title: Predmet T-329/16: Presuda Općeg suda od 5. prosinca 2018. – Bristol-Myers Squibb Pharma protiv Komisije i EMA-e („Lijekovi za humanu primjenu — Lijekovi za rijetke bolesti — Odluka o povlačenju uvrštenja Elotuzumaba u skupinu lijekova za rijetke bolesti — Odluka kojom se utvrđuje da kriteriji za uvrštenje više nisu ispunjeni — Odobrenje za stavljanje u promet lijeka za humanu primjenu Empliciti (Elotuzumab) — Članak 5. stavak 12. točka (b) Uredbe (EZ) br. 141/2000 — Članak 5. stavak 8. Uredbe br. 141/2000 — Obveza obrazlaganja”)

text:
               4.2.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 44/21

      Presuda Općeg suda od 5. prosinca 2018. – Bristol-Myers Squibb Pharma protiv Komisije i EMA-e
      (Predmet T-329/16) (1)

      ((„Lijekovi za humanu primjenu - Lijekovi za rijetke bolesti - Odluka o povlačenju uvrštenja Elotuzumaba u skupinu lijekova za rijetke bolesti - Odluka kojom se utvrđuje da kriteriji za uvrštenje više nisu ispunjeni - Odobrenje za stavljanje u promet lijeka za humanu primjenu Empliciti (Elotuzumab) - Članak 5. stavak 12. točka (b) Uredbe (EZ) br. 141/2000 - Članak 5. stavak 8. Uredbe br. 141/2000 - Obveza obrazlaganja”))
      (2019/C 44/25)
      Jezik postupka: engleski

         Stranke

         Tužitelj: Bristol-Myers Squibb Pharma EEIG (Uxbridge, Ujedinjena Kraljevina) (zastupnici: P. Bogaert i B. Van Vooren, odvjetnici, i B. Kelly, solicitor)

         Tuženici: Europska komisija (zastupnici: A. Sipos i K. Petersen, agenti) i Europska agencija za lijekove (zastupnici: N. Rampal Olmedo, M. Tovar Gomis, T. Jabłoński i S. Drosos, agenti)

         Predmet

      Zahtjev na temelju članka 263. UFEU-a za poništenje akta Komisije kojim se Elotuzumab uklanja iz Registara lijekova za rijetke bolesti Zajednice za humanu primjenu ili mogućeg akta Komisije ili EMA-e kojim se utvrđuje da Elotuzumab u vrijeme izdavanja odobrenja za stavljanje u promet lijeka Empliciti (Elotuzumab) više nije ispunjavao kriterije za uvrštenje u skupinu lijekova za rijetke bolesti na temelju Uredbe (EZ) br. 141/2000 Europskog parlamenta i Vijeća od 16. prosinca 1999., o lijekovima za rijetke bolesti (SL 2000., L 18, str. 1.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 15. svezak 8., str. 3.).

         Izreka

                  1.

                  Tužba se odbija.

                  2.

                  Europskoj komisiji nalaže se snošenje svih troškova.

         (1)  SL C 314, 29. 8. 2016.


title: Predmet T-459/16: Presuda Općeg suda od 29. studenoga 2018. – Španjolska protiv Komisije („EFJP i EPFRR — Izdaci isključeni iz financiranja — Članak 31. Uredbe (EZ) br. 1290/2005 — Uredba (EZ) br. 73/2009 — Nedostaci IAKS-a — Trajni pašnjaci — Rizik za fond — Dokument VI/5330/97 — Članak 73.a stavak 2.a Uredbe (EZ) br. 796/2004 — Članak 81. stavak 3. Uredbe (EZ) br. 1122/2009 — Članak 137. Uredbe br. 73/2009 — Paušalni ispravci od 25 % i 10 %”)

text:
               4.2.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 44/21

      Presuda Općeg suda od 29. studenoga 2018. – Španjolska protiv Komisije
      (Predmet T-459/16) (1)

      ((„EFJP i EPFRR - Izdaci isključeni iz financiranja - Članak 31. Uredbe (EZ) br. 1290/2005 - Uredba (EZ) br. 73/2009 - Nedostaci IAKS-a - Trajni pašnjaci - Rizik za fond - Dokument VI/5330/97 - Članak 73.a stavak 2.a Uredbe (EZ) br. 796/2004 - Članak 81. stavak 3. Uredbe (EZ) br. 1122/2009 - Članak 137. Uredbe br. 73/2009 - Paušalni ispravci od 25 % i 10 %”))
      (2019/C 44/26)
      Jezik postupka: španjolski

         Stranke

         Tužitelj: Kraljevina Španjolska (zastupnik: M. Sampol Pucurull, agent)

         Tuženik: Europska komisija (zastupnici: u početku D. Triantafyllou, a zatim I. Galindo Martín, N. Ruiz García i A. Sauka, agenti)

         Predmet

      Zahtjev na temelju članka 263. UFEU-a za djelomično poništenje Provedbene odluke Komisije (EU) 2016/1059 od 20. lipnja 2016. o isključenju iz financiranja Europske unije određenih izdataka nastalih za države članice u okviru Europskog fonda za jamstva u poljoprivredi (EFJP) i Europskog poljoprivrednog fonda za ruralni razvoj (EPFRR) (SL 2016., L 173, str. 59.).

         Izreka

                  1.

                  Poništava se Provedbena odluka Komisije (EU) 2016/1059 od 20. lipnja 2016. o isključenju iz financiranja Europske unije određenih izdataka nastalih za države članice u okviru Europskog fonda za jamstva u poljoprivredi (EFJP) i Europskog poljoprivrednog fonda za ruralni razvoj (EPFRR) u dijelu u kojem se odnosi na financijski ispravak određen Kraljevini Španjolskoj, u mjeri u kojoj se njome određuje

                              —

                              paušalni ispravak od 25 % koji se odnosi na šumovite pašnjake dehesa za godine podnošenja zahtjeva od 2010. do 2013.; i

                              —

                              paušalni ispravak od 10 % koji se odnosi na grmovite pašnjake koje su prijavili „uzgajivači” za godine podnošenja zahtjeva od 2010. do 2013.

                  2.

                  U preostalom dijelu tužba se odbija.

                  3.

                  Svaka će stranka snositi vlastite troškove.

         (1)  SL C 392, 24. 10. 2016.


title: Predmet T-517/16: Presuda Općeg suda od 4. prosinca 2018. – Janoha i dr. protiv Komisije („Javna služba — Ugovorno osoblje — Reforma Pravilnika od 1. siječnja 2014. — Članak 6. Priloga X. Pravilniku — Nove odredbe o dodjeli dana godišnjeg odmora koje se primjenjuju na dužnosnike koji rade u trećoj zemlji — Prigovor nezakonitosti — Članak 10. drugi stavak Pravilnika — Članci 7. i 33. Povelje o temeljnim pravima — Jednako postupanje — Stečena prava — Legitimna očekivanja — Pravna sigurnost — Zlouporaba ovlasti”)

text:
               4.2.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 44/22

      Presuda Općeg suda od 4. prosinca 2018. – Janoha i dr. protiv Komisije
      (Predmet T-517/16) (1)

      ((„Javna služba - Ugovorno osoblje - Reforma Pravilnika od 1. siječnja 2014. - Članak 6. Priloga X. Pravilniku - Nove odredbe o dodjeli dana godišnjeg odmora koje se primjenjuju na dužnosnike koji rade u trećoj zemlji - Prigovor nezakonitosti - Članak 10. drugi stavak Pravilnika - Članci 7. i 33. Povelje o temeljnim pravima - Jednako postupanje - Stečena prava - Legitimna očekivanja - Pravna sigurnost - Zlouporaba ovlasti”))
      (2019/C 44/27)
      Jezik postupka: engleski

         Stranke

         Tužitelji: Andrea Janoha (Christ Church, Barbados) i pet drugih tužitelja čija se imena nalaze u prilogu presudi (zastupnik: O. Mader, odvjetnik)

         Tuženik: Europska komisija (zastupnici: u početku J. Currall i G. Gattinara, zatim G. Gattinara i A.-C. Simon, agenti)

         Intervenijent u potporu tuženiku: Vijeće Europske unije (zastupnici: u početku M. Bauer i M. Veiga, zatim M. Bauer i R. Meyer, agenti)

         Predmet

      Zahtjev na temelju članka 270. UFEU-a za poništenje odluka kojima se tužiteljima smanjuje broj dana godišnjeg odmora počevši od 2014.

         Izreka

                  1.

                  Tužba se odbija.

                  2.

                  Andrei Janohi i drugim članovima ugovornog osoblja Europske komisije čija se imena nalaze u prilogu, nalaže se snošenje, uz vlastitih troškova, i troškova Komisije.

                  3.

                  Vijeće Europske unije će snositi vlastite troškove.

         (1)  SL C 388, 3. 11. 2014. (predmet prvotno upisan pred Službeničkim sudom Europske unije pod brojem F-86/14 i prenesen Općem sudu Europske unije 1. 9. 2016.)


title: Predmet T-560/16: Presuda Općeg suda od 4. prosinca 2018. – Schneider protiv EUIPO-a („Javna služba — Članovi privremenog osoblja — Unutarnja reorganizacija EUIPO-ovih službi — Premještaj — Pravna osnova — Članak 7. Pravilnika o osoblju — Interes službe — Bitne promjene zadaća — Istovrijednost radnih mjesta — Prikrivena sankcija — Zlouporaba ovlasti — Pravo na saslušanje — Obveza obrazlaganja”)

text:
               4.2.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 44/24

      Presuda Općeg suda od 4. prosinca 2018. – Schneider protiv EUIPO-a
      (Predmet T-560/16) (1)

      ((„Javna služba - Članovi privremenog osoblja - Unutarnja reorganizacija EUIPO-ovih službi - Premještaj - Pravna osnova - Članak 7. Pravilnika o osoblju - Interes službe - Bitne promjene zadaća - Istovrijednost radnih mjesta - Prikrivena sankcija - Zlouporaba ovlasti - Pravo na saslušanje - Obveza obrazlaganja”))
      (2019/C 44/29)
      Jezik postupka: njemački

         Stranke

         Tužitelj: Gregor Schneider (Alicante, Španjolska) (zastupnik: H. Tettenborn, odvjetnik)

         Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (zastupnici: A. Lukošiūtė, agent, uz asistenciju B. Wägenbaura, odvjetnika)

         Predmet

      Zahtjev na temelju članka 270. UFEU-a za poništenje Odluke izvršnog direktora EUIPO-a od 2. listopada 2014. o premještaju tužitelja iz Odjela za međunarodnu suradnju i pravne poslove u Odjel za osnovne djelatnosti tog tijela.

         Izreka

                  1.

                  Tužba se odbija.

                  2.

                  Gregoru Schneideru nalaže se snošenje vlastitih troškova i troškova Ureda Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO).

         (1)  SL C 328, 5. 10. 2015. (predmet prvotno upisan pred Službeničkim sudom Europske unije pod brojem F-116/15 i prenesen Općem sudu Europske unije 1. 9. 2016.)


title: Predmet T-688/16: Presuda Općeg suda od 22. studenoga 2018. – Janssen-Cases protiv Komisije („Javna služba — Dužnosnici — Postupak zapošljavanja — Obavijest o slobodnom radnom mjestu — Izmiritelj u Komisiji — Nadležno tijelo za imenovanje — Delegacija nadležnosti — Postupak — Savjetovanje s Odborom osoblja — Odgovornost”)

text:
               4.2.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 44/24

      Presuda Općeg suda od 22. studenoga 2018. – Janssen-Cases protiv Komisije
      (Predmet T-688/16) (1)

      ((„Javna služba - Dužnosnici - Postupak zapošljavanja - Obavijest o slobodnom radnom mjestu - Izmiritelj u Komisiji - Nadležno tijelo za imenovanje - Delegacija nadležnosti - Postupak - Savjetovanje s Odborom osoblja - Odgovornost”))
      (2019/C 44/30)
      Jezik postupka: francuski

         Stranke

         Tužitelj: Mercedes Janssen-Cases (Bruxelles, Belgija) (zastupnici: u početku J.-N. Louis i N. de Montigny, zatim J.-N. Louis, odvjetnici)

         Tuženik: Europska komisija (zastupnici: u početku C. Berardis-Kayser i G. Berscheid, zatim G. Berscheid i L. Radu Bouyon, agenti)

         Predmet

      Zahtjev na temelju članka 270. UFEU-a kojim se, s jedne strane, traži poništenje Komisijine odluke od 15. lipnja 2016. kojom je W imenovan za izmiritelja u Komisiji i dopisa od 16. lipnja 2016. kojom je Komisija obavijestila tužiteljicu o ishodu postupka odabira i, s druge strane, naknada štete koju je tužiteljica navodno pretrpjela.

         Izreka

                  1.

                  Poništavaju se odluka Europske komisije od 15. lipnja 2016. o imenovanju W-a za izmiritelja Komisije i dopis od 16. lipnja 2016. kojom je Komisija obavijestila Mercedes Janssen-Cases o ishodu postupka odabira za to radno mjesto.

                  2.

                  U preostalom dijelu tužba se odbija.

                  3.

                  Komisiji se nalaže snošenje troškova, uključujući troškove nastale u postupku privremene pravne zaštite.

         (1)  SL C 410, 7. 11. 2016.


title: Predmet T-811/16: Presuda Općeg suda od 29. studenoga 2018. – Di Bernardo protiv Komisije („Javna služba — Dužnosnici — Postupak zapošljavanja — Obavijest o natječaju — Otvoreni natječaj — Neuvrštavanje na popis uspješnih kandidata — Obveza obrazlaganja — Radno iskustvo — Odgovornost”)

text:
               4.2.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 44/26

      Presuda Općeg suda od 29. studenoga 2018. – Di Bernardo protiv Komisije
      (Predmet T-811/16) (1)

      ((„Javna služba - Dužnosnici - Postupak zapošljavanja - Obavijest o natječaju - Otvoreni natječaj - Neuvrštavanje na popis uspješnih kandidata - Obveza obrazlaganja - Radno iskustvo - Odgovornost”))
      (2019/C 44/32)
      Jezik postupka: francuski

         Stranke

         Tužitelj: Danilo Di Bernardo (Bruxelles, Belgija) (zastupnici: S. Orlandi i T. Martin, odvjetnici)

         Tuženik: Europska komisija (zastupnici: G. Gattinara i L. Radu Bouyon, agenti)

         Predmet

      Zahtjev na temelju članka 270. UFEU-a za, s jedne strane, poništenje odluke povjerenstva za odabir otvorenog natječaja temeljenog na testovima EPSO/AST-SC/03/15 od 10. kolovoza 2016. o neuvrštavanju tužitelja na popis uspješnih kandidata za zapošljavanje tajnika/referenata u razredu SC 1, u području financijske podrške, i s druge strane, za naknadu štete koju je tužitelj navodno pretrpio.

         Izreka

                  1.

                  Poništava se Odluka povjerenstva za odabir otvorenog natječaja temeljenog na testovima EPSO/AST-SC/03/15 od 10. kolovoza 2016. o neuvrštavanju Danila Di Bernarda na popis uspješnih kandidata za zapošljavanje tajnika/referenata u razredu SC 1 u području financijske podrške.

                  2.

                  U preostalom dijelu tužba se odbija.

                  3.

                  Europskoj komisiji nalaže se snošenje troškova.

         (1)  SL C 30, 30. 1. 2017.


title: Predmet T-829/16: Presuda Općeg suda od 27. studenoga 2018. – Mouvement pour une Europe des nations et des libertés protiv Parlamenta („Institucionalno pravo — Europski parlament — Odluka kojom se određeni izdaci političke stranke u svrhu subvencije za financijsku godinu 2015. proglašavaju neprihvatljivima — Pravo na dobru upravu — Pravna sigurnost — Uredba (EZ) br. 2004/2003 — Zabrana neizravnog financiranja nacionalne političke stranke”)

text:
               4.2.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 44/26

      Presuda Općeg suda od 27. studenoga 2018. – Mouvement pour une Europe des nations et des libertés protiv Parlamenta
      (Predmet T-829/16) (1)

      ((„Institucionalno pravo - Europski parlament - Odluka kojom se određeni izdaci političke stranke u svrhu subvencije za financijsku godinu 2015. proglašavaju neprihvatljivima - Pravo na dobru upravu - Pravna sigurnost - Uredba (EZ) br. 2004/2003 - Zabrana neizravnog financiranja nacionalne političke stranke”))
      (2019/C 44/33)
      Jezik postupka: francuski

         Stranke

         Tužitelj: Mouvement pour une Europe des nations et des libertés (Pariz, Francuska) (zastupnik: A. Varaut, odvjetnik)

         Tuženik: Europski parlament (zastupnici: C. Burgos i S. Alves, agenti)

         Predmet

      Zahtjev na temelju članka 263. UFEU-a za poništenje odluke Europskog parlamenta od 12. rujna 2016. kojom se određeni izdaci u svrhu subvencije za financijsku godinu 2015. proglašavaju neprihvatljivima.

         Izreka

                  1.

                  Tužba se odbija.

                  2.

                  Mouvement pour une Europe des nations et des libertés snosit će vlastite troškove kao i troškove Europskog parlamenta.

         (1)  SL C 22, 23. 1. 2017.


title: Predmet T-875/16: Presuda Općeg suda od 5. prosinca 2018. – Falcon Technologies International protiv Komisije („Pristup dokumentima — Uredba (EZ) br. 1049/2001 — Izvješće o procjeni tijela prijavljenog u skladu sa zakonodavstvom o EZ izjavi o sukladnosti medicinskih proizvoda — Odbijanje pristupa — Izuzeće koje se odnosi na zaštitu komercijalnih interesa — Obveza konkretnog i pojedinačnog ispitivanja — Prevladavajući javni interes — Djelomično odbijanje pristupa”)

text:
               4.2.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 44/27

      Presuda Općeg suda od 5. prosinca 2018. – Falcon Technologies International protiv Komisije
      (Predmet T-875/16) (1)

      ((„Pristup dokumentima - Uredba (EZ) br. 1049/2001 - Izvješće o procjeni tijela prijavljenog u skladu sa zakonodavstvom o EZ izjavi o sukladnosti medicinskih proizvoda - Odbijanje pristupa - Izuzeće koje se odnosi na zaštitu komercijalnih interesa - Obveza konkretnog i pojedinačnog ispitivanja - Prevladavajući javni interes - Djelomično odbijanje pristupa”))
      (2019/C 44/34)
      Jezik postupka: talijanski

         Stranke

         Tužitelj: Falcon Technologies International LLC (Ras Al Khaimah, Ujedinjeni Arapski Emirati) (zastupnici: R. Sciaudone i G. Arpea, odvjetnici)

         Tuženik: Europska komisija (zastupnici: J. Baquero Cruz i D. Nardi, agenti)

         Predmet

      Zahtjev na temelju članka 263. UFEU-a za poništenje odluke Komisije C(2016) 6722 final od 14. listopada 2016. kojom se tužitelju odbija pristup dokumentu DG (Santé) 2015-7552.

         Izreka

                  1.

                  Poništava se odluka Komisije C(2016) 6722 final od 14. listopada 2016. u dijelu u kojem je njome odbijen djelomični pristup dokumentu DG (Santé) 2015-7552.

                  2.

                  Tužba se u preostalom dijelu odbija.

                  3.

                  Društvo Falcon Technologies International LLC i Europska komisija snosit će svaki vlastite troškove.

         (1)  SL C 46, 13. 2. 2017.


title: Predmet T-31/17: Presuda Općeg suda od 22. studenoga 2018. – Portugal protiv Komisije („EFJP — Izdaci isključeni iz financiranja — Posebne mjere kojima se pogoduje najudaljenijim regijama — Članak 12. točka (c) Uredbe (EZ) br. 247/2006 — Tehnička pomoć — Praćenje — Postupovna jamstva — Legitimna očekivanja”)

text:
               4.2.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 44/28

      Presuda Općeg suda od 22. studenoga 2018. – Portugal protiv Komisije
      (Predmet T-31/17) (1)

      ((„EFJP - Izdaci isključeni iz financiranja - Posebne mjere kojima se pogoduje najudaljenijim regijama - Članak 12. točka (c) Uredbe (EZ) br. 247/2006 - Tehnička pomoć - Praćenje - Postupovna jamstva - Legitimna očekivanja”))
      (2019/C 44/35)
      Jezik postupka: portugalski

         Stranke

         Tužitelj: Portugalska Republika (zastupnici: L. Inez Fernandes, M. Figueiredo, J. Saraiva de Almeida i A. Tavares de Almeida, agenti)

         Tuženik: Europska komisija (zastupnici: B. Rechena i A. Sauka, agenti)

         Predmet

      Zahtjev na temelju članka 263. UFEU-a kojim se traži poništenje Provedbene odluke Komisije (EU) 2016/2018 оd 15. studenoga 2016. o isključenju iz financiranja Europske unije određenih izdataka nastalih za države članice u okviru Europskog fonda za jamstva u poljoprivredi (EFJP) i Europskog poljoprivrednog fonda za ruralni razvoj (EPFRR) (SL 2016., L 312, str. 26.), u dijelu u kojem se njome od navedenog financiranja u odnosu na Portugalsku Republiku isključuju iznosi od 460 202,73 eura i 200 000 eura (proračunska stavka 6701).

         Izreka

                  1.

                  Tužba se odbija.

                  2.

                  Portugalskoj Republici nalaže se snošenje troškova.

         (1)  SL C 104, 3. 4. 2017.


title: Predmet T-152/17: Presuda Općeg suda od 5. prosinca 2018. – Sumner protiv Komisije („Pristup dokumentima — Uredba (EZ) br. 1049/2001 — Dokumenti koji se odnose na postupak zbog povrede obveze koji je Komisija pokrenula protiv Irske — Odbijanje pristupa — Izuzeće u vezi sa zaštitom inspekcija, istraga i revizija — Opća pretpostavka — Prevladavajući javni interes”)

text:
               4.2.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 44/28

      Presuda Općeg suda od 5. prosinca 2018. – Sumner protiv Komisije
      (Predmet T-152/17) (1)

      ((„Pristup dokumentima - Uredba (EZ) br. 1049/2001 - Dokumenti koji se odnose na postupak zbog povrede obveze koji je Komisija pokrenula protiv Irske - Odbijanje pristupa - Izuzeće u vezi sa zaštitom inspekcija, istraga i revizija - Opća pretpostavka - Prevladavajući javni interes”))
      (2019/C 44/36)
      Jezik postupka: engleski

         Stranke

         Tužitelj: Loreto Sumner (Leixlip, Irska) (zastupnici: J. MacGuill i E. Martin-Vignerte, solicitors)

         Tuženik: Europska komisija (zastupnici: C. Ehrbar i M. Konstantinidis, agenti)

         Intervenijent u potporu tuženiku: Irska (zastupnici: u početku A. Joyce i L. Williams, zatim A. Joyce, M. Browne i G. Hodge, agenti, uz asistenciju A. Carrolla, barrister)

         Predmet

      Zahtjev na temelju članka 263. UFEU-a za poništenje odluke Komisije C(2017) 247 final od 13. siječnja 2017. o odbijanju pristupa dokumentima koji se odnose na postupak zbog povrede 2014/4131 protiv Irske koji se odnosi na primjenu Direktive 2003/88/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 4. studenoga 2003. o određenim vidovima organizacije radnog vremena (SL 2003., L 299, str. 9.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 5., svezak 2., str. 31.).

         Izreka

                  1.

                  Tužba se odbija.

                  2.

                  Loreti Sumner nalaže se snošenje troškova.

                  3.

                  Irska će snositi vlastite troškove.

         (1)  SL C 144, 8. 5. 2017.


title: Predmet T-161/17: Presuda Općeg suda od 28. studenoga 2018. – Le Pen protiv Parlamenta („Pravilnik o isplati troškova i naknada zastupnicima Europskog parlamenta — Naknada za parlamentarnu pomoć — Povrat neosnovano isplaćenih iznosa — Nadležnost glavnog tajnika — Prava obrane — Legitimno očekivanje — Obveza obrazlaganja — Jednako postupanje — Zlouporaba ovlasti — Pogreška koja se tiče činjenica — Proporcionalnost”)

text:
               4.2.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 44/29

      Presuda Općeg suda od 28. studenoga 2018. – Le Pen protiv Parlamenta
      (Predmet T-161/17) (1)

      ((„Pravilnik o isplati troškova i naknada zastupnicima Europskog parlamenta - Naknada za parlamentarnu pomoć - Povrat neosnovano isplaćenih iznosa - Nadležnost glavnog tajnika - Prava obrane - Legitimno očekivanje - Obveza obrazlaganja - Jednako postupanje - Zlouporaba ovlasti - Pogreška koja se tiče činjenica - Proporcionalnost”))
      (2019/C 44/37)
      Jezik postupka: francuski

         Stranke

         Tužitelj: Marion Le Pen (Saint-Cloud, Francuska) (zastupnici: u početku M. Ceccaldi i J.-P. Le Moigne, zatim M. Ceccaldi te naposljetku R. Bosselut, odvjetnici)

         Tuženik: Europski parlament (zastupnici: G. Corstens i S. Seyr, agenti)

         Predmet

      Zahtjev na temelju članka 263. UFEU-a radi poništenja odluke glavnog tajnika Parlamenta od 6. siječnja 2017., koja se odnosi na tužiteljičin povrat iznosa od 41 554 eura, koji je neosnovano isplaćen na ime parlamentarne pomoći, i pripadajuće obavijesti o dugovanju od 11. siječnja 2017.

         Izreka

                  1.

                  Tužba se odbija.

                  2.

                  Marion Le Pen nalaže se snošenje, osim vlastitih troškova, i troškova Europskog parlamenta.

         (1)  SL C 151, 15. 5. 2017.


title: Predmet T-214/17: Presuda Općeg suda od 29. studenoga 2018. – Out of the blue protiv EUIPO-a Dubois et MFunds USA (FUNNY BANDS) („Žig Europske unije — Postupak za proglašavanje žiga ništavim — Verbalni žig Europske unije FUNNY BANDS — Apsolutni razlozi za odbijanje — Članak 7. stavak 1. točke (b) i (c) i članak 52. stavak 1. točka (a) Uredbe (EZ) br. 207/2009 (koji su postali članak 7. stavak 1. točke (b) i (c) i članak 59. stavak 1. točka (a) Uredbe (EU) 2017/1001)”)

text:
               4.2.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 44/30

      Presuda Općeg suda od 29. studenoga 2018. – Out of the blue protiv EUIPO-a Dubois et MFunds USA (FUNNY BANDS)
      (Predmet T-214/17) (1)

      ((„Žig Europske unije - Postupak za proglašavanje žiga ništavim - Verbalni žig Europske unije FUNNY BANDS - Apsolutni razlozi za odbijanje - Članak 7. stavak 1. točke (b) i (c) i članak 52. stavak 1. točka (a) Uredbe (EZ) br. 207/2009 (koji su postali članak 7. stavak 1. točke (b) i (c) i članak 59. stavak 1. točka (a) Uredbe (EU) 2017/1001)”))
      (2019/C 44/38)
      Jezik postupka: engleski

         Stranke

         Tužitelj: Out of the blue KG (Lilienthal, Njemačka) (zastupnici: G. Hasselblatt, V. Töbelmann i A. Zarm, odvjetnici)

         Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (zastupnici: T. Frydendahl, J. Ivanauskas i D. Walicka, agenti)

         Druge stranke u postupku pred žalbenim vijećem EUIPO-a: Frédéric Dubois (Lasne, Belgija); i MFunds USA LLC (Miami Beach, Florida, Sjedinjene Američke Države)

         Predmet

      Tužba protiv odluke drugog žalbenog vijeća EUIPO-a od 20. siječnja 2017. (predmet R 1081/2016-2), koja se odnosi na postupak za proglašavanje žiga ništavim između, s jedne strane, društva Out of the blue, i, s druge strane, Frédérica Duboisa i društva MFunds USA.

         Izreka

                  1.

                  Odluka drugog žalbenog vijeća Ureda Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO) od 20. siječnja 2017. (predmet R 1081/2016-2), poništava se u dijelu u kojem je njome odbijena žalba protiv odluke Odjela za poništaje o odbijanju zahtjeva za proglašavanje ništavim verbalnog žiga Europske unije FUNNY BANDS za „plemenite metale i njihove legure i proizvode od tih materijala ili obložene njima koji nisu obuhvaćeni u drugim razredima; draguljarske proizvode, nakit; prstenje [nakit]; narukvice [nakit]; ogrlice [nakit]; ukrasne privjeske za ključeve” iz razreda 14, „kaučuk, gutaperku, biljnu smolu i proizvode od tih materijala koji nisu obuhvaćeni u drugim razredima; nemetalne savitljive cijevi; gumene prstene; neobrađenu ili poluobrađenu gumu; gumene vrpce” iz razreda 17 i „usluge prodaje na veliko i malo plemenitih metala i njihovih legura i proizvoda od tih materijala ili obloženih njima, draguljarskih proizvoda, nakita; prstenja [nakit]; narukvica [nakit]; ogrlica [nakit];, kaučuka, gutaperke, biljne smole i proizvoda od tih materijala, nemetalnih savitljivih cijevi” iz razreda 35.

                  2.

                  U preostalom dijelu tužba se odbija.

                  3.

                  Svaka stranka snosit će svoje troškove.

         (1)  SL C 178, 6. 6. 2017.


title: Predmet T-315/17: Presuda Općeg suda od 27. studenoga 2018. – Hebberecht protiv ESVD-a („Javna služba — Dužnosnici — ESVD — Zaposlenje — Mjesto voditelja delegacije Europske unije u Etiopiji — Odluka kojom se odbija produljenje zaposlenja — Interes službe — Obveza obrazlaganja — Jednako postupanje”)

text:
               4.2.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 44/31

      Presuda Općeg suda od 27. studenoga 2018. – Hebberecht protiv ESVD-a
      (Predmet T-315/17) (1)

      ((„Javna služba - Dužnosnici - ESVD - Zaposlenje - Mjesto voditelja delegacije Europske unije u Etiopiji - Odluka kojom se odbija produljenje zaposlenja - Interes službe - Obveza obrazlaganja - Jednako postupanje”))
      (2019/C 44/40)
      Jezik postupka: francuski

         Stranke

         Tužiteljica: Chantal Hebberecht (Fourmies, Francuska) (zastupnik: B. Maréchal, odvjetnik)

         Tuženik: Europska služba za vanjsko djelovanje (zastupnici: S. Marquardt i R. Spac, agenti)

         Predmet

      Zahtjev na temelju članka 270. UFEU-a kojim se, s jedne strane, traži poništenje odluke ESVD-a dostavljene tužiteljici 3. veljače 2017. kojom se odbija njezina žalba protiv odluke ESVD-a o neproduljenju njezina zaposlenja na mjestu voditeljice delegacije Europske unije u Etiopiji i, s druge strane, naknada neimovinske štete koju je tužiteljica navodno pretrpjela.

         Izreka

                  1.

                  Poništava se odluka Europske službe za vanjsko djelovanje (ESVD) od 30. lipnja 2016. u dijelu koji se odnosi na odbijanje zahtjeva Chantal Hebberecht da joj se za jednu godinu produlji zaposlenje na mjestu voditeljice delegacije Europske unije u Etiopiji.

                  2.

                  Tužba se u preostalom dijelu odbija.

                  3.

                  ESVD-u se nalaže snošenje troškova.

         (1)  SL C 249, 31. 7. 2017.


title: Predmet T-372/17: Presuda Općeg suda od 29. studenoga 2018. – Louis Vuitton Malletier protiv EUIPO-a – Bee-Fee Group (LV POWER ENERGY DRINK) („Žig Europske unije — Postupak za proglašavanje žiga ništavim — Figurativni žig Europske unije LV POWER ENERGY DRINK — Raniji figurativni žig Europske unije LV — Relativni razlog za odbijanje — Članak 8. stavak 5. Uredbe (EZ) br. 207/2009 (koji je postao članak 8. stavak 5. Uredbe (EU) 2017/1001) — Članak 53. stavak 1. točka (a) Uredbe br. 207/2009 (koji je postao članak 60. stavak 1. točka (a) Uredbe 2017/1001) — Članak 75. Uredbe br. 207/2009 (koji je postao članak 94. Uredbe 2017/1001) — Ranije odluke EUIPO-a kojima se priznaje ugled ranijeg žiga”)

text:
               4.2.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 44/32

      Presuda Općeg suda od 29. studenoga 2018. – Louis Vuitton Malletier protiv EUIPO-a – Bee-Fee Group (LV POWER ENERGY DRINK)
      (Predmet T-372/17) (1)

      ((„Žig Europske unije - Postupak za proglašavanje žiga ništavim - Figurativni žig Europske unije LV POWER ENERGY DRINK - Raniji figurativni žig Europske unije LV - Relativni razlog za odbijanje - Članak 8. stavak 5. Uredbe (EZ) br. 207/2009 (koji je postao članak 8. stavak 5. Uredbe (EU) 2017/1001) - Članak 53. stavak 1. točka (a) Uredbe br. 207/2009 (koji je postao članak 60. stavak 1. točka (a) Uredbe 2017/1001) - Članak 75. Uredbe br. 207/2009 (koji je postao članak 94. Uredbe 2017/1001) - Ranije odluke EUIPO-a kojima se priznaje ugled ranijeg žiga”))
      (2019/C 44/41)
      Jezik postupka: engleski

         Stranke

         Tužitelj: Louis Vuitton Malletier (Pariz, Francuska) (zastupnici: P. Roncaglia, G. Lazzeretti, F. Rossi i N. Parrotta, odvjetnici)

         Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (zastupnik: D. Gája, agent)

         Druga stranka u postupku pred žalbenim vijećem EUIPO-a, intervenijent u postupku pred Općim sudom: Bee-Fee Group Ltd (Nikozija, Cipar) (zastupnik: L. Karpierz, odvjetnik)

         Predmet

      Tužba protiv odluke četvrtog žalbenog vijeća EUIPO-a od 29. ožujka 2017. (predmet R 906/2016-4), koja se odnosi na postupak za proglašavanje žiga ništavim između Louis Vuittona Malletier i Bee-Fee Group.

         Izreka

                  1.

                  Poništava se odluka četvrtog žalbenog vijeća Ureda Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO) od 29. ožujka 2017. (predmet R 906/2016-4).

                  2.

                  EUIPO će snositi vlastite troškove i polovicu troškova Louis Vuittona Malletier.

                  3.

                  Bee-Fee Group Ltd snosit će vlastite troškove kao i polovicu troškova Louis Vuittona Malletier.

         (1)  SL C 256, 7. 8. 2017.


title: Predmet T-373/17: Presuda Općeg suda od 29. studenoga 2018. – Louis Vuitton Malletier protiv EUIPO-a – Fulia Trading (LV BET ZAKŁADY BUKMACHERSKIE) („Žig Europske unije — Postupak povodom prigovora — Prijava figurativnog žiga Europske unije LV BET ZAKŁADY BUKMACHERSKIE — Raniji figurativni žig Europske unije LV — Relativni razlog za odbijanje — Članak 8. stavak 5. Uredbe (EZ) br. 207/2009 (koji je postao članak 8. stavak 5. Uredbe (EU) 2017/1001) — Članak 75. Uredbe br. 207/2009 (koji je postao članak 94. Uredbe 2017/1001) — Ranije odluke EUIPO-a kojima se priznaje ugled ranijeg žiga”)

text:
               4.2.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 44/33

      Presuda Općeg suda od 29. studenoga 2018. – Louis Vuitton Malletier protiv EUIPO-a – Fulia Trading (LV BET ZAKŁADY BUKMACHERSKIE)
      (Predmet T-373/17) (1)

      ((„Žig Europske unije - Postupak povodom prigovora - Prijava figurativnog žiga Europske unije LV BET ZAKŁADY BUKMACHERSKIE - Raniji figurativni žig Europske unije LV - Relativni razlog za odbijanje - Članak 8. stavak 5. Uredbe (EZ) br. 207/2009 (koji je postao članak 8. stavak 5. Uredbe (EU) 2017/1001) - Članak 75. Uredbe br. 207/2009 (koji je postao članak 94. Uredbe 2017/1001) - Ranije odluke EUIPO-a kojima se priznaje ugled ranijeg žiga”))
      (2019/C 44/42)
      Jezik postupka: engleski

         Stranke

         Tužitelj: Louis Vuitton Malletier (Pariz, Francuska) (zastupnici: P. Roncaglia, G. Lazzeretti, F. Rossi i N. Parrotta, odvjetnici)

         Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (zastupnik: D. Gája, agent)

         Druga stranka u postupku pred žalbenim vijećem EUIPO-a, intervenijent u postupku pred Općim sudom: Fulia Trading Ltd (London, Ujedinjena Kraljevina) (zastupnik: L. Karpierz, odvjetnik)

         Predmet

      Tužba protiv odluke četvrtog žalbenog vijeća EUIPO-a od 29. ožujka 2017. (predmet R 1567/2016-4), koja se odnosi na postupak povodom prigovora između društava Louis Vuitton Malletier i Fulia Trading.

         Izreka

                  1.

                  Poništava se odluka četvrtog žalbenog vijeća Ureda Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO) od 29. ožujka 2017. (predmet R 1567/2016-4).

                  2.

                  EUIPO će snositi vlastite troškove kao i polovicu troškova društva Louis Vuitton Malletier.

                  3.

                  Društvo Fulia Trading Ltd snosit će vlastite troškove kao i polovicu troškova društva Louis Vuitton Malletier.

         (1)  SL C 256, 7. 8. 2017.


title: Predmet T-416/17: Presuda Općeg suda od 23. studenoga 2018. – Foundation for the Protection of the Traditional Cheese of Cyprus named Halloumi protiv EUIPO-a – Papouis Dairies (fino) („Žig Europske unije — Postupak povodom prigovora — Prijava figurativnog žiga Europske unije fino Cyprus Halloumi Cheese — Raniji zajednički verbalni žig Europske unije HALLOUMI — Relativni razlog za odbijanje — Sličnost znakova — Članak 8. stavak 1. točka (b) Uredbe (EZ) br. 207/2009 (koji je postao članak 8. stavak 1. točka (b) Uredbe (EU) 2017/1001)”)

text:
               4.2.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 44/34

      Presuda Općeg suda od 23. studenoga 2018. – Foundation for the Protection of the Traditional Cheese of Cyprus named Halloumi protiv EUIPO-a – Papouis Dairies (fino)
      (Predmet T-416/17) (1)

      ((„Žig Europske unije - Postupak povodom prigovora - Prijava figurativnog žiga Europske unije fino Cyprus Halloumi Cheese - Raniji zajednički verbalni žig Europske unije HALLOUMI - Relativni razlog za odbijanje - Sličnost znakova - Članak 8. stavak 1. točka (b) Uredbe (EZ) br. 207/2009 (koji je postao članak 8. stavak 1. točka (b) Uredbe (EU) 2017/1001)”))
      (2019/C 44/43)
      Jezik postupka: engleski

         Stranke

         Tužitelj: Foundation for the Protection of the Traditional Cheese of Cyprus named Halloumi (Nikozija, Cipar) (zastupnici: S. Malynicz, QC, i V. Marsland, solicitor)

         Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (zastupnici: D. Gája i D. Walicka, agenti)

         Druga stranka u postupku pred žalbenim vijećem EUIPO-a, intervenijent u postupku pred Općim sudom: Papouis Dairies Ltd (Nikozija) (zastupnik: N. Korogiannakis, odvjetnik)

         Predmet

      Tužba protiv odluke četvrtog žalbenog vijeća EUIPO-a od 20. travnja 2017. (predmet R 2759/2014-4), koja se odnosi na postupak povodom prigovora između Foundation for the Protection of the Traditional Cheese of Cyprus named Halloumi i Papouis Dairies.

         Izreka

                  1.

                  Poništava odluka četvrtog žalbenog vijeća Ureda Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO) od 20. travnja 2017. (predmet R 2759/2014-4), koja se odnosi na postupak povodom prigovora između Foundation for the Protection of the Traditional Cheese of Cyprus named Halloumi i Papouis Dairies Ltd.

                  2.

                  EUIPO-u se nalaže snošenje, osim vlastitih, troškova Foundation for the Protection of the Traditional Cheese of Cyprus named Halloumi.

                  3.

                  Papouis Dairies snosit će vlastite troškove.

         (1)  SL C 277, 21. 8. 2017.


title: Predmet T-417/17: Presuda Općeg suda od 23. studenoga 2018. – Cipar protiv EUIPO-a – Papouis Dairies (fino Cyprus Halloumi Cheese) („Žig Europske unije — Postupak povodom prigovora — Prijava figurativnog žiga Europske unije fino Cyprus Halloumi Cheese — Raniji verbalni certifikacijski žig Ujedinjene Kraljevine HALLOUMI — Odbijanje prigovora — Članak 8. stavak 1. točka (b) Uredbe (EZ) br. 207/2009 (koji je postao članak 8. stavak 1. točka (b) Uredbe (EU) 2017/1001) — Sličnost znakova)”)

text:
               4.2.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 44/35

      Presuda Općeg suda od 23. studenoga 2018. – Cipar protiv EUIPO-a – Papouis Dairies (fino Cyprus Halloumi Cheese)
      (Predmet T-417/17) (1)

      ((„Žig Europske unije - Postupak povodom prigovora - Prijava figurativnog žiga Europske unije fino Cyprus Halloumi Cheese - Raniji verbalni certifikacijski žig Ujedinjene Kraljevine HALLOUMI - Odbijanje prigovora - Članak 8. stavak 1. točka (b) Uredbe (EZ) br. 207/2009 (koji je postao članak 8. stavak 1. točka (b) Uredbe (EU) 2017/1001) - Sličnost znakova)”))
      (2019/C 44/44)
      Jezik postupka: engleski

         Stranke

         Tužitelj: Republika Cipar (zastupnici: S. Malynicz, QC, i V. Marsland, solicitor)

         Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (zastupnici: D. Gája i D. Walicka, agenti)

         Druga stranka u postupku pred žalbenim vijećem EUIPO-a, intervenijent u postupku pred Općim sudom: Papouis Dairies Ltd (Nikozija, Cipar) (zastupnik: N. Korogiannakis, odvjetnik)

         Predmet

      Tužba podnesena protiv odluke četvrtog žalbenog vijeća EUIPO-a 20. travnja 2017. (predmet R 2650/2014-4), koja se odnosi na postupak povodom prigovora između Republike Cipra i društva Papouis Dairies.

         Izreka

                  1.

                  Poništava se odluka četvrtog žalbenog vijeća Ureda Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO) od 3. kolovoza 2017. (EUIPO) (predmet R 2650/2014-4), koja se odnosi na postupak povodom prigovora između Republike Cipra i društva Papouis Dairies Ltd.

                  2.

                  EUIPO-u se nalaže da, osim vlastitih troškova, snosi i troškove Republike Cipra.

                  3.

                  Papouis Dairies snosit će vlastite troškove.

         (1)  SL C 277, 21. 8. 2017.


title: Predmet T-458/17: Presuda Općeg suda od 26. studenoga 2018. – Shindler i dr. protiv Vijeća („Tužba za poništenje — Institucionalno pravo — Povlačenje Ujedinjene Kraljevine iz Unije — Sporazum kojim se utvrđuju aranžmani povlačenja — Članak 50. UEU-a — Odluka Vijeća o odobravanju otvaranja pregovora s Ujedinjenom Kraljevinom o navedenom sporazumu — Građani Ujedinjene Kraljevine koji borave u drugoj državi članici Unije — Pripremni akt — Akt koji se ne može pobijati — Nepostojanje izravnog utjecaja — Nedopuštenost”)

text:
               4.2.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 44/35

      Presuda Općeg suda od 26. studenoga 2018. – Shindler i dr. protiv Vijeća
      (Predmet T-458/17) (1)

      ((„Tužba za poništenje - Institucionalno pravo - Povlačenje Ujedinjene Kraljevine iz Unije - Sporazum kojim se utvrđuju aranžmani povlačenja - Članak 50. UEU-a - Odluka Vijeća o odobravanju otvaranja pregovora s Ujedinjenom Kraljevinom o navedenom sporazumu - Građani Ujedinjene Kraljevine koji borave u drugoj državi članici Unije - Pripremni akt - Akt koji se ne može pobijati - Nepostojanje izravnog utjecaja - Nedopuštenost”))
      (2019/C 44/45)
      Jezik postupka: francuski

         Stranke

         Tužitelji: Harry Shindler (Porto d’Ascoli, Italija) i 12 drugih tužitelja čija se imena nalaze u prilogu presudi (zastupnik: J. Fouchet, avocat)

         Tuženik: Vijeće Europske unije (zastupnici: M. Bauer i R. Meyer, agenti)

         Predmet

      Zahtjev na temelju članka 263. UFEU-a kojim se traži poništenje Odluke Vijeća (EU, Euratom) XT 21016/17 od 22. svibnja 2017. o odobravanju otvaranja pregovora s Ujedinjenom Kraljevinom Velike Britanije i Sjeverne Irske o sporazumu kojim se utvrđuju aranžmani njezina povlačenja iz Europske unije, zajedno s prilogom toj odluci XT 21016/17, ADD 1 REV 2, kojim se utvrđuju smjernice za pregovore o navedenom sporazumu.

         Izreka

                  1.

                  Tužba se odbacuje kao nedopuštena.

                  2.

                  Više nije potrebno odlučivati o zahtjevu Europske komisije za intervenciju.

                  3.

                  Harry Shindler i ostali tužitelji čija su imena navedena u prilogu snosit će, uz vlastite troškove, i troškove Vijeća Europske unije.

                  4.

                  Komisija će snositi vlastite troškove povezane sa zahtjevom za intervenciju.

         (1)  SL C 347, 16. 10. 2017.


title: Predmet T-493/17: Presuda Općeg suda od 29. studenoga 2018. – WL protiv ERCEA-e („Javna služba — Ugovorno osoblje — Upravna istraga — Produljenje probnog rada — Pripremni akt — Otkaz — Obavijest o otkazu elektroničkom poštom — Rok za žalbu — Polazna točka — Nedopuštenost — Poštivanje bitnih odredaba postupka — Odluka o otkazu po isteku probnog rada — Prekid odnosa povjerenja — Odgovornost — Zahtjev za raspravu iznesen u tužbi a koji nije ponovljen sukladno članku 106. stavku 2. Poslovnika”)

text:
               4.2.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 44/36

      Presuda Općeg suda od 29. studenoga 2018. – WL protiv ERCEA-e
      (Predmet T-493/17) (1)

      ((„Javna služba - Ugovorno osoblje - Upravna istraga - Produljenje probnog rada - Pripremni akt - Otkaz - Obavijest o otkazu elektroničkom poštom - Rok za žalbu - Polazna točka - Nedopuštenost - Poštivanje bitnih odredaba postupka - Odluka o otkazu po isteku probnog rada - Prekid odnosa povjerenja - Odgovornost - Zahtjev za raspravu iznesen u tužbi a koji nije ponovljen sukladno članku 106. stavku 2. Poslovnika”))
      (2019/C 44/46)
      Jezik postupka: talijanski

         Stranke

         Tužitelj: WL (zastupnik: F. Elia, odvjetnik)

         Tuženik: Izvršna agencija Europskog istraživačkog vijeća (zastupnici: F. Sgritta i M. Chacón Mohedano, agenti, uz asistenciju A. Dal Ferra, odvjetnika)

         Predmet

      Zahtjev koji se temelji na članku 270. UFEU-a za, kao prvo, poništenje ERCEA-ine odluke o otkazu koja je tužiteljici priopćena usmenim putem 10. siječnja 2017., za ponovnu uspostavu radnog odnosa bez odgode i da se ERCEA-i naloži isplata svih plaća dospjelih u međuvremenu, kao drugo, za poništenje ERCEA-ine odluke od 28. listopada 2016. o produljenju probnog rada tužiteljici i utvrđenju nepostojanja tog razdoblja probnog rada od 1. studenoga 2016., kao treće, za poništenje akata koje čini upravna istraga koju provodi Ured Komisije za istražne radnje i stegovne postupke (IDOC) i izvještaja o toj istrazi od 7. studenoga 2016., kao i nalaganje ERCEA-i da ukloni navedenu istragu iz informatičkog sustava upravljanja osobljem i svih drugih baza podataka institucija Europske unije, kao četvrto, za poništenje ERCEA-ine odluke o otkazu od 22. prosinca 2016. koja je tužiteljici pristigla 24. siječnja 2017., za trenutni povrat u radni odnos i da se ERCEA-i naloži plaćanje naknade štete za plaće dospjele od datuma otkaza do objave presude, ili ako ju se ne vrati u radni odnos, da se ERCEA-i naloži da naknadi štetu koja se sastoji od gubitka plaća do isteka ugovora što iznosi 39 000 eura te, kao peto, da u svakom slučaju ERCEA-i naloži da tužiteljici isplati iznos od 300 000 eura na ime odštete ili bilo koji drugi iznos, veći ili manji, koji će se ocijeniti pravičnim, zbog ozbiljne povrede tužiteljičinog imidža i njezinog osobnog i profesionalnog ugleda.

         Izreka

                  1.

                  Tužba se odbija.

                  2.

                  WL-u se nalaže snošenje troškova.

         (1)  SL C 318, 25. 9. 2017.


title: Predmet C-831/18 P: Žalba koju je 21. prosinca 2018. podnijela Europska komisija protiv presude Općeg suda (sedmo prošireno vijeće) od 24. listopada 2018. u predmetu T-29/17, RQ protiv Komisije

text:
               18.2.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 65/30

      Žalba koju je 21. prosinca 2018. podnijela Europska komisija protiv presude Općeg suda (sedmo prošireno vijeće) od 24. listopada 2018. u predmetu T-29/17, RQ protiv Komisije
      (Predmet C-831/18 P)
      (2019/C 65/38)
      Jezik postupka: francuski

         Stranke

         Žalitelj: Europska komisija (zastupnici: J.-P. Keppenne, J. Baquero Cruz, agenti)

         Druga stranka u postupku: RQ

         Žalbeni zahtjev

      Žalitelj od Suda zahtijeva da:

                  —

                  ukine presudu Općeg suda Europske unije (sedmo prošireno vijeće) od 24. listopada 2018. u predmetu T-29/17, u dijelu u kojem se njome poništava odluka Komisije C(2016) 1449 final od 2. ožujka 2016., koja se odnosi na zahtjev za ukidanje RQ-ova imuniteta od sudskih postupaka RQ-u;

                  —

                  odbije tužbu za poništenje koju je Općem sudu Europske unije podnijela druga stranka u žalbenom postupku, i konačno odluči o pitanjima koja su predmet ove žalbe, ili, ako stanje postupka ne dopušta da Sud o tome odluči, vrati predmet na odlučivanje Općem sudu;

                  —

                  naloži tužitelju u prvom stupnju snošenje Komisijinih troškova u prvostupanjskom postupku i postupku povodom ove žalbe.

         Žalbeni razlozi i glavni argumenti

      U prilog svojoj žalbi Komisija ističe tri žalbena razloga:

                  1.

                  Prvo, za razliku od Općeg suda, Komisija smatra da odluka o ukidanju imuniteta nije akt koji negativno utječe na tužitelja i stoga ne može biti predmet tužbe za poništenje. Pobijana presuda stoga sadržava pogrešku koja se tiče prava u dijelu u kojem se u njoj smatra da je tužba dopuštena.

                  2.

                  Drugo, Komisija smatra da se u pobijanoj presudi pogrešno tumači pravo na saslušanje, iz članka 41. stavka 2. točke (a) Povelje Europske unije o temeljnim pravima, jer se to tumačenje temelji na pogrešnom tumačenju i primjeni članka 4. stavka 3. UEU-a (načelo lojalne suradnje) i općeg načela uzajamnog povjerenja između Unijinih tijela i tijela država članica.

                  3.

                  Treće, Komisija smatra da je Opći sud počinio pogrešku koja se tiče prava prilikom kvalifikacije Komisijina postupanja u predmetnom slučaju, jer je smatrao da se njime nije dovoljno poštovalo tužiteljevo pravo na saslušanje.


title: Predmet T-122/18: Rješenje Općeg suda od 14. prosinca 2018. – Lidl Stiftung protiv EUIPO-a – Shimano Europe (PRO)

text:
               18.2.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 65/47

      Rješenje Općeg suda od 14. prosinca 2018. – Lidl Stiftung protiv EUIPO-a – Shimano Europe (PRO)
      (Predmet T-122/18) (1)

      (2019/C 65/62)
      Jezik postupka: engleski
      Predsjednik petog vijeća odredio je brisanje predmeta.

         (1)  SL C 142, 23. 4. 2018.


title: Predmet T-777/17: Tužba podnesena 23. studenoga 2017. – Pan protiv EUIPO-a – Entertainment One UK (TOBBIA)

text:
               22.1.2018

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 22/61

         Tužba podnesena 23. studenoga 2017. – Pan protiv EUIPO-a – Entertainment One UK (TOBBIA)
   (Predmet T-777/17)
   (2018/C 022/82)
   Jezik na kojem je tužba podnesena: engleski

      Stranke

      Tužitelj: Xianhao Pan (Rim, Italija) (zastupnik: M. Oliva, odvjetnik)

      Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO)

      Druga stranka pred žalbenim vijećem: Entertainment One UK Ltd (London, Ujedinjena Kraljevina)

      Podaci o postupku pred EUIPO-om

      Nositelj spornog žiga: tužitelj

      Predmetni sporni žig: figurativni žig Europske unije s verbalnim elementom „TOBBIA” – žig Europske unije br. 11 775 509

      Postupak pred EUIPO-om: postupak proglašavanja žiga ništavim

      Pobijana odluka: odluka prvog žalbenog vijeća EUIPO-a od 14. rujna 2017. u predmetu R 1776/2016-1

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

               —

               u cijelosti poništi pobijanu odluku.

      Tužbeni razlozi

               —

               Nepostojanje obrazloženja, povreda metode vrednovanja odnosa među žigovima te pogreška u ocjeni opasnosti od dovođenja u zabludu u pogledu žigova;

               —

               Povreda članka 8. stavka 1. točke (b), u vezi s člankom 53. stavkom 2. Uredbe br. 207/2009.


title: Predmet C-721/17: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 27. prosinca 2017. uputio Amtsgericht Hannover (Njemačka) – Sebastien Vollmer, Vera Sagalov protiv Swiss Global Air Lines AG

text:
               9.4.2018

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 123/8

         Zahtjev za prethodnu odluku koji je 27. prosinca 2017. uputio Amtsgericht Hannover (Njemačka) – Sebastien Vollmer, Vera Sagalov protiv Swiss Global Air Lines AG
   (Predmet C-721/17)
   (2018/C 123/12)
   Jezik postupka: njemački

      Sud koji je uputio zahtjev

   Amtsgericht Hannover

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelji: Sebastien Vollmer, Vera Sagalov

      Tuženik: Swiss Global Air Lines AG

      Prethodna pitanja

               1.

               Postoji li pravo na odštetu u skladu s člankom 7. Uredbe (EZ) br. 261/2004 (1) kada putnik zbog kašnjenja u dolasku kraćeg od tri sata ne stigne na izravni povezani let, zbog čega dolazi do kašnjenja od više o tri sata u dolasku na konačno odredište, pri čemu oba leta izvode različiti zračni prijevoznici?

               2.

               Postoji li pravo na odštetu prema članku 7. Uredbe (EZ) br. 261/2004 i kada su različiti zračni prijevoznici povezani kao koncern?

      (1)  Uredba (EZ) br. 261/2004 Europskog parlamenta i Vijeća od 11. veljače 2004. o utvrđivanju općih pravila odštete i pomoći putnicima u slučaju uskraćenog ukrcaja i otkazivanja ili dužeg kašnjenja leta u polasku te o stavljanju izvan snage Uredbe (EEZ) br. 295/91, SL L 46, str. 1.; SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 7., svezak 26., str. 21.


title: Predmet C-122/18: Tužba podnesena 14. veljače 2018. – Europska komisija protiv Talijanske Republike

text:
               9.4.2018

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 123/13

         Tužba podnesena 14. veljače 2018. – Europska komisija protiv Talijanske Republike
   (Predmet C-122/18)
   (2018/C 123/19)
   Jezik postupka: talijanski

      Stranke

      Tužitelj: Europska komisija (zastupnici: G. Gattinara i C. Zadra, agenti)

      Tuženik: Talijanska Republika

      Tužbeni zahtjev

               —

               Utvrditi da Talijanska Republika, time što je propustila i nadalje propušta osigurati da javna tijela ne prekoračuju rokove od 30 ili 60 kalendarskih dana kod plaćanja poslovnih dugova, nije ispunila svoje obveze koja ima na temelju Direktive 2011/7/EU Europskog parlamenta i Vijeća od 16. veljače 2011. o borbi protiv kašnjenja u plaćanju u poslovnim transakcijama (SL 2011., L 48, str. 1.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 17., svezak 2., str. 200.), a posebno obveze iz članka 4. te direktive;

               —

               naložiti Talijanskoj Republici snošenje troškova.

      Tužbeni razlozi i glavni argumenti

   Iz elemenata kojima Komisija raspolaže, koji se temelje na informacijama koje je dala Republika Italija u predsudskom postupku proizlazi da rokove plaćanja od 30 i 60 dana, navedene u članku 4. Direktive 2011/7/EU o borbi protiv kašnjenja u plaćanju, ne prekoračuju samo pojedini subjekti, već čitave kategorije javnih tijela, i to ne samo u odnosu na jednu poslovnu transakciju, već u pogledu svih prosječnih rokova za plaćanje, i to u odnosu na sve transakcije koje su zaključila navedena tijela i, naposljetku, ne za ograničeno vrijeme, već trajno počevši od rujna 2014. do datuma podnošenja ove tužbe. Komisija stoga smatra da je dokazana stalna i sustavna povreda članka 4. direktive.


title: Predmet T-166/15: Presuda Općeg suda od 27. veljače 2018. – Gramberg protiv EUIPO-a – Mahdavi Sabet (Navlaka za mobilni telefon) („Dizajn Zajednice — Postupak za proglašavanje dizajna ništavim — Registrirani dizajn Zajednice koji predstavlja navlaku za mobilni telefon — Otkrivanje dizajna — Članak 7. stavak 1. Uredbe (EZ) br. 6/2002 — Dokazi koji su prvi put podneseni pred Općim sudom”)

text:
               16.4.2018

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 134/18

         Presuda Općeg suda od 27. veljače 2018. – Gramberg protiv EUIPO-a – Mahdavi Sabet (Navlaka za mobilni telefon)
   (Predmet T-166/15) (1)

   ((„Dizajn Zajednice - Postupak za proglašavanje dizajna ništavim - Registrirani dizajn Zajednice koji predstavlja navlaku za mobilni telefon - Otkrivanje dizajna - Članak 7. stavak 1. Uredbe (EZ) br. 6/2002 - Dokazi koji su prvi put podneseni pred Općim sudom”))
   (2018/C 134/24)
   Jezik postupka: njemački

      Stranke

      Tužitelj: Claus Gramberg (Essen, Njemačka) (zastupnici: u početku S. Kettler, zatim F. Klopmeier i G. Becker, odvjetnici)

      Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (zastupnik: S. Hanne, agent)

      Druga stranka u postupku pred žalbenim vijećem EUIPO-a: Sorouch Mahdavi Sabet (Pariz, Francuska)

      Predmet

   Tužba podnesena protiv odluke trećeg žalbenog vijeća EUIPO-a od 13. siječnja 2015. (predmet R 460/2013-3), koja se odnosi na postupak za proglašavanje dizajna ništavim između C. Gramberga i S. Mahdavija Sabeta.

      Izreka

               1.

               Poništava se odluka trećeg žalbenog vijeća Ureda Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO) od 13. siječnja 2015. (predmet R 460/2013-3).

               2.

               U preostalom dijelu tužba se odbija.

               3.

               EUIPO-u se nalaže snošenje vlastitih troškova i troškova Clausa Gramberga, uključujući i nužne troškove postupka pred žalbenim vijećem EUIPO-a.

      (1)  SL C 198, 15. 6. 2015.


title: Predmet T-85/16: Presuda Općeg suda od 1. ožujka 2018. – Shoe Branding Europe protiv EUIPO-a – adidas (Položaj dviju usporednih pruga na cipeli) („Žig Europske unije — Postupak povodom prigovora — Prijava figurativnog žiga Europske unije koji se sastoji od dviju usporednih pruga na cipeli — Raniji figurativni žig Europske unije koji prikazuje tri usporedne pruge na cipeli — Relativni razlog za odbijanje — Povreda ugleda — Članak 8. stavak 5. Uredbe (EZ) br. 207/2009 (koji je postao članak 8. stavak 5. Uredbe (EU) 2017/1001)”)

text:
               23.4.2018

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 142/42

         Presuda Općeg suda od 1. ožujka 2018. – Shoe Branding Europe protiv EUIPO-a – adidas (Položaj dviju usporednih pruga na cipeli)
   (Predmet T-85/16) (1)

   ((„Žig Europske unije - Postupak povodom prigovora - Prijava figurativnog žiga Europske unije koji se sastoji od dviju usporednih pruga na cipeli - Raniji figurativni žig Europske unije koji prikazuje tri usporedne pruge na cipeli - Relativni razlog za odbijanje - Povreda ugleda - Članak 8. stavak 5. Uredbe (EZ) br. 207/2009 (koji je postao članak 8. stavak 5. Uredbe (EU) 2017/1001)”))
   (2018/C 142/54)
   Jezik postupka: engleski

      Stranke

      Tužitelj: Shoe Branding Europe BVBA (Oudenaarde, Belgija) (zastupnik: J. Løje, odvjetnik)

      Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (zastupnik: A. Lukošiūtė, agent)

      Druga stranka u postupku pred žalbenim vijećem EUIPO-a, intervenijent u postupku pred Općim sudom: adidas AG (Herzogenaurach, Njemačka) (zastupnici: I. Fowler i I. Junkar, solicitors)

      Predmet

   Tužba podnesena protiv odluke drugog žalbenog vijeća EUIPO-a od 26. studenoga 2015. (predmet R 3106/2014-2), koja se odnosi na postupak povodom prigovora između društava adidas i Shoe Branding Europe.

      Izreka

               1.

               Tužba se odbija.

               2.

               Društvu Shoe Branding Europe BVBA nalaže se snošenje troškova.

      (1)  SL C 136, 18. 4. 2016.


title: Predmet T-438/16: Presuda Općeg suda od 1. ožujka 2018. – Altunis protiv EUIPO-a – Hotel Cipriani (CIPRIANI) („Žig Europske unije — Postupak povodom prigovora — Međunarodna registracija u kojoj je naznačena Europska unija — Verbalni žig CIPRIANI — Raniji verbalni žig Europske unije HOTEL CIPRIANI — Stvarna uporaba ranijeg žiga — Članak 42. stavak 2. Uredbe (EZ) br. 207/2009 (koji je postao članak 47. stavak 2. Uredbe (EU) 2017/1001) — Relativni razlog za odbijanje — Vjerojatnost dovođenja u zabludu — Sličnost proizvoda i usluga — Članak 8. stavak 1. točka (b) Uredbe br. 207/2009 (koji je postao članak 8. stavak 1. točka (b) Uredbe 2017/1001)”)

text:
               23.4.2018

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 142/43

         Presuda Općeg suda od 1. ožujka 2018. – Altunis protiv EUIPO-a – Hotel Cipriani (CIPRIANI)
   (Predmet T-438/16) (1)

   ((„Žig Europske unije - Postupak povodom prigovora - Međunarodna registracija u kojoj je naznačena Europska unija - Verbalni žig CIPRIANI - Raniji verbalni žig Europske unije HOTEL CIPRIANI - Stvarna uporaba ranijeg žiga - Članak 42. stavak 2. Uredbe (EZ) br. 207/2009 (koji je postao članak 47. stavak 2. Uredbe (EU) 2017/1001) - Relativni razlog za odbijanje - Vjerojatnost dovođenja u zabludu - Sličnost proizvoda i usluga - Članak 8. stavak 1. točka (b) Uredbe br. 207/2009 (koji je postao članak 8. stavak 1. točka (b) Uredbe 2017/1001)”))
   (2018/C 142/56)
   Jezik postupka: engleski

      Stranke

      Tužitelj: Altunis-Trading, Gestão e Serviços, Lda (Funchal, Portugal) (zastupnici: A. Vanzetti, S. Bergia i G. Sironi, odvjetnici)

      Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (zastupnici: J. Crespo Carrillo i D. Walicka, agenti)

      Druga stranka u postupku pred žalbenim vijećem EUIPO-a, intervenijent u postupku pred Općim sudom: Hotel Cipriani Srl (Venecija, Italija) (zastupnici: u početku: P. Cantrill, solicitor i B. Brandreth, barrister, zatim B. Brandreth, A. Poulter i P. Brownlow, solicitors)

      Predmet

   Tužba podnesena protiv odluke četvrtog žalbenog vijeća EUIPO-a od 7. lipnja 2016. (predmet R 1889/2015-4) koja se odnosi na postupak povodom prigovora između društava Hotel Cipriani i Altunis-Trading, Gestão e Serviços.

      Izreka

               1.

               Tužba se odbija.

               2.

               Društvu Altunis-Trading, Gestão e Serviços, Lda nalaže se snošenje troškova.

      (1)  SL C 343, 19. 9. 2016.


title: Predmet C-301/16 P: Presuda Suda (drugo vijeće) od 28. veljače 2018. – Europska komisija protiv Xinyi PV Products (Anhui) Holdings Ltd (Žalba — Trgovinska politika — Damping — Uvoz solarnog stakla podrijetlom iz Kine — Uredba (EZ) br. 1225/2009 — Članak 2. stavak 7. točke (b) i (c) — Tretman tržišnog gospodarstva — Pojam ‚značajan poremećaj iz prethodnog sustava bez tržišnog gospodarstva’ u smislu članka 2. stavka 7. točke (c) treće alineje — Porezne olakšice)

text:
               23.4.2018

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 142/4

         Presuda Suda (drugo vijeće) od 28. veljače 2018. – Europska komisija protiv Xinyi PV Products (Anhui) Holdings Ltd
   (Predmet C-301/16 P) (1)

   ((Žalba - Trgovinska politika - Damping - Uvoz solarnog stakla podrijetlom iz Kine - Uredba (EZ) br. 1225/2009 - Članak 2. stavak 7. točke (b) i (c) - Tretman tržišnog gospodarstva - Pojam ‚značajan poremećaj iz prethodnog sustava bez tržišnog gospodarstva’ u smislu članka 2. stavka 7. točke (c) treće alineje - Porezne olakšice))
   (2018/C 142/05)
   Jezik postupka: engleski

      Stranke

      Žalitelj: Europska komisija (zastupnici: L. Flynn i T. Maxian Rusche, agenti)

      Druga stranka u postupku: Xinyi PV Products (Anhui) Holdings Ltd (zastupnici: Y. Melin i V. Akritidis, odvjetnici)

      Intervenijent u potporu tužitelju: GMB Glasmanufaktur Brandenburg GmbH (zastupnici: A. Bochon, odvjetnik i R. MacLean, solicitor)

      Izreka

               1.

               Ukida se presuda Općeg suda Europske unije od 16. ožujka 2016., Xinyi PV Products (Anhui) Holdings/Komisija (T-586/14, EU:T:2016:154).

               2.

               Predmet se vraća Općem sudu Europske unije na ponovno suđenje.

               3.

               O troškovima će se odlučiti naknadno.

      (1)  SL C 270, 25. 7. 2016.


title: Predmet C-47/18: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 26. siječnja 2018. uputio Oberlandesgericht Wien (Austrija) – Skarb Pánstwa Rzeczpospolitej Polskiej – Generalny Dyrektor Dróg Krajowych i Autostrad protiv Stephana Riela kao stečajnog upravitelja u stečajnom postupku nad imovinom društva Alpine Bau GmbH

text:
               23.4.2018

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 142/29

         Zahtjev za prethodnu odluku koji je 26. siječnja 2018. uputio Oberlandesgericht Wien (Austrija) – Skarb Pánstwa Rzeczpospolitej Polskiej – Generalny Dyrektor Dróg Krajowych i Autostrad protiv Stephana Riela kao stečajnog upravitelja u stečajnom postupku nad imovinom društva Alpine Bau GmbH
   (Predmet C-47/18)
   (2018/C 142/39)
   Jezik postupka: njemački

      Sud koji je uputio zahtjev

   Oberlandesgericht Wien

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelj: Skarb Pánstwa Rzeczpospolitej Polskiej – Generalny Dyrektor Dróg Krajowych i Autostrad

      Tuženik: Stephan Riel kao stečajni upravitelj u stečajnom postupku nad imovinom društva Alpine Bau GmbH

      Prethodna pitanja

      Pitanje 1.:

   Treba li članak 1. stavak 2. točku (b) Uredbe (EU) br. 1215/2012 Europskog parlamenta i Vijeća od 12. prosinca 2012. o [sudskoj] nadležnosti, priznavanju i izvršenju sudskih odluka u građanskim i trgovačkim stvarima (u daljnjem tekstu: Uredba Bruxelles Ia) (1) tumačiti na način da se tužba za utvrđenje tražbine u skladu s austrijskim pravom u smislu članka 1. stavka 1. točke (b) Uredbe Bruxelles Ia odnosi na stečaj i da je stoga isključena iz materijalnog područja primjene te uredbe?

      Pitanje 2.a (samo u slučaju potvrdnog odgovora na pitanje 1.):

   Treba li članak 29. stavak 1. Uredbe (EU) br. 1215/2012 Europskog parlamenta i Vijeća od 12. prosinca 2012. o [sudskoj] nadležnosti, priznavanju i izvršenju sudskih odluka u građanskim i trgovačkim stvarima (u daljnjem tekstu: Uredba Bruxelles Ia) analogno primijeniti na povezani postupak koji je obuhvaćen područjem primjene Uredbe br. 1346/2000?

      Pitanje 2.b (samo u slučaju negativnog odgovora na pitanje 1. ili potvrdnog odgovora na pitanje 2a):

   Treba li članak 29. stavak 1. Uredbe (EU) br. 1215/2012 Europskog parlamenta i Vijeća od 12. prosinca 2012. o [sudskoj] nadležnosti, priznavanju i izvršenju sudskih odluka u građanskim i trgovačkim stvarima (u daljnjem tekstu: Uredba Bruxelles Ia) tumačiti na način da je riječ o tužbi zbog istog zahtjeva između istih stranaka ako vjerovnik – tužitelj – koji je prijavio (u biti) identičnu tražbinu u austrijskom glavnom stečajnom postupku i u poljskom sekundarnom stečajnom postupku koju je odnosni stečajni upravitelj (u pretežitom dijelu) osporavao, najprije u Poljskoj protiv tamošnjeg stečajnog upravitelja u sekundarnom stečajnom postupku i nakon toga u Austriji protiv stečajnog upravitelja u glavnom stečajnom postupku – tuženika – podnese tužbe za utvrđenje tražbine u stečajnom postupku u određenom iznosu?

      Pitanje 3.a:

   Treba li članak 41. Uredbe Vijeća (EZ) br. 1346/2000 od 29. svibnja 2000. o stečajnom postupku (u daljnjem tekstu: Uredba br. 1346/2000) (2) tumačiti na način da je ispunjena obveza navođenja ‚prirode tražbine, datuma njezina nastanka i iznosa’ ako se vjerovnik sa sjedištem u državi članici koja nije država u kojoj je pokrenut postupak – tužitelj – u svojoj prijavi tražbine u glavnom stečajnom postupku – kao u ovom slučaju –

               a)

               ograničava na to da tražbinu definira navođenjem konkretnog iznosa, ali bez navođenja datuma nastanka (primjerice kao ‚tražbina podizvođača JSV Slawomir Kubica za izvođenje radova na cesti”);

               b)

               ako se u samoj prijavi ne navodi datum nastanka tražbine, ali se iz priloga dostavljenih uz prijavu tražbine može ustanoviti datum nastanka (primjerice na temelju datuma navedenog na priloženom računu)?

      Pitanje 3.b:

   Treba li članak 41. Uredbe Vijeća (EU) br. 1346/2000 od 29. svibnja 2000. o stečajnom postupku (u daljnjem tekstu: Uredba br. 1346/2000) tumačiti na način da se toj odredbi ne protivi primjena nacionalnih odredbi koje su u konkretnom slučaju povoljnije za vjerovnika koji prijavljuje tražbinu i koji ima sjedište u državi članici koja nije država u kojoj je pokrenut postupak – primjerice u pogledu obveze navođenja datuma nastanka tražbine?

      (1)  SL 2012., L 351, str. 1. (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 19., svezak 11., str. 289.)

      (2)  SL 2000., L 160, str. 1. (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 19., svezak 3., str. 3.)


title: Predmet T-93/18: Tužba podnesena 19. veljače 2018. – International Skating Union protiv Komisije

text:
               23.4.2018

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 142/55

         Tužba podnesena 19. veljače 2018. – International Skating Union protiv Komisije
   (Predmet T-93/18)
   (2018/C 142/72)
   Jezik postupka: engleski

      Stranke

      Tužitelj: International Skating Union (Lausanne, Švicarska) (zastupnik: J.-F. Bellis, odvjetnik)

      Tuženik: Europska komisija

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

               —

               poništi Odluku Komisije od 8. prosinca 2017. u predmetu AT.40208 – International Skating Union’s Eligibility rules (Pravila prihvatljivosti Međunarodne klizačke federacije) i

               —

               naloži Komisiji snošenje troškova.

      Tužbeni razlozi i glavni argumenti

   U prilog tužbi, tužitelj ističe osam tužbenih razloga.

               1.

               Prvi tužbeni razlog, koji se temelji na tome da je obrazloženje pobijane odluke u srži proturječno.

               2.

               Drugi tužbeni razlog, koji se temelji na tome da cilj tužiteljevih pravila prihvatljivosti nije ograničavanje tržišnog natjecanja.

               3.

               Treći tužbeni razlog, koji se temelji na tome da tužiteljeva pravila prihvatljivosti ne dovode do ograničavanja tržišnog natjecanja.

               4.

               Četvrti tužbeni razlog, koji se temelji na tome da tužiteljeva odluka o neodobravanju događaja 2014 Dubai Icederby ne pripada u područje primjene članka 101. UFEU-a, zbog toga što je ta odluka imala legitiman cilj u skladu s tužiteljevim etičkim kodeksom koji zabranjuje sve oblike potpore klađenju.

               5.

               Peti tužbeni razlog, koji se temelji na tome da tužiteljeva odluka o neodobravanju događaja 2014 Dubai Icederby ne pripada u teritorijalno područje primjene članka 101. UFEU-a.

               6.

               Šesti tužbeni razlog, koji se temelji na tome da je tvrdnja da se pravilima Arbitražnog suda za sport jačaju navodna ograničenja tržišnog natjecanja neutemeljena.

               7.

               Sedmi tužbeni razlog, koji se temelji na tome da je Komisija prekoračila svoje ovlasti time što je na tužitelja primijenila mjere koje nisu ni u kakvoj vezi s utvrđenjem povrede.

               8.

               Osmi tužbeni razlog, koji se temelji na tome da je propisivanje periodičkih kazni bez ikakve valjane pravne osnove.


title: Predmet T-95/18: Tužba podnesena 12. veljače 2018. – Gollnisch protiv Parlamenta

text:
               23.4.2018

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 142/55

         Tužba podnesena 12. veljače 2018. – Gollnisch protiv Parlamenta
   (Predmet T-95/18)
   (2018/C 142/73)
   Jezik postupka: francuski

      Stranke

      Tužitelj: Bruno Gollnisch (Villiers-le-Mahieu, Francuska) (zastupnik: B. Bonnefoy-Claudet, odvjetnik)

      Tuženik: Europski parlament

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

               —

               poništi odluku Predsjedništva Europskog parlamenta od 23. listopada 2017., pod oznakom PE 610.437/BUR/Odluka, kako je dostavljena dopisom predsjednika Europskog parlamenta od 1. prosinca pod oznakom D 318700 i kojom je odbijena žalba B. Gollnischa protiv odluke glavnog tajnika podnesena kvestorima;

               —

               poništi u cijelosti odluku glavnog tajnika Europskog parlamenta od 1. srpnja 2016., dostavljenu 6. srpnja 2016., o tome da je „iznos od 275 984,23 eura neosnovano isplaćen u korist Brune Gollnischa” i kojom je nadležnom dužnosniku i računovodstvu institucije naložen povrat tog iznosa;

               —

               poništi u cijelosti dostavu i provedbene mjere prethodno navedene odluke sadržane u dopisu glavnog direktora za financije od 6. srpnja 2016., oznaka D 201920;

               —

               poništi u cijelosti opomenu dužniku br. 2016-914 od 5. srpnja 2016, koju je također potpisao glavni direktor za financije;

               —

               dosudi tužitelju iznos od 50 000 eura naknade neimovinske štete koja je nastala kao posljedica neosnovanih optužbi iznesenih prije zaključenja istrage, štete nanesene njegovu ugledu i značajnih problema u njegovu privatnom i političkom životu prouzročenih pobijanom odlukom te znatne količine rada koji je morao uložiti u te postupke;

               —

               također, dosudi tužitelju iznos od 28 000 eura na temelju troškova koji su mu nastali uslijed pravnog savjetovanja, pripreme ove tužbe, troškova kopiranja i slanja navedene tužbe i priloženih dokumenata;

               —

               naloži Europskom parlamentu snošenje svih troškova.

      Tužbeni razlozi i glavni argumenti

   U prilog tužbi, tužitelj ističe dva tužbena razloga posebno usmjerena protiv odluke Predsjedništva.

               1.

               Prvi tužbeni razlog, koji se temelji na više bitnih povreda postupka koje je tuženik počinio prilikom donošenja pobijane odluke. Prema tužiteljevu mišljenju, u postupku u kojemu je donesena pobijana odluka prekršeno je tužiteljevo pravo da nepristrani sud ispita njegov slučaj. Tuženik je također prekršio njegova prava obrane. Zatim, pobijana se odluka temelji na netočnoj izjavi zastupnika kvestora te je njezino obrazloženje nedovoljno, s obzirom na to da ne daje odgovor na više prigovora koje je iznio tužitelj.

               2.

               Drugi tužbeni razlog, koji se temelji na iskrivljavanju činjenica što je dovelo do donošenja pobijane odluke.

         Tužitelj također iznosi tužbene razloge koje je podnio protiv odluke glavnog tajnika koju je pobijao pred Predsjedništvom Europskog parlamenta, zbog toga što je Predsjedništvo pobijanu odluku ostavilo na snazi, a da pritom nije pravilno razmotrilo argumente koje je iznio tužitelj.

               1.

               Prvi tužbeni razlog, koji se temelji na nedostacima postupka u kojemu je donesena odluka glavnog tajnika, koji se odnose na nenadležnost glavnog tajnika, na povredu prava obrane, prebacivanje tereta dokazivanja, nedostatnost obrazloženja, kao i na kršenje načela pravne sigurnosti i zaštite legitimnih očekivanja.

               2.

               Drugi tužbeni razlog, koji se temelji na povredi građanskih prava parlamentarnih asistenata, na diskriminatornom postupanju prema tužitelju, zlouporabi ovlasti, povredi neovisnosti zastupnika te na nepoštovanju uloge lokalnih parlamentarnih asistenata, kao i na povredi načela proporcionalnosti.


title: Predmet T-104/18: Tužba podnesena 22. veljače 2018. – Fundación Tecnalia Research & Innovation protiv REA-e

text:
               23.4.2018

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 142/57

         Tužba podnesena 22. veljače 2018. – Fundación Tecnalia Research & Innovation protiv REA-e
   (Predmet T-104/18)
   (2018/C 142/74)
   Jezik postupka: španjolski

      Stranke

      Tužitelj: Fundación Tecnalia Research & Innovation (Donostia-San Sebastián, Španjolska) (zastupnici: P. Palacios Pesquera i M. Rius Coma, odvjetnici)

      Tuženik: Izvršna agencija za istraživanje (REA)

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

               —

               ovu tužbu i u njoj sadržane tužbene razloge proglasi dopuštenima,

               —

               usvoji u ovoj tužbi istaknute tužbene razloge i, posljedično, poništi pobijanu odluku utvrđujući da nije potrebno vratiti iznose koji se odnose na zadatke koje je izvršila TECNALIA,

               —

               REA-i naloži snošenje troškova ovog postupka.

      Tužbeni razlozi i glavni argumenti

   Ova je tužba podnesena protiv odluke donesene u kontradiktornom postupku u vezi s povratom financijskih sredstava u okviru projekta FP7-SME-2013-605879-FOODWATCH grant agreement. Temelj odluke o raskidanju ugovora o subvencioniranju projekta FoodWatch navodno je propuštanje obavještavanja tužitelja o postojanju projekta BreadGuard, koji je, prema mišljenju REA-e, u pogledu ciljeva, metodologije rada i očekivanih rezultata, uvelike sličan projektu FoodWatch.
   U prilog svojoj tužbi tužitelj navodi pet tužbenih razloga.

               1.

               Prvi tužbeni razlog, koji se temelji na nedostatku u obrazloženju pobijane odluke jer nisu uzeti u obzir oslobađajući razlozi koje je tijekom kontradiktornog istražnog postupka iznijela TECNALIA.

               2.

               Drugi tužbeni razlog, koji se temelji na nepoštovanju sadržaja Priloga II. Grant Agreementu u vezi s projektom FoodWatch, zato što tuženik nije otkrio identitet neovisnih stručnjaka koji su potpisali stručna izvješća na kojima se temelji pobijana odluka, zbog čega ih TECNALIA nije mogla osporavati.

               3.

               Treći tužbeni razlog, koji se temelji na povredi načela krivnje jer tuženik nije uzeo u obzir stupanj sudjelovanja TECNALIA-e u počinjenju spornih radnji.

               4.

               Četvrti tužbeni razlog, koji se temelji na povredi načela zakonitosti, s obzirom na to da je TECNALIA pravilno provela projekte i nije povrijedila ili neispunila ugovorne obveze.

               5.

               Peti tužbeni razlog, koji se temelji na povredi načela proporcionalnosti, zato što nije uzet u obzir stupanj krivnje svakog pojedinog sudionika u okviru spornih radnji.


title: Predmet C-558/16: Presuda Suda (drugo vijeće) od 1. ožujka 2018. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Kammergericht Berlin – Njemačka) – postupak koji je pokrenula Doris Margret Lisette Mahnkopf (Zahtjev za prethodnu odluku — Područje slobode, sigurnosti i pravde — Uredba (EU) br. 650/2012 — Nasljeđivanje i Europska potvrda o nasljeđivanju — Područje primjene — Mogućnost unosa nasljednog dijela preživjelog bračnog druga u Europsku potvrdu o nasljeđivanju)

text:
               23.4.2018

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 142/9

         Presuda Suda (drugo vijeće) od 1. ožujka 2018. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Kammergericht Berlin – Njemačka) – postupak koji je pokrenula Doris Margret Lisette Mahnkopf
   (Predmet C-558/16) (1)

   ((Zahtjev za prethodnu odluku - Područje slobode, sigurnosti i pravde - Uredba (EU) br. 650/2012 - Nasljeđivanje i Europska potvrda o nasljeđivanju - Područje primjene - Mogućnost unosa nasljednog dijela preživjelog bračnog druga u Europsku potvrdu o nasljeđivanju))
   (2018/C 142/12)
   Jezik postupka: njemački

      Sud koji je uputio zahtjev

   Kammergericht Berlin

      Stranke glavnog postupka

   Doris Margret Lisette Mahnkopf

      uz sudjelovanje: Svena Mahnkopfa

      Izreka

   Članak 1. stavak 1. Uredbe (EU) br. 650/2012 Europskog parlamenta i Vijeća od 4. srpnja 2012. o nadležnosti, mjerodavnom pravu, priznavanju i izvršavanju odluka i prihvaćanju i izvršavanju javnih isprava u nasljednim stvarima i o uspostavi Europske potvrde o nasljeđivanju treba tumačiti na način da u područje primjene navedene uredbe ulazi nacionalna odredba, poput one o kojoj je riječ u glavnom postupku, koja predviđa, u slučaju smrti jednog od bračnih drugova, diobu bračne stečevine na paušalnoj osnovi uvećanjem nasljednog dijela preživjelog bračnog druga.

      (1)  SL C 30, 30. 1. 2017.


title: Predmet T-6/17: Presuda Općeg suda od 7. ožujka 2018. – Equivalenza Manufactory protiv EUIPO-a – ITM Entreprises (BLACK LABEL BY EQUIVALENZA) („Žig Europske unije — Postupak povodom prigovora — Prijava figurativnog žiga Europske unije BLACK LABEL BY EQUIVALENZA — Raniji međunarodni figurativni žig LABELL — Relativni razlog za odbijanje — Vjerojatnost dovođenja u zabludu — Sličnost znakova — Članak 8. stavak 1. točka (b) Uredbe (EZ) br. 207/2009 (koji je postao članak 8. stavak 1. točka (b) Uredbe (EU) 2017/1001)”)

text:
               23.4.2018

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 142/48

         Presuda Općeg suda od 7. ožujka 2018. – Equivalenza Manufactory protiv EUIPO-a – ITM Entreprises (BLACK LABEL BY EQUIVALENZA)
   (Predmet T-6/17) (1)

   ((„Žig Europske unije - Postupak povodom prigovora - Prijava figurativnog žiga Europske unije BLACK LABEL BY EQUIVALENZA - Raniji međunarodni figurativni žig LABELL - Relativni razlog za odbijanje - Vjerojatnost dovođenja u zabludu - Sličnost znakova - Članak 8. stavak 1. točka (b) Uredbe (EZ) br. 207/2009 (koji je postao članak 8. stavak 1. točka (b) Uredbe (EU) 2017/1001)”))
   (2018/C 142/64)
   Jezik postupka: španjolski

      Stranke

      Tužitelj: Equivalenza Manufactory, SL (Barcelona, Španjolska) (zastupnici: G. Macías Bonilla, G. Marín Raigal i E. Armero Lavie, odvjetnici)

      Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (zastupnici: J. Crespo Carrillo i M. del Mar Baldares, agenti)

      Druga stranka u postupku pred žalbenim vijećem EUIPO-a: ITM Entreprises SAS (Pariz, Francuska)

      Predmet

   Tužba podnesena protiv odluke drugog žalbenog vijeća EUIPO-a od 11. listopada 2016. (predmet R 690/2016-2), koja se odnosi na postupak povodom prigovora između društava ITM Entreprises i Equivalenza Manufactory.

      Izreka

               1.

               Poništava se odluka drugog žalbenog vijeća Ureda Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO) od 11. listopada 2016. (predmet R 690/2016-2).

               2.

               EUIPO će, osim vlastitih, snositi i troškove društva Equivalenza Manufactory, SL nastale u postupku pred Općim sudom.

      (1)  SL C 63, 27. 2. 2017.


title: Predmet C-89/18: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 8. veljače 2018. uputio Østre Landsret (Danska) — A protiv Udlændinge- og Integrationsministeriet

text:
               23.4.2018

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 142/33

         Zahtjev za prethodnu odluku koji je 8. veljače 2018. uputio Østre Landsret (Danska) — A protiv Udlændinge- og Integrationsministeriet
   (Predmet C-89/18)
   (2018/C 142/44)
   Jezik postupka: danski

      Sud koji je uputio zahtjev

   Østre Landsret

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelj: A

      Tuženik: Udlændinge- og Integrationsministeriet

      Prethodna pitanja

               1.

               U slučaju kada su u pogledu spajanja obitelji između bračnih drugova uvedena „nova ograničenja” koja su prima facie u suprotnosti s klauzulom o mirovanju iz članka 13. Odluke br. 1/80 (Odluka Vijeća za pridruživanje br. 1/80 od 19. rujna 1980. o razvoju pridruživanja u vezi sa Sporazumom od 12. rujna 1963. između Europske ekonomske zajednice i Turske o pridruživanju između Europske ekonomske zajednice i Turske), a opravdana su razlozima „uspješne integracije” koje je Sud priznao u presudi od 12. travnja 2016., Genc (1), C-561/14 (također vidjeti presudu od 10. srpnja 2014., Dogan, C-138/13, EU:C:2014:2066) (2), može li se smatrati da odredbu poput članka 9. stavka 7. danskog Zakona o strancima (Udlændingeloven) – koja predviđa, među ostalim, da je opći uvjet za spajanje obitelji između osobe koja je državljanin treće zemlje te ima dozvolu za boravak u Danskoj i bračnog druga te osobe taj da su oni snažnije povezani s Danskom nego s Turskom – „opravdava važan razlog u općem interesu […], da je prikladna za ostvarenje postavljenog legitimnog cilja i da […] ne prekoračuje ono što je nužno za njegovo ostvarenje”?

               2.

               U slučaju potvrdnog odgovora na prvo pitanje, što bi značilo da se zahtjev u pogledu povezanosti načelno smatra prikladnim za ostvarenje integracije, je li moguće, a da se to ne protivi testu ograničavanja i zahtjevu u pogledu proporcionalnosti:

                           (i)

                           primjenjivati praksu prema kojoj se, kada je bračni drug s dozvolom za boravak u državi članici (sponzor) u Dansku prvi put stigao s 12-13 godina ili kasnije, u ocjeni povezanosti sponzora s državom članicom velika važnost pridaje sljedećem: je li osoba zakonito duže vrijeme boravila u državi članici tijekom približno 12 godina ili je u državi članici boravila i bila stalno zaposlena, pri čemu je često bila u doticaju s kolegama i klijentima i s njima komunicirala na jeziku države članice, i tako činila bez većih prekida najmanje četiri do pet godina, ili je u državi članici boravila i bila stalno zaposlena, ali pritom nije često bila u doticaju s kolegama i klijentima i s njima komunicirala na jeziku države članice, i tako činila bez većih prekida najmanje sedam od osam godina;

                           (ii)

                           primjenjivati praksu prema kojoj okolnost da je sponzor održavao snažnu vezu s njihovom zemljom podrijetla putujući tamo često ili ostajući duže vrijeme govori protiv toga da je zahtjev u pogledu povezanosti ispunjen, dok kratki praznici ili edukacijski boravci ne utječu na izdavanje dozvole;

                           (iii)

                           primjenjivati praksu prema kojoj postojanje takozvane situacije „sklapanje braka, razvod, ponovno sklapanje braka” u značajnoj mjeri govori protiv toga da je zahtjev u pogledu povezanosti ispunjen?

      (1)  Presuda Suda od 12. travnja 2016., ECLI:EU:C:2016:247.

      (2)  Presuda Suda od 10. srpnja 2014., ECLI:EU:C:2014:2066.


title: Predmet C-3/17: Presuda Suda (šesto vijeće) od 28. veljače 2018. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Fővárosi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság – Mađarska) – Sporting Odds Limited protiv Nemzeti Adó- és Vámhivatal Központi Irányítása (Zahtjev za prethodnu odluku — Slobodno pružanje usluga — Članak 56. UFEU-a — Članak 4. stavak 3. UEU-a — Povelja Europske unije o temeljnim pravima — Ograničenja — Igre na sreću — Nacionalni propisi — Priređivanje države određenih vrsta igara na sreću — Isključivost — Sustav koncesija za ostale vrste igara — Zahtjev koji se odnosi na dozvolu — Upravna sankcija)

text:
               23.4.2018

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 142/11

         Presuda Suda (šesto vijeće) od 28. veljače 2018. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Fővárosi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság – Mađarska) – Sporting Odds Limited protiv Nemzeti Adó- és Vámhivatal Központi Irányítása
   (Predmet C-3/17) (1)

   ((Zahtjev za prethodnu odluku - Slobodno pružanje usluga - Članak 56. UFEU-a - Članak 4. stavak 3. UEU-a - Povelja Europske unije o temeljnim pravima - Ograničenja - Igre na sreću - Nacionalni propisi - Priređivanje države određenih vrsta igara na sreću - Isključivost - Sustav koncesija za ostale vrste igara - Zahtjev koji se odnosi na dozvolu - Upravna sankcija))
   (2018/C 142/15)
   Jezik postupka: mađarski

      Sud koji je uputio zahtjev

   Fővárosi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelj: Sporting Odds Limited

      Tuženik: Nemzeti Adó- és Vámhivatal Központi Irányítása

      Izreka

               1.

               Članak 56. UFEU-a treba tumačiti na način da mu se načelno ne protivi dvojaki sustav organiziranja tržišta igara na sreću u okviru kojeg su određene vrste igara na sreću u sustavu državnog monopola, a druge u sustavu koncesija i dozvola za organiziranje igara na sreću, ako sud koji je uputio zahtjev utvrdi da se propisima kojima se ograničava sloboda pružanja usluga stvarno, dosljedno i sustavno nastoje ostvariti ciljevi na koje se poziva država članica o kojoj je riječ.

               2.

               Članak 56. UFEU-a treba tumačiti na način da mu se protivi nacionalna odredba poput one o kojoj je riječ u glavnom postupku, u skladu s kojom se dozvola za organiziranje internetskih igara na sreću izdaje isključivo priređivačima igara na sreću koji su nositelji koncesije za kasino koji se nalazi na državnom području, s obzirom na to da ta odredba ne predstavlja nužan uvjet ostvarenja ciljeva koji se nastoje postići i da se ti ciljevi mogu ostvariti manje ograničavajućim mjerama.

               3.

               Članak 56. UFEU-a treba tumačiti na način da mu se protivi zakonodavstvo poput onoga o kojem je riječ u glavnom postupku, kojim se uspostavlja sustav koncesija i dozvola za priređivanje internetskih igara na sreću, ako ono sadržava odredbe koje su diskriminatorne u odnosu na priređivače s poslovnim nastanom u drugim državama članicama odnosno ako predviđa odredbe koje nisu diskriminatorne, ali se primjenjuju netransparentno ili se provode na način koji sprečava ili otežava natjecanje određenih ponuditelja s poslovnim nastanom u drugim državama članicama.

               4.

               Članak 56. UFEU-a i članak 4. stavak 3. UEU-a u vezi s člancima 47. i 48. Povelje Europske unije o temeljnim pravima treba tumačiti na način da im se ne protivi nacionalno zakonodavstvo poput onoga o kojem je riječ u glavnom postupku, kojim nije predviđeno ispitivanje po službenoj dužnosti proporcionalnosti mjera kojima se ograničava sloboda pružanja usluga u smislu članka 56. UFEU-a te se teret dokazivanja prebacuje na stranke u postupku.

               5.

               Članak 56. UFEU-a u vezi s člancima 47. i 48. Povelje o temeljnim pravima treba tumačiti na način da je zadaća države članice koja je donijela ograničavajuće propise da podnese dokaze o postojanju ciljeva kojima se može opravdati ograničenje temeljne slobode zajamčene UFEU-om te dokaze o proporcionalnosti tog ograničenja, a ako to ne učini, na nacionalnom je sudu da procijeni sve posljedice takvog propusta.

               6.

               Članak 56. UFEU-a treba tumačiti na način da nije moguće zaključiti da država članica nije ispunila svoju obvezu opravdanja ograničavajuće mjere zbog toga što nije izvršila procjenu učinaka te mjere na dan njezina uvođenja u nacionalno zakonodavstvo odnosno na dan kad je nacionalni sud ispitivao tu mjeru.

               7.

               Članak 56. UFEU-a treba tumačiti na način da mu se protivi sankcija poput one o kojoj je riječ u glavnom postupku, izrečena zbog povrede nacionalnog zakonodavstva kojim se uspostavlja sustav koncesija i dozvola za priređivanje igara na sreću, ako se pokaže da se takvo nacionalno zakonodavstvo protivi tom članku.

      (1)  SL C 112, 10. 4. 2017.


title: Predmet T-126/18: Tužba podnesena 27. veljače 2018. – Van Haren Schoenen protiv Komisije

text:
               23.4.2018

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 142/65

         Tužba podnesena 27. veljače 2018. – Van Haren Schoenen protiv Komisije
   (Predmet T-126/18)
   (2018/C 142/83)
   Jezik postupka: nizozemski

      Stranke

      Tužitelj: van Haren Schoenen BV (Waalwijk, Nizozemska) (zastupnici: S. De Knop, B. Natens, A. Willems i M. Meulenbelt, odvjetnici)

      Tuženik: Europska komisija

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

               —

               tužbu proglasi dopuštenom;

               —

               poništi Provedbenu uredbu Komisije (EU) 2017/2232 оd 4. prosinca 2017. o ponovnom uvođenju konačne antidampinške pristojbe i konačnoj naplati privremene pristojbe uvedene na uvoz određene obuće s gornjim dijelom od kože podrijetlom iz Narodne Republike Kine i Vijetnama koju proizvode određeni proizvođači izvoznici u Narodnoj Republici Kini i Vijetnamu te o provedbi presude Suda u spojenim predmetima C-659/13 i C-34/14;

               —

               Komisiji naloži snošenje troškova.

      Tužbeni razlozi i bitni argumenti

   U prilog osnovanosti tužbe tužitelj ističe pet tužbenih razloga.

               1.

               Povreda članka 5. stavaka 1. i 2. UEU-a jer za pobijanu uredbu ne postoji pravna osnova. Podredno tužitelj ističe povredu načela institucionalne ravnoteže u smislu članka 13. stavka 2. UEU-a.

               2.

               Povreda članka 266. UFEU-a jer nisu poduzete mjere potrebne za provedbu presude od 4. veljače 2016., C&J Clark International (C-659/13 i C-34/14, EU:C:2016:74).

               3.

               Povreda članka 1. stavka 1. i članka 10. stavka 1. Uredbe (EU) 2016/1036 (1) i načela pravne sigurnosti uvođenjem antidampinških pristojbi na proizvode koji su pušteni u slobodan promet.

               4.

               Povreda članka 21. Uredbe (EU) 2016/1036 jer su antidampinške pristojbe uvedene bez nove procjene interesa Unije. Prema tužiteljevu mišljenju, u svakomu slučaju bilo je očito pogrešno odlučiti da je uvođenje antidampinših pristojbi u interesu Unije.

               5.

               Povreda članka 5. stavaka 1. i 4. UEU-a jer je donesen pravni akt koji prekoračuje ono što je nužno za postizanje njegova cilja.

      (1)  Uredba (EU) 2016/1036 Europskog parlamenta i Vijeća od 8. lipnja 2016. o zaštiti od dampinškog uvoza iz zemalja koje nisu članice Europske unije (SL 2016., L 176, str. 21.)


title: Predmet T-139/18: Tužba podnesena 21. veljače 2018. – Avio protiv Komisije

text:
               23.4.2018

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 142/68

         Tužba podnesena 21. veljače 2018. – Avio protiv Komisije
   (Predmet T-139/18)
   (2018/C 142/87)
   Jezik postupka: talijanski

      Stranke

      Tužitelj: Avio SpA (Rim, Italija) (zastupnici: G. Roberti, G. Bellitti i I. Perego, odvjetnici)

      Tuženik: Europska komisija

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

               —

               u vezi s biti spora, poništi Odluku Komisije C(2016) 4621 final od 20. srpnja 2016. o sukladnosti s unutarnjim tržištem, u smislu članka 8. stavka 2. Uredbe Vijeća (EZ) br. 139/2004 od 20. siječnja 2004. o kontroli koncentracija između poduzetnika, koncentracije „ASL/Arianespace”, u predmetu COMP/M.7724;

               —

               kao mjeru izvođenja dokaza, naloži Komisiji, primjenom članaka 88., 89. i 91. točke (b) Poslovnika, dostavu dokumenata iz Dijela III ove tužbe;

               —

               naloži Komisiji snošenje troškova

      Tužbeni razlozi i glavni argumenti

   Ova tužba podnesena je protiv Odluke Komisije C(2016) 4621 final od 20. srpnja 2016. o sukladnosti s unutarnjim tržištem, u smislu članka 8. stavka 2. Uredbe Vijeća (EZ) br. 139/2004 od 20. siječnja 2004. o kontroli koncentracija između poduzetnika, koncentracije „ASL / Arianespace”, u predmetu COMP/M.7724, objavljene u verziji bez povjerljivih podataka 11. prosinca 2017.
   U prilog svojoj tužbi, tužitelj navodi dva tužbena razloga.

               1.

               Komisija je počinila očitu pogrešku u ocjeni, nije provela pravilnu istragu i počinila je pogrešku u obrazloženju, jer nije pravilno analizirala rizik isključivanja konkurenata s tržišta lansirnih sustava kojima upravlja Arianespace, osobito kada je riječ o kapacitetima, poticajima i učincima protivnima tržišnom natjecanju;

               2.

               Komisija je počinila očitu pogrešku u ocjeni jer nije zatražila preuzimanje obveza u vezi s tržištem lansirnih sustava kojima upravlja Arianespace, osobito kada je riječ rizicima u vezi s tržišnim natjecanjem povezanima sa sukobom interesa u društvu Arianespace i rizikom razmjene osjetljivih podataka između društava Arianespace i ASL.


title: Predmet T-124/17: Rješenje Općeg suda od 5. ožujka 2018. – Estamede protiv ESB-a (Izvanugovorna odgovornost — Ekonomska i monetarna politika — ESB — Restrukturiranje grčkog javnog duga — Sudjelovanje grčkog javnog tijela koji upravlja mirovinskim fondom inženjera i izvođača javnih radova — Nepostojanje vlastitog interesa ili ustupanja prava na naknadu štete — Povreda formalnih zahtjeva — Očita nedopuštenost)

text:
               30.4.2018

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 152/35

         Rješenje Općeg suda od 5. ožujka 2018. – Estamede protiv ESB-a
   (Predmet T-124/17) (1)

   ((Izvanugovorna odgovornost - Ekonomska i monetarna politika - ESB - Restrukturiranje grčkog javnog duga - Sudjelovanje grčkog javnog tijela koji upravlja mirovinskim fondom inženjera i izvođača javnih radova - Nepostojanje vlastitog interesa ili ustupanja prava na naknadu štete - Povreda formalnih zahtjeva - Očita nedopuštenost))
   (2018/C 152/44)
   Jezik postupka: grčki

      Stranke

      Tužitelj: Enosi Syntaxiouchon Tameiou Asfaliseon Michanikon kai Ergolipton Dimosion Ergon (Estamede) (Atena, Grčka) (zastupnik: P. Miliarakis, odvjetnik)

      Tuženik: Europska središnja banka (ESB) (zastupnici: A. Koutsoukou i K. Laurinavičius, agenti, uz asistenciju H.-G. Kamanna, odvjetnika)

      Predmet

   Zahtjev koji se temelji na članku 268. UFEU-a i kojim se traži naknada štete koju je navodno pretrpio Eniaios Foreas Koinonikis Asfalisis (EFKA) i, osobito, njegov strukovni ogranak inženjera i izvođača javnih radova, Tameio Syntaxeon Michanikon kai Ergolipton Dimosion Ergon (TSMEDE) (Tomeis Michanikon Ergolipton Dimosion Ergon), kao i njegovi umirovljeni osiguranici, osobito povodom donošenja ESB-ove odluke 2012/153/EU od 5. ožujka 2012. o prihvatljivosti utrživih dužničkih instrumenata koje izdaje ili za koje u potpunosti jamči Helenska Republika u okviru ponude za zamjenu obveznica Helenske Republike (SL 2012., L 77, str. 19.), i drugih ESB-ovih mjera u vezi s restrukturiranjem grčkog javnog duga.

      Izreka

               1.

               Tužba se odbacuje kao očito nedopuštena.

               2.

               Enosi Syntaxiouchon Tameiou Asfaliseon Michanikon kai Ergolipton Dimosion Ergon (Estamede) nalaže se snošenje troškova.

      (1)  SL C 151, 15. 5. 2017.


title: Predmet T-196/17: Rješenje Općeg suda od 9. ožujka 2018. – Naftogaz of Ukraine protiv Komisije („Tužba za poništenje — Unutarnje tržište prirodnog plina — Direktiva 2009/73/EZ — Odluka Komisije o izmjeni uvjeta za izuzeće načina rada plinovoda OPAL iz primjene Unijinih propisa koji se odnose na pristup treće strane i regulaciju tarifa — Nepostojanje izravnog utjecaja — Nedopuštenost”)

text:
               30.4.2018

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 152/36

         Rješenje Općeg suda od 9. ožujka 2018. – Naftogaz of Ukraine protiv Komisije
   (Predmet T-196/17) (1)

   ((„Tužba za poništenje - Unutarnje tržište prirodnog plina - Direktiva 2009/73/EZ - Odluka Komisije o izmjeni uvjeta za izuzeće načina rada plinovoda OPAL iz primjene Unijinih propisa koji se odnose na pristup treće strane i regulaciju tarifa - Nepostojanje izravnog utjecaja - Nedopuštenost”))
   (2018/C 152/45)
   Jezik postupka: engleski

      Stranke

      Tužitelj: NJSC Naftogaz of Ukraine (Kijev, Ukrajina) (zastupnici: D. Mjaaland, A. Haga, M. Krakowiak i P. Grzejszczak, odvjetnici)

      Tuženik: Europska komisija (zastupnici: Y. G. Marinova, O. Beynet i K. Herrmann, agenti)

      Predmet

   Zahtjev na temelju članka 263. UFEU-a radi poništenja Odluke Komisije C(2016) 6950 final o izmjeni uvjeta za izuzeće načina rada plinovoda OPAL, odobrenih na temelju Direktive 2003/55/EZ, iz primjene pravila koja se odnose na pristup treće strane i regulaciju tarifa.

      Izreka

               1.

               Tužba se odbacuje kao nedopuštena.

               2.

               Obustavlja se postupak u vezi sa zahtjevima za intervenciju.

               3.

               NJSC Naftogaz of Ukraine snosit će vlastite troškove kao i troškove Europske komisije.

               4.

               Naftogaz of Ukraine, Komisija, OPAL Gastransport GmbH & Co. KG, Gazprom Eksport LLC i Polskie Górnictwo Naftowe i Gazownictwo S.A. snosit će vlastite troškove koji proizlaze iz zahtjevâ za intervenciju.

      (1)  SL C 151, 15. 5. 2017.