title: Predmet T-127/20: Tužba podnesena 27. veljače 2020. – Francuska protiv ECHA-e

text:
               8.6.2020

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 191/20

      Tužba podnesena 27. veljače 2020. – Francuska protiv ECHA-e
      (Predmet T-127/20)
      (2020/C 191/27)
      Jezik postupka: francuski

         Stranke

         Tužitelj: Francuska Republika (zastupnici: A.-L. Desjonquères i E. Leclerc, agenti)

         Tuženik: Europska agencija za kemikalije

         Tužbeni zahtjev

      Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

                  —

                  poništi odluku žalbene komisije Europske agencije za kemikalije (ECHA) od 17. prosinca 2019. u spojenim predmetima A-003-2018, A-004-2018 i A-005-2018, kojom se poništavaju tri ECHA-ine odluke od 21. prosinca 2017. o ocjeni tvari za aluminijev klorid, bazični aluminijev klorid i aluminijev sulfat;

                  —

                  naloži ECHA-i snošenje troškova.

         Tužbeni razlozi i glavni argumenti

      U prilog osnovanosti tužbe tužitelj ističe dva tužbena razloga, koji se temelje na pogrešci koja se tiče prava.

                  1.

                  Prvim tužbenim razlogom tužitelj smatra da je žalbena komisija počinila pogrešku koja se tiče prava odlučivši, u pobijanoj odluci, da je ECHA trebala uzeti u obzir studiju Schönholzer (1997), iako joj ta studija nije bila dostavljena tijekom postupka ocjenjivanja. S tim u vezi, tužitelj ističe sljedeće prigovore:

                              —

                              kao prvo, povreda članka 47. stavka 1. Uredbe (EZ) br. 1907/2006 Europskog parlamenta i Vijeća od 18. prosinca 2006. o registraciji, evaluaciji, autorizaciji i ograničavanju kemikalija (REACH) i osnivanju Europske agencije za kemikalije te o izmjeni Direktive 1999/45/EZ i stavljanju izvan snage Uredbe Vijeća (EEZ) br. 793/93 i Uredbe Komisije (EZ) br. 1488/94 kao i Direktive Vijeća 76/769/EEZ i direktiva Komisije 91/155/EEZ, 93/67/EEZ, 93/105/EZ i 2000/21/EZ, (SL 2006., L 396, str. 1.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 13., svezak 23., str. 3. i ispravak SL 2017., L 135, str. 46.);

                              —

                              kao drugo, povreda obveze proizvođača i uvoznika kemijskih tvari da pruže sve relevantne i dostupne informacije o opasnostima tvari što je jedna od glavnih smjernica sustava zaštite uspostavljenog tom uredbom;

                              —

                              kao treće, provedba neodgovarajuće razine kontrole triju ECHA-inih odluka u pogledu ocjene predmetnih tvari.

                  2.

                  Drugi tužbeni razlog temelji se na tužiteljevoj tvrdnji da je žalbena komisija počinila pogrešku koja se tiče prava pozivajući se u pobijanoj odluci na pogrešno tumačenje sudske prakse Općeg suda Europske unije prema kojem, kako bi dokazala da je zahtjev za dodatnim informacijama o tvari neophodan, ECHA treba između ostalog dokazati da postoji realna mogućnost da traženi podaci omogućuju poduzimanje poboljšanih mjera upravljanja rizikom.


title: Predmet T-157/20: Tužba podnesena 19. ožujka 2020. – Bachmann protiv EUIPO-a (LICHTYOGA)

text:
               8.6.2020

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 191/22

      Tužba podnesena 19. ožujka 2020. – Bachmann protiv EUIPO-a (LICHTYOGA)
      (Predmet T-157/20)
      (2020/C 191/30)
      Jezik postupka: njemački

         Stranke

         Tužitelj: Gabriele Bachmann (Bad Grönenbach, Njemačka) (zastupnik: C. Weil, odvjetnik)

         Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO)

         Podaci o postupku pred EUIPO-om

         Predmetni sporni žig: prijava verbalnog žiga Europske unije LICHTYOGA – prijava za registraciju br. 18 054 208

         Pobijana odluka: odluka drugog žalbenog vijeća EUIPO-a od 9. prosinca 2019. u predmetu R 2317/2019-2

         Tužbeni zahtjev

      Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

                  —

                  poništi pobijanu odluku;

                  —

                  prihvati žalbu;

                  —

                  naloži EUIPO-u snošenje troškova.

         Tužbeni razlozi

                  —

                  povreda članka 7. stavka 1. točke (c) Uredbe (EU) 2017/1001 Europskog parlamenta i Vijeća;

                  —

                  povreda članka 7. stavka 1. točke (b) Uredbe (EU) 2017/1001 Europskog parlamenta i Vijeća


title: Predmet T-158/20: Tužba podnesena 20. ožujka 2020. – TrekStor protiv EUIPO-a – Yuneec Europe (Breeze)

text:
               8.6.2020

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 191/23

      Tužba podnesena 20. ožujka 2020. – TrekStor protiv EUIPO-a – Yuneec Europe (Breeze)
      (Predmet T-158/20)
      (2020/C 191/31)
      Jezik na kojem je tužba podnesena: njemački

         Stranke

         Tužitelj: TrekStor Ltd (Hongkong, Kina) (zastupnici: O. Spieker, A. Schönfleisch, N. Willich i N. Achilles, odvjetnici)

         Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO)

         Druga stranka pred žalbenim vijećem: Yuneec Europe GmbH (Kaltenkirchen, Njemačka)

         Podaci o postupku pred EUIPO-om

         Podnositelj prijave spornog žiga: tužitelj

         Predmetni sporni žig: prijava verbalnog žiga Europske unije Breeze – prijava za registraciju br. 16 369 613

         Postupak pred EUIPO-om: postupak povodom prigovora

         Pobijana odluka: odluka četvrtog žalbenog vijeća EUIPO-a od 14. siječnja 2020. u predmetu R 470/2019-4

         Tužbeni zahtjev

      Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

                  —

                  poništi pobijanu odluku;

                  —

                  naloži EUIPO-u snošenje troškova.

         Tužbeni razlozi

                  —

                  povreda članka 8. stavka 1. točke (a) Uredbe (EU) 2017/1001 Europskog parlamenta i Vijeća;

                  —

                  povreda članka 8. stavka 1. točke (b) Uredbe (EU) 2017/1001 Europskog parlamenta i Vijeća


title: Predmet T-163/20: Tužba podnesena 2. travnja 2020. – Isopix protiv Parlamenta

text:
               8.6.2020

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 191/24

      Tužba podnesena 2. travnja 2020. – Isopix protiv Parlamenta
      (Predmet T-163/20)
      (2020/C 191/32)
      Jezik postupka: francuski

         Stranke

         Tužitelj: Isopix SA (Ixelles, Belgija) (zastupnici: P. Van den Bulck i J. Fahner, odvjetnici)

         Tuženik: Europski parlament

         Tužbeni zahtjev

      Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

                  —

                  poništi, u skladu s člankom 263. Ugovora o funkcioniranju Europske unije, odluku Europskog parlamenta priopćenu dopisom od 24. ožujka 2020., kojom se tužitelja obavještava da njegova ponuda za javnu nabavu COMM/DG/AWD/2019/854 nije bila prihvaćena i da je predmetna javna nabava dodijeljena drugom ponuditelju;

                  —

                  naloži Parlamentu da provede ponovni pregled ponuda; podredno, naloži Parlamentu da tužitelju plati naknadu štete i kamate za štetu koju je pretrpio zbog gubitka prilike što mu nije dodijeljena javna nabava te troškove i izdatke koje je imao zbog sudjelovanja u tom postupku javne nabave;

                  —

                  odredi Parlamentu da podnese izvješće o ocjeni ponuda;

                  —

                  naloži Parlamentu da snosi sve troškove.

         Tužbeni razlozi i glavni argumenti

      U prilog osnovanosti tužbe tužitelj ističe četiri tužbena razloga.

                  1.

                  Prvi tužbeni razlog temelji se na povredi obveze obrazlaganja. Tužitelj ističe da dopisi koje je poslao Parlament ne predstavljaju obrazloženje u skladu sa zahtjevima opće financijske uredbe jer ne sadrže relativne kvalitativne prednosti prihvaćene ponude, ni podatke o kriteriju cijene, ni konačnu ocjenu tužiteljeve ponude.

                  2.

                  Drugi tužbeni razlog temelji se na povredi načela transparentnosti i jednakog postupanja. Tužitelj smatra da je njegova ponuda, posebno pripremljena za prikazivanje na ekranu, razmatrana na temelju papirnate verzije, suprotno odredbama poziva za nadmetanje. Stoga je ključni dio spisa bio isključen iz ocjene, suprotno zahtjevima transparentnosti i jednakog postupanja.

                  3.

                  Treći tužbeni razlog temelji se na povredi obvezne dužne pažnje. Prema tužiteljevu mišljenju, Parlament nije ispunio svoju obvezu dužne pažnje, u skladu s kojom je morao provjeriti jesu li fotografi čiji su životopisi podneseni u ponudi odabranog ponuditelja dali svoj pristanak za rad u Bruxellesu i Strasbourgu.

                  4.

                  Četvrti tužbeni razlog temelji se na očitoj pogrešci u ocjeni koju je Parlament počinio ne isključivši ponudu odabranog ponuditelja iako nije bila u skladu s kriterijem odabira koji zahtijeva da ponuditelj ima tim od najmanje petnaest osoba za grupu 1 i dvanaest osoba za grupu 2.


title: Predmet T-168/20: Tužba podnesena 20. ožujka 2020. – Creaton South-East Europe protiv EUIPO-a – Henkel (CREATHERM)

text:
               8.6.2020

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 191/25

      Tužba podnesena 20. ožujka 2020. – Creaton South-East Europe protiv EUIPO-a – Henkel (CREATHERM)
      (Predmet T-168/20)
      (2020/C 191/33)
      Jezik postupka: engleski

         Stranke

         Tužitelj: Creaton South-East Europe Kft. (Lenti, Mađarska) (zastupnici: J. Muyldermans i P. Maeyaert, odvjetnici)

         Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO)

         Druga stranka pred žalbenim vijećem: Henkel AG & Co. KGaA (Düsseldorf, Njemačka)

         Podaci o postupku pred EUIPO-om

         Podnositelj prijave spornog žiga: tužitelj pred Općim sudom

         Predmetni sporni žig: prijava verbalnog žiga Europske unije „CREATHERM” – prijava za registraciju br. 17 481 011

         Postupak pred EUIPO-om: postupak povodom prigovora

         Pobijana odluka: odluka drugog žalbenog vijeća EUIPO-a od 15. siječnja 2020. u predmetu R 1090/2019-2

         Tužbeni zahtjev

      Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

                  —

                  poništi pobijanu odluku;

                  —

                  naloži EUIPO-u i intervenijentu snošenje vlastitih i tužiteljevih troškova.

         Tužbeni razlog

                  —

                  povreda članka 8. stavka 1. točke (b) Uredbe (EU) 2017/1001 Europskog parlamenta i Vijeća.


title: Predmet T-169/20: Tužba podnesena 23. ožujka 2020. – Marina Yachting Brand Management Company protiv EUIPO-a – Industries Sportswear Company (MARINA YACHTING)

text:
               8.6.2020

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 191/25

      Tužba podnesena 23. ožujka 2020. – Marina Yachting Brand Management Company protiv EUIPO-a – Industries Sportswear Company (MARINA YACHTING)
      (Predmet T-169/20)
      (2020/C 191/34)
      Jezik postupka: engleski

         Stranke

         Tužitelj: Marina Yachting Brand Management Company Ltd (Dublin, Irska) (zastupnici: A. von Mühlendahl, C. Eckhartt i P. Böhner, odvjetnici)

         Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO)

         Druga stranka pred žalbenim vijećem: Industries Sportswear Company SRL (Venecija, Italija)

         Podaci o postupku pred EUIPO-om

         Nositelj spornog žiga: tužitelj u postupku pred Općim sudom

         Predmetni sporni žig: verbalni žig Europske unije MARINA YACHTING – žig Europske unije br. 11 111 317

         Postupak pred EUIPO-om: postupak povodom opoziva

         Pobijana odluka: odluka drugog žalbenog vijeća EUIPO-a od 10. veljače 2020. u spojenim predmetima R 252/2019-2 i R 253/2019-2

         Tužbeni zahtjev

      Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

                  —

                  poništi pobijanu odluku;

                  —

                  naloži EUIPO-u i drugoj stranci u postupku pred žalbenim vijećem, u slučaju da bude intervenijent u postupku, da snose troškove postupka.

         Tužbeni razlozi

                  —

                  povreda članka 103. stavka 1. i 2. Uredbe (EU) 2017/1001 Europskog parlamenta i Vijeća;

                  —

                  povreda članka 27. stavka 1. Uredbe (EU) 2017/1001 Europskog parlamenta i Vijeća.


title: Predmet T-170/20: Tužba podnesena 18. ožujka 2020. – Rochefort protiv Parlamenta

text:
               8.6.2020

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 191/26

      Tužba podnesena 18. ožujka 2020. – Rochefort protiv Parlamenta
      (Predmet T-170/20)
      (2020/C 191/35)
      Jezik postupka: francuski

         Stranke

         Tužitelj: Robert Rochefort (Pariz, Francuska) (zastupnici: M. Stasi, J. Teheux i J. Rikkers, odvjetnici)

         Tuženik: Europski parlament

         Tužbeni zahtjev

      Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

                  —

                  poništi odluku glavnog tajnika Europskog parlamenta od 17. prosinca 2019.;

                  —

                  poništi obavijest o terećenju br. 7000000069 od 22. siječnja 2020. kojom se nalaže povrat 61 423,40 eura;

                  —

                  naloži Europskom parlamentu snošenje troškova.

         Tužbeni razlozi i glavni argumenti

      U prilog osnovanosti tužbe protiv odluke glavnog tajnika Europskog parlamenta od 17. prosinca 2019. o povratu neopravdano isplaćenih iznosa za parlamentarnu pomoć kao i povezane obavijesti o terećenju, tužitelj ističe četiri tužbena razloga.

                  1.

                  Prvi tužbeni razlog, koji se temelji na nedostatnosti obrazloženja pobijane odluke zato što je obrazloženje glavnog tajnika Europskog parlamenta dvosmisleno i zato što ne navodi zbog čega podneseni dokumenti nisu dokazi o radu.

                  2.

                  Drugi tužbeni razlog, koji se temelji na prebacivanju tereta dokazivanja. U tom pogledu, tužitelj smatra da nije na njemu da dostavi dokaz o radu svojeg parlamentarnog asistenta, nego da je, naprotiv, na Parlamentu da dokaže suprotno.

                  3.

                  Treći tužbeni razlog, koji se temelji na pogrešnoj ocjeni pobijane odluke jer su činjenična utvrđenja glavnog tajnika Europskog parlamenta netočna.

                  4.

                  Četvrti tužbeni razlog, koji se temelji na načelu proporcionalnosti jer iznos koji se potražuje od tužitelja podrazumijeva da parlamentarni asistent nikad nije radio za tužitelja.


title: Predmet T-171/20: Tužba podnesena 18. ožujka 2020. – Rochefort protiv Parlamenta

text:
               8.6.2020

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 191/27

      Tužba podnesena 18. ožujka 2020. – Rochefort protiv Parlamenta
      (Predmet T-171/20)
      (2020/C 191/36)
      Jezik postupka: francuski

         Stranke

         Tužitelj: Robert Rochefort (Pariz, Francuska) (zastupnici: M. Stasi, J. Teheux i J. Rikkers, odvjetnici)

         Tuženik: Europski parlament

         Tužbeni zahtjev

      Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

                  —

                  poništi odluku glavnog tajnika Europskog parlamenta od 17. prosinca 2019.;

                  —

                  poništi obavijest o terećenju br. 7000000071 od 22. siječnja 2020. kojom se nalaže povrat 27 241 eura;

                  —

                  naloži Europskom parlamentu snošenje troškova.

         Tužbeni razlozi i glavni argumenti

      U prilog osnovanosti tužbe protiv odluke glavnog tajnika Europskog parlamenta od 17. prosinca 2019. o povratu neopravdano isplaćenih iznosa za parlamentarnu pomoć kao i povezane obavijesti o terećenju, tužitelj ističe četiri tužbena razloga.

                  1.

                  Prvi tužbeni razlog, koji se temelji na nedostatnosti obrazloženja pobijane odluke zato što je obrazloženje glavnog tajnika Europskog parlamenta dvosmisleno i zato što ne navodi zbog čega podneseni dokumenti nisu dokazi o radu.

                  2.

                  Drugi tužbeni razlog, koji se temelji na prebacivanju tereta dokazivanja. U tom pogledu, tužitelj smatra da nije na njemu da dostavi dokaz o radu svojeg parlamentarnog asistenta, nego da je, naprotiv, na Parlamentu da dokaže suprotno.

                  3.

                  Treći tužbeni razlog, koji se temelji na pogrešnoj ocjeni pobijane odluke jer su činjenična utvrđenja glavnog tajnika Europskog parlamenta netočna.

                  4.

                  Četvrti tužbeni razlog, koji se temelji na načelu proporcionalnosti jer iznos koji se potražuje od tužitelja podrazumijeva da je parlamentarni asistent za tužitelja radio samo nekoliko dana.


title: Predmet T-172/20: Tužba podnesena 18. ožujka 2020. – Rochefort protiv Parlamenta

text:
               8.6.2020

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 191/28

      Tužba podnesena 18. ožujka 2020. – Rochefort protiv Parlamenta
      (Predmet T-172/20)
      (2020/C 191/37)
      Jezik postupka: francuski

         Stranke

         Tužitelj: Robert Rochefort (Pariz, Francuska) (zastupnici: M. Stasi, J. Teheux i J. Rikkers, odvjetnici)

         Tuženik: Europski parlament

         Tužbeni zahtjev

      Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

                  —

                  poništi odluku glavnog tajnika Europskog parlamenta od 17. prosinca 2019.;

                  —

                  poništi obavijest o terećenju br. 7000000019 od 22. siječnja 2020. kojom se nalaže povrat 60 499,38 eura;

                  —

                  naloži Europskom parlamentu snošenje troškova.

         Tužbeni razlozi i glavni argumenti

      U prilog osnovanosti tužbe protiv odluke glavnog tajnika Europskog parlamenta od 17. prosinca 2019. o povratu neopravdano isplaćenih iznosa za parlamentarnu pomoć kao i povezane obavijesti o terećenju, tužitelj ističe četiri tužbena razloga.

                  1.

                  Prvi tužbeni razlog, koji se temelji na nedostatnosti obrazloženja pobijane odluke zato što je obrazloženje glavnog tajnika Europskog parlamenta dvosmisleno i zato što ne navodi zbog čega podneseni dokumenti nisu dokazi o radu.

                  2.

                  Drugi tužbeni razlog, koji se temelji na prebacivanju tereta dokazivanja. U tom pogledu, tužitelj smatra da nije na njemu da dostavi dokaz o radu svojeg parlamentarnog asistenta, nego da je, naprotiv, na Parlamentu da dokaže suprotno.

                  3.

                  Treći tužbeni razlog, koji se temelji na pogrešnoj ocjeni pobijane odluke jer su činjenična utvrđenja glavnog tajnika Europskog parlamenta netočna.

                  4.

                  Četvrti tužbeni razlog, koji se temelji na načelu proporcionalnosti jer iznos koji se potražuje od tužitelja podrazumijeva da parlamentarni asistent nikad nije radio za tužitelja.


title: Predmet T-173/20: Tužba podnesena 23. ožujka 2020. – Henry Cotton’s Brand Management Company protiv EUIPO-a – Industries Sportswear Company (Henry Cotton’s)

text:
               8.6.2020

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 191/28

      Tužba podnesena 23. ožujka 2020. – Henry Cotton’s Brand Management Company protiv EUIPO-a – Industries Sportswear Company (Henry Cotton’s)
      (Predmet T-173/20)
      (2020/C 191/38)
      Jezik postupka: engleski

         Stranke

         Tužitelj: Henry Cotton’s Brand Management Company Ltd (Dublin, Irska) (zastupnici: A. von Mühlendahl, C. Eckhartt i P. Böhner, odvjetnici)

         Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO)

         Druga stranka pred žalbenim vijećem: Industries Sportswear Company SRL (Venecija, Italija)

         Podaci o postupku pred EUIPO-om

         Nositelj spornog žiga: tužitelj u postupku pred Općim sudom

         Predmetni sporni žig: verbalni žig Europske unije Henry Cotton’s – žig Europske unije br. 821 769 i br. 2 580 728

         Postupak pred EUIPO-om: postupak povodom opoziva

         Pobijana odluka: odluka drugog žalbenog vijeća EUIPO-a od 10. veljače 2020. u spojenim predmetima R 254/2019-2 i R 255/2019-2

         Tužbeni zahtjev

      Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

                  —

                  poništi pobijanu odluku;

                  —

                  naloži EUIPO-u i drugoj stranci u postupku pred žalbenim vijećem, u slučaju da bude intervenijent u postupku, da snose troškove postupka.

         Tužbeni razlozi

                  —

                  povreda članka 103. stavaka 1. i 2. Uredbe (EU) 2017/1001 Europskog parlamenta i Vijeća;

                  —

                  povreda članka 27. stavka 1. Uredbe (EU) 2017/1001 Europskog parlamenta i Vijeća.


title: Predmet T-176/20: Tužba podnesena 30. ožujka 2020. – Sam McKnight protiv EUIPO-a – Carolina Herrera (COOL GIRL)

text:
               8.6.2020

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 191/29

      Tužba podnesena 30. ožujka 2020. – Sam McKnight protiv EUIPO-a – Carolina Herrera (COOL GIRL)
      (Predmet T-176/20)
      (2020/C 191/39)
      Jezik postupka: engleski

         Stranke

         Tužitelj: Sam McKnight Ltd (London, Ujedinjena Kraljevina) (zastupnici: V. von Bomhard i J. Fuhrmann, odvjetnici)

         Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO)

         Druga stranka pred žalbenim vijećem: Carolina Herrera Ltd (New York, New York, Sjedinjene Američke Države)

         Podaci o postupku pred EUIPO-om

         Podnositelj prijave spornog žiga: tužitelj pred Općim sudom

         Predmetni sporni žig: prijava verbalnog žiga Europske unije „COOL GIRL” – prijava za registraciju br. 16 681 975

         Postupak pred EUIPO-om: postupak povodom prigovora

         Pobijana odluka: odluka četvrtog žalbenog vijeća EUIPO-a od 30. siječnja 2020. u predmetu R 689/2019-4

         Tužbeni zahtjev

      Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

                  —

                  poništi pobijanu odluku;

                  —

                  naloži tuženiku i intervenijentu, ako se druga stranka u postupku pred žalbenim vijećem uključi u postupak, snošenje troškova postupka.

         Tužbeni razlog

                  —

                  povreda članka 8. stavka 1. točke (b) Uredbe (EU) 2017/1001 Europskog parlamenta i Vijeća.


title: Predmet T-177/20: Tužba podnesena 30. ožujka 2020. – Himmel protiv EUIPO-a – Ramirez Monfort (Hispano Suiza)

text:
               8.6.2020

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 191/30

      Tužba podnesena 30. ožujka 2020. – Himmel protiv EUIPO-a – Ramirez Monfort (Hispano Suiza)
      (Predmet T-177/20)
      (2020/C 191/40)
      Jezik postupka: engleski

         Stranke

         Tužitelj: Erwin Leo Himmel (Walchwil, Švicarska) (zastupnik: A. Gomoll, odvjetnik)

         Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO)

         Druga stranka pred žalbenim vijećem: Gonzalo Andres Ramirez Monfort (Barcelona, Španjolska)

         Podaci o postupku pred EUIPO-om

         Podnositelj prijave spornog žiga: druga stranka pred žalbenim vijećem

         Predmetni sporni žig: prijava verbalnog žiga Europske unije „Hispano Suiza” – prijava za registraciju br. 16 389 397

         Postupak pred EUIPO-om: postupak povodom prigovora

         Pobijana odluka: odluka prvog žalbenog vijeća EUIPO-a od 21. siječnja 2020. u predmetu R 67/2019-1

         Tužbeni zahtjev

      Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

                  —

                  poništi pobijanu odluku;

                  —

                  naloži EUIPO-u snošenje troškova.

         Tužbeni razlog

                  —

                  povreda članka 46. stavka 1. točke (a) u vezi s člankom 8. stavkom 1. točkom (b) Uredbe (EU) 2017/1001 Europskog parlamenta i Vijeća.


title: Predmet T-178/20: Tužba podnesena 6. travnja 2020. – Bavaria Weed protiv EUIPO-a (BavariaWeed)

text:
               8.6.2020

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 191/30

      Tužba podnesena 6. travnja 2020. – Bavaria Weed protiv EUIPO-a (BavariaWeed)
      (Predmet T-178/20)
      (2020/C 191/41)
      Jezik postupka: njemački

         Stranke

         Tužitelj: Bavaria Weed GmbH (Herrsching am Ammersee, Njemačka) (zastupnik: J. Wolhändler, odvjetnik)

         Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO)

         Podaci o postupku pred EUIPO-om

         Predmetni sporni žig: prijava figurativnog žiga Europske unije – prijava za registraciju br. 17 997 323

         Pobijana odluka: odluka petog žalbenog vijeća EUIPO-a od 22. siječnja 2020. u predmetu R 1458/2019-5

         Tužbeni zahtjev

      Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

                  —

                  poništi pobijanu odluku;

                  —

                  naloži EUIPO-u snošenje troškova, uključujući i troškove postupka pred žalbenim vijećem.

         Tužbeni razlozi

                  —

                  povreda članka 7. stavka 1. točke (f) Uredbe (EU) 2017/1001 Europskog parlamenta i Vijeća;

                  —

                  povreda načela jednakog postupanja i dobre uprave


title: Predmet T-182/20: Tužba podnesena 31. ožujka 2020. – Griba protiv CPVO-a (Gala Perathoner)

text:
               8.6.2020

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 191/32

      Tužba podnesena 31. ožujka 2020. – Griba protiv CPVO-a (Gala Perathoner)
      (Predmet T-182/20)
      (2020/C 191/43)
      Jezik postupka: engleski

         Stranke

         Tužitelj: Griba Baumschulgenossenschaft landwirtschaftliche Gesellschaft (Terlan, Italija) (zastupnik: G. Würtenberger, odvjetnik)

         Tuženik: Ured za biljne sorte Zajednice (CPVO)

         Podaci o postupku pred CVPO-om

         Sporno oplemenjivačko pravo: sorta jabuka Gala Perathoner – oplemenjivačko pravo br. 2009/0353

         Pobijana odluka: odluka žalbenog vijeća CPVO-a od 17. siječnja 2020. u predmetu A 004/2016

         Tužbeni zahtjev

      Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

                  —

                  poništi pobijanu odluku;

                  —

                  naloži CPVO-u snošenje troškova.

         Tužbeni razlozi

                  —

                  povreda članka 76. Uredbe Vijeća (EZ) br. 2100/94;

                  —

                  povreda članka 8. Uredbe Vijeća (EZ) br. 2100/94;

                  —

                  povreda članka 57. stavka 3. Uredbe Vijeća (EZ) br. 2100/94;

                  —

                  povreda članka 75. Uredbe Vijeća (EZ) br. 2100/94;

                  —

                  povreda načela jednakog postupanja.


title: Predmet T-185/20: Tužba podnesena 31. ožujka 2020. – Tikal Marine Systems protiv EUIPO-a – Ultra Safety Systems (Tikal Tef-Gel)

text:
               8.6.2020

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 191/33

      Tužba podnesena 31. ožujka 2020. – Tikal Marine Systems protiv EUIPO-a – Ultra Safety Systems (Tikal Tef-Gel)
      (Predmet T-185/20)
      (2020/C 191/45)
      Jezik postupka: engleski

         Stranke

         Tužitelj: Tikal Marine Systems GmbH (Norderstedt, Njemačka) (zastupnik: M. Mahnkopf, odvjetnik)

         Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO)

         Druga stranka pred žalbenim vijećem: Ultra Safety Systems Inc. (Mangonia Park, Florida, Sjedinjene Američke Države)

         Podaci o postupku pred EUIPO-om

         Nositelj spornog žiga: tužitelj pred Općim sudom

         Predmetni sporni žig: verbalni žig Europske unije „Tikal Tef-Gel” – žig Europske unije br. 12 971 461

         Postupak pred EUIPO-om: postupak proglašavanja žiga ništavim

         Pobijana odluka: odluka četvrtog žalbenog vijeća EUIPO-a od 29. siječnja 2020. u predmetu R 2500/2018-4

         Tužbeni zahtjev

      Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

                  —

                  poništi odluku Odjela za poništaje od 28. studenoga 2018.;

                  —

                  poništi pobijanu odluku;

                  —

                  proglasi sporni žig valjanim;

                  —

                  naloži EUIPO-u i intervenijentu snošenje troškova.

         Tužbeni razlog

                  —

                  povreda članka 59. stavka 1. točke (b) Uredbe (EU) 2017/1001 Europskog parlamenta i Vijeća.


title: Predmet T-183/20: Tužba podnesena 7. travnja 2020. – Schneider protiv EUIPO-a – Raths (Teslaplatte)

text:
               8.6.2020

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 191/32

      Tužba podnesena 7. travnja 2020. – Schneider protiv EUIPO-a – Raths (Teslaplatte)
      (Predmet T-183/20)
      (2020/C 191/44)
      Jezik na kojem je tužba podnesena: njemački

         Stranke

         Tužitelj: Christian Schneider (Leverkusen, Njemačka) (zastupnik: R. Buttron, odvjetnik)

         Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO)

         Druga stranka pred žalbenim vijećem: Oliver Raths (Männedorf, Švicarska)

         Podaci o postupku pred EUIPO-om

         Nositelj spornog žiga: tužitelj

         Predmetni sporni žig: verbalni žig Europske unije Teslaplatte – žig Europske unije br. 11 222 155

         Postupak pred EUIPO-om: postupak proglašavanja žiga ništavim

         Pobijana odluka: odluka drugog žalbenog vijeća EUIPO-a od 15. siječnja 2020. u predmetu R 247/2019-2

         Tužbeni zahtjev

      Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

                  —

                  poništi pobijanu odluku;

                  —

                  pobijanu odluku preinači na način da u cijelosti odbije žalbu druge stranke pred žalbenim vijećem od 28. siječnja 2019.;

                  —

                  naloži EUIPO-u snošenje troškova.

         Tužbeni razlog

                  —

                  povreda članka 7. stavka 1. točke (c) Uredbe (EU) 2017/1001 Europskog parlamenta i Vijeća


title: Predmet T-186/20: Tužba podnesena 3. travnja 2020. – Chatwal protiv EUIPO-a – Timehouse Capital (THE TIME)

text:
               8.6.2020

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 191/34

      Tužba podnesena 3. travnja 2020. – Chatwal protiv EUIPO-a – Timehouse Capital (THE TIME)
      (Predmet T-186/20)
      (2020/C 191/46)
      Jezik postupka: engleski

         Stranke

         Tužitelj: Chatwal Hotels & Resorts LLC (New York, New York, Sjedinjene Američke Države) (zastupnik: N. Hine, Solicitor)

         Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO)

         Druga stranka pred žalbenim vijećem: Timehouse Capital GmbH (Grasbrunn, Njemačka)

         Podaci o postupku pred EUIPO-om

         Nositelj spornog žiga: tužitelj u postupku pred Općim sudom

         Predmetni sporni žig: verbalni žig Europske unije THE TIME – prijava za registraciju br. 16 614 471

         Postupak pred EUIPO-om: postupak povodom prigovora

         Pobijana odluka: odluka prvog žalbenog vijeća EUIPO-a od 28. siječnja 2020. u predmetu R 2264/2018-1

         Tužbeni zahtjev

      Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

                  —

                  poništi pobijanu odluku;

                  —

                  odbije prigovor;

                  —

                  prihvati osporenu prijavu;

                  —

                  naloži EUIPO-u i/ili drugoj stranci u postupku snošenje tužiteljevih troškova.

         Tužbeni razlog

                  —

                  Povreda članka 8. stavka 1. točke (b) Uredbe (EU) 2017/1001 Europskog parlamenta i Vijeća.


title: Predmet T-187/20: Tužba podnesena 9. travnja 2020. – Davide Groppi protiv EUIPO-a – Viabizzuno (Svjetiljke)

text:
               8.6.2020

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 191/35

      Tužba podnesena 9. travnja 2020. – Davide Groppi protiv EUIPO-a – Viabizzuno (Svjetiljke)
      (Predmet T-187/20)
      (2020/C 191/47)
      Jezik na kojem je tužba podnesena: talijanski

         Stranke

         Tužitelj: Davide Groppi Srl (Piacenza, Italija) (zastupnici: F. Boscariol de Roberto, D. Capra i V. Malerba, odvjetnici)

         Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO)

         Druga stranka pred žalbenim vijećem: Viabizzuno Srl (Bentivoglio, Italija)

         Podaci o postupku pred EUIPO-om

         Nositelj spornog dizajna: Tužitelj pred Općim sudom

         Predmetni sporni dizajn: Dizajn Zajednice br. 2 503 680-0001

         Pobijana odluka: Odluka trećeg žalbenog vijeća EUIPO-a od 23. siječnja 2020. u predmetu R 126/2019-3

         Tužbeni zahtjev

      Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

                  —

                  poništi pobijanu odluku;

                  —

                  naloži tuženiku i drugoj stranci u postupku pred žalbenim vijećem snošenje troškova postupka.

         Tužbeni razlog

                  —

                  povreda članka 6. i članka 25. stavka 1. točke (b) Uredbe Vijeća (EZ) br. 6/2002.


title: Predmet T-189/20: Tužba podnesena 6. travnja 2020. – Chiquita Brands protiv EUIPO-a – Fyffes International (HOYA)

text:
               8.6.2020

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 191/35

      Tužba podnesena 6. travnja 2020. – Chiquita Brands protiv EUIPO-a – Fyffes International (HOYA)
      (Predmet T-189/20)
      (2020/C 191/48)
      Jezik postupka: engleski

         Stranke

         Tužitelj: Chiquita Brands LLC (Fort Lauderdale, Florida, Sjedinjene Američke Države) (zastupnik: W. Pors, odvjetnik)

         Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO)

         Druga stranka pred žalbenim vijećem: Fyffes International Unlimited Company (Dublin, Irska)

         Podaci o postupku pred EUIPO-om

         Nositelj spornog žiga: druga stranka pred žalbenim vijećem

         Predmetni sporni žig: figurativni žig Europske unije „HOYA” žute, plave i crne boje – žig Europske unije br. 10 612 166

         Postupak pred EUIPO-om: postupak proglašavanja žiga ništavim

         Pobijana odluka: odluka petog žalbenog vijeća EUIPO-a od 21. siječnja 2020. u predmetu R 962/2019-5

         Tužbeni zahtjev

      Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

                  —

                  poništi pobijanu odluku;

                  —

                  u cijelosti prihvati tužiteljev zahtjev za opoziv;

                  —

                  naloži EUIPO-u i intervenijentu snošenje svih troškova postupka.

         Tužbeni razlozi

                  —

                  povreda članka 64. stavka 1. Uredbe (EU) 2017/1001 Europskog parlamenta i Vijeća;

                  —

                  povreda članka 94. stavka 1. Uredbe (EU) 2017/1001 Europskog parlamenta i Vijeća;

                  —

                  povreda članka 95. stavka 2. Uredbe (EU) 2017/1001 Europskog parlamenta i Vijeća;

                  —

                  povreda zabrane reformatio in peius i članka 71. stavka 1. Uredbe (EU) 2017/1001 Europskog parlamenta i Vijeća;

                  —

                  povreda članka 58. stavka 1. točke (a) Uredbe (EU) 2017/1001 Europskog parlamenta i Vijeća.


title: Predmet T-190/20: Tužba podnesena 7. travnja 2020. – Almea protiv EUIPO-a – Sanacorp Pharmahandel (Almea)

text:
               8.6.2020

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 191/36

      Tužba podnesena 7. travnja 2020. – Almea protiv EUIPO-a – Sanacorp Pharmahandel (Almea)
      (Predmet T-190/20)
      (2020/C 191/49)
      Jezik postupka: engleski

         Stranke

         Tužitelj: Almea Ltd (London, Ujedinjena Kraljevina) (zastupnici: R. Furneaux i E. Humphreys, solicitors)

         Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO)

         Druga stranka pred žalbenim vijećem: Sanacorp Pharmahandel GmbH (Planegg, Njemačka)

         Podaci o postupku pred EUIPO-om

         Podnositelj prijave spornog žiga: tužitelj pred Općim sudom

         Predmetni sporni žig: prijava figurativnog žiga Europske unije „Almea” – prijava za registraciju br. 14 030 126

         Postupak pred EUIPO-om: postupak povodom prigovora

         Pobijana odluka: odluka drugog žalbenog vijeća EUIPO-a od 15. siječnja 2020. u predmetu R 246/2019-2

         Tužbeni zahtjev

      Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

                  —

                  poništi pobijanu odluku;

                  —

                  odluči o troškovima postupka pred žalbenim vijećem i Općim sudom.

         Tužbeni razlog

                  —

                  povreda članka 8. stavka 1. točke (b) Uredbe (EU) 2017/1001 Europskog parlamenta i Vijeća.


title: Predmet T-192/20: Tužba podnesena 9. travnja 2020. – Tikal Marine Systems protiv EUIPO-a – Ultra Safety Systems (Ultra Tef-Gel)

text:
               8.6.2020

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 191/37

      Tužba podnesena 9. travnja 2020. – Tikal Marine Systems protiv EUIPO-a – Ultra Safety Systems (Ultra Tef-Gel)
      (Predmet T-192/20)
      (2020/C 191/50)
      Jezik postupka: engleski

         Stranke

         Tužitelj: Tikal Marine Systems GmbH (Norderstedt, Njemački) (zastupnik: M. Mahnkopf, odvjetnik)

         Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO)

         Druga stranka pred žalbenim vijećem: Ultra Safety Systems Inc. (Mangonia Park, Florida, Sjedinjene Američke Države)

         Podaci o postupku pred EUIPO-om

         Nositelj spornog žiga: tužitelj pred Općim sudom

         Predmetni sporni žig: verbalni žig Europske unije „Ultra Tef-Gel” – žig Europske unije br. 15 369 739

         Postupak pred EUIPO-om: postupak proglašavanja žiga ništavim

         Pobijana odluka: odluka četvrtog žalbenog vijeća EUIPO-a od 29. siječnja 2020. u predmetu R 2499/2018-4

         Tužbeni zahtjev

      Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

                  —

                  poništi odluku Odjela za poništaje od 28. studenoga 2018.;

                  —

                  poništi pobijanu odluku;

                  —

                  proglasi sporni žig valjanim;

                  —

                  naloži tuženiku i intervenijentu snošenje troškova.

         Tužbeni razlog

                  —

                  povreda članka 59. stavka 1. točke (b) Uredbe (EU) 2017/1001 Europskog parlamenta i Vijeća.


title: Predmet T-201/20: Tužba podnesena 6. travnja 2020. – Berebene protiv EUIPO-a – Consorzio vino Chianti Classico (GHISU)

text:
               8.6.2020

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 191/38

      Tužba podnesena 6. travnja 2020. – Berebene protiv EUIPO-a – Consorzio vino Chianti Classico (GHISU)
      (Predmet T-201/20)
      (2020/C 191/51)
      Jezik na kojem je tužba podnesena: talijanski

         Stranke

         Tužitelj: Berebene Srl (Rim, Italija) (zastupnik: A. Massimiani, odvjetnik)

         Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO)

         Druga stranka pred žalbenim vijećem: Consorzio vino Chianti Classico (Radda in Chianti, Italija)

         Podaci o postupku pred EUIPO-om

         Podnositelj prijave spornog žiga: Tužitelj pred Općim sudom

         Predmetni sporni žig: Figurativni žig Europske unije u boji GHISU – prijava za registraciju br. 17 232 571

         Postupak pred EUIPO-om: postupak povodom prigovora

         Pobijana odluka: Odluka prvog žalbenog vijeća EUIPO-a od 23. siječnja 2020. u predmetu R 592/2019-1

         Tužbeni zahtjev

      Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

                  —

                  poništi pobijanu odluku;

                  —

                  i, posljedično tomu, naloži registraciju figurativnog žiga Europske unije GHISU br. 17 232 571, među ostalim za proizvode iz razreda br. 33 Nicanske klasifikacije;

                  —

                  naloži EUIPO-u snošenje troškova postupka povodom prigovora i postupka pred Općim sudom.

         Tužbeni razlog

                  —

                  Pogrešna usporedba suprotstavljenih žigova i pogrešna opća ocjena vjerojatnosti dovođenja u zabludu i neopravdane prednosti.


title: Predmet T-208/20: Tužba podnesena 9. travnja 2020. – JH protiv Europola

text:
               8.6.2020

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 191/38

      Tužba podnesena 9. travnja 2020. – JH protiv Europola
      (Predmet T-208/20)
      (2020/C 191/52)
      Jezik postupka: njemački

         Stranke

         Tužitelj: JH (zastupnik: M. Quaas, odvjetnik)

         Tuženik: Agencija Europske unije za suradnju tijela za izvršavanje zakonodavstva (Europol)

         Tužbeni zahtjev

      Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

                  —

                  utvrdi nezakonitost odluke tuženikove direktorice od 2. travnja 2019. kojom se tužitelja s trenutačnim učinkom razrješuje dužnosti vođenja organizacijske jedinice GDPT (zaštita osoba) odjela Governance Directorate Europskog policijskog ureda Europol i

                  —

                  tuženiku naloži da tužitelju isplati naknadu neimovinske štete utvrđivanje iznosa koje se prepušta Općem sudu.

         Tužbeni razlozi i glavni argumenti

      U prilog osnovanosti tužbe tužitelj ističe sljedeće tužbene razloge.

                  1.

                  Povreda Europolovog Pravilnika o osoblju
                  Tužitelj ističe da ne postoje pretpostavke za spornu disciplinsku mjeru u skladu s Europolovim Pravilnikom o osoblju. Tuženik je ignorirao važeće odredbe Pravilnika o osoblju i pokušao opravdati donesenu disciplinsku mjeru (tek) mjesecima kasnije retroaktivnom odlukom o preraspoređivanju i pozivajući se na reorganizaciju.

                  2.

                  Narušenje zdravlja i nesposobnost za rad
                  Nadalje, tužitelj zahtijeva naknadu neimovinske štete jer smatra da je utvrđeno da mu je zdravlje narušeno zbog nezakonite mjere i da mu je time onemogućena daljnja profesionalna aktivnost.


title: Predmet T-212/20: Tužba podnesena 17. travnja 2020. – Gaz-System protiv ACER-a

text:
               8.6.2020

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 191/39

      Tužba podnesena 17. travnja 2020. – Gaz-System protiv ACER-a
      (Predmet T-212/20)
      (2020/C 191/53)
      Jezik postupka: engleski

         Stranke

         Tužitelj: Operator Gazociągów Przesylowych Gaz-System S.A. (Varšava, Poljska) (zastupnici: E. Buczkowska, M. Trepka, odvjetnici)

         Tuženik: Agencija Europske unije za suradnju energetskih regulatora (ACER)

         Tužbeni zahtjev

      Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

                  —

                  poništi odluku Odbora za žalbe ACER-a br. A-006-2019 od 7. veljače 2020.;

                  —

                  naloži tuženiku snošenje troškova.

         Tužbeni razlozi i glavni argumenti

      U prilog osnovanosti tužbe tužitelj ističe pet tužbenih razloga.

                  1.

                  Prvi tužbeni razlog, koji se temelji na očitoj pogrešci u tumačenju članka 28. stavka 4. Uredbe (EU) 2019/942 (1), jer Odbor za žalbe ACER-a nije izvršio potpuno ispitivanje i nadzor ACER-ove odluke br. 10/2019. To neopravdano navodno samoograničenje ACER-ovog Odbora za žalbe imalo je izravan učinak na izreku pobijane odluke.

                  2.

                  Drugi tužbeni razlog, koji se temelji na pogrešci u pretpostavci da ACER nije povrijedio načelo transparentnosti sadržano u članku 15. UFEU-a, članku 41. Povelje Europske unije o temeljnim pravima, članku 37. stavku 3. Uredbe (EU) 2017/459 (2) i članku 6. stavku 4. Uredbe (EU) 2019/942, iako je ACER (i) arbitrarno izmijenio zahtjeve povezane s kriterijima zahtjeva tehničke kvalitete koji u podnesenim ponudama moraju biti zadovoljeni i (ii) izabrao mogućnost ponavljanja postupka koji je od samog početka vodio odabiru platforme, a da nije pružio nikakvo opravdanje za tu promjenu i izbor.

                  3.

                  Treći tužbeni razlog, koji se temelji na pogrešci u pretpostavci da ACER nije povrijedio načelo jednakog postupanja time što je na arbitraran način postavio zahtjeve studije slučaja u zadacima B(i) i B(ii), što je pogodovalo platformama koje nisu ispunile osnovne zahtjeve u trenutku kada su ponude podnesene.

                  4.

                  Četvrti tužbeni razlog, koji se temelji na pogrešci u pretpostavci da ACER nije povrijedio načelo transparentnosti, sadržano u članku 15. UFEU-a i članku 41. stavcima 1. i 2. Povelje, time što je postupio arbitrarno i nije ponudio nikakvo objašnjenje zahtjeva studije slučaja, a što je utjecalo na to kako su platforme pripremile ponude, prije nego što su te ponude predane.

                  5.

                  Peti tužbeni razlog, koji se temelji na pogrešci u pretpostavci da je ACER-ova odluka 10/2019 valjano obrazložena i da stoga nije na očit način povrijedila članak 296. UFEU-a i članak 41. stavak 2. točku (c) i članak 47. Povelje, jer opravdanje koje je u tom obrazloženju iznijeto ne omogućava rekonstrukciju ACER-ova razmatranja koje je dovelo do odabira platforme RBP te u značajnoj mjeri tužitelju onemogućava tužitelja da ospori tu odluku.

         (1)  Uredba (EU) 2019/942 Europskog parlamenta i Vijeća od 5. lipnja 2019. o osnivanju Agencije Europske unije za suradnju energetskih regulatora (SL 2019., L 158, str. 22.)

         (2)  Uredba Komisije (EU) 2017/459 od 16. ožujka 2017. o uspostavljanju mrežnih pravila za mehanizme raspodjele kapaciteta u transportnim sustavima za plin i stavljanju izvan snage Uredbe (EU) br. 984/2013 (SL 2017., L 72, str. 1.)


title: Predmet C-14/21: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 8. siječnja 2021. uputio Tribunale Amministrativo Regionale per la Sicilia (Italija) – Sea Watch E.V./Ministero delle Infrastrutture e dei Trasporti, Capitaneria di Porto di Palermo

text:
               22.3.2021

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 98/9

      Zahtjev za prethodnu odluku koji je 8. siječnja 2021. uputio Tribunale Amministrativo Regionale per la Sicilia (Italija) – Sea Watch E.V./Ministero delle Infrastrutture e dei Trasporti, Capitaneria di Porto di Palermo
      (Predmet C-14/21)
      (2021/C 98/10)
      Jezik postupka: talijanski

         Sud koji je uputio zahtjev

      Tribunale Amministrativo Regionale per la Sicilia

         Stranke glavnog postupka

         Tužitelj: Sea Watch E.V.

         Tuženik: Ministero delle Infrastrutture e dei Trasporti, Capitaneria di Porto di Palermo

         Prethodna pitanja

                  A)

                  Obuhvaća li područje primjene Direktive 2009/16/EZ (1) – i može li se stoga Port State Control (nadzor brodova koji obavlja država luke, PSC) izvršiti i u odnosu na – brod koji je tijelo za klasifikaciju države zastave klasificiralo kao teretni brod, ali koji konkretno isključivo i sustavno obavlja negospodarsku djelatnost kao što je takozvana djelatnost search and rescue (potraga i spašavanje, SAR) (kako je obavljaju [Sea Watch E.V.] i SW4 (brod Sea Watch 4) na temelju svojih statuta)?
                  U slučaju da […] Sud smatra da […] su područjem primjene Direktive 2009/16/EZ obuhvaćeni i brodovi (koji konkretno ne obavljaju gospodarsku djelatnost), protivi li se Direktivi koja se tumači na taj način zakonodavstvo, kao što je nacionalno zakonodavstvo iz članka 3. [Zakonodavne uredbe] br. 53/2011 kojim se prenosi članak 3. Direktive 2009/16/EZ, u kojoj se ipak u stavku 1. [članka 3. navedene zakonodavne uredbe] izričito utvrđuje područje primjene nadzora brodova koji obavlja država luke, pri čemu se taj nadzor ograničava samo na brodove koji se upotrebljavaju u gospodarske svrhe te se iz njega ne isključuju samo jahte namijenjene razonodi, nego i teretni brodovi koji konkretno ne obavljaju gospodarsku djelatnost i stoga se ne upotrebljavaju u tu svrhu?
                  Naposljetku, može li se, suprotno tomu, opravdano smatrati da su područjem primjene Direktive, u dijelu u kojem nakon izmjena iz 2017. obuhvaća i putničke brodove, obuhvaćeni teretni brodovi koji sustavno obavljaju takozvanu djelatnost potrage i spašavanja osoba u opasnosti na moru, pri čemu se na taj način izjednačava prijevoz osoba spašenih na moru jer su bile u životnoj opasnosti i prijevoz putnika?

                  B.

                  Može li se okolnost da brod prevozi osobe čiji broj uvelike premašuje broj osoba koji se navodi u svjedodžbi o sigurnosnoj opremi iako je razlog tomu takozvana djelatnost potrage i spašavanja ili, u svakom slučaju, okolnost da brod posjeduje svjedodžbu o sigurnosnoj opremi koja se odnosi na broj osoba koji je uvelike manji od broja koji se stvarno prevozi, opravdano smatrati odlučujućim čimbenikom iz Priloga I. dijela II. točke 2.A. ili nepredviđenim čimbenikom iz Priloga I. dijela II. točke 2.B., na koje se upućuje u članku 11. Direktive 2009/16/EZ?

                  C.

                  Može li i/ili mora li ovlast detaljnijeg inspekcijskog pregleda brodova iz članka 13. Direktive 2009/16/EZ koji država luke obavlja u pogledu brodova koji plove pod zastavom država članica obuhvaćati i ovlast da se provjeri koju konkretno djelatnost stvarno obavlja brod, neovisno o djelatnosti za koju mu je država zastave i mjerodavno tijelo za klasifikaciju izdalo svjedodžbu o klasi i odgovarajuće svjedodžbe o sigurnosti i, slijedom toga, ovlast da se provjeri posjeduje li navedeni brod svjedodžbe i, općenito, ispunjava li uvjete i/ili zahtjeve koji se propisuju pravnim pravilima donesenima na međunarodnoj razini u području sigurnosti, zaštite od onečišćenja i uvjeta života i rada na brodu i, u slučaju potvrdnog odgovora, može li se navedena ovlast izvršavati i u odnosu na brod koji konkretno sustavno obavlja takozvanu djelatnost potrage i spašavanja?

                  D.

                  Na koji način treba tumačiti pravilo 1. (rectius, članak 1.) točku (b) Konvencije SOLAS, na koju se izričito upućuje u članku 2. Direktive 2009/16/EZ i u pogledu koje stoga treba osigurati dosljedno tumačenje u skladu s pravom Zajednice u svrhu i prilikom nadzora brodova koji obavlja država luke, u dijelu u kojem propisuje, b. Vlade ugovornice obvezuju se da će objaviti sve zakone, uredbe, naredbe i pravilnike i da će poduzeti sve druge mjere potrebne da Konvencija dobije punu i cjelovitu primjenu, tako da se osigura da brod, u pogledu zaštite ljudskog života na moru, bude sposoban za službu za koju je namijenjen? Konkretno, treba li u pogledu odluke o prikladnosti broda za uslugu za koju je namijenjen, koju države luke moraju donijeti na temelju inspekcijskog pregleda brodova koji obavlja država luke, kao isključivi parametar provjere u obzir uzeti samo zahtjeve koji se utvrđuju na temelju klasifikacije i odgovarajućih svjedodžbi o sigurnosti koje brod posjeduje i koje su stečene na temelju djelatnosti koja je teoretski prijavljena ili se ipak može uzeti u obzir i usluga koju brod konkretno obavlja?
                  Stoga, postoji li i u pogledu navedenog međunarodnog parametra ovlast upravnih tijela država luke da ne provjere samo ispunjavaju li brodska oprema i sredstva zahtjeve koji se propisuju svjedodžbama koje izdaje država zastave i koji proizlaze iz teoretske klasifikacije broda, nego i ovlast da ocijene usklađenost svjedodžbi i odgovarajuće brodske opreme i sredstava kojima je brod opremljen i koje posjeduje s obzirom na konkretnu djelatnost koju obavlja, koja nije povezana s djelatnošću koja se navodi u svjedodžbi o klasi i koja se od nje razlikuje?
                  Ista razmatranja treba iznijeti u pogledu točke 1.3.1. Rezolucije IMO-a A.1138(31), Procedures for Port State Control, 2019., koja je donesena 4. prosinca 2019., u dijelu u kojem propisuje ‚Under the provisions of the relevant conventions set out in section 1.2 above, the Administration (i.e. the Government of the flag State) is responsible for promulgating laws and regulations and for taking all other steps which may be necessary to give the relevant conventions full and complete effect so as to ensure that, from the point of view of safety of life and pollution prevention, a ship is fit for the service for which it is intended and seafarers are qualified and fit for their duties.

                  E.

                  Naposljetku, ako se utvrdi postojanje ovlasti države luke da provjeri posjeduje li brod svjedodžbe i ispunjava li uvjete i/ili zahtjeve na temelju djelatnosti za koju je namijenjen, konkretno:

                              1.

                              Može li država luke koja je izvršila inspekcijski pregled brodova koji obavlja država luke zahtijevati da brod posjeduje svjedodžbe i ispunjava uvjete i/ili zahtjeve u pogledu sigurnosti i sprečavanja onečišćenja mora, koji su dodatni u odnosu na one koje posjeduje odnosno ispunjava i koji se odnose na djelatnost koju stvarno obavlja, konkretno, u ovom slučaju na takozvanu djelatnost potrage i spašavanja, kako bi se izbjegla zabrana plovidbe broda?

                              2.

                              U slučaju potvrdnog odgovora na pitanje pod brojem 1, može li se zahtjev da brod posjeduje svjedodžbe i ispunjava uvjete i/ili zahtjeve, koji su dodatni u odnosu na one koje posjeduje odnosno ispunjava i koji se odnose na djelatnost koju stvarno obavlja, konkretno, u ovom slučaju na takozvanu djelatnost potrage i spašavanja, izvršiti kako bi se izbjegla zabrana plovidbe broda samo u slučaju u kojem postoji međunarodni pravni okvir i/ili pravni okvir [Unije] koji je jasan i pouzdan u pogledu klasifikacije takozvane djelatnosti potrage i spašavanja i odgovarajućih svjedodžbi i uvjeta i/ili zahtjeva u području sigurnosti i sprečavanja onečišćenja mora?

                              3.

                              U slučaju niječnog odgovora na pitanje pod brojem 2, treba li zahtjev da brod posjeduje svjedodžbe i ispunjava uvjete i/ili zahtjeve, koji su dodatni u odnosu na one koje posjeduje ili ispunjava i koji se odnose na djelatnost koju stvarno obavlja, konkretno, u ovom slučaju na takozvanu djelatnost potrage i spašavanja, izvršiti na temelju nacionalnog zakonodavstva države zastave i/ili države luke te je li u tu svrhu potrebno primarno zakonodavstvo ili je prikladno i sekundarno zakonodavstvo ili čak samo opći upravni propis?

                              4.

                              U slučaju potvrdnog odgovora na pitanje pod brojem 3, ima li država luke obvezu da prilikom inspekcijskog pregleda brodova koji obavlja država luke na točan i konkretan način navede na temelju kojeg je nacionalnog propisa (koji je utvrđen u skladu s točkom 3.) zakonodavne ili regulatorne pravne snage ili koji je dio općeg upravnog akta potrebno odrediti uvjete i/ili tehničke zahtjeve u području sigurnosti i sprečavanja onečišćenja mora koje treba ispunjavati brod u pogledu kojeg država luke obavlja inspekcijski pregled kako bi mogao obavljati takozvanu djelatnost potrage i spašavanja, i koje se aktivnosti otklanjanja ili ispravljanja nedostataka točno zahtijevaju kako bi se osiguralo poštovanje propisa na koje se upućuje?

                              5.

                              U slučaju da u državi luke i/ili državi zastave ne postoji propis zakonodavne ili regulatorne pravne snage ili koji je dio općeg upravnog akta, može li uprava države luke u ovom slučaju odrediti uvjete i/ili tehničke zahtjeve u području sigurnosti, sprečavanja onečišćenja mora i zaštite života i rada na brodu koje treba ispunjavati brod u pogledu kojeg država luke izvršava inspekcijski pregled kako bi mogao obavljati takozvanu djelatnost potrage i spašavanja?

                              6.

                              U slučaju niječnog odgovora na točke 4. i 5., može li se takozvana djelatnost potrage i spašavanja, ako ne postoje posebne odredbe države zastave u tom području, smatrati u međuvremenu odobrenom, te se stoga ne može zabraniti donošenjem rješenja o zabrani plovidbe u slučaju kad brod u pogledu kojeg država luke obavlja inspekcijski pregled ispunjava prethodno navedene uvjete i/ili zahtjeve druge kategorije (konkretno, teretnog broda), čije je postojanje i konkretno potvrdila država zastave?”

         (1)  Direktiva 2009/16/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 23. travnja 2009. o nadzoru države luke (SL L 131, 28. 5. 2009., str. 57.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 7., svezak 14., str. 83.)


title: Predmet C-15/21: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 8. siječnja 2021. uputio Tribunale Amministrativo Regionale per la Sicilia (Italija) – Sea Watch E.V./Ministero delle Infrastrutture e dei Trasporti, Capitaneria di Porto di Porto Empedocle

text:
               22.3.2021

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 98/11

      Zahtjev za prethodnu odluku koji je 8. siječnja 2021. uputio Tribunale Amministrativo Regionale per la Sicilia (Italija) – Sea Watch E.V./Ministero delle Infrastrutture e dei Trasporti, Capitaneria di Porto di Porto Empedocle
      (Predmet C-15/21)
      (2021/C 98/11)
      Jezik postupka: talijanski

         Sud koji je uputio zahtjev

      Tribunale Amministrativo Regionale per la Sicilia

         Stranke glavnog postupka

         Tužitelj: Sea Watch E.V.

         Tuženici: Ministero delle Infrastrutture e dei Trasporti, Capitaneria di Porto di Porto Empedocle

         Prethodna pitanja

                  A.

                  Obuhvaća li područje primjene Direktive 2009/16/EZ (1) – i može li se stoga Port State Control (nadzor brodova koji obavlja država luke, PSC) izvršiti i u odnosu na – brod koji je tijelo za klasifikaciju države zastave klasificiralo kao teretni brod, ali koji konkretno isključivo i sustavno obavlja negospodarsku djelatnost kao što je takozvana djelatnost search and rescue (potraga i spašavanje, SAR) (kako je obavljaju [Sea Watch E.V.] i SW4 (brod Sea Watch 4) na temelju svojih statuta)?
                  U slučaju da […] Sud smatra da […] su područjem primjene Direktive 2009/16/EZ obuhvaćeni i brodovi (koji konkretno ne obavljaju gospodarsku djelatnost), protivi li se Direktivi koja se tumači na taj način zakonodavstvo, kao što je nacionalno zakonodavstvo iz članka 3. [Zakonodavne uredbe] br. 53/2011 kojim se prenosi članak 3. Direktive 2009/16/EZ, u kojoj se ipak u stavku 1. [članka 3. navedene zakonodavne uredbe] izričito utvrđuje područje primjene nadzora brodova koji obavlja država luke, pri čemu se taj nadzor ograničava samo na brodove koji se upotrebljavaju u gospodarske svrhe te se iz njega ne isključuju samo jahte namijenjene razonodi, nego i teretni brodovi koji konkretno ne obavljaju gospodarsku djelatnost i stoga se ne upotrebljavaju u tu svrhu?
                  Naposljetku, može li se, suprotno tomu, opravdano smatrati da su područjem primjene Direktive, u dijelu u kojem nakon izmjena iz 2017. obuhvaća i putničke brodove, obuhvaćeni teretni brodovi koji sustavno obavljaju takozvanu djelatnost potrage i spašavanja osoba u opasnosti na moru, pri čemu se na taj način izjednačava prijevoz osoba spašenih na moru jer su bile u životnoj opasnosti i prijevoz putnika?

                  B.

                  Može li se okolnost da brod prevozi osobe čiji broj uvelike premašuje broj osoba koji se navodi u svjedodžbi o sigurnosnoj opremi iako je razlog tomu takozvana djelatnost potrage i spašavanja ili, u svakom slučaju, okolnost da brod posjeduje svjedodžbu o sigurnosnoj opremi koja se odnosi na broj osoba koji je uvelike manji od broja koji se stvarno prevozi, opravdano smatrati odlučujućim čimbenikom iz Priloga I. dijela II. točke 2.A. ili nepredviđenim čimbenikom iz Priloga I. dijela II. točke 2.B., na koje se upućuje u članku 11. Direktive 2009/16/EZ?

                  C.

                  Može li i/ili mora li ovlast detaljnijeg inspekcijskog pregleda brodova iz članka 13. Direktive 2009/16/EZ koji država luke obavlja u pogledu brodova koji plove pod zastavom država članica obuhvaćati i ovlast da se provjeri koju konkretno djelatnost stvarno obavlja brod, neovisno o djelatnosti za koju mu je država zastave i mjerodavno tijelo za klasifikaciju izdalo svjedodžbu o klasi i odgovarajuće svjedodžbe o sigurnosti i, slijedom toga, ovlast da se provjeri posjeduje li navedeni brod svjedodžbe i, općenito, ispunjava li uvjete i/ili zahtjeve koji se propisuju pravnim pravilima donesenima na međunarodnoj razini u području sigurnosti, zaštite od onečišćenja i uvjeta života i rada na brodu i, u slučaju potvrdnog odgovora, može li se navedena ovlast izvršavati i u odnosu na brod koji konkretno sustavno obavlja takozvanu djelatnost potrage i spašavanja?

                  D.

                  Na koji način treba tumačiti pravilo 1. (rectius, članak 1.) točku (b) Konvencije SOLAS, na koju se izričito upućuje u članku 2. Direktive 2009/16/EZ i u pogledu koje stoga treba osigurati dosljedno tumačenje u skladu s pravom Zajednice u svrhu i prilikom nadzora brodova koji obavlja država luke, u dijelu u kojem propisuje, b. Vlade ugovornice obvezuju se da će objaviti sve zakone, uredbe, naredbe i pravilnike i da će poduzeti sve druge mjere potrebne da Konvencija dobije punu i cjelovitu primjenu, tako da se osigura da brod, u pogledu zaštite ljudskog života na moru, bude sposoban za službu za koju je namijenjen? Konkretno, treba li u pogledu odluke o prikladnosti broda za uslugu za koju je namijenjen, koju države luke moraju donijeti na temelju inspekcijskog pregleda brodova koji obavlja država luke, kao isključivi parametar provjere u obzir uzeti samo zahtjeve koji se utvrđuju na temelju klasifikacije i odgovarajućih svjedodžbi o sigurnosti koje brod posjeduje i koje su stečene na temelju djelatnosti koja je teoretski prijavljena ili se ipak može uzeti u obzir i usluga koju brod konkretno obavlja?
                  Stoga, postoji li i u pogledu navedenog međunarodnog parametra ovlast upravnih tijela država luke da ne provjere samo ispunjavaju li brodska oprema i sredstva zahtjeve koji se propisuju svjedodžbama koje izdaje država zastave i koji proizlaze iz teoretske klasifikacije broda, nego i ovlast da ocijene usklađenost svjedodžbi i odgovarajuće brodske opreme i sredstava kojima je brod opremljen i koje posjeduje s obzirom na konkretnu djelatnost koju obavlja, koja nije povezana s djelatnošću koja se navodi u svjedodžbi o klasi i koja se od nje razlikuje?
                  Ista razmatranja treba iznijeti u pogledu točke 1.3.1. Rezolucije IMO-a A.1138(31), Procedures for Port State Control, 2019., koja je donesena 4. prosinca 2019., u dijelu u kojem propisuje ‚Under the provisions of the relevant conventions set out in section 1.2 above, the Administration (i.e. the Government of the flag State) is responsible for promulgating laws and regulations and for taking all other steps which may be necessary to give the relevant conventions full and complete effect so as to ensure that, from the point of view of safety of life and pollution prevention, a ship is fit for the service for which it is intended and seafarers are qualified and fit for their duties.

                  E.

                  Naposljetku, ako se utvrdi postojanje ovlasti države luke da provjeri posjeduje li brod svjedodžbe i ispunjava li uvjete i/ili zahtjeve na temelju djelatnosti za koju je namijenjen, konkretno:

                              1.

                              Može li država luke koja je izvršila inspekcijski pregled brodova koji obavlja država luke zahtijevati da brod posjeduje svjedodžbe i ispunjava uvjete i/ili zahtjeve u pogledu sigurnosti i sprečavanja onečišćenja mora, koji su dodatni u odnosu na one koje posjeduje odnosno ispunjava i koji se odnose na djelatnost koju stvarno obavlja, konkretno, u ovom slučaju na takozvanu djelatnost potrage i spašavanja, kako bi se izbjegla zabrana plovidbe broda?

                              2.

                              U slučaju potvrdnog odgovora na pitanje pod brojem 1, može li se zahtjev da brod posjeduje svjedodžbe i ispunjava uvjete i/ili zahtjeve, koji su dodatni u odnosu na one koje posjeduje odnosno ispunjava i koji se odnose na djelatnost koju stvarno obavlja, konkretno, u ovom slučaju na takozvanu djelatnost potrage i spašavanja, izvršiti kako bi se izbjegla zabrana plovidbe broda samo u slučaju u kojem postoji međunarodni pravni okvir i/ili pravni okvir [Unije] koji je jasan i pouzdan u pogledu klasifikacije takozvane djelatnosti potrage i spašavanja i odgovarajućih svjedodžbi i uvjeta i/ili zahtjeva u području sigurnosti i sprečavanja onečišćenja mora?

                              3.

                              U slučaju niječnog odgovora na pitanje pod brojem 2, treba li zahtjev da brod posjeduje svjedodžbe i ispunjava uvjete i/ili zahtjeve, koji su dodatni u odnosu na one koje posjeduje ili ispunjava i koji se odnose na djelatnost koju stvarno obavlja, konkretno, u ovom slučaju na takozvanu djelatnost potrage i spašavanja, izvršiti na temelju nacionalnog zakonodavstva države zastave i/ili države luke te je li u tu svrhu potrebno primarno zakonodavstvo ili je prikladno i sekundarno zakonodavstvo ili čak samo opći upravni propis?

                              4.

                              U slučaju potvrdnog odgovora na pitanje pod brojem 3, ima li država luke obvezu da prilikom inspekcijskog pregleda brodova koji obavlja država luke na točan i konkretan način navede na temelju kojeg je nacionalnog propisa (koji je utvrđen u skladu s točkom 3.) zakonodavne ili regulatorne pravne snage ili koji je dio općeg upravnog akta potrebno odrediti uvjete i/ili tehničke zahtjeve u području sigurnosti i sprečavanja onečišćenja mora koje treba ispunjavati brod u pogledu kojeg država luke obavlja inspekcijski pregled kako bi mogao obavljati takozvanu djelatnost potrage i spašavanja, i koje se aktivnosti otklanjanja ili ispravljanja nedostataka točno zahtijevaju kako bi se osiguralo poštovanje propisa na koje se upućuje?

                              5.

                              U slučaju da u državi luke i/ili državi zastave ne postoji propis zakonodavne ili regulatorne pravne snage ili koji je dio općeg upravnog akta, može li uprava države luke u ovom slučaju odrediti uvjete i/ili tehničke zahtjeve u području sigurnosti, sprečavanja onečišćenja mora i zaštite života i rada na brodu koje treba ispunjavati brod u pogledu kojeg država luke izvršava inspekcijski pregled kako bi mogao obavljati takozvanu djelatnost potrage i spašavanja?

                              6.

                              U slučaju niječnog odgovora na točke 4. i 5., može li se takozvana djelatnost potrage i spašavanja, ako ne postoje posebne odredbe države zastave u tom području, smatrati u međuvremenu odobrenom, te se stoga ne može zabraniti donošenjem rješenja o zabrani plovidbe u slučaju kad brod u pogledu kojeg država luke obavlja inspekcijski pregled ispunjava prethodno navedene uvjete i/ili zahtjeve druge kategorije (konkretno, teretnog broda), čije je postojanje i konkretno potvrdila država zastave?

         (1)  Direktiva 2009/16/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 23. travnja 2009. o nadzoru države luke (SL L 131, 28. 5. 2009., str. 57.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 7., svezak 14., str. 83.)


title: Predmet C-20/21: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 13. siječnja 2021. uputio Landgericht Frankfurt am Main (Njemačka) – JW, HD, XS/LOT Polish Airlines

text:
               22.3.2021

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 98/13

      Zahtjev za prethodnu odluku koji je 13. siječnja 2021. uputio Landgericht Frankfurt am Main (Njemačka) – JW, HD, XS/LOT Polish Airlines
      (Predmet C-20/21)
      (2021/C 98/12)
      Jezik postupka: njemački

         Sud koji je uputio zahtjev

      Landgericht Frankfurt am Main

         Stranke glavnog postupka

         Tužitelji i žalitelji: JW, HD, XS

         Tuženik i druga stranka u žalbenom postupku: LOT Polish Airlines

         Prethodno pitanje

      Treba li članak 7. točku 1. podtočku (b) Uredbe (EU) br. 1215/2012 Europskog parlamenta i Vijeća od 12. prosinca 2012. o [sudskoj] nadležnosti, priznavanju i izvršenju sudskih odluka u građanskim i trgovačkim stvarima (1) tumačiti na način da u slučaju leta za koji je karakteristična potvrđena jedinstvena rezervacija za cjelokupno putovanje i koji je podijeljen na dva ili više dijelova, mjesto izvršenja u smislu te odredbe može biti i mjesto dolaska prvog dijela leta, kada prijevoz na tim dijelovima leta izvršavaju dva različita zračna prijevoznika i kada se tužba za odštetu na temelju Uredbe br. 261/2004 (2) temelji na kašnjenju prvog dijela leta i usmjerena je protiv stvarnog zračnog prijevoznika prvog dijela leta?

         (1)  SL 2012., L 351, str. 1. (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 19., svezak 11., str. 289. i ispravci SL 2014., L 160, str. 40. i SL 2016., L 202, str. 57.)

         (2)  Uredba (EZ) br. 261/2004 Europskog parlamenta i Vijeća od 11. veljače 2004. o utvrđivanju općih pravila odštete i pomoći putnicima u slučaju uskraćenog ukrcaja i otkazivanja ili dužeg kašnjenja leta u polasku te o stavljanju izvan snage Uredbe (EEZ) br. 295/91 (SL 2004., L 46, str. 1.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 7., svezak 26., str. 21. i ispravak SL 2019., L 119, str. 202.)


title: Predmet C-31/21: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 19. siječnja 2021. uputio Corte suprema di cassazione (Italija) – Eurocostruzioni Srl/Regione Calabria

text:
               22.3.2021

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 98/14

      Zahtjev za prethodnu odluku koji je 19. siječnja 2021. uputio Corte suprema di cassazione (Italija) – Eurocostruzioni Srl/Regione Calabria
      (Predmet C-31/21)
      (2021/C 98/13)
      Jezik postupka: talijanski

         Sud koji je uputio zahtjev

      Corte suprema di cassazione

         Stranke glavnog postupka

         Žalitelj: Eurocostruzioni Srl

         Druga stranka u žalbenom postupku: Regione Calabria

         Prethodna pitanja

                  1.

                  Zahtijeva li se Uredbom Komisije (EZ) br. 1685/2000 od 28. srpnja 2000. o utvrđivanju detaljnih pravila za provedbu Uredbe Vijeća (EZ) br. 1260/1999 (1) o prihvatljivosti izdataka za operacije koje su sufinancirane iz strukturnih fondova i, konkretno, s obzirom na ono što se propisuje pravnim pravilom br. 1 točkom 2. podtočkom 2.1. pripadajućeg Priloga koje se odnosi na „dokaz o izdacima” da dokaz plaćanja koja su izvršili krajnji korisnici nužno treba podnijeti u obliku računa s potvrdom uplate i u slučaju kad je financiranje odobreno korisniku u svrhu izgradnje nekretnine s njegovim materijalima, alatom i radnom snagom ili je moguće odstupanje, koje se razlikuje od onog koje se izričito predviđa u slučaju kada to nije moguće, kojim se zahtijeva podnošenje „računovodstvene dokumentacije jednake dokazne vrijednosti”?

                  2.

                  Koje je pravilno tumačenje navedenog izraza „računovodstvena dokumentacija jednake dokazne vrijednosti”?

                  3.

                  Konkretno, protive li se navedenim odredbama Uredbe nacionalno i regionalno zakonodavstvo i naknadno doneseni upravni provedbeni akti kojima se u slučaju u kojem je financiranje odobreno korisniku u svrhu izgradnje nekretnine njegovim materijalima, alatima i radnom snagom predviđa sustav provjere izdataka na koje se odnosi financiranje javne uprave i koji se sastoji od:

                              (a)

                              prethodnog određivanja količine radova na temelju regionalnog cjenika koji se odnosi na javne radove te na temelju važećih tržišnih cijena koje je procijenio projektant za stavke koje se ne predviđaju u tom cjeniku,

                              (b)

                              naknadnog izvještavanja uz dostavljanje računovodstvene dokumentacije koja se odnosi na radove i koja obuhvaća knjižicu o količini izvedenih radova i računovodstvenu evidenciju koje je pravilno na svakoj stranici potpisao voditelj radova i poduzetnik koji je korisnik te provjere i izvješća o količini izvedenih radova, na temelju jediničnih cijena navedenih u točki (a), koje sastavlja povjerenstvo za provjeru koje je imenovala nadležna regionalna uprava?

         (1)  Uredba Vijeća (EZ) br. 1260/1999 od 21. lipnja 1999. o utvrđivanju općih odredaba o strukturnim fondovima (SL 1999., L 161, str. 1.)


title: Predmet C-34/21: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 20. siječnja 2021. uputio Verwaltungsgericht Wiesbaden (Njemačka) – Hauptpersonalrat der Lehrerinnen und Lehrer beim Hessischen Kultusministerium

text:
               22.3.2021

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 98/15

      Zahtjev za prethodnu odluku koji je 20. siječnja 2021. uputio Verwaltungsgericht Wiesbaden (Njemačka) – Hauptpersonalrat der Lehrerinnen und Lehrer beim Hessischen Kultusministerium
      (Predmet C-34/21)
      (2021/C 98/14)
      Jezik postupka: njemački

         Sud koji je uputio zahtjev

      Verwaltungsgericht Wiesbaden

         Stranke glavnog postupka

         Tužitelj: Hauptpersonalrat der Lehrerinnen und Lehrer beim Hessischen Kultusministerium

         Tuženik: Der Minister des Hessischen Kultusministeriums

         Prethodna pitanja

                  1.

                  Treba li članak 88. stavak 1. Uredbe (EU) 2016/679 (1) Europskog parlamenta i Vijeća od 27. travnja 2016. o zaštiti pojedinaca u vezi s obradom osobnih podataka i o slobodnom kretanju takvih podataka te o stavljanju izvan snage Direktive 95/46/EZ (Opća uredba o zaštiti podataka) tumačiti na način da propis, da bi u smislu članka 88. stavka 1. Uredbe (EU) 2016/679 bio preciznije pravilo s ciljem osiguravanja zaštite prava i sloboda u vezi s obradom osobnih podataka zaposlenika u kontekstu zaposlenja, mora ispunjavati zahtjeve koji su za takva pravila utvrđeni člankom 88. stavkom 2. Uredbe (EU) 2016/679?

                  2.

                  Može li se nacionalna odredba, ako očito ne ispunjava zahtjeve iz članka 88. stavka 2. Uredbe (EU) 2016/679 Europskog parlamenta i Vijeća od 27. travnja 2016. o zaštiti pojedinaca u vezi s obradom osobnih podataka i o slobodnom kretanju takvih podataka te o stavljanju izvan snage Direktive 95/46/EZ, unatoč tomu i dalje primjenjivati?

         (1)  Uredba (EU) 2016/679 Europskog parlamenta i Vijeća od 27. travnja 2016. o zaštiti pojedinaca u vezi s obradom osobnih podataka i o slobodnom kretanju takvih podataka te o stavljanju izvan snage Direktive 95/46/EZ (Opća uredba o zaštiti podataka) (SL 2016., L 119, str. 1.).


title: Predmet C-35/21: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 19. siječnja 2021. uputio Varhoven kasatsionen sad (Bugarska) – „Konservinvest” OOD/„Bulkons Parvomay” OOD

text:
               22.3.2021

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 98/15

      Zahtjev za prethodnu odluku koji je 19. siječnja 2021. uputio Varhoven kasatsionen sad (Bugarska) – „Konservinvest” OOD/„Bulkons Parvomay” OOD
      (Predmet C-35/21)
      (2021/C 98/15)
      Jezik postupka: bugarski

         Sud koji je uputio zahtjev

      Varhoven kasatsionen sad

         Stranke glavnog postupka

         Žalitelj u kasacijskom postupku:„Konservinvest” OOD

         Druga stranka:„Bulkons Parvomay” OOD

         Prethodno pitanje

      Dopušta li se člankom 9. Uredbe (EU) br. 1151/2012 (1) Europskog parlamenta i Vijeća od 21. studenoga 2012. o sustavima kvalitete za poljoprivredne i prehrambene proizvode, izvan slučajeva prijelazne zaštite predviđenih tom odredbom, uspostava nacionalnog sustava registracije i zaštite oznaka zemljopisnog podrijetla poljoprivrednih i prehrambenih proizvoda obuhvaćenih područjem primjene te uredbe i ostavlja li se tom odredbom državama članicama sloboda da primjenjuju druga usporedna pravila na nacionalnoj razini (slično usporednom sustavu kod žigova) za rješavanje sporova o povredama prava na takvu oznaku zemljopisnog podrijetla između lokalnih trgovaca koji proizvode i stavljaju na tržište poljoprivredne i prehrambene proizvode obuhvaćene područjem primjene Uredbe br. 1151/2012 unutar države članice u kojoj je registrirana oznaka zemljopisnog podrijetla?

         (1)  Uredba (EU) br. 1151/2012 Europskog parlamenta i Vijeća od 21. studenoga 2012. o sustavima kvalitete za poljoprivredne i prehrambene proizvode (SL 2012., L 343, str. 1.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 15., svezak 25., str. 31.)


title: Predmet C-42/21 P: Žalba koju je 27. siječnja 2021. podnio Lietuvos geležinkeliai AB protiv presude Općeg suda (prvo prošireno vijeće) od 18. studenoga 2020. u predmetu T-814/17, Lietuvos geležinkeliai/Komisija

text:
               22.3.2021

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 98/16

      Žalba koju je 27. siječnja 2021. podnio Lietuvos geležinkeliai AB protiv presude Općeg suda (prvo prošireno vijeće) od 18. studenoga 2020. u predmetu T-814/17, Lietuvos geležinkeliai/Komisija
      (Predmet C-42/21 P)
      (2021/C 98/16)
      Jezik postupka: engleski

         Stranke

         Žalitelj: Lietuvos geležinkeliai AB (zastupnici: W. Deselaers, K. Apel, P. Kirst, Rechtsanwälte)

         Druge stranke u postupku: Europska komisija, Orlen Lietuva AB

         Zahtjevi

      Žalitelj od Suda zahtijeva da:

                  —

                  ukine pobijanu presudu, u cijelosti ili djelomično, u dijelu u kojem se njome odbija žaliteljeva tužba za poništenje Odluke Komisije C(2017) 6544 final od 2. listopada 2017. u predmetu AT.39813 – Baltic Rail (1);

                  —

                  poništi Odluku u cijelosti ili djelomično;

                  —

                  podredno, poništi ili još smanji novčanu kaznu određenu društvu Lietuvos geležinkeliai; i

                  —

                  naloži Komisiji snošenje svih troškova u vezi s ovim postupkom, te postupkom pred Općim sudom.

         Žalbeni razlozi i glavni argumenti

      Žalitelj se u svojoj žalbi oslanja na četiri žalbena razloga.
      Kao prvo, Opći je sud nepravilno protumačio i, slijedom toga, nepravilno primijenio sudsku praksu Suda prema kojoj poduzetnik u vladajućem položaju samo treba odobriti pristup infrastrukturi ako bi se odbijanjem moglo posve onemogućiti tržišno natjecanje osobi koja zahtijeva pristup, ako se takvo odbijanje ne može objektivno opravdati i ako je takav pristup nužan za obavljanje djelatnosti te osobe.
      Kao drugo, uklanjanje željezničke pruge duljine 19 kilometara koja povezuje Mažeikiai u sjeverozapadnoj Litvi s latvijskom granicom (u daljnjem tekstu: pruga) „na brzinu i bez prethodnog pribavljanja potrebnih financijskih sredstava” nije zloporaba vladajućeg položaja.
      Kao treće, Opći je sud počinio pogrešku koja se tiče prava kvalificiravši uklanjanje pruge mogućim ograničavanjem tržišnog natjecanja.
      Kao četvrto, Opći je sud proturječio sam sebi upućivanjem na žaliteljevu navodnu protutržišnu namjeru da bi utvrdio da treba odrediti novčanu kaznu i da bi odredio njenu visinu, iako je utvrdio da se navodna potvrda ne temelji na žaliteljevoj namjeri, protutržišnoj strategiji ili zloj vjeri.

         (1)  Sažetak Odluke Komisije od 2. listopada 2017. vezi s postupkom na temelju članka 102. Ugovora o funkcioniranju Europske unije (Predmet AT.39813 – Baltic Rail) (priopćena pod brojem C(2017) 6544) (SL 2017, C 383, str. 7).


title: Predmet C-600/20 P: Žalba koju je 10. studenoga 2020. podnijela Anne-Marie Klose protiv presude Općeg suda (peto vijeće) od 9. rujna 2020. u predmetu T-81/20, Anne-Marie Klose/Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO)

text:
               22.3.2021

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 98/2

      Žalba koju je 10. studenoga 2020. podnijela Anne-Marie Klose protiv presude Općeg suda (peto vijeće) od 9. rujna 2020. u predmetu T-81/20, Anne-Marie Klose/Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO)
      (Predmet C-600/20 P)
      (2021/C 98/02)
      Jezik postupka: njemački

         Stranke

         Žalitelj: Anne-Marie Klose (zastupnik: I. Seher, odvjetnik)

         Druga stranka u postupku: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo
      Sud Europske unije (vijeće za dopuštanje žalbi) je odlukom od 11. veljače 2021. žalbu proglasio nedopuštenom i žalitelju naložio snošenje vlastitih troškova.


title: Predmet C-640/20 P: Žalba koju je 23. studenoga 2020. podnio PV protiv presude Općeg suda (peto vijeće) od 30. siječnja 2020. u spojenim predmetima T-786/16 i T-224/18, PV/Komisija

text:
               22.3.2021

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 98/2

      Žalba koju je 23. studenoga 2020. podnio PV protiv presude Općeg suda (peto vijeće) od 30. siječnja 2020. u spojenim predmetima T-786/16 i T-224/18, PV/Komisija
      (Predmet C-640/20 P)
      (2021/C 98/03)
      Jezik postupka: francuski

         Stranke

         Žalitelj: PV (zastupnik: D. Birkenmaier, Rechtsanwalt)

         Druga stranka u postupku: Europska komisija

         Zahtjevi

                  —

                  ukinuti presudu od 30. siječnja 2020. u spojenim predmetima T-786/16 i T-224/18;

                  —

                  presuditi u ovom sporu te spojenim predmetima T-786/16 i T-224/18, kako se to predviđa člankom 170. Poslovnika Suda;

                  —

                  naložiti tuženiku snošenje troškova u predmetu C-111/20 P te svih ostalih troškova postupka u predmetima T-786/16, T-224/18, T-224/18 R1 i T-224/18 R2.

         Žalbeni razlozi i glavni argumenti

                  1.

                  Prvi žalbeni razlog povezan je s pogrešnim tumačenjem članaka 72. i 270. UFEU-a, članka 23. Pravilnika o osoblju za dužnosnike i s utvrđenjem Općeg suda prema kojem je Pravilnik o osoblju isključivi izvor prava za presuđivanje u sporovima između članova osoblja i njihove institucije;

                  2.

                  Drugi žalbeni razlog povezan je s povredom članka 4. UEU-a, članka 41. Povelje i članka 11.a Pravilnika o osoblju;

                  3.

                  Treći žalbeni razlog temelji se na povredi općeg načela prava „fraus omnia corrompit” i članka 36. Statuta Suda;

                  4.

                  Četvrti žalbeni razlog povezan je s utvrđenjem da nisu povrijeđeni članci 1., 3., 4., 31. i 41. Povelje ni članci 1.e i 12.a Pravilnika o osoblju;

                  5.

                  Peti žalbeni razlog odnosi se na uporabu „ovjeravanja neistinitog sadržaja”, na iskrivljeno tumačenje članka 59. stavka 1. podstavaka 3. i 5. Pravilnika o osoblju i na povredu Komisijine interne odluke 92-2004 od 6. srpnja 2014.;

                  6.

                  Šesti žalbeni razlog povezan je sa zlonamjernim pogreškama počinjenima u odnosu na primjenu načela prigovora neispunjenja u dvostranoobveznim odnosima;

                  7.

                  Sedmi žalbeni razlog navodi povredu članka 41. Povelje, članka 25. Pravilnika o osoblju te namjernu šutnju povezanu s prijevarnom pronevjerom iznosa od 21 593,64 eura koji se odnosi na zaostale plaće koju je počinio PMO;

                  8.

                  Osmi žalbeni razlog povezan je s iskrivljavanjem zbog neuzimanja u obzir posljedica poništenja prvog stegovnog postupka CMS 13/087;

                  9.

                  Deveti žalbeni razlog povezan je s povredom članka 15. Povelje;

                  10.

                  Deseti žalbeni razlog, koji se ističe podredno, povezan je s povredom zabrane odlučivanja „ultra petita”.


title: Predmet C-643/20: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 30. studenoga 2020. uputio Veszprémi Törvényszék (Mađarska) – ENERGOTT Fejlesztő és Vagyonkezelő Kft./Nemzeti Adó- és Vámhivatal Fellebbviteli Igazgatósága

text:
               22.3.2021

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 98/3

      Zahtjev za prethodnu odluku koji je 30. studenoga 2020. uputio Veszprémi Törvényszék (Mađarska) – ENERGOTT Fejlesztő és Vagyonkezelő Kft./Nemzeti Adó- és Vámhivatal Fellebbviteli Igazgatósága
      (Predmet C-643/20)
      (2021/C 98/04)
      Jezik postupka: mađarski

         Sud koji je uputio zahtjev

      Veszprémi Törvényszék

         Stranke glavnog postupka

         Tužitelj: ENERGOTT Fejlesztő és Vagyonkezelő Kft.

         Tuženik: Nemzeti Adó- és Vámhivatal Fellebbviteli Igazgatósága

         Prethodna pitanja

                  1.

                  Treba li članak 90. stavke 1. i 2. Direktive Vijeća 2006/112/EZ od 28. studenoga 2006. o zajedničkom sustavu poreza na dodanu vrijednost (u daljnjem tekstu: Direktiva o PDV-u) (1) – osobito imajući u vidu presudu [od 23. studenoga 2017., Di Maura (C-246/16)] (2), rješenje [od 29. siječnja 2020., Porr Építési Kft. (C-292/19)] (3) i temeljna načela djelotvornosti i ekvivalentnosti sadržana u pravu Unije – tumačiti na način da države članice ne mogu, kad je riječ o povratu PDV-a na potraživanja koja su postala konačno nenaplativa, rok zastare početi računati od datuma koji prethodi onom kada je potraživanje na kojem se temelji zahtjev za povrat PDV-a postalo nenaplativo?

                  2.

                  Treba li članak 90. stavke 1. i 2. i članak 273. Direktive o PDV-u – osobito imajući u vidu presudu [od 23. studenoga 2017., Di Maura (C-246/16)], rješenje [od 29. siječnja 2020., Porr Építési Kft. (C-292/19)] i temeljna načela djelotvornosti, ekvivalentnosti i porezne neutralnosti sadržana u pravu Unije – tumačiti na način da im je protivna pravna praksa države članice u skladu s kojom njezino tijelo nadležno za primjenu zakona zahtijeva od poreznog obveznika – kao uvjet za povrat PDV-a na potraživanja koja su postala konačno nenaplativa – da, uz isticanje potraživanja na koje se odnosi taj porez u postupku razreza poreza, izvrši i druge radnje u svrhu naplate tog potraživanja?

                  3.

                  Treba li članak 90. stavke 1. i 2. i članak 273. Direktive o PDV-u – osobito imajući u vidu presudu [od 23. studenoga 2017., Di Maura (C-246/16)], rješenje [od 29. siječnja 2020., Porr Építési Kft. (C-292/19)] i temeljna načela djelotvornosti, ekvivalentnosti i porezne neutralnosti sadržana u pravu Unije – tumačiti na način da im je protivna pravna praksa države članice u skladu s kojom društvo koje pruža uslugu mora, u slučaju neplaćanja, smjesta prestati pružati je jer ako to ne učini i nastavi pružati uslugu o kojoj je riječ, neće moći ostvariti povrat PDV-a na potraživanja koja su postala konačno nenaplativa, unatoč tomu što je do te nenaplativosti došlo naknadno?

                  4.

                  Treba li članak 90. stavke 1. i 2. i članak 273. Direktive o PDV-u te članke 15. do 17. Povelje o temeljnim pravima – osobito imajući u vidu presudu [od 23. studenoga 2017., Di Maura (C-246/16)], rješenje [od 29. siječnja 2020., Porr Építési Kft. (C-292/19)] i temeljna načela djelotvornosti, ekvivalentnosti i porezne neutralnosti sadržana u pravu Unije – tumačiti na način da [im je protivno to što] je tijelo države članice nadležno za primjenu zakona utvrdilo uvjete navedene u drugom do četvrtom pitanju bez ikakvog pravnog temelja nakon donošenja presude u predmetu Porr Építési Kft. (C-292/19) i da ti uvjeti nisu poznati poreznim obveznicima prije nego što potraživanja postanu konačno nenaplativa?

         (1)  SL 2006., L 347, str. 1. (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 9., svezak 1., str. 120.)

         (2)  ECLI:EU:C:2017:887

         (3)  ECLI:EU:C:2019:901


title: Predmet C-670/20: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 8. prosinca 2020. uputio Ráckevei Járásbíróság (Mađarska) – EP i dr./ERSTE Bank Hungary Zrt.

text:
               22.3.2021

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 98/4

      Zahtjev za prethodnu odluku koji je 8. prosinca 2020. uputio Ráckevei Járásbíróság (Mađarska) – EP i dr./ERSTE Bank Hungary Zrt.
      (Predmet C-670/20)
      (2021/C 98/05)
      Jezik postupka: mađarski

         Sud koji je uputio zahtjev

      Ráckevei Járásbíróság

         Stranke glavnog postupka

         Tužitelji: EP, TA, FV i TB

         Tuženik: ERSTE Bank Hungary Zrt.

         Prethodna pitanja

                  1.

                  Uzimajući u obzir tumačenje članka 4. stavka 2. Direktive 93/13/EEZ o nepoštenim uvjetima u potrošačkim ugovorima (1), koje je sadržano u presudi Andriciuc i dr., C-186/16 (2), treba li smatrati jasnom i nedvosmislenom ugovornu odredbu o valutnom riziku, kojom se izričito ne utvrđuje da navedeni rizik preuzima isključivo i u potpunosti dužnik te koja sadržava samo dužnikovu izjavu u kojoj se navodi da je on „potpuno svjestan mogućih rizika transakcije, a osobito činjenice da promjena tečaja predmetne strane valute u odnosu na mađarsku forintu može i povećati i smanjiti teret povrata zajma u forintama[”]?

                  2.

                  Je li gore navedena ugovorna odredba u skladu sa zahtjevom utvrđenim u presudi Andriciuc i dr., C-186/16, prema kojem potrošač mora na temelju te odredbe moći procijeniti potencijalno znatne ekonomske posljedice preuzimanja valutnog rizika za njegove financijske obveze, uzimajući u obzir da se dokumentom naslovljenim [„]Informacije o općim rizicima financiranja u stranim valutama[”], koji je potrošač potpisao u trenutku sklapanja ugovora, jednako upućuje na pozitivne i negativne učinke takvih promjena u tečaju sugerirajući time da je uobičajen trend stabilne razine tečaja – koji je naveo i mađarski savez banaka – takav da se povoljne i nepovoljne ekonomske posljedice dugoročno izjednačavaju?

                  3.

                  Je li gore navedena ugovorna odredba u skladu sa zahtjevom utvrđenim u presudi Andriciuc i dr., C-186/16, prema kojem potrošač mora na temelju te odredbe moći procijeniti potencijalno znatne ekonomske posljedice preuzimanja valutnog rizika za njegove financijske obveze, kada se ni u ugovoru ni u informativnom dokumentu o valutnim rizicima, koji je potpisan u trenutku sklapanja ugovora, ni izričito ni prešutno ne navodi mogućnost znatnog povećanja obroka otplate odnosno mogućnost da to povećanje u stvarnosti dosegne bilo koju razinu?

                  4.

                  Uzimajući u obzir tumačenje članka 4. stavka 2. Direktive 93/13/EEZ o nepoštenim uvjetima u potrošačkim ugovorima, koje je provedeno u presudi Andriciuc i dr., C 186/16, treba li se smatrati da je ugovorna odredba o valutnom riziku, u kojoj se izričito ne navodi da valutni rizik preuzima isključivo i u potpunosti potrošač, jasna i nedvosmislena kada iz ugovornih odredbi izričito ne proizlazi mogućnost znatnog povećanja obroka otplate odnosno mogućnost da to povećanje u stvarnosti dosegne bilo koju razinu?

                  5.

                  Je li izjava koju je u te svrhe dao potrošač, koja je sastavljena u općenitom izričaju u tipskoj ugovornoj odredbi, dovoljna sama po sebi kako bi se smatralo da informacija o valutnom riziku ispunjava zahtjev utvrđen u presudi Andriciuc i dr., C-186/16, prema kojem potrošač mora na temelju te odredbe moći procijeniti potencijalno znatne ekonomske posljedice prijenosa valutnog rizika za njegove financijske obveze, kada nijedna druga ugovorna odredba odnosno odredba informativnog [dokumenta] ne podupire takav zaključak?

                  6.

                  Uzimajući u obzir presudu Andriciuc i dr., C-186/16, je li tumačenje Kúrije (Vrhovni sud), prema kojem „činjenica da je tuženik pružio informacije o valutnom riziku znači sama po sebi da je tužitelj trebao realno računati s tim rizikom”, u skladu s člankom 4. stavkom 2. Direktive 93/13/EEZ o nepoštenim uvjetima u potrošačkim ugovorima?

         (1)  Direktiva Vijeća 93/13/EEZ od 5. travnja 1993. o nepoštenim uvjetima u potrošačkim ugovorima (SL 1993., L 95, str. 29.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 15., svezak 12., str. 24.)

         (2)  Presuda od 20. rujna 2017., Andriciuc i dr., C-186/16, EU:C:2017:703


title: Predmet C-673/20: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 9. prosinca 2020. uputio Tribunal judiciaire d’Auch (Francuska)– EP/Préfet du Gers, Institut National de la Statistique et des Études Économiques

text:
               22.3.2021

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 98/5

      Zahtjev za prethodnu odluku koji je 9. prosinca 2020. uputio Tribunal judiciaire d’Auch (Francuska)– EP/Préfet du Gers, Institut National de la Statistique et des Études Économiques
      (Predmet C-673/20)
      (2021/C 98/06)
      Jezik postupka: francuski

         Sud koji je uputio zahtjev

      Tribunal judiciaire d’Auch

         Stranke glavnog postupka

         Tužitelj: EP

         Tuženici: Préfet du Gers, Institut National de la Statistique et des Études Économiques

         Druga stranka: Maire de Thoux

         Prethodna pitanja

                  1.

                  Treba li članak 50. Ugovora o Europskoj uniji i Sporazum o povlačenju Ujedinjene Kraljevine iz Europske unije tumačiti na način da se njima ukida status građanina Unije britanskim državljanima koji su prije završetka prijelaznog razdoblja koristili svoje pravo na slobodno kretanje i slobodan nastan na državnom području druge države članice, osobito za državljane koji borave na državnom području druge države članice više od petnaest godina i na koje se primjenjuje britanski zakon, takozvani „15 year rule”, kojim im se tako uskraćuje svako pravo glasa?

                  2.

                  U slučaju potvrdnog odgovora, treba li smatrati da kombinacija članaka 2., 3., 10., 12. i 127. Sporazuma o povlačenju, točke 6. njegove preambule i članaka 18., 20. i 21. Ugovora o funkcioniranju Europske unije dopušta tim britanskim državljanima zadržavanje, bez ikakve iznimke, pravâ na status građanina Unije koja su uživali prije povlačenja njihove zemlje iz Europske unije?

                  3.

                  U slučaju niječnog odgovora na drugo pitanje, je li Sporazum o povlačenju djelomično nevaljan jer se njime povređuju načela koja čine identitet Europske unije, osobito članci 18., 20. i 21. Ugovora o funkcioniranju Europske unije, ali i članci 39. i [40.] Povelje Europske unije o temeljnim pravima, te povređuje li se njime načelo proporcionalnosti jer ne sadržava odredbu koja bi im dopuštala da zadrže ta prava bez ikakve iznimke?

                  4.

                  U svakom slučaju, je li članak 127. stavak 1. točka (b) Sporazuma o povlačenju djelomično nevaljan jer se njime povređuju članci 18., 20. i 21. Ugovora o funkcioniranju Europske unije, ali i članci 39. i 40. Povelje Europske unije o temeljnim pravima, s obzirom na to da se njime građanima Unije koji su koristili svoje pravo na slobodno kretanje i slobodan nastan u Ujedinjenoj Kraljevini uskraćuje pravo da glasaju i budu birani na lokalnim izborima u toj zemlji te, ako Opći sud i Sud to tumače jednako kao i Conseil d’Etat (Državno vijeće, Francuska), proteže li se ta povreda i na državljane Ujedinjene Kraljevine koji su koristili svoje pravo na slobodno kretanje i slobodan nastan na državnom području druge države članice više od 15 godina, na koje se primjenjuje britanski zakon, takozvani „15 year rule”, kojim im se tako uskraćuje svako pravo glasa?


title: Predmet C-675/20 P: Žalba koju je 11. prosinca 2020. podnio Colin Brown protiv presude Općeg suda (četvrto prošireno vijeće) od 5 listopada 2020. u predmetu T-18/19, Brown/Komisija

text:
               22.3.2021

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 98/6

      Žalba koju je 11. prosinca 2020. podnio Colin Brown protiv presude Općeg suda (četvrto prošireno vijeće) od 5 listopada 2020. u predmetu T-18/19, Brown/Komisija
      (Predmet C-675/20 P)
      (2021/C 98/07)
      Jezik postupka: engleski

         Stranke

         Žalitelj: Colin Brown (zastupnik: I. Van Damme, advocaat)

         Druge stranke u postupku: Europska komisija i Vijeće Europske unije

         Zahtjevi

      Žalitelj od Suda zahtijeva da:

                  —

                  ukine pobijanu presudu kojom je odlučeno da se neće poništiti pobijana odluka (1);

                  —

                  zaključi, na temelju cijelog spisa kojim raspolaže, da pobijanu odluku treba poništiti i naloži ponovnu uspostavu žaliteljeve naknade za život u inozemstvu i naknade putnih troškova od 1. prosinca 2017. te plaćanje naknada i troškova koji nisu bili plaćeni između 1. prosinca 2017. i datuma ponovne uspostave žaliteljeva prava na navedene naknade, uvećane za kamate; i

                  —

                  naloži Komisiji snošenje troškova koji su žalitelju nastali u postupcima pred Sudom i Općim sudom.

         Žalbeni razlozi i glavni argumenti

      Prvi žalbeni razlog, u okviru kojeg se tvrdi da je Opći sud počinio pogrešku prilikom tumačenja članka 4. stavka 1. točke (a) Priloga VII. Pravilniku o osoblju u smislu da se njime dopušta ili zahtijeva da se dužnosniku oduzme pravo na naknadu za život u inozemstvu jer je stekao državljanstvo države mjesta svojeg zaposlenja, osim ako nije došlo do promjene dužnosnikova mjesta zaposlenja.
      Drugi žalbeni razlog, u okviru kojeg se tvrdi da primjena na žalitelja članka 4. stavka 1. točke (a) Priloga VII. Pravilniku o osoblju od strane Općeg suda u svojoj presudi, i Komisije u pobijanoj odluci, dovodi do neopravdane diskriminacije.

         (1)  Odluka Ureda za upravljanje individualnim materijalnim pravima i njihovu isplatu od 19. ožujka 2018. kojom se žalitelju oduzima pravo na naknadu za život u inozemstvu i naknadu njegovih putnih troškova počevši od 1. prosinca 2017.