaciju za 2016., kojom se dopunjuje odluka SRB-a donesena na njegovoj izvršnoj sjednici od 15. travnja 2016. o ex ante doprinosima Jedinstvenom fondu za sanaciju za 2016. (SRB/ES/SRF/2016/13), u dijelu u kojem se odnose na tužitelja.

         Izreka

                  1.

                     Odluka Jedinstvenog sanacijskog odbora (SRB) donesena na njegovoj izvršnoj sjednici od 15. travnja 2016. o ex ante doprinosima Jedinstvenom fondu za sanaciju za 2016. (SRB/ES/SRF/2016/06) i odluka SRB-a donesena na njegovoj izvršnoj sjednici od 20. svibnja 2016. o prilagodbi ex ante doprinosâ Jedinstvenom fondu za sanaciju za 2016., kojom se dopunjuje odluka SRB-a donesena na njegovoj izvršnoj sjednici od 15. travnja 2016. o ex ante doprinosima Jedinstvenom fondu za sanaciju za 2016. (SRB/ES/SRF/2016/13), poništavaju se u dijelu u kojem se odnose na društvo Portigon AG.

                  2.

                     SRB će, uz vlastite troškove, snositi i troškove društva Portigon.

                  3.

                     Europska komisija snosit će vlastite troškove.

         (1)  SL C 343, 19. 9. 2016.


title: predmet T-683/18: Presuda Općeg suda od 12. prosinca 2019. – Conte protiv EUIPO-a (CANNABIS STORE AMSTERDAM) („Žig Europske unije – Prijava figurativnog žiga Europske unije CANNABIS STORE AMSTERDAM – Apsolutni razlog za odbijanje – Žig protivan javnom poretku – Članak 7. stavak 1. točka (f) Uredbe (EU) 2017/1001 – Članak 7. stavak 2. Uredbe 2017/1001”)

text:
               3.2.2020

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 36/28

      Presuda Općeg suda od 12. prosinca 2019. – Conte protiv EUIPO-a (CANNABIS STORE AMSTERDAM)
      (predmet T-683/18) (1)

      („Žig Europske unije - Prijava figurativnog žiga Europske unije CANNABIS STORE AMSTERDAM - Apsolutni razlog za odbijanje - Žig protivan javnom poretku - Članak 7. stavak 1. točka (f) Uredbe (EU) 2017/1001 - Članak 7. stavak 2. Uredbe 2017/1001”)
      (2020/C 36/34)
      Jezik postupka: talijanski

         Stranke

         Tužitelj: Santa Conte (Napulj, Italija) (zastupnici: C. Demichelis, E. Ortaglio i G. Iorio Fiorelli, odvjetnici)

         Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (zastupnik: L. Rampini, agent)

         Predmet

      Tužbe protiv odluke drugog žalbenog vijeća EUIPO-a od 31. kolovoza 2018. (predmet R 2181/2017-2) koja se odnosi na prijavu za registraciju figurativnog znaka CANNABIS STORE AMSTERDAM kao žiga Europske unije.

         Izreka

                  1.

                     Tužba se odbija.

                  2.

                     Santi Conte nalaže se snošenje troškova.

         (1)  SL C 25, 21. 1. 2019.


title: Spojeni predmeti T-377/16, T-645/16 i T-809/16: Presuda Općeg suda od 28. studenoga 2019. – Hypo Vorarlberg Bank protiv SRB-a („Ekonomska i monetarna unija – Bankarska unija – Jedinstveni sanacijski mehanizam za kreditne institucije i određena investicijska društva (SRM) – Jedinstveni fond za sanaciju (SRF) – Odluka SRB-a o ex ante doprinosima za 2016. – Tužba za poništenje – Izravni i osobni utjecaj – Dopuštenost – Bitni postupovni zahtjevi – Potvrda vjerodostojnosti odluke – Postupak donošenja odluke – Obveza obrazlaganja – Vremensko ograničenje učinaka presude”)

text:
               3.2.2020

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 36/23

      Presuda Općeg suda od 28. studenoga 2019. – Hypo Vorarlberg Bank protiv SRB-a
      (Spojeni predmeti T-377/16, T-645/16 i T-809/16) (1)

      („Ekonomska i monetarna unija - Bankarska unija - Jedinstveni sanacijski mehanizam za kreditne institucije i određena investicijska društva (SRM) - Jedinstveni fond za sanaciju (SRF) - Odluka SRB-a o ex ante doprinosima za 2016. - Tužba za poništenje - Izravni i osobni utjecaj - Dopuštenost - Bitni postupovni zahtjevi - Potvrda vjerodostojnosti odluke - Postupak donošenja odluke - Obveza obrazlaganja - Vremensko ograničenje učinaka presude”)
      (2020/C 36/27)
      Jezik postupka: njemački

         Stranke

         Tužitelj: Hypo Vorarlberg Bank AG, bivši Vorarlberger Landes- und Hypothekenbank AG (Bregenz, Austrija) (zastupnici: G. Eisenberger i A. Brenneis, odvjetnici)

         Tuženik: Jedinstveni sanacijski odbor (zastupnici: B. Meyring, S. Schelo, T. Klupsch i S. Ianc, odvjetnici)

         Intervenijent u potporu tužitelju: Talijanska Republika (zastupnik: G. Palmieri, agent)

         Predmet

      Zahtjev na temelju članka 263. UFEU-a za poništenje, kao prvo, odluke SRB-a donesene na njegovoj izvršnoj sjednici od 15. travnja 2016. o ex ante doprinosima Jedinstvenom fondu za sanaciju za 2016. (SRB/ES/SRF/2016/06), te, kao drugo, odluke SRB-a donesene na njegovoj izvršnoj sjednici od 20. svibnja 2016. o prilagodbi ex ante doprinosa Jedinstvenom fondu za sanaciju za 2016., kojom se dopunjuje odluka SRB-a donesena na njegovoj izvršnoj sjednici od 15. travnja 2016. o ex ante doprinosima Jedinstvenom fondu za sanaciju za 2016. (SRB/ES/SRF/2016/13), u dijelu u kojem se odnose na tužitelja.

         Izreka

                  1.

                     Tužbe u predmetima T-645/16 i T-809/16 odbacuju se kao nedopuštene.

                  2.

                     U predmetu T-377/16, odluka Jedinstvenog sanacijskog odbora (SRB) donesena na njegovoj izvršnoj sjednici od 15. travnja 2016. o ex ante doprinosima Jedinstvenom fondu za sanaciju za 2016. (SRB/ES/SRF/2016/06), i odluka SRB-a donesena na njegovoj izvršnoj sjednici od 20. svibnja 2016. o prilagodbi ex ante doprinosâ Jedinstvenom fondu za sanaciju za 2016., kojom se dopunjuje odluka SRB-a donesena na njegovoj izvršnoj sjednici od 15. travnja 2016. o ex ante doprinosima Jedinstvenom fondu za sanaciju za 2016. (SRB/ES/SRF/2016/13), poništavaju se u dijelu u kojem se odnose na društvo Hypo Vorarlberg Bank AG.

                  3.

                     SRB će snositi, osim vlastitih troškova, i troškove društva Hypo Vorarlberg Bank u predmetu T-377/16.

                  4.

                     Društvo Hypo Vorarlberg Bank snosit će, osim vlastitih troškova, i troškove SRB-a u predmetima T-645/16 i T-809/16, kao i predmetu T-645/16 R.

                  5.

                     Talijanska Republika snosit će vlastite troškove.

         (1)  SL C 343, 19. 9. 2016.


title: predmet C-596/18 P: Presuda Suda (sedmo vijeće) od 28. studenoga 2019. – LS Cable & System Ltd protiv Europske komisije (Žalba – Tržišno natjecanje – Zabranjeni sporazumi – Europsko tržište podzemnih i podmorskih električnih kabela – Podjela tržišta u okviru projekata – Novčane kazne – Teret dokazivanja – Iskrivljavanje dokaza – Javno distanciranje od zabranjenog sporazuma)

text:
               3.2.2020

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 36/12

      Presuda Suda (sedmo vijeće) od 28. studenoga 2019. – LS Cable & System Ltd protiv Europske komisije
      (predmet C-596/18 P) (1)

      (Žalba - Tržišno natjecanje - Zabranjeni sporazumi - Europsko tržište podzemnih i podmorskih električnih kabela - Podjela tržišta u okviru projekata - Novčane kazne - Teret dokazivanja - Iskrivljavanje dokaza - Javno distanciranje od zabranjenog sporazuma)
      (2020/C 36/15)
      Jezik postupka: engleski

         Stranke

         Žalitelj: LS Cable & System Ltd (zastupnici: S. Spinks i S. Kinsella, solicitors)

         Druga stranka u postupku: Europska komisija (zastupnici: N. Khan i H. van Vliet, agenti)

         Izreka

                  1.

                  Žalba se odbija.

                  2.

                  Društvu LS Cable & System Ltd nalaže se snošenje troškova.

         (1)  SL C 427, 26. 11. 2018.


title: predmet T-527/16: Presuda Općeg suda od 12. prosinca 2019. – Tàpias protiv Vijeća („Javna služba – Reforma Pravilnika o osoblju i UZ-a koja je stupila na snagu 1.siječnja 2014. – Uredba (EU, Euratom) br. 1023/2013 – Namet solidarnosti koji se primjenjuje od 1. siječnja 2014. – Suspenzija primjene metode ažuriranja plaća za godine 2013. i 2014.”)

text:
               3.2.2020

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 36/24

      Presuda Općeg suda od 12. prosinca 2019. – Tàpias protiv Vijeća
      (predmet T-527/16) (1)

      („Javna služba - Reforma Pravilnika o osoblju i UZ-a koja je stupila na snagu 1.siječnja 2014. - Uredba (EU, Euratom) br. 1023/2013 - Namet solidarnosti koji se primjenjuje od 1. siječnja 2014. - Suspenzija primjene metode ažuriranja plaća za godine 2013. i 2014.”)
      (2020/C 36/28)
      Jezik postupka: francuski

         Stranke

         Tužiteljica: Margarita Tàpias (Wavre, Belgija) (zastupnici: L. Levi i N. Flandin, odvjetnice)

         Tuženik: Vijeće Europske unije (zastupnici: M. Bauer i R. Meyer, agenti)

         Intervenijent u potporu tuženiku: Europski parlament (zastupnici: E. Taneva i M. Ecker, agenti)

         Predmet

      Zahtjev na temelju članka 270. UFEU-a za poništenje odluke o određivanju tužiteljičine plaće za siječanj 2014., kako je odražena u obračunskoj ispravi za navedeni mjesec koja joj je dostavljena 14. siječnja 2014. koja je bila prva obračunska isprava u kojoj su na to primijenjeni članak 65. stavak 4. i članak 66.a Pravilnika o osoblju, koji proizlaze iz članka 1. točaka 44. i 46. Uredbe (EU, Euratom) br. 1023/2013 Europskog parlamenta i Vijeća od 22. listopada 2013. (SL 2013., L 287, str. 15.) koja predviđa suspenziju primjene metode ažuriranja plaća za 2013. i 2014. i uvođenje nameta solidarnosti od 1. siječnja 2014.

         Izreka

                  1.

                     Tužba se odbija.

                  2.

                     Margariti Tàpias nalaže se snošenje troškova.

                  3.

                     Europski parlament snosit će vlastite troškove.

         (1)  SL C 7, 12. 1. 2015. (predmet prvotno upisan pred Službeničkim sudom Europske unije pod brojem F-121/14) i prenesen Općem sudu Europske unije 1.9.2016.


title: predmet C-642/18: Presuda Suda (osmo vijeće) od 5. prosinca 2019. – Europska komisija protiv Kraljevine Španjolske (Povreda obveze države članice – Direktiva 2008/98/EZ – Članci 30. i 33. – Planovi gospodarenja otpadom – Autonomne zajednice Balearski otoci i Kanarski otoci (Španjolska) – Obveza revidiranja – Obveza obavješćivanja Komisije – Nepostojanje pravilne opomene – Preuranjeno slanje opomene – Nedopuštenost)

text:
               3.2.2020

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 36/13

      Presuda Suda (osmo vijeće) od 5. prosinca 2019. – Europska komisija protiv Kraljevine Španjolske
      (predmet C-642/18) (1)

      (Povreda obveze države članice - Direktiva 2008/98/EZ - Članci 30. i 33. - Planovi gospodarenja otpadom - Autonomne zajednice Balearski otoci i Kanarski otoci (Španjolska) - Obveza revidiranja - Obveza obavješćivanja Komisije - Nepostojanje pravilne opomene - Preuranjeno slanje opomene - Nedopuštenost)
      (2020/C 36/16)
      Jezik postupka: španjolski

         Stranke

         Tužitelj: Europska komisija (zastupnici: S. Pardo Quintillán, E. Sanfrutos Cano i F. Thiran, agenti)

         Tuženik: Kraljevina Španjolska (zastupnik: L. Aguilera Ruiz, agent)

         Izreka

                  1.

                  Tužba se odbacuje kao nedopuštena.

                  2.

                  Europskoj komisiji nalaže se snošenje troškova postupka.

         (1)  SL C 445, 10. 12. 2018.


title: spojeni predmeti C-398/18 i C-428/18: Presuda Suda (osmo vijeće) od 5. prosinca 2019. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Tribunal Superior de Justicia de Galicia - Španjolska) – Antonio Bocero Torrico (C-398/18), Jörg Paul Konrad Fritz Bode (C-428/18) protiv Instituto Nacional de la Seguridad Social, Tesorería General de la Seguridad Social („Zahtjev za prethodnu odluku – Socijalna sigurnost radnika migranata – Uredba (EZ) br. 883/2004 – Prijevremena starosna mirovina – Prihvatljivost – Iznos ostvarene mirovine koji mora biti viši od najnižeg zakonskog iznosa – Uzimanje u obzir samo mirovine stečene u predmetnoj državi članici – Neuzimanje u obzir prijevremene starosne mirovine stečene u drugoj državi članici – Različito postupanje s radnicima koji su se koristili svojim pravom na slobodno kretanje”)

text:
               3.2.2020

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 36/5

      Presuda Suda (osmo vijeće) od 5. prosinca 2019. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Tribunal Superior de Justicia de Galicia - Španjolska) – Antonio Bocero Torrico (C-398/18), Jörg Paul Konrad Fritz Bode (C-428/18) protiv Instituto Nacional de la Seguridad Social, Tesorería General de la Seguridad Social
      (spojeni predmeti C-398/18 i C-428/18) (1)

      („Zahtjev za prethodnu odluku - Socijalna sigurnost radnika migranata - Uredba (EZ) br. 883/2004 - Prijevremena starosna mirovina - Prihvatljivost - Iznos ostvarene mirovine koji mora biti viši od najnižeg zakonskog iznosa - Uzimanje u obzir samo mirovine stečene u predmetnoj državi članici - Neuzimanje u obzir prijevremene starosne mirovine stečene u drugoj državi članici - Različito postupanje s radnicima koji su se koristili svojim pravom na slobodno kretanje”)
      (2020/C 36/06)
      Jezik postupka: španjolski

         Sud koji je uputio zahtjev

      Tribunal Superior de Justicia de Galicia

         Stranke glavnog postupka

         Žalitelji: Antonio Bocero Torrico (C-398/18), Jörg Paul Konrad Fritz Bode (C-428/18)

         Druge stranke u žalbenim postupcima: Instituto Nacional de la Seguridad Social, Tesorería General de la Seguridad Social

         Izreka

      Članak 5. točku (a) Uredbe (EZ) br. 883/2004 Europskog parlamenta i Vijeća od 29. travnja 2004. o koordinaciji sustava socijalne sigurnosti treba tumačiti na način da mu se protivi zakonodavstvo države članice koje kao pretpostavku za ostvarivanje prava radnika na prijevremenu starosnu mirovinu nalaže da je iznos ostvarene mirovine viši od iznosa najniže mirovine na isplatu koje bi taj radnik imao pravo kad navrši zakonsku dob za umirovljenje na temelju tog zakonodavstva, pri čemu se izraz „ostvarena mirovina” mora tumačiti kao da se odnosi na mirovinu koju je dužna isplaćivati samo ta država članica, a ne odnosi se na mirovinu koju bi navedeni radnik mogao ostvariti na temelju istovjetnih davanja koju je dužna isplaćivati neka druga država članica ili više njih.

         (1)  SL C 294, 20. 8. 2018

         SL C 364, 8. 10. 2018.


title: predmet T-692/18: Presuda Općeg suda od 12. prosinca 2019. – Montanari protiv ESVD-a („Pristup dokumentima – Uredba (EZ) br. 1049/2001 – Inspekcijsko izvješće ad hoc – Odbijanje pristupa – Članak 4. stavak 1. točka (b) Uredbe br. 1049/2001 – Izuzeće koje se odnosi na zaštitu privatnosti i integriteta pojedinca – Uredba (EZ) br. 45/2001 – Članak 8. točka (b) Uredbe br. 45/2001 – Prijenos osobnih podataka – Članak 4. stavak 2. treća alineja Uredbe br. 1049/2001 – Izuzeće koje se odnosi na zaštitu svrhe istrage – Članak 4. stavak 3. Uredbe br. 1049/2001 – Izuzeće koje se odnosi na zaštitu postupka odlučivanja – Obveza obrazlaganja”)

text:
               3.2.2020

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 36/29

      Presuda Općeg suda od 12. prosinca 2019. – Montanari protiv ESVD-a
      (predmet T-692/18) (1)

      („Pristup dokumentima - Uredba (EZ) br. 1049/2001 - Inspekcijsko izvješće ad hoc - Odbijanje pristupa - Članak 4. stavak 1. točka (b) Uredbe br. 1049/2001 - Izuzeće koje se odnosi na zaštitu privatnosti i integriteta pojedinca - Uredba (EZ) br. 45/2001 - Članak 8. točka (b) Uredbe br. 45/2001 - Prijenos osobnih podataka - Članak 4. stavak 2. treća alineja Uredbe br. 1049/2001 - Izuzeće koje se odnosi na zaštitu svrhe istrage - Članak 4. stavak 3. Uredbe br. 1049/2001 - Izuzeće koje se odnosi na zaštitu postupka odlučivanja - Obveza obrazlaganja”)
      (2020/C 36/35)
      Jezik postupka: francuski

         Stranke

         Tužitelj: Marco Montanari (Reggio Emilia, Italija) (zastupnici: A. Champetier i S. Rodrigues, odvjetnici)

         Tuženik: Europska služba za vanjsko djelovanje (zastupnici: S. Marquardt, R. Spac i E. Orgován, agenti)

         Predmet

      Zahtjev na temelju članka 263. UFEU-a kojim se traži poništenje odluke ESVD-a od 24. listopada 2018. kojom je ona tužitelju odbila pristup izvješću od 29. srpnja 2017. koje je sastavio A.

         Izreka

                  1.

                     Poništava se odluka od 24. listopada 2018. kojom je Europska služba za vanjsko djelovanje (ESVD) odbila ponovni zahtjev Marca Montanarija za pristup dokumentima od 13. rujna 2018.

                  2.

                     ESVD-u se nalaže snošenje troškova.

         (1)  SL C 35, 28. 1. 2019.


title: predmet C-402/18: Presuda Suda (peto vijeće) od 27. studenoga 2019. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Consiglio di Stato – Italija) - Tedeschi Srl, koji djeluje u svoje ime i u svojstvu opunomoćenika privremenog udruženja poduzetnika, Consorzio Stabile Istant Service, koji djeluje u svoje ime i u svojstvu opunomoćitelja privremenog udruženja poduzetnika protiv C.M. Service Srl, Università degli Studi di Roma La Sapienza (Zahtjev za prethodnu odluku – Članci 49. i 56. UFEU-a – Provedba postupka javne nabave – Direktiva 2004/18/EZ – Članak 25. – Podugovaranje – Nacionalni propis koji ograničava mogućnost podugovaranja na 30 % cjelokupnog iznosa ugovora o javnoj nabavi i zabranjuje da cijene primjenjive na podugovorene usluge budu snižene više od 20 % u odnosu na cijene koje proizlaze iz sklopljenog ugovora)

text:
               3.2.2020

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 36/6

      Presuda Suda (peto vijeće) od 27. studenoga 2019. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Consiglio di Stato – Italija) - Tedeschi Srl, koji djeluje u svoje ime i u svojstvu opunomoćenika privremenog udruženja poduzetnika, Consorzio Stabile Istant Service, koji djeluje u svoje ime i u svojstvu opunomoćitelja privremenog udruženja poduzetnika protiv C.M. Service Srl, Università degli Studi di Roma La Sapienza
      (predmet C-402/18) (1)

      (Zahtjev za prethodnu odluku - Članci 49. i 56. UFEU-a - Provedba postupka javne nabave - Direktiva 2004/18/EZ - Članak 25. - Podugovaranje - Nacionalni propis koji ograničava mogućnost podugovaranja na 30 % cjelokupnog iznosa ugovora o javnoj nabavi i zabranjuje da cijene primjenjive na podugovorene usluge budu snižene više od 20 % u odnosu na cijene koje proizlaze iz sklopljenog ugovora)
      (2020/C 36/07)
      Jezik postupka: talijanski

         Sud koji je uputio zahtjev

      Consiglio di Stato

         Stranke glavnog postupka

         Tužitelji: Tedeschi Srl, koji djeluje u svoje ime i u svojstvu opunomoćenika privremenog udruženja poduzetnika, Consorzio Stabile Istant Service, koji djeluje u svoje ime i u svojstvu opunomoćitelja privremenog udruženja poduzetnika

         Tuženici: C.M. Service Srl, Università degli Studi di Roma La Sapienza

         Izreka

      Direktivu 2004/18/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 31. ožujka 2004. o usklađivanju postupaka za sklapanje ugovora o javnim radovima, ugovora o javnoj nabavi robe te ugovora o javnim uslugama treba tumačiti na način:

                  —

                  da joj se protivi nacionalni propis, poput onoga o kojem je riječ u glavnom postupku, kojim se dio ugovora koji je ponuditelj ovlašten podugovoriti s trećima ograničava na 30 %;

                  —

                  da joj se protivi nacionalni propis, poput onoga o kojem je riječ u glavnom postupku, koji ograničava mogućnost smanjenja cijena koje se primjenjuju na podugovorene usluge za više od 20 % u odnosu na cijenu koja proizlazi iz sklopljenog ugovora.

         (1)  SL C 301, 27. 8. 2018.