title: Predmet C-382/15 P: Žalba koju je 15. srpnja 2015. podnio Skype protiv presude Općeg suda (prvo vijeće) od 5. svibnja 2015. u predmetu T-183/13, Skype protiv Ureda za usklađivanje na unutarnjem tržištu (žigovi i dizajni)

text:
               26.10.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 354/14

         Žalba koju je 15. srpnja 2015. podnio Skype protiv presude Općeg suda (prvo vijeće) od 5. svibnja 2015. u predmetu T-183/13, Skype protiv Ureda za usklađivanje na unutarnjem tržištu (žigovi i dizajni)
   (Predmet C-382/15 P)
   (2015/C 354/17)
   Jezik postupka: engleski

      Stranke

      Žalitelji: Skype (zastupnici: A. Carboni, M. Browne, Solicitors)

      Druge stranke u postupku: Ured za usklađivanje na unutarnjem tržištu (žigovi i dizajni), Sky IP International Ltd, Sky plc

      Žalbeni zahtjev

   Žalitelj od Suda zahtijeva da:

               —

               poništi, u cijelosti, odluke Općeg suda od 5. svibnja 2015. u predmetu T-183/13 i vrati zahtjeva OHIM-u kako bi mogao nastaviti postupati po njemu; i

               —

               naloži snošenje vlastitih troškova OHIM-u i svakom intervenijentu u ovoj žalbi, te snošenje žaliteljevih troškova u ovom postupku i u postupku po žalbi pred Općim sudom u predmetu T-183/13; u postupku pred četvrtim žalbenim vijećem u predmetu R 2398/2010-4; i u postupku povodom prigovora u predmetu B 812 380 pred Odjelom za prigovore.

      Žalbeni razlozi i glavni argumenti

   Žaliteljev jedini žalbeni razlog se odnosi na to da je Opći sud povrijedio članak 8. stavak 1. točku (b) Uredbe Vijeća (EZ) br. 207/2009 od 26. veljače 2009. o žigu Zajednice (1) donijevši odluku u predmetu T-183/13 o prijavi žiga Zajednice br. 3 660 065 (u daljnjem tekstu: osporavani žig). Opći je sud posebice počinio sljedeće pogreške prilikom donošenja odluke o prihvaćanju zaključaka druge stranke u postupku o vjerojatnosti dovođenja u zabludu:

               1.

               prilikom razmatranja sličnosti robe i usluga između osporavanog žiga i ranijeg žiga intervenijenta, Sud je identificirao pogrešni popis usluga pokrivenih osporavanim žigom;

               2.

               pogrešno je ocijenio karakteristike relevantne javnosti, propustivši uzeti u obzir činjenicu da se žaliteljeva usluga Skypea temeljila na izuzetno novom i inovativnom obliku tehnologije na datum podnošenja prijave osporavanog žiga (u daljnjem tekstu: relevantni datum), i da je prema tome relevantna javnost imala iznadprosječnu razinu tehničke stručnosti i povećanu sposobnost razlikovanja marki;

               3.

               pogrešno je pretpostavio da je žaliteljevo prihvaćanje toga da su usluge pokrivene osporavanim žigom jednake određenim uslugama pokrivenim ranijim žigom također prihvaćanje toga da je raniji žig imao povećani razlikovni karakter i/ili ugled u pogledu dodirnih točaka s onima koje su određene za osporavani žig na relevantni datum;

               4.

               pogrešno je primijenio pravo u nekoliko pogleda prilikom ocjene druge stranke u postupku u vezi s procjenom vizualnih, fonetskih i konceptualnih sličnosti dotičnih žigova, posebice oslonivši se na pogrešnu pravnu fikciju da prosječni potrošač jedinu kratku riječ čita s lijeva na desno, te pridavši preveliki značaj poklapanju slova S-K-Y na početku oba žiga, kao i propustivši ocijeniti da konceptualna razlika između njih poništava svaku vizualnu odnosno fonetsku sličnost;

               5.

               počinio je dvije značajne pogreške prihvativši zaključak druge stranke u postupku da je raniji žig imao povećani razlikovni karakter u odnosu na robu i usluge izvan „osnovnih” usluga televizijskog emitiranja intervenijenta: kao prvo, pogrešno se pouzdao u korištenje ranijeg žiga u odnosu na „osnovne” usluge intervenijenta da bi iz toga izveo zaključak o razlikovnosti za druge usluge; i kao drugo, uzeo je u obzir dokaze o korištenju nastale nakon relevantnog datuma;

               6.

               pogrešno je primijenio pravo u nekoliko pogleda prilikom ukupne ocjene vjerojatnosti dovođenja u zabludu, propustivši uzeti u obzir:

                           i.

                           značajni ugled koji je osporavani žig imao na relevantni datum;

                           ii.

                           praktični dokaz da su predmetni žigovi zajedno i bez sukoba postojali na tržištu dulje od deset godina a da intervenijenti nisu podnijeli tužbu zbog povrede, što snažno upućuje na to da nije bilo vjerojatnosti dovođenja u zabludu na relevantni datum.

         Prema tome, žalitelj zahtijeva da Sud: (1) poništi odluku Općeg suda u predmetu T-183/13 i vrati zahtjev drugoj stranci u postupku kako bi mogao nastaviti postupati po njemu; i (2) naloži da se tužitelju naknade troškovi postupka.

      (1)  SL L 78, str. 1., SL posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 17., svezak 1., str. 226.


title: Predmet T-297/17: Tužba podnesena 15. svibnja 2017. – VSM protiv EUIPO-a (WE KNOW ABRASIVES)

text:
               17.7.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 231/43

         Tužba podnesena 15. svibnja 2017. – VSM protiv EUIPO-a (WE KNOW ABRASIVES)
   (Predmet T-297/17)
   (2017/C 231/53)
   Jezik postupka: njemački

      Stranke

      Tužitelj: VSM . Vereinigte Schmirgel- und Maschinen-Fabriken AG (Hannover, Njemačka) (zastupnik: M. Horak, odvjetnik)

      Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO)

      Podaci o postupku pred EUIPO-om

      Predmetni sporni žig: verbalni žig Europske unije „WE KNOW ABRASIVES” – prijava za registraciju br. 15 063 522

      Pobijana odluka: odluka četvrtog žalbenog vijeća EUIPO-a od 6. ožujka 2017. u predmetu R 1595/2016-4

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

               —

               poništi pobijanu odluku;

               —

               naloži EUIPO-u snošenje troškova.

      Tužbeni razlozi

               —

               povreda članka 7. stavka 1. točke (b) u vezi s člankom 7. stavkom 2. Uredbe br. 207/2009;

               —

               povreda članka 63. stavka 1. u vezi s člancima 58. i 59. Uredbe br. 207/2009, povreda članka 63. stavka 2. Uredbe br. 207/2009 i stoga, povreda prava na saslušanje kao načela.


title: Predmet F-74/14: Tužba podnesena 25. srpnja 2014. – ZZ protiv Komisije

text:
               3.11.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 388/30

         Tužba podnesena 25. srpnja 2014. – ZZ protiv Komisije
   (Predmet F-74/14)
   2014/C 388/37
   Jezik postupka: francuski

      Stranke

      Tužitelj: ZZ (zastupnik: Sébastien Orlandi, odvjetnik)

      Tuženik: Europska komisija

      Predmet i opis spora

   Proglašenje nezakonitosti članka 7. Priloga V. i članka 8. Priloga VII. novom Pravilniku o osoblju kao i poništenje odluke kojom se tužitelju uskraćuje vrijeme za putovanje i naknada putnih troškova između mjesta rada i matičnog mjesta na koje je imao pravo prije stupanja na snagu nove odredbe Pravilnika.

      Tužbeni zahtjev tužitelja

   Tužitelj od Službeničkog suda zahtijeva da:

               —

               proglasi nezakonitim članak 7. Priloga V. Pravilniku i članak 8. Priloga VII. Pravilniku;

               —

               poništi odluku Komisije da se od 2014. godine tužitelju ne priznaje nikakvo vrijeme za putovanje niti godišnja naknada putnih troškova;

               —

               naloži Komisiji snošenje troškova.


title: Predmet T-760/16: Tužba podnesena 4. studenoga 2016. – Basil protiv EUIPO-a – Artex (košare za bicikl)

text:
               9.1.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 6/46

         Tužba podnesena 4. studenoga 2016. – Basil protiv EUIPO-a – Artex (košare za bicikl)
   (Predmet T-760/16)
   (2017/C 006/57)
   Jezik na kojem je tužba podnesena: njemački

      Stranke

      Tužitelj: Basil BV (Silvolde, Nizozemska) (zastupnici: N. Weber i J. von der Thüsen, odvjetnici)

      Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO)

      Druga stranka pred žalbenim vijećem: Artex SpA (Zeno di Cassola, Italija)

      Podaci o postupku pred EUIPO-om

      Nositelj spornog dizajna: tužitelj

      Predmetni sporni dizajn: dizajn Zajednice br. 142 245-0001

      Pobijana odluka: odluka trećeg žalbenog vijeća EUIPO-a od 7. srpnja 2016. u predmetu R 535/2015-3

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

               —

               poništi pobijanu odluku;

               —

               tuženiku i ostalim sudionicima postupka po potrebi naloži snošenje troškova.

      Tužbeni razlozi

               —

               Povreda članka 52. stavka 3. Uredbe br. 6/2002;

               —

               povreda članka 7. Uredbe br. 6/2002 tj. povreda temeljnih načela tereta dokazivanja tj. povreda pravila logičkog zaključivanja u okviru ocjene dokaza;

               —

               povreda članka 6. Uredbe br. 6/2002.


title: Predmet T-416/13: Tužba podnesena 13. kolovoza 2013. — Stanleybet Malta and Stanley International Betting protiv Komisije

text:
               26.10.2013

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 313/29

         Tužba podnesena 13. kolovoza 2013. — Stanleybet Malta and Stanley International Betting protiv Komisije
   (Predmet T-416/13)
   2013/C 313/55
   Jezik postupka: engleski

      Stranke

      Tužitelji: Stanleybet Malta Ltd (Valletta, Malta) i Stanley International Betting Ltd (Liverpool, Ujedinjena Kraljevina) (zastupnici: R. Jacchia, I. Picciano, A. Terranova, F. Ferraro, G. Dellis, P. Kakouris, i I. Koimitzoglou, odvjetnici)

      Tuženik: Europska komisija

      Zahtjevi

   Tužitelji od Općeg suda zahtijevaju da:

               —

               poništi pobijanu odluku sadržanu u dopisu Komisije od 10. lipnja 2013. da se ne usvoji prigovor koji su podnijeli tužitelji protiv Helenske Republike i Grčke organizacije nogometnih prognostičara (OPAP) u predmetu COMP/39.981, i

               —

               naloži tuženiku snošenje troškova.

      Tužbeni razlozi i glavni argumenti

   U prilog osnovanosti tužbe tužitelji ističu četiri tužbena razloga.

               1.

               U okviru prvog tužbenog razloga tužitelji ističu očito pogrešno utvrđeno činjenično stanje pri ocjenjivanju argumenata iznijetih u prigovoru pozivajući se na članak 102. UFEU-a, konkretnu i autonomnu zloporabu ili zloporabe vladajućeg položaja koje je počinio OPAP i definiciju relevantnog tržišta, te da je Komisija povrijedila obvezu da brižljivo i s dužnom pažnjom ispita prigovor.

               2.

               U okviru drugog tužbenog razloga tužitelji ističu da je Komisija povrijedila obvezu obrazlaganja i članak 296. UFEU-a.

               3.

               U okviru trećeg tužbenog razloga tužitelji ističu da je Komisija zlouporabila ovlasti i povrijedila načelo autonomne naravi i ciljeve pravila o tržišnom natjecanju.

               4.

               U okviru četvrtog tužbenog razloga tužitelji ističu očitu povredu materijalnog prava, propust da se ocijeni usuglašenost relevantnog grčkog zakonodavnog akta s pravom Unije prije procjene postoji li povreda obveze prema članku 102. UFEU-a, povredu prava na dobru i brižnu upravu iz članka 41. stavka 1. Povelje o temeljnim pravima i povredu obveze Komisije da brižljivo i s dužnom pažnjom ispita prigovor pozivajući se na članak 106. UFEU-a.


title: Predmet C-564/13 P: Presuda Suda (peto vijeće) od 26. veljače 2015. – Planet AE Anonymi Etaireia Parochis Symvouleftikon Ypiresion protiv Europske komisije (Žalba — Članak 340. stavak 1. UFEU-a — Ugovorna odgovornost Unije — Članak 272. UFEU-a — Arbitražna klauzula — Šesti okvirni program za istraživanje, tehnološki razvoj i demonstracijske aktivnosti — Ugovori koji se odnose na projekte Ontogov, FIT i RACWeb — Prihvatljivi troškovi i iznosi koje je Komisija isplatila — Deklaratorna tužba — Izostanak postojećeg i stvarnog pravnog interesa)

text:
               27.4.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 138/15

         Presuda Suda (peto vijeće) od 26. veljače 2015. – Planet AE Anonymi Etaireia Parochis Symvouleftikon Ypiresion protiv Europske komisije
   (Predmet C-564/13 P) (1)

   ((Žalba - Članak 340. stavak 1. UFEU-a - Ugovorna odgovornost Unije - Članak 272. UFEU-a - Arbitražna klauzula - Šesti okvirni program za istraživanje, tehnološki razvoj i demonstracijske aktivnosti - Ugovori koji se odnose na projekte Ontogov, FIT i RACWeb - Prihvatljivi troškovi i iznosi koje je Komisija isplatila - Deklaratorna tužba - Izostanak postojećeg i stvarnog pravnog interesa))
   (2015/C 138/18)
   Jezik postupka: grčki

      Stranke

      Žalitelj: Planet AE Anonymi Etaireia Parochis Symvouleftikon Ypiresion (zastupnici: V. Christianos i S. Paliou, dikigoroi)

      Druga stranka u postupku: Europska komisija (zastupnici: R. Lyal, B. Conte i D. Triantafyllou, agenti, uz asistenciju S. Drakakakis, avocat)

      Izreka

               1.

               Žalba se odbija.

               2.

               Planet AE Anonymi Etaireia Parochis Symvouleftikon Ypiresion i Europska komisija snose vlastite troškove.

      (1)  SL C 9, 11.1.2014.


title: Predmet C-511/13 P: Žalba koju je 23. rujna 2013. podnio Philips Lighting Poland S.A., Philips Lighting BV protiv presude Općeg suda (peto vijeće) donesene 11. srpnja 2013. u predmetu T-469/07, Philips Lighting Poland S.A., Philips Lighting BV protiv Vijeća Europske unije

text:
               30.11.2013

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 352/9

         Žalba koju je 23. rujna 2013. podnio Philips Lighting Poland S.A., Philips Lighting BV protiv presude Općeg suda (peto vijeće) donesene 11. srpnja 2013. u predmetu T-469/07, Philips Lighting Poland S.A., Philips Lighting BV protiv Vijeća Europske unije
   (Predmet C-511/13 P)
   2013/C 352/16
   Jezik postupka: engleski

      Stranke

      Žalitelji: Philips Lighting Poland S.A., Philips Lighting BV (zastupnici: M.L. Catrain González, abogada, E.A. Wright, H. Zhu, Barristers)

      Druge stranke u postupku: Vijeće Europske unije, Hangzhou Duralamp Electronics Co., Ltd, GE Hungary Ipari és Kereskedelmi Zrt. (GE Hungary Zrt), Europska komisija, Osram GmbH

      Žalbeni zahtjev

   Žalitelji od Suda zahtijevaju da:

               —

               ukine presudu i poništi pobijanu Uredbu u dijelu u kojem se primjenjuje na žalitelje;

               —

               naloži Vijeću snošenje troškova žaliteljâ pred Općim sudom i u vezi s ovim postupkom.

      Žalbeni razlozi

   Ovom žalbom, žalitelji zahtijevaju ukidanje presude i poništenje pobijane Uredbe zato što je:

               1.

               Opći sud pogrešno protumačio članak 9. stavak 1. Uredbe Vijeća (EZ) br. 384/96 od 22. prosinca 1995. (1) („osnovna uredba”) („članak 9 stavak 1.”) zaključivši da je Vijeće ovlašteno primijeniti članak 9. stavak 1. a fortiori na situacije koje nisu obuhvaćene područjem primjene te odredbe (to jest, kada nema povlačenja zahtjeva nego samo prestane potpora za zahtjev). Široko tumačenje Općeg suda članka 9. stavka 1. nije poduprto ni tekstom ni općom shemom odredbi osnovne uredbe. Također mu proturječi praksa institucija u posljednjih 25 godina tijekom kojeg razdoblja je oslanjanje na članak 9. stavak 1., nakon povlačenja zahtjeva, uvijek dovodilo do prekida povezane istrage.

               2.

               Opći je sud povrijedio pravo pogrešnim tumačenjem i, stoga, pogrešnom primjenom članka 4. stavka 1. i članka 5. stavka 4. osnovne uredbe („članak 4. stavak 1. i članak 5. stavak 4.”) prilikom definiranja „proizvodnje Zajednice”. To je dovelo do pogrešnog zaključka da se „većinski dio” ukupne proizvodnje Zajednice mora utvrditi primjenom samo jednog od dvaju pragova iz članka 5. stavka 4., tj. samo praga od 25 %. Pogrešna definicija „proizvodnje Zajednice” obezvrijedila je analizu štete koju provode institucije koja je, umjesto da je bila utvrđena na temelju učinka dampinškog uvoza na „proizvodnju Zajednice”, kako je određeno u članku 3. stavku 1. osnovne uredbe („članak 3. stavak 1.”) i definirano u članku 5. stavku 4.), procijenjena na temelju situacije „društva koje podupire zahtjev” ili „najvećeg proizvođača”. Nijedan od ovih izraza se ne koristi u osnovnoj uredbi u svrhu utvrđivanja „štete”.

      (1)  Uredba Vijeća (EZ) br. 384/96 od 22. prosinca 1995. o zaštiti od dampinškog uvoza iz zemalja koje nisu članice Europske zajednice (SL L 56, str. 1.) (nesl.prij.)


title: Predmet C-592/13: Rješenje Suda (osmo vijeće) od 6. listopada 2015. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Consiglio di Stato – Italija) – Ministero dell'Ambiente e della Tutela del Territorio e del Mare, Ministero della Salute, Ministero dello Sviluppo economico protiv Ediltecnica SpA (Zahtjev za prethodnu odluku — Članak 99. Poslovnika Suda — Članak 191. stavak 2. UFEU-a — Direktiva 2004/35/EZ — Odgovornost za okoliš — Nacionalno zakonodavstvo koje ne propisuje mogućnost da uprava vlasnicima onečišćenih zemljišta koji nisu sudjelovali u tom onečišćenju naloži provođenje mjera sprečavanja i otklanjanja i koje propisuje samo obvezu naknade troškova za mjere koje provede uprava — Spojivost s načelom onečišćivač plaća, načelom opreznosti, načelom preventivnog djelovanja i načelom da se šteta nanesena okolišu popravlja ponajprije na samom izvoru)

text:
               1.2.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 38/12

         Rješenje Suda (osmo vijeće) od 6. listopada 2015. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Consiglio di Stato – Italija) – Ministero dell'Ambiente e della Tutela del Territorio e del Mare, Ministero della Salute, Ministero dello Sviluppo economico protiv Ediltecnica SpA
   (Predmet C-592/13) (1)

   ((Zahtjev za prethodnu odluku - Članak 99. Poslovnika Suda - Članak 191. stavak 2. UFEU-a - Direktiva 2004/35/EZ - Odgovornost za okoliš - Nacionalno zakonodavstvo koje ne propisuje mogućnost da uprava vlasnicima onečišćenih zemljišta koji nisu sudjelovali u tom onečišćenju naloži provođenje mjera sprečavanja i otklanjanja i koje propisuje samo obvezu naknade troškova za mjere koje provede uprava - Spojivost s načelom onečišćivač plaća, načelom opreznosti, načelom preventivnog djelovanja i načelom da se šteta nanesena okolišu popravlja ponajprije na samom izvoru))
   (2016/C 038/15)
   Jezik postupka: talijanski

      Sud koji je uputio zahtjev

   Consiglio di Stato

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelji: Ministero dell'Ambiente e della Tutela del Territorio e del Mare, Ministero della Salute, Ministero dello Sviluppo economico

      Tuženik: Ediltecnica SpA

      Izreka

   Direktivu 2004/35/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 21. travnja 2004. o odgovornosti za okoliš u pogledu sprečavanja i otklanjanja štete u okolišu valja tumačiti na način da se ne protivi nacionalnom propisu poput onoga o kojem je riječ u glavnom postupku koji, u slučaju da je nemoguće identificirati počinitelja koji je odgovoran za navedeno onečišćenje ili da je od njega nemoguće dobiti naknadu štete, ne dopušta upravnom tijelu da nametne izvršavanje hitnih mjera sigurnosti i zaštite vlasniku tog zemljišta koji nije odgovoran za onečišćenje, propisujući na teret ovog posljednjeg samo plaćanje odštete koja je ograničena na vrijednost lokacije nakon primjene mjera zaštite.

      (1)  SL C 52, 22. 2. 2014.


title: Predmet T-57/17: Tužba podnesena 31. siječnja 2017. – Pegasus protiv Parlamenta

text:
               13.3.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 78/42

         Tužba podnesena 31. siječnja 2017. – Pegasus protiv Parlamenta
   (Predmet T-57/17)
   (2017/C 078/57)
   Jezik postupka: njemački

      Stranke

      Tužitelj: Pegasus (Bruxelles, Belgija) (zastupnik: P. Richter, odvjetnik)

      Tuženik: Europski parlament

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

               —

               poništi članak I.4.1 tuženikove Odluke od 12. prosinca 2016. (broj: FINS-2017-31) o smanjenju iznosa predfinanciranja na 33 % utvrđenog najvišeg iznosa, kao i o nalaganju polaganja jamstva;

               —

               naloži tuženiku snošenje troškova.

      Tužbeni razlozi i glavni argumenti

   U potporu tužbe tužitelj ističe samo jedan tužbeni razlog, koji je u bitnome identičan ili sličan tužbenom razlogu iz predmeta T-54/17, CLF/Parlament.


title: Predmet C-394/16: Rješenje predsjednika Suda od 21. studenoga 2016. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Landgericht Frankfurt am Main – Njemačka) – FMS Wertmanagement AöR protiv Heta Asset Resolution AG

text:
               20.3.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 86/22

         Rješenje predsjednika Suda od 21. studenoga 2016. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Landgericht Frankfurt am Main – Njemačka) – FMS Wertmanagement AöR protiv Heta Asset Resolution AG
   (Predmet C-394/16) (1)

   (2017/C 086/29)
   Jezik postupka: njemački
   Predsjednik Suda odredio je brisanje predmeta.

      (1)  SL C 419, 14. 11. 2016.


title: Predmet T-699/13 P: Rješenje Općeg suda 18. rujna 2014. – Marcuccio protiv Komisije (Žalba — Javna služba — Dužnosnici — Odbacivanje tužbe u prvostupanjskom postupku kao očito nedopuštene — Nedostatak istovjetnosti između tužbe podnesene putem telefaksa i kasnije podnesenog originala — Rok za tužbu — Nepravovremenost — Žalba koja je u dijelu očito nedopuštena, a u dijelu očito neosnovana)

text:
               17.11.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 409/43

         Rješenje Općeg suda 18. rujna 2014. – Marcuccio protiv Komisije
   (Predmet T-699/13 P) (1)

   ((Žalba - Javna služba - Dužnosnici - Odbacivanje tužbe u prvostupanjskom postupku kao očito nedopuštene - Nedostatak istovjetnosti između tužbe podnesene putem telefaksa i kasnije podnesenog originala - Rok za tužbu - Nepravovremenost - Žalba koja je u dijelu očito nedopuštena, a u dijelu očito neosnovana))
   2014/C 409/62
   Jezik postupka: talijanski

      Stranke

      Žalitelj: Luigi Marcuccio (Tricase, Italija) (zastupnik: G. Cipressa, odvjetnik)

      Druga stranka u postupku: Europska komisija (zastupnici: C. Berardis-Kayser i G. Gattinara, agenti)

      Predmet

   Žalba protiv rješenja Službeničkog suda Europske unije (drugo vijeće) od 17. listopada 2013., Marcuccio/Komisija (F-145/12, ZbSS, EU:F:2013:162), kojom se traži ukidanje tog rješenja.

      Izreka

               1.

               Žalba se odbija.

               2.

               Nalaže se L. Marcucciu snošenje vlastitih troškova, kao i troškova Europske komisije u ovom postupku.

               3.

               Nalaže se L. Marcucciu da Općem sudu naknadi iznos od 2  000 eura na temelju članka 90. Poslovnika tog suda.

      (1)  SL C 52, 22.2.2014.


title: Predmet C-511/16: Tužba podnesena 29. rujna 2016. – Europska komisija protiv Velikog Vojvodstva Luksemburg

text:
               28.11.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 441/13

      Tužba podnesena 29. rujna 2016. – Europska komisija protiv Velikog Vojvodstva Luksemburg
      (Predmet C-511/16)
      (2016/C 441/17)
      Jezik postupka: francuski

         Stranke

         Tužitelj: Europska komisija (zastupnici: M. van Beek, G. von Rintelen, agenti)

         Tuženik: Veliko Vojvodstvo Luksemburg

         Tužbeni zahtjev

                  —

                  utvrditi da time što nije donijelo, najkasnije 1. lipnja 2015., zakone i druge propise potrebne za usklađenje s Direktivom 2014/27/EU Europskog parlamenta i Vijeća od 26. veljače 2014. o izmjeni direktiva Vijeća 92/58/EEZ, 92/85/EEZ, 94/33/EZ, 98/24/EZ i Direktive 2004/37/EZ Europskog parlamenta i Vijeća kao bi ih uskladilo s Uredbom 1272/2008 o razvrstavanju, označivanju i pakiranju tvari i smjesa, ili u svakom slučaju nije o tome obavijestilo Komisiju, Veliko Vojvodstvo Luksemburg povrijedilo je obveze koje ima na temelju članka 6. stavka 1. navedene direktive;

                  —

                  naložiti Velikom Vojvodstvu Luksemburgu, sukladno članku 260. stavku 3. UFEU-a, plaćanje dnevne novčane kazne u visini 8 710 eura počevši od dana objave presude u ovom predmetu zbog povrede obveze obavješćivanja o mjerama za prenošenje Direktive 2014/27/EU;

                  —

                  naložiti Velikom Vojvodstvu Luksemburgu snošenje troškova.

         Tužbeni razlozi i glavni argumenti

      Rok za prenošenje direktive istekao je 1. lipnja 2015.
      Veliko Vojvodstvo Luksemburg povrijedilo je svoju obvezu obavješćivanja o mjerama za prenošenje u roku za prenošenje predviđenom člankom 6. stavkom 1. Direktive 2014/27/EU.


title: Predmet C-217/14: Tužba podnesena 2. svibnja 2014. – Europska komisija protiv Irske

text:
               14.7.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 223/6

         Tužba podnesena 2. svibnja 2014. – Europska komisija protiv Irske
   (Predmet C-217/14)
   2014/C 223/09
   Jezik postupka: engleski

      Stranke

      Tužitelj: Europska komisija (zastupnici: P. Hetsch, L. Flynn, K. Herrmann, agenti)

      Tuženik: Irska

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelj od Suda zahtijeva da:

               —

               utvrdi da Irska, u vezi s Direktivom 2009/72/EZ (1) Europskog parlamenta i Vijeća od 13. srpnja 2009. o zajedničkim pravilima za unutarnje tržište električne energije i stavljanju izvan snage Direktive 2003/54/EZ, do 3. ožujka 2011. nije usvojila odredbe kojima se prenose definicije iz članka 2. točke 8., 18., 21., 22., 32., 33. i 34. i zahtjeve propisane u članku 9. stavcima 1. do 7. i 12. u vezi s člankom 9. stavkom 11., u drugoj i trećoj rečenici članka 16., kao i članak 16. stavke 2. i 3., u drugoj rečenici članka 38. stavka 1., u članku 39. stavcima 1., 4. i 8., i u članku 40. stavcima 1. do 3., 5. i 7., ili da u svakom slučaju Komisiju nije obavijestila o bilo kojoj takvoj mjeri, tako da nije ispunila svoje obveze iz članka 49. stavka 1. te direktive;

               —

               odredi novčanu kaznu Irskoj u skladu s člankom 260. stavkom 3. UFEU-a u iznosu od 20  358,00 EUR na dan, s učinkom od dana donošenja presude Suda i plativom na račun Unijinih vlastitih sredstava, zbog neispunjenja obveze obavještavanja o mjerama prenošenja direktive usvojenih u zakonodavnom postupku;

               —

               naloži Irskoj snošenje troškova.

      Tužbeni razlozi i glavni argumenti

   Rok za prenošenje direktive istekao je 3. ožujka 2011.

      (1)  SL L 211, str. 55.


title: Predmet C-377/14: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 7. kolovoza 2014. uputio Krajský soud v Praze (Češka Republika) – Ernst Georg Radlinger, Helena Radlingerová protiv Finway a.s.

text:
               10.11.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 395/22

      Zahtjev za prethodnu odluku koji je 7. kolovoza 2014. uputio Krajský soud v Praze (Češka Republika) – Ernst Georg Radlinger, Helena Radlingerová protiv Finway a.s.
      (Predmet C-377/14)
      (2014/C 395/28)
      Jezik postupka: češki

         Sud koji je uputio zahtjev

      Krajský soud v Praze

         Stranke glavnog postupka

         Tužitelji: Ernst Georg Radlinger, Helena Radlingerová

         Tuženik: Finway a.s.

         Prethodna pitanja

                  1.

                  Protive li se članak 7. stavak 1. Direktive Vijeća 93/12/EEZ (1) od 5. travnja 1993. o nepoštenim uvjetima u potrošačkim ugovorima i članak 22. stavak 2. Direktive 2008/48/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 23. travnja 2008. o ugovorima o potrošačkim kreditima i stavljanju izvan snage Direktive Vijeća 87/102/EEZ (2) („Direktiva o ugovorima o potrošačkim kreditima”) ili druge odredbe prava EU o zaštiti potrošača:

                              —

                              konceptu Zakona br. 182/2006 o stečaju i načinima njegova rješavanja, izmijenjenog Zakonom br. 185/2013 („Zakon o stečaju”) koji omogućuje sudu ispitivanje autentičnosti, iznosa ili prvenstvenog reda tražbinama koja potječu iz potrošačkih odnosa samo na temelju uzgrednog zahtjeva stečajnog upravitelja, vjerovnika ili (uz gore navedena ograničenja) dužnika (potrošača)?

                              —

                              odredbama koje, u kontekstu nacionalnog zakonodavstva kojim se uređuju stečajni postupci, ograničavaju pravo dužnika (potrošača) da zatraži sudsko preispitivanje prijavljenih potraživanja vjerovnika (dobavljača robe ili davatelja usluga) samo na slučajeve u kojima je odobreno dovršavanje potrošačevog stečajnog postupka u obliku oslobođenja od preostalih obveza i u ovom kontekstu samo u odnosu na neosigurana potraživanja vjerovnikâ, s time da su dužnikovi prigovori, u slučaju ovršnih potraživanja koja su priznata odlukom nadležnog tijela, dodatno ograničeni samo na mogućnost tvrdnje da je potraživanje prestalo ili zastarjelo kao što se navodi u članku 192. stavku 3. i članku 410. stavcima 2. i 3. Zakona o stečaju?

                  2.

                  Ako je odgovor na prvo pitanje potvrdan: treba li sud u postupku koji se odnosi na ispitivanje potraživanja iz ugovora o potrošačkim kreditima po službenoj dužnosti obratiti pozornost, čak i bez prigovora potrošača, na činjenicu da davatelj kredita nije ispunio zahtjeve u pogledu informacija koje treba uključiti u skladu s člankom 10. stavkom 2. Direktive o ugovorima o potrošačkim kreditima te izvesti zaključak u skladu s nacionalnim pravom o nevaljanosti potrošačkog ugovora?

            Ako su odgovori na prvo i drugo pitanje potvrdni:

                  3.

                  Imaju li odredbe gore primijenjenih direktiva izravan učinak i sprječava li njihovu izravnu primjenu činjenica da pokretanje uzgrednog sudskog postupka po službenoj dužnosti (ili, sa stajališta nacionalnog prava, nedopušteno preispitivanje potraživanja na temelju pravno nedjelotvornog osporavanja od strane dužnika-potrošača) zadire u horizontalni odnos između potrošača i dobavljača robe ili davatelja usluga?

                  4.

                  Koji iznos znači „ukupan iznos kredita” u skladu s člankom 10. stavkom 2. točkom (d) Direktive o ugovorima o potrošačkim kreditima i koji su iznosi uključeni kao „iznosi povučenog novca” u izračun efektivne kamatne stope (EKS) prema formuli iz Priloga I. Direktive o ugovorima o potrošačkim kreditima, ako prema ugovoru o kreditu formalno treba isplatiti određeni novčani iznos ali je istovremeno ugovoreno da će se, čim je kredit isplaćen, potraživanja davatelja kredita u obliku naknade za odobrenje kredita i prvog mjesečnog obroka otplate kredita (ili daljnjih obroka) odbiti u određenom dijelu iz tog iznosa, tako da ti odbijeni iznosi nikada nisu zaista isplaćeni potrošaču, ili na njegov račun, i ostaju cijelo vrijeme na raspolaganju vjerovnika? Utječe li uračunavanje tih iznosa koji u stvarnosti nisu isplaćeni na iznos izračuna EKS-a?

            Neovisno o odgovoru na pitanja koja prethode:

                  5.

                  Pri ocjeni je li gore ugovorena naknada nerazmjerna u smislu točke 1.(e) Priloga Direktive o nepoštenim uvjetima, je li nužno ocijeniti kumulativni učinak svih odredbi o penalima koji su ugovoreni, neovisno o tome inzistira li vjerovnik da se one u cijelosti ispune i neovisno o tome može li se za neke od njih sa stajališta pravila nacionalnog prava smatrati da su nevaljane, ili je nužno uzeti u obzir samo ukupan iznos ugovornih kazni koje se stvarno potražuju i mogu se potraživati?

                  6.

                  U slučaju da se utvrdi da se ugovorne kazne smatraju zlouporabom, je li nužno izuzeti od primjene sve te djelomične ugovorne kazne koje su, samo kada ih se zajedno razmotri dovele sud do zaključka da je iznos naknade nerazmjeran u smislu točke 1.(e) Priloga Direktive o nepoštenim uvjetima, ili samo neke od njih (i u tom slučaju na temelju kojeg kriterija se to mora ocijeniti)?

         (1)  SL L 95, str. 29.; SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 15., svezak 12., str. 24.

         (2)  SL L 133, str. 66.; SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 15., svezak 13., str. 58.


title: Predmet T-392/17: Tužba podnesena 14. lipnja 2017. – TE protiv Komisije

text:
               4.9.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 293/36

         Tužba podnesena 14. lipnja 2017. – TE protiv Komisije
   (Predmet T-392/17)
   (2017/C 293/45)
   Jezik postupka: češki

      Stranke

      Tužitelj: TE (zastupnik: J. Bartončík, odvjetnik)

      Tuženik: Europska komisija

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelj od općeg suda zahtijeva da:

               —

               poništi odluku Europskog ureda za borbu protiv prijevara (OLAF) o pokretanju istrage;

               —

               naloži tuženiku snošenje troškova.

      Tužbeni razlozi i glavni argumenti

   U prilog osnovanosti tužbe tužitelj ističe dva tužbena razloga.

               1.

               Prvi tužbeni razlog, koji se temelji na povredi osnovnog načela prava Unije – načela supsidijarnosti.

               2.

               Drugi tužbeni razlog, koji se temelji na povredi načela ne bis in idem.


title: Predmet T-256/11: Presuda Općeg suda od 27. veljače 2014. – Ezz i dr. protiv Vijeća ( „Zajednička vanjska i sigurnosna politika — Mjere ograničavanja poduzete protiv određenih osoba i subjekata s obzirom na stanje u Egiptu — Zamrzavanje sredstava — Pravni temelj — Obveza obrazlaganja — Pogreška u činjenicama — Prava obrane — Pravo na djelotvornu sudsku zaštitu — Pravo vlasništva — Sloboda poduzetništva” )

text:
               7.4.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 102/32

         Presuda Općeg suda od 27. veljače 2014. – Ezz i dr. protiv Vijeća
   (Predmet T-256/11) (1)

   ((„Zajednička vanjska i sigurnosna politika - Mjere ograničavanja poduzete protiv određenih osoba i subjekata s obzirom na stanje u Egiptu - Zamrzavanje sredstava - Pravni temelj - Obveza obrazlaganja - Pogreška u činjenicama - Prava obrane - Pravo na djelotvornu sudsku zaštitu - Pravo vlasništva - Sloboda poduzetništva”))
   2014/C 102/51
   Jezik postupka: engleski

      Stranke

      Tužitelji: Ahmed Abdelaziz Ezz (Giseh, Egipat); Abla Mohammed Fawzi Ali Ahmed (London, Ujedinjena Kraljevina); Khadiga Ahmed Ahmed Kamel Yassin (London); i Shahinaz Abdel Azizabdel Wahab Al Naggar (Giseh) (zastupnici: prvotno M. Lester, barrister, i J. Binns, solicitor, zatim J. Binns, J. Lewis, QC, B. Kennelly, barrister, i I. Burton, solicitor)

      Tuženik: Vijeće Europske unije (zastupnici: M. Bishop i I. Gurov, agenti)

      Intervenijent na strani tuženika: Europska komisija (zastupnici: F. Erlbacher, M. Konstantinidis i A. Bordes, agenti)

      Predmet

   Zahtjev za poništenje, s jedne strane, Odluke Vijeća 2011/172/ZVSP od 21. ožujka 2011. o mjerama ograničavanja protiv određenih osoba, subjekata i tijela s obzirom na stanje u Egiptu (SL L 76, str. 63.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 18., svezak 8., str. 260.) i, s druge strane, Uredbe Vijeća (EU) br. 270/2011 od 21. ožujka 2011. o mjerama ograničavanja usmjerenima protiv određenih osoba, subjekata i tijela s obzirom na stanje u Egiptu (SL L 76, str. 4.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 18., svezak 6., str. 204.), u dijelu u kojem se ti akti odnose na tužitelje.

      Izreka

               1.

               Tužba se odbija.

               2.

               Nalaže se Ahmedu Abdelazizu Ezzu kao i Abli Mohammed Fawzi Ali Ahmed, Khadigi Ahmed Ahmed Kamel Yassin i Shahinaz Abdel Azizabdel Wahab Al Naggar snošenje vlastitih troškova i troškova Vijeća Europske unije.

               3.

               Europska komisija snosit će vlastite troškove.

      (1)  SL C 89, 19.3.2011.


title: Predmet C-546/13: Presuda Suda (deseto vijeće) od 6. studenoga 2014. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Corte suprema di cassazione – Italija) – Agenzia delle Dogane, Ufficio di Verona dell’Agenzia delle Dogane protiv ADL American Dataline Srl (Zahtjev za prethodnu odluku — Uredba (EEZ) br. 2658/87 — Zajednička carinska tarifa — Tarifno razvrstavanje — Kombinirana nomenklatura — Tarifni brojevi 8471 i 8518 — Zvučničke kutije koje reproduciraju zvuk pretvaranjem elektromagnetskog signala u zvučne valove, mogu se priključiti jedino na računalo i prodaju se odvojeno)

text:
               12.1.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 7/10

         Presuda Suda (deseto vijeće) od 6. studenoga 2014. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Corte suprema di cassazione – Italija) – Agenzia delle Dogane, Ufficio di Verona dell’Agenzia delle Dogane protiv ADL American Dataline Srl
   (Predmet C-546/13) (1)

   ((Zahtjev za prethodnu odluku - Uredba (EEZ) br. 2658/87 - Zajednička carinska tarifa - Tarifno razvrstavanje - Kombinirana nomenklatura - Tarifni brojevi 8471 i 8518 - Zvučničke kutije koje reproduciraju zvuk pretvaranjem elektromagnetskog signala u zvučne valove, mogu se priključiti jedino na računalo i prodaju se odvojeno))
   (2015/C 007/13)
   Jezik postupka: talijanski

      Sud koji je uputio zahtjev

   Corte suprema di cassazione

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelji: Agenzia delle Dogane, Ufficio di Verona dell’Agenzia delle Dogane

      Tuženik: ADL American Dataline Srl

      Izreka

   Kombiniranu nomenklaturu iz Priloga I. Uredbi Vijeća (EEZ) br. 2658/87 od 23. srpnja 1987. o tarifnoj i statističkoj nomenklaturi i o Zajedničkoj carinskoj tarifi, kako je naknadno izmijenjena Uredbom Komisije (EZ) br. 2388/2000 od 13. listopada 2000., Uredbom (EZ) Komisije br. 2031/2001 od 6. kolovoza 2001., Uredbom (EZ) Komisije br. 1832/2002 od 1. kolovoza 2002. i Uredbom (EZ) Komisije br. 1789/2003 od 11. rujna 2003. treba tumačiti tako da proizvodi kao što su oni o kojima je riječ u glavnom postupku, a koji su povezani na računalo opremljeno operativnim sustavom „MAC OS 9” ili nekim naprednijim sustavom trebaju biti razvrstani kao zvučnici u podbroj 8518 22 90 te nomenklature.

      (1)  SL C 377, 21.12.2013.


title: Predmet T-305/17: Tužba podnesena 17. svibnja 2017. – Red Bull protiv EUIPO-a (Prikaz paralelograma koji se sastoji od dva polja u različitim bojama)

text:
               17.7.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 231/47

         Tužba podnesena 17. svibnja 2017. – Red Bull protiv EUIPO-a (Prikaz paralelograma koji se sastoji od dva polja u različitim bojama)
   (Predmet T-305/17)
   (2017/C 231/60)
   Jezik postupka: engleski

      Stranke

      Tužitelj: Red Bull GmbH (Fuschl am See, Austria) (zastupnici: A. Renck i S. Petivlasova, odvjetnici)

      Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO)

      Podaci o postupku pred EUIPO-om

      Predmetni sporni žig: figurativni žig EU-a (Prikaz paralelograma koji se sastoji od dva polja u različitim bojama) – prijava za registraciju br. 14 326 508

      Pobijana odluka: odluka prvog žalbenog vijeća EUIPO-a od 26. siječnja 2017. u predmetu R 2582/2015-1

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

               —

               poništi pobijanu odluku;

               —

               naloži EUIPO-u snošenje troškova.

      Tužbeni razlozi

               —

               povreda članka 7. stavka 1. točke (b) Uredbe br. 207/2009;

               —

               povreda članka 7. stavka 3. Uredbe br. 207/2009.


title: Predmet C-97/14: Presuda Suda (deveto vijeće) od 30. travnja 2015. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Gyulai Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság – Mađarska) – SMK kft protiv Nemzeti Adó- és Vámhivatal Dél-alföldi Regionális Adó Főigazgatósága, Nemzeti Adó- és Vámhivatal (Zahtjev za prethodnu odluku — Zajednički sustav poreza na dodanu vrijednost — Direktiva 2006/112/EZ — Članak 52. točka (c) i članak 55. — Određivanje mjesta isporuke usluga — Kupac usluge identificiran u svrhu poreza na dodanu vrijednost u nekoliko država članica — Otprema ili prijevoz iz države članice u kojoj je usluga fizički izvršena)

text:
               29.6.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 213/9

         Presuda Suda (deveto vijeće) od 30. travnja 2015. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Gyulai Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság – Mađarska) – SMK kft protiv Nemzeti Adó- és Vámhivatal Dél-alföldi Regionális Adó Főigazgatósága, Nemzeti Adó- és Vámhivatal
   (Predmet C-97/14) (1)

   ((Zahtjev za prethodnu odluku - Zajednički sustav poreza na dodanu vrijednost - Direktiva 2006/112/EZ - Članak 52. točka (c) i članak 55. - Određivanje mjesta isporuke usluga - Kupac usluge identificiran u svrhu poreza na dodanu vrijednost u nekoliko država članica - Otprema ili prijevoz iz države članice u kojoj je usluga fizički izvršena))
   (2015/C 213/13)
   Jezik postupka: mađarski

      Sud koji je uputio zahtjev

   Gyulai Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelj: SMK kft

      Tuženik: Nemzeti Adó- és Vámhivatal Dél-alföldi Regionális Adó Főigazgatósága, Nemzeti Adó- és Vámhivatal

      Izreka

   Članak 55. Direktive o PDV-u, u verziji koja je bila na snazi do 1. siječnja 2010., treba tumačiti na način da se ne primjenjuje na okolnosti kao što su one u glavnom postupku, u kojima je kupac usluga bio identificiran u svrhu PDV-a istodobno u državi članici u kojoj su isporuke usluga fizički izvršene i u drugoj državi članici, a potom samo u toj drugoj državi članici, i u kojima je pokretna materijalna imovina na koju se odnosi te usluge bila predmet otpreme ili prijevoza izvan države članice u kojoj su isporuke usluga fizički izvršene ne kao rezultat tih isporuka, nego kao rezultat naknadne prodaje te imovine.

      (1)  SL C 142, 12. 5. 2014.


title: Predmet C-398/15: Presuda Suda (drugo vijeće) od 9 ožujka 2017. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Corte suprema di cassazione – Italija) – Camera di Commercio, Industria, Artigianato e Agricoltura di Lecce protiv Salvatorea Mannija (Zahtjev za prethodnu odluku — Osobni podaci — Zaštita pojedinaca u vezi s obradom tih podataka — Direktiva 95/46/EZ — Članak 6. stavak 1. točka (e) — Podaci koji se objavljuju u registru trgovačkih društava — Prva direktiva 68/151/EEZ — Članak 3. — Prestanak predmetnog društva — Ograničenje pristupa tim podacima trećima)

text:
               8.5.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 144/6

         Presuda Suda (drugo vijeće) od 9 ožujka 2017. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Corte suprema di cassazione – Italija) – Camera di Commercio, Industria, Artigianato e Agricoltura di Lecce protiv Salvatorea Mannija
   (Predmet C-398/15) (1)

   ((Zahtjev za prethodnu odluku - Osobni podaci - Zaštita pojedinaca u vezi s obradom tih podataka - Direktiva 95/46/EZ - Članak 6. stavak 1. točka (e) - Podaci koji se objavljuju u registru trgovačkih društava - Prva direktiva 68/151/EEZ - Članak 3. - Prestanak predmetnog društva - Ograničenje pristupa tim podacima trećima))
   (2017/C 144/07)
   Jezik postupka: talijanski

      Sud koji je uputio zahtjev

   Corte suprema di cassazione

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelj: Camera di Commercio, Industria, Artigianato e Agricoltura di Lecce

      Tuženik: Salvatore Manni

      Izreka

   Članak 6. stavak 1. točku (e), članak 12. točku (b) i članak 14. prvi stavak točku (a) Direktive 95/46/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 24. listopada 1995. o zaštiti pojedinaca u vezi s obradom osobnih podataka i o slobodnom protoku takvih podataka, u vezi s člankom 3. Prve direktive Vijeća 68/151/EEZ od 9. ožujka 1968. o usklađivanju zaštitnih mjera koje su radi zaštite interesa njihovih članova i drugih predviđene u državama članicama za društva u smislu članka 58. stavka 2. Ugovora, a s ciljem izjednačavanja takvih zaštitnih mjera u čitavoj Zajednici, kako je izmijenjena Direktivom 2003/58/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 15. srpnja 2003. treba tumačiti na način da, s obzirom na trenutno stanje prava Unije, države članice trebaju utvrditi mogu li fizičke osobe iz članka 2. stavka 1. točaka (d) i (j) potonje direktive od tijela zaduženog za vođenje središnjeg registra, trgovačkog registra ili registra trgovačkih društava zahtijevati da, na temelju ocjene za svaki pojedinačni slučaj, provjeri je li iznimno opravdano, zbog jakih i zakonitih razloga u vezi s njihovom određenom situacijom, po isteku dovoljno dugog roka od prestanka predmetnog društva trećim osobama koje imaju konkretan interes za uvid u te podatke ograničiti pristup osobnim podacima koji se na njih odnose, upisanim u taj registar.

      (1)  SL C 354, 26. 10. 2015.


title: Predmet C-72/16: Rješenje predsjednika Suda od 30. studenoga 2016. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio High Court of Justice Queen's Bench Division (Administrative Court) – Ujedinjena Kraljevina) – The Queen, na zahtjev: Prospector Offshore Drilling SA i dr. protiv Her Majesty's Treasury, Commissioners for Her Majesty's Revenue and Customs

text:
               20.3.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 86/21

         Rješenje predsjednika Suda od 30. studenoga 2016. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio High Court of Justice Queen's Bench Division (Administrative Court) – Ujedinjena Kraljevina) – The Queen, na zahtjev: Prospector Offshore Drilling SA i dr. protiv Her Majesty's Treasury, Commissioners for Her Majesty's Revenue and Customs
   (Predmet C-72/16) (1)

   (2017/C 086/25)
   Jezik postupka: engleski
   Predsjednik Suda odredio je brisanje predmeta.

      (1)  SL C 136, 18. 4. 2016.


title: Predmet C-553/13: Presuda Suda (treće vijeće) od 5. ožujka 2015. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Tallinna Ringkonnakohus – Estonija) – Tallinna Ettevõtlusamet protiv Statoil Fuel & Retail Eesti AS (Zahtjev za prethodnu odluku — Neizravni porezi — Trošarine — Direktiva 2008/118/EZ — Članak 1. stavak 2. — Tekuće gorivo koje podliježe trošarini — Porez na maloprodaju — Pojam„‚posebna namjena” — Predodređena namjena — Organizacija javnog prijevoza na području grada)

text:
               27.4.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 138/13

         Presuda Suda (treće vijeće) od 5. ožujka 2015. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Tallinna Ringkonnakohus – Estonija) – Tallinna Ettevõtlusamet protiv Statoil Fuel & Retail Eesti AS
   (Predmet C-553/13) (1)

   ((Zahtjev za prethodnu odluku - Neizravni porezi - Trošarine - Direktiva 2008/118/EZ - Članak 1. stavak 2. - Tekuće gorivo koje podliježe trošarini - Porez na maloprodaju - Pojam„‚posebna namjena” - Predodređena namjena - Organizacija javnog prijevoza na području grada))
   (2015/C 138/16)
   Jezik postupka: estonski

      Sud koji je uputio zahtjev

   Tallinna Ringkonnakohus

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelj: Tallinna Ettevõtlusamet

      Tuženik: Statoil Fuel & Retail Eesti AS

      Izreka

   Članak 1. stavak 2. Direktive Vijeća 2008/118/EZ od 16. prosinca 2008. o općim aranžmanima za trošarine i o stavljanju izvan snage Direktive 92/12/EEZ treba tumačiti na način da se temeljem njega ne može smatrati da porez kao što je onaj o kojemu je riječ u glavnom postupku, u dijelu u kojem tereti maloprodaju tekućeg goriva koje podliježe trošarini, ima posebnu namjenu u smislu te odredbe kada ima za cilj financiranje organizacije javnog prijevoza na području zajednice koja taj porez nameće i kada je izvršavanje i financiranje te zadaće obveza te zajednice neovisno o postojanju spomenutog poreza, iako su prihodi od tog poreza bili korišteni isključivo za ostvarivanje tog zadatka. Stoga spomenutu odredbu treba tumačiti na način da joj je protivan nacionalni propis kao što je onaj o kojemu je riječ u glavnom postupku, koji uvodi takav porez na maloprodaju tekućeg goriva koje podliježe trošarini.

      (1)  SL C 15, 18.1.2014.


title: Predmet T-346/16: Presuda Općeg suda od 20. lipnja 2017. – CSL Behring protiv EUIPO-a – Vivatrex (Vivatrex) („Žig Europske unije — Postupak povodom prigovora — Prijava figurativnog žiga Europske unije Vivatrex — Opoziv ranijeg žiga Europske unije — Obustava postupka”)

text:
               14.8.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 269/21

         Presuda Općeg suda od 20. lipnja 2017. – CSL Behring protiv EUIPO-a – Vivatrex (Vivatrex)
   (Predmet T-346/16) (1)

   ((„Žig Europske unije - Postupak povodom prigovora - Prijava figurativnog žiga Europske unije Vivatrex - Opoziv ranijeg žiga Europske unije - Obustava postupka”))
   (2017/C 269/30)
   Jezik postupka: engleski

      Stranke

      Tužitelj: CSL Behring AG (Bern, Švicarska) (zastupnici: M. Best, U. Pfleghar i S. Schäffner, odvjetnici)

      Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (zastupnik: A. Lukošiūtė, agent)

      Druga stranka u postupku pred žalbenim vijećem EUIPO-a, intervenijent u postupku pred Općim sudom: Vivatrex GmbH (Aachen, Njemačka) (zastupnik: F. Stangl, odvjetnik)

      Predmet

   Tužba podnesena protiv odluke četvrtog žalbenog vijeća EUIPO-a od 27. travnja 2016. (spojeni predmeti R 1263/2015-4 i R 1221/2015-4), koja se odnosi na postupak povodom prigovora između društava CSL Behring i Vivatrex.

      Izreka

               1.

               Postupak se obustavlja.

               2.

               Svaka će stranka snositi vlastite troškove.

      (1)  SL C 305, 22. 8. 2016.


title: Predmet T-75/13: Presuda Općeg suda od 2. prosinca 2014. – Boehringer Ingelheim Pharma protiv OHIM-a – Nepentes Pharma (Momarid) ( „Žig Zajednice — Postupak povodom prigovora — Prijava verbalnog žiga Zajednice Momarid — Raniji žig zajednice LONARID — Relativni razlog za odbijanje — Vjerojatnost dovođenja u zabludu — Članak 8. stavak 1. točka (b) Uredbe (EZ) br. 207/2009 — Relevantna javnost — Obveza obrazlaganja — Članak 75. Uredbe br. 207/2009” )

text:
               26.1.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 26/25

         Presuda Općeg suda od 2. prosinca 2014. – Boehringer Ingelheim Pharma protiv OHIM-a – Nepentes Pharma (Momarid)
   (Predmet T-75/13) (1)

   ((„Žig Zajednice - Postupak povodom prigovora - Prijava verbalnog žiga Zajednice Momarid - Raniji žig zajednice LONARID - Relativni razlog za odbijanje - Vjerojatnost dovođenja u zabludu - Članak 8. stavak 1. točka (b) Uredbe (EZ) br. 207/2009 - Relevantna javnost - Obveza obrazlaganja - Članak 75. Uredbe br. 207/2009”))
   (2015/C 026/30)
   Jezik postupka: engleski

      Stranke

      Tužitelj: Boehringer Ingelheim Pharma GmbH & Co. KG (Ingelheim, Njemačka) (zastupnici: u početku V. von Bomhard i D. Slopek, a zatim V. von Bomhard, odvjetnici)

      Tuženik: Ured za usklađivanje na unutarnjem tržištu (žigovi i dizajni) (zastupnik: L. Rampini, agent)

      Druga stranka u postupku pred žalbenim vijećem OHIM-a, intervenijent u postupku pred Općim sudom: Nepentes Pharma sp. z o.o. (Varšava, Poljska) (zastupnici: C. Bercial Arias, K. Dimidjian-Lecompte i C. Casalonga, odvjetnici)

      Predmet

   Tužba protiv odluke četvrtog žalbenog vijeća OHIM-a od 28. studenoga 2012. (predmet R 2292/2011-4) koja se odnosi na postupak povodom prigovora između društava Boehringer Ingelheim Pharma GmbH & Co. KG i Nepentes S.A.

      Izreka

               1.

               Odluka četvrtog žalbenog vijeća Ureda za usklađivanje na unutarnjem tržištu (žigovi i dizajni) (OHIM) od 28. studenoga 2012. (predmet R 2292/2011 – 4) poništava se u dijelu koji se odnosi na „kemikalije za farmaceutske potrebe”.

               2.

               Tužba se u preostalom dijelu odbija.

               3.

               Svaka stranka snosi svoje troškove.

      (1)  SL C 101, 6.4.2013.


title: Predmet T-386/13: Tužba od 29. srpnja 2013. — Kėdainių rajono Okainių ŽŪB i dr. protiv Komisije i Vijeća

text:
               26.10.2013

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 313/27

         Tužba od 29. srpnja 2013. — Kėdainių rajono Okainių ŽŪB i dr. protiv Komisije i Vijeća
   (Predmet T-386/13)
   2013/C 313/52
   Jezik postupka: litavski

      Stranke

      Tužitelji: Kėdainių rajono Okainių ŽŪB (okrug Kėdainių, Litva) i 134 druga poduzeća ili osobe (zastupnik: I. Vėgėlė, odvjetnik)

      Tuženici: Europska komisija i Vijeće Europske unije

      Tužbeni zahtjevi

   Tužitelji od Općeg suda zahtijevaju da:

               —

               ocijeni tužbu dopuštenom;

               —

               poništi, u skladu s člankom 263. UFEU-a, Provedbenu odluku Komisije C(2012) 4391 final od 2. srpnja 2012. kojom se odobravaju dopunska nacionalna izravna plaćanja u Litvi za 2012. (priopćena pod brojem K(2012) 4391);

               —

               u skladu s člankom 277. UFEU-a, proglasi neprimjenjivim posljednji podstavak članka 132. stavka 2. Uredbe (EZ) br. 73/2009 kojim se uređuju dodatna nacionalna izravna plaćanja i izravna plaćanja, a kojim je podstavkom određeno: „Ukupna izravna potpora koja se može dodijeliti poljoprivredniku u novoj državi članici nakon pristupanja u okviru odgovarajućeg izravnog plaćanja, uključujući sva dodatna nacionalna izravna plaćanja, ne smije prijeći iznos izravne potpore na koju bi poljoprivrednik imao pravo u okviru odgovarajućeg izravnog plaćanja koje se tada primjenjuje u državama članicama koje nisu nove države članice, uzimajući u obzir, i to od 2012., primjenu članka 7. u vezi s člankom 10.“;

               —

               u skladu s člankom 277. UFEU-a, proglasi neprimjenjivim dio članka 10. stavka 1. Uredbe br. 73/2009 kojim se utvrđuju posebna pravila za modulaciju u novim državama članicama, a u kojem je dijelu naznačeno: „uzimajući u obzir sva sniženja primijenjena na temelju članka 7. stavka 1. članka 10. stavka 1. Uredbe“;

               —

               naloži tuženicima snošenje svih troškova koji su nastali tužiteljima, o čemu je potrebno podnijeti dokaz Općem sudu.

      Tužbeni razlozi i glavni argumenti

   U prilog tužbenom zahtjevu tužitelji ističu pet tužbenih razloga.

               1.

               Prvi tužbeni razlog odnosi se na nedostatak u obrazloženju i neosnovanost Provedbene odluke Komisije C(2012) 4391 final.
               Provedbena odluka Komisije C(2012) 4391 final od 2. srpnja 2012. neobrazložena je i neosnovana jer uopće ne postoje činjenice koje bi potvrdile ujednačenost (izjednačenost) razina izravnih plaćanja u novim i starim državama članicama.

               2.

               Drugi tužbeni razlog odnosi se na činjenicu da razina izravnih plaćanja u Litvi ne odgovara razini koja je dogovorena u aktu o pristupanju i razini izravnih plaćanja u starim državama članicama.
               Stvarna razina izravnih plaćanja u Litvi ne odgovara razini dogovorenoj u aktu o pristupanju od 23. rujna 2003. Uredba (EZ) br. 1782/2003 izmijenjena je 22. ožujka 2004. Uredbom br. 583/2004 o utvrđivanju nacionalnih gornjih granica potpore za poljoprivrednike u novim državama članicama (članak 71.c i Prilog VIII.A Uredbi br. 1782/2003), čime je povrijeđen akt o pristupanju.
               Razina izravnih plaćanja u Litvi u 2012., izražena u postotku, nije dosegla onu starih država članica: u starim državama članicama modulacija se primjenjuje isključivo na iznose više od 5 000 eura, što znači da se ne moduliraju (snižavaju) za 10 % sva izravna plaćanja odobrena poljoprivrednicima u starim državama članicama, nego isključivo ona koja su viša od navedenog iznosa. Stoga je neosnovano i nezakonito tvrditi da je razina izravnih plaćanja u starim državama članicama u 2012. iznosila 90 % („100 % — modulacija za 10 %“). Razina izravnih plaćanja u starim državama članicama viša je od 90 % jer se dio iznosâ, onih nižih od 5 000 eura, ne modulira.

               3.

               Treći tužbeni razlog odnosi se na razliku između iznosa izravnih plaćanja u Litvi u usporedbi sa starim državama članicama.
               Direktna plaćanja stvarno izvršena litavskim poljoprivrednicima iz proračuna Unije za 2012. su među najnižima, dosežući manje od polovice onih izvršenih u starim državama članicama, unatoč modulaciji potonjih za 10 %.

               4.

               Četvrti tužbeni razlog odnosi se na povredu akta o pristupanju počinjenu završnim riječima članka 10. stavka 1. i posljednjim podstavkom članka 132. stavka 2. Uredbe br. 73/2009, kao i Provedbenom odlukom br. C(2012) 4391 final od 2. srpnja 2012. koja je donesena na temelju Uredbe.
               Akt o pristupanju nije sadržavao odredbu koja bi predviđala modulaciju uvedenih izravnih plaćanja ili snižavanje dopunskih nacionalnih izravnih plaćanja u Litvi.
               Određenje „uzimajući u obzir sva sniženja primijenjena na temelju članka 7. stavka 1. Uredbe“ iz članka 10. stavka 1. Uredbe br. 73/2009, koji se nalazi u njenoj glavi 2., protivno je aktu o pristupanju, u mjeri u kojoj ima za posljedicu ubrzavanje pretpostavljenog izjednačavanja razina izravnih plaćanja u starim i novim državama članicama.
               Odredba članka 132. stavka 2. Uredbe br. 73/2009 kojom se uređuje planirano izjednačavanje razina izravnih plaćanja između starih i novih država članica u 2012., a prema kojoj „ukupna izravna potpora (…), uzimajući u obzir, i to od 2012., primjenu članka 7. u vezi s člankom 10.“, protivna je aktu o pristupanju u mjeri u kojoj utvrđuje točno određenu godinu (2012.) u kojoj bi se razine izvršenih potpora trebale izjednačiti.
               U članku 132. stavku 2. Uredbe br. 73/2009 pojam „iznos“ zamijenjen je, protivno aktu o pristupanju, pojmom „razina“ koji ne odražava stvarno primljene potpore nego pretpostavljeni postotak.
               Nezakonito je uspoređivati izravna plaćanja u starim i novim državama članicama uspoređujući potpore isplaćene u starim državama članicama (100 % — modulacija) s onima koje su isplaćene u novim državama članicama prema postotku koji je za uvođenje potpora predviđen aktom o pristupanju.

               5.

               Peti tužbeni razlog odnosi se na protivnost pobijanog akta ciljevima zajedničke poljoprivredne politike koji su navedeni u UFEU-u.
               U skladu s aktom o pristupanju, potpore za poljoprivrednike u novim državama članicama izračunavaju se na temelju referentnog prinosa i osnovne površine. Kako su u 2012. referentni prinos i osnovna površina u Litvi značajno izmijenjeni, primjena modulacije i snižavanje dopunskih nacionalnih izravnih plaćanja su kao takvi protivni ciljevima zajedničke poljoprivredne politike, posebno cilju povećanja poljoprivredne produktivnosti.


title: Predmet C-117/17: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 6. ožujka 2017. uputio Tribunale Amministrativo Regionale per le Marche (Italija) – Comune di Castelbellino protiv Regione Marche i dr.

text:
               10.7.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 221/2

         Zahtjev za prethodnu odluku koji je 6. ožujka 2017. uputio Tribunale Amministrativo Regionale per le Marche (Italija) – Comune di Castelbellino protiv Regione Marche i dr.
   (Predmet C-117/17)
   (2017/C 221/02)
   Jezik postupka: talijanski

      Sud koji je uputio zahtjev

   Tribunale Amministrativo Regionale per le Marche

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelj: Comune di Castelbellino

      Tuženici: Regione Marche, Ministero per i beni e le attività culturali, Ministero dell’Ambiente e della Tutela del Territorio e del Mare, Regione Marche Servizio Infrastrutture Trasporti Energia – P.F. Rete Elettrica Regionale, Provincia di Ancona

      Prethodna pitanja

               1.

               Protivi li se načelno pravu Unije (posebno Direktivi 2011/92/EU (1), u verziji na snazi u vrijeme donošenja pobijanih akata) nacionalni propis ili upravna praksa koja dopušta da se provede provjera činjenice podliježu li procjeni utjecaja na okoliš ili da se provede procjena utjecaja na okoliš za projekte koji se odnose na postrojenja koja su u trenutku provođenja provjere već izgrađena ili, suprotno tomu, pravo Unije dopušta da se vodi računa o iznimnim okolnostima koje opravdavaju iznimku od općeg načela u skladu s kojim je narav procjene utjecaja na okoliš preventivna?

               2.

               Posebno, je li takva iznimka opravdana u slučaju u kojemu gore navedeni propis isključuje iz procjene utjecaja na okoliš određeni projekt koji je trebao biti podvrgnut screeningu na temelju odluke nacionalnog suda koji je proglasio protuustavnom i/ili nije primijenio odredbu koja je bila ranije na snazi i kojom je bilo predviđeno isključenje?

      (1)  Direktiva 2011/92/EU Europskog parlamenta i Vijeća od 13. prosinca 2011. o procjeni učinaka određenih javnih i privatnih projekata na okoliš (SL 2012., L 26, str. 1) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 15., svezak 27., str. 3.)


title: Predmet C-617/13: Presuda Suda (peto vijeće) od 9. lipnja 2016. – Repsol Lubricantes y Especialidades, SA, prije Repsol Lubricantes YPF y Especialidades, SA, Repsol Petróleo, SA, Repsol, SA protiv Europske komisije (Žalba — Članak 81. UEZ-a — Zabranjeni sporazumi — Tržište cestovnog bitumena u Španjolskoj — Podjela tržišta i usklađivanje cijena — Obavijest Komisije o oslobađanju od kazni i smanjenju kazni u slučajevima kartela (2002.) — Točka 23. podtočka (b) zadnji podstavak — Djelomično oslobođenje od kazne — Dokazi o činjenicama koje Europskoj komisiji nisu bile prethodno poznate)

text:
               16.8.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 296/5

         Presuda Suda (peto vijeće) od 9. lipnja 2016. – Repsol Lubricantes y Especialidades, SA, prije Repsol Lubricantes YPF y Especialidades, SA, Repsol Petróleo, SA, Repsol, SA protiv Europske komisije
   (Predmet C-617/13) (1)

   ((Žalba - Članak 81. UEZ-a - Zabranjeni sporazumi - Tržište cestovnog bitumena u Španjolskoj - Podjela tržišta i usklađivanje cijena - Obavijest Komisije o oslobađanju od kazni i smanjenju kazni u slučajevima kartela (2002.) - Točka 23. podtočka (b) zadnji podstavak - Djelomično oslobođenje od kazne - Dokazi o činjenicama koje Europskoj komisiji nisu bile prethodno poznate))
   (2016/C 296/07)
   Jezik postupka: španjolski

      Stranke

      Žalitelj: Repsol Lubricantes y Especialidades, SA, prije Repsol Lubricantes YPF y Especialidades, SA, Repsol Petróleo, SA, Repsol, SA (zastupnici: L. Ortiz Blanco, J. Buendía Sierra, M. Muñoz de Juan, Á. Givaja Sanz, A. Lamadrid de Pablo, abogados)

      Druga stranka u postupku: Europska komisija (zastupnici: C. Urraca Caviedes i F. Castillo de la Torre, agenti)

      Izreka

               1.

               Žalba se odbija.

               2.

               Društvima Repsol Lubricantes y Especialidades SA, Repsol Petróleo, SA i Repsol, SA nalaže se snošenje troškova.

      (1)  SL C 24, 25. 1. 2014.


title: Predmet C-249/16: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 2. svibnja 2016. uputio Oberster Gerichtshof (Austrija) – Saale Kareda protiv Stefan Benkö

text:
               22.8.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 305/12

         Zahtjev za prethodnu odluku koji je 2. svibnja 2016. uputio Oberster Gerichtshof (Austrija) – Saale Kareda protiv Stefan Benkö
   (Predmet C-249/16)
   (2016/C 305/17)
   Jezik postupka: njemački

      Sud koji je uputio zahtjev

   Oberster Gerichtshof

      Stranke glavnog postupka

      Podnositelj zahtjeva za reviziju: Saale Kareda

      Druga stranka u postupku: Stefan Benkö

      Prethodna pitanja

               1.

               Treba li članak 7. stavak 1. Uredbe (EU) br. 1215/2012 Europskog parlamenta i Vijeća od 12. prosinca 2012. o nadležnosti, priznavanju i izvršenju sudskih odluka u građanskim i trgovačkim stvarima (1) (kraće: Uredba 1215/2012.) tumačiti na način da je zahtjev za povrat (zahtjev za naknadu/regresni zahtjev), kojeg dužnik iz (zajedničkog) ugovora o kreditu s određenom bankom, koji je sam preuzeo isplatu kredita, podnosi protiv drugog dužnika iz tog ugovora o kreditu, izvedeni (sekundarni) ugovorni zahtjev iz tog ugovora o kreditu?
               U slučaju potvrdnog odgovora na prvo pitanje:

               2.

               Određuje li se mjesto izvršenja zahtjeva za povrat (zahtjeva za naknadu/regresnog zahtjeva) jednog dužnika prema drugom dužniku iz ugovora o kreditu koji je temelj za zahtjev

                           a.

                           prema članku 7. stavku 1. točki (b) drugoj alineji Uredbe 1215/2012 („pružanje usluga”) ili

                           b.

                           sukladno članku 7. stavku 1. točki (c) u vezi s točkom (a) Uredbe 1215/2012 prema lex causae?

               3.

               U slučaju potvrdnog odgovora na pitanje 2.a.:
               Je li davanje kredita od strane banke karakteristična ugovorna usluga iz ugovora o kreditu i određuje li se onda mjesto izvršenja za pružanje te usluge prema članku 7. stavku 1. točki (b) drugoj alineji Uredbe 1215/2012 prema sjedištu banke, kada je kredit isplaćen isključivo na tom mjestu?

               4.

               U slučaju potvrdnog odgovora na pitanje 2.b.:
               Je li za određivanje mjesta izvršenja povrijeđene ugovorne obveze prema članku 7. stavku 1. točki (a) Uredbe 1215/2012 mjerodavan

                           a

                           Trenutak podizanja kredita od strane obojice dužnika (ožujak 2007.) ili

                           b.

                           Trenutak u kojem je dužnik koji ima pravo regresa banci isplatio tražbine iz kojih proizlazi njegovo pravo regresa (lipanj 2012.do lipanj 2014.)?

      (1)  SL L 351, str. 1. (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 19., svezak 11., str. 289.).


title: Predmet T-332/16: Tužba podnesena 15. lipnja 2016. – Colgate-Palmolive protiv EUIPO-a (360°)

text:
               16.8.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 296/32

         Tužba podnesena 15. lipnja 2016. – Colgate-Palmolive protiv EUIPO-a (360o)
   (Predmet T-332/16)
   (2016/C 296/42)
   Jezik postupka: engleski

      Stranke

      Tužitelj: Colgate-Palmolive Co. (New York, New York, Sjedinjene Američke Države) (zastupnici: M. Zintler i A. Stolz, odvjetnici)

      Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO)

      Podaci o postupku pred EUIPO-om

      Predmetni sporni žig: verbalni žig EU-a „360o” – prijava za registraciju br. 14 042 162

      Pobijana odluka: odluka četvrtog žalbenog vijeća EUIPO-a od 14. travnja 2016. u predmetu R 2288/2015-4

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

               —

               poništi pobijanu odluku;

               —

               naloži EUIPO-u snošenje troškova.

      Tužbeni razlozi

               —

               Povreda članka 7. stavka 1. točaka (b) i (c), stavka 2. i stavka 3. Uredbe br. 207/2009 i pravnih pravila koja se odnose na njihovu primjenu kako su propisana u članku 65. stavku 2. Uredbe br. 207/2009.


title: Predmet T-80/16: Tužba podnesena 23. veljače 2016. – Shire Pharmaceuticals Ireland protiv EMA-e

text:
               18.4.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 136/37

         Tužba podnesena 23. veljače 2016. – Shire Pharmaceuticals Ireland protiv EMA-e
   (Predmet T-80/16)
   (2016/C 136/52)
   Jezik postupka: engleski

      Stranke

      Tužitelj: Shire Pharmaceuticals Ireland Ltd (Dublin, Irska) (zastupnici: D. Anderson, QC, M. Birdling, Barrister, G. Castle i S. Cowlishaw, Solicitors)

      Tuženik: Europska agencija za lijekove

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

               —

               poništi odluku Europske agencije za lijekove od 15. prosinca 2015., koja je tužitelju dostavljena 18. prosinca 2015., o neodobravanju valjanosti zahtjeva za uvrštenje lijeka za rijetke bolesti u skladu s Uredbom (EZ) br. 141/2000 (1); i

               —

               naloži tuženiku snošenje troškova.

      Tužbeni razlozi i glavni argumenti

   U prilog svojoj tužbi, tužitelj ističe jedan tužbeni razlog, kojim se tvrdi da je pobijanom odlukom pogrešno protumačena i primijenjena Uredba (EZ) br. 141/2000. Tužitelj tvrdi:

               —

               da je tuženik pogrešno primijenio članak 5. Uredbe (EZ) br. 141/2000 jer nije ocijenio postupovnu prirodu postupka ocjene valjanosti;

               —

               da tuženik nije smio zaključiti da uvjeti za uvrštenje nisu (ili ne mogu biti) ispunjeni;

               —

               da je tuženik pogrešno izostavio pojmove „lijeka” i „aktivnih sastojaka” protivno člancima 3. i 5. Uredbe (EZ) br. 141/2000;

               —

               da je tuženik pogrešno primijenio i protumačio Komunikaciju Europske komisije o Uredbi (EZ) br. 141/2000 (2);

               —

               da se tuženik pogrešno temeljio na činjenici da je tužitelj prethodno primio protokolarnu pomoć u skladu s člankom 6. Uredbe (EZ) br. 141/2000; i

               —

               da je tuženik postupao protivno cilju Uredbe (EZ) br. 141/2000 kako je određen u njezinom članku 1. i uvodnim izjavama.

      (1)  Uredba (EZ) br. 141/2000 Europskog parlamenta i Vijeća od 16. prosinca 1999. o lijekovima za rijetke bolesti (SL 2000 L 18, str. 1.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 15., svezak 8., str. 3.).

      (2)  Komunikacija Komisije (2003/C 178/02) o Uredbi (EZ) br. 141/2000 Europskog parlamenta i Vijeća o lijekovima za rijetke bolesti (SL 2003 C 178, str. 2.).


title: Predmet T-48/17: Tužba podnesena 27. siječnja 2017. – ADDE protiv Parlamenta

text:
               13.3.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 78/40

         Tužba podnesena 27. siječnja 2017. – ADDE protiv Parlamenta
   (Predmet T-48/17)
   (2017/C 078/55)
   Jezik postupka: engleski

      Stranke

      Tužitelj: Alliance for Direct Democracy in Europe ASBL (Bruxelles, Belgija) (zastupnik: L. Defalque, odvjetnik)

      Tuženik: Europski parlament

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

               —

               poništi odluku Europskog parlamenta od 21. studenoga 2016. o financiranju u 2015. stranke ADDE, kojom se iznos od 500 615,55 eura proglašava neprihvatljivim i traži naknada u iznosu od 172 654,92 eura

               —

               poništi odluku Europskog parlamenta od 15. prosinca 2016. u dijelu u kojem ograničava iznos predfinanciranja za 2017. na 33 % najvećeg iznosa subvencioniranja i isplatu iznosa predfinanciranja čini ovisnom o uspostavi garancije na prvi poziv i, posljedično, članak I.4.1 odluke o dodjeli subvencije FINS-2017-13, priložene toj odluci;

               —

               naloži tuženiku snošenje troškova.

      Tužbeni razlozi i glavni argumenti

   U prilog osnovanosti tužbe za poništenje odluke od 21. studenoga 2016. tužitelj ističe tri tužbena razloga.

               1.

               Prvi tužbeni razlog, koji se temelji na povredi načela dobre uprave i povredi prava obrane.

               2.

               Drugi tužbeni razlog, koji se temelji na nekoliko očitih pogrešaka u ocjeni, koje dovode do povrede članaka 7., 8. i 9. Uredbe (EZ) br. 2004/2003 Europskog parlamenta i Vijeća od 4. studenoga 2003. o propisima kojima se uređuju političke stranke na europskoj razini i pravilima o njihovom financiranju (SL 2003., L 297, str. 1.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 1., svezak 16., str. 149.).

               3.

               Treći tužbeni razlog, koji se temelji na povredi načela proporcionalnosti i načela jednakog postupanja.

         U prilog osnovanosti tužbe za poništenje odluke od 15. prosinca 2016. tužitelj ističe tri tužbena razloga.

               1.

               Prvi tužbeni razlog, koji se temelji na povredi načela dobre uprave i povredi prava obrane.

               2.

               Drugi tužbeni razlog, koji se temelji na povredi članka 134. Financijske uredbe EU-a.

               3.

               Treći tužbeni razlog, koji se temelji na povredi načela proporcionalnosti i načela jednakog postupanja.


title: Predmet C-135/17: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 15. ožujka 2017. uputio Bundesfinanzhof (Njemačka) – X-GmbH protiv Finanzamt Stuttgart – Körperschaften

text:
               10.7.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 221/4

         Zahtjev za prethodnu odluku koji je 15. ožujka 2017. uputio Bundesfinanzhof (Njemačka) – X-GmbH protiv Finanzamt Stuttgart – Körperschaften
   (Predmet C-135/17)
   (2017/C 221/05)
   Jezik postupka: njemački

      Sud koji je uputio zahtjev

   Bundesfinanzhof

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelj: X-GmbH

      Tuženik: Finanzamt Stuttgart – Körperschaften

      Prethodna pitanja

               1.

               Treba li članak 57. stavak 1. UEZ-a (sada: članak 64. stavak 1. UFEU-a) tumačiti na način da članak 56. UEZ-a (sada: članak 63. UFEU-a) ne dovodi u pitanje primjenu ograničenja države članice na kretanja kapitala u treće zemlje ili iz njih, koja obuhvaćaju izravna ulaganja, a koje je postojalo na dan 31. prosinca 1993., ni kada se nacionalno zakonodavstvo koje ograničava kretanja kapitala u treće zemlje ili iz njih, a koje je postojalo na referentni datum, primjenjivalo u biti samo na izravna ulaganja, ali je nakon referentnog datuma bilo prošireno tako da obuhvati portfeljne udjele u stranim društvima koji ne prelaze prag od 10 % udjela?

               2.

               U slučaju potvrdnog odgovora na prvo pitanje: treba li članak 57. stavak 1. UEZ-a tumačiti na način da se primjenom nacionalnog zakonodavstva o ograničavanju kretanja kapitala u treće zemlje ili iz njih, koje obuhvaća izravna ulaganja, i koje je postojalo na referentni datum 31. prosinca 1993., smatra primjena kasnijeg propisa koji je u biti jednak ograničenju koje je postojalo na referentni datum, ako je ograničenje koje je postojalo na referentni datum nakon tog datuma i u kratkom razdoblju znatno izmijenjeno na temelju zakona koji je doduše u pravnom smislu stupio na snagu, ali se u praksi nikada nije primijenio jer ga je prije njegove prve primjene u konkretnom slučaju zamijenio sada važeći propis?

               3.

               U slučaju negativnog odgovora na prva dva pitanja: protivi li se članku 56. UEZ-a propis države članice prema kojem porezna osnovica poreznog obveznika sa sjedištem u toj državi članici koji drži udjele od najmanje 1 % u društvu sa sjedištem u nekoj drugoj državi članici (o ovom slučaju u Švicarskoj) uključuje pozitivne prihode koje je to društvo ostvarilo, koji imaju značaj kapitalnih ulaganja razmjerno postotku odnosnih udjela, ako se na te prihode primjenjuje manja porezna stopa nego u prvoj državi?


title: Predmet C-568/13: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 6. studenoga 2013. uputio Consiglio di Stato (Italija) — Azienda Ospedaliero-Universitaria di Careggi-Firenze protiv Data Medical Service srl

text:
               22.2.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 52/25

         Zahtjev za prethodnu odluku koji je 6. studenoga 2013. uputio Consiglio di Stato (Italija) — Azienda Ospedaliero-Universitaria di Careggi-Firenze protiv Data Medical Service srl
   (Predmet C-568/13)
   2014/C 52/45
   Jezik postupka: talijanski

      Sud koji je uputio zahtjev

   Consiglio di Stato

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelj: Azienda Ospedaliero-Universitaria di Careggi-Firenze

      Tuženik: Data Medical Service srl

      Prethodna pitanja

               1.

               Protive li se članku 1. Direktive 50/1992 (1), čitanom i u svjetlu članka 1. stavka 8. naknadno usvojene Direktive 18/2004 (2), nacionalni propisi koji su tumačeni na način da isključuju mogućnost podnositelja žalbe u predmetnom postupku, kao bolnice koja je po prirodi javni gospodarski subjekt, da sudjeluje na javnim natječajima?

               2.

               Jesu li pravu Unije koje uređuje ugovore o javnoj nabavi — posebno općim načelima slobode tržišnog natjecanja, nediskriminacije, proporcionalnosti — protivni nacionalni propisi koji subjektu poput bolnice koja je podnijela žalbu, koja redovito koristi javna sredstva i kojoj je na izravan način povjereno pružanje javnih zdravstvenih usluga, dozvoljavaju da u tim okolnostima ima odlučujuću tržišnu prednost kada se natječe s drugim gospodarskim subjektima — kako to dokazuje visina ponuđenog sniženja — bez da su istovremeno predviđene korektivne mjere usmjerene na to da se izbjegne slično narušavanje tržišnog natjecanja?

      (1)  Direktiva Vijeća 92/50/EEZ od 18. lipnja 1992. o usklađivanju postupaka za sklapanje ugovora o javnim uslugama (SL L 209, str. 1.)

      (2)  Direktiva Europskog parlamenta i Vijeća 2004/18/EZ od 31. ožujka 2004. o usklađivanju postupaka za sklapanje ugovora o javnim radovima, ugovora o javnoj nabavi robe te ugovora o javnim uslugama (SL L 134, str. 114.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 6., svezak 1., str. 156.)


title: Predmet T-509/15: Tužba podnesena 3. rujna 2015. – Kessel medintim protiv OHIM-a – Janssen-Cilag (Premeno)

text:
               26.10.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 354/45

         Tužba podnesena 3. rujna 2015. – Kessel medintim protiv OHIM-a – Janssen-Cilag (Premeno)
   (Predmet T-509/15)
   (2015/C 354/55)
   Jezik na kojem je tužba podnesena: njemački

      Stranke

      Tužitelj: Kessel medintim GmbH (Mörfelden-Walldorf, Njemačka) (zastupnici: A. Jacob i U. Staudenmaier, odvjetnici)

      Tuženik: Ured za usklađivanje na unutarnjem tržištu (žigovi i dizajni) (OHIM)

      Druga stranka pred žalbenim vijećem: Janssen-Cilag GmbH (Neuss, Njemačka)

      Podaci o postupku pred OHIM-om

      Podnositelj prijave predmetnog spornog žiga: tužitelj

      Predmetni sporni žig: verbalni žig Zajednice „Premeno” – prijava za registraciju br. 6 408 926

      Postupak pred OHIM-om: postupak povodom prigovora

      Pobijana odluka: odluka četvrtog žalbenog vijeća OHIM-a od 2. srpnja 2015. u predmetu R 349/2015-4

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

               —

               poništi pobijanu odluku i odbije prigovor;

               —

               podredno: prigovor vrati OHIM-u na ponovno odlučivanje;

               —

               naloži OHIM-u snošenje troškova postupka u skladu s člankom 134. stavkom 1. Poslovnika Općeg suda.

      Tužbeni razlozi

               —

               povreda članka 75. druge rečenice Uredbe br. 207/2009;

               —

               povreda članka 8. stavka 1. točke (b) Uredbe br. 207/2009.


title: Predmet T-691/13: Tužba podnesena 27. prosinca 2013. — Ricoh Belgium protiv Vijeća

text:
               22.2.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 52/43

         Tužba podnesena 27. prosinca 2013. — Ricoh Belgium protiv Vijeća
   (Predmet T-691/13)
   2014/C 52/82
   Jezik postupka: nizozemski

      Stranke

      Tužitelj: Ricoh Belgium NV (Vilvoorde, Belgija) (zastupnici: N. Braeckevelt i A. de Visscher, odvjetnici)

      Tuženik: Vijeće Europske unije

      Zahtjevi

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

               —

               tužbu proglasi dopuštenom i osnovanom;

               —

               poništi Odluku Vijeća od 29. listopada 2013. o nedodjeljivanju Ricoh Belgium NV, nego drugom poduzetniku, grupe radova 4 ugovora „Kupnja ili unajmljivanje crno bijelih multifunkcionalnih uređaja (MFP) i pripadajuće usluge održavanja u zgradama koje koristi Glavno tajništvo Vijeća Europske unije — referentni broj 2013/S 83-138901”;

               —

               tuženiku naloži snošenje troškova.

      Tužbeni razlozi i glavni argumenti

   U prilog osnovanosti tužbe tužitelj ističe dva tužbena razloga.

               1.

               Prvi tužbeni razlog: povreda načela transparentnosti sukladno članku 15. UFEU-a i članku 298. UFEU-a i članka 102. stavka 1. Uredbe br. 966/2012 (1).
               U konkretnom slučaju je tuženik, iako to nije bilo spomenuto u primjenjivim specifikacijama, testirao (brzinu) pisača tužitelja od trenutka pokretanja, a ne u trenutku njihova najučinkovitijeg rada. Time su se mjerenja/vrijednosti u ponudi tužitelja razlikovali od mjerenja/vrijednosti koji su uslijedili kao rezultat testiranja, a koji su naposljetku ispali niži i time dali nepovoljan rezultat. Tužitelj ne može provjeriti jesu li uređaji njegovog konkurenta testirani u istim (nepovoljnim) uvjetima. Uz to je tuženik po završetku testova za ovaj kriterij dodjele (kriterij C „Tehnička ocjena uređaja na temelju testova”) izradio izračun i rezultat i uručio ih tužitelju. Taj rezultat (odnosno 41,2 %) zapravo odstupa od rezultata iz tablice pobijane odluke (odnosno 38,61 %).

               2.

               Drugi tužbeni razlog: povreda obveze obrazlaganja koja proizlazi iz članka 113. stavka 2. Uredbe br. 966/2012 i članka 161. stavka 3. Delegirane Uredbe br. 1268/2012 (2) kao i obveze dodjele sklapanja ugovora ponuditelju s ekonomski najpovoljnijom ponudom prilikom dostave ponuda što proizlazi iz članka 110. stavka 2. Uredbe br. 966/2012 i članka 149. stavka 1. točke (b) Delegirane Uredbe br. 1268/2012.
               U kasnijim iscrpnijim objašnjenjima danim tužitelju, tuženik je naveo da mu se prvotno potkrala pogreška. Rezultate testiranja trebalo je usporediti s normama navedenim u specifikacijama (kopija i tisak pri 100 po minuti), a ne s normama iz ponude koju je podnio tužitelj (kopija i tisak pri 110 po minuti).
               Iako tuženik takozvani ispravak konačnog rezultata objašnjava okolnošću da je rezultate testova trebalo ocjenjivati u odnosu na nižu normu (usporedba pri 100 umjesto 110), izgleda da je tužitelj time na nerazumljiv, (matematički) potpuno nelogičan način — i k tome bez ikakvog konkretnog izračuna ili obrazloženja — odjednom postigao niži rezultat (38,61 bodova umjesto 41,2 bodova, dok bi se pri usporedbi s normama u specifikacijama mogao očekivati viši rezultat od 44,3 boda).
               S obzirom na ukupno neznatnu razliku između dvaju ponuditelja za grupu radova 4, odnosno 90,81 bodova za drugog poduzetnika nasuprot 89,67 bodova za tužitelja, tužitelj bi time pri točnom izračunu dao ekonomski najpovoljniju ponudu.

      (1)  Uredba (EU, Euratom) br. 966/2012 Europskog parlamenta i Vijeća od 25. listopada 2012. o financijskim pravilima koja se primjenjuju na opći proračun Unije i o stavljanju izvan snage Uredbe Vijeća (EZ, Euratom) br. 1605/2002 (SL L 298, str. 1.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 1., svezak 7., str. 248.).

      (2)  Delegirana Uredba Komisije (EU) br. 1268/2012 od 29. listopada 2012. o pravilima za primjenu Uredbe (EU, Euratom) br. 966/2012 Europskog parlamenta i Vijeća o financijskim pravilima koja se primjenjuju na opći proračun Unije (SL L 362, str. 1.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 1., svezak 9., str. 183.).


title: Predmet F-138/14: Tužba podnesena 9. prosinca 2014. – ZZ protiv Komisije

text:
               2.2.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 34/55

         Tužba podnesena 9. prosinca 2014. – ZZ protiv Komisije
   (Predmet F-138/14)
   (2015/C 034/68)
   Jezik postupka: francuski

      Stranke

      Tužitelj: ZZ (zastupnik: S. Orlandi, odvjetnik)

      Tuženik: Europska komisija

      Predmet i opis spora

   Poništenje odluke o prijenosu mirovinskih prava tužitelja u mirovinski sustav Unije, odluke koja primjenjuje nove opće provedbene odredbe (DGE) članaka 11. i 12. Priloga VIII. Pravilniku o osoblju.

      Tužbeni zahtjev tužitelja

               —

               Proglasiti nezakonitim članak 9. općih provedbenih odredbi članka 11. stavka 2. Priloga VIII. Pravilniku;

               —

               poništiti odluku od 17. veljače 2014. o izračunu godina mirovinskog staža koje priznaje mirovinski sustav institucija Europske unije u slučaju prijenosa u taj sustav njegovih prava iz mirovinskog osiguranja, primjenom općih provedbenih odredbi članka 11. stavka 2. Priloga VIII. Pravilniku od 3. ožujka 2011.;

               —

               naložiti Komisiji snošenje troškova.


title: Predmet F-66/14: Rješenje Službeničkog suda od 4. svibnja 2016. – Zareba protiv Komisije

text:
               20.6.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 222/49

         Rješenje Službeničkog suda od 4. svibnja 2016. – Zareba protiv Komisije
   (Predmet F-66/14) (1)

   (2016/C 222/76)
   Jezik postupka: francuski
   Predsjednik drugog vijeća odredio je brisanje predmeta.

      (1)  SL C 361, 13. 10. 2014., str. 32


title: Predmet C-24/15: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 21. siječnja 2015. uputio Finanzgericht München (Njemačka) – Josef Plöckl protiv Finanzamta Schrobenhausen

text:
               27.4.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 138/27

         Zahtjev za prethodnu odluku koji je 21. siječnja 2015. uputio Finanzgericht München (Njemačka) – Josef Plöckl protiv Finanzamta Schrobenhausen
   (Predmet C-24/15)
   (2015/C 138/38)
   Jezik postupka: njemački

      Sud koji je uputio zahtjev

   Finanzgericht München

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelj: Josef Plöckl

      Tuženik: Finanzamt Schrobenhausen

      Prethodno pitanje

   Dopuštaju li članak 22. stavak 8. i članak 28.c A točka (a) podstavak 1. i točka (d) Šeste Direktive Vijeća 77/388/EEZ (1) od 17. svibnja 1977. državama članica da odbiju porezno izuzeće za isporuku unutar Zajednice (ovdje: prijenos unutar Zajednice) ako isporučitelj doduše nije ispunio uvjet poduzimanja svih razumnih mjera u pogledu formalnih zahtjeva prilikom knjigovodstvenog evidentiranja identifikacijskog broja poreza na promet, ali ne postoje nikakvi konkretni dokazi za utaju poreza, roba je prenesena u drugu državu članice te su ispunjene i preostale pretpostavke za porezno izuzeće?

      (1)  Šesta Direktiva Vijeća 77/388/EEZ od 17. svibnja 1977. o usklađivanju zakonodavstva država članica koja se odnose na poreze na promet – zajednički sustav poreza na dodanu vrijednost: jedinstvena osnovica za razrezivanje, SL L 145, str. 1., u izmijenjenoj verziji.


title: Predmet C-256/15: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 1. lipnja 2015. uputilo Vrhovno sodišče Republike Slovenije (Slovenija) – Drago Nemec protiv Republike Slovenije

text:
               14.9.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 302/14

         Zahtjev za prethodnu odluku koji je 1. lipnja 2015. uputilo Vrhovno sodišče Republike Slovenije (Slovenija) – Drago Nemec protiv Republike Slovenije
   (Predmet C-256/15)
   (2015/C 302/18)
   Jezik postupka: slovenski

      Sud koji je uputio zahtjev

   Vrhovno sodišče Republike Slovenije

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelj: Drago Nemec

      Tuženik: Republika Slovenija

      Prethodna pitanja

               1.

               Treba li odredbu članka 2. točke 1. treće podtočke Direktive2000/35/EZ (1) tumačiti na način da se, u sustavu u kojem se fizičkoj osobi, kako bi mogao obavljati gospodarsku djelatnost, izdaje dozvola u kojoj se navodi djelatnost za koju se dozvola izdaje, ne radi o poduzetniku te, stoga, ni o naplati u poslovanju u smislu navedene odredbe direktive, kada se pravni posao iz kojeg proizlazi zakašnjenje plaćanja odnosi na djelatnost koja nije obuhvaćena dozvolom?
               U slučaju negativnog odgovora na prethodno pitanje:

               2.

               Treba li odredbu članka 2. točke 1. treće podtočke Direktive 2000/35/CE tumačiti tako da se fizička osoba smatra poduzetnikom a pravni posao iz kojeg proizlazi zakašnjenje plaćanja predstavlja naplatu u poslovanju u smislu navedene odredbe, kada se radi o pravnom poslu koji nije obuhvaćen registriranom djelatnošću navedene fizičke osobe, već proizlazi iz djelatnosti koja po svojoj naravi može biti gospodarska djelatnost, a na temelju takvog posla je izdana faktura; i

               3.

               Je li pravilo prema kojemu zatezne kamate prestaju teći kada visina dospjelih i neplaćenih kamata dosegne iznos glavnice (pravilo ne ultra alterum tantum) u suprotnosti sa odredbama Direktive 2000/35/EZ?

      (1)  Direktiva 2000/35/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 29. lipnja 2000. o borbi protiv kašnjenja u plaćanju u poslovnim transakcijama (SL L 200, str. 35.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 17., svezak 3., str. 3.)


title: Predmet T-566/08: Presuda Općeg suda od 13. rujna 2013. — Total Raffinage Marketing protiv Komisije ( „Tržišno natjecanje — Zabranjeni ugovori — Tržište parafinskog voska — Tržište prešanog parafina — Odluka kojom se utvrđuje povreda članka 81. UEZ-a — Utvrđivanje cijena i podjela tržišta — Dokaz postojanja zabranjenog ugovora — Pojam jedinstvene i trajne povrede — Trajanje povrede — Prekid povrede — Smjernice o metodi za utvrđivanje kazni iz 2006. — Jednako postupanje — Presumpcija nedužnosti — Pripisivanje protupravnog ponašanja — Odgovornost društva majke za povrede pravila tržišnog natjecanja njenih podružnica — Odlučujući utjecaj društva majke — Predmnijeva u slučaju 100 %-tnog udjela — Proporcionalnost — Metoda zaokruživanja — Neograničena nadležnost” )

text:
               26.10.2013

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 313/18

         Presuda Općeg suda od 13. rujna 2013. — Total Raffinage Marketing protiv Komisije
   (Predmet T-566/08) (1)

   (Tržišno natjecanje - Zabranjeni ugovori - Tržište parafinskog voska - Tržište prešanog parafina - Odluka kojom se utvrđuje povreda članka 81. UEZ-a - Utvrđivanje cijena i podjela tržišta - Dokaz postojanja zabranjenog ugovora - Pojam jedinstvene i trajne povrede - Trajanje povrede - Prekid povrede - Smjernice o metodi za utvrđivanje kazni iz 2006. - Jednako postupanje - Presumpcija nedužnosti - Pripisivanje protupravnog ponašanja - Odgovornost društva majke za povrede pravila tržišnog natjecanja njenih podružnica - Odlučujući utjecaj društva majke - Predmnijeva u slučaju 100 %-tnog udjela - Proporcionalnost - Metoda zaokruživanja - Neograničena nadležnost)
   2013/C 313/33
   Jezik postupka: francuski

      Stranke

      Tužitelj: Total Raffinage Marketing (Puteaux, Francuska) (zastupnici: A. Vandencasteele, C. Falmagne, C. Lemaire i S. Naudin, odvjetnici)

      Tuženik: Europska komisija (zastupnici: F. Castillo de la Torre i A. Biolan, agenti, uz asistenciju N. Coutrelisa, odvjetnika)

      Predmet

   Zahtjev za djelomično poništenje Odluke Komisije C(2008) 5476 final od 1. listopada 2008. o postupku primjene članka 81. (UEZ-a) i članka 53. Sporazuma o EGP-u (predmet COMP/39.181 — Vosak za svijeće) i, podredno, zahtjev za sniženje iznosa novčane kazne izrečene tužitelju.

      Izreka

               1.

               Iznos novčane kazne izrečene Total Raffinage Marketing u članku 2. Odluke Komisije C(2008) 5476 final od 1. listopada 2008. o postupku primjene članka 81. (UEZ-a) i članka 53. Sporazuma o EGP-u (predmet COMP/39.181 — Vosak za svijeće) određuje se u visini od 125 459 842 eura.

               2.

               U preostalom dijelu tužbenog zahtjeva tužba se odbija.

               3.

               Total Raffinage Marketing će snositi devet desetina svojih troškova i devet desetina troškova Europske komisije. Komisija će snositi jednu desetinu svojih troškova i jednu desetinu troškova Total Raffinage Marketing.

      (1)  SL C 55, 7.3.2009.


title: Predmet T-314/13: Presuda Općeg suda od 15. srpnja 2015. – Portugal protiv Komisije „Kohezijski fondovi — Razvoj lučkih infrastruktura autonomne regije Madeira (Port de Caniçal) — Smanjenje financijske potpore — Nepoštovanje roka za donošenje odluke — Bitna povreda postupka

text:
               14.9.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 302/46

         Presuda Općeg suda od 15. srpnja 2015. – Portugal protiv Komisije
   (Predmet T-314/13) (1)

   („Kohezijski fondovi - Razvoj lučkih infrastruktura autonomne regije Madeira (Port de Caniçal) - Smanjenje financijske potpore - Nepoštovanje roka za donošenje odluke - Bitna povreda postupka)
   (2015/C 302/59)
   Jezik postupka: portugalski

      Stranke

      Tužitelj: Portugalska Republika (zastupnici: L. Inez Fernandes, agent, uz asistenciju M. Gorjão-Henriquesa i J. da Silve Sampaija, odvjetnici)

      Tuženik: Europska komisija (zastupnici: P. Guerra e Andrade i D. Recchia, agenti)

      Predmet

   Zahtjev za poništenje članaka 1. i 2. Odluke Komisije C (2013) 1870 final od 27. ožujka 2013. o smanjenju financijske potpore koja je Portugalskoj Republici dodijeljena iz Kohezijskog fonda za projekt „Razvoj lučkih infrastruktura autonomne regije Madeira – Port de Caniçal”, Madeira (Portugal).

      Izreka

               1.

               Poništava se odluka Komisije C (2013) 1870 final od 27. ožujka 2013. o smanjenju financijske potpore koja je Portugalskoj Republici dodijeljena iz Kohezijskog fonda za projekt „Razvoj lučkih infrastruktura autonomne regije Madeira – Port de Caniçal”, Madeira (Portugal).

               2.

               Europskoj komisiji nalaže se snošenje troškova.

      (1)  SL C 226, 3. 8. 2013.


title: Predmet T-156/10: Rješenje Općeg suda od 23. siječnja 2014. — Confederación de Cooperativas Agrarias de España i CEPES protiv Komisije ( „Tužba za poništenje — Državne potpore — Španjolski propisi kojima se predviđaju mjere u korist poljoprivrednih zadruga slijedom povećanja troškova goriva — Odluka kojom se utvrđuje da su državne potpore nespojive s unutarnjim tržištem — Profesionalna udruženja — Nepostojanje individualnog utjecaja — Nepostojanje povrata — Gubitak pravnog interesa — Nedopuštenost” )

text:
               15.3.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 78/10

         Rješenje Općeg suda od 23. siječnja 2014. — Confederación de Cooperativas Agrarias de España i CEPES protiv Komisije
   (Predmet T-156/10) (1)

   (Tužba za poništenje - Državne potpore - Španjolski propisi kojima se predviđaju mjere u korist poljoprivrednih zadruga slijedom povećanja troškova goriva - Odluka kojom se utvrđuje da su državne potpore nespojive s unutarnjim tržištem - Profesionalna udruženja - Nepostojanje individualnog utjecaja - Nepostojanje povrata - Gubitak pravnog interesa - Nedopuštenost)
   2014/C 78/20
   Jezik postupka: španjolski

      Stranke

      Tužitelji: Confederación de Cooperativas Agrarias de España (Madrid, Španjolska) i Confederación Empresarial Española de la Economía Social (CEPES) (Madrid) (zastupnici: M. Araujo Boyd et M. Muñoz de Juan, odvjetnici)

      Tuženik: Europska komisija (zastupnici: R. Lyal i C. Urraca Caviedes, agenti)

      Intervenijent koji podupire tuženika: Asociación de Empresarios de Estaciones de Servicio de la Comunidad Autónoma de Madrid (Aeescam) (zastupnici: R. Ortega Bueno i M. Delgado Echevarría, odvjetnici)

      Predmet

   Zahtjev za poništenje Odluke Komisije 2010/473/EU od 15. prosinca 2009. o mjerama potpore poljoprivrednom sektoru koje provodi Španjolska slijedom povećanja troškova goriva (SL 2010, L 235, str. 1.).

      Izreka

               1.

               Tužba se odbacuje kao nedopuštena.

               2.

               Confederación de Cooperativas Agrarias de España i la Confederación Empresarial Española de la Economía Social (CEPES) će, osim vlastitih, snositi i troškove Europske komisije.

               3.

               Asociación de Empresarios de Estaciones de Servicio de la Comunidad Autónoma de Madrid (Aeescam) snosit će vlastite troškove.

      (1)  SL C 148, 5.6.2010.


title: Predmet C-281/12: Presuda Suda (šesto vijeće) od 19. prosinca 2013 . (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Consiglio di Stato — Italija) — Trento Sviluppo srl, Centrale Adriatica Soc coop protiv Autorità Garante della Concorrenza e del Mercato (Zahtjev za prethodnu odluku — 3586/Zaštita potrošača — 58689/Nepoštena poslovna praksa poslovnog subjekta prema potrošaču — Direktiva 2005/29/EZ — Članak 6. stavak 1. — Pojam „zavaravajuće radnje” — Kumulativni učinak uvjeta navedenih u predmetnoj odredbi)

text:
               22.2.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 52/13

         Presuda Suda (šesto vijeće) od 19. prosinca 2013. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Consiglio di Stato — Italija) — Trento Sviluppo srl, Centrale Adriatica Soc coop protiv Autorità Garante della Concorrenza e del Mercato
   (Predmet C-281/12) (1)

   (Zahtjev za prethodnu odluku - 3586/Zaštita potrošača - 58689/Nepoštena poslovna praksa poslovnog subjekta prema potrošaču - Direktiva 2005/29/EZ - Članak 6. stavak 1. - Pojam „zavaravajuće radnje” - Kumulativni učinak uvjeta navedenih u predmetnoj odredbi)
   2014/C 52/21
   Jezik postupka: talijanski

      Sud koji je uputio zahtjev

   Consiglio di Stato

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelji: Trento Sviluppo srl, Centrale Adriatica Soc coop

      Tuženik: Autorità Garante della Concorrenza e del Mercato

      Predmet

   Zahtjev za prethodnu odluku — Consiglio di Stato — Tumačenje članka 6. stavka 1. Direktive 2005/29/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 11. svibnja 2005. o nepoštenoj poslovnoj praksi poslovnog subjekta u odnosu prema potrošaču na unutarnjem tržištu i o izmjeni Direktive Vijeća 84/450/EEZ, direktiva 97/7/EZ, 98/27/EZ i 2002/65/EZ Europskog parlamenta i Vijeća, kao i Uredbe (EZ) br. 2006/2004 Europskog parlamenta i Vijeća („Direktiva o nepoštenoj poslovnoj praksi”) (SL L 149, str. 22.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 15., svezak 8., str. 101.) — Pojam „zavaravajuće radnje” — Kumulativni učinak uvjeta navedenih u predmetnoj odredbi

      Izreka

   Poslovna praksa mora se smatrati „zavaravajućom” u smislu članka 6. stavka 1. Direktive 2005/29/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 11. svibnja 2005. o nepoštenoj poslovnoj praksi poslovnog subjekta u odnosu prema potrošaču na unutarnjem tržištu i o izmjeni Direktive Vijeća 84/450/EEZ, direktiva 97/7/EZ, 98/27/EZ i 2002/65/EZ Europskog parlamenta i Vijeća, kao i Uredbe (EZ) br. 2006/2004 Europskog parlamenta i Vijeća („Direktiva o nepoštenoj poslovnoj praksi”), kada takva praksa, s jedne strane, sadrži lažne informacije ili za koju je vjerojatno da će zavarati prosječnog potrošača te, s druge srane, kada je takve naravi da navodi potrošača da donese odluku o poslu koju inače ne bi donio. Članak 2. točku (k) te direktive treba tumačiti tako da pojam „odluka o poslu” znači svaka odluka koja je u neposrednoj vezi s onom o kupnji proizvoda.

      (1)  SL C 235, 4.8.2012.