title: Predmet T-319/14: Presuda Općeg suda od 16. travnja 2015. – Drogenhilfe Köln Projekt protiv OHIM-a (Rauschbrille) („Žig Zajednice — Prijava verbalnog žiga Zajednice Rauschbrille — Aposlutni razlozi za odbijanje — Opisni karakter — Nepostojanje razlikovnoga karaktera — Članak 7. stavak 1. točke (b) i (c) Uredbe (EZ) br. 207/2009”)

text:
               8.6.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 190/14

         Presuda Općeg suda od 16. travnja 2015. – Drogenhilfe Köln Projekt protiv OHIM-a (Rauschbrille)
   (Predmet T-319/14) (1)

   ((„Žig Zajednice - Prijava verbalnog žiga Zajednice Rauschbrille - Aposlutni razlozi za odbijanje - Opisni karakter - Nepostojanje razlikovnoga karaktera - Članak 7. stavak 1. točke (b) i (c) Uredbe (EZ) br. 207/2009”))
   (2015/C 190/17)
   Jezik postupka: njemački

      Stranke

      Tužitelj: Drogenhilfe Köln Projekt gGmbH (Köln, Njemačka) (zastupnik: V. Schoene, odvjetnik)

      Tuženik: Ured za usklađivanje na unutarnjem tržištu (žigovi i dizajni) (zastupnik: G. Schneider, agent)

      Predmet

   Tužba podnesena protiv odluke prvog žalbenog vijeća OHIM-a od 29. siječnja 2014. (predmet R 1356/2013-1) koja se odnosi na prijavu verbalnog žiga Rauschbrille kao žiga Zajednice.

      Izreka

               1.

               Tužba se odbija.

               2.

               Nalaže se društvu Drogenhilfe Köln Projekt gGmbH snošenje troškova.

      (1)  SL C 212, 7.7.2014.


title: Predmet T-22/16: Rješenje Općeg suda od 9. ožujka 2017. – Comprojecto-Projectos e Construções i Gomes de Azevedo protiv ESB-a („Tužba zbog propusta, tužba za poništenje i tužba za naknadu štete — Nadzor kreditnih i financijskih institucija — Sprječavanje korištenja financijskog sustava u svrhu pranja novca — Korektivne mjere — Nepostojanje poziva na djelovanje — Nedostatak preciznosti zahtjeva — Akt koji se ne može pobijat — Tužba koja je djelomično očito nedopuštena i djelomično očito pravno neosnovana”)

text:
               8.5.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 144/44

         Rješenje Općeg suda od 9. ožujka 2017. – Comprojecto-Projectos e Construções i Gomes de Azevedo protiv ESB-a
   (Predmet T-22/16) (1)

   ((„Tužba zbog propusta, tužba za poništenje i tužba za naknadu štete - Nadzor kreditnih i financijskih institucija - Sprječavanje korištenja financijskog sustava u svrhu pranja novca - Korektivne mjere - Nepostojanje poziva na djelovanje - Nedostatak preciznosti zahtjeva - Akt koji se ne može pobijat - Tužba koja je djelomično očito nedopuštena i djelomično očito pravno neosnovana”))
   (2017/C 144/60)
   Jezik postupka: portugalski

      Stranke

      Tužitelji: Comprojecto-Projectos e Construções, Lda (Lisabon, Portugal), Julião Maria Gomes de Azevedo (Lisabon), Paulo Eduardo Matos Gomes de Azevedo (Lisabon), Isabel Maria Matos Gomes de Azevedo (Lisabon) (zastupnik: M. Ribeiro, odvjetnik)

      Tuženik: Europska središnja banka (zastupnici: A. Karpf, P. Ferreira Jorge i K. Kaiser, agenti)

      Predmet

   Kao prvo, zahtjev na temelju članka 265. UFEU-a za utvrđenje da je ESB nezakonito propustio djelovati prema portugalskim kreditnim institucijama u okviru sprječavanja korištenja financijskog sustava u svrhu pranja novca; kao drugo, zahtjev na temelju članka 263. UFEU-a za poništenje akta kojim je ESB vratio tužiteljima poziv na djelovanje koji su mu uputili i, kao treće, zahtjev na temelju članka 268. UFEU-a za naknadu štete koju su tužitelji navodno pretrpjeli zbog tog nedjelovanja.

      Izreka

               1.

               Tužba se odbija.

               2.

               Društvu Comprojecto – Projectos e Construções, Lda, Juliãu Marii Gomesu de Azevedu, Paulu Eduardu Matosu Gomesu de Azevedu et Isabel Mariu Matos Gomes de Azevedo nalaže se snošenje troškova.

      (1)  SL C 106, 21. 3. 2016.


title: Predmet C-11/17: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 10. siječnja 2017. uputio Amtsgericht Aue, Zweigstelle Stollberg (Njemačka) – Thomas Hübner protiv LVM Lebensversicherungs AG

text:
               10.4.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 112/18

         Zahtjev za prethodnu odluku koji je 10. siječnja 2017. uputio Amtsgericht Aue, Zweigstelle Stollberg (Njemačka) – Thomas Hübner protiv LVM Lebensversicherungs AG
   (Predmet C-11/17)
   (2017/C 112/26)
   Jezik postupka: njemački

      Sud koji je uputio zahtjev

   Amtsgericht Aue, Zweigstelle Stollberg

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelj: Thomas Hübner

      Tuženik: LVM Lebensversicherungs AG

      Prethodna pitanja

               1.

               Treba li Prilog II. točku A Direktive Vijeća 92/96/EEZ od 10. studenoga 1992. (1) [u vezi s] člankom 15. stavkom 1. trećim podstavkom [Direktive 90/619/EEZ] (2) tumačiti na način da je potrošač ovlašten otkazati ugovor o životnom ili mirovinskom osiguranju tijekom cijelog razdoblja njegova plaćanja, kada je u neznanju o pravu na otkaz ugovora, zbog toga što ga društvo za životno ili mirovinsko osiguranje o tome nije obavijestilo, na temelju tog ugovora uplaćivao više godina?

               2.

               Je li nacionalna odredba koja propisuje, pozivanjem na načelo dobre vjere, gubitak potrošačeva prava na otkaz ugovora kada osiguranik koji nije znao za svoje pravo na otkaz ugovora nastavlja uplaćivati na temelju tog ugovora sve dok ne sazna za to pravo, u skladu s gornjom direktivom?

      (1)  Direktiva Vijeća 92/96/EEZ od 10. studenoga 1992. o usklađivanju zakona i drugih propisa u odnosu na izravno životno osiguranje i izmjeni direktiva 79/267/EEZ i 90/619/EEZ (Treća direktiva o životnom osiguranju), SL L 360, str. 1.

      (2)  Druga direktiva Vijeća 90/619/EEZ od 8. studenoga 1990. o usklađivanju zakona i drugih propisa u odnosu na izravno životno osiguranje i utvrđivanje odredaba za olakšavanje učinkovitog ostvarivanja slobode pružanja usluga te izmjeni Direktive 79/267/EEZ, SL L 330, str. 50.


title: Predmet C-481/15: Rješenje predsjednika osmog vijeća Suda od 11. svibnja 2016. – Europska komisija protiv Savezne Republike Njemačke

text:
               1.8.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 279/24

         Rješenje predsjednika osmog vijeća Suda od 11. svibnja 2016. – Europska komisija protiv Savezne Republike Njemačke
   (Predmet C-481/15) (1)

   (2016/C 279/33)
   Jezik postupka: njemački
   Predsjednik osmog vijeća odredio je brisanje predmeta.

      (1)  SL C 371, 9. 11. 2015.


title: Predmet T-450/16: Tužba podnesena 10. kolovoza 2016. – sheepworld protiv EUIPO-a (Beste Freunde)

text:
               3.10.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 364/25

      Tužba podnesena 10. kolovoza 2016. – sheepworld protiv EUIPO-a (Beste Freunde)
      (Predmet T-450/16)
      (2016/C 364/27)
      Jezik postupka: njemački

         Stranke

         Tužitelj: sheepworld AG (Ursensollen, Njemačka) (zastupnik: S. von Rüden, odvjetnik)

         Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO)

         Podaci o postupku pred EUIPO-om

         Predmetni sporni žig: verbalni žig Europske unije „Beste Freunde” – prijava za registraciju br. 14 170 013

         Pobijana odluka: odluka četvrtog žalbenog vijeća EUIPO-a od 26. svibnja 2016. u predmetu R 93/2016-4

         Tužbeni zahtjev

      Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

                  —

                  poništi pobijanu odluku;

                  —

                  naloži EUIPO-u snošenje troškova postupka, uključujući troškove nastale u žalbenom postupku.

         Tužbeni razlog

                  —

                  povreda članka 7. stavka 1. točke (b) Uredbe br. 207/2009.


title: Predmet T-96/15: Presuda Općeg suda od 6. srpnja 2016. – Mozzetti protiv EUIPO-a – di Lelio (Alfredo alla Scrofa) („Žig Europske unije — Postupak za proglašavanje žiga ništavim — Figurativni žig Europske unije Alfredo alla Scrofa — Raniji nacionalni verbalni žig L’ORIGINALE ALFREDO — Zahtjev za podnošenje dokaza o uporabi — Članak 57. stavak 2. Uredbe (EZ) br. 207/2009 — Relativni razlog za odbijanje — Članak 8. stavak 1. točka (b) Uredbe br. 207/2009”)

text:
               22.8.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 305/30

         Presuda Općeg suda od 6. srpnja 2016. – Mozzetti protiv EUIPO-a – di Lelio (Alfredo alla Scrofa)
   (Predmet T-96/15) (1)

   ((„Žig Europske unije - Postupak za proglašavanje žiga ništavim - Figurativni žig Europske unije Alfredo alla Scrofa - Raniji nacionalni verbalni žig L’ORIGINALE ALFREDO - Zahtjev za podnošenje dokaza o uporabi - Članak 57. stavak 2. Uredbe (EZ) br. 207/2009 - Relativni razlog za odbijanje - Članak 8. stavak 1. točka (b) Uredbe br. 207/2009”))
   (2016/C 305/41)
   Jezik postupka: talijanski

      Stranke

      Tužitelj: Mario Mozzetti (Rim, Italija) (zastupnik: E. Montelione, odvjetnik)

      Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (zastupnik: L. Rampini, agent)

      Druga stranka u postupku pred žalbenim vijećem EUIPO-a, intervenijent u postupku pred Općim sudom: Ines di Lelio (Rim) (zastupnici: D. De Simone, G. Orsoni i R. Fecchio, odvjetnici)

      Predmet

   Tužba protiv odluke prvog žalbenog vijeća EUIPO-a od 2. prosinca 2014. (predmet R 655/2014-1) koja se odnosi na postupak za proglašavanje žiga ništavim između I. di Lelio i M. Mozzettija.

      Izreka

               1.

               Tužba se odbija.

               2.

               M. Mozzettiju nalaže se snošenje troškova.

      (1)  SL C 127, 20. 4. 2015.


title: Predmet T-744/14: Tužba podnesena 3. studenoga 2014. – Meta Group protiv Komisije

text:
               22.12.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 462/30

         Tužba podnesena 3. studenoga 2014. – Meta Group protiv Komisije
   (Predmet T-744/14)
   (2014/C 462/43)
   Jezik postupka: talijanski

      Stranke

      Tužitelj: Meta Group Srl (Rim, Italija) (zastupnici: A. Bartolini i A. Formica, avvocati)

      Tuženik: Europska komisija

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

               —

               utvrdi da Komisija nije izvršila plaćanje iznosa koji proizlaze iz dolje navedenih ugovora o bespovratnim sredstvima u visini od 5 66  377,63 eura sa osnova dospjelih neplaćenih doprinosa te da utvrdi da su nezakoniti prijeboji s potraživanjima tužitelja;

               —

               i slijedom toga naloži Komisiji da plati tužitelju navedeni iznos od 5 66  377,63 eura uvećano za zatezne kamate i valutnu revalorizaciju;

               —

               kao i to da naloži Komisiji naknadu štete koja je prouzročena tužitelju u ukupnom iznosu od 8 15  000,00 eura ili višem iznosu ako takvog utvrdi Opći sud na temelju ovog postupka, zajedno sa štetom koja proizlazi iz nezakonitosti navedenih prijeboja.

      Tužbeni razlozi i glavni argumenti

   Predmet ove tužbe je navodno neispunjenje ugovora koji se odnosi na projekte take-it-up (br. 245637), BCreative (br. 255599) i Ecolink+ (br. 245637) od strane tuženika koji su sklopljeni u okviru „petog i šestog Okvirnog programa Europske unije za istraživanje i tehnološki razvoj”.
   U prilog osnovanosti tužbe tužitelj ističe deset tužbenih razloga.

               1.

               Prvi tužbeni razlog temelji se na tome da Komisija nije ispunila ugovorne odredbe koje se odnose na utvrđenje satnice članova – pružatelja usluga (povreda članka II.19. stavka 1. točke (d) Priloga II. ugovorima o bespovratnim sredstvima).

                           —

                           Komisija prilikom utvrđenja satnice članova – pružatelja usluga nije poštovala kriterije iz članka II.19. stavka 1. točke (d) Priloga II. koji predviđaju da se troškovi članova, koji kao stručnjaci pružaju usluge za izvršenje subvencioniranog programa u smislu ugovora koji je sklopljen inter partes, utvrđuju primjenom propisa država članica u kojemu korisnik obavlja svoju djelatnost.

               2.

               Drugi tužbeni razlog temelji se na tome da Komisija nije ispunila ugovorne odredbe koje se odnose na utvrđenje satnice članova – pružatelja usluga (povreda članka II.19. stavka 1. točke (b) Priloga II. ugovorima o bespovratnim sredstvima).

                           —

                           Prilikom utvrđenja satnice članova – pružatelja usluga Komisija nije poštovala odredbe članka II.19. stavka 1. točke (b) ugovora o bespovratnim sredstvima prema kojima se opravdani troškovi moraju utvrditi na temelju općih načela koji su na snazi u vrijeme potpisivanja ugovora. To što je Komisija primijenila parametre koji su bili predviđeni za programe „Marie Curie” je u cijelosti neprimjereno i samovoljno, jer se odluka o tome temelji na propisu koji je stupio na snagu tek 2011. i jer se, osim toga, isključivo odnosi na Program FP7 koji kao takav nije bio na snazi u vrijeme odvijanja spornih činjenica.

               3.

               Treći tužbeni razlog temelji se na tome da Komisija nije ispunila ugovorne odredbe iz članka I.11. (Other Special conditions) ugovora o bespovratnim sredstvima za projekt Take it up.

                           —

                           Posebno u odnosu na program CIP i ugovor koji se odnosi na projekt Take it up, Komisija je povrijedila članak I.11., s obzirom na to da nije donijela nikakvu formalnu ili prešutnu odluku u odnosu na metodologiju koju je za izvršenje takve ugovorne odredbe predložio META.

               4.

               Četvrti tužbeni razlog temelji se na tome da Komisija nije ispunila obvezu iz članka II.19. stavka 1. točke (b) Priloga II. ugovorima o bespovratnim sredstvima time što je klasificirala kao „ugovor o podizvođenju radova” radni odnos zasnovan sa stručnjacima koji su surađivali s društvom koje je u ovom postupku tužitelj.

                           —

                           Komisija još jednom nije ispunila obveze u odnosu na kriterije iz članka II.19. stavka 1. točke b), s obzirom na to da postupila pogrešno kada nije primijenila kriterije koje primjenjuje META prilikom provedbe subvencioniranih projekata te kriterije i načela izvješćivanja koji se odnose na „intra muros consultants”, u skladu s definicijom koju je dala sama Komisija u financijskim smjernicama u petom i šestom Okvirnom programu.

               5.

               Peti tužbeni razlog temelji se na tome da Komisija nije ispunila obveze iz članka II. 19. stavka 1. točke (b) Priloga II. ugovorima o bespovratnoj pomoći u odnosu na priznanje neizravnih troškova za „in house consultants”.

                           —

                           Komisija nije ispunila obveze i u odnosu na odredbe članka II. 19. stavka 1. točke(b) Priloga I. posebno u odnosu na primjenu općih načela koji su tamo navedeni glede izvješćivanja, s obzirom na to da nije poštivala opća načela u području kvalifikacije neizravnih troškova za „in house consultants”.

               6.

               Šesti tužbeni razlog temelji se na tome da je Komisija povrijedila pravila i načela prava Europske unije i sudske prakse Suda Europske unije i osobito načela dobre vjere, legitimnih očekivanja i pravne sigurnosti.

                           —

                           Propust i nepostupanje Komisije može kod tužitelja stvoriti legitimno očekivanje u odnosu na pravilnost metodologije koju je predložio, te zbog tog razloga naknadni akti povrata i smanjenja dužnih doprinosa se imaju smatrati da su doneseni kršeći načela dobre vjere u izvršenju ugovora.

               7.

               Sedmi tužbeni razlog temelji se na tome da je Komisija povrijedila pravila koja su sadržana u Zakoniku dobrog upravnog postupka, osobito pravila proporcionalnosti, izvješćivanja, kontradiktornosti i obrazlaganja.

                           —

                           Komisija nije dostavila META-i zatražene obavijesti, nije dala potrebno obrazloženje donesenih odluka te je osim toga donijela odluku koja nije proporcionalna, kada se sagleda da je tužitelj na vrijeme postigao sve ciljeve projekta.

               8.

               Osmi tužbeni razlog temelji se na tome da Komisija nije prema META-i ispunila obvezu plaćanja doprinosa predviđene u ugovorima o bespovratnim sredstvima u odnosu na financirane projekte.

                           —

                           Komisija stoga nije ispunila ugovorne obveze koje se odnose na plaćanje doprinosa na temelju ugovora o bespovratnim sredstvima za fakturirane usluge META-e za postizanje ciljeva projekta. Iznos dospjelih neplaćenih doprinosa iznosi 5 66  377,63 eura.

               9.

               Deveti tužbeni razlog temelji se na tome da je Komisija prekršila članak 80. Uredbe EU br. 966/2012 kada je izvršila prijeboj tražbina META-e.

                           —

                           Komisija je prekršila članak 80. Uredbe EU br. 966/2012, kojim se predviđa da je prijeboj tražbina i dugova između europskih institucija dopušten samo između tražbina koje su određene, nesporne i dospjele, dok prebijene tražbine Komisije, s obzirom na to da su sporne, ne ispunjavaju uvjet „nespornosti”.

               10.

               Deseti tužbeni razlog temelji se na naknadi imovinske štete koju je pretrpio tužitelj.

                           —

                           Neispunjenje ugovornih obveza od strane Komisije je, osim toga, prouzročilo posebno veliku i neopravdanu štetu META-i u obliku izmakle dobiti, izračunate na temelju vještačenja priloženog tužbi u iznosu od 8 15  000,00 eura, pored štete koja proizlazi iz akata o prijeboju koje je donijela Komisija.


title: Predmet T-174/14 R: Rješenje predsjednika Općeg suda od 10. lipnja 2014. – Dieckerhoff Guss protiv Komisije ( „Postupak privremene pravne zaštite  — Državne potpore  — Nacionalno poticanje proizvodnje električne energije iz obnovljivih izvora  — Odluka Komisije o otvaranju službenog istražnog postupka u pogledu državnih potpora  — Zahtjev za suspenziju primjene  — Hitnost  — Fumus boni juris” )

text:
               22.9.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 329/15

         Rješenje predsjednika Općeg suda od 10. lipnja 2014. – Dieckerhoff Guss protiv Komisije
   (Predmet T-174/14 R)
   ((„Postupak privremene pravne zaštite - Državne potpore - Nacionalno poticanje proizvodnje električne energije iz obnovljivih izvora - Odluka Komisije o otvaranju službenog istražnog postupka u pogledu državnih potpora - Zahtjev za suspenziju primjene - Hitnost - Fumus boni juris”))
   2014/C 329/19
   Jezik postupka: njemački

      Stranke

      Tužitelj: Dieckerhoff Guss GmbH (Gevelsberg, Njemačka) (zastupnici: H. Höfler, C. Kahle i V. Winkler, odvjetnici)

      Tuženik: Europska komisija (zastupnici: T. Maxian Rusche i R. Sauer, agenti)

      Predmet

   Zahtjev za suspenziju pravnih učinaka odluke kojom je Komisija otvorila službeni istražni postupak u pogledu državnih potpora, u vezi s njemačkim zakonom o električnoj energiji iz obnovljivih izvora.

      Izreka

               1.

               Zahtjev za privremenu pravnu zaštitu se odbija.

               2.

               Ukida se odluka od 7. travnja 2014., Dieckerhoff Guss/Komisija (T-174/14 R).

               3.

               O troškovima će se odlučiti naknadno.


title: Predmet C-303/13 P: Žalba koju je 3. lipnja 2013. podnijela Europska komisija protiv presude Općeg suda (peto vijeće) donesene 20. ožujka 2013. u predmetu T-92/11: Jørgen Andersen protiv Europske komisije

text:
               31.8.2013

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 252/14

         Žalba koju je 3. lipnja 2013. podnijela Europska komisija protiv presude Općeg suda (peto vijeće) donesene 20. ožujka 2013. u predmetu T-92/11: Jørgen Andersen protiv Europske komisije
   (Predmet C-303/13 P)
   2013/C 252/29

   Predmetni postupak pokrenut je prije 1. srpnja 2013., datuma pristupanja Republike Hrvatske Europskoj uniji


title: Predmet T-413/13: Tužba podnesena 9. kolovoza 2013. — City Cycle Industries protiv Vijeća

text:
               21.9.2013

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 274/21

         Tužba podnesena 9. kolovoza 2013. — City Cycle Industries protiv Vijeća
   (Predmet T-413/13)
   2013/C 274/44
   Jezik postupka: engleski

      Stranke

      Tužitelj: City Cycle Industries (Colombo, Šri Lanka) (zastupnici: T. Müller-Ibold i F.-C. Laprévote, odvjetnici)

      Tuženik: Vijeće Europske unije

      Tužbeni zahtjevi

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

               —

               djelomično poništi stavke 1. i 3. članka 1. Provedbene uredbe Vijeća (EU) br. 501/2013 (1) u dijelu u kojem se antidampinška pristojba proširuje na tužitelja i odbija tužiteljev zahtjev za izuzeće;

               —

               naloži Vijeću snošenje sudskih i drugih troškova tužitelja nastalih u vezi s ovim predmetom; i

               —

               poduzme sve druge mjere koje Opći sud smatra primjerenima.

      Tužbeni razlozi i glavni argumenti

   U prilog osnovanosti tužbe tužitelj ističe pet tužbenih razloga.

               1.

               Prvi tužbeni razlog odnosi se na činjenicu da Komisija i Vijeće nisu dokazali izbjegavanje mjera u odnosu na uvoz iz Šri Lanke i time počinili očitu pogrešku u ocjeni, s obzirom na to da je:

                           —

                           zaključak da je došlo do promjene strukture trgovine očito pogrešan;

                           —

                           Vijeće pogrešno utvrdilo da su šrilankanski proizvođači, a posebno tužitelj, pretovarivali bicikle iz Kine i slali prema EU-u.

               2.

               Drugi tužbeni razlog odnosi se na pogrešan zaključak Vijeća da tužitelj nije surađivao i da je takav nedostatak suradnje opravdao odbijanje njegovog zahtjeva za izuzeće, s obzirom na to da:

                           —

                           je tužitelj surađivao najbolje što je mogao;

                           —

                           je zaključak o nedostatku suradnje neopravdan;

                           —

                           utvrđenje Vijeća o nedostatku suradnje predstavlja nedostatak u obrazloženju;

                           —

                           je Vijeće propustilo uzeti u obzir dodatne informacije koje je podnio tužitelj.

               3.

               Treći tužbeni razlog odnosi se na povredu tužiteljevih postupovnih prava u ispitnom postupku, s obzirom na to da:

                           —

                           provedbena uredba krši načelo dužne pažnje i dobre uprave;

                           —

                           nepotpuni spis koji je stavljen na raspolaganje tužitelju predstavlja povredu tužiteljevih prava obrane.

               4.

               Četvrti tužbeni razlog koji se odnosi na činjenicu da odbijanje odobrenja izuzeća tužitelju predstavlja povredu načela jednakog postupanja, s obzirom na to da:

                           —

                           je Komisija diskriminatorno postupila u odnosu na tužitelja tako što je odobrila izuzeće za izvoznike u sličnoj situaciji, a odbila tužiteljev zahtjev za izuzeće;

                           —

                           se s tužiteljem neosnovano postupalo na isti način kao i s proizvođačima koji nisu uopće surađivali.

               5.

               Peti tužbeni razlog odnosi se na neusklađenost utvrđenja o šteti i dampingu u provedbenoj uredbi s osnovnom antidampinškom uredbom, s obzirom na to da je:

                           —

                           utvrđenje slabljenja korektivnih učinaka antidampinške pristojbe pogrešno;

                           —

                           utvrđenje u provedbenoj uredbi o postojanju dampinga također pogrešno.

      (1)  Provedbena uredba Vijeća (EU) br. 501/2013 od 29. svibnja 2013. o proširenju konačne antidampinške pristojbe uvedene Provedbenom uredbom (EU) br. 990/2011 na uvoz bicikala podrijetlom iz Narodne Republike Kine na uvoz bicikala poslanih iz Indonezije, Malezije, Šri Lanke i Tunisa, bez obzira na to imaju li deklarirano podrijetlo iz Indonezije, Malezije, Šri Lanke i Tunisa ili nemaju (SL 2013 L 153, str. 1.) (nesl. prij.).


title: Predmet F-75/13: Tužba podnesena 1. kolovoza 2013. — ZZ protiv Komisije

text:
               21.9.2013

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 274/26

         Tužba podnesena 1. kolovoza 2013. — ZZ protiv Komisije
   (Predmet F-75/13)
   2013/C 274/57
   Jezik postupka: francuski

      Stranke

      Tužitelj: ZZ (zastupnici: D. Abreu Caldas, A. Coolen, É. Marchal, J.-N. Louis, S. Orlandi, odvjetnici)

      Tuženik: Europska komisija

      Predmet i opis spora

   Poništenje odluke kojom tužitelju nije priznato pravo na dodatak za boravak u inozemstvu.

      Tužbeni zahtjev tužitelja

               —

               Poništiti odluku PMO-a od 4. listopada 2012. kojom tužitelju nije priznato pravo na dodatak za boravak u inozemstvu predviđen člankom 4. Priloga VII. Pravilnika o službenicima;

               —

               naložiti Komisiji snošenje troškova.


title: Predmet F-1/16: Tužba podnesena 6. siječnja 2016. – ZZ protiv Parlamenta

text:
               29.3.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 111/45

         Tužba podnesena 6. siječnja 2016. – ZZ protiv Parlamenta
   (Predmet F-1/16)
   (2016/C 111/56)
   Jezik postupka: francuski

      Stranke

      Tužitelj: ZZ (zastupnici: S. Orlandi i T. Martin, odvjetnici)

      Tuženik: Europski parlament

      Predmet i opis spora

   Poništenje odluke Europskog parlamenta o neuključivanju tužiteljeva imena na popis dužnosnika odabranih za sudjelovanje u programu osposobljavanja za postupak certifikacije u 2014.

      Tužbeni zahtjev tužitelja

               —

               poništiti odluku tijela nadležnog za imenovanje od 27. ožujka 2015. o neuključivanju tužiteljeva imena na popis dužnosnika odabranih za sudjelovanje u programu osposobljavanja za postupak certifikacije u 2014.;

               —

               naložiti Europskom parlamentu snošenje troškova.


title: Predmet C-509/14: Presuda Suda (šesto vijeće) od 26. studenoga 2015. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Tribunal Superior de Justicia de la Comunidad Autónoma del País Vasco – Španjolska) – Administrador de Infraestructuras Ferroviarias (ADIF) protiv Luisa Aira Pascuala, Algeposa Terminales Ferroviarios SL, Fondo de Garantía Salarial (Zahtjev za prethodnu odluku — Direktiva 2001/23/EZ — Članak 1. stavak 1. — Prijenos poduzeća — Zaštita prava zaposlenika — Obveza preuzimatelja da prihvati zaposlenike — Javno poduzeće odgovorno za javnu službu — Pružanje usluge drugog poduzetnika na temelju ugovora o upravljanju javnim uslugama — Odluka o neproduljenju tog ugovora nakon njegova isteka — Zadržavanje identiteta gospodarskog subjekta — Djelatnost koja se ponajprije temelji na opremi — Nepreuzimanje zaposlenika)

text:
               1.2.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 38/10

         Presuda Suda (šesto vijeće) od 26. studenoga 2015. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Tribunal Superior de Justicia de la Comunidad Autónoma del País Vasco – Španjolska) – Administrador de Infraestructuras Ferroviarias (ADIF) protiv Luisa Aira Pascuala, Algeposa Terminales Ferroviarios SL, Fondo de Garantía Salarial
   (Predmet C-509/14) (1)

   ((Zahtjev za prethodnu odluku - Direktiva 2001/23/EZ - Članak 1. stavak 1. - Prijenos poduzeća - Zaštita prava zaposlenika - Obveza preuzimatelja da prihvati zaposlenike - Javno poduzeće odgovorno za javnu službu - Pružanje usluge drugog poduzetnika na temelju ugovora o upravljanju javnim uslugama - Odluka o neproduljenju tog ugovora nakon njegova isteka - Zadržavanje identiteta gospodarskog subjekta - Djelatnost koja se ponajprije temelji na opremi - Nepreuzimanje zaposlenika))
   (2016/C 038/12)
   Jezik postupka: španjolski

      Sud koji je uputio zahtjev

   Tribunal Superior de Justicia de la Comunidad Autónoma del País Vasco

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelj: Administrador de Infraestructuras Ferroviarias (ADIF)

      Tuženici: Luis Aira Pascual, Algeposa Terminales Ferroviarios SL, Fondo de Garantía Salarial

      Izreka

   Članak 1. stavak 1. Direktive Vijeća 2001/23/EZ od 12. ožujka 2001. o usklađivanju zakonodavstava država članica u odnosu na zaštitu prava zaposlenika kod prijenosa poduzeća, pogona ili dijelova poduzeća ili pogona treba tumačiti na način da u njezino područje primjene ulazi situacija u kojoj javno poduzeće koje je odgovorno za gospodarsku djelatnost održavanja intermodalnih prijevoznih jedinica povjeri obavljanje te djelatnosti drugom poduzetniku ugovorom o upravljanju javnim uslugama, stavljajući mu na raspolaganje potrebnu infrastrukturu i opremu u svojem vlasništvu, nakon čega odluči okončati taj ugovor i ne preuzeti radnike koje zapošljava taj poduzetnik jer od tog trenutka sâmo izvršava spomenutu djelatnost, koristeći se vlastitom radnom snagom.

      (1)  SL C 26, 26. 1. 2015.


title: Predmet T-29/13: Rješenje Općeg suda od 17. srpnja 2014. – AbbVie protiv EMA-e

text:
               13.10.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 361/29

         Rješenje Općeg suda od 17. srpnja 2014. – AbbVie protiv EMA-e
   (Predmet T-29/13) (1)

   2014/C 361/44
   Jezik postupka: engleski
   Predsjednik četvrtog vijeća odredio je brisanje predmeta.

      (1)  SL C 79, 16.3.2013.


title: Predmet F-8/12: Presuda Službeničkog suda (treće vijeće) od 19. lipnja 2013. — BY protiv EASA-e

text:
               31.8.2013

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 252/29

         Presuda Službeničkog suda (treće vijeće) od 19. lipnja 2013. — BY protiv EASA-e
   (Predmet F-8/12) (1)

   2013/C 252/77

   Predmetni postupak završen je prije 1. srpnja 2013., datuma pristupanja Republike Hrvatske Europskoj uniji

      (1)  SL C 65, 3.3.2012., str. 28.


title: Predmet C-365/14: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 28. srpnja 2014. uputio Amtsgericht Rüsselsheim (Njemačka) – Brunhilde Liebler, Helmut Liebler protiv Condor Flugdienst GmbH

text:
               22.9.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 329/10

         Zahtjev za prethodnu odluku koji je 28. srpnja 2014. uputio Amtsgericht Rüsselsheim (Njemačka) – Brunhilde Liebler, Helmut Liebler protiv Condor Flugdienst GmbH
   (Predmet C-365/14)
   2014/C 329/13
   Jezik postupka: njemački

      Sud koji je uputio zahtjev

   Amtsgericht Rüsselsheim

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelji: Brunhilde Liebler, Helmut Liebler

      Tuženik: Condor Flugdienst GmbH

      Prethodna pitanja

               1.

               Mogu li se postupanja trećih osoba koje djeluju na vlastitu odgovornost i na koje su prenesene zadaće koje su dio djelatnosti zračnog prijevoznika smatrati izvanrednim okolnostima u smislu članka 5. stavka 3. Uredbe (1)?

               2.

               Ako je odgovor na prvo pitanje potvrdan, je li prilikom procjene tog odgovora relevantno tko (zračni prijevoznik, operator u zračnoj luci itd.) je povjerio zadaće trećoj osobi?

      (1)  Uredba (EZ) br. 261/2004 Europskog parlamenta i Vijeća od 11. veljače 2004. o utvrđivanju općih pravila odštete i pomoći putnicima u slučaju uskraćenog ukrcaja i otkazivanja ili dužeg kašnjenja leta u polasku te o stavljanju izvan snage Uredbe (EEZ) br. 295/91 (SL L 46, str.1.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 7., svezak 26., str. 21.).


title: Spojeni predmeti C-184/15 i C-197/15: Presuda Suda (deseto vijeće) od 14. rujna 2016. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Tribunal Superior de Justicia del País Vasco – Španjolska) – Florentina Martínez Andrés protiv Servicio Vasco de Salud (C-184/15), Juan Carlos Castrejana López protiv Ayuntamiento de Vitoria (C-197/15) (Zahtjev za prethodnu odluku — Socijalna politika — Direktiva 1999/70/EZ — Okvirni sporazum o radu na određeno vrijeme koji su sklopili ETUC, UNICE i CEEP — Članci 5. i 8. — Primjena uzastopnih ugovora o radu na određeno vrijeme — Mjere za sprječavanje zlouporabe uzastopnih ugovora o radu ili radnih odnosa na određeno vrijeme — Sankcije — Promjena kvalifikacije radnog odnosa na određeno vrijeme u „ugovor o radu na neodređeno vrijeme koji nije trajne naravi” — Načelo djelotvornosti)

text:
               14.11.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 419/18

         Presuda Suda (deseto vijeće) od 14. rujna 2016. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Tribunal Superior de Justicia del País Vasco – Španjolska) – Florentina Martínez Andrés protiv Servicio Vasco de Salud (C-184/15), Juan Carlos Castrejana López protiv Ayuntamiento de Vitoria (C-197/15)
   (Spojeni predmeti C-184/15 i C-197/15) (1)

   ((Zahtjev za prethodnu odluku - Socijalna politika - Direktiva 1999/70/EZ - Okvirni sporazum o radu na određeno vrijeme koji su sklopili ETUC, UNICE i CEEP - Članci 5. i 8. - Primjena uzastopnih ugovora o radu na određeno vrijeme - Mjere za sprječavanje zlouporabe uzastopnih ugovora o radu ili radnih odnosa na određeno vrijeme - Sankcije - Promjena kvalifikacije radnog odnosa na određeno vrijeme u „ugovor o radu na neodređeno vrijeme koji nije trajne naravi” - Načelo djelotvornosti))
   (2016/C 419/22)
   Jezik postupka: španjolski

      Sud koji je uputio zahtjev

   Tribunal Superior de Justicia del País Vasco

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelji: Florentina Martínez Andrés (C-184/15), Juan Carlos Castrejana López (C-197/15)

      Tuženici: Servicio Vasco de Salud (C-184/15), Ayuntamiento de Vitoria (C-197/15)

      Izreka

               1.

               Članak 5. stavak 1. Okvirnog sporazuma o radu na određeno vrijeme, koji je zaključen 18. ožujka 1999., priloženog Direktivi Vijeća 1999/70/EZ od 28. lipnja 1999. o Okvirnom sporazumu o radu na određeno vrijeme koji su sklopili ETUC, UNICE i CEEP treba tumačiti na način da mu se protivi to da nacionalni sudovi države članice na koju se to odnosi primjenjuju nacionalni propis, poput onoga o kojem je riječ u glavnom postupku, tako da se, u slučaju zlouporabe uzastopnih ugovora o radu na određeno vrijeme, pravo zadržavanja radnog odnosa priznaje osobama koje je zaposlilo upravno tijelo na temelju ugovora o radu na koje se primjenjuju pravila radnog prava, dok se to pravo općenito ne priznaje osoblju koje je to upravno tijelo zaposlilo na temelju upravnog prava, osim ako u nacionalnom pravnom poretku ne postoji druga učinkovita mjera za kažnjavanje takvih zlouporaba u odnosu na iste, što je na sudu koji je uputio zahtjev da provjeri.

               2.

               Odredbe Okvirnog sporazuma o radu na određeno vrijeme priloženog Direktivi Vijeća 1999/70, u vezi s načelom djelotvornosti, treba tumačiti na način da im se protive nacionalna postupovna pravila koja obvezuju radnika zaposlenog na određeno vrijeme na pokretanje novog postupka radi određivanja prikladne sankcije u slučaju kada sud utvrdi postojanje zlouporabe uzastopnih ugovora na određeno vrijeme, s obzirom na to da to neophodno stvara radniku postupovne nepogodnosti, osobito u vidu troška, trajanja postupka i pravila o zastupanju, koje pretjerano otežavaju korištenje prava koja su priznata pravnim poretkom Unije.

      (1)  SL C 236, 20. 7. 2015.


title: Predmet T-766/16: Tužba podnesena 7. studenoga 2016. – Hércules Club de Fútbol protiv Komisije

text:
               9.1.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 6/48

         Tužba podnesena 7. studenoga 2016. – Hércules Club de Fútbol protiv Komisije
   (Predmet T-766/16)
   (2017/C 006/60)
   Jezik postupka: španjolski

      Stranke

      Tužitelj: Hércules Club de Fútbol, SAD (Alicante, Španjolska) (zastupnici: S. Rating i Y. Martínez Mata, odvjetnici)

      Tuženik: Europska komisija

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

               —

               poništi Odluku Europske komisije C (2016) 4060 final i

               —

               Komisiji naloži snošenje troškova.

      Tužbeni razlozi i glavni argumenti

   Predmet je pobijane odluke, u dijelu u kojem se odnosi na društvo Hércules, zajam u iznosu od 18 milijuna eura koji je privatnopravno tijelo dalo Fundación de la Comunidad Valenciana Hércules de Alicante, drugom privatnopravnom tijelu koje je dobar dio pozajmljenog iznosa potrošilo radi kupnje dionica društva Hércules CF prilikom povećanja kapitala. Jamac za navedeni zajam bilo je javnopravno financijsko tijelo: Institut Valencià de Finances.
   Komisija tvrdi da je posljedica navedene radnje bila ta da je društvo Hércules FC primilo državnu potporu, koju čini razlika između stvarnog troška zajma za koji je dano jamstvo i troška koji bi to društvo imalo prema određenim tržišnim uvjetima, izračunata od dana kad je potpora dodijeljena do Odluke.
   U prilog svojoj tužbi tužitelj ističe tri tužbena razloga.

               1.

               Prvi tužbeni razlog, koji se temelji na pogrešnoj primjeni Komisijine obavijesti koja se odnosi na primjenu članaka 87. i 88. Ugovora o EZ-u na državne potpore dodijeljene u vidu jamstva.

                           —

                           U tom pogledu se tvrdi da tužitelj nije bio „poduzetnik u teškoćama” u smislu Smjernica iz 2004. i da je kod davanja jamstva uzet u obzir rizik neplaćanja i jamstvo vraćanja zajma.

               2.

               Drugi tužbeni razlog, na koji se poziva podredno i koji se temelji na nepostojanju utjecaja na tržišno natjecanje i trgovinu među državama članicama.

                           —

                           U tom pogledu se tvrdi da društvo Hércules CF nije moglo konkurirati u Europi i da mu navodna potpora nije donijela nikakvu konkurentsku prednost.

               3.

               Treći tužbeni razlog, na koji se također poziva podredno i koji se temelji na pogrešnoj procjeni navodne potpore.


title: Predmet C-633/13: Rješenje predsjednika Suda od 13. ožujka 2014. (zahtjev za prethodnu odluku Sąd Najwyższy – Poljska) – Polska Izba Informatyki i Telekomunikacji protiv Prezes Urzędu Komunikacji Elektronicznej, uz sudjelovanje: P4 Sp. z o.o., Krajowa Izba Gospodarcza Elektroniki i Telekomunikacji

text:
               30.6.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 202/16

         Rješenje predsjednika Suda od 13. ožujka 2014. (zahtjev za prethodnu odluku Sąd Najwyższy – Poljska) – Polska Izba Informatyki i Telekomunikacji protiv Prezes Urzędu Komunikacji Elektronicznej, uz sudjelovanje: P4 Sp. z o.o., Krajowa Izba Gospodarcza Elektroniki i Telekomunikacji
   (Predmet C-633/13) (1)

   2014/C 202/19
   Jezik postupka: poljski
   Predsjednik Suda odredio je brisanje predmeta.

      (1)  SL C 71, 8.3.2014.


title: Predmet T-455/15: Rješenje Općeg suda od 26. listopada 2016. – Vitra Collections protiv EUIPO-a – Consorzio Origini (oblik stolice) („Žig Europske unije — Postupak za proglašavanje žiga ništavim — Povlačenje zahtjeva za proglašenje žiga ništavim — Obustava postupka”)

text:
               16.1.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 14/33

         Rješenje Općeg suda od 26. listopada 2016. – Vitra Collections protiv EUIPO-a – Consorzio Origini (oblik stolice)
   (Predmet T-455/15) (1)

   ((„Žig Europske unije - Postupak za proglašavanje žiga ništavim - Povlačenje zahtjeva za proglašenje žiga ništavim - Obustava postupka”))
   (2017/C 014/40)
   Jezik postupka: engleski

      Stranke

      Tužitelj: Vitra Collections AG (Muttenz, Švicarska) (zastupnici: V. von Bomhard i J. Fuhrmann, odvjetnici)

      Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (zastupnici: P. Bullock, a zatim D. Hanf i naposljetku D. Hanf i S. Bonne, agenti)

      Druga stranka u postupku pred žalbenim vijećem EUIPO-a, intervenijent u postupku pred Općim sudom: Consorzio Origini per l’Internazionalizzazione (Firenca, Italija) (zastupnik: S. Rizzo, odvjetnik)

      Predmet

   Tužba protiv odluke petog žalbenog vijeća EUIPO-a od 18. ožujka 2015. (predmet R 664/2011-5), u vezi s postupkom za proglašenje žiga ništavim između društava Consorzio Origini i Vitra Collections AG.

      Izreka

               1.

               Postupak povodom tužbe obustavlja se.

               2.

               Društvima Vitra Collections AG i Consorzio Origini per l’Internazionalizzazione nalaže se snošenje vlastitih troškova kao i to da svako društvo snosi polovicu troškova koje je imao Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO).

      (1)  SL C 320, 28. 9. 2015.


title: Predmet T-250/14: Rješenje Općeg suda od 30. travnja 2015. – EEB protiv Komisije („Tužba za poništenje — Pristup dokumentima — Uredba (EZ) br. 1049/2001 — Razmjena dopisa između Komisije i dviju država članica o provedbi prijelaznog nacionalnog plana (PNP) na temelju Direktive 2010/75/EU — Prešutno odbijanje pristupa — Obustava postupka — Novi tužbeni zahtjevi — Nedopuštenost”)

text:
               29.6.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 213/36

         Rješenje Općeg suda od 30. travnja 2015. – EEB protiv Komisije
   (Predmet T-250/14) (1)

   ((„Tužba za poništenje - Pristup dokumentima - Uredba (EZ) br. 1049/2001 - Razmjena dopisa između Komisije i dviju država članica o provedbi prijelaznog nacionalnog plana (PNP) na temelju Direktive 2010/75/EU - Prešutno odbijanje pristupa - Obustava postupka - Novi tužbeni zahtjevi - Nedopuštenost”))
   (2015/C 213/60)
   Jezik postupka: engleski

      Stranke

      Tužitelj: European Environmental Bureau (EEB) (Bruxelles, Belgija) (zastupnici: C. Stothers, solicitor, M. Van Kerckhove i C. Simphal, odvjetnici)

      Tuženik: Europska komisija (zastupnici: J. Baquero Cruz i F. Clotuche-Duvieusart, agenti)

      Predmet

   Zahtjev za poništenje prešutne odluke Komisije od 13. veljače 2014. o odbijanju pristupa dokumentima koji potječu od Republike Bugarske i Češke Republike.

      Izreka

               1.

               Obustavlja se postupak po tužbenom zahtjevu European Environmental Bureaua (EEB) kojim zahtijeva poništenje prešutne odluke Komisije od 13. veljače 2014. o odbijanju pristupa dokumentima koji potječu od Republike Bugarske i Češke Republike.

               2.

               Odštetni zahtjev EEB-a odbacuje se kao očito nedopušten.

               3.

               Nalaže se Komisiji da, uz vlastite troškove, snosi i troškove EEB-a.

      (1)  SL C 194, 24. 6. 2014.


title: Predmet C-354/14: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 22. srpnja 2014. uputio Tribunalul Cluj (Rumunjska) – SC Capoda Import Export SRL protiv Registrul Auto Român, Bejan Benone Nicolae

text:
               13.10.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 361/5

         Zahtjev za prethodnu odluku koji je 22. srpnja 2014. uputio Tribunalul Cluj (Rumunjska) – SC Capoda Import Export SRL protiv Registrul Auto Român, Bejan Benone Nicolae
   (Predmet C-354/14)
   2014/C 361/05
   Jezik postupka: rumunjski

      Sud koji je uputio zahtjev

   Tribunalul Cluj

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelj: SC Capoda Import Export SRL

      Tuženici: Registrul Auto Român, Bejan Benone Nicolae

      Prethodna pitanja

               1.

               Može li se li pravo Europske unije, točnije članak 34. UFEU-a, članak 31. stavak 1. Direktive 2007/46/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 5. rujna 2007. o uspostavi okvira za homologaciju motornih vozila i njihovih prikolica te sustava, sastavnih dijelova i zasebnih tehničkih jedinica namijenjenih za takva vozila [(Okvirna direktiva)] (1) i članak 1. stavak 1. točke (t) i (u) Uredbe Komisije (EZ) br. 1400/2002 (2) tumačiti na način da se protivi nacionalnom propisu kao što je onaj iz članka 1. stavka (2) O.G.-a (Ordonanţa Guvernului, dekret vlade) br. 80/2000, jer se njime uvodi mjere s učinkom istovrsnim količinskom ograničenju pri uvozu s obzirom na to da, u skladu s tim propisom, za slobodno kretanje (prodaju, distribuciju) novih proizvoda i potrošnog materijala iz kategorije proizvoda koji se odnose na prometnu sigurnost, zaštitu okoliša, energetsku učinkovitost i zaštitu motornih vozila od krađe, prodavatelj/distributer/trgovac mora predočiti certifikat o homologaciji ili potvrdu o stavljanju u promet i/ili stavljanju na tržište koju je izdao proizvođač, ili je, kada ih prodavatelj/distributer/trgovac nije pribavio ili ih ne posjeduje, potrebno provesti postupak homologacije predmetnih proizvoda kod Registrul Auto Român (rumunjski registar vozila; u daljnjem tekstu: R.A.R.) i pribaviti certifikat o homologaciji radi stavljanja u promet i/ili stavljanju na tržište koju je izdao R.A.R., s obzirom na to da, čak i kad prodavatelj/distributer/trgovac posjeduje certifikat o sukladnosti radi stavljanja u promet i/ili stavljanja na tržište dijelova koje je stavio na raspolaganje distributer iz druge države članice EU, koji slobodno distribuira takve dijelove na državnom području te države članice, spomenuti certifikat nije dovoljan da bi se odobrili slobodno kretanje/prodaja/distribucija predmetne robe?

               2.

               Može li se pravo Europske unije, točnije članak 34. UFEU-a, koji se odnosi na pojam „mjere s učinkom istovrsnim količinskom ograničenju”, članak 31. stavak 1. Direktive 2007/46/EZ i članak 1. stavak 1. točke (t) i (u) Uredbe Komisije (EZ) br. 1400/2002 tumačiti na način da se protivi nacionalnom propisu koji određuje da certifikat o sukladnosti radi stavljanja u promet i/ili stavljanja na tržište koje je stavio na raspolaganje distributer iz druge države članice u vezi s novim proizvodima i potrošnim materijalom iz kategorije proizvoda koji se odnose na prometnu sigurnost, zaštitu okoliša, energetsku učinkovitost i zaštitu motornih vozila od krađe, nije dovoljan da bi se dopustilo slobodno stavljanje na tržište novih proizvoda i potrošnog materijala iz kategorije proizvoda koji se odnose na prometnu sigurnost, zaštitu okoliša, energetsku učinkovitost i zaštitu motornih vozila od krađe, s obzirom na to da navedeni distributer iz druge države članice navedene dijelove slobodno distribuira na državnom području te druge države članice EU i pri čemu se, u skladu s navedenim certifikatom, predmetni dijelovi mogu stavljati na tržište na području Europske unije?

      (1)  (SL L 263, str. 1.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 13., svezak 35., str. 103.).

      (2)  Uredba Komisije (EZ) br. 1400/2002 od 31. srpnja 2002. o primjeni članka 81. stavka 3. Ugovora na vrste vertikalnih sporazuma i usklađenog djelovanja u sektoru motornih vozila (SL L 203, str. 30.) [neslužbeni prijevod].


title: Predmet C-342/15: Presuda Suda (peto vijeće) od 9. ožujka 2017. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Oberster Gerichtshof – Austrija) – Leopoldine Gertraud Piringer (Zahtjev za prethodnu odluku — Sloboda pružanja odvjetničkih usluga — Mogućnost država članica da pridrže određenim propisanim kategorijama pravnika izradu javnih akata koji se odnose na osnivanje ili prijenos stvarnih prava na nekretninama — Propis države članice kojim se zahtijeva da vjerodostojnost potpisa na zahtjevu za upis u zemljišne knjige potvrdi javni bilježnik)

text:
               8.5.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 144/5

         Presuda Suda (peto vijeće) od 9. ožujka 2017. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Oberster Gerichtshof – Austrija) – Leopoldine Gertraud Piringer
   (Predmet C-342/15) (1)

   ((Zahtjev za prethodnu odluku - Sloboda pružanja odvjetničkih usluga - Mogućnost država članica da pridrže određenim propisanim kategorijama pravnika izradu javnih akata koji se odnose na osnivanje ili prijenos stvarnih prava na nekretninama - Propis države članice kojim se zahtijeva da vjerodostojnost potpisa na zahtjevu za upis u zemljišne knjige potvrdi javni bilježnik))
   (2017/C 144/05)
   Jezik postupka: njemački

      Sud koji je uputio zahtjev

   Oberster Gerichtshof

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelj: Leopoldine Gertraud Piringer

      Izreka

               1.

               Članak 1. stavak 1. drugi podstavak Direktive Vijeća 77/249/EEZ od 22. ožujka 1977. o olakšavanju učinkovitog ostvarivanja slobode pružanja odvjetničkih usluga treba tumačiti na način da se ne primjenjuje na propis države članice, poput onog o kojem je riječ u glavnom postupku, u skladu s kojim samo javni bilježnici mogu ovjeravati potpise na dokumentima koji su potrebni za osnivanje ili prijenos stvarnih prava na nekretninama, čime se isključuje mogućnost da se u toj državi članici prizna takva ovjera koju je izvršio odvjetnik s poslovnim nastanom u drugoj državi članici.

               2.

               Članak 56. UFEU-a treba tumačiti na način da mu se ne protivi propis države članice, poput onog o kojem je riječ u glavnom postupku, u skladu s kojim samo javni bilježnici mogu ovjeravati potpise na dokumentima koji su potrebni za osnivanje ili prijenos stvarnih prava na nekretninama, čime se isključuje mogućnost da se u toj državi članici prizna takva ovjera koju je izvršio odvjetnik s poslovnim nastanom u drugoj državi članici.

      (1)  SL C 354, 26. 10. 2015.


title: Predmet T-779/14: Tužba podnesena 26. studenoga 2014. – Slovačka Republika protiv Komisije

text:
               16.3.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 89/27

         Tužba podnesena 26. studenoga 2014. – Slovačka Republika protiv Komisije
   (Predmet T-779/14)
   (2015/C 089/33)
   Jezik postupka: slovački

      Stranke

      Tužitelj: Slovačka Republika (zastupnik: B. Ricziová, agent)

      Tuženik: Europska komisija

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

               —

               poništi odluku Komisije, sadržanu u dopisu od 15. srpnja 2014., kojom Komisija od Slovačke Republike zahtijeva da joj na raspolaganje stavi financijska sredstva koja odgovaraju gubitku tradicionalnih vlastitih sredstava,

               —

               naloži Komisiji snošenje troškova postupka.

      Tužbeni razlozi i glavni argumenti

   U prilog osnovanosti tužbe tužitelj ističe četiri tužbena razloga.

               1.

               Prvi tužbeni zahtjev, koji se temelji na nenadležnost Komisije.
               Stajalište je Slovačke Republike da Komisija nije nadležna za donošenje pobijane odluke. Tvrdi da ni jedna odredba prava Unije Komisiji ne daje ovlast da postupi na način kako je postupila kada je donijela pobijanu odluku, odnosno ovlast da, nakon određivanja iznosa gubitka tradicionalnih vlastitih sredstava u obliku nenaplaćene uvozne carine, državu članicu, koja nije bila odgovorna za utvrđivanje i naplatu navedenih carina, obveže da joj na raspolaganje stavi financijska sredstva u iznosu koji je ona odredila i za koji smatra da odgovara navedenom gubitku.

               2.

               Drugi tužbeni razlog, koji se temelji na povredi zahtjeva pravne sigurnosti
               Slovačka Republika tvrdi da je Komisija, i u slučaju da je bila nadležna za donošenje pobijane odluke (quod non), u predmetom slučaju povrijedila načelo pravne sigurnosti. Slovačka Republika smatra da se obveza koja joj je nametnuta pobijanom odlukom ne može razumno predvidjeti prije donošenja te odluke.

               3.

               Treći tužbeni razlog, koji se temelji na Komisijinom nepravilnom izvršavanju nadležnosti
               Slovačka Republika smatra da, i u slučaju da je Komisija nadležna za donošenje pobijane odluke te da je donošenjem pobijane odluke postupila u skladu s načelom pravne sigurnosti (quod non), ona u predmetnom slučaju nije pravilno izvršila svoju nadležnost. Kao prvo, Komisija je počinila očitu pogrešku u ocjeni s obzirom na to da od Slovačke Republike zahtijeva financijska sredstva iako uopće nije došlo do gubitka tradicionalnih vlastitih sredstava ili taj gubitak nije izravna posljedica događaja koje Komisija pripisuje Slovačkoj Republici. Kao drugo, Komisija je povrijedila pravo obrane Slovačke Republike i načelo dobrog upravljanja.

               4.

               Četvrti tužbeni, razlog koji se temelji na nedostatnom obrazloženju pobijane odluke
               U okviru tog tužbenog razloga Slovačka Republika tvrdi da obrazloženje pobijane odluke ima više nedostataka zbog kojih se mora smatrati nedostatnim, što predstavlja bitnu povredu postupka te je istovremeno u suprotnosti sa zahtjevima pravne sigurnosti. Slovačka Republika smatra da Komisija u pobijanoj odluci nije navela pravni temelj te odluke. Osim toga, ona nije pojasnila podrijetlo niti temelj nekih svojih zaključaka. Naposljetku, Slovačka Republika smatra da je obrazloženje pobijane odluke u određenim pogledima zbunjujuće.


title: Predmet C-64/12: Presuda Suda (treće vijeće) od 12. rujna 2013. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Hoge Raad der Nederlanden — Nizozemska) — Anton Schlecker, koji posluje pod tvrtkom „Firma Anton Schlecker” protiv Melitte Josefe Boedeker (Rimska konvencija o pravu koje se primjenjuje na ugovorne obveze — Ugovor o radu — Članak 6. stavak 2. — Pravo koje se primjenjuje u nedostatku izbora — Pravo države u kojoj radnik „obično obavlja svoj posao” — Ugovor uže povezan s drugom državom)

text:
               9.11.2013

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 325/6

         Presuda Suda (treće vijeće) od 12. rujna 2013. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Hoge Raad der Nederlanden — Nizozemska) — Anton Schlecker, koji posluje pod tvrtkom „Firma Anton Schlecker” protiv Melitte Josefe Boedeker
   (Predmet C-64/12) (1)

   (Rimska konvencija o pravu koje se primjenjuje na ugovorne obveze - Ugovor o radu - Članak 6. stavak 2. - Pravo koje se primjenjuje u nedostatku izbora - Pravo države u kojoj radnik „obično obavlja svoj posao” - Ugovor uže povezan s drugom državom)
   2013/C 325/09
   Jezik postupka: nizozemski

      Sud koji je uputio zahtjev

   Hoge Raad der Nederlanden

      Stranke u glavnom postupku

      Tužitelj: Anton Schlecker, koji posluje pod tvrtkom „Firma Anton Schlecker”

      Tuženik: Melitta Josefa Boedeker

      Predmet

   Zahtjev za prethodnu odluku — Hoge Raad der Nederlanden — Tumačenje članka 6. stavka 2. Konvencije o pravu koje se primjenjuje na ugovorne obveze, otvorene za potpisivanje u Rimu 19. lipnja 1980. (SL 1980, L 266, str.1.) — Pravo koje se primjenjuje u nedostatku izbora — Ugovor o radu — Pravo države uobičajenog obavljanja poslova — Radnik koji je bez prekida i kroz duže vremensko razdoblje obavljao posao u državi članici — Ugovor o radu koji je, s obzirom na okolnosti u cjelini, u vrlo uskoj vezi s drugom državom članicom

      Izreka

   Članak 6. stavak 2. Konvencije o pravu koje se primjenjuje na ugovorne obveze, otvorene za potpisivanje u Rimu 19. lipnja 1980., treba tumačiti na način da čak i pod pretpostavkom da radnik obavlja posao koji čini predmet ugovora o radu ne samo obično nego i kroz duže vremensko razdoblje i bez prekida u istoj državi, nacionalni sud može, primjenjujući zadnji dio rečenice navedene odredbe, isključiti primjenu prava države uobičajenog obavljanja poslova kad iz okolnosti u cjelini proizlazi da postoji uža veza između navedenog ugovora i druge države.

      (1)  SL C 126, 28.4.2012.


title: Predmet C-124/14: Rješenje predsjednika Suda od 23. siječnja 2015. – Europska komisija protiv Talijanske Republike

text:
               20.4.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 127/16

         Rješenje predsjednika Suda od 23. siječnja 2015. – Europska komisija protiv Talijanske Republike
   (Predmet C-124/14) (1)

   (2015/C 127/22)
   Jezik postupka: talijanski
   Predsjednik Suda odredio je brisanje predmeta.

      (1)  SL C 175, 10.6.2014.


title: Predmet C-214/15: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 11. svibnja 2015. uputio Supremo Tribunal Administrativo (Portugal) – Município de Vila Pouca de Aguiar protiv Sá Machado & Filhos, S.A., Norcep Construções e Empreendimentos, Lda

text:
               3.8.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 254/7

         Zahtjev za prethodnu odluku koji je 11. svibnja 2015. uputio Supremo Tribunal Administrativo (Portugal) – Município de Vila Pouca de Aguiar protiv Sá Machado & Filhos, S.A., Norcep Construções e Empreendimentos, Lda
   (Predmet C-214/15)
   (2015/C 254/09)
   Jezik postupka: portugalski

      Sud koji je uputio zahtjev

   Supremo Tribunal Administrativo

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelj: Município de Vila Pouca de Aguiar

      Tuženici: Sá Machado & Filhos, S.A., Norcep Construções e Empreendimentos, Lda

      Prethodno pitanje

   Dopušta li pravo Unije, osobito članak 55. Direktive 2004/18/EZ (1), u okviru postupka sklapanja ugovora o javnim radovima, izravno isključenje ponude ponuditelja uz koju prilikom podnošenja nije priložen dokument koji opravdava njezinu „izuzetno nisku cijenu” ako je u dokumentaciji o javnoj nabavi određeno mjerilo za definiranje navedenog pojma [točka 09/C1 „program postupka javne nabave”]?

      (1)  Direktiva 2004/18/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 31. ožujka 2004. o usklađivanju postupaka za sklapanje ugovora o javnim radovima, ugovora o javnoj nabavi robe te ugovora o javnim uslugama (SL L 134, str. 114.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 6., svezak 1., str. 156.)


title: Predmet F-48/13: Presuda Službeničkog suda (drugo vijeće) od 10. srpnja 2014. – CW protiv Parlamenta (Javna služba — Dužnosnici — Izvješće o radu — Ocjene i komentari u izvješću o radu — Očite pogreške u ocjeni — Zloporaba ovlasti — Izostanak)

text:
               24.11.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 421/51

         Presuda Službeničkog suda (drugo vijeće) od 10. srpnja 2014. – CW protiv Parlamenta
   (Predmet F-48/13) (1)

   ((Javna služba - Dužnosnici - Izvješće o radu - Ocjene i komentari u izvješću o radu - Očite pogreške u ocjeni - Zloporaba ovlasti - Izostanak))
   2014/C 421/71
   Jezik postupka: engleski

      Stranke

      Tužitelj: CW (zastupnik: C. Bernard-Glanz, odvjetnik)

      Tuženik: Europski parlament (zastupnici: M. Dean i S. Alves, agenti)

      Predmet

   Zahtjev za poništenje izvješća o radu tužitelja za postupak ocjenjivanja za 2011.

      Izreka presude

               1.

               Tužba se odbija.

               2.

               CW snosi svoje vlastite troškove te mu se nalaže snošenje troškova Europskog parlamenta.

      (1)  SL C 207, 20.7.2013., str. 63.


title: Predmet C-99/15: Presuda Suda (peto vijeće) od 17. ožujka 2016. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Tribunal Supremo – Španjolska) – Christian Liffers protiv Producciones Mandarina SL, Mediaset España Comunicación SA, ranije Gestevisión Telecinco SA (Zahtjev za prethodnu odluku — Intelektualno vlasništvo — Direktiva 2004/48/EZ — Članak 13. stavak 1. — Audiovizualno djelo — Aktivnost kojom se povređuje pravo — Naknada štete — Načini izračunavanja — Paušalni iznos — Neimovinska šteta — Uključenost)

text:
               2.5.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 156/15

         Presuda Suda (peto vijeće) od 17. ožujka 2016. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Tribunal Supremo – Španjolska) – Christian Liffers protiv Producciones Mandarina SL, Mediaset España Comunicación SA, ranije Gestevisión Telecinco SA
   (Predmet C-99/15) (1)

   ((Zahtjev za prethodnu odluku - Intelektualno vlasništvo - Direktiva 2004/48/EZ - Članak 13. stavak 1. - Audiovizualno djelo - Aktivnost kojom se povređuje pravo - Naknada štete - Načini izračunavanja - Paušalni iznos - Neimovinska šteta - Uključenost))
   (2016/C 156/20)
   Jezik postupka: španjolski

      Sud koji je uputio zahtjev

   Tribunal Supremo

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelj: Christian Liffers

      Tuženici: Producciones Mandarina SL, Mediaset España Comunicación SA, ranije Gestevisión Telecinco SA

      Izreka

   Članak 13. stavak 1. Direktive 2004/48/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 29. travnja 2004. o provedbi prava intelektualnog vlasništva treba tumačiti na način da se osobi koja je oštećena povredom svojeg prava intelektualnog vlasništva i koja traži naknadu svoje imovinske štete izračunate na temelju hipotetskih naknada u skladu s člankom 13. stavkom 1. podstavkom drugim točkom (b) tog članka, dopušta povrh toga i potraživanje naknade njezine neimovinske štete kako je predviđena u stavku 1. podstavku drugom točki (a) navedenog članka.

      (1)  SL C 171, 26. 5. 2015.


title: Predmet C-218/15: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 11. svibnja 2015. uputio Tribunale ordinario di Campobasso (Italija) – kazneni postupak protiv Gianpaola Paolettia i dr.

text:
               10.8.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 262/5

         Zahtjev za prethodnu odluku koji je 11. svibnja 2015. uputio Tribunale ordinario di Campobasso (Italija) – kazneni postupak protiv Gianpaola Paolettia i dr.
   (Predmet C-218/15)
   (2015/C 262/06)
   Jezik postupka: talijanski

      Sud koji je uputio zahtjev

   Tribunale ordinario di Campobasso

      Stranke glavnog postupka

   Gianpaolo Paoletti, Umberto Castaldi, Domenico Faricelli, Antonio Angelucci, Mauro Angelucci, Antonio D’Ovidio, Camillo Volpe, Alfredo Viali, Giampaolo Canzano, Raffaele Di Giovanni, Antonio Della Valle

      Prethodna pitanja

               1.

               Treba li članak 7. EKLJP-a, članak 49. Povelje Europske unije o temeljnim pravima, proglašene u Nici 7. prosinca 2000., te članak 6. [UEU-a] tumačiti na način da je pristupanjem Rumunjske Europskoj uniji 1. siječnja 2007. ukinuto kazneno djelo, predviđeno i kažnjivo na temelju članka 12. Zakonodavne uredbe br. 286/1998 (pročišćeni tekst [o migraciji]), koje se odnosi na pomaganje u nezakonitoj migraciji i na zadržavanje rumunjskih građana na području države Italije?

               2.

               Treba li navedene članke tumačiti na način da je država članica prekludirana da, u odnosu na osobe koje su prije 1. siječnja 2007. (ili kasnijeg datuma kada je Ugovor u cijelosti primjenjiv), datuma pristupanja Rumunjske Europskoj uniji, počinili povredu članka 12. Zakonodavne uredbe br. 286/1998 (pročišćeni tekst [o] migraciji) time što su pomagali u nezakonitoj migraciji rumunjskih državljana, što od 1. siječnja 2007. nije više predviđeno kao kazneno djelo, primijeni načelo retroaktivnosti in mitius?


title: Predmet C-405/14: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 25. kolovoza 2014. uputio Nejvyšší správní soud (Češka Republika) – PST CLC a.s. protiv Generální ředitelství cel

text:
               1.12.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 431/11

         Zahtjev za prethodnu odluku koji je 25. kolovoza 2014. uputio Nejvyšší správní soud (Češka Republika) – PST CLC a.s. protiv Generální ředitelství cel
   (Predmet C-405/14)
   (2014/C 431/17)
   Jezik postupka: češki

      Sud koji je uputio zahtjev

   Nejvyšší správní soud

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelj: PST CLC a.s.

      Tuženik: Generální ředitelství cel

      Prethodno pitanje

   Je li Uredba Komisije (EZ) br. 384/2004 (1) od 1. ožujka 2004. o razvrstavanju određene robe u kombiniranu nomenklaturu, u vrijeme dok je bila na snazi, od 22. ožujka 2004. do 22. prosinca 2009., bila važeća u odnosu na članak 2. njezinog Priloga, kojim je predviđeno da proizvodi koji se sastoje od rashladnog tijela „heat sink” i ventilatora potpadaju pod oznaku KN 8414 59 30, te je li stoga bila primjenjiva na ovaj predmet?

      (1)  SL 2004 L 64, str. 21.


title: Predmet T-511/16: Rješenje Općeg suda od 2. svibnja 2017. – Bermejo Garde protiv EGSO-a

text:
               26.6.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 202/28

         Rješenje Općeg suda od 2. svibnja 2017. – Bermejo Garde protiv EGSO-a
   (Predmet T-511/16) (1)

   (2017/C 202/45)
   Jezik postupka: francuski
   Predsjednik trećeg vijeća odredio je brisanje predmeta.

      (1)  SL C 184, 16. 6. 2014. (predmet je najprije bio upisan u upisnik Službeničkog suda Europske unije pod brojem F-23/14 i prenesen je Općem sudu Europske unije 1. 9. 2016.).


title: Predmet T-159/17: Tužba podnesena 10. ožujka 2017. – Claro Sol Cleaning protiv EUIPO-a – Solemo (Claro Sol Facility Services desde 1972)

text:
               19.6.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 195/30

         Tužba podnesena 10. ožujka 2017. – Claro Sol Cleaning protiv EUIPO-a – Solemo (Claro Sol Facility Services desde 1972)
   (Predmet T-159/17)
   (2017/C 195/43)
   Jezik na kojem je tužba podnesena: engleski

      Stranke

      Tužitelj: Claro Sol Cleaning, SLU (Madrid, Španjolska) (zastupnik: N. Fernández Fernández-Pacheco, odvjetnik)

      Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO)

      Druga stranka pred žalbenim vijećem: Solemo Oy (Helsinki, Finska)

      Podaci o postupku pred EUIPO-om

      Podnositelj prijave spornog žiga: tužitelj

      Predmetni sporni žig: figurativni žig Europske unije „Claro Sol Facility Services desde 1972” – Prijava za registraciju br. 13 318 993

      Postupak pred EUIPO-om: postupak povodom prigovora

      Pobijana odluka: odluka prvog žalbenog vijeća EUIPO-a od 9. siječnja 2017. u predmetu R 478/2016-1

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelj od Općeg suda zahtjeva da:

               —

               ukine odluku prvog žalbenog vijeća Ureda Europske unije za intelektualno vlasništvo od 9. siječnja 2017. u predmetu R 478/2016-1 kojom je djelomično prihvaćena žalba koju je podnijelo društvo Solemo Oy i djelomično ukinuta odluka br. B 2472267 o prigovoru protiv prijave žiga Europske unije br. 13.318.993 „Claro Sol Facility Services desde 1972” u vlasništvu žalitelja, na temelju koje je prijava navedenog žiga u potpunosti odbijena za razrede 37. i 39., a djelomično odbijena za razred 35.;

               —

               udovolji prijavi za registraciju žiga Europske unije br. 13.318.993 „Claro Sol Facility Services desde 1972” za sve usluge obuhvaćene razredima 35., 37. i 39., zato što ne postoji vjerojatnost dovođenja javnosti u zabludu na državnom području na kojem je zaštićen raniji nacionalni žig, registriran u Finskoj pod br. 250.356 „SOL”, koji je vlasništvo intervenijenta;

               —

               naloži intervenijentu snošenje troškova postupka.

      Tužbeni razlog

               —

               Povreda članka 8. stavka 1. točke (b) Uredbe br. 207/2009.


title: Predmet F-26/13: Presuda Službeničkog suda (treće vijeće) od 8. srpnja 2014. – Morgan protiv OHIM-a (Javna služba — Dužnosnici — Izvješćivanje — Izvješće o ocjeni — Zahtjev za poništenje izvješća o ocjeni)

text:
               15.9.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 315/73

         Presuda Službeničkog suda (treće vijeće) od 8. srpnja 2014. – Morgan protiv OHIM-a
   (Predmet F-26/13) (1)

   ((Javna služba - Dužnosnici - Izvješćivanje - Izvješće o ocjeni - Zahtjev za poništenje izvješća o ocjeni))
   2014/C 315/123
   Jezik postupka: engleski

      Stranke

      Tužitelj: Rhys Morgan (Alicante, Španjolska) (zastupnik: H. Tettenborn, odvjetnik)

      Tuženik: Ured za usklađivanje na unutarnjem tržištu (žigovi i dizajni) (zastupnici: C. Faedo, agent, zatim M. Paolacci, agent)

      Predmet

   Zahtjev za poništenje izvješća o radu tužitelja za razdoblje od 1. listopada 2010. do 30. rujna 2011. i odštetni zahtjev.

      Izreka presude

               1.

               Tužba se odbija.

               2.

               R. Morgan snosi svoje troškove te mu se nalaže snošenje troškova Ureda za usklađivanje na unutarnjem tržištu (žigovi i dizajni).

      (1)  SL C 207, 20.7.2013., str. 56.


title: Predmet T-238/14: Rješenje Općeg suda od 26. travnja 2016. – EGBA i RGA protiv Komisije („Tužba za poništenje — Državne potpore — Igre na sreću — Potpora koju je Francuska predvidjela u korist društava za utrke — Parafiskalni namet koji se naplaćuje za internetsko klađenje na konjske utrke — Odluka kojom se potpora utvrđuje spojivom s unutarnjim tržištem — Udruživanje — Nepostojanje osobnog utjecaja — Regulatorni akt koji podrazumijeva provedbene mjere — Nedopuštenost”)

text:
               20.6.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 222/19

         Rješenje Općeg suda od 26. travnja 2016. – EGBA i RGA protiv Komisije
   (Predmet T-238/14) (1)

   ((„Tužba za poništenje - Državne potpore - Igre na sreću - Potpora koju je Francuska predvidjela u korist društava za utrke - Parafiskalni namet koji se naplaćuje za internetsko klađenje na konjske utrke - Odluka kojom se potpora utvrđuje spojivom s unutarnjim tržištem - Udruživanje - Nepostojanje osobnog utjecaja - Regulatorni akt koji podrazumijeva provedbene mjere - Nedopuštenost”))
   (2016/C 222/23)
   Jezik postupka: engleski

      Stranke

      Tužitelji: European Gaming and Betting Association (EGBA) (Bruxelles, Belgija) i The Remote Gambling Association (RGA) (London, Ujedinjena Kraljevina) (zastupnici: S.-P. Brankin, solicitor, T. De Meese, E. Wijckmans i M. Mudrony, odvjetnici)

      Tuženik: Europska komisija (zastupnici: A. Bouchagiar i P.-J. Loewenthal, agenti)

      Intervenijent u potporu tuženiku: Francuska Republika (zastupnici: D. Colas i J. Bousin, agenti)

      Predmet

   Zahtjev za poništenje Odluke Komisije 2014/19/EU od 19. lipnja 2013., koja se odnosi na državnu potporu SA. 30753 (C 34/10) (ex N 140/10) koju Francuska planira provesti u korist društava za utrke (SL 2014., L 14, str. 17.).

      Izreka

               1.

               Tužba se odbacuje.

               2.

               European Gaming and Betting Association (EGBA) i The Remote Gambling Association (RGA) snose vlastite troškove kao i troškove Europske komisije.

               3.

               Francuska Republika snosi vlastite troškove.

      (1)  SL C 212, 7. 7. 2014.


title: Predmet C-427/17: Tužba podnesena 14. srpnja 2017. – Europska komisija protiv Irske

text:
               4.9.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 293/24

         Tužba podnesena 14. srpnja 2017. – Europska komisija protiv Irske
   (Predmet C-427/17)
   (2017/C 293/29)
   Jezik postupka: engleski

      Stranke

      Tužitelj: Europska komisija (zastupnici: K. Mifsud-Bonnici, E. Manhaeve, agenti)

      Tuženik: Irska

      Tužitelj od Suda traži da:

               —

               utvrdi da je Irska, time što nije osigurala to da se vode prikupljene u zajedničkom sabirnom sustavu komunalnih otpadnih voda i kišnice u 14 aglomeracija prikupljaju i odvode na pročišćavanja u skladu s uvjetima iz Direktive Vijeća 91/271/EEZ o pročišćavanju komunalnih otpadnih voda (1), povrijedila svoje obveze na temelju članka 3. stavaka 1. i 2. i Priloga 1.A. te 1. bilješke na dnu stranice Direktive Vijeća 91/271/EEZ;

               —

               utvrdi da je Irska, bilo zato što nije uvela sekundarno pročišćavanje ili ekvivalentno pročišćavanje ili zato što nije podnijela dovoljno dokaza u prilog tomu da je s tim u vezi postupila u skladu s Direktivom 91/271/EEZ u odnosu na 25 aglomeracija, povrijedila svoje obveze na temelju članka 4. stavaka 1. i 3. u vezi s uvjetima iz članka 10. i Priloga 1.B. Direktivi Vijeća 91/271/EEZ;

               —

               utvrdi da je Irska, time što nije osigurala to da komunalne otpadne vode koje ulaze u sabirne sustave iz 21 aglomeracije, podliježu, prije ispuštanja u osjetljiva područja, strožem pročišćavanju od onoga iz članka 4. i u skladu s uvjetima iz Priloga I.B. Direktivi Vijeća 91/271/EEZ, povrijedila svoje obveze na temelju članka 5. stavaka 2. i 3. u vezi s uvjetima iz članka 10. i Priloga 1.B. Direktivi Vijeća 91/271/EEZ;

               —

               utvrdi da je Irska, time što nije osigurala to da odlaganje otpadnih voda iz stanica za pročišćavanje komunalnih otpadnih voda u aglomeracijama Arklow (IEAG_547) i Castlebridge (IEAG_515) podliježe prethodnim propisima i/ili posebnom ovlaštenju, povrijedila svoje obveze na temelju članka 12. Direktive Vijeća 91/271/EEZ.

               —

               naloži Irskoj snošenje troškova.

      Tužbeni razlozi i glavni argumenti

   Članak 3. stavak 1. Direktive Vijeća 91/271/EEZ obvezuje države članice da osiguraju to da aglomeracije koje prelaze određenu veličinu dobiju sabirne sustave komunalnih otpadnih voda. Kada država članica odluči uvesti zajednički sabirni sustav za komunalne otpadne vode i kišnicu, onda taj sustav mora biti osmišljen na način da se njime osigura to da se prikupljene vode sakuplja i odvodi na pročišćavanje, vodeći pritom računa o klimatskim uvjetima kao i sezonskim varijacijama. Na temelju podataka zaprimljenih tijekom 7. i 8. izvještavanja u skladu s člankom 15. Direktive kao i rasprave s Irskom tijekom predsudskog postupka, Komisija zaključuje da Irska nije ispunila tu obvezu za 14 aglomeracija jer sabirni sustavi ili nisu uvedeni ili postoje prekomjerna ispuštanja.
   Članak 4. stavak 1. Direktive Vijeća 91/271/EEZ obvezuje države članice da osiguraju to da komunalne otpadne vode iz aglomeracija koje prelaze određenu veličinu prije ispuštanja podliježu sekundarnom pročišćavanju ili ekvivalentnom pročišćavanju. Nadalje, članak 4. stavak 3. Direktive obvezuje države članice da osiguraju to da se odlaganje komunalnih otpadnih voda iz otpadnih stanica za pročišćavanje komunalnih otpadnih voda izvršava u skladu s uvjetima iz Priloga I.B. Direktivi. Nakon ocjene podataka koje je dostavila Irska, Komisija smatra da Irska ne postupa u skladu s uvjetima iz članka 4. u vezi s 25 aglomeracija zbog nepostojanja stanice za pročišćavanje, nemogućnosti da se u postojećoj stanici pročišćava ukupna količina otpadnih voda koja se stvara u aglomeracijama kojima služi, zbog neusklađenosti sa standardima iz Priloga I.B., ili zbog neusklađenosti s člankom 3. Direktive.
   Članak 5. Direktive 91/271/EEZ nadalje obvezuje države članice da identificiraju osjetljiva područja i da podvrgnu aglomeracije s ispuštanjem u osjetljiva područja koje prelazi određenu veličinu strožem pročišćavanju od onoga iz članka 4., u skladu s uvjetima iz Priloga I.B. Nakon ocijene podataka koje je dostavila Irska, Komisija smatra da Irska nije pravilno primijenila članak 5. Direktive u vezi s 21 aglomeracijom.
   Članak 12. Direktive Vijeća 91/271/EEZ zahtjeva da nadležne institucije osiguraju to da odlaganje otpadnih voda iz stanica za pročišćavanje komunalnih otpadnih voda podliježe prethodnim propisima i/ili posebnom ovlaštenju. Na temelju informacija koje je dostavila Irska, Komisija smatra da Irska nije postupila u skladu s uvjetima iz članka 12. u vezi s dvije aglomeracije u kojima stanice za pročišćavanje rade bez valjane dozvole.

      (1)  SL 1991, L 135, str. 40. (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 15., svezak 1., str. 5.)


title: Predmet T-106/14: Presuda Općeg suda od 27. veljače 2015. – Universal Utility International protiv OHIM-a (Greenworld) („Žig Zajednice — Prijava verbalnog žiga Zajednice Greenworld — Apsolutni razlog za odbijanje — Deskriptivan karakter — Članak 7. stavak 1. točka (c) Uredbe (EZ) br. 207/2009”)

text:
               20.4.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 127/26

         Presuda Općeg suda od 27. veljače 2015. – Universal Utility International protiv OHIM-a (Greenworld)
   (Predmet T-106/14) (1)

   ((„Žig Zajednice - Prijava verbalnog žiga Zajednice Greenworld - Apsolutni razlog za odbijanje - Deskriptivan karakter - Članak 7. stavak 1. točka (c) Uredbe (EZ) br. 207/2009”))
   (2015/C 127/35)
   Jezik postupka: njemački

      Stranke

      Tužitelj: Universal Utility International GmbH & Co.KG (Kaarst, Njemačka) (zastupnik: J. Mietzel, odvjetnik)

      Tuženik: Ured za usklađivanje na unutarnjem tržištu (žigovi i dizajni) (zastupnik: M. Fischer, agent)

      Predmet

   Tužba podnesena protiv odluke četvrtog žalbenog vijeća OHIM-a od 13. prosinca 2013. (predmet R 1658/2013-4), koja se odnosi na prijavu za registraciju verbalnog znaka Greenworld kao žiga Zajednice.

      Izreka

               1.

               Tužba se odbija.

               2.

               Društvu Universal Utility International GmbH & Co. KG se nalaže snošenje troškova.

      (1)  SL C 142, 12.5.2014.


title: Predmet T-588/14: Presuda Općeg suda od 23. rujna 2015. – Mechadyne International protiv OHIM-a (FlexValve) („Žig Zajednice — Prijava figurativnog žiga Zajednice FlexValve — Apsolutni razlozi za odbijanje — Opisni karakter — Nepostojanje razlikovnog karaktera — Članak 7. stavak 1. točke (b) i (c) Uredbe (EZ) br. 207/2009 — Pravo na obranu — Obveza obrazlaganja — Članak 75. Uredbe br. 207/2009”)

text:
               23.11.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 389/52

         Presuda Općeg suda od 23. rujna 2015. – Mechadyne International protiv OHIM-a (FlexValve)
   (Predmet T-588/14) (1)

   ((„Žig Zajednice - Prijava figurativnog žiga Zajednice FlexValve - Apsolutni razlozi za odbijanje - Opisni karakter - Nepostojanje razlikovnog karaktera - Članak 7. stavak 1. točke (b) i (c) Uredbe (EZ) br. 207/2009 - Pravo na obranu - Obveza obrazlaganja - Članak 75. Uredbe br. 207/2009”))
   (2015/C 389/58)
   Jezik postupka: njemački

      Stranke

      Tužitelj Mechadyne International Ltd (Kirtlington, Ujedinjena Kraljevina) (zastupnici: S. von Petersdorff-Campen i E. Schaper, odvjetnici)

      Tuženik: Ured za usklađivanje na unutarnjem tržištu (žigovi i dizajni) (zastupnici: A. Pohlmann, a zatim S. Hanne, agenti)

      Predmet

   Tužba protiv odluke četvrtog žalbenog vijeća OHIM-a od 3. lipnja 2014. (predmet R 2435/2013-4) povodom prijave za registraciju figurativnog znaka FlexValve kao žiga Zajednice.

      Izreka

               1.

               Tužba se odbija.

               2.

               Nalaže se društvu Mechadyne International Ltd snošenje troškova.

      (1)  SL C 361, 13. 10. 2014.


title: Pedmet C-174/13 P: Žalba od 9. travnja 2013. koju je podnio Axitea SpA, ranije La Vigile San Marco SpA protiv rješenja Općeg suda (četvrto vijeće) donesenog 22. siječnja 2013. u predmetu T-262/00, La Vigile San Marco SpA protiv Europske Komisije (Predmet C-174/13 P)

text:
               20.7.2013

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 207/2

         Žalba od 9. travnja 2013. koju je podnio Axitea SpA, ranije La Vigile San Marco SpA protiv rješenja Općeg suda (četvrto vijeće) donesenog 22. siječnja 2013. u predmetu T-262/00, La Vigile San Marco SpA protiv Europske Komisije
   (Predmet C-174/13 P)
   (2013/C 207/05)

   Predmetni postupak pokrenut je prije 1. srpnja 2013., datuma pristupanja Republike Hrvatske Europskoj uniji.


title: Predmet C-588/12: Presuda Suda (treće vijeće) od 27. veljače 2014. (zahtjev za prethodnu odluku Arbeidshof te Antwerpen – Belgija) – Lyreco Belgium NV protiv Sophie Rogiers (Socijalna politika — Direktiva 96/34/EZ — Okvirni sporazum o roditeljskom dopustu — Klauzule 1. i 2.4. — Roditeljski dopust s radom u skraćenom radnom vremenu — Otkazivanje radniku bez teške povrede ili dovoljno opravdanog razloga — Fiksna zaštitna naknada na temelju korištenja roditeljskog dopusta — Osnovica za izračun naknade)

text:
               14.4.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 112/11

         Presuda Suda (treće vijeće) od 27. veljače 2014. (zahtjev za prethodnu odluku Arbeidshof te Antwerpen – Belgija) – Lyreco Belgium NV protiv Sophie Rogiers
   (Predmet C-588/12) (1)

   ((Socijalna politika - Direktiva 96/34/EZ - Okvirni sporazum o roditeljskom dopustu - Klauzule 1. i 2.4. - Roditeljski dopust s radom u skraćenom radnom vremenu - Otkazivanje radniku bez teške povrede ili dovoljno opravdanog razloga - Fiksna zaštitna naknada na temelju korištenja roditeljskog dopusta - Osnovica za izračun naknade))
   2014/C 112/12
   Jezik postupka: nizozemski

      Sud koji je uputio zahtjev

   Arbeidshof te Antwerpen

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelj: Lyreco Belgium NV

      Tuženik: Sophie Rogiers

      Predmet

   Zahtjev za prethodnu odluku – Arbeidshof te Antwerpen – Belgija – Tumačenje Klauzule 1. i 2.4 Okvirnog sporazuma o roditeljskom dopustu koji su sklopili UNICE, CEEP i ETUC, u prilogu Direktivi Vijeća 96/34/EZ od 3. lipnja 1996. (SL L 145, str. 4.) – Roditeljski dopust s radom u skraćenom radnom vremenu – Smanjenje radne obveze – Otkazivanje radniku prije isteka roditeljskog dopusta, bez teške povrede ili dovoljno opravdanog razloga – Način izračuna iznosa naknade za otkaz

      Izreka

   Klauzulu 2.4. Okvirnog sporazuma o roditeljskom dopustu, sklopljenoga 14. prosinca 1995., koji se nalazi u prilogu Direktivi Vijeća 96/34/EZ od 3. lipnja 1996. o Okvirnom sporazumu o roditeljskom dopustu koji su sklopili UNICE, CEEP i ETUC, kako je izmijenjena Direktivom Vijeća 97/75/EZ od 15. prosinca 1997., u kontekstu ciljeva tog okvirnog sporazuma i klauzule 2.6., mora se tumačiti na način da je protivno toj odredbi ako se fiksna zaštitna naknada – plativa u korist radnika u slučaju jednostranog otkaza od strane poslodavca bez teške povrede ili dovoljno opravdanog razloga – odredi na osnovi smanjene plaće koju taj radnik prima na dan otkaza, a riječ je o radniku koji je bio zaposlen na neodređeno vrijeme i u punom radnom vremenu te se nalazi na roditeljskom dopustu s radom u skraćenom radnom vremenu.

      (1)  SL C 79, 16.3.2013.


title: Predmet T-131/17 R: Rješenje predsjednika Općeg suda od 21. srpnja 2017. – Argus Security Projects protiv ESVD-a („Privremena pravna zaštita — ESVD — Povrat prijebojem — Zahtjev za određivanje privremenih mjera — Financijska šteta — Dužna pažnja — Nepostojanje hitnosti”)

text:
               4.9.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 293/35

         Rješenje predsjednika Općeg suda od 21. srpnja 2017. – Argus Security Projects protiv ESVD-a
   (Predmet T-131/17 R)
   ((„Privremena pravna zaštita - ESVD - Povrat prijebojem - Zahtjev za određivanje privremenih mjera - Financijska šteta - Dužna pažnja - Nepostojanje hitnosti”))
   (2017/C 293/43)
   Jezik postupka: francuski

      Stranke

      Tužitelj: Argus Security Projects Ltd (Limassol, Cipar) (zastupnici: T. Bontinck i A. Guillerme, odvjetnici)

      Tuženik: Europska služba za vanjsko djelovanje (ESVD) (zastupnici: S. Marquardt, agent, uz asistenciju B. Allemeerscha, W. De Meestera i G. Scraeyena, odvjetnikâ)

      Predmet

   Zahtjev na temelju članka 278. i 279. UFEU-a radi određivanja privremenih mjera u cilju, s jedne strane, suspenzije izvršenja Komisijinih odluka o prijeboju, za račun računovodstvenog službenika ESVD-a, iznosa od 100 600 eura, od 41 522 eura i od 52 600 eura (odluke priopćene 15. ožujka 2017.), od 58 924 eura (odluka priopćena 7. travnja 2017.) i od 41 422 eura (odluka priopćena 19. travnja 2017.) i, s druge strane, naloga ESVD-u da ubuduće ne donosi odluke o prijeboju protiv tužitelja u očekivanju donošenja konačne presude u sporu povezanom s izvršenjem okvirnog ugovora 2008/14/SEC/RELEX/K8, koji se vodi pred tribunal de première instance de Bruxelles (Belgija).

      Izreka

               1.

               Odbija se zahtjev za privremenu pravnu zaštitu.

               2.

               O troškovima će se odlučiti naknadno.


title: Predmet C-305/13: Presuda Suda (treće vijeće) od 23. listopada 2014. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Cour de cassation – Francuska) – Haeger & Schmidt GmbH protiv Mutuelles du Mans assurances Iard SA (MMA Iard), Jacques Lorio, Dominique Miquel, u svojstvu stečajnog upravitelja Safram intercontinental SARL, Ace Insurance SA NV, Va Tech JST SA, Axa Corporate Solutions SA (Zahtjev za prethodnu odluku — Rimska konvencija o pravu koje se primjenjuje na ugovorne obveze — Članak 4. stavci 1., 2., 4. i 5. — Mjerodavno pravo u slučaju kad ga ugovorne stranke nisu odabrale — Ugovor o otpremi — Ugovor o prijevozu robe)

text:
               8.12.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 439/8

         Presuda Suda (treće vijeće) od 23. listopada 2014. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Cour de cassation – Francuska) – Haeger & Schmidt GmbH protiv Mutuelles du Mans assurances Iard SA (MMA Iard), Jacques Lorio, Dominique Miquel, u svojstvu stečajnog upravitelja Safram intercontinental SARL, Ace Insurance SA NV, Va Tech JST SA, Axa Corporate Solutions SA
   (Predmet C-305/13) (1)

   ((Zahtjev za prethodnu odluku - Rimska konvencija o pravu koje se primjenjuje na ugovorne obveze - Članak 4. stavci 1., 2., 4. i 5. - Mjerodavno pravo u slučaju kad ga ugovorne stranke nisu odabrale - Ugovor o otpremi - Ugovor o prijevozu robe))
   (2014/C 439/10)
   Jezik postupka: francuski

      Sud koji je uputio zahtjev

   Cour de cassation

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelj: Haeger & Schmidt GmbH

      Tuženici: Mutuelles du Mans assurances Iard SA (MMA Iard), Jacques Lorio, Dominique Miquel, u svojstvu stečajnog upravitelja Safram intercontinental SARL, Ace Insurance SA NV, Va Tech JST SA, Axa Corporate Solutions SA

      Izreka

               1.

               Članak 4. stavak 4. zadnju rečenicu Konvencije o pravu koje se primjenjuje na ugovorne obveze, otvorene za potpisivanje u Rimu 19. lipnja 1980., treba tumačiti tako da se ta odredba odnosi na ugovor o otpremi samo ako je glavni predmet ugovora prijevoz predmetne robe kao takav, a na nacionalnom je sudu da to provjeri.

               2.

               Članak 4. stavak 4. navedene konvencije treba tumačiti tako da pravo mjerodavno za ugovor o prijevozu robe treba, u nemogućnosti njegovog utvrđivanja u skladu drugom rečenicom te odredbe, biti utvrđeno u skladu s općim pravilom iz stavka 1. tog članka, što znači da je pravo mjerodavno za taj ugovor pravo države s kojom on ima najbližu vezu.

               3.

               Članak 4. stavak 2. te konvencije treba tumačiti tako da, ako se tvrdi da je ugovor najbliže povezan s drugom državom, a ne onom koja je utvrđena na temelju pretpostavke iz tog stavka, nacionalni sud mora usporediti veze koje postoje između ugovora i, s jesne strane, države čije je pravo utvrđeno na temelju pretpostavke te, s druge strane, druge države o kojoj je riječ. S tim u svezi, nacionalni sud mora uzeti u obzir sve okolnosti, uključujući i postojanje drugih ugovora vezanih uz predmetni ugovor.

      (1)  SL C 207, 20.7.2013.


title: Predmet C-660/15 P: Žalba koju je 8. prosinca 2015. podnio Viasat Broadcasting UK Ltd protiv presude Općeg suda (osmo vijeće) od 24. rujna 2015. u predmetu T-125/12, Viasat Broadcasting UK Ltd protiv Europske komisije

text:
               15.2.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 59/9

         Žalba koju je 8. prosinca 2015. podnio Viasat Broadcasting UK Ltd protiv presude Općeg suda (osmo vijeće) od 24. rujna 2015. u predmetu T-125/12, Viasat Broadcasting UK Ltd protiv Europske komisije
   (Predmet C-660/15 P)
   (2016/C 059/09)
   Jezik postupka: engleski

      Stranke

      Žalitelj: Viasat Broadcasting UK Ltd (zastupnici: M. Honoré i S. Kalsmose-Hjelmborg, advokater)

      Druge stranke u postupku: Europska komisija, Kraljevina Danska, TV2/Danmark A/S

      Zahtjevi

   Žalitelj od Suda zahtijeva da:

               —

               ukine presudu donesenu u predmetu T-125/12, Viasat Broadcasting UK Ltd protiv Komisije,

               —

               poništi Odluku Komisije 2011/839/EU (1) od 20. travnja 2011. o mjerama koje je Danska poduzela u korist TV2/Danmark (SL 2011 L 340, str. 1.) te

               —

               naloži tuženiku u prvostupanjskom postupku snošenje troškova društva Viasat koji su nastali u prvostupanjskom postupku i postupku pred ovim Sudom;
               podredno,

               —

               ukine pobijanu presudu,

               —

               vrati predmet Općem sudu te

               —

               naknadno odluči o troškovima prvostupanjskog i žalbenog postupka.

      Žalbeni razlozi i glavni argumenti

   U potporu svojih zahtjeva društvo Viasat ističe da je Opći sud počinio pogrešku koja se tiče prava time što je naveo da prilikom donošenja ocjene u skladu s člankom 106. stavkom 2. UFEU-a Komisija nije bila dužna uzeti u obzir činjenicu da je potpora dodijeljena TV2, a da pritom nisu poštovana temeljna načela transparentnosti i isplativosti.
   Posebno, društvo Viasat ističe da je Opći sud počinio pogrešku koja se tiče prava (1) time što je na temelju presude M6 i povezane sudske prakse odbio zahtjeve društva Viasat, (2) time što je smatrao da argumenti društva Viasat dovode do „nelogičnosti”, (3) time što je odbio kao nevažne Komunikaciju o uslugama od općeg interesa iz 2005. i 2011. te Komunikaciju o radiodifuziji iz 2009. i (4) time što je smatrao da Komunikacija o radiodifuziji iz 2001. sprječava Komisiju da primjeni metodologiju koja je, prema stajalištu društva Viasat, u skladu s člankom 106. stavkom 2. UFEU-a.

      (1)  Odluka Komisije od 20. travnja 2011. o mjerama koje je poduzela Danska (C 2/03) u odnosu na TV2/Danmark (SL L 340, str. 1.)


title: Predmet C-388/17: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 29. lipnja 2017. uputio Högsta förvaltningsdomstolen (Švedska). – Konkurrensverket protiv SJ AB

text:
               4.9.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 293/19

         Zahtjev za prethodnu odluku koji je 29. lipnja 2017. uputio Högsta förvaltningsdomstolen (Švedska). – Konkurrensverket protiv SJ AB
   (Predmet C-388/17)
   (2017/C 293/23)
   Jezik postupka: švedski

      Sud koji je uputio zahtjev

   Högsta förvaltningsdomstolen

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelj: Konkurrensverket

      Tuženik: SJ AB

      Prethodna pitanja

               1.

               Treba li drugi podstavak članka 5. stavka 1. Direktive 2004/17 (1) tumačiti na način da mreža prijevoznih usluga postoji kada se prijevozne usluge na željezničkoj mreži za nacionalni i međunarodni željeznički promet kojom upravlja država pružaju u skladu s odredbama nacionalnog prava kojima se prenosi Direktiva 2012/34, (2) koje uključuju to da se dodjela željezničkog infrastrukturnog kapaciteta izvršava na temelju zahtjeva željezničkih prijevoznika i pravila da se tim zahtjevima mora udovoljiti u najvećoj mogućoj mjeri?

               2.

               Treba li prvi podstavak članka 5. stavka 1. Direktive 2004/17 tumačiti na način da je djelatnost koju obavlja željeznički prijevoznik, poput one iz direktive 2012/34 i kod koje se prijevozne usluge pružaju javnosti putem željezničke mreže, pružanje mreža ili upravljanje mrežama u smislu te odredbe?

      (1)  Direktiva 2004/17/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 31. ožujka 2004. o usklađivanju postupaka nabave subjekata koji djeluju u sektoru vodnog gospodarstva, energetskom i prometnom sektoru te sektoru poštanskih usluga (Direktiva o komunalnim uslugama) (SL 2004. L 134, str. 1.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 6., svezak 1., str. 43.)

      (2)  Direktiva 2012/34/EU Europskog parlamenta i vijeća od 21. studenoga 2012. o uspostavi jedinstvenog Europskog željezničkog prostora (SL 2012. L 343, str. 32.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 7., svezak 25., str. 136.).


title: Predmet T-385/13 P: Žalba koju je 25. srpnja 2013. podnio Luigi Marcuccio protiv rješenja Službeničkog suda od 14. svibnja 2013. u predmetu F-4/12, Marcuccio protiv Komisije

text:
               28.9.2013

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 284/4

         Žalba koju je 25. srpnja 2013. podnio Luigi Marcuccio protiv rješenja Službeničkog suda od 14. svibnja 2013. u predmetu F-4/12, Marcuccio protiv Komisije
   (Predmet T-385/13 P)
   2013/C 284/04
   Jezik postupka: talijanski

      Stranke

      Žalitelj: Luigi Marcuccio (Tricase, Italija) (zastupnik: G. Cipressa, odvjetnik)

      Druga stranka u postupku: Europska komisija

      Zahtjevi

   Žalitelj zahtijeva od Općeg suda da:

               —

               ukine pobijano rješenje u cijelosti i bez iznimke;

               —

               predmet vrati na odlučivanje Službeničkom sudu.

      Žalbeni razlozi i glavni argumenti

   Žalbeni razlozi i glavni argumenti su oni koji su već istaknuti u predmetu T-203/13 P, Marcuccio protiv Komisije.


title: Predmet T-580/15: Presuda Općeg suda od 27. lipnja 2017. – Flamagas protiv EUIPO-a – MatMind (CLIPPER) („Žig Europske unije — Postupak za proglašavanje žiga ništavim — Trodimenzionalni žig Europske unije — Oblik upaljača s bočnom perajom koji sadržava verbalni element CLIPPER — Oblik potreban za postizanje tehničkog rezultata — Nepostojanje razlikovnog karaktera — Članak 7. stavak 1. točka (b) i točke (e), (ii) Uredbe (EZ) br. 207/2009 — Nepostojanje opisa žiga u prijavi za registraciju”)

text:
               7.8.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 256/20

         Presuda Općeg suda od 27. lipnja 2017. – Flamagas protiv EUIPO-a – MatMind (CLIPPER)
   (Predmet T-580/15) (1)

   ((„Žig Europske unije - Postupak za proglašavanje žiga ništavim - Trodimenzionalni žig Europske unije - Oblik upaljača s bočnom perajom koji sadržava verbalni element CLIPPER - Oblik potreban za postizanje tehničkog rezultata - Nepostojanje razlikovnog karaktera - Članak 7. stavak 1. točka (b) i točke (e), (ii) Uredbe (EZ) br. 207/2009 - Nepostojanje opisa žiga u prijavi za registraciju”))
   (2017/C 256/20)
   Jezik postupka: engleski

      Stranke

      Tužitelj: Flamagas, SA (Barcelona, Španjolska) (zastupnici: I. Valdelomar Serrano, G. Hinarejos Mulliez i D. Gabarre Armengol, odvjetnici)

      Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (zastupnik: D. Hanf, agent)

      Druga stranka u postupku pred žalbenim vijećem EUIPO-a, intervenijent u postupku pred Općim sudom: MatMind Srl (Rim, Italija) (zastupnici: G. Cipriani i M. Cavattoni, odvjetnici)

      Predmet

   Tužba podnesena protiv odluke prvog žalbenog vijeća EUIPO-a od 30. srpnja 2015. (predmet R 924/2013-1), koja se odnosi na postupak za proglašavanje žiga ništavim između društava MatMind i Flamagas.

      Izreka

               1.

               Tužba se odbija.

               2.

               Društvu Flamagas, SA nalaže se snošenje troškova.

      (1)  SL C 38, 1. 2. 2016.


title: Predmet T-808/16: Tužba podnesena 14. studenoga 2016. – Jean Patou Worldwide protiv EUIPO-a – Emboga (HISPANITAS JOY IS A CHOICE)

text:
               16.1.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 14/54

         Tužba podnesena 14. studenoga 2016. – Jean Patou Worldwide protiv EUIPO-a – Emboga (HISPANITAS JOY IS A CHOICE)
   (Predmet T-808/16)
   (2017/C 014/64)
   Jezik na kojem je tužba podnesena: engleski

      Stranke

      Tužitelj: Jean Patou Worldwide Ltd (Watford, Ujedinjena Kraljevina) (zastupnik: S. Baran, barrister)

      Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO)

      Druga stranka pred žalbenim vijećem: Emboga, SA (Petrel, Španjolska)

      Podaci o postupku pred EUIPO-om

      Podnositelj prijave: druga stranka pred žalbenim vijećem

      Predmetni sporni žig: figurativni žig Unije s verbalnim elementom „HISPANITAS JOY IS A CHOICE” – prijava za registraciju br. 12 789 971

      Postupak pred EUIPO-om: postupak povodom prigovora

      Pobijana odluka: odluka prvog žalbenog vijeća EUIPO-a od 23. lipnja 2016. u predmetu R 235/2016-1

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

               —

               poništi pobijanu odluku;

               —

               EUIPO-u i drugoj stranci u postupku naloži snošenje troškova uključujući tužiteljeve troškove iz postupka pred Uredom.

      Tužbeni razlog

               —

               povreda članka 8. stavka 1. točke (b) i članka 8. stavka 5. Uredbe br. 207/2009.


title: Predmet T-500/14: Tužba podnesena 2. srpnja 2014. – Derivados del Flúor protiv Komisije

text:
               25.8.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 282/53

         Tužba podnesena 2. srpnja 2014. – Derivados del Flúor protiv Komisije
   (Predmet T-500/14)
   2014/C 282/69
   Jezik postupka: španjolski

      Stranke

      Tužitelj: Derivados del Flúor, SA (Bilbao, Španjolska) (zastupnik: J. De Juan Casadevall, odvjetnik)

      Tuženik: Europska komisija

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

               —

               poništi pobijanu odluku;

               —

               podredno, i u slučaju da se državna potpora SEAF ocijeni nezakonitom, dodijeli povrat sredstava samo do dana objave odluke o pokretanju formalnog istražnog postupka u SLEU-u, odnosno do 21. rujna 2011., i

               —

               Europskoj komisiji naloži snošenje troškova.

      Tužbeni razlozi i glavni argumenti

   Ova tužba usmjerena je protiv Odluke Europske komisije od 17. srpnja 2013. o poreznim mjerama koje se primjenjuju na određene ugovore o financijskom zakupu također poznate i kao španjolski sustav poreznih poticaja na zakup. SA.21233 C/2011 (ex NN/2011, ex CP 137/2006).
   Tužbeni razlozi i glavni argumenti slični su onima u predmetima T-401/14, Duro Felguera/Komisija i T-700/13, Bankia/Komisija.
   Konkretno, navodi se pogrešna neprimjena članaka 17., 18. i 19. Uredbe Vijeća (EZ) br. 659/1999 od 22. ožujka 1999. o utvrđivanju detaljnih pravila za primjenu članka 108. Ugovora o funkcioniranju Europske unije, nepostojanju kompetitivne porezne prednosti, nedopuštenom utvrđivanju korisnika državne potpore, spojivosti državne potpore s unutarnjim tržištem, zloporabi ovlasti koju je počinila tužena institucija te kršenju načela jednakosti i zaštite legitimnih očekivanja.