title: Predmet T-400/14: Tužba podnesena 4. lipnja 2014. – Premo protiv OHIM-a – Prema Semiconductor (PREMO)

text:
               11.8.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 261/39

         Tužba podnesena 4. lipnja 2014. – Premo protiv OHIM-a – Prema Semiconductor (PREMO)
   (Predmet T-400/14)
   2014/C 261/65
   Jezik na kojem je tužba podnesena: engleski

      Stranke

      Tužitelj: Premo, SL (Campanillas, Španjolska) (zastupnici: E. Cornu, F. de Visscher i E. De Gryse, odvjetnici)

      Tuženik: Ured za usklađivanje na unutarnjem tržištu (žigovi i dizajni)

      Druga stranka u postupku pred žalbenim vijećem: Prema Semiconductor GmbH (Mainz, Njemačka)

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

               —

               poništi odluku petog žalbenog vijeća Ureda za usklađivanje na unutarnjem tržištu (žigovi i dizajni) donesenu 1. travnja 2014. u predmetu R 1000/2013-5;

               —

               podredno, poništi osporavanu odluku u dijelu u kojem je prihvaćen prigovor koji se odnosi na „induktore”, „transformatore” i „filtre za buku”;

               —

               naloži OHIM-u i, ako je primjenjivo, intervenijentu, snošenje troškova.

      Tužbeni razlozi i glavni argumenti

      Podnositelj prijave žiga Zajednice: tužitelj

      Predmetni žig Zajednice: međunarodna registracija u kojoj je naznačena Europska unija za figurativni žig koji sadrži verbalni element „PREMO”, za proizvode iz razreda 9 – Međunarodna registracija u kojoj je naznačena Europska unija br. 9 73  341

      Nositelj žiga ili znaka navedenog u postupku povodom prigovora: Prema Semiconductor GmbH

      Žig ili znak naveden u prigovoru: nacionalni verbalni žig „PREMA” za proizvode iz razreda 9

      Odluka Odjela za prigovore: prigovor djelomično prihvaćen

      Odluka žalbenog vijeća: žalba djelomično odbijena

      Tužbeni razlozi:

               —

               povreda pravila 22. točke 6. Uredbe Komisije br. 2868/95 i tužiteljevih prava obrane;

               —

               povreda članka 42. stavka 2. i 3. Uredbe br. 207/2009;

               —

               povreda članka 8. stavka 1. točke (b) Uredbe br. 207/2009.


title: Predmet T-212/16: Tužba podnesena 9. svibnja 2016. – El Corte Inglés protiv EUIPO-a - Elho Business & Sport (FRee STyLe)

text:
               4.7.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 243/40

         Tužba podnesena 9. svibnja 2016. – El Corte Inglés protiv EUIPO-a - Elho Business & Sport (FRee STyLe)
   (Predmet T-212/16)
   (2016/C 243/44)
   Jezik na kojem je tužba podnesena: španjolski

      Stranke

      Tužitelj: El Corte Inglés, SA (Madrid, Španjolska) (zastupnik: J. Rivas Zurdo, odvjetnik)

      Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO)

      Druga stranka u postupku pred žalbenim vijećem: Elho Business & Sport Vertriebs GmbH (München, Njemačka)

      Podaci o postupku pred EUIPO-om

      Nositelj spornog žiga: tužitelj

      Predmetni sporni žig: figurativni žig Europske unije s verbalnim elementima „FRee STyLe” – prijava za registraciju br. 10 317 642

      Postupak pred EUIPO-om: postupak proglašavanja žiga ništavim

      Pobijana odluka: odluka prvog žalbenog vijeća EUIPO-a od 12. veljače 2016. u predmetu R 377/2015-1

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

               —

               poništi pobijanu odluku;

               —

               naloži snošenje troškova stranci ili strankama koje se protive ovoj tužbi.

      Tužbeni razlozi

               —

               Povreda članka 7. stavka 1. točke (c) Uredbe br. 207/2009, u vezi s njezinim člankom 52. stavkom 1. točkom (a).

               —

               Supostojanje suprotstavljenih žigova i drugih znakova koji sadrže izraz „FREE STYLE”.

               —

               Žalbeno vijeće je u svojoj odluci pogrešno prihvatilo dokaze koje je tužitelj podnio izvan roka koji je u tu svrhu utvrđen u članku 76. stavcima 1. i 2. Uredbe br. 207/2009.


title: Predmet T-622/15: Presuda Općeg suda od 27. travnja 2017. – Deere protiv EUIPO-a (EXHAUST-GARD) („Žig Europske unije — Prijava verbalnog žiga Europske unije EXHAUST – GARD — Apsolutni razlog za odbijanje — Opisni karakter — Članak 7. stavak 1. točka (c) Uredbe (EZ) br. 207/2009 — Prava obrane — Članak 75. Uredbe br. 207/2009”)

text:
               19.6.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 195/20

         Presuda Općeg suda od 27. travnja 2017. – Deere protiv EUIPO-a (EXHAUST-GARD)
   (Predmet T-622/15) (1)

   ((„Žig Europske unije - Prijava verbalnog žiga Europske unije EXHAUST – GARD - Apsolutni razlog za odbijanje - Opisni karakter - Članak 7. stavak 1. točka (c) Uredbe (EZ) br. 207/2009 - Prava obrane - Članak 75. Uredbe br. 207/2009”))
   (2017/C 195/27)
   Jezik postupka: njemački

      Stranke

      Tužitelj: Deere & Company (Wilmington, Delaware, Sjedinjene Američke Države) (zastupnici: N. Weber et T. Heitmann, a zatim N. Weber, odvjetnici)

      Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (zastupnik: H. Kunz, agent)

      Predmet

   Tužba protiv odluke četvrtog žalbenog vijeća EUIPO-a od 8. rujna 2015. (predmet R 196/2014-4), koja se odnosi na prijavu za registraciju verbalnog znaka EXHAUST-GARD kao žiga Europske unije.

      Izreka

               1.

               Tužba se odbija.

               2.

               Društvu Deere & Company nalaže se snošenje troškova.

      (1)  SL C 7, 11. 1. 2016.


title: Predmet C-72/15: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 18. veljače 2015. uputio High Court of Justice (England & Wales), Queen's Bench Division (Divisional Court) (Ujedinjena Kraljevina) – OJSC Rosneft Oil Company protiv Her Majesty's Treasury, Secretary of State for Business, Innovation and Skills, The Financial Conduct Authority

text:
               11.5.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 155/12

         Zahtjev za prethodnu odluku koji je 18. veljače 2015. uputio High Court of Justice (England & Wales), Queen's Bench Division (Divisional Court) (Ujedinjena Kraljevina) – OJSC Rosneft Oil Company protiv Her Majesty's Treasury, Secretary of State for Business, Innovation and Skills, The Financial Conduct Authority
   (Predmet C-72/15)
   (2015/C 155/13)
   Jezik postupka: engleski

      Sud koji je uputio zahtjev

   High Court of Justice (England & Wales), Queen's Bench Division (Divisional Court)

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelj: OJSC Rosneft Oil Company

      Tuženici: Her Majesty's Treasury, Secretary of State for Business, Innovation and Skills, The Financial Conduct Authority

      Prethodna pitanja

   Upućena pitanja odnose se na Odluku Vijeća 2014/512/ZVSP (1), kako je izmijenjena odlukama Vijeća 2014/659/ZVSP (2) i 2014/872/ZVSP (3) (u daljnjem tekstu zajedno nazvane Odluka) i na Uredbu (EU) br. 833/2014 (4), kako je izmijenjena uredbama (EU) br. 960/2014 (5) i br. 1290/2014 (6) (u daljnjem tekstu zajedno nazvane Uredba Unije). Pitanja su sljedeća:

               1.

               Je li Sud na temelju članka 267. UFEU-a nadležan odlučivati u prethodnom postupku o valjanosti članka 1. stavka 2. točaka (b) do (d), članka 1. stavka 3., članka 4., članka 4. a i članka 7. Odluke te Priloga III. Odluci, osobito s obzirom na članak 19. stavak 1., članak 24. i članak 40. UEU-a, članak 47. [Povelje Europske unije o temeljnim pravima] i članak 275. stavak 2. UFEU-a?

               2.

                           (a)

                           Je su li nevaljane neke od sljedećih odredbi (u daljnjem tekstu: relevantne mjere) Uredbe Unije i, u mjeri u kojoj je Sud nadležan, Odluke:

                                       i)

                                       članci 4. i 4.a Odluke;

                                       ii)

                                       članak 3., članak 3.a, članak 4. stavci 3. i 4. te Prilog II. Uredbi Unije (u daljnjem tekstu zajedno nazvane odredbe o naftnom sektoru);

                                       iii)

                                       članak 1. stavak 2. točke (b) do (d), članak 1. stavak 3. Odluke i Prilog III. Odluci;

                                       iv)

                                       članak 5. stavak 2. točke (b) do (d) i članak 5. stavak 3. Uredbe Unije te Prilog VI. toj uredbi (u daljnjem tekstu zajedno nazvane odredbe o vrijednosnim papirima i zajmovima);

                                       v)

                                       članak 7. Odluke i

                                       vi)

                                       članak 11. Uredbe Unije.

               2.

                           (b)

                           Ako su relevantne mjere valjane, je li protivno načelu pravne sigurnosti i načelu nulla poena sine lege certa to da država članica na temelju članka 8. Uredbe Unije nametne kaznenopravne sankcije prije no što je Sud u dovoljnoj mjeri razjasnio opseg predmetne povrede?

               3.

               Ako su relevantne zabrane i ograničenja iz pitanja 2. (a) valjana:

                           a)

                           Uključuje li pojam „financijske pomoći” iz članka 4. stavka 3. Uredbe Unije provedbu plaćanja od strane banke ili druge financijske institucije?

                           b)

                           Zabranjuje li članak 5. Uredbe Unije izdavanje ili drugi oblik poslovanja s globalnim potvrdama o vlasništvu (Global Depositary Receipts (GDR)) koje su izdane na dan 12. rujna 2014. ili nakon tog datuma na temelju ugovora o depozitu sklopljenog s jednim od subjekata navedenih u Prilogu VI., za dionice jednog od tih subjekata izdane prije 12. rujna 2014.?

                           c)

                           Ako Sud smatra da stvar nije dovoljno jasna i da ju je moguće rasvijetliti uz njegove daljnje upute, koje je pravilno tumačenje pojmova „škriljevac” i „vode dublje od 150 metara” u članku 4. Odluke i člancima 3. i 3.a Uredbe Unije? Ako Sud to smatra potrebnim i primjerenim, može li za potrebe provedbe Uredbe ponuditi geološko tumačenje pojma „škriljevac” te pojasniti valja li mjerenje „voda dubljih od 150 metara” provoditi od točke bušenja ili od koje druge točke?

      (1)  Odluka Vijeća 2014/512/ZVSP od 31. srpnja 2014. o mjerama ograničavanja s obzirom na djelovanja Rusije kojima se destabilizira stanje u Ukrajini (SL L 229, str. 13.)

      (2)  Odluka Vijeća 2014/659/ZVSP od 8. rujna 2014. o izmjeni Odluke 2014/512/ZVSP o mjerama ograničavanja s obzirom na djelovanja Rusije kojima se destabilizira stanje u Ukrajini (SL L 271, str. 54.)

      (3)  Odluka Vijeća 2014/872/ZVSP od 4. prosinca 2014. o izmjeni Odluke 2014/512/ZVSP o mjerama ograničavanja s obzirom na djelovanja Rusije kojima se destabilizira stanje u Ukrajini, i Odluke 2014/659/ZVSP o izmjeni Odluke 2014/512/ZVSP (SL L 349, str. 58.)

      (4)  Uredba Vijeća (EU) br. 833/2014 od 31. srpnja 2014. o mjerama ograničavanja s obzirom na djelovanja Rusije kojima se destabilizira stanje u Ukrajini (SL L 229, str. 1.)

      (5)  Uredba Vijeća (EU) br. 960/2014 od 8. rujna 2014. o izmjeni Uredbe (EU) br. 833/2014 o mjerama ograničavanja s obzirom na djelovanja Rusije kojima se destabilizira stanje u Ukrajini (SL L 271, str. 3.)

      (6)  Uredba Vijeća (EU) br. 1290/2014 od 4. prosinca 2014. o izmjeni Uredbe (EU) br. 833/2014 o mjerama ograničavanja s obzirom na djelovanja Rusije kojima se destabilizira stanje u Ukrajini i o izmjeni Uredbe (EU) br. 960/2014 kojom se mijenja Uredba (EU) br. 833/2014 (SL L 349, str. 20.)


title: Predmet F-57/15: Rješenje Službeničkog suda od 28. lipnja 2016. – Loquerie protiv Komisije

text:
               8.8.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 287/37

         Rješenje Službeničkog suda od 28. lipnja 2016. – Loquerie protiv Komisije
   (Predmet F-57/15) (1)

   (2016/C 287/47)
   Jezik postupka: francuski
   Predsjednik prvog vijeća odredio je brisanje predmeta.

      (1)  SL C 213, 29. 6. 2015., str. 46.


title: Predmet C-334/13: Presuda Suda (šesto vijeće) od 16. listopada 2014. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Bundesfinanzhof – Njemačka) – Nordex Food A/S protiv Hauptzollamt Hamburg-Jonas (Zahtjev za prethodnu odluku — Poljoprivreda — Uredba (EZ) br. 800/1999 — Izvozne subvencije — Uredba (EZ) br. 1291/2000 — Sustav izvoznih dozvola — Izvozna deklaracija podnesena bez izvozne dozvole — Rok koji je odobrila izvozna carinarnica — Carinske isprave koje potvrđuju prispijeće izvezene robe u zemlju odredišta — Krivotvorene isprave — Ispravljanje nepravilnosti — Primjena sankcije iz članka 51. Uredbe (EZ) br. 800/1999)

text:
               22.12.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 462/8

         Presuda Suda (šesto vijeće) od 16. listopada 2014. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Bundesfinanzhof – Njemačka) – Nordex Food A/S protiv Hauptzollamt Hamburg-Jonas
   (Predmet C-334/13) (1)

   ((Zahtjev za prethodnu odluku - Poljoprivreda - Uredba (EZ) br. 800/1999 - Izvozne subvencije - Uredba (EZ) br. 1291/2000 - Sustav izvoznih dozvola - Izvozna deklaracija podnesena bez izvozne dozvole - Rok koji je odobrila izvozna carinarnica - Carinske isprave koje potvrđuju prispijeće izvezene robe u zemlju odredišta - Krivotvorene isprave - Ispravljanje nepravilnosti - Primjena sankcije iz članka 51. Uredbe (EZ) br. 800/1999))
   (2014/C 462/13)
   Jezik postupka: njemački

      Sud koji je uputio zahtjev

   Bundesfinanzhof

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelj: Nordex Food A/S

      Tuženik: Hauptzollamt Hamburg-Jonas

      Izreka

               1.

               Članak 4. stavak 1. Uredbe Komisije (EZ) br. 800/1999 od 15. travnja 1999. o utvrđivanju zajedničkih detaljnih pravila za primjenu sustava izvoznih subvencija za poljoprivredne proizvode, kako je izmijenjena Uredbom Komisije (EZ) br. 2299/2001 od 26. studenoga 2001. u vezi s člankom 24. Uredbe Komisije (EZ) br. 1291/2000 od 9. lipnja 2000. o utvrđivanju zajedničkih detaljnih pravila za primjenu sustava uvoznih i izvoznih dozvola i potvrda o utvrđivanju unaprijed za poljoprivredne proizvode treba tumačiti tako da se ne protivi odobrenju izvozne subvencije u posebnim okolnostima poput onih u glavnom postupku gdje je izvoz izvršen bez izvozne dozvole, za koju je, međutim, u trenutku prijave izvoza bilo utvrđeno da postoji i izvoznik ju je predočio u dodatnom roku od tjedan dana koji mu je u tu svrhu dodijelila nadležna carinarnica.

               2.

               Članke 49. i 50. Uredbe br. 800/1999, kako je izmijenjena Uredbom (EZ) br. 2299/2001, treba tumačiti tako da, osim u slučajevima više sile, izvoznik, koji je kao dokaz prispijeća izvezene robe u zemlju odredišta predočio carinske isprave za koje se kasnije pokazalo da su bile krivotvorene, ne može predočiti valjane carinske isprave nakon isteka rokova propisanih tim člancima, a u okviru sudskog postupka u vezi s odobrenjem izvozne subvencije koji je u tijeku, iako je do kašnjenja s odobrenjem te subvencije došlo zbog drugih razloga, a ne zbog razlogâ u vezi s dokazom prispijeća te robe.

               3.

               Članak 51. stavak 1. točku (a) Uredbe br. 800/1999, kako je izmijenjena Uredbom (EZ) br. 2299/2001, treba tumačiti tako da sankciju propisanu tom odredbom treba primijeniti u slučaju kada je izvoznik u propisanim rokovima predočio isprave koje dokazuju prispijeće izvezene robe u zemlju odredišta, za koje se pokazalo da su krivotvorene, iako iz valjanih isprava koje je dostavio tijekom postupka proizlazi da zatražena izvozna subvencija odgovara onoj koju je trebalo odobriti.

      (1)  SL C 260, 7.9.2013.


title: Predmet F-94/13: Tužba podnesena 23. rujna 2013. — ZZ protiv Vijeća

text:
               16.11.2013

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 336/31

         Tužba podnesena 23. rujna 2013. — ZZ protiv Vijeća
   (Predmet F-94/13)
   2013/C 336/73
   Jezik postupka: francuski

      Stranke

      Tužitelj: ZZ (zastupnici: E. Marchal, J.-N. Louis, D. Abreu Caldas i A. Coolen, avocats)

      Tuženik: Vijeće Europske unije

      Predmet i opis spora

   Ukidanje odluke o pristupanju izračunu subvencija mirovinskih prava stečenih prije stupanja u službu na temelju novih provedbenih pravila koja se odnose na članke 11. i 12. Priloga VIII Pravilnika o službenicima.

      Tužbeni zahtjev tužitelja

               —

               Ukinuti odluku od 30. siječnja 2013. o izračunu subvencije njegovih mirovinskih prava stečenih prije njegova stupanja u službu Vijeća,

               —

               ukoliko je potrebno, poništiti odluku od 11. lipnja 2013. kojom se odbacuje njegov prigovor s ciljem primjene provedbenih pravila i stopa prirasta na snazi u trenutku njegovog zahtjeva za prijenosom njegovih prava na mirovinu,

               —

               naložiti Vijeću snošenje troškova.


title: Predmet F-16/16: Tužba podnesena 18. ožujka 2016. – ZZ protiv EUIPO-a

text:
               30.5.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 191/52

         Tužba podnesena 18. ožujka 2016. – ZZ protiv EUIPO-a
   (Predmet F-16/16)
   (2016/C 191/76)
   Jezik postupka: engleski

      Stranke

      Tužitelj: ZZ (zastupnik: H. Tettenborn, odvjetnik)

      Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO)

      Predmet i opis spora

   Poništenje odluke o tome da se tužitelja ne uvrsti na popis dužnosnika koji su promaknuti u postupku promaknuća za 2015.

      Tužbeni zahtjev tužitelja

               —

               Poništiti tuženikovu odluku od 24. srpnja 2015. da se tužitelja ne promakne u sljedeći razred (AST 8) u tuženikovom postupku promaknuća za 2015. na način da njegovo ime nije uvršteno na popis dužnosnika koji su promaknuti u postupku promaknuća za 2015. koji je donesen 24. srpnja 2015.

               —

               Naložiti tuženiku snošenje troškova postupka.


title: Predmet F-115/15: Tužba podnesena 14. kolovoza 2015. – ZZ protiv Komisije

text:
               28.9.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 320/56

         Tužba podnesena 14. kolovoza 2015. – ZZ protiv Komisije
   (Predmet F-115/15)
   (2015/C 320/78)
   Jezik postupka: francuski

      Stranke

      Tužitelj: ZZ (zastupnici: N. de Montigy i J.-N. Louis, odvjetnici)

      Tuženik: Europska komisija

      Predmet i opis spora

   Poništenje Komisijine odluke o ograničavanju tužiteljevih mirovinskih prava i proglašenje neprimjenjivosti zaključaka voditelja uprava od 16. lipnja 2005., u dijelu u kojem ograničavaju uračunavanje tužiteljevih mirovinskih prava, i nalaganje tuženiku plaćanja tužitelju starosne mirovine na koju ima pravo.

      Tužbeni zahtjev tužitelja

               —

               Proglasiti neprimjenjivim zaključke voditelja uprava br. 240/05 od 16. lipnja 2005., u dijelu u kojem ograničavaju uračunavanje tužiteljevih mirovinskih prava glede naknade za rukovodeću funkciju razmjerno stvarnom razdoblju plaćanja doprinosa u odnosu na puni radni vijek dužnosnika;

               —

               poništiti pobijanu odluku, u dijelu u kojem ograničava tužiteljeva mirovinska prava glede naknade za rukovodeću funkciju razmjerno razdoblju uplaćivanja doprinosa u odnosu na broj godina mirovinskog staža u punom radnom vijeku dužnosnika Unije;

               —

               naložiti Komisiji plaćanje tužitelju starosne mirovine na koju ima pravo, uz odbitak stvarno isplaćene mirovine, uvećano za zatezne kamate izračunate po stopi ESB-a za tekuće transakcije uvećane za dva postotna boda;

               —

               naložiti Komisiji snošenje troškova.


title: Predmet C-263/12: Presuda Suda (šesto vijeće) od 17. listopada 2013. — Europska komisija protiv Helenske Republike (Povreda obveze države članice — Državne potpore — Odluka Komisije kojom se određuje povrat neke potpore — Neizvršavanje obveza)

text:
               14.12.2013

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 367/15

         Presuda Suda (šesto vijeće) od 17. listopada 2013. — Europska komisija protiv Helenske Republike
   (Predmet C-263/12) (1)

   (Povreda obveze države članice - Državne potpore - Odluka Komisije kojom se određuje povrat neke potpore - Neizvršavanje obveza)
   2013/C 367/25
   Jezik postupka: grčki

      Stranke

      Tužitelj: Europska komisija (zastupnici: M. Patakia i B. Stromsky, agenti)

      Tuženik: Helenska Republika (zastupnici: P. Mylonopoulos, K. Boskovits, G. Kanellopoulos kao i M. Karageorgou, agenti)

      Predmet

   Povreda obveze države članice — Povreda članaka 2., 3. i 4. Odluke Komisije 2011/452/EU od 23. veljače 2011. o državnoj potpori C-48/08 (prije NN 61/08) koju je Grčka dodijelila u korist Ellinikos Xrysos SA [obavijest pod brojem C(2011) 1006] (SL L 193, str. 27.) — Nepoduzimanje svih mjera potrebnih za povrat potpore za koju je odlučeno da je nezakonita i nespojiva s unutarnjim tržištem.

      Izreka

               1.

               Helenska Republika je, nepoduzevši u propisanim rokovima sve mjere potrebne kako bi se od Ellinikos Xrysos AE povratila potpora dodijeljena tom poduzeću prilikom prodaje nekretnina od strane grčke države, potpora koja je proglašena nezakonitom i nespojivom s unutarnjim tržištem Odlukom Komisije C(2011) 1006 final od 23. veljače 2011. o potpori C-48/2008 (prije NN 61/2008) koju je Helenska Republika dodijelila Ellinikos Xrysos AE, povrijedila obveze koje ima na temelju članaka 2. i 3. ove odluke.

               2.

               Helenskoj Republici nalaže se snošenje troškova.

      (1)  SL C 217, 21.7.2012.


title: Predmet C-149/14: Presuda Suda (deveto vijeće) od 23. travnja 2015. – Europska komisija protiv Helenske Republike (Povreda obveze države članice — Direktiva 91/676/EEZ — Zaštita voda od onečišćenja uzrokovanog nitratima iz poljoprivrednih izvora — Proglašenje voda i ranjivih zona — Prekomjerni udio nitrata — Eutrofikacija — Obveza četverogodišnje revizije — Nedostatnost — Uspostava programa djelovanja — Nepostojanje)

text:
               22.6.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 205/12

         Presuda Suda (deveto vijeće) od 23. travnja 2015. – Europska komisija protiv Helenske Republike
   (Predmet C-149/14) (1)

   ((Povreda obveze države članice - Direktiva 91/676/EEZ - Zaštita voda od onečišćenja uzrokovanog nitratima iz poljoprivrednih izvora - Proglašenje voda i ranjivih zona - Prekomjerni udio nitrata - Eutrofikacija - Obveza četverogodišnje revizije - Nedostatnost - Uspostava programa djelovanja - Nepostojanje))
   (2015/C 205/16)
   Jezik postupka: grčki

      Stranke

      Tužitelj: Europska komisija (zastupnici: M. Patakia i E. Manhaeve, agenti)

      Tuženik: Helenska Republika (zastupnik: E. Skandalou, agent)

      Izreka

               1.

               Propustivši proglasiti ranjivim zonama zone u kojima su umjetne površinske i podzemne vode na koje utječu koncentracije nitrata više od 50 miligrama po litri i/ili fenomen eutrofikacije te neuspostavivši programe djelovanja koji se odnose na te zone u roku od jedne godine od tog proglašenja, Helenska je Republika povrijedila obveze koje ima na temelju članka 3. stavka 4. i članka 5. stavka 1. Direktive Vijeća 91/676/EEZ od 12. prosinca 1991. o zaštiti voda od onečišćenja uzrokovanog nitratima iz poljoprivrednih izvora.

               2.

               Nalaže se Helenskoj Republici snošenje troškova.

      (1)  SL C 184, 16.6.2014.


               3.10.2013

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 287/12

         Postupak koji je pokrenula Abelia protiv Nadzornog tijela EFTA-e 24. lipnja 2013.
   (Predmet E-8/13)
   2013/C 287/08
   Abelia, koju zastupaju odvjetnice Ingebjørg Harto i Nina Lea Gjerde iz Konfederacije norveških poduzeća (NHO), PO Box 5250 Majorstuen, 0303 Oslo, Norveška, pokrenula je 24. lipnja 2013. postupak protiv Nadzornog tijela EFTA-e pred Sudom EFTA-e.
   Tužitelj od Suda EFTA-e zahtijeva:

               1.

               da se članak 1. Odluke br. 160/13/COL Nadzornog tijela EFTA-e od 24. travnja 2013. proglasi ništavim;

               2.

               da se Nadzornom tijelu EFTA-e naloži da snosi troškove tog postupka.

      Pravna pozadina, činjenična osnova te navedeni razlozi:

               —

               Tužitelj je udruženje poduzeća i poslodavaca u okviru Konfederacije norveških poduzeća (Næringslivets Hoved-organisasjon) koje zastupa 1 250 poduzeća koja djeluju u području informacijskih tehnologija, telekomunikacija, istraživanja i razvoja, savjetovanja i izobrazbe.

               —

               Temelj je žalbe Odluka br. 160/13/COL Nadzornog tijela EFTA-e od 24. travnja 2013. o zaključenju predmeta bez otvaranja formalnog istražnog postupka o tome treba li se norveške odredbe o PDV-u i nadoknadi PDV-a smatrati državnom potporom u smislu članka 61. stavka 1. Sporazuma o EGP-u.

               —

               Tužitelj, među ostalim, tvrdi:

                           —

                           da Nadzorno tijelo EFTA-e nije otvorilo formalni istražni postupak u skladu s člankom 1. stavkom 2. u dijelu I. Protokola 3. uz Sporazum među državama EFTA-e o osnivanju Nadzornog tijela i Suda, usp. članak 4. stavak 4. u dijelu II. Protokola 3. uz taj Sporazum,

                           —

                           da Nadzorno tijelo EFTA-e nije obrazložilo svoju odluku u skladu sa zahtjevima iz članka 16. navedenog Sporazuma.


title: Predmet T-161/12: Presuda Općeg suda od 4. lipnja 2014. – Free protiv OHIM-a – Conradi + Kaiser (FreeLounge) ( „Žig zajednice — Postupak povodom prigovora — Prijava verbalnog žiga zajednice FreeLounge — Raniji nacionalni figurativni žig free LA LIBERTÉ N’A PAS DE PRIX, raniji nacionalni verbalni žig FREE, naziv trgovačkog društva FREE i naziv domene FREE.FR — Relativni razlog za odbijanje — Članak 8. stavak 1. točka (b) Uredbe (EZ) br. 207/2009 — Ovlast za preinaku” )

text:
               21.7.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 235/16

         Presuda Općeg suda od 4. lipnja 2014. – Free protiv OHIM-a – Conradi + Kaiser (FreeLounge)
   (Predmet T-161/12) (1)

   ((„Žig zajednice - Postupak povodom prigovora - Prijava verbalnog žiga zajednice FreeLounge - Raniji nacionalni figurativni žig free LA LIBERTÉ N’A PAS DE PRIX, raniji nacionalni verbalni žig FREE, naziv trgovačkog društva FREE i naziv domene FREE.FR - Relativni razlog za odbijanje - Članak 8. stavak 1. točka (b) Uredbe (EZ) br. 207/2009 - Ovlast za preinaku”))
   2014/C 235/20
   Jezik postupka: francuski

      Stranke

      Tužitelj: Free SAS (Pariz, Francuska) (zastupnik: Y. Coursin, odvjetnik)

      Tuženik: Ured za usklađivanje na unutarnjem tržištu (žigovi i dizajni) (zastupnik: A. Folliard-Monguiral, agent)

      Druga stranka u postupku pred žalbenim vijećem OHIM-a: Conradi + Kaiser GmbH (Kleinmaischeid, Njemačka)

      Predmet

   Tužba protiv odluke drugog žalbenog vijeća OHIM-a od 25. siječnja 2012. (predmet R 437/2011-2) koja se odnosi na postupak povodom prigovora između Free SAS i Conradi + Kaiser GmbH.

      Izreka

               1.

               Poništava se odluka drugog žalbenog vijeća Ureda za usklađivanje na unutarnjem tržištu (žigovi i dizajni) (OHIM) od 25. siječnja 2012. (predmet R 437/2011-2) u dijelu u kojemu se smatra da usluge objavljivanja elektroničkih knjiga i časopisa putem Interneta kao i usluge objavljivanja časopisa i knjiga u elektroničkom obliku također putem Interneta, koje se nalaze u razredu 41. i koje su navedene u prijavi za registraciju, nisu slične uslugama širenja informacija elektroničkim putem, osobito za svjetske komunikacijske mreže tipa Internet, koje se nalaze u razredu 38. i koje su obuhvaćene ranijim figurativnim žigom.

               2.

               U preostalom dijelu tužba se odbija.

               3.

               Svaka će stranka snositi svoje troškove.

      (1)  SL C 194,30.6.2012.


title: Predmet C-162/14: Rješenje predsjednika Suda od 23. ožujka 2015. – Europska komisija protiv Republike Poljske

text:
               29.6.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 213/21

         Rješenje predsjednika Suda od 23. ožujka 2015. – Europska komisija protiv Republike Poljske
   (Predmet C-162/14) (1)

   (2015/C 213/34)
   Jezik postupka: poljski
   Predsjednik Suda odredio je brisanje predmeta.

      (1)  SL C 202, 30. 6. 2014.


title: Predmet T-802/16: Tužba podnesena 8. studenoga 2016. – Endoceutics protiv EUIPO-a – Merck (FEMIBION)

text:
               23.1.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 22/45

         Tužba podnesena 8. studenoga 2016. – Endoceutics protiv EUIPO-a – Merck (FEMIBION)
   (Predmet T-802/16)
   (2017/C 022/61)
   Jezik na kojem je tužba podnesena: engleski

      Stranke

      Tužitelj: Endoceutics, Inc. (Quebec, Kanada) (zastupnik: M. Wahlin, odvjetnik)

      Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO)

      Druga stranka pred žalbenim vijećem: Merck KGaA (Darmstadt, Njemačka)

      Podaci o postupku pred EUIPO-om

      Nositelj spornog žiga: druga stranka pred žalbenim vijećem

      Predmetni sporni žig: verbalni žig Europske unije „FEMIBION” – žig Europske unije br. 898 924

      Postupak pred EUIPO-om: postupak proglašavanja žiga ništavim

      Pobijana odluka: odluka prvog žalbenog vijeća EUIPO-a od 14. srpnja 2016. u predmetu R 1608/2015-1

      Tužbeni zahtjevi

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

               —

               djelomično poništi pobijanu odluku i opozove žig Europske unije za „farmaceutske pripravke za jačanje imunološkog sustava, menopauzu, menstruaciju, vođenje trudnoće, prevenciju, liječenje i upravljanje stresom te prevenciju, liječenje i upravljanje prehrane koja je nepravilna ili nedovoljna zbog stresa”;

               —

               naloži nositelju žiga Europske unije snošenje troškova tužitelja nastalih u žalbenom postupku i u vezi s postupkom pred EUIPO-om.

      Tužbeni razlog

               —

               povreda članka 51. stavka 1. točke (a) Uredbe br. 207/2009.


title: Predmet C-233/13 P: Žalba od 29. travnja 2013. koju je podnio Principessa, in liquidazione protiv rješenja Općeg suda (četvrto vijeće) donesenog 20. veljače 2013. spojeni predmeti od T-278/00 do T-280/00, od T-282/00 do T-286/00 i od T-288/00 do T-295/00, Albergo Quattro Fontane i drugi protiv Komisije

text:
               20.7.2013

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 207/5

         Žalba od 29. travnja 2013. koju je podnio Principessa, in liquidazione protiv rješenja Općeg suda (četvrto vijeće) donesenog 20. veljače 2013. spojeni predmeti od T-278/00 do T-280/00, od T-282/00 do T-286/00 i od T-288/00 do T-295/00, Albergo Quattro Fontane i drugi protiv Komisije
   (Predmet C-233/13 P)
   (2013/C 207/31)

   Predmetni postupak pokrenut je prije 1. srpnja 2013., datuma pristupanja Republike Hrvatske Europskoj uniji.


title: Predmet T-183/14: Tužba podnesena 21. ožujka 2014. – Schmiedag protiv Komisije

text:
               12.5.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 142/53

         Tužba podnesena 21. ožujka 2014. – Schmiedag protiv Komisije
   (Predmet T-183/14)
   2014/C 142/67
   Jezik postupka: njemački

      Stranke

      Tužitelj: Schmiedag GmbH (Hagen, Njemačka) (zastupnici: H. Höfler, C. Kahle i V. Winkler, odvjetnici)

      Tuženik: Europska komisija

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

               —

               poništi odluku Komisije u pogledu državne potpore SA.33995 (2013/C) – Njemačka, Potpora za obnovljivu električnu energiju i sniženi EEG doplatak za velike potrošače, o pokretanju službenog istražnog postupka na temelju članka 108. stavka 2. UFEU-a objavljenu s pozivom na podnošenje primjedaba (SL 2014, C 37, str.73.);

               —

               naloži tuženiku snošenje troškova postupka.

      Tužbeni razlozi i glavni argumenti

   U prilog svojoj tužbi tužitelj u bitnome ističe sljedeće:

               1.

               Povreda bitnih postupovnih pravila

                           —

                           Tužitelj ovdje navodi da Komisija svoju odluku o pokretanju službenog istražnog postupka na temelju članka 108. stavka 2. UFEU-a nije dostatno obrazložila u skladu s člankom 296. stavkom 2. UFEU-a. Odluka o pokretanju ne sadrži nikakvu posebnu stvarnu ocjenu koja se temelji na činjeničnim i pravnim razlozima u pogledu postojanja svih sastavnih elemenata u smislu članka 107. stavka 1. UFEU-a.

               2.

               Povreda Ugovorâ

                           —

                           Tužitelj ovdje navodi da odlukom o pokretanju Komisija povrjeđuje članak 107. stavak 1. UFEU-a. U vezi s tim, on ističe da je Sud Europske unije u svojoj presudi od 13. ožujka 2001., PreussenElektra (C-379/98, Recueil, str. I-2099.) odlučio da Zakon o obnovljivoj energiji (u daljnjem tekstu: EEG) ne predstavlja potporu. EEG ostaje u biti neizmijenjen na snazi. Osobito su bitni aspekti za ocjenu potpore ostali nepromijenjeni. Isto vrijedi za Odluku Komisije od 22. svibnja 2002. (SL C 164, str. 5.) kojom je odlučeno da EEG ne predstavlja potporu.

                           —

                           Tužitelj nadalje ističe da sniženi EEG doplatak ne ispunjava elemente državnih potpora iz članka 107. stavka 1. UFEU-a. U tom pogledu osobito navodi da sniženi EEG doplatak nije povlastica koju u normalnim tržišnim uvjetima poduzetnik ne bi dobio, da nema selektivni karakter, da nije državna ili iz državnih sredstava odobrena potpora i da ne dovodi ni do narušavanja tržišnog natjecanja niti do mogućeg utjecaja na trgovinu između država članica.

               3.

               Spojivost sa zajedničkim tržištem

                           —

                           Ako bi Opći sud smatrao da postoji državna potpora, tada bi ona prema mišljenju tužitelja bila spojiva sa zajedničkim tržištem u skladu s člankom 107. stavkom 3. točkom (b) i (c) UFEU-a.


title: Predmet T-59/15: Tužba podnesena 4. veljače 2015. – Amitié protiv EACEA-e

text:
               27.4.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 138/53

         Tužba podnesena 4. veljače 2015. – Amitié protiv EACEA-e
   (Predmet T-59/15)
   (2015/C 138/71)
   Jezik postupka: engleski

      Stranke

      Tužitelj: Amitié Srl (Bologna, Italija) (zastupnik: D. Bogaert, odvjetnik)

      Tuženik: Izvršna agencija za obrazovanje, audiovizualne sadržaje i kulturu (EACEA)

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

               —

               proglasi tužbu podnesenu protiv EACEA-e dopuštenom;

               —

               utvrdi da odluka koju je uputila EACEA od 26. studenog 2014. nije pravno utemeljena i, stoga, naloži hitno poništenje svih mjera koje je EACEA donijela protiv tužitelja;

               —

               utvrdi da obavijest o terećenju br. 3241415195 za iznos od 9 41  310,38 eura od 12. prosinca 2014. koju je EACEA uputila tužitelju nije dospjela;

               —

               naloži EACEA-i snošenje troškova.

      Tužbeni razlozi i glavni argumenti

   Ovom tužbom, podnesenom na temelju članaka 256. i 272. UFEU-a, tužitelj od Općeg suda zahtjeva da utvrdi da odluka EACEA-e od 26. studenog 2014. koja sadrži mjere donesene protiv AMITIE nakon istrage koju je proveo Europski ured za borbu protiv prijevara (OLAF) nije osnovana.
   U prilog osnovanosti tužbe tužitelj ističe dva tužbena razloga.

               1.

               Prvim tužbenim razlogom navodi se da mjere koje je EACEA donijela protiv tužitelja nisu opravdane.

                           —

                           Neispunjenje uvjeta za provedbu mjera: povreda odredaba Uredbe br. 2988/1995 (1) kao i načela proporcionalnosti.

                           —

                           Povreda odredbi ugovora i pogrešna primjena Uredbe br. 966/2012 (2) i Uredbe br. 1268/2012 (3). Nijedna od mjera (sadržanih u odluci EACEA-a od 26. studenog 2014.) nije pravno utemeljena. Podredno, povrat iznosa koji su dodijeljeni tužitelju predstavljao bi zlouporabu prava i stjecanje bez osnove u korist EACEA-e.

               2.

               Drugim tužbenim razlogom navodi se da istrage i nalazi OLAF-a nisu valjani (povreda odredbi ugovora i primjenjivih uredbi).

                           —

                           Istrage koje je proveo OLAF nisu bile u skladu s Uredbom br. 883/2013 (4) i/ili s općim načelima koja se na ta pitanja primjenjuju.

                           —

                           S obzirom da se odluka EACEA-e temelji na nalazima OLAF-a koji su rezultat njegovih istraga, nedostatak zakonitosti istraga i izvješća OLAF-a nužno dovodi u pitanje odluku EACEA-e.

      (1)  Uredba Vijeća (EZ, Euratom) br. 2988/95 od 18. prosinca 1995. o zaštiti financijskih interesa Europskih zajednica.

      (2)  Uredba (EU, Euratom) br. 966/2012 Europskog parlamenta i Vijeća od 25. listopada 2012. o financijskim pravilima koja se primjenjuju na opći proračun Unije i o stavljanju izvan snage Uredbe Vijeća (EZ, Euratom) br. 1605/2002.

      (3)  Delegirana Uredba Komisije (EU) br. 1268/2012 od 29. listopada 2012. o pravilima za primjenu Uredbe (EU, Euratom) br. 966/2012 Europskog parlamenta i Vijeća o financijskim pravilima koja se primjenjuju na opći proračun Unije.

      (4)  Uredba (EU, Euratom) br. 883/2013 Europskog parlamenta i Vijeća od 11. rujna 2013. o istragama koje provodi Europski ured za borbu protiv prijevara (OLAF) i stavljanju izvan snage Uredbe (EZ) br. 1073/1999 Europskog parlamenta i Vijeća te Uredbe Vijeća (Euratom) br. 1074/1999.


title: Predmet C-496/15: Presuda Suda (drugo vijeće) od 2. ožujka 2017. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Landessozialgericht Rheinland-Pfalz, Mainz – Njemačka) – Alphonse Eschenbrenner protiv Bundesagentur für Arbeit (Zahtjev za prethodnu odluku — Slobodno kretanje radnika — Članak 45. UFEU-a — Uredba (EU) br. 492/2011 — Članak 7. — Jednakost postupanja — Pogranični radnik koji je podvrgnut porezu na dohodak u državi članici boravišta — Naknada koju isplaćuje država članica zaposlenja u slučaju insolventnosti poslodavca — Način izračuna naknade zbog insolventnosti — Fiktivno uzimanje u obzir poreza na dohodak države članice zaposlenja — Naknada zbog insolventnosti koja je niža od ranije neto plaće — Bilateralni sporazum o izbjegavanju dvostrukog oporezivanja)

text:
               18.4.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 121/4

         Presuda Suda (drugo vijeće) od 2. ožujka 2017. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Landessozialgericht Rheinland-Pfalz, Mainz – Njemačka) – Alphonse Eschenbrenner protiv Bundesagentur für Arbeit
   (Predmet C-496/15) (1)

   ((Zahtjev za prethodnu odluku - Slobodno kretanje radnika - Članak 45. UFEU-a - Uredba (EU) br. 492/2011 - Članak 7. - Jednakost postupanja - Pogranični radnik koji je podvrgnut porezu na dohodak u državi članici boravišta - Naknada koju isplaćuje država članica zaposlenja u slučaju insolventnosti poslodavca - Način izračuna naknade zbog insolventnosti - Fiktivno uzimanje u obzir poreza na dohodak države članice zaposlenja - Naknada zbog insolventnosti koja je niža od ranije neto plaće - Bilateralni sporazum o izbjegavanju dvostrukog oporezivanja))
   (2017/C 121/05)
   Jezik postupka: njemački

      Sud koji je uputio zahtjev

   Landessozialgericht Rheinland-Pfalz, Mainz

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelj: Alphonse Eschenbrenner

      Tuženik: Bundesagentur für Arbeit

      Izreka

   Članak 45. UFEU-a i članak 7. Uredbe (EU) br. 492/2011 Europskog parlamenta i Vijeća od 5. travnja 2011. o slobodi kretanja radnika u Uniji treba tumačiti na način da im nije protivno to da, u okolnostima poput onih u glavnom postupku, iznos naknade zbog insolventnosti koji je dodijelila jedna država članica pograničnom radniku koji nije ni obveznik poreza na dohodak u toj državi ni porezni dužnik na temelju te naknade, bude utvrđen tako da se od plaće koja je osnovica za izračun navedene naknade odbije porez na dohodak, kako je primjenjivo u navedenoj državi, s posljedicom da taj pogranični radnik, za razliku od osoba koje su rezidenti i rade u toj istoj državi, ne primi naknadu koja odgovara njegovoj ranijoj neto plaći. Okolnost da taj radnik nema protiv svojeg poslodavca potraživanje koje odgovara dijelu njegove ranije bruto plaće koji nije ostvario zbog tog odbitka nema utjecaja u tom smislu.

      (1)  SL C 429, 21. 12. 2015.


title: Predmet C-77/15 P: Žalba koju je 19. veljače 2015. podnio Sud Europske unije protiv rješenja Općeg suda (treće vijeće) od 9. siječnja 2015. u predmetu T-409/14, Marcuccio protiv Europske unije i Suda Europske unije

text:
               27.4.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 138/41

         Žalba koju je 19. veljače 2015. podnio Sud Europske unije protiv rješenja Općeg suda (treće vijeće) od 9. siječnja 2015. u predmetu T-409/14, Marcuccio protiv Europske unije i Suda Europske unije
   (Predmet C-77/15 P)
   (2015/C 138/55)
   Jezik postupka: talijanski

      Stranke

      Žalitelj: Sud Europske unije (zastupnik: A. V. Placco, agent)

      Druga stranka u postupku: Luigi Marcuccio

      Žalbeni zahtjev

   Sud Europske unije zahtjeva od Suda da:

               —

               poništi rješenje Općeg suda (treće vijeće) od 9. siječnja 2015. koje je doneseno u predmetu T-409/14, Marcuccio/Europska unija i Sud Europske unije, u dijelu u kojemu je odbijena druga, treća i četvrta točka zahtjeva kojeg je Sud Europske unije istaknuo u tužbi podnesenoj Općem sudu u smislu članka 114. Poslovnika Općeg suda,

               —

               prihvati navedene točke zahtjeva i stoga da

                           —

                           kao glavni zahtjev, sam odluči o sporu i odbaci kao nedopuštenu tužbu radi naknade štete koju je podnio L. Marcuccio, jer je podnesena protiv Suda Europske unije (kao zastupnika Unije),

                           —

                           podredno, u slučaju da Sud smatra da to što je tužba usmjerena protiv Suda Europske unije, a ne protiv Komisije (kao zastupnice Unije), ne utječe na njezinu dopuštenost nego da je Opći sud bio dužan, prilikom odlučivanja o incidentalnom pitanju kojeg je u postupku pred njim istaknuo Sud Europske unije, naložiti da se umjesto Suda Europske unije kao tuženu stranku navede Komisija, vrati predmet Općem sudu kako bi isti odlučio o zahtjevu L. Marcuccija za naknadu štete postupajući pritom sukladno pravnom stavu koje će zauzeti Sud,

               —

               naloži L. Marcucciju snošenje troškova koje su Sudu Europske unije nastali u prvostupanjskom i žalbenom postupku.

      Žalbeni razlozi i glavni argumenti

   U okviru prvog žalbenog razloga koji se temelji na povredi pravila o zastupanju Unije u postupku pred njezinim sudbenim tijelima, Sud Europske unije ističe da, s obzirom na to da niti jedna izričita odredba posebno ne uređuje zastupanje Unije pred njenim sudbenim tijelima u postupcima koji su pokrenuti na temelju članka 268. UFEU-a radi utvrđenja izvanugovorne odgovornosti Unije, pravila koja se odnose na takvo zastupanje moraju se pronaći među općim načelima koja uređuju izvršavanje sudbene funkcije, posebno načelo dobrog sudovanja te načela neovisnosti i nepristranosti suda.
   Taj prvi žalbeni razlog Suda Europske unije sastoji se od dva zasebna dijela u kojima se ističe, s jedne strane, povreda načela dobrog sudovanja i, s druge strane, povreda načela neovisnosti i nepristranosti suda. U okviru prvog žalbenog razloga, Sud Europske unije ističe da se zaključak Općeg suda, prema kojemu je Sud Europske unije ovlašten zastupati Uniju u gore navedenom postupku povodom tužbe radi naknade štete, očito temelji na sudskoj praksi koja je započela presudom Werhahn Hansamühle i dr./Vijeće i Komisija (od 63/72 do 69/72, EU:C:1973:121; u daljnjem tekstu: presuda Werhahn i dr.). U navedenoj sudskoj praksi prihvaćeno je rješenje prema kojemu, uvijek kada je Zajednica, odnosno sada Unija, pozvana na odgovornost zbog radnje jedne od njezinih institucija, nju pred sudovima Unije zastupa institucija (ili institucije) kojoj se stavlja na teret radnja na kojoj se temelji odgovornost. Međutim, Sud Europske unije smatra da se takvo rješenje nije smjelo primijeniti u konkretnom slučaju zato što je, imajući u vidu različite elemente, rezultat zapravo suprotan interesima dobrog sudovanja koji su, kako to izrijekom proizlazi iz presude Werhahn i dr., razlog kojim se opravdava to rješenje. U tom kontekstu Sud Europske unije zaključuje i to da nije poštovan doseg članka 317. stavka 1. UFEU-a i članka 53. stavka 1. Uredbe br. 966/2012 (1), na temelju kojih je Opći sud bio dužan priznati pravilo da se isplata naknade štete, kao što je ona u konkretnom slučaju, zatraži na teret proračuna Unije koji je u nadležnosti Komisije.
   U okviru drugog dijela prvog žalbenog razloga Sud Europske unije, pozivajući se na presudu Europskog suda za ljudska prava od 10. srpnja 2008., Mihalkov protiv Bugarske (tužba br. 67719/01), ističe da je Opći sud, time što je smatrao da Sud Europske unije treba zastupati Uniju u postupku povodom tužbe L. Marcuccija radi naknade štete, prekršio zahtjeve neovisnosti i nepristranosti suda. Naime, s obzirom na to da je, s jedne strane, radnja na kojoj se temelji navodna odgovornost nastala prilikom izvršenja sudbene funkcije sudskog vijeća i da, s druge strane, sudsko vijeće koje je pozvano donijeti odluku u predmetu (i) pripada istom sudbenom tijelu (Općem sudu) kojemu pripada i sudsko vijeće kojemu se stavlja na teret radnja na kojoj se temelji odgovornost te je (ii) sastavni dio stranke koja se u ovom postupku pojavljuje kao tuženik (Sud Europske unije) i s kojom su suci takvog vijeća profesionalno povezani, navedeni su zahtjevi dovedeni u pitanje, tim više kada se radi o postupku u kojemu, kako je to naveo Opći sud, naknada štete kao što je ona koja je zatražena u konkretnom slučaju tereti proračun Suda Europske unije.
   U okviru drugog žalbenog razloga Sud Europske unije smatra da je time što nije dan konkretan odgovor na argumentaciju koju je Sud Europske unije izložio u postupku pred Općim sudom, koja se temeljila na nizu presuda Suda, među kojima su presude Groupe Gascogne/Komisija (C-58/12 P, EU:C:2013:770), Gascogne Sack/Komsija (C-40/12 P, EU:C:2013:768) i Kendrion/Komsija (C-50/12 P, EU:C:2013:771), pobijano rješenje zahvaćeno povredom obveze obrazlaganja.

      (1)  Uredba (EU, Euratom) br. 966/2012 Europskog parlamenta i Vijeća od 25. listopada 2012. o financijskim pravilima koja se primjenjuju na opći proračun Unije i o stavljanju izvan snage Uredbe Vijeća (EZ, Euratom) br. 1605/2012 (SL L 298, str. 1.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 1., svezak 7., str. 248.).


title: Predmet T-318/15: Presuda Općeg suda od 14. siječnja 2016. – Zitro IP protiv OHIM-a (TRIPLE BONUS) („Žig Zajednice — Prijava figurativnog žiga Zajednice TRIPLE BONUS — Apsolutni razlog za odbijanje — Opisni karakter — Članak 7. stavak 1. točka (c) i stavak 2. Uredbe (EZ) br. 207/2009”)

text:
               29.2.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 78/19

         Presuda Općeg suda od 14. siječnja 2016. – Zitro IP protiv OHIM-a (TRIPLE BONUS)
   (Predmet T-318/15) (1)

   ((„Žig Zajednice - Prijava figurativnog žiga Zajednice TRIPLE BONUS - Apsolutni razlog za odbijanje - Opisni karakter - Članak 7. stavak 1. točka (c) i stavak 2. Uredbe (EZ) br. 207/2009”))
   (2016/C 078/29)
   Jezik postupka: španjolski

      Stranke

      Tužitelj: Zitro IP Sàrl (Luxembourg, Luksemburg) (zastupnik A. Canela Giménez, odvjetnik)

      Tuženik: Ured za usklađivanje na unutarnjem tržištu (žigovi i dizajni) (zastupnici): A. Crawcour i J. Crespo Carrillo, agenti)

      Predmet

   Tužba protiv odluke četvrtog žalbenog vijeća OHIM-a od 15. travnja 2015. (predmet R 1648/2014-4) koja se odnosi na prijavu za registraciju figurativnog znaka TRIPLE BONUS kao žiga Zajednice.

      Izreka

               1.

               Tužba se odbija.

               2.

               Društvu Zitro IP Sàrl nalaže se snošenje troškova.

      (1)  SL C 262, 10. 8. 2015.


title: Predmet C-95/12: Presuda Suda (veliko vijeće) od 22. listopada 2013. — Europska komisija protiv Savezne Republike Njemačke (Povreda obveze države članice — Presuda Suda kojom utvrđuje povredu obveze — Nacionalni propisi koji predviđaju blokirajuću manjinu od 20 % za donošenje određenih odluka dioničara Volkswagen AG-a)

text:
               14.12.2013

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 367/7

         Presuda Suda (veliko vijeće) od 22. listopada 2013. — Europska komisija protiv Savezne Republike Njemačke
   (Predmet C-95/12) (1)

   (Povreda obveze države članice - Presuda Suda kojom utvrđuje povredu obveze - Nacionalni propisi koji predviđaju blokirajuću manjinu od 20 % za donošenje određenih odluka dioničara Volkswagen AG-a)
   2013/C 367/10
   Jezik postupka: njemački

      Stranke

      Tužitelj: Europska komisija (zastupnici: E. Montaguti i G. Braun, agenti)

      Tuženik: Savezna Republika Njemačka (zastupnici: T. Henze, J. Schwarze, J. Möller i J. Kemper, agenti)

      Predmet

   Povreda obveze države članice — Nepotpuno izvršenje presude Suda od 23. listopada 2007., Komisija protiv Njemačke (C-112/05) vezano za povredu članka 56. stavka 1. UEZ-a — Nacionalni propisi koji iznimno predviđaju većinu iznad 80 % za donošenje određenih odluka dioničara Volkswagen AG-a i saveznoj zemlji Donjoj Saskoj koja drži 20 % dionica tako omogućavaju da blokira navedene odluke — Izračun sankcija: kumulirano plaćanje novčane kazne i paušalnog iznosa

      Izreka

               1.

               Tužba se odbija.

               2.

               Europskoj komisiji se nalaže snošenje troškova.

      (1)  SL C 118, 21.4.2012.


title: Predmet C-651/15 P: Žalba koju su 4. prosinca 2015. podnijeli Verein zur Wahrung von Einsatz und Nutzung von Chromtrioxid und anderen Chrom-VI-verbindungen in der Oberflächentechnik eV (VECCO), Adolf Krämer GmbH & Co. KG, AgO Argentum GmbH i drugi protiv presude Općeg suda (peto vijeće) od 25. rujna 2015. u predmetu T-360/13, Verein zur Wahrung von Einsatz und Nutzung von Chromtrioxid und anderen Chrom-VI-verbindungen in der Oberflächentechnik eV i dr. protiv Europske komisije

text:
               29.2.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 78/4

         Žalba koju su 4. prosinca 2015. podnijeli Verein zur Wahrung von Einsatz und Nutzung von Chromtrioxid und anderen Chrom-VI-verbindungen in der Oberflächentechnik eV (VECCO), Adolf Krämer GmbH & Co. KG, AgO Argentum GmbH i drugi protiv presude Općeg suda (peto vijeće) od 25. rujna 2015. u predmetu T-360/13, Verein zur Wahrung von Einsatz und Nutzung von Chromtrioxid und anderen Chrom-VI-verbindungen in der Oberflächentechnik eV i dr. protiv Europske komisije
   (Predmet C-651/15 P)
   (2016/C 078/05)
   Jezik postupka: engleski

      Stranke

      Žalitelji: Verein zur Wahrung von Einsatz und Nutzung von Chromtrioxid und anderen Chrom-VI-verbindungen in der Oberflächentechnik eV (VECCO), Adolf Krämer GmbH & Co. KG, AgO Argentum GmbH i drugi (zastupnici: C. Mereu, odvjetnik, J. Beck, solicitor)

      Druge stranke u postupku: Europska komisija, Europska agencija za kemikalije (ECHA), Assogalvanica, Ecometal, Comité européen des traitements de surfaces (CETS) i druge stranke

      Zahtjevi

   Žalitelji zahtijevaju od Suda da:

               —

               utvrdi da je žalba dopuštena i osnovana;

               —

               ukine presudu Općeg suda u predmetu T-360/13;

               —

               donese meritornu odluku u pogledu tužbe žalitelja za poništenje ili da predmet vrati Općem sudu na ponovno odlučivanje.

      Žalbeni razlozi i glavni argumenti

   U prilog osnovanosti žalbe žalitelj ističe sljedeće argumente:
   Prvi žalbeni razlog – Opći sud je počinio pogrešku koja se tiče prava kada je zaključio da Direktiva 98/24 (1) i Direktiva 2004/37 (2) nisu posebno zakonodavstvo EU-a u smislu članka 58. stavka 2. Direktive REACH (3) u kojemu su utvrđeni minimalni zahtjevi u pogledu zaštite zdravlja ljudi u vezi s uporabom kromova trioksida u industriji za prevlačenje i galvanizaciju metala:
   Način na koji Opći sud tumači članak 58. stavak 2. Direktive REACH izlazi izvan okvira izričitog teksta i svrhe te odredbe kao i pravilnog načina tumačenja Direktive 98/24 i Direktive 2004/37. Ukratko, Opći sud počinio je pogrešku koja se tiče prava kada je (i) uputio na izuzeće iz članka 58. stavka 2. Direktive REACH kao da se ono primjenjuje na „tvar”, a ne na „uporabe”, (ii) razdvojio elemente trostrukog ispitivanja prema članku 58. stavku 2. i propustio ocijeniti sadržaj trećeg elementa tog ispitivanja („odgovarajuća kontrola rizika”) te (iii) zaključio da Direktive 98/24 i 2004/37 ne utvrđuju minimalne zahtjeve u vezi s uporabom kromova trioksida u industriji za prevlačenje i galvanizaciju metala odnosno kada je, konkretno, utvrdio da ne postoje granične vrijednosti izlaganja na radnom mjestu.
   Drugi žalbeni razlog – pogrešna utvrđenja u pobijanoj presudi u pogledu Komisijine diskrecijske ovlasti:
   Ako Opći sud prihvati prvi žalbeni razlog, pogrešno je utvrđenje Općeg suda prema kojem je Komisija pravilno primijenila svoju diskrecijsku ovlast kada je odlučila o tome hoće li odobriti izuzeće prema članku 58. stavku 2. Direktive REACH.
   Treći žalbeni razlog – pogreška u ocjeni prvog tužbenog razloga i drugog dijela četvrtog tužbenog razloga:
   Ako Opći sud prihvati prvi žalbeni razlog, dio obrazloženja u točkama 68.-69. i 84.-85. pobijane presude postaje neodrživ pa treba ponovno ocijeniti i prvi tužbeni razlog i drugi dio četvrtog tužbenog.

      (1)  Direktiva Vijeća 98/24/EZ od 7. travnja 1998. o zaštiti zdravlja i sigurnosti radnika na radu od rizika povezanih s kemijskim sredstvima (četrnaesta pojedinačna direktiva u smislu članka 16. stavka 1. Direktive 89/391/EEZ) SL L 131, str. 11. (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 5., svezak 6., str. 37.).

      (2)  Direktiva 2004/37/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 29. travnja 2004. o zaštiti radnika od rizika zbog izloženosti karcinogenim ili mutagenim tvarima na radu (šesta pojedinačna direktiva u smislu članka 16. stavka 1. Direktive Vijeća 89/391/EEZ), SL L 158, str. 50. (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 5., svezak 4., str. 258.).

      (3)  Uredba (EZ) br. 1907/2006 Europskog parlamenta i Vijeća od 18. prosinca 2006. o registraciji, evaluaciji, autorizaciji i ograničavanju kemikalija (REACH) i osnivanju Europske agencije za kemikalije te o izmjeni Direktive 1999/45/EZ i stavljanju izvan snage Uredbe Vijeća (EEZ) br. 793/93 i Uredbe Komisije (EZ) br. 1488/94 kao i Direktive Vijeća 76/769/EEZ i direktiva Komisije 91/155/EEZ, 93/67/EEZ, 93/105/EZ i 2000/21/EZ, SL L 396, str. 1. (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 13., svezak 23., str. 3.).


title: Nalog Suda od 15. studenoga 2016. u predmetu E-7/16 – Míla ehf. protiv Nadzornog tijela EFTA-e (Preliminarni prigovor nedopuštenosti – Državne potpore – Odluka o zaključivanju službenog istražnog postupka)

text:
               15.6.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 189/48

         NALOG SUDA
   od 15. studenoga 2016.
   u predmetu E-7/16
   Míla ehf. protiv Nadzornog tijela EFTA-e

      (Preliminarni prigovor nedopuštenosti – Državne potpore – Odluka o zaključivanju službenog istražnog postupka)

   (2017/C 189/12)
   U predmetu E-7/16, Míla ehf. protiv Nadzornog tijela EFTA-e – ZAHTJEV u skladu s člankom 36. stavkom 2. Sporazuma između država EFTA-e o osnivanju Nadzornog tijela i Suda za poništenje Odluke br. 061/16/COL od 16. ožujka 2016. Nadzornog tijela EFTA-e o zaključivanju službenog istražnog postupka u pogledu navodne državne potpore dodijeljene davanjem u zakup optičkog vlakna kojim se prethodno upravljalo u ime NATO-a, Sud, u sastavu Carl Baudenbacher, predsjednik, Per Christiansen (sudac izvjestitelj) i Páll Hreinsson, suci, donio je nalog 15. studenoga 2016. kao u izreci:

               1.

               Zahtjev se odbacuje kao nedopušten.

               2.

               Tužitelj snosi troškove postupka.


title: Predmet C-395/13: Presuda Suda (peto vijeće) od 6. studenoga 2014. – Europska komisija protiv Kraljevine Belgije (Povreda obveze države članice — Komunalne otpadne vode — Direktiva 91/271/EEZ — Članci 3. i 4. — Obveza prikupljanja — Obveza pročišćavanja)

text:
               12.1.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 7/9

         Presuda Suda (peto vijeće) od 6. studenoga 2014. – Europska komisija protiv Kraljevine Belgije
   (Predmet C-395/13) (1)

   ((Povreda obveze države članice - Komunalne otpadne vode - Direktiva 91/271/EEZ - Članci 3. i 4. - Obveza prikupljanja - Obveza pročišćavanja))
   (2015/C 007/12)
   Jezik postupka: francuski

      Stranke

      Tužitelj: Europska komisija (zastupnici: O. Beynet i E. Manhaeve, agenti)

      Tuženik: Kraljevina Belgija (zastupnici: T. Materne i J.-C. Halleux, agenti, uz asistenciju E. Gillet i A. Lepièce, odvjetnici)

      Izreka

               1.

               Time što nije osigurala prikupljanje i pročišćavanje komunalnih otpadnih voda aglomeracija Aywaille, Baelen, Blegny, Chastre, Grez Doiceau, Jodoigne, Lasne, Obourg, Oreye, Orp, Raeren, Sart Dames Avelines, Soiron, Sombreffe i Yvoir-Anhée, kao i pročišćavanje komunalnih otpadnih voda aglomeracija Bassenge, Chaumont Gistoux, Chièvres, Crisnée, Dalhem, Dinant, Écaussinnes, Estinnes, Feluy Arquennes, Fexhe Slins, Fosses-la-Ville, Godarville, Hannut, Havré, Jurbise, Le Rœulx, Leuze, Lillois Witterzée, Profondeville, Rotheux Neuville, Saint Georges sur Meuse, Saint Hubert, Sirault, Sprimont, Villers-la-Ville, Villers-le-Bouillet, Virginal Hennuyères, Walcourt, Welkenraedt, Wépion, Wiers, Gaurain Ramecroix i Hélécine, Kraljevina Belgija povrijedila je obveze koje ima na temelju odredaba članaka 3. i 4. Direktive Vijeća 91/271/EEZ od 21. svibnja 1991. o pročišćavanju komunalnih otpadnih voda.

               2.

               Kraljevini Belgiji nalaže se snošenje troškova.

      (1)  SL C 274, 21.9.2013.


title: Predmet T-5/16: Tužba podnesena 4. siječnja 2016. – Gregis protiv EUIPO-a – DM9 Automobili (ATS)

text:
               4.7.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 243/33

         Tužba podnesena 4. siječnja 2016. – Gregis protiv EUIPO-a – DM9 Automobili (ATS)
   (Predmet T-5/16)
   (2016/C 243/36)
   Jezik na kojem je tužba podnesena: talijanski

      Stranke

      Tužitelj: Gian Luca Gregis (Adeje, Španjolska) (zastupnik: M. Bartolucci, odvjetnik)

      Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO)

      Druga stranka pred žalbenim vijećem: DM9 Automobili Srl (Borgomanero, Italija)

      Podaci o postupku pred EUIPO-om

      Nositelj spornog žiga: druga stranka pred žalbenim vijećem

      Predmetni sporni žig: figurativni žig Europske unije s verbalnim elementom „ATS” – žig Zajednice br. 9 799 719

      Postupak pred EUIPO-om: postupak upisa prijenosa

      Pobijana odluka: odluka prvog žalbenog vijeća EUIPO-a od 30. listopada 2015. u predmetu R 588/2015-1

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

               —

               poništi pobijanu odluku;

               —

               izvršiti brisanje prijenosa T8391925 od 14. travnja 2014.

      Tužbeni razlozi

               —

               povreda članka 17. Uredbe br. 207/2009;

               —

               povreda članka 31. Uredbe br. 2868/95;

               —

               povreda članka 84. stavka 3. točke (b) Uredbe br. 2868/95.


title: Predmet F-90/13: Tužba podnesena 18. rujna 2013. — ZZ protiv Komisije

text:
               25.1.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 24/40

         Tužba podnesena 18. rujna 2013. — ZZ protiv Komisije
   (Predmet F-90/13)
   2014/C 24/74
   Jezik postupka: talijanski

      Stranke

      Tužitelj: ZZ (zastupnik: L. Mansullo, odvjetnik)

      Tuženik: Europska komisija

      Predmet i opis spora

   Poništenje odluke o odbijanju zahtjeva tužitelja kojom traži naknadu štete zbog navodne povrede njegova prava na povjerljivo postupanje koje je povrijeđeno na način da je tuženik, dopis koji se odnosio na njegov slučaj, dostavio odvjetniku koji ga nije zastupao.

      Tužbeni zahtjevi tužitelja

               —

               poništiti odbijanje zahtjeva od 26. listopada 2012., bez obzira na oblik u kojem je doneseno, koji je tužitelj podnio Komisiji i koji je ona uredno zaprimila;

               —

               poništiti odbijanje zahtjeva od 4. srpnja 2012., bez obzira na oblik u kojem je doneseno, koji je tužitelj podnio Komisiji i koji je ona uredno zaprimila;

               —

               poništiti odbijanje pritužbe od 26. rujna 2012. protiv odluke o odbijanju zahtjeva od 9. ožujka 2012, koju je tužitelj podnio Komisiji i koju je ona uredno zaprimila, bez obzira na oblik u kojem je doneseno;

               —

               poništiti dopis od 12. studenog 2012. koji nosi, gore desno na svojoj jedinoj strani, oznaku „HR.D.2/MB/ac/Ares(2012)1332162”;

               —

               poništiti dopis od 27. rujna 2012. koji nosi, gore desno na prvoj od svojih dvaju stranica, oznaku „Ref Ares (2012) 1131229-27/09/2012”;

               —

               poništiti odbijanje pritužbe od 10. ožujka 2013., bez obzira na oblik u kojem je doneseno;

               —

               poništiti odbijanje pritužbe od 2. siječnja 2013., bez obzira na oblik u kojem je doneseno;

               —

               ukoliko je potrebno, poništiti dopis od 29. travnja 2013. koji nosi, gore desno na prvoj od svojih triju stranica, oznaku „Ref. Ares(2013)977767 — 29/04/2013”;

               —

               naložiti Komisiji da tužitelju isplati iznos od 10 000,00 eura, zajedno s kamatama u visini od 10 % godišnje i s godišnjom kapitalizacijom, koje na taj iznos teku počevši od 28. veljače 2013. pa do dana isplate gore navedenog iznosa;

               —

               naložiti Komisiji da tužitelju isplati iznos od 25 000,00 eura, zajedno s kamatama u visini od 10 % godišnje i s godišnjom kapitalizacijom, koje na taj iznos teku počevši od 5. studenoga 2013. pa do dana isplate gore navedenog iznosa;

               —

               naložiti Komisiji snošenje troškova.


title: Predmet C-373/15 P: Žalba koju je 15. srpnja 2015. podnijela Francuska Republika protiv presude Općeg suda (deveto vijeće) od 30. travnja 2015. u predmetu T-259/13, Francuska protiv Komisije

text:
               7.9.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 294/48

         Žalba koju je 15. srpnja 2015. podnijela Francuska Republika protiv presude Općeg suda (deveto vijeće) od 30. travnja 2015. u predmetu T-259/13, Francuska protiv Komisije
   (Predmet C-373/15 P)
   (2015/C 294/59)
   Jezik postupka: francuski

      Stranke

      Žalitelj: Francuska Republika (zastupnici: F. Alabrune, G. de Bergues, D. Colas i C. Candat, agenti)

      Druge stranke u postupku: Europska komisija, Kraljevina Španjolska

      Zahtjevi

   Žalitelj od Suda zahtijeva da:

               —

               djelomično ukine presudu Općeg suda Europske unije od 30. travnja 2015. u predmetu T-259/13, Francuska/Komisija;

               —

               sam konačno odluči o sporu tako da poništi Provedbenu odluku Komisije br. 2013/123/EU o isključenju iz financiranja Europske unije određenih izdataka nastalih za države članice u okviru Komponente za jamstva Europskog fonda za smjernice i jamstva u poljoprivredi (EFSJP), u okviru Europskog fonda za jamstva u poljoprivredi (EFJP) i Europskog poljoprivrednog fonda za ruralni razvoj (EPFRR) (1) u dijelu u kojem se njome isključuju određeni troškovi koje je Francuska Republika imala u vezi s Osi 2 programa za ruralni razvoj Francuske u financijskim godinama 2008. i 2009., ili vrati predmet Općem sudu kako bi on odlučio o sporu;

               —

               o troškovima odluči naknadno.

      Žalbeni razlozi i glavni argumenti

   U prilog osnovanosti svoje žalbe, francuska vlada ističe tri žalbena razloga protiv pobijane presude.
   U svojem prvom žalbenom razlogu, francuska vlada smatra da je Opći sud počinio pogrešku koja se tiče prava time što nije po službenoj dužnosti istaknuo razlog koji se odnosi na bitne povrede postupka, unatoč tome što je Komisija donijela spornu odluku izvan razumnog roka.
   U svojem drugom žalbenom razlogu, koji je istaknula podredno, francuska vlada smatra da je Opći sud počinio pogrešku koja se tiče prava time što je smatrao da Komisija nije povrijedila članke 10. i 14. Uredbe Komisije (EZ) br. 1975/2006 od 7. prosinca 2006. o utvrđivanju detaljnih pravila za provedbu Uredbe (EZ) br. 1698/2005 vezano uz primjenu postupaka kontrole, kao i uvjeta višestruke sukladnosti u vezi s mjerama ruralnog razvoja (2) (u daljnjem tekstu: „Uredba 1975/2006”) time što je francuskim tijelima naložila da prebroje životinje tijekom kontrola na terenu provedenih na temelju mjera potpore ICHN („Indemnités Compensatoires des Handicaps Naturels”; odštetne naknade za prirodna ograničenja).
   U svojem trećem žalbenom razlogu, koji je istaknula podredno, francuska vlada smatra da je Opći sud počinio pogrešku koja se tiče prava time što je smatrao da provjere na terenu provedene u okviru upravljanja identifikacije goveda ili premija za ovce ne predstavljaju kontrole na terenu sukladno članku 12. i pratećim člancima Uredbe 1975/2006.
   Slijedom toga, pobijanu presudu treba ukinuti u dijelu u kojem se njome odbija prvi razlog za poništenje koji je francuska vlada istaknula protiv sporne odluke Komisije.

      (1)  SL L 67, str. 20.

      (2)  SL L 368, str. 74.


title: Predmet T-463/16: Tužba podnesena 22. kolovoza 2016. – Portugal protiv Komisije

text:
               24.10.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 392/44

         Tužba podnesena 22. kolovoza 2016. – Portugal protiv Komisije
   (Predmet T-463/16)
   (2016/C 392/58)
   Jezik postupka: portugalski

      Stranke

      Tužitelj: Portugalska Republika (zastupnici: L. Inez Fernandes, M. Figueiredo, P. Estêvão i J. Saraiva de Almeida, agenti)

      Tuženik: Europska komisija

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

               —

               Poništi Provedbenu odluku Komisije (EU) 2016/1059 оd 20. lipnja 2016. o isključenju iz financiranja Europske unije određenih izdataka nastalih za države članice u okviru Europskog fonda za jamstva u poljoprivredi (EFJP) i Europskog poljoprivrednog fonda za ruralni razvoj (EPFRR) (priopćeno 21. lipnja 2016. pod brojem dokumenta C(2016) 3753) s obzirom na to da iz financiranja Europske unije isključuje iznos od 8 984 891,60 eura, u koji su uključeni troškovi izdataka koje je prijavila Portugalska Republika u okviru mjere „Višestruka sukladnost” za obračunska razdoblja 2011., 2012. i 2013.

               —

               Naloži Europskoj komisiji snošenje troškova.

      Tužbeni razlozi i glavni argumenti

   U prilog osnovanosti tužbe tužitelj ističe šest tužbenih razloga.

               1.

               Prvi tužbeni razlog temelji se na nedostatku u obrazloženju i povredi članka 11. Uredbe Komisije (EZ) br. 885/2006 od 21. lipnja 2006. o utvrđivanju detaljnih pravila za primjenu Uredbe Vijeća (EZ) br. 1290/2005 u pogledu akreditacije agencija za plaćanja i drugih tijela te poravnanja računa EFJP-a i EPFRR-a (SL 2006., L 171, str. 90.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 14., svezak 2., str. 88.).

               2.

               Drugi tužbeni razlog temelji se na povredi članka 24. Uredbe Vijeća (EZ) br. 73/2009 od 19. siječnja 2009. o utvrđivanju zajedničkih pravila za programe izravne potpore za poljoprivrednike u okviru zajedničke poljoprivredne politike i utvrđivanju određenih programa potpore za poljoprivrednike, o izmjeni uredaba (EZ) br. 1290/2005, (EZ) br. 247/2006, (EZ) br. 378/2007 i stavljanju izvan snage Uredbe (EZ) br. 1782/2003 (SL 2009., L 30, str. 16.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 3., svezak 19., str. 199.), članka 54. drugog podstavka točke (c) i članka 71. Uredbe Komisije (EZ) br. 1122/2009 od 30. studenoga 2009. o utvrđivanju detaljnih pravila za provedbu Uredbe Vijeća (EZ) br. 73/2009 u pogledu višestruke sukladnosti, modulacije i integriranog administrativnog i kontrolnog sustava, u okviru programa izravne potpore za poljoprivrednike predviđenih u navedenoj Uredbi, kao i za provedbu Uredbe Vijeća (EZ) br. 1234/2007 u pogledu višestruke sukladnosti u okviru programa potpore predviđenog za sektor vina (SL 2009., L 316, str. 65.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 3., svezak 20., str. 231.).

               3.

               Treći tužbeni razlog temelji se na povredi članaka 26. i 53. Uredbe (EZ) br. 1122/2009.

               4.

               Četvrti tužbeni razlog temelji se na nedostatku u obrazloženju.

               5.

               Peti tužbeni razlog temelji se na povredi načela ne bis in idem.

               6.

               Šesti tužbeni razlog temelji se na povredi načela proporcionalnosti i članka 31. Uredbe Vijeća (EZ) br. 1290/2005 od 21. lipnja 2005. o financiranju zajedničke poljoprivredne politike (SL 2005., L 209, str. 1.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 14., svezak 1., str. 44.).


title: Predmet C-110/16: Rješenje Suda (deveto vijeće) od 8. lipnja 2017. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Consiglio di Stato – Italija) – Lg Costruzioni Srl protiv Area – Azienda Regionale per l’edilizia abitativa (Zahtjev za prethodnu odluku — Ugovor o javnoj nabavi radova — Direktiva 2004/18/EZ — Članak 7. — Ocjena i provjera tehničkih sposobnosti gospodarskih subjekata — Članak 53. stavak 2. Poslovnika Suda — Očita nedopuštenost)

text:
               31.7.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 249/12

         Rješenje Suda (deveto vijeće) od 8. lipnja 2017. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Consiglio di Stato – Italija) – Lg Costruzioni Srl protiv Area – Azienda Regionale per l’edilizia abitativa
   (Predmet C-110/16) (1)

   ((Zahtjev za prethodnu odluku - Ugovor o javnoj nabavi radova - Direktiva 2004/18/EZ - Članak 7. - Ocjena i provjera tehničkih sposobnosti gospodarskih subjekata - Članak 53. stavak 2. Poslovnika Suda - Očita nedopuštenost))
   (2017/C 249/17)
   Jezik postupka: talijanski

      Sud koji je uputio zahtjev

   Consiglio di Stato

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelj: Lg Costruzioni Srl

      Tuženik: Area – Azienda Regionale per l’Edilizia Abitativa

      Uz sudjelovanje: TE.SV.AM. Srl, Alvit Srl, Igit SpA, Planarch Srl, Francesco Auteri

      Izreka

   Zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Consiglio di Stato (Državno vijeće, Italija) odlukom od 19. siječnja 2016., očito je nedopušten.

      (1)  SL C 175, 17. 5. 2016.


title: Predmet F-9/13: Tužba podnesena 29. siječnja 2013. — ZZ protiv Komisije

text:
               27.7.2013

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 215/10

         Tužba podnesena 29. siječnja 2013. — ZZ protiv Komisije
   (Predmet F-9/13)
   2013/C 215/28

   Predmetni postupak pokrenut je prije 1. srpnja 2013., datuma pristupanja Republike Hrvatske Europskoj uniji


title: Predmet C-113/15: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 6. ožujka 2015. uputio Bayerischer Verwaltungsgerichtshof (Njemačka) – Breitsamer und Ulrich GmbH & Co. KG protiv Landeshauptstadt München

text:
               15.6.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 198/16

         Zahtjev za prethodnu odluku koji je 6. ožujka 2015. uputio Bayerischer Verwaltungsgerichtshof (Njemačka) – Breitsamer und Ulrich GmbH & Co. KG protiv Landeshauptstadt München
   (Predmet C-113/15)
   (2015/C 198/22)
   Jezik postupka: njemački

      Sud koji je uputio zahtjev

   Bayerischer Verwaltungsgerichtshof

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelj: Breitsamer und Ulrich GmbH & Co. KG

      Tuženik: Landeshauptstadt München

      Prethodna pitanja

               1.

               Je li u slučaju porcijskih pakiranja meda koja su zapakirana u vanjskoj ambalaži koja sadrži sve elemente etikete – uključujući podatak o zemlji podrijetla – i koja se ne prodaju krajnjem potrošaču pojedinačno kao takva porcijska pakiranja niti se pojedinačno isporučuju objektima javne prehrane riječ o „pretpakiranoj hrani” u smislu članka 1. stavka 3. točke (b) Direktive 2000/13/EZ (1) i članka 2. stavka 2. točke (e) Uredbe (EU) br. 1169/2011 (2) koja podliježe odgovarajućoj obvezi označivanja ili takva porcijska pakiranja meda nisu pretpakirana hrana za koju vrijedi obveza označivanja jer nisu pojedinačni prodajni artikli?

               2.

               Treba li na prvo pitanje odgovoriti drukčije ako se ta porcijska pakiranja u objektima javne prehrane nude ne samo u pripremljenim obrocima koji se plaćaju paušalno nego se prodaju i pojedinačno?

      (1)  Direktiva 2000/13/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 20. ožujka 2000. o usklađivanju zakonodavstava država članica o označivanju, prezentiranju i oglašavanju hrane (SL L 109, str. 29.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 15., svezak 7., str. 77.).

      (2)  Uredba (EU) br. 1169/2011 Europskog parlamenta i Vijeća od 25. listopada 2011. o informiranju potrošača o hrani, izmjeni uredbi (EZ) br. 1924/2006 i (EZ) br. 1925/2006 Europskog parlamenta i Vijeća te o stavljanju izvan snage Direktive Komisije 87/250/EEZ, Direktive Vijeća 90/496/EEZ, Direktive Komisije 1999/10/EZ, Direktive 2000/13/EZ Europskog parlamenta i Vijeća, direktiva Komisije 2002/67/EZ i 2008/5/EZ i Uredbe Komisije (EZ) br. 608/2004 (SL L 304, str. 18.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 15., svezak 20., str. 168.).


title: Predmet T-567/13: Rješenje Općeg suda od 7. svibnja 2014. – Sharp protiv OHIM-a (BIG PAD) ( „Žig Zajednice — Prijava figurativnog žiga Zajednice BIG PAD — Apsolutni razlog za odbijanje — Opisni karakter — Članak 7. stavak 1. točka (c) Uredbe (EZ) br. 207/2009 — Djelomično očito nedopuštena i djelomično očito neosnovana tužba” )

text:
               7.7.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 212/32

         Rješenje Općeg suda od 7. svibnja 2014. – Sharp protiv OHIM-a (BIG PAD)
   (Predmet T-567/13) (1)

   ((„Žig Zajednice - Prijava figurativnog žiga Zajednice BIG PAD - Apsolutni razlog za odbijanje - Opisni karakter - Članak 7. stavak 1. točka (c) Uredbe (EZ) br. 207/2009 - Djelomično očito nedopuštena i djelomično očito neosnovana tužba”))
   2014/C 212/40
   Jezik postupka: engleski

      Stranke

      Tužitelj: Sharp KK (Osaka, Japan) (zastupnici: G. Macias Bonilla, G. Marín Raigal, P. López Ronda i E. Armero, odvjetnici)

      Tuženik: Ured za usklađivanje na unutarnjem tržištu (žigovi i dizajni) (zastupnik: O. Mondéjar Ortuño, agent)

      Predmet

   Tužba protiv odluke drugog žalbenog vijeća OHIM-a od 5. kolovoza 2013. (predmet R 2131/2012-2), o prijavi za registraciju figurativnog znaka BIG PAD kao žiga Zajednice.

      Izreka

               1.

               Tužba se odbija.

               2.

               Sharpu KK se nalaže snošenje troškova.

      (1)  SL C 24, 25.1.2014.


title: Predmet C-259/16: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 10. svibnja 2016. uputio Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio (Italija) – Confederazione Generale Italiana dei Trasporti e della Logistica (Confetra) i dr. protiv Autorità per le Garanzie nelle Comunicazioni, Ministero dello Sviluppo Economico

text:
               19.9.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 343/19

         Zahtjev za prethodnu odluku koji je 10. svibnja 2016. uputio Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio (Italija) – Confederazione Generale Italiana dei Trasporti e della Logistica (Confetra) i dr. protiv Autorità per le Garanzie nelle Comunicazioni, Ministero dello Sviluppo Economico
   (Predmet C-259/16)
   (2016/C 343/30)
   Jezik postupka: talijanski

      Sud koji je uputio zahtjev

   Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelji: Confederazione Generale Italiana dei Trasporti e della Logistica (Confetra), Associazione Nazionale Imprese Trasporti Automobilistici, Società Fercam SpA, Associazione non Riconosciuta Alsea, Associazione Fedit, Società Carioni Spedizioni Internazionali Srl, Federazione Nazionale delle Imprese di Spedizioni Internazionali – Fedespedi, Società Tnt Global Express SpA

      Tuženici: Autorità per le Garanzie nelle Comunicazioni, Ministero dello Sviluppo Economico

      Prethodna pitanja

               1.

               Protivi li se pravu Europske unije, osobito članku [2.] stavcima 1. i 1.a i članku 6. Direktive 97/67/EZ (1), kako je naknadno izmijenjena i dopunjena Direktivom 2008/6/EZ (2), primjena nacionalnih odredbi, osobito članka 2. točaka (a) i (f) Zakonodavne uredbe br. [261]/1999 u vezi s člankom 1. stavkom 1. točkama (g) i (r) kao i točkom (i) „Uredbe o dozvolama za pružanje poštanskih usluga javnosti” iz Priloga A Odluci AGCOM 129/15/CONS od 23. ožujka 2015. i povezanih „Postupovnih pravila za izdavanje dozvola za pružanje poštanskih usluga javnosti”, iz Uredbe Ministera dello Sviluppo Economico od 29. srpnja 2015., jer se njima želi u poštanske usluge uključiti također i usluge prijevoznika u cestovnom prijevozu tereta, otpremnika i hitne dostave?

               2.

               Protivi li se pravu Europske unije, osobito članku 9. stavku 1. i članku [2.] točki 19. Direktive 97/67/EZ, kako je naknadno izmijenjena i dopunjena Direktivom 2008/6/EZ, kao i načelima proporcionalnosti i razumnosti, primjena nacionalnih odredbi, osobito članka 6. stavka 1. Zakonodavne uredbe br. [261]/1999, kao i članka 8. „Uredbe o dozvolama za pružanje poštanskih usluga javnosti” iz Priloga A Odluci AGCOM 129/15/CONS od 23. ožujka 2015. i povezanih „Postupovnih pravila za izdavanje dozvola za pružanje poštanskih usluga javnosti”, iz Uredbe Ministera dello Sviluppo Economico od 29. srpnja 2015., jer obvezuju pružatelje usluga prijevoznika u cestovnom prijevozu tereta, otpremnika i hitne dostave da pribave i opću dozvolu povrh one kojom se jamči da su ispunjeni nužni uvjeti za pružanje poštanskih usluga?

               3.

               Protivi li se pravu Europske unije, osobito članku 7. stavku 4. i članku 9. stavku 2. Direktive 97/67/EZ, kako je naknadno izmijenjena i dopunjena Direktivom 2008/6/EZ, primjena nacionalnih odredbi, osobito članka 6. stavka 1.a i članka 10. stavka 2. Zakonodavne uredbe br. 261/1999, kao i članka 11. stavka 1. točke (f) i članka 15. stavka 2. „Uredbe o dozvolama za pružanje poštanskih usluga javnosti” iz Priloga A Odluci AGCOM 129/15/CONS od 23. ožujka 2015. i povezanih „Postupovnih pravila za izdavanje dozvola za pružanje poštanskih usluga javnosti”, iz Uredbe Ministera dello Sviluppo Economico od 29. srpnja 2015., jer obvezuju pružatelje usluga prijevoznika u cestovnom prijevozu tereta, otpremnika i hitne dostave da plaćaju doprinose kompenzacijskom fondu za univerzalne usluge?

               4.

               Protivi li se pravu Europske unije, osobito članku 9. stavku 2. Direktive 97/67/EZ, kako je naknadno izmijenjena i dopunjena Direktivom 2008/6/EZ, primjena nacionalnih odredbi, osobito članka 6. i članka 10. Zakonodavne uredbe br. 261/1999, kao i članka 11. stavka 1. točke (f) i članka 15. stavka 2. „Uredbe o dozvolama za pružanje poštanskih usluga javnosti” iz Priloga A Odluci AGCOM 129/15/CONS od 23. ožujka 2015. i povezanih „Postupovnih pravila za izdavanje dozvola za pružanje poštanskih usluga javnosti”, iz Uredbe Ministera dello Sviluppo Economico od 29. srpnja 2015., jer ne sadrže nikakvo mjerilo u vezi s time u kojim okolnostima se doprinos kompenzacijskom fondu za troškove univerzalne usluge može smatrati primjerenim, i ne propisuju uvjete za primjenu koji se razlikuju kako u vezi s subjektivnim okolnostima obveznika doprinosa tako i tržišta?

      (1)  Direktiva 97/67/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 15. prosinca 1997 o zajedničkim pravilima za razvoj unutarnjeg tržišta poštanskih usluga u Zajednici i poboljšanje kvalitete usluga (SL 1998, L 15, str. 14.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 6., svezak 9., str. 53.).

      (2)  Direktiva 2008/6/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 20. veljače 2008. o izmjeni Direktive 97/67/EZ u pogledu potpunog postizanja unutarnjeg tržišta poštanskih usluga u Zajednici (SL L 52, str. 3.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 6., svezak 9., str. 214.).


title: Predmet T-142/15: Rješenje Općeg suda od 20. travnja 2016. – DHL Express (France) protiv EUIPO-a – Chronopost (WEBSHIPPING)

text:
               20.6.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 222/35

         Rješenje Općeg suda od 20. travnja 2016. – DHL Express (France) protiv EUIPO-a – Chronopost (WEBSHIPPING)
   (Predmet T-142/15) (1)

   (2016/C 222/44)
   Jezik postupka: francuski
   Predsjednik sedmog vijeća odredio je brisanje predmeta.

      (1)  SL C 171, 26. 5. 2015.


title: Predmet T-150/16: Presuda Općeg suda od 13. srpnja 2017. – Ecolab USA protiv EUIPO-a (ECOLAB) („Žig Europske unije — Međunarodna registracija u kojoj je naznačena Europska unija — Verbalni žig ECOLAB — Apsolutni razlog za odbijanje — Opisni karakter — Članak 7. stavak 1. točka (c) Uredbe (EZ) br. 207/2009 — Jednako postupanje — Obveza obrazlaganja — Članak 75. Uredbe br. 207/2009”)

text:
               28.8.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 283/39

         Presuda Općeg suda od 13. srpnja 2017. – Ecolab USA protiv EUIPO-a (ECOLAB)
   (Predmet T-150/16) (1)

   ((„Žig Europske unije - Međunarodna registracija u kojoj je naznačena Europska unija - Verbalni žig ECOLAB - Apsolutni razlog za odbijanje - Opisni karakter - Članak 7. stavak 1. točka (c) Uredbe (EZ) br. 207/2009 - Jednako postupanje - Obveza obrazlaganja - Članak 75. Uredbe br. 207/2009”))
   (2017/C 283/59)
   Jezik postupka: engleski

      Stranke

      Tužitelj: Ecolab USA, Inc. (Wilmington, Delaware, Sjedinjene Američke Države) (zastupnici: V. Töbelmann i C. Menebröcker, odvjetnici)

      Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (zastupnici: H. O’Neill i K. Doherty, agenti)

      Predmet

   Tužba protiv odluke četvrtog žalbenog vijeća EUIPO-a od 26. siječnja 2016. (predmet R 644/2015-4), koja se odnosi na međunarodnu registraciju verbalnog žiga ECOLAB u kojoj je naznačena Europska unija.

      Izreka

               1.

               Tužba se odbija.

               2.

               Društvu Ecolab USA, Inc. se nalaže snošenje troškova.

      (1)  SL C 211, 13. 6. 2016.


title: Predmet C-337/15 P: Presuda Suda (veliko vijeće) od 4. travnja 2017. – Europski ombudsman protiv Claire Staelen („Žalba — Izvanugovorna odgovornost Europske unije — Postupanje Europskog ombudsmana u vezi s pritužbom koja se odnosi na vođenje popisa prikladnih kandidata sastavljenog na temelju otvorenog natječaja — Povrede obveze dužne pažnje — Pojam „dovoljno ozbiljna povreda” pravnog pravila prava Unije — Neimovinska šteta — Gubitak povjerenja u službu Europskog ombudsmana”)

text:
               29.5.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 168/8

         Presuda Suda (veliko vijeće) od 4. travnja 2017. – Europski ombudsman protiv Claire Staelen
   (Predmet C-337/15 P) (1)

   ((„Žalba - Izvanugovorna odgovornost Europske unije - Postupanje Europskog ombudsmana u vezi s pritužbom koja se odnosi na vođenje popisa prikladnih kandidata sastavljenog na temelju otvorenog natječaja - Povrede obveze dužne pažnje - Pojam „dovoljno ozbiljna povreda” pravnog pravila prava Unije - Neimovinska šteta - Gubitak povjerenja u službu Europskog ombudsmana”))
   (2017/C 168/08)
   Jezik postupka: francuski

      Stranke

      Žalitelj: Europski ombudsman (zastupnici: G. Grill, a zatim L. Papadias, P. Dyrberg, agenti)

      Druga stranka u postupku: Claire Staelen (zastupnik: V. Olona, avocate)

      Izreka

               1.

               Nedopušten je zahtjev koji je Claire Staelen istaknula u svojem odgovoru na žalbu da se Europskom ombudsmanu naloži da joj plati naknadu štete u iznosu od 50 000 eura.

               2.

               Ukidaju su točke 1., 3. i 4. izreke presude Općeg suda Europske unije od 29. travnja 2015., Staelen/Ombudsman (T-217/11, EU:T:2015:238).

               3.

               Nalaže se Europskom ombudsmanu da Claire Staelen isplati naknadu štete u iznosu od 7 000 eura.

               4.

               Claire Staelen nalaže se snošenje vlastitih troškova i troškova Europskog ombudsmana u vezi s protužalbom koja je odbijena rješenjem od 29. lipnja 2016., Ombudsman/Staelen (C-337/15 P, neobjavljeno, EU:C:2016:670).

               5.

               Europskom ombudsmanu nalaže se snošenje vlastitih troškova i troškova Claire Staelen u prvostupanjskom i žalbenom postupku.

      (1)  SL C 294, 7. 9. 2015.


title: Predmet C-141/14: Tužba podnesena 24. ožujka 2014. – Europska komisija protiv Republike Bugarske

text:
               26.5.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 159/18

         Tužba podnesena 24. ožujka 2014. – Europska komisija protiv Republike Bugarske
   (Predmet C-141/14)
   2014/C 159/24
   Jezik postupka: bugarski

      Stranke

      Tužitelj: Europska komisija (zastupnici: E. White, P. Mihaylova, C. Hermes)

      Tuženik: Republika Bugarska

      Tužbeni zahtjev

   Komisija zahtijeva od Suda da utvrdi sljedeće:

               —

               Time što područja od važnosti za zaštitu ptica nije u cijelosti uvrstila u posebno zaštićeno područje „Kaliakra”, Republika Bugarska kao posebna zaštićena područja nije označila ona područja koja su s obzirom na broj i veličinu najprimjerenija za zaštitu bioloških vrsta sukladno Prilogu I. Direktivi 2009/147/EZ (1) i za zaštitu migracijskih vrsta koje se redovito pojavljuju, a nisu navedene u Prilogu I, u okviru morskih i kopnenih zemljopisnih područja gdje se primjenjuje Direktiva 2009/147/EZ. Stoga je Republika Bugarska povrijedila svoje obveze iz članka 4. stavaka 1. i 2. Direktive 2009/147/EZ.

               —

               Republika Bugarska povrijedila je svoje obveze iz članka 4. stavka 4. Direktive 2009/147/EZ kako su iste protumačene od strane Suda Europske unije u predmetima C-96/98 i C-374/98, time što je dala odobrenja za projekte „AES Geo Enerdzhi” OOD, „Uindteh” OOD, „Brestiom” OOD, „Disib” OOD, „Eko Enerdzhi” OOD i „Longman Investmant” OOD na području od važnosti za zaštitu ptica „Kaliakra”, koje nije označeno kao posebno zaštićeno područje, ali je moralo biti označeno takvim.

               —

               Republika Bugarska povrijedila je svoje obveze iz članka 6. stavka 2. Direktive 92/43/EEZ (2) kako su iste protumačene od strane Suda Europske unije u predmetima C-117/03 i C-244/05, time što je dala odobrenja za projekte u posebnom zaštićenom području „Kaliakra”, u području od značaja za Zajednicu „Kompleks Kaliakra” i u posebnom zaštićenom području „Belite Skali” („Kaliakra uind pauar” AD, „EVN Enertrag Kavarna” OOD, „TSID – Atlas” EOOD, „Vertikal – Petkov i s-ie” OOD, Golf-igralište i toplice „Treyshan Klifs Golf end Spa Rezort” OOD), a iz razloga što nije poduzela prikladne mjere za sprječavanje pogoršanja prirodnih staništa i habitata bioloških vrsta, kao i uznemiravanje vrsta za koje su ta područja određena.

               —

               Republika Bugarska povrijedila je svoje obveze iz članka 4. stavaka 2. i 3. te Priloga III. br. 1. točke (b) Direktivi 2011/92/EU (3), time što nije na prikladan način ispitala kumulativne učinke projekata koji su odobreni u području od važnosti za zaštitu ptica „Kaliakra”, koje nije nikada proglašeno posebnim zaštićenim područjem (AES Geo Enerdzhi“ OOD, „Uindteh” OOD, „Brestiom” OOD, „Disib” OOD, „Eko Enerdzhi” OOD und „Longman Investmant” OOD).

               —

               da se Republici Bugarskoj naloži snošenje troškova.

      Tužbeni razlozi i glavni argumenti

   Republika Bugarska područje „Kaliakra” nije označila kao posebno zaštićeno područje u punim granicama područja od važnosti za zaštitu ptica „Kaliakra”, što predstavlja povredu Direktive o pticama.
   Odobravanjem niza gospodarskih projekata u posebnom zaštićenom području „Kaliakra”, u posebnom zaštićenom području „Belite skali” i u području od značaja za Zajednicu „Kompleks Kaliakra”, Republika Bugarska povrijedila je Direktivu o pticama, Direktivu o staništima i Direktivu o procjeni učinaka na okoliš jer je dopustila uništenje ili značajno pogoršanje prioritetnih jedinstvenih staništa i habitata vrsta, kao i uznemiravanje vrsta te nije ispitala kumulativne učinke velikog broja projekata.

      (1)  Direktiva 2009/147/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 30. studenoga 2009. o očuvanju divljih ptica (SL L 20, str.7.).

      (2)  Direktiva Vijeća 92/43/EEZ od 21. svibnja 1992. o očuvanju prirodnih staništa i divlje faune i flore (SL L 206, str. 7.).

      (3)  Direktiva 2011/92/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 13. prosinca 2011. o procjeni učinaka određenih javnih i privatnih projekata na okoliš (Tekst značajan za EGP) (SL L 26, str. 1.).


title: Predmet T-470/16: Tužba podnesena 22. kolovoza 2016. – X-cen-tek protiv EUIPO-a (prikaz trokuta)

text:
               17.10.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 383/20

         Tužba podnesena 22. kolovoza 2016. – X-cen-tek protiv EUIPO-a (prikaz trokuta)
   (Predmet T-470/16)
   (2016/C 383/28)
   Jezik postupka: njemački

      Stranke

      Tužitelj: X-cen-tek GmbH & Co. KG (Wardenburg, Njemačka) (zastupnik: H. Hillers, odvjetnik)

      Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO)

      Podaci o postupku pred EUIPO-om

      Predmetni sporni žig: figurativni žig Europske unije (prikaz trokuta) – prijava za registraciju br. 14 167 654

      Pobijana odluka: odluka četvrtog žalbenog vijeća EUIPO-a od 17. lipnja 2016. u predmetu R 2565/2015-4

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

               —

               poništi pobijanu odluku;

               —

               naloži EUIPO-u snošenje troškova postupka.

      Tužbeni razlog

               —

               povreda članka 7. stavka 1. točke (b) Uredbe br. 207/2009.


title: Predmet T-702/16 P: Žalba koju su 30. rujna 2016. podnijeli José Barroso Truta, Marc Forli, Calogero Galante, Bernard Gradel protiv presude Službeničkog suda od 20. srpnja 2016. u predmetu F-126/15, Barroso Truta i dr. protiv Suda

text:
               28.11.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 441/30

      Žalba koju su 30. rujna 2016. podnijeli José Barroso Truta, Marc Forli, Calogero Galante, Bernard Gradel protiv presude Službeničkog suda od 20. srpnja 2016. u predmetu F-126/15, Barroso Truta i dr. protiv Suda
      (Predmet T-702/16 P)
      (2016/C 441/35)
      Jezik postupka: francuski

         Stranke

         Žalitelji: José Barroso Truta (Bofferdange, Luksemburg), Marc Forli (Lexy, Francuska), Calogero Galante (Aix-Sur-Cloie, Belgija), Bernard Gradel (Konacker, Francuska) (zastupnici: S. Orlandi i T. Martin, odvjetnici)

         Druga stranka u postupku: Sud Europske unije

         Žalbeni zahtjev

      Žalitelji od Općeg suda zahtijevaju da:
      proglasi i odluči:

                  —

                  ukida se presuda Službeničkog suda u predmetu F-126/15, Barroso Truta i dr./Sud Europske unije;

            odlučujući na temelju novih odredbi,

                  —

                  naloži Sudu isplatu 61 121,08 eura na ime J. Barrosa Trute, 129 440,98 eura na ime Marca Forlija, 76 324,29 eura na ime Calogera Galantea i 99 565,13 eura na ime Bernarda Gradela, fondovima ili osiguravateljima u ime žalitelja;

                  —

                  podredno, naloži Sudu isplatu ranije navedenih iznosa žaliteljima uz povećanje tih iznosa za kamatu po godišnjoj stopi od 3,1 % računajući od datuma prijenosa njihovih mirovinskih prava u MSIEU;

                  —

                  naloži Sudu snošenje troškova oba postupka.

         Žalbeni razlozi i glavni argumenti

      U prilog osnovanosti žalbe žalitelji ističu tri žalbena razloga.

                  1.

                  Prvi žalbeni razlog temelji se na pogreški koja se tiče prava koju je Službenički sud (TFP) navodno počinio smatrajući da je tužba za naknadu štete nedopuštena jer tužitelji nisu poštovali predsudski postupak, koji je navodno trebao započeti podnošenjem žalbe, zatim mogućom tužbom za poništenje protiv odluka o priznavanju godina mirovinskog staža u MSIEU.

                  2.

                  Drugi žalbeni razlog temelji se na pogreški koja se tiče prava koju je Službenički sud navodno počinio smatrajući da tijelo nadležno za sklapanje ugovora o radu nije pogrešno postupalo kod dostave prijedloga o priznavanju godina mirovinskog staža, koji su se svejedno pokazali nepotpunima odnosno netočnima jer su se odnosili na ugovorno osoblje u funkcijskoj skupini I.

                  3.

                  Treći žalbeni razlog temelji se na pogreški koja se tiče prava koju je Službenički sud navodno počinio smatrajući da je naknada štete koju žalitelji potražuju hipotetska.