title: Predmet T-820/14: Tužba podnesena 20. prosinca 2014. – Delta Group agroalimentare protiv Komisije

text:
               23.2.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 65/43

         Tužba podnesena 20. prosinca 2014. – Delta Group agroalimentare protiv Komisije
   (Predmet T-820/14)
   (2015/C 065/59)
   Jezik postupka: talijanski

      Stranke

      Tužitelj: Delta Group agroalimentare Srl (Porto Viro, Italija) (zastupnik: V. Migliorini, odvjetnik)

      Tuženik: Europska komisija

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

               —

               utvrdi ništavim i u svakom slučaju poništi dopis Europske komisije – Glavnog direktora za poljoprivredu i ruralni razvoj Jerryja Plewe, Prot. SM/FUN S/2622874 od 28. srpnja 2014. upućen Glavnom direktoru za međunarodne politike i Europsku uniju u Ministarstvu poljoprivrede i šumarstva Italije Feliceu Assenzi, za koji je tužitelj doznao nakon izvršenog uvida u spis dana 19. studenoga 2014., u dijelu u kojemu se odbija zahtjev Italije u odnosu na mjere potpore, i to od 6. do 9., koje se traže u smislu članka 220. Uredbe (EU) 1308/2013, osobito one koje se odnose na poduzeća za klanje životinja koje se usmrćuju zbog izvršavanja sanitarnih mjera protiv širenja ptičje gripe i na povezanu poslovnu štetu, kao i Provedbenu uredbu Komisije (EU) br. 1071/2014 оd 10. listopada 2014. o izvanrednim mjerama potpore za sektore jaja i mesa peradi u Italiji, objavljena u SLEU od 11. listopada 2014. u dijelu u kojemu se isključuju iz mjera potpore u smislu članka 220. Uredbe (EU) 1308/2013 poduzeća za klanje životinja koje se usmrćuju zbog izvršavanja sanitarnih mjera protiv širenja ptičje gripe i na povezanu poslovnu štetu;

               —

               naloži Komisiji snošenje troškova.

      Tužbeni razlozi i glavni argumenti

   U prilog osnovanosti tužbe tužitelj ističe tri tužbena razloga.

               1.

               Prvi tužbeni razlog temelji se na povredi članka 40. stavka 2. UFEU-a, osobito načela zabrane diskriminacije, te na očitoj pogrešci u ocjeni i na zlouporabi ovlasti.

                           —

                           U odnosu na to se ističe da, s obzirom na to da su navedene mjere biološke sigurnosti, koje su nanijele štetu industrijskim gospodarstvima kokoši nesilica u Imoli, Lugu, Mordanu i Occhiobellu i koje su obuhvaćene mjerama potpore u smislu Uredbe (EU) br. 1071/2014, nanijele štetu i tužitelju koji je trebao primiti te životinje radi njihovog klanja i preprodati ih vlastitim klijentima, to što je iz mjera potpore isključeno poduzeće koje je trebalo primiti radi njihove daljnje komercijalizacije te životinje i što je uključeno samo poduzeće koje ih je uzgojilo predstavlja nezakonitu diskriminaciju među subjektima u proizvodnom lancu, koja je u suprotnosti s člankom 40. stavkom 2. UFEU-a. Osim toga, članak 40. stavak 2. UFEU-a izričito predviđa „potporu i proizvodnji i distribuciji različitih proizvoda”.

               2.

               Drugi tužbeni razlog se temelji na povredi članka 220. Uredbe (EU) br. 1308/2013

                           —

                           U odnosu na to se ističe da članak 220. stavak 1. točka (a) Uredbe (EU) br. 1308/2013, predviđa mjere potpore kako bi se uzelo u obzir ograničenja trgovine do kojih bi moglo doći zbog primjene mjera za sprečavanje širenja bolesti životinja. Šteta koja zahvaća trgovinu predstavlja upravo štetu koju valja naknaditi u okviru mjera iz članaka 220. Uredbe (EU) br. 1308/2013 i ne može se smatrati neizravnom štetom u odnosu na štetu koja zahvaća fazu koja prethodi trgovini (šteta kod uzgoja).

               3.

               Treći tužbeni razlog temelji se na bitnoj povredi postupka, osobito članka 5. Uredbe (EU) br. 182/2011

                           —

                           U odnosu na to se ističe da je odluka Komisije o odbijanju zahtjeva Italije da se u mjere potpore uključe i trgovci i šteta nastala trgovcima, u odnosu na koje je pobijeni dopis donesen, a da prethodno nije ishođeno mišljenje Odbora za zajedničku organizaciju poljoprivrednih tržišta, dakle, donesen s bitnim povredama postupka koje su predviđene u članku 5. Uredbe (EU) br. 182/2011, koji se primjenjuje na temelju upućivanja članka 229. Uredbe (EU) br. 1308/2013, koji je također spomenut u članku 220. iste uredbe.


title: Predmet F-128/11: Rješenje Službeničkog suda (sudac pojedinac) od 18. prosinca 2015. – De Nicola protiv EIB-a (Javna služba — Osoblje EIB-a — Ocjenjivanje — Izvješće o ocjeni 2010 — Osporavanje — Unutarnji postupci — Uvjeti — Povlačenje tužbe — Tužba — Pravni interes — Nepostojanje — Razumni rok — Nepoštovanje — Očita nedopuštenost)

text:
               8.2.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 48/98

         Rješenje Službeničkog suda (sudac pojedinac) od 18. prosinca 2015. – De Nicola protiv EIB-a
   (Predmet F-128/11) (1)

   ((Javna služba - Osoblje EIB-a - Ocjenjivanje - Izvješće o ocjeni 2010 - Osporavanje - Unutarnji postupci - Uvjeti - Povlačenje tužbe - Tužba - Pravni interes - Nepostojanje - Razumni rok - Nepoštovanje - Očita nedopuštenost))
   (2016/C 048/112)
   Jezik postupka: talijanski

      Stranke

      Tužitelj: Carlo De Nicola (Strassen, Luksembourg) (zastupnik: L. Isola, odvjetnik)

      Tuženik: Europska investicijska banka (zastupnici: G. Nuvoli i T. Gilliams, agenti, A. Dal Ferro, odvjetnik)

      Predmet

   Tužbom se zahtjeva, kao prvo, poništenje dopisa i odluka EIB-a donesenih u upravnom postupku u okviru ocjenjivanja tužitelja o izvršavanju poslova u 2010., kao drugo, poništenje odluke predsjednika EIB-a o nepokretanju postupka mirenja pred odborom za mirenje, kao treće, poništenje godišnje ocjene tužitelja za 2010. u dijelu u kojem mu nije dodijeljena ocjena „exceptional performance” ili „very good performance” te nije predložen za promaknuće za poslove skupine D te, naposljetku, da se EIB-u naloži da mu naknadi pretrpljenu materijalnu i nematerijalnu štetu.

      Izreka rješenja

               1.

               Tužba se odbacuje kao očito nedopuštena.

               2.

               Carlo De Nicola snosit će vlastite troškove te mu se nalaže snošenje troškova Europske investicijske banke.

      (1)  SL C 65, 3. 3. 2012., str. 21.


title: Predmet T-720/14: Presuda Općeg suda od 30. studenoga 2016. – Rotenberg protiv Vijeća („Zajednička vanjska i sigurnosna politika — Mjere ograničavanja s obzirom na djelovanja kojima se podriva ili ugrožava Ukrajinu — Zamrzavanje financijskih sredstava — Ograničenja u pogledu ulaska na državna područja država članica — Fizičke osobe koje aktivno podupiru ili provode djelovanja kojima se podriva ili ugrožava Ukrajinu — Fizičke osobe koje imaju koristi od ruskih donositelja odluka koji su odgovorni za pripojenje Krima — Prava obrane — Obveza obrazlaganja — Očite pogreške u ocjeni — Pravo vlasništva — Sloboda poduzetništva — Pravo na poštovanje privatnog života — Proporcionalnost”)

text:
               23.1.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 22/23

         Presuda Općeg suda od 30. studenoga 2016. – Rotenberg protiv Vijeća
   (Predmet T-720/14) (1)

   ((„Zajednička vanjska i sigurnosna politika - Mjere ograničavanja s obzirom na djelovanja kojima se podriva ili ugrožava Ukrajinu - Zamrzavanje financijskih sredstava - Ograničenja u pogledu ulaska na državna područja država članica - Fizičke osobe koje aktivno podupiru ili provode djelovanja kojima se podriva ili ugrožava Ukrajinu - Fizičke osobe koje imaju koristi od ruskih donositelja odluka koji su odgovorni za pripojenje Krima - Prava obrane - Obveza obrazlaganja - Očite pogreške u ocjeni - Pravo vlasništva - Sloboda poduzetništva - Pravo na poštovanje privatnog života - Proporcionalnost”))
   (2017/C 022/29)
   Jezik postupka: engleski

      Stranke

      Tužitelj: Arkady Romanovich Rotenberg (Sankt-Peterburg, Rusija) (zastupnici: D. Pannick, QC, M. Lester, barrister i M. O’Kane, solicitor, zatim D. Pannick, M. Lester, S. Hey, H. Brunskill, solicitors i Z. Al-Rikabi, barrister, zatim D. Pannick, M. Lester i Z. Al-Rikabi)

      Tuženik: Vijeće Europske unije (zastupnici: J.-P. Hix i B. Driessen, agenti)

      Predmet

   Zahtjev na temelju članka 263. UFEU-a za djelomično poništenje, s jedne strane, Odluke Vijeća 2014/145/ZVSP od 17. ožujka 2014. o mjerama ograničavanja s obzirom na djelovanja kojima se podrivaju ili ugrožavaju teritorijalna cjelovitost, suverenitet i neovisnost Ukrajine (SL 2014, L 78, 17.3.2014., str. 16.), kako je izmijenjena prvi put Odlukom Vijeća 2014/508/ZVSP od 30. srpnja 2014. (SL 2014, L 226, str. 23.), drugi put Odlukom Vijeća (ZVSP) 2015/432 od 13. ožujka 2015. (SL 2015, L 70, str. 47.), treći put Odlukom Vijeća (ZVSP) 2015/1524 od 14. rujna 2015. (SL 2015, L 239, str. 157) i četvrti put Odlukom Vijeća (PESC) 2016/359 od 10. ožujka 2016. (SL 2016, L 67, str. 37.) te, s druge strane, Uredbe Vijeća (EU) br. 269/2014 od 17. ožujka 2014. o mjerama ograničavanja u odnosu na djelovanja koja podrivaju ili ugrožavaju teritorijalnu cjelovitost, suverenost i neovisnost Ukrajine (SL 2014, L 78, str. 6.), kako je provedena prvi put Provedbenom uredbom Vijeća (EU) br. 826/2014 od 30. srpnja 2014. (SL 2014, L 226, str. 16.), drugi put Provedbenom uredbom Vijeća (EU) 2015/427 od 13. ožujka 2015. (SL 2015, L 70, str. 1.), treći put Provedbenom uredbom Vijeća (EU) 2015/1514 od 14. rujna 2015. (SL 2015, L 239, str. 30.) i četvrti put Provedbenom uredbom Vijeća (EU) 2016/353 od 10. ožujka 2016. (SL 2016, L 67, str. 1.), u dijelu u kojem se ti akti odnose na tužitelja.

      Izreka

               1.

               Poništavaju se Odluka Vijeća 2014/145/ZVSP od 17. ožujka 2014. o mjerama ograničavanja s obzirom na djelovanja kojima se podrivaju ili ugrožavaju teritorijalna cjelovitost, suverenitet i neovisnost Ukrajine, kako je izmijenjena Odlukom Vijeća 2014/508/ZVSP od 30. srpnja 2014., i Uredba Vijeća (EU) br. 269/2014 od 17. ožujka 2014. o mjerama ograničavanja u odnosu na djelovanja koja podrivaju ili ugrožavaju teritorijalnu cjelovitost, suverenost i neovisnost Ukrajine, kako je izmijenjena Provedbenom uredbom Vijeća (EU) br. 826/2014 od 30. srpnja 2014., u dijelu u kojem se odnose na Arkadya Romanovicha Rotenberga.

               2.

               Tužba se u preostalom dijelu odbija.

               3.

               Svaka će stranka snositi svoje troškove.

      (1)  SL C 7, 12. 1. 2015.


title: Predmet C-260/16: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 11. svibnja 2016. uputio Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio (Italija) – Associazione Italiana dei Corrieri Aerei Internazionali (AICAI) i dr. protiv Autorità per le Garanzie nelle Comunicazioni, Ministero dello Sviluppo Economico

text:
               19.9.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 343/20

         Zahtjev za prethodnu odluku koji je 11. svibnja 2016. uputio Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio (Italija) – Associazione Italiana dei Corrieri Aerei Internazionali (AICAI) i dr. protiv Autorità per le Garanzie nelle Comunicazioni, Ministero dello Sviluppo Economico
   (Predmet C-260/16)
   (2016/C 343/31)
   Jezik postupka: talijanski

      Sud koji je uputio zahtjev

   Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelji: Associazione Italiana dei Corrieri Aerei Internazionali (AICAI), DHL Express (Italija) Srl, Federal Express Europe Inc., United Parcel Service Italia Ups Srl

      Tuženici: Autorità per le Garanzie nelle Comunicazioni, Ministero dello Sviluppo Economico

      Prethodna pitanja

               1.

               Protivi li se pravu Europske unije, osobito članku [2.] stavcima 1. i 1.a i članku 6. Direktive 97/67/EZ (1), kako je naknadno izmijenjena i dopunjena Direktivom 2008/6/EZ (2), primjena nacionalnih odredbi, osobito članka 2. točaka (a) i (f) Zakonodavne uredbe br. [261]/1999 u vezi s člankom 1. stavkom 1. točkama (g) i (r) kao i točkom (i) „Uredbe o dozvolama za pružanje poštanskih usluga javnosti” iz Priloga A Odluci AGCOM 129/15/CONS od 23. ožujka 2015. i povezanih „Postupovnih pravila za izdavanje dozvola za pružanje poštanskih usluga javnosti”, iz Uredbe Ministera dello Sviluppo Economico od 29. srpnja 2015., jer se njima želi u poštanske usluge uključiti također i usluge hitne dostave.

               2.

               Protivi li se pravu Europske unije, osobito članku 9. stavku 1. i članku [2.] točki 19. Direktive 97/67/EZ, kako je naknadno izmijenjena i dopunjena Direktivom 2008/6/EZ, kao i načelima proporcionalnosti i razumnosti, primjena nacionalnih odredbi, osobito članka 6. stavka 1. Zakonodavne uredbe br. [261]/1999, kao i članka 8. „Uredbe o dozvolama za pružanje poštanskih usluga javnosti” iz Priloga A Odluci AGCOM 129/15/CONS od 23. ožujka 2015. i povezanih „Postupovnih pravila za izdavanje dozvola za pružanje poštanskih usluga javnosti”, iz Uredbe Ministera dello Sviluppo Economico od 29. srpnja 2015., jer obvezuju pružatelje usluga hitne dostave da pribave i opću dozvolu povrh one kojom se jamči da su ispunjeni nužni uvjeti za pružanje poštanskih usluga.

               3.

               Protivi li se pravu Europske unije, osobito članku 7. stavku 4. i članku 9. stavku 2. Direktive 97/67/EZ, kako je naknadno izmijenjena i dopunjena Direktivom 2008/6/EZ, primjena nacionalnih odredbi, osobito članka 6. stavka 1.a i članka 10. stavka 2. Zakonodavne uredbe br. 261/1999, kao i članka 11. stavka 1. točke (f) i članka 15. stavka 2. „Uredbe o dozvolama za pružanje poštanskih usluga javnosti” iz Priloga A Odluci AGCOM 129/15/CONS od 23. ožujka 2015. i povezanih „Postupovnih pravila za izdavanje dozvola za pružanje poštanskih usluga javnosti”, iz Uredbe Ministera dello Sviluppo Economico od 29. srpnja 2015., jer obvezuju pružatelje usluga hitne dostave da plaćaju doprinose kompenzacijskom fondu za univerzalne usluge?

               4.

               Protivi li se pravu Europske unije, osobito članku 9. stavku 2. Direktive 97/67/EZ, kako je naknadno izmijenjena i dopunjena Direktivom 2008/6/EZ, primjena nacionalnih odredbi, osobito članka 6. i članka 10. Zakonodavne uredbe br. 261/1999, kao i članka 11. stavka 1. točke (f) i članka 15. stavka 2. „Uredbe o dozvolama za pružanje poštanskih usluga javnosti” iz Priloga A Odluci AGCOM 129/15/CONS od 23. ožujka 2015. i povezanih „Postupovnih pravila za izdavanje dozvola za pružanje poštanskih usluga javnosti”, iz Uredbe Ministera dello Sviluppo Economico od 29. srpnja 2015., jer ne sadrže nikakvo mjerilo u vezi s time u kojim okolnostima se doprinos kompenzacijskom fondu za troškove univerzalne usluge može smatrati primjerenim, i ne propisuju uvjete za primjenu koji se razlikuju kako u vezi s subjektivnim okolnostima obveznika doprinosa tako i tržišta.

      (1)  Direktiva 97/67/EZ Europskog parlamenta i Vijeća, od 15. prosinca 1997. o zajedničkim pravilima za razvoj unutarnjeg tržišta poštanskih usluga u Zajednici i poboljšanje kvalitete usluga (SL 1998, L 15, str. 14.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 6., svezak 9., str 53.).

      (2)  Direktiva 2008/6/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 20. veljače 2008. o izmjeni Direktive 97/67/EZ u pogledu potpunog postizanja unutarnjeg tržišta poštanskih usluga u Zajednici (SL L 52, str. 3.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 6., svezak 9. str 214.).


title: Predmet T-544/15: Tužba podnesena 9. rujna 2015. – Terna protiv Komisije

text:
               3.11.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 363/43

         Tužba podnesena 9. rujna 2015. – Terna protiv Komisije
   (Predmet T-544/15)
   (2015/C 363/53)
   Jezik postupka: talijanski

      Stranke

      Tužitelj: Terna – Rete elettrica nazionale SpA (Rim, Italija) (zastupnici: A. Police, L. Di Via, F. Covone, D.Carria, odvjetnici)

      Tuženik: Europska komisija

      Tužbeni zahtjevi

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

               —

               poništi odluku Europske komisije – Glavne uprave za mobilnost i promet (Glavna uprava za energetiku – SRD.3 – Financial management), referentne oznake Move.srd.3.dir(2015)2669621 od 6. srpnja 2015. u dijelu u kojem se isključuje naknada troškova koje je imalo društvo Terna u vezi s projektima br. 2009-E255/09-ENER/09-TEN-E-SI2.564583 i br. 2007-E221/07/2007-TREN/07TEN-E-S07.91403, i određuje obveza povrata iznosa priznatih za navedene projekte, u mjeri naznačenoj u tablici priloženoj pobijanom aktu,

               —

               podredno, poništi odluku Europske komisije – Glavne uprave za mobilnost i promet (Glavna uprava za energetiku – SRD.3 – Financial management), referentne oznake Move.srd.3.dir(2015)2669621 od 6. srpnja 2015., u dijelu u kojem naknada troškova koje je imalo društvo Terna u vezi s projektima br. 2009-E255/09-ENER/09-TEN-E-SI2.564583 i br. 2007-E221/07/2007-TREN/07TEN-E-S07.91403 nije snižena na iznos koji odgovara samoj dobiti koju je ostvarilo društvo CESI S.p.A.

      Tužbeni razlozi i glavni argumenti

   Tužba je usmjerena protiv akta Europske komisije – Glavne uprave za mobilnost i promet (Glavna uprava za energetiku – SRD.3 – Financial management), referentne oznake Move.srd.3.dir(2015)2669621 od 6. srpnja 2015., koju je društvo Terna S.p.A. zaprimilo 21. srpnja 2015. (upisni br. 0011151), u dijelu u kojem se isključuje primjena članka 40. stavka 3. Direktive 2004/17/EZ u vezi s doprinosima država u projektima br. 2009-E255/09-ENER/09-TEN-E-SI2.564583 i br. 2007-E221/07/2007-TREN/07TEN-E-S07.91403, i određuje obveza povrata iznosa priznatih za navedene projekte, u mjeri naznačenoj u tablici priloženoj pobijanom aktu, kao i protiv bilo kojeg drugog osnovnog ili s njim povezanog akta posebno što se tiče, prema potrebi, obavijesti Europske komisije – Glavne uprave za energetiku (Uprava B – Sigurnost opskrbe hranom, energetsko tržište i mreže, B.1 – Energetska politika, sigurnost opskrbe hranom i mreže), referentne oznake ENER.B1(2014)509729 od 18. lipnja 2014., te Audit report br. B22-09 od 1. veljače 2013., u dijelu u kojem se proglašava nedopuštenom naknada troškova koje je pretrpjelo društvo Terna S.p.A. u vezi s uslugama koje je isporučilo društvo CESI S.p.A. u okviru projekata.
   U prilog svojoj tužbi tužitelj navodi pet tužbenih razloga.

               1.

               Prvi tužbeni razlog odnosi se na dopuštenost tužbe.

                           —

                           U tom pogledu se ističe da je pobijani akt donesen u odnosu na tužitelja, jer na njega utječe izravno i osobno, i da gore navedeni akt, iako nije popraćen konkretnom provedbenom mjerom, treba smatrati konačnim te da ga tuženik kasnije ne može pobijati.

               2.

               Drugi tužbeni razlog, u vezi s osnovanosti tvrdnji, pogrešnom primjenom članka 14. i članka 37. Direktive 2004/17/EZ u materiji podizvođenja, pogreškom u istrazi i nedostatnosti obrazloženja pobijanog akta, pogrešnom primjenom članka III.7 stavka 1., stavka 4 . i stavka 6. Priloga III Odluci D/207630 iz 2008. i pogrešnom primjenom članka III.7. stavka 1., stavka 4. i stavka 6. Priloga III Odluci D/7181 iz 2010., u vezi s nepotrebnim umanjivanjem povrata u projektima zbog navodno formalno neispravne primjene pravila postupka u materiji izvođenja od strane društva Terna.

                           —

                           U tom pogledu posebno se ističe da se uvrštavanje odredbe o mogućem podizvođenju u okvirne sporazume sklopljene između društva Terna i društva CESI na kraju pregovaračkog postupka kojem nije prethodila objava poziva na nadmetanje ne može smatrati nesukladnim s Direktivom 2004/17/EZ, niti se može valjano pozvati na bilo kakvu navodnu indiciju o nepostojanju razloga tehničke naravi koji dozvoljavaju izravno sklapanje ugovora s određenim poduzetnikom.

                           —

                           Akt je zahvaćen povredom također i zbog sljedećeg razloga, koji se odnosi na iskrivljavanje činjenica u vezi s odnosom između okvirnog ugovora i pojedinačnih ugovora koje je društvo Terna povjerilo društvu CESI.

               3.

               Treći tužbeni razlog odnosi se na pogrešnu primjenu članka 40. stavka 3. točka (c) Direktive 2004/17/EZ, jer Europska komisija nije dokazala da se mogu smatrati ispunjenima uvjeti tehničke naravi koji bi dozvoljavali sklapanje ugovora s određenim poduzetnikom bez prethodne objave poziva za nadmetanje, i na pogrešku u istrazi i nedostatnost obrazloženja odbijanja zahtjeva za povrat.

               4.

               Četvrti tužbeni razlog odnosi se na pogrešnu primjenu Direktive 2004/17/EZ i na povredu načela legitimnih očekivanja društva Terna jer se isključila dopuštenost zahtjeva za naknadu u vezi s ugovorima uključenim u okvirni sporazum unatoč objavi u G.U.U.E. obavijesti o sklopljenim ugovorima i nevažnosti određenih iznosa u svrhu ispunjavanja obveza u vezi s europskim postupcima.

               5.

               Peti tužbeni razlog, naveden podredno, u vezi s povredom načela razumnosti i proporcionalnosti do koje je doveo učinak Odluke Komisije o potpunom isključenju zahtjeva za naknadu umjesto proporcionalnog smanjenja.


title: Predmet T-293/17: Tužba podnesena 16. svibnja 2017. – Fakro protiv Komisije

text:
               31.7.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 249/29

         Tužba podnesena 16. svibnja 2017. – Fakro protiv Komisije
   (Predmet T-293/17)
   (2017/C 249/45)
   Jezik postupka: poljski

      Stranke

      Tužitelj: Fakro sp. z o.o. (Nowy Sącz, Poljska) (zastupnik: A. Radkowiak-Macuda, radca prawny)

      Tuženik: Europska komisija

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

               —

               utvrdi da je Komisija, time što je nije zauzela stajalište o prijavi koju je tužitelj 12. srpnja 2012. podnio zbog zlouporabe vladajućeg položaja od strane grupe VELUX, iako je on to od nje formalno tražio, povrijedila obveze koje ima na temelju UFEU-a i Povelje o temeljnim pravima;

               —

               naloži Komisiji snošenje troškova, uključujući i u slučaju obustave postupka ako Komisija tijekom sudskog postupka donese odluku.

      Tužbeni razlozi i glavni argumenti

   Tužitelj ističe jedan tužbeni razlog: povreda članka 288. UFEU-a u vezi s člancima 102. i 105. UFEU-a i člankom 41. Povelje o temeljnim pravima.
   Zauzimanje – nakon 3,5 godine – navodno meritornog prvog stajališta u okviru postupka pokrenutog tužiteljevom prijavom nije djelovanje u razumnom roku. Komisija nije podnijela nikakav dokaz o poduzimanju bilo kakvih radnji u okviru istražnog postupka. Prije donošenja odluke Komisija je obvezna iscrpno ispitati činjenične i pravne okolnosti koje je naveo podnositelj prijave. Postupak koji je pokrenuo podnositelj prijave je jedini način da on očuva svoja prava.


title: Predmet T-368/12 P: Presuda Općeg suda od 21. svibnja 2014. – Komisija protiv Macchia ( „Žalba — Javna služba — Članovi privremenog osoblja — Ugovor na određeno vrijeme — Odluka da se ne obnovi ugovor na određeno vrijeme — Nadležnost Službeničkog suda — Članak 8. prva alineja Uvjeta zaposlenja ostalih službenika Europske unije — Obveza pažnje — Pojam interesa službe — Zabrana odlučivanja ultra petita — Raspravno načelo” )

text:
               7.7.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 212/27

         Presuda Općeg suda od 21. svibnja 2014. – Komisija protiv Macchia
   (Predmet T-368/12 P) (1)

   ((„Žalba - Javna služba - Članovi privremenog osoblja - Ugovor na određeno vrijeme - Odluka da se ne obnovi ugovor na određeno vrijeme - Nadležnost Službeničkog suda - Članak 8. prva alineja Uvjeta zaposlenja ostalih službenika Europske unije - Obveza pažnje - Pojam interesa službe - Zabrana odlučivanja ultra petita - Raspravno načelo”))
   2014/C 212/32
   Jezik postupka: francuski

      Stranke

      Žalitelj: Europska komisija (zastupnici: J. Currall i D. Martin, agenti)

      Druga stranka u postupku: Luigi Macchia (Varèse, Italija) (zastupnici: S. Rodrigues, A. Blot i C. Bernard-Glanz, avocats)

      Predmet

   Žalba protiv presude Službeničkog suda Europske unije (treće vijeće) od 13. lipnja 2012. Macchia/Komisija (F-63/11, još neobjavljena u Recueil), s ciljem poništenja te presude.

      Izreka

               1.

               Presuda Službeničkog suda Europske unije (treće vijeće) od 13. lipnja 2012., Macchia/Komisija (F-63/11) se poništava u dijelu u kojem poništava odluku glavnog direktora Europskog ureda za borbu protiv prijevara (OLAF) od 12. kolovoza 2010. koja se odnosi na odbijanje zahtjeva za produljenje ugovora članu privremenog osoblja Luigiu Macchii te se odbija, slijedom toga, zahtjev za vraćanje L. Macchie na radno mjesto u OLAF-u i zahtjev za naknadom materijalne štete koji su ocijenjeni kao preuranjeni.

               2.

               U preostalom dijelu žalba se odbija.

               3.

               Predmet je vraćen Službeničkom sudu.

               4.

               O troškovima će se odlučiti naknadno.

      (1)  SL C 311, 13.10.2012.


title: Predmet C-90/14: Zahtjev za prethodnu odluku koju je 24. veljače 2014. uputio Juzgado de Primera Instancia de Miranda de Ebro (Španjolska) – Banco Grupo Cajatres S.A. protiv Maríje Mercedes Manjón Pinilla i nasljedničke zajednice nastale povodom smrti Miguela Ángela Viane Gordejuele

text:
               19.5.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 151/12

         Zahtjev za prethodnu odluku koju je 24. veljače 2014. uputio Juzgado de Primera Instancia de Miranda de Ebro (Španjolska) – Banco Grupo Cajatres S.A. protiv Maríje Mercedes Manjón Pinilla i nasljedničke zajednice nastale povodom smrti Miguela Ángela Viane Gordejuele
   (Predmet C-90/14)
   2014/C 151/15
   Jezik postupka: španjolski

      Sud koji je uputio zahtjev

   Juzgado de Primera Instancia de Miranda de Ebro

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelj: Banco Grupo Cajatres S.A.

      Tuženici: María Mercedes Manjón Pinilla i nasljednička zajednica nastala povodom smrti Miguela Ángela Viane Gordejuele

      Prethodna pitanja

               1.

               Protivi li se člancima 6. stavku 1. i 7. stavku 1. Direktive 93/13/EEZ (1) pravilo kao što je druga prijelazna odredba Zakona 1/2013 od 14. svibnja koje u svakom slučaju predviđa smanjenje stope zatezne kamate, bez obzira na to što ugovorna odredba o zateznim kamatama prvotno uopće nije bio nepošten?

               2.

               Protivi li se člancima 3. stavku 1., 4. stavku 1., 6. stavku 1. i 7. stavku 1. Direktive 93/13/EEZ od 5. travnja nacionalno pravilo kao što je članak 114. Zakona o založnom pravu na nekretnini (Ley Hipotecaria) koji nacionalnom sucu dopušta da, radi ocjene nepoštenosti ugovorne odredbe o zateznim kamatama, ispita jedino prelazi li ugovorena kamatna stopa trostruki iznos zakonske kamatne stope, a ne i druge okolnosti?

               3.

               Protivi li se člancima 3. stavku 1., 4. stavku 1., 6. stavku 1. i 7. stavku 1. Direktive 93/13/EEZ od 5. travnja nacionalno pravilo kao što je članak 693. LEC-a koje omogućuje prijevremeno zahtijevanje povrata ukupnog zajma zbog neplaćanja triju mjesečnih obroka, a da se pritom ne vodi računa o drugim čimbenicima kao što su trajanje ili iznos zajma ili bilo kojim drugim relevantnim čimbenicima i koje, osim toga, mogućnost izbjegavanja učinaka spomenutog prijevremenog dospijeća uvjetuje dobrom voljom vjerovnika, osim u slučajevima u kojima je riječ o hipoteci osnovanoj na nekretnini koja se nalazi na adresi koja je ujedno i adresa stalnog boravišta dužnika?

      (1)  Direktiva Vijeća 93/13/EEZ od 5. travnja 1993. o nepoštenim uvjetima u potrošačkim ugovorima SL L 95, str. 29. [neslužbeni prijevod]


title: Predmet C-238/16: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 26. travnja 2016. uputio Finanzgericht Münster (Njemačka) – X protiv Finanzamt I

text:
               19.9.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 343/18

         Zahtjev za prethodnu odluku koji je 26. travnja 2016. uputio Finanzgericht Münster (Njemačka) – X protiv Finanzamt I
   (Predmet C-238/16)
   (2016/C 343/29)
   Jezik postupka: njemački

      Sud koji je uputio zahtjev

   Finanzgericht Münster

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelj: X

      Tuženik: Finanzamt I

      Prethodna pitanja

               1.

               Treba li članak 132. stavak 1. točku (d) Direktive 2006/112/EZ (1) tumačiti na način da isporuka ljudske krvi obuhvaća i isporuku krvne plazme dobivene iz ljudske krvi?

               2.

               U slučaju pozitivnog odgovora na prvo pitanje: Vrijedi li to i za krvnu plazmu koja nije neposredno namijenjena za terapeutske svrhe, nego isključivo za proizvodnju lijekova?

               3.

               U slučaju negativnog odgovora na drugo pitanje: Ovisi li kvalificiranje kao krvi samo o predviđenoj svrsi ili i o teoretski postojećim mogućnostima primjene krvne plazme?

               4.

               U slučaju pozitivnog odgovora na prvo i drugo pitanje: Dovodi li transakcija koja je sukladno članku 132. stavku 1. točki (d) Direktive 2006/112/EZ izuzeta od poreza na dodanu vrijednost u državi članici, neovisno o sustavu poreza na dodanu vrijednost koji se primjenjuje u trećoj zemlji, do isključenja prava na odbitak pretporeza sukladno članku 168. Direktive 2006/112/EZ, čak i kad je riječ o isporuci za izvoz u odnosu na koju sukladno članku 169. točki (b) Direktive 2006/112/EZ u vezi s člankom 146. stavkom 1. Direktive 2006/112/EZ postoji pravo na odbitak pretporeza?

      (1)  Direktiva Vijeća 2006/112/EZ od 28. studenoga 2006. o zajedničkom sustavu poreza na dodanu vrijednost, SL L 347, str. 1. (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 9., svezak 1., str. 120.)


title: Predmet T-288/14: Rješenje Općeg suda od 22. svibnja 2015. – Energiewerke Nord protiv Komisije („Državne potpore — Mjere koje je usvojila Njemačka u korist električne energije proizvedene iz obnovljivih izvora energije i poduzeća velikih potrošača električne energije — Odluka o pokretanju postupka iz članka 108. stavka 2. UFEU-a — Donošenje konačne odluke nakon podnošenja tužbe — Obustava postupka”)

text:
               27.7.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 245/20

         Rješenje Općeg suda od 22. svibnja 2015. – Energiewerke Nord protiv Komisije
   (Predmet T-288/14) (1)

   ((„Državne potpore - Mjere koje je usvojila Njemačka u korist električne energije proizvedene iz obnovljivih izvora energije i poduzeća velikih potrošača električne energije - Odluka o pokretanju postupka iz članka 108. stavka 2. UFEU-a - Donošenje konačne odluke nakon podnošenja tužbe - Obustava postupka”))
   (2015/C 245/24)
   Jezik postupka: njemački

      Stranke

      Tužitelj: Energiewerke Nord GmbH (Rubenow, Njemačka) (zastupnici: T. Volz, B. Wißmann, M. Püstow, M. Ringel, C. Oehme i T. Wielsch, odvjetnici)

      Tuženik: Europska komisija (zastupnici: T. Maxian Rusche i R. Sauer, agenti, uz asistenciju A. Luke i C. Maurer, odvjetnika)

      Predmet

   Zahtjev za djelomično poništenje Odluke Komisije C (2013) 4424 final od 18. prosinca 2013. o pokretanju postupka predviđenog člankom 108. stavkom 2. UFEU-a u vezi s mjerama koje je usvojila Savezna Republika Njemačka u korist električne energije iz obnovljivih izvora kao i velikih potrošača energije [Državna potpora SA. 33995 (2013/C) (ex 2013/NN)].

      Izreka

               1.

               Obustavlja se postupak po tužbi.

               2.

               Obustavlja se postupak po zahtjevu za intervenciju koji je podnijelo Nadzorno tijelo EFTA-e.

               3.

               Energiewerke Nord GmbH će, osim vlastitih, snositi i troškove Europske komisije, uključujući i troškove postupka privremene pravne zaštite.

               4.

               Nadzorno tijelo EFTA-e će snositi vlastite troškove.

      (1)  SL C 223, 14. 7. 2014.


title: Predmet T-618/13: Tužba podnesena 25. studenog 2013. — Oracle America protiv OHIM-a — Aava Mobile (AAVA CORE)

text:
               15.2.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 45/36

         Tužba podnesena 25. studenog 2013. — Oracle America protiv OHIM-a — Aava Mobile (AAVA CORE)
   (Predmet T-618/13)
   2014/C 45/63
   Jezik na kojem je tužba podnesena: engleski

      Stranke

      Tužitelj: Oracle America, Inc. (Wilmington, Sjedinjene Države) (zastupnik: T. Heydn, lawyer)

      Tuženik: Ured za usklađivanje na unutarnjem tržištu (žigovi i dizajni)

      Druga stranka u postupku pred žalbenim vijećem: Aava Mobile Oy (Oulu, Finska)

      Zahtjevi

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

               —

               poništi odluku drugog žalbenog vijeća Ureda za usklađivanje na unutarnjem tržištu (žigovi i dizajni) od 11. rujna 2013. donesenu u predmetu R 1369/2012-2;

               —

               naloži tuženiku snošenje troškova postupka.

      Tužbeni razlozi i glavni argumenti

      Podnositelj prijave žiga Zajednice: druga stranka u postupku pred žalbenim vijećem

      Predmetni žig Zajednice: verbalni žig „AAVA CORE” za proizvode i usluge iz razreda 9, 38 i 42 — prijava žiga Zajednice br. 9 712 811

      Nositelj žiga ili znaka navedenog u postupku prigovora: tužitelj

      Navedeni žig ili znak: registracija žiga Zajednice br. 6 551 626 za verbalni žig „JAVA” za proizvode i usluge iz razreda 9, 16, 35, 37, 38, 41, 42 i 45; žig „JAVA” dobro poznat u svim državama članicama Europske unije za proizvode i usluge iz razreda 9, 38 i 42

      Odluka odjela za prigovore: prigovor je odbačen u cijelosti

      Odluka žalbenog vijeća: žalba je odbijena

      Tužbeni razlozi: povreda članka 8. stavka 1. točke (b) i članka 8. stavka 5. Uredbe o žigu Zajednice.


title: Predmet C-271/17: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 18. svibnja 2017. uputio Rechtbank Amsterdam (Nizozemska) – Openbaar Ministerie protiv Sławomira Andrzeja Zdziaszeka

text:
               21.8.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 277/24

         Zahtjev za prethodnu odluku koji je 18. svibnja 2017. uputio Rechtbank Amsterdam (Nizozemska) – Openbaar Ministerie protiv Sławomira Andrzeja Zdziaszeka
   (Predmet C-271/17)
   (2017/C 277/35)
   Jezik postupka: nizozemski

      Sud koji je uputio zahtjev

   Rechtbank Amsterdam

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelj: Openbaar Ministerie

      Tuženik: Sławomir Andrzej Zdziaszek

      Prethodna pitanja

               1.

               Je li postupak – poput onoga koji je doveo do „cumulative sentence” od 25. ožujka 2014. –

                           —

                           u kojem sud u državi članici izdavateljici odlučuje o oblikovanju ukupne kazne iz pojedinačnih kazni zatvora na koje je dotična osoba već pravomoćno osuđena, i/ili izmjeni ukupne kazne zatvora na koju je dotična osoba već pravomoćno osuđena, i

                           —

                           u kojem se sud više ne bavi pitanjem krivnje,

                     „suđenj[e] koje je rezultiralo odlukom” u smislu članka 4.a stavka 1. Okvirne odluke 2002/584/PUP (1)?

               2.

               Može li pravosudno tijelo izvršenja

                           —

                           u slučaju u kojem se tražena osoba nije osobno pojavila na suđenju koje je rezultiralo odlukom,

                           —

                           ali u kojem pravosudno tijelo koje izdaje nalog nije navelo niti u EUN-u [europski uhidbeni nalog] niti u dodatnim informacijama zatraženim prema članku 15. stavku 2. Okvirne odluke 2002/584/PUP u skladu s formulacijom jednog ili više scenarija u točki 3. polju (d) obrasca EUN-a postoji li jedna ili više okolnosti navedenih u članku 4.a stavku 1. točkama (a) do (d) Okvirne odluke 2002/584/PUP,

                     utvrditi samo zbog toga da nije ispunjena nijedna od pretpostavki iz članka 4.a stavka 1. točki (a) do (d) Okvirne odluke 2002/584/PUP i samo zbog toga odbiti izvršenje EUN-a?

               3.

               Je li žalbeni postupak

                           —

                           u kojem je provedeno ispitivanje činjeničnog stanja i

                           —

                           koji je doveo do (ponovne) osude dotične osobe i/ili potvrde osude izrečene u prvostupanjskom postupku,

                           —

                           na čije se izvršenje odnosi EUN,

                     „suđenj[e] koje je rezultiralo odlukom” u smislu članka 4.a stavka 1. Okvirne odluke 2002/584/PUP?

      (1)  Okvirna odluka Vijeća od 13. lipnja 2002. o Europskom uhidbenom nalogu i postupcima predaje između država članica (SL 2002., L 190, str. 1.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 19., svezak 3., str. 83. i ispravak SL 2013., L 222, str. 14.)


title: Predmet C-469/13: Presuda Suda (treće vijeće) od 17. srpnja 2014. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Tribunale di Verona -Italija) – Shamim Tahir protiv Ministero dell'Interno, Questura di Verona (Zahtjev za prethodnu odluku — Područje slobode, sigurnosti i pravde — Direktiva 2003/109/EZ — Članak 2. i članak 4. stavak 1., članak 7. stavak 1. i članak 13. — ,Boravišna dozvola EU-a za osobu s dugotrajnim boravištem’ — Uvjeti za odobravanje — Zakonit i neprekinut boravak u državi članici domaćinu tijekom pet godina prije podnošenja zahtjeva za dozvolu — Osoba vezana obiteljskim vezama za osobu s dugotrajnim boravištem — Povoljnije nacionalne odredbe — Učinci)

text:
               15.9.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 315/22

         Presuda Suda (treće vijeće) od 17. srpnja 2014. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Tribunale di Verona -Italija) – Shamim Tahir protiv Ministero dell'Interno, Questura di Verona
   (Predmet C-469/13) (1)

   ((Zahtjev za prethodnu odluku - Područje slobode, sigurnosti i pravde - Direktiva 2003/109/EZ - Članak 2. i članak 4. stavak 1., članak 7. stavak 1. i članak 13. - ,Boravišna dozvola EU-a za osobu s dugotrajnim boravištem’ - Uvjeti za odobravanje - Zakonit i neprekinut boravak u državi članici domaćinu tijekom pet godina prije podnošenja zahtjeva za dozvolu - Osoba vezana obiteljskim vezama za osobu s dugotrajnim boravištem - Povoljnije nacionalne odredbe - Učinci))
   2014/C 315/32
   Jezik postupka: talijanski

      Sud koji je uputio zahtjev

   Tribunale di Verona

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelj: Shamim Tahir

      Tuženici: Ministero dell'Interno, Questura di Verona

      Izreka

               1.

               Članak 4. stavak 1. i članak 7. stavak 1. Direktive Vijeća 2003/109/EZ od 25. studenoga 2003. o statusu državljana trećih zemalja s dugotrajnim boravištem, kako je izmijenjena Direktivom 2011/51/EU Europskog parlamenta i Vijeća od 11. svibnja 2011., treba tumačiti na način da se člana obitelji, kako je definiran u članku 2. točki (e) te direktive, osobe koja je već stekla status osobe s dugotrajnim boravištem ne može izuzeti od obveze ispunjavanja uvjeta iz članka 4. stavka 1. iste direktive prema kojem, da bi stekli taj status, državljani trećih zemalja moraju zakonito i neprekinuto boraviti na njezinom državnom području pet godina neposredno prije podnošenja odgovarajućeg zahtjeva.

               2.

               Članak 13. Direktive 2003/109, kako je izmijenjena Direktivom 2011/51, treba tumačiti na način da ne dopušta državi članici odobravanje, pod povoljnijim uvjetima od onih koji su propisani tom direktivom, članu obitelji u smislu članka 2. točke (e) te direktive, boravišne dozvole EU-a za osobu s dugotrajnim boravištem.

      (1)  SL C 52, 22.2.2014.


title: Predmet T-815/16: Tužba podnesena 22. studenoga 2016. – For Tune protiv EUIPO-a – Simplicity Trade (opus AETERNATUM)

text:
               16.1.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 14/55

         Tužba podnesena 22. studenoga 2016. – For Tune protiv EUIPO-a – Simplicity Trade (opus AETERNATUM)
   (Predmet T-815/16)
   (2017/C 014/65)
   Jezik na kojem je tužba podnesena: engleski

      Stranke

      Tužitelj: For Tune sp. z o.o. (Varšava, Poljska) (zastupnik: K. Popławska, odvjetnica)

      Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO)

      Druga stranka pred žalbenim vijećem: Simplicity trade GmbH (Oelde, Njemačka)

      Podaci o postupku pred EUIPO-om

      Podnositelj prijave: tužitelj

      Predmetni sporni žig: figurativni žig Europske unije s verbalnim elementom „opus AETERNATUM” – prijava za registraciju br. 11 024 296

      Postupak pred EUIPO-om: postupak povodom prigovora

      Pobijana odluka: odluka drugog žalbenog vijeća EUIPO-a od 14. rujna 2016. u predmetu R 152/2016-2

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

               —

               poništi pobijanu odluku;

               —

               naloži EUIPO-u i drugoj stranci pred žalbenim vijećem snošenje troškova.

      Tužbeni razlog

               —

               Povreda članka 8. stavka 1. točke (b) Uredbe br. 207/2009.


               10.12.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 410/6

         Postupak koji je 12. kolovoza 2015. Nadzorno tijelo EFTA-e pokrenulo protiv Islanda
   (Predmet E-21/15)
   (2015/C 410/05)
   Nadzorno tijelo EFTA-e, koje zastupaju Øyvind Bø i Marlene Lie Hakkebo, zastupnici Nadzornog tijela EFTA-e, 35 Rue Belliard, 1040 Bruxelles/Brussel, Belgique/België, pokrenulo je 12. kolovoza 2015. pred Sudom EFTA-e postupak protiv Islanda.
   Nadzorno tijelo EFTA-e od Suda EFTA-e zahtijeva da:

               1.

               ustvrdi da zbog stoga što u predviđenom roku nije donio mjere potrebne za provedbu Akta iz točke 1.a poglavlja XXIV. Priloga II. Sporazumu o Europskom gospodarskom prostoru (Direktiva 2011/88/EU Europskog parlamenta i Vijeća od 16. studenoga 2011. o izmjeni Direktive 97/68/EZ u vezi s odredbom za motore koji se stavljaju na tržište prema fleksibilnoj shemi), kako je prilagođen Sporazumu njegovim Protokolom 1., Island nije ispunio svoje obveze iz članka 2. Akta i članka 7. Sporazuma.

               2.

               naloži Islandu da snosi troškove tog postupka.

      Pravna pozadina i činjenična osnova te navedeni razlozi:

               —

               U tužbi se navodi da se do 28. ožujka 2015. Island nije uskladio s obrazloženim mišljenjem Nadzornog tijela EFTA-e od 28. siječnja 2015. o propustu Islanda da u svojem nacionalnom pravnom poretku provede Direktivu 2011/88/EU Europskog parlamenta i Vijeća od 16. studenoga 2011. o izmjeni Direktive 97/68/EZ u vezi s odredbom za motore koji se stavljaju na tržište prema fleksibilnoj shemi, u skladu s točkom 1.a poglavlja XXIV. Priloga II. Sporazumu o Europskom gospodarskom prostoru, kako je prilagođena Sporazumu njegovim Protokolom 1. („Akt”).

               —

               Nadzorno tijelo EFTA-e smatra da zbog stoga što nije u predviđenom roku donio mjere potrebne za provedbu Akta, Island nije ispunio svoje obveze iz članka 2. Akta i članka 7. Sporazuma o EGP-u.


title: Predmet C-467/13 P: Žalba koju je podnio Industries Chimiques du Fluor (ICF) 27. kolovoza 2013. protiv presude Općeg suda (prvo vijeće) donesene 18. lipnja 2013. u predmetu T-406/08, Industries Chimiques du Fluor (ICF) protiv Komisije

text:
               16.11.2013

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 336/8

         Žalba koju je podnio Industries Chimiques du Fluor (ICF) 27. kolovoza 2013. protiv presude Općeg suda (prvo vijeće) donesene 18. lipnja 2013. u predmetu T-406/08, Industries Chimiques du Fluor (ICF) protiv Komisije
   (Predmet C-467/13 P)
   2013/C 336/18
   Jezik postupka: francuski

      Stranke

      Žalitelj: Industries Chimiques du Fluor (ICF) (zastupnici: P. Wytinck, D. Gillet, odvjetnici)

      Druga stranka u postupku: Europska komisija

      Žalbeni zahtjevi

               —

               ukinuti presudu Općeg suda od 18. lipnja 2013. donesenu u predmetu T-406/08, Industries Chimiques du Fluor (ICF) protiv Europske komisije, te, ukoliko Sud smatra da raspolaže s dovoljno podataka da sam donese odluku o predmetu spora, ukinuti kaznu od 1 700 000 eura koja je pobijanom odlukom izrečena ICF-u, ili barem smanjiti njezin iznos;

               —

               podredno, ukinuti presudu Općeg suda i vratiti predmet Općem sudu;

               —

               naložiti Komisiji snošenje svih troškova žalbenog postupka.

      Žalbeni razlozi i glavni argumenti

   U prilog žalbi žalitelj iznosi tri žalbena razloga.
   Kao prvi žalbeni razlog, žalitelj navodi da je Opći sud povrijedio pravo, ili da je u najmanju ruku počinio materijalnu pogrešku prilikom utvrđivanja činjenica, ili pogrešku prilikom ocjene istih, zaključivši da činjenica da se osporena odluka Komisije temelji na dokumentima koji nisu bili navedeni u obavijesti o prigovorima, ne predstavlja povredu prava na obranu niti povredu članka 27. Uredbe (EZ) br.1/2003 (1).
   Žalitelj također smatra da je Opći sud povrijedio pravo ocijenivši da smanjenje broja počinitelja povrede od strane Komisije između obavijesti o prigovorima i donošenja pobijane odluke nije naškodilo interesima žalitelja, niti je povrijedilo njegova prava na obranu, utoliko što mu nije dana prilika da se izjasni o tom smanjenju prije donošenja pobijane odluke.
   Kao drugi žalbeni razlog, žalitelj navodi povredu članka 23. Uredbe (EZ) br. 1/2003. Tvrdi naime da je Opći sud pogrešno protumačio stavak 18. Smjernica o metodi za utvrđivanje kazni, tumačeći izraz „ukupna vrijednost prihoda od prodaje robe ili usluga na koje se povreda odnosi” na način da označava ukupnu vrijednost svih prihoda od prodaje poduzeća koja su počinila povredu, a ne samo ukupnu vrijednost prihoda od prodaje na tom tržištu.
   Žalitelj također prigovara Općem sudu da nije obrazložio svoju presudu, time što nije na prikladan i zadovoljavajući način odgovorio na prigovore da je Komisija odstupila od svoje prakse prilikom određivanja iznosa kazne.
   Kao treći žalbeni razlog, žalitelj ističe predugo trajanje postupka pred Općim sudom, čime je povrijeđen članak 47. Povelje o temeljnim pravima Europske unije, iako je, prema njegovom mišljenju, riječ o jednostavnom predmetu s malim brojem dokumenata. Posljedično tome, žalitelj zahtijeva da se, u skladu s presudom Baustahlgewebe protiv Komisije (2), smanji iznos kazne koja mu je izrečena.
   Žalitelj na kraju prigovara Općem sudu i povredu članka 31.Uredbe (EZ) br.1/2003. Napominje da Opći sud nije ispravno izvršio svoju neograničenu nadležnost, time što nije samostalno ocijenio niti obrazložio zbog čega je u predmetnom slučaju opravdano izricanje kazne. U tom smislu, žalitelj smatra da Opći sud nije odgovorio na različite argumente koje je on iznio tijekom postupka.

      (1)  Uredba Vijeća (EZ) br. 1/2003 od 16. prosinca 2002. o provedbi pravila o tržišnom natjecanju koja su propisana člancima 81. i 82. Ugovora o EZ-u (SL 2003 L1, str.1.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 8. svezak 1., str.165.).

      (2)  Presuda od 17. prosinca 1998. Baustahlgewebe/Komisija, C-185/95 P, Receuil, str. I-8417.


title: Predmet T-405/16: Tužba podnesena 29. srpnja 2016. – The Regents of the University of California protiv CPVO-a – Nador Cott Protection i CVVP (Tang Gold)

text:
               16.1.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 14/36

         Tužba podnesena 29. srpnja 2016. – The Regents of the University of California protiv CPVO-a – Nador Cott Protection i CVVP (Tang Gold)
   (Predmet T-405/16)
   (2017/C 014/44)
   Jezik na kojem je tužba podnesena: španjolski

      Stranke

      Tužitelj: The Regents of the University of California (Riverside, Kalifornija, Sjedinjene Američke Države) (zastupnici: J. Muñoz-Delgado Mérida, S. Poza Martínez, M. Esteve Sanz i J. Lissen Arbeloa, odvjetnici)

      Tuženik: Ured Zajednice za zaštitu biljnih sorti(CPVO)

      Druge stranke pred žalbenim vijećem: Nador Cott Protection SARL (Saint-Raphaël, Francuska) i Club de Variedades Vegetales Protegidas (Valencia, Španjolska)

      Podaci o postupku pred EUIPO-om

      Nositelj oplemenjivačkih prava na spornu biljnu sortu Zajednice: tužitelj

      Sporna biljna sorta na koju se primjenjuju oplemenjivačka prava Zajednice: biljna sorta na koju se primjenjuju oplemenjivačka prava Zajednice br. EU 38924, oznaka sorte: Tang Gold, vrsta: Citrus reticulata Bianco

      Pobijana odluka: odluka žalbenog vijeća CPVO-a od 29. travnja 2016. u predmetu A006/2014

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

               —

               za sortu Nadorcott, u pogledu obilježja br. 68. Protokola CPVO-TP 201/2, odredi stupanj izražajnosti opisan kao „vrlo visoki” s oznakom 9, ili podredno, stupanj izražajnosti opisan kao „visoki” s oznakom 7, i da to bude navedeno u Izvještaju o razlikama među sličnim sortama koji je dio službenog opisa sorte Tang Gold.

               —

               prizna postojanje jasnih razlika između sorti Tang Gold i Nardorcott što se tiče obilježja pod brojevima 5., 6., 14., 15., 16., 37., 50., 60. i 65. Protokola CPVO-TP 201/2, utvrdi to i da ispravi Izvještaj o razlikama među sličnim sortama koji je dio službenog opisa sorte Tang Gold, tako da ih uključi u njega.

      Tužbeni razlozi

               —

               Povreda članaka 57., 62., 67., 75. i 81. Uredbe br. 2100/94.

               —

               Povreda članka 49. Uredbe br. 874/09.

               —

               Pogrešno tumačenje Izvještaja IVIA-a naslovljenog „Važnost smanjenja broja sjemenki putem inducirane mutageneze”.

               —

               Neuvjetovanost obilježja 68. okolišnim okolnostima.

               —

               Usporedivost podataka koje je dostavio UCR u pogledu broja sjemenki sorte Nadorcott.


title: Predmet T-121/14: Tužba podnesena 18. veljače 2014. – PT Pelita Agung Agrindustri protiv Vijeća

text:
               14.4.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 112/60

         Tužba podnesena 18. veljače 2014. – PT Pelita Agung Agrindustri protiv Vijeća
   (Predmet T-121/14)
   2014/C 112/77
   Jezik postupka: engleski

      Stranke

      Tužitelj: PT Pelita Agung Agrindustri (Medan, Indonezija) (zastupnici: F. Graafsma i J. Cornelis, lawyers)

      Tuženik: Vijeće Europske unije

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

               —

               poništi Provedbenu uredbu Vijeća (EU) br. 1194/2013 od 19. studenoga 2013. o uvođenju konačne antidampinške pristojbe i konačnoj naplati privremene pristojbe uvedene na uvoz biodizela podrijetlom iz Argentine i Indonezije (SL 2013 L 315, str. 2.), u dijelu u kojem se za tužitelja uvodi antidampinška pristojba; te

               —

               naloži tuženiku snošenje troškova postupka.

      Tužbeni razlozi i glavni argumenti

   U prilog osnovanosti tužbe tužitelj ističe sedam tužbenih razloga.

               1.

               Prvi tužbeni razlog temelji se na tvrdnji da Sporazum o antidampingu WTO-a ne dozvoljava prilagođavanje troškova samo iz razloga što su oni su oni niži nego na ostalim tržištima ili su „iskrivljeni” zbog intervencije vlade. Stoga treba proglasiti neprimjenjivim članak 2. stavak 5. Uredbe Vijeća (EZ) br. 1225/2009 od 30. studenoga 2009. o zaštiti od dampinškog uvoza iz zemalja koje nisu članice Europske zajednice (SL 2009 L 343, str. 51.; u daljnjem tekstu: „Osnovna uredba”) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 11., svezak 30., str. 202.). u dijelu u kojem se omogućuje prilagođavanje troškova.

               2.

               Drugi tužbeni razlog temelji se na tvrdnji da prilagođavanje troškova sirova palmina ulja (CPO) u ovom slučaju predstavlja povredu članka 2. stavka 5. Osnovne uredbe. Preciznije, tuženik iznosi sljedeće tvrdnje:

                           —

                           dostatni dokazi temeljem kojih je donesen zaključak da su cijene CPO-a na indonezijskom tržištu iskrivljene ne postoje, te su Vijeće i Europska komisija (u daljnjem tekstu: „Institucije”) počinili očitu pogrešku u ocjeni zaključivši da su cijene CPO-a na indonezijskom tržištu iskrivljene;

                           —

                           koristeći referentnu izvoznu cijenu („HPE”) da bi prilagodile troškove, Institucije ih nisu prilagodile na „razumnoj osnovi” kako nalaže članak 2. stavak 5. Osnovne uredbe, i/ili na osnovi „izvora na koje takva iskrivljavanja nisu utjecala”; te

                           —

                           članak 2. stavak 5. Osnovne uredbe ne dozvoljava prilagođavanje troškova u situacijama u kojima su cijene jednostavno i navodno „niske”.

               3.

               Treći tužbeni razlog temelji se na tvrdnji da su Institucije počinile očitu pogrešku u ocjeni zaključivši da su tužiteljeve kupovne cijene CPO-a od povezanih osoba iskrivljene. Preciznije, Institucije su počinile očitu pogrešku u ocjeni zaključivši da tužiteljeve kupovne cijene CPO-a od povezanih osoba nisu objektivno utvrđene.

               4.

               Četvrti tužbeni razlog temelji se na tvrdnji da prilikom utvrđivanja razumne profitne marže Vijeće nije postupilo u skladu s pravnom obvezom iz članka 2. stavka 6. točke (c) Osnovne uredbe. Tim se člankom određuje da iznos dobiti ne može biti veći od dobiti koju u uobičajenim okolnostima ostvaruju drugi izvoznici ili proizvođači prodajom proizvoda iste opće kategorije na domaćem tržištu zemlje podrijetla.

               5.

               Peti tužbeni razlog temelji se na tvrdnji da su Institucije svojim odbijanjem da izvrše odgovarajuću prilagodbu zbog razlika u cijeni povezanih s certifikacijom prema RED-u, očito pogrešno prikazale činjenice i povrijedile članak 3. stavke 2. i 3. Osnovne uredbe, iz razloga što tužiteljeve izvozne cijene nisu objektivno uspoređene s ciljanom cijenom industrije Unije. Dodatno, svojim odbijanjem da izvrše odgovarajuću prilagodbu zbog certifikacije prema RED-u, Institucije su nedopušteno diskriminirale tužitelja u odnosu na druge indonezijske proizvođače.

               6.

               Šesti tužbeni razlog temelji se na tvrdnji da su Institucije povrijedile članak 3. stavak 7. Osnovne uredbe i počinile očitu pogrešku u ocjeni smatrajući da propisi o dvostrukom brojanju nisu doprinijeli šteti koju trpi industrija Unije.

               7.

               Sedmi tužbeni razlog temelji se na tvrdnji da Institucije nisu razmotrile informacije i argumente koje im je tijekom istrage podnio tužitelj. Na taj način su, osim kršenja svojih obveza dužne pažnje i pravilnog upravljanja time što nisu pozorno i nepristrano pregledale sve relevantne dokaze kojima su raspolagale, također prekršile i obvezu iz članka 20. stavka 5. Osnovne uredbe te obvezu obrazlaganja kako ju nalaže članak 296. UFEU-a.


title: Predmet C-535/16: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 21. listopada 2016. uputio Tribunalul Specializat Mureș (Rumunjska) – Michael Tibor Bachman protiv FAER IFN SA

text:
               6.2.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 38/7

         Zahtjev za prethodnu odluku koji je 21. listopada 2016. uputio Tribunalul Specializat Mureș (Rumunjska) – Michael Tibor Bachman protiv FAER IFN SA
   (Predmet C-535/16)
   (2017/C 038/09)
   Jezik postupka: rumunjski

      Sud koji je uputio zahtjev

   Tribunalul Specializat Mureș

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelj: Michael Tibor Bachman

      Tuženik: FAER IFN SA

      Prethodno pitanje

   Treba li članak 2. stavak 2. Direktive br. 93/13/EEZ (1) koji definira pojam „potrošač” tumačiti na način da je njime obuhvaćena i fizička osoba koja se ugovorom o obnovi obvezala prema gospodarskom subjektu – kreditnoj instituciji, ispuniti obveze vraćanja kredita prvotno odobrenih određenom društvu za svrhe usko povezane s njegovom djelatnošću, odnosno za ulaganja u djelatnosti cestovnog prijevoza robe, pri čemu ne postoji jasna povezanost te fizičke osobe s tim društvom već se ta osoba obvezala na temelju povezanosti koje izlaze iz okvira profesionalnih djelatnosti, s osobom koja je nadzirala društvo koje je bilo korisnik prvotnih kredita kao i s osobama koje su potpisale dodatne ugovore uz prvotne ugovore o kreditu (ugovori o jamstvu, o založnom pravu na nekretnini/o hipoteci).

      (1)  Direktiva Vijeća 93/13/EEZ od 5. travnja 1993. o nepoštenim uvjetima u potrošačkim ugovorima (SL 1993., L 95, str. 29.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 15., svezak 12., str. 24.)


title: Predmet T-732/15 R: Rješenje predsjednika Općeg suda od 29. veljače 2016. – ICA Laboratories i dr. protiv Komisije („Privremena pravna zaštita — Okoliš — Zaštita potrošača — Uredba kojom se utvrđuju maksimalne razine ostataka gvazatina — Zahtjev za suspenziju primjene — Nepostojanje hitnosti”)

text:
               17.5.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 175/16

         Rješenje predsjednika Općeg suda od 29. veljače 2016. – ICA Laboratories i dr. protiv Komisije
   (Predmet T-732/15 R)
   ((„Privremena pravna zaštita - Okoliš - Zaštita potrošača - Uredba kojom se utvrđuju maksimalne razine ostataka gvazatina - Zahtjev za suspenziju primjene - Nepostojanje hitnosti”))
   (2016/C 175/19)
   Jezik postupka: engleski

      Stranke

      Tužitelji: ICA Laboratories Close Corp. (Century City, Južna Afrika); ICA International Chemicals (Proprietary) Ltd (Century City); i ICA Developments (Proprietary) Ltd (Century City) (zastupnici: K. Van Maldegem, R. Crespi, odvjetnici, i P. Sellar, solicitor)

      Tuženik: Europska komisija (zastupnici: X. Lewis i P. Ondrůšek, agenti)

      Predmet

   Zahtjev za suspenziju primjene Uredbe Komisije (EU) 2015/1910 od 21. listopada 2015. o izmjeni priloga III. i V. Uredbi (EZ) br. 396/2005 Europskog parlamenta i Vijeća u pogledu maksimalnih razina ostataka gvazatina u ili na određenim proizvodima (SL L 280, str. 2.)

      Izreka

               1.

               Odbija se zahtjev za privremenu pravnu zaštitu.

               2.

               O troškovima će se odlučiti naknadno.


title: Predmet T-751/16: Tužba podnesena 28. listopada 2016. – Confédération Nationale du Crédit Mutuel protiv ESB-a

text:
               9.1.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 6/42

         Tužba podnesena 28. listopada 2016. – Confédération Nationale du Crédit Mutuel protiv ESB-a
   (Predmet T-751/16)
   (2017/C 006/53)
   Jezik postupka: francuski

      Stranke

      Tužitelj: Confédération Nationale du Crédit Mutuel (Pariz, Francuska) (zastupnik: M. Grégoire, odvjetnik)

      Tuženik: Europska središnja banka

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

               —

               na temelju članka 263. Ugovora o funkcioniranju Europske unije poništi odluku Europske središnje banke od 24. kolovoza 2016., donesenu povodom zahtjeva koji je podnio Crédit Mutuel radi odobrenja isključenja izloženosti prema javnom sektoru iz izračuna omjera financijske poluge, u skladu s člankom 429. stavkom 14. Uredbe (EU) br. 575/2013, za Crédit Mutuel i sve subjekte u grupi na koje se primjenjuje omjer financijske poluge (ECB/SSM/2016 – 9695000CG7B84NLR5984/92);

               —

               naloži Europskoj središnjoj banci snošenje svih troškova.

      Tužbeni razlozi i glavni argumenti

   U prilog osnovanosti tužbe tužitelj ističe četiri tužbena razloga.

               1.

               Prvi tužbeni razlog, koji se temelji na prekoračenju ovlasti kojim je zahvaćena pobijana odluka. Tužitelj smatra da Europska središnja banka (ESB) ima samo ovlast provjere toga jesu li ispunjeni uvjeti potrebni da bi ustanova imala pravo pozvati se na odstupanje od pravila o izračunu omjera financijske poluge, kako ih je na temelju isključive nadležnosti konačno i podrobno utvrdila Komisija delegiranom uredbom čiji je cilj uzimanje u obzir posebnosti bankarskog i financijskog sektora Europske unije, radi osiguranja njihove konkretne primjene te ih pritom ne može otežavati ni ocjenjivati njihovu relevantnost.

               2.

               Drugi tužbeni razlog, koji je istaknut podredno u odnosu na prvi tužbeni razlog, a temelji se na pogrešci koja se tiče prava koju je ESB počinio u pobijanoj odluci. Tužitelj smatra da, s obzirom na to da su izloženosti prema subjektima javnog sektora izjednačene s izloženostima prema središnjoj državi, treba smatrati da one ne predstavljaju rizik ako su nominirane u njezinoj domaćoj valuti.

               3.

               Treći tužbeni razlog, koji je istaknut podredno u odnosu na prvi i drugi tužbeni razlog, a temelji se na očitoj pogrešci u ocjeni. Tužitelj smatra da je pobijana odluka očito neprikladna glede ciljeva koji se žele postići bonitetnim zahtjevima s obzirom na značajke regulirane štednje, kao i da je očito neproporcionalna kad je riječ o negativnim posljedicama koje nameće predmetnoj ustanovi.

               4.

               Četvrti tužbeni razlog, koji se temelji na povredi obveze obrazlaganja te povredi načela dobre uprave jer ESB nije ni ispitao sve elemente koji su relevantni u predmetnom slučaju niti je o njima vodio računa.


title: Predmet C-543/13: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 17. listopada 2013. uputio Centrale Raad van Beroep (Nizozemska) — Raad van bestuur van de Sociale verzekeringsbank protiv E. Fischer-Lintjens

text:
               18.1.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 15/6

         Zahtjev za prethodnu odluku koji je 17. listopada 2013. uputio Centrale Raad van Beroep (Nizozemska) — Raad van bestuur van de Sociale verzekeringsbank protiv E. Fischer-Lintjens
   (Predmet C-543/13)
   2014/C 15/07
   Jezik postupka: nizozemski

      Sud koji je uputio zahtjev

   Centrale Raad van Beroep

      Stranke glavnog postupka

      Žalitelj: Raad van bestuur van de Sociale verzekeringsbank

      Druga stranka u postupku: E. Fischer-Lintjens

      Prethodna pitanja

               1.

               Treba li izraz „koje se isplaćuju”, kako je određen člankom 27. i člancima u nastavku Uredbe (EEZ) br. 1408/71 (1) tumačiti na način da je za utvrđenje trenutka od kojeg se duguje mirovina mjerodavan datum donošenja rješenja o priznanju prava na mirovinu, nakon kojeg se isplati mirovina, ili datum početka retroaktivno priznatog prava na mirovinu?

               2.

               Ako se izraz „koje se isplaćuju” odnosi na datum početka retroaktivno priznatog prava na mirovinu:
               Je li istodobno dopustivo da prema nizozemskom zakonodavstvu ovlaštenik prava na mirovinu na kojeg se primjenjuje članak 27. Uredbe (EEZ) br. 1408/71 ne može ugovoriti zdravstveno osiguranje s istim retroaktivnim učinkom?

      (1)  Uredba Vijeća od 14. lipnja 1971. o primjeni sustava socijalne sigurnosti na zaposlene osobe i njihove obitelji koje se kreću unutar Zajednice (SL L 149, str. 2.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 5., svezak 5., str. 7.).


title: Predmet C-677/13: Presuda Suda (deseto vijeće) od 11. prosinca 2014. – Europska komisija protiv Helenske Republike (Povreda obveze države članice — Okoliš — Direktiva 1999/31/EZ — Članak 6. točka (a), članak 8., članak 9. točke (a) do (c), članak 11. stavak 1. i članak 12. — Direktiva 2008/98/EZ — Članci 13., 23. i 36. stavak 1. — Gospodarenje otpadom — Odlaganje otpada u odlagalište — Izostanak valjane dozvole za odlagalište — Nepravilnosti u radu odlagališta)

text:
               9.2.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 46/15

         Presuda Suda (deseto vijeće) od 11. prosinca 2014. – Europska komisija protiv Helenske Republike
   (Predmet C-677/13) (1)

   ((Povreda obveze države članice - Okoliš - Direktiva 1999/31/EZ - Članak 6. točka (a), članak 8., članak 9. točke (a) do (c), članak 11. stavak 1. i članak 12. - Direktiva 2008/98/EZ - Članci 13., 23. i 36. stavak 1. - Gospodarenje otpadom - Odlaganje otpada u odlagalište - Izostanak valjane dozvole za odlagalište - Nepravilnosti u radu odlagališta))
   (2015/C 046/20)
   Jezik postupka: grčki

      Stranke

      Tužitelj: Europska komisija (zastupnici: M. Patakia i E. Sanfrutos Cano, agenti)

      Tuženik: Helenska Republika (zastupnik: E. Skandalou, agent)

      Izreka

               1.

               u vezi s lokacijom odlagališta u Kiatu:

                           —

                           time što nije poduzela potrebne mjere kako bi osigurala da se gospodarenje otpadom u dotičnoj lokaciji provodi na način kojim se ne ugrožava zdravlje ljudi i ne šteti okolišu i da se zabrani ostavljanje (odbacivanje) i divljeg odlaganje otpada te nekontrolirano gospodarenje otpadom u dotičnoj lokaciji, Helenska Republika nije ispunila svoje obveze iz članka 13. i članka 36. stavka 1. Direktive Europskoga parlamenta i Vijeća 2008/98/EZ (2) od 19. studenoga 2008. o otpadu i stavljanju izvan snage određenih direktiva;

                           —

                           tolerirajući rad tog odlagališta bez valjanje dozvole za rad odlagališta, u skladu s pretpostavkama za izdavanje i sadržajem takve dozvole, i posljedično bez da posjednik otpada ili operater mogu dokazati, prije ili u trenutku isporuke predmetnog otpada da navedeni otpad može biti prihvaćen u odlagalište u skladu s pretpostavkama navedenim u dozvoli, Helenska Republika nije ispunila svoje obveze iz članka 8. i članka 9. točaka (a) do (c) i članka 11. stavka 1. točke (a) Direktive Vijeća 1999/31/EZ (3) od 26. travnja 1999. o odlagalištima otpada kao i iz članka 23. Direktive 2008/98, i

                           —

                           ne poduzimajući mjere kako bi operater odlagališta tijekom aktivnog razdoblja korištenja provodio program kontrole i nadzora kako je pobliže određeno u Prilogu III Direktive 1999/31, Helenska Republika nije ispunila svoje obveze iz članka 12. točke (a) te direktive.

               2.

               U preostalom dijelu tužba se odbija.

               3.

               Helenskoj Republici nalaže se snošenje troškova.

      (1)  SL C 52, 22.2.2014.

      (2)  SL L 312, 22.11.2008, str. 3.- 30. [neslužbeni prijevod]

      (3)  Sl L 182, 16.7.1999., str. 1.-19. [neslužbeni prijevod]


title: Spojeni predmeti T-208/11 i T-508/11: Presuda Općeg suda od 16. listopada 2014. – LTTE protiv Vijeća ( „Zajednička vanjska i sigurnosna politika — Mjere ograničavanja protiv određenih osoba i subjekata s ciljem borbe protiv terorizma — Zamrzavanje financijskih sredstava — Primjenjivost Uredbe (EZ) br. 2580/2001 na situacije oružanog sukoba — Mogućnost da se tijelo treće države smatra nadležnim tijelom u smislu Zajedničkog stajališta 2001/931/ZVSP — Činjenična osnova odluka o zamrzavanju financijskih sredstava — Pozivanje na teroristička djela — Nužnost odluke nadležnog tijela u smislu Zajedničkog stajališta 2001/931” )

text:
               24.11.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 421/28

         Presuda Općeg suda od 16. listopada 2014. – LTTE protiv Vijeća
   (Spojeni predmeti T-208/11 i T-508/11) (1)

   ((„Zajednička vanjska i sigurnosna politika - Mjere ograničavanja protiv određenih osoba i subjekata s ciljem borbe protiv terorizma - Zamrzavanje financijskih sredstava - Primjenjivost Uredbe (EZ) br. 2580/2001 na situacije oružanog sukoba - Mogućnost da se tijelo treće države smatra nadležnim tijelom u smislu Zajedničkog stajališta 2001/931/ZVSP - Činjenična osnova odluka o zamrzavanju financijskih sredstava - Pozivanje na teroristička djela - Nužnost odluke nadležnog tijela u smislu Zajedničkog stajališta 2001/931”))
   2014/C 421/38
   Jezik postupka: engleski

      Stranke

      Tužitelj: Liberation Tigers of Tamil Eelam (LTTE) (Herning, Danska) (zastupnici: V. Koppe, A.M. van Eik i T. Buruma, odvjetnici)

      Tuženik: Vijeće Europske unije (zastupnici: G. Étienne i E. Finnegan, agenti)

      Intervenijenti koji podržavaju tužitelja: Kraljevina Nizozemska (zastupnici: u predmetu T-208/11, M. Bulterman, N. Noort i C. Schillemans, a zatim, kao i u predmetu T-508/11, C. Wissels, M. Bulterman i J. Langer, agenti); Ujedinjena Kraljevina Velike Britanije i Sjeverne Irske (zastupnici: S. Behzadi-Spencer, H. Walker i S. Brighouse, a zatim S. Behzadi-Spencer, H. Walker i E. Jenkinson, agenti, uz asistenciju M. Gray, barrister) (intervenijet samo u predmetu T-208/11); i Europska komisija, (zastupnici: F. Castillo de la Torre i S. Boelaert, a zatim F. Castillo de la Torre i É. Cujo, agenti)

      Predmet

   Prvotno, u predmetu T-208/11, zahtjev za poništenje Provedbene uredbe (EU) Vijeća br. 83/2011 od 31. siječnja 2011. o provedbi članka 2. stavka 3. Uredbe (EZ) br. 2580/2001 o posebnim mjerama ograničavanja protiv određenih osoba i subjekata s ciljem borbe protiv terorizma i stavljanju izvan snage Provedbene uredbe (EU) br. 610/2010 (SL L 28, str. 14.), i, u predmetu T-508/11, zahtjev za poništenje Provedbene uredbe (EU) Vijeća br. 687/2011 od 18. srpnja 2011. o provedbi članka 2. stavka 3. Uredbe (EZ) br. 2580/2001 o posebnim mjerama ograničavanja protiv određenih osoba i subjekata s ciljem borbe protiv terorizma i stavljanju izvan snage provedbenih uredaba (EZ) br. 610/2010 i br. 83/2011 (SL L 188, str. 2.) u dijelu u kojem se ti akti odnose na tužitelja.

      Izreka

               1.

               Poništavaju se provedbene uredbe (EU) Vijeća br. 83/2011 od 31. siječnja 2011., br. 687/2011 od 18. srpnja 2011., br. 1375/2011 od 22. prosinca 2011., br. 542/2012 od 25. lipnja 2012., br. 1169/2012 od 10. prosinca 2012., br. 714/2013 od 25. srpnja 2013., br. 125/2014 od 10. veljače 2014. i br. 790/2014 od 22. srpnja 2014. o provedbi članka 2. stavka 3. Uredbe (EZ) br. 2580/2001 o posebnim mjerama ograničavanja protiv određenih osoba i subjekata s ciljem borbe protiv terorizma i stavljanju izvan snage provedbenih uredaba (EU) br. 610/2010, 83/2011, 687/2011, 1375/2011, 542/2012, 1169/2012, 714/2013 i 125/2014 u dijelu u kojem se ti akti odnose na Liberation Tigers of Tamil Eelam (LTTE).

               2.

               Učinci Provedbene uredbe br. 790/2014 zadržavaju se na snazi tijekom tri mjeseca od objave ove presude.

               3.

               Vijeću Europske unije, osim vlastitih troškova, nalaže se snošenje troškova LTTE-a.

               4.

               Kraljevina Nizozemska, Ujedinjena Kraljevina Velike Britanije i Sjeverne Irske i Komisija snosit će vlastite troškove.

      (1)  SL C 179, 18.6.2011.


title: Predmet C-279/16 P: Žalba koju je 19. svibnja 2016. podnijela Kraljevina Španjolska protiv presude Općeg suda (šesto vijeće) od 3. ožujka 2016. u predmetu T-675/14, Španjolska protiv Komisije

text:
               1.8.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 279/18

         Žalba koju je 19. svibnja 2016. podnijela Kraljevina Španjolska protiv presude Općeg suda (šesto vijeće) od 3. ožujka 2016. u predmetu T-675/14, Španjolska protiv Komisije
   (Predmet C-279/16 P)
   (2016/C 279/25)
   Jezik postupka: španjolski

      Stranke

      Žalitelj: Kraljevina Španjolska (zastupnik: M. J. García-Valdecasas Dorrego, agent)

      Druge stranke u postupku: Europska komisija i Republika Latvija

      Zahtjevi

   Žalitelj od Suda zahtijeva da:

               —

               prihvati ovu žalbu i ukine presudu Općeg suda;

               —

               u novoj presudi proglasi ništavom Provedbenu odluku Komisije 2014/456/EU od 9. srpnja 2014. (1) o isključenju iz financiranja Europske unije određenih izdataka nastalih za države članice na temelju Komponente za jamstva Europskog fonda za smjernice i jamstva u poljoprivredi (EFSJP), u okviru Europskog fonda za jamstva u poljoprivredi (EFJP) i Europskog poljoprivrednog fonda za ruralni razvoj (EPFRR), u dijelu u kojem se odnosi na izdatke Kraljevine Španjolske u iznosu od 2 713 208,07 eura.

      Žalbeni razlozi i glavni argumenti

               1.

                  Pogreška koja se tiče prava koja se temelji na nepostojanju obrazloženja pobijane presude, u dijelu u kojem je Opći sud bio obvezan odlučiti o nepostojanju obrazloženja odluke Komisije jer je taj tužbeni razlog bio formuliran na dovoljno jasan i precizan način da bi Opći sud o tome mogao zauzeti stajalište.

               2.

                  Pogreška koja se tiče prava koja se odnosi na opseg obveze obrazlaganja, jer obrazloženje na koje se oslanja Opći sud nije u skladu s potrebnom jasnoćom i nepostojanjem dvoznačnosti koje mora imati obrazloženje odluke Komisije kako bi zadovoljilo zahtjeve članka 296. UFEU-a. Obrazloženje akta nije bilo jednoznačno ni jasno, tako da je ugrozilo prava obrane Kraljevine Španjolske.

               3.

                  Očito iskrivljavanje činjenica jer je Opći sud očito iskrivio činjenice time što je u točki 55. pobijane presude utvrdio da „Kraljevina Španjolska nije dokazala da određena gospodarstva nisu bila podvrgnuta nijednoj obvezi za koje su utvrđeni nedostaci”. Kao prvo, ta tvrdnja je protivna prirodi sustava višestruke sukladnosti jer u tom području samo određena gospodarstva mogu podrazumijevati rizik, i na njih se primjenjuju određeni posebni zahtjevi u odnosu na koje su utvrđeni nedostaci. Kao drugo, Kraljevina Španjolska je Komisiji pružila konkretne podatke koji pokazuju da određena gospodarstva nisu bila podvrgnuta posebnim obvezama.

               4.

                  Pogreška koja se tiče prava prilikom tumačenja članka 31. stavka 2. Uredbe br. 1290/2005 i u odnosu na načelo proporcionalnosti u vezi s primjenom paušalne korekcije i odbijanjem korekcije koju je predložila Kraljevina Španjolska.

                           4.1

                           Pogreška koja se tiče prava prilikom tumačenja članka 31. stavka 2. jer ta odredba zahtijeva da se kao ključni element uzme u obzir prouzročena financijska šteta. Budući da je Kraljevina Španjolska procijenila tu štetu na precizan način, nije trebalo uzeti u obzir paušalnu financijsku korekciju koja se može primijeniti samo onda kada nije moguće primijeniti drugu prikladniju metodu.

                           4.2

                           Pogreška koja se tiče prava u vezi sa sudskim nadzorom načela proporcionalnosti jer je metoda koju je primijenila Komisija dovela do rezultata u kojem je paušalna korekcija 530 % veća od izračuna koji je provela Kraljevina Španjolska. Izračun Kraljevine Španjolske uzeo je u obzir stvarne podatke o sankcijama koje su izrečene posljednjih godina u kojima su manjkavosti u vezi s višestrukom sukladnošću ispravljene. Iznos koji proizlazi iz paušalne korekcije u potpunosti je neproporcionalan i agencije za plaćanja ne moraju preuzeti odgovornost za precijenjene korekcije.

               5.

                  Pogreška koja se tiče prava prilikom tumačenja članka 31. stavka 2. Uredbe br. 1290/2005 i u odnosu na načelo proporcionalnosti, u mjeri u kojoj se smatralo mogućim kumulirati paušalnu financijsku korekciju i specifičnu financijsku korekciju u pogledu iste proračunske stavke za 2008. godinu. U skladu s dokumentom AGRI-2005-64043-ES, korekcije se ne mogu primjenjivati na iznose koji su već bili predmet korekcije iz istih razloga. Nadalje, sudska praksa Suda priznaje kumulaciju samo kad se rizik za Fond ne može pokriti isključivo pomoću analitičkih korekcija. Konačno, došlo je do neproporcionalnog i neopravdanog rezultata s obzirom na to da bi, da se primijenila samo paušalna financijska korekcija, iznos koji treba odbiti bio manji od onog dobivenog zbrajanjem dviju financijskih korekcija.

      (1)  SL L 205, str. 62.


title: Predmet C-547/12 P: Presuda Suda (deveto vijeće) od 7. studenoga 2013. — Helenska Republika protiv Europske komisije (Žalba — EFSJP — Komponenta za jamstva — Poravnanje računa agencija za plaćanja određenih država članica u pogledu troškova financiranih iz Fonda — Iznosi čiji se povrat može tražiti od Helenske Republike uslijed izostanka povrata u predviđenim rokovima — Iskrivljavanje smisla dokaza)

text:
               11.1.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 9/15

         Presuda Suda (deveto vijeće) od 7. studenoga 2013. — Helenska Republika protiv Europske komisije
   (Predmet C-547/12 P) (1)

   (Žalba - EFSJP - Komponenta za jamstva - Poravnanje računa agencija za plaćanja određenih država članica u pogledu troškova financiranih iz Fonda - Iznosi čiji se povrat može tražiti od Helenske Republike uslijed izostanka povrata u predviđenim rokovima - Iskrivljavanje smisla dokaza)
   2014/C 9/22
   Jezik postupka: grčki

      Stranke

      Žalitelj: Helenska Republika (zastupnici: I. Chalkias i S. Papaïoannou, agenti)

      Druga stranka u postupku: Europska komisija (zastupnici: H. Tserepa-Lacombe i D. Triantafyllou, agenti)

      Predmet

   Žalba protiv presude Općeg suda (drugo vijeće) od 10. listopada 2012., Grčka/Komisija (T-158/09), kojom je Opći sud djelomično odbio tužbu za poništenje Odluke Komisije C(2009) 810 final od 13. veljače 2009. o financijskim posljedicama koje treba primijeniti u okviru poravnanja računa financijskih troškova za Komponentu za jamstva Europskog fonda za smjernice i jamstva u poljoprivredi (EFSJP) u određenim slučajevima nepravilnosti koje počine gospodarski subjekti

      Izreka

               1.

               Žalba se odbija.

               2.

               Nalaže se Helenskoj Republici snošenje troškova.

      (1)  SL C 26, 26.1.2013.


title: Predmet C-565/14 P: Rješenje Suda (šesto vijeće) od 13. rujna 2016. – Romonta GmbH protiv Europske komisije (Žalba — Okoliš — Direktiva 2003/87/EZ — Članak 10.a — Sustav trgovanja emisijskim jedinicama stakleničkih plinova — Prijelazni propisi za usklađenu besplatnu dodjelu emisijskih jedinica od 2013. — Odluka 2011/278/EU — Nacionalne provedbene mjere koje je dostavila Savezna Republika Njemačka — Odbijanje upisa određenih postrojenja u popise postrojenja kojima se besplatno dodjeljuju emisijske jedinice — Klauzula koja se odnosi na slučaj „pretjeranih poteškoća” — Provedbene ovlasti Komisije)

text:
               5.12.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 454/7

      Rješenje Suda (šesto vijeće) od 13. rujna 2016. – Romonta GmbH protiv Europske komisije
      (Predmet C-565/14 P) (1)

      ((Žalba - Okoliš - Direktiva 2003/87/EZ - Članak 10.a - Sustav trgovanja emisijskim jedinicama stakleničkih plinova - Prijelazni propisi za usklađenu besplatnu dodjelu emisijskih jedinica od 2013. - Odluka 2011/278/EU - Nacionalne provedbene mjere koje je dostavila Savezna Republika Njemačka - Odbijanje upisa određenih postrojenja u popise postrojenja kojima se besplatno dodjeljuju emisijske jedinice - Klauzula koja se odnosi na slučaj „pretjeranih poteškoća” - Provedbene ovlasti Komisije))
      (2016/C 454/15)
      Jezik postupka: njemački

         Stranke

         Žalitelj: Romonta GmbH (zastupnici: I. Zenke i M.-Y. Vollmer, Rechtsanwälte)

         Druga stranka u postupku: Europska komisija (zastupnici: E. White, C. Hermes i K. Herrmann, agenti)

         Izreka

                  1.

                  Žalba se odbija.

                  2.

                  Društvu Romonta GmbH se nalaže snošenje vlastitih troškova kao i troškova Europske komisije.

         (1)  SL C 46, 9. 2. 2015.


title: Predmet T-263/16: Tužba podnesena 25. svibnja 2016. – Magnetrol International protiv Komisije

text:
               1.8.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 279/32

         Tužba podnesena 25. svibnja 2016. – Magnetrol International protiv Komisije
   (Predmet T-263/16)
   (2016/C 279/46)
   Jezik postupka: engleski

      Stranke

      Tužitelj: Magnetrol International (Zele, Nizozemska) (zastupnici: H. Gilliams i J. Bocken, odvjetnici)

      Tuženik: Europska komisija

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

               —

               poništi Odluku Komisije od 11. siječnja 2016. o programu državne potpore o izuzeću od oporezivanja viška dobiti SA.37667 (2015/C) (ex 2015/NN) koji je provodila Kraljevina Belgija;

               —

               podredno, poništi članke 2. do 4. Odluke;

               —

               u svakom slučaju, poništi članke 2. do 4. navedene Odluke jer (a) zahtijevaju povrat od subjekata različitih od onih koji su koristili „sustav oporezivanja viška dobiti” kako je definiran u Odluci i (b) zahtijevaju povrat iznosa jednakog poreznoj uštedi korisnika a da ne dopuštaju Belgiji da uzme u obzir prilagodbu na rast koju je provela druga porezna uprava;

               —

               naloži Komisiji snošenje troškova postupka.

      Tužbeni razlozi i glavni argumenti

   U prilog osnovanosti tužbe tužitelj ističe četiri tužbena razloga.

               1.

               Prvi tužbeni razlog temelji se na očitoj pogrešci u ocjeni, prekoračenju ovlasti i nepružanju valjanih razloga s obzirom na to da se u Odluci Komisije od 11. siječnja 2016. o programu državne potpore o izuzeću od oporezivanja viška dobiti SA.37667 (2015/C) (ex 2015/NN) koji provodi Kraljevina Belgija navodi postojanje programa potpora.

               2.

               Drugi tužbeni razlog temelji se na povredi članka 107. UFEU-a i obveze iznošenja obrazloženja te očitoj pogrešci u ocjeni time što pobijana odluka kvalificira navodni program kao selektivnu mjeru.

               3.

               Treći tužbeni razlog temelji se na povredi članka 107. UFEU-a i obveze iznošenja obrazloženja te očitoj pogrešci u ocjeni time što se pobijanom odlukom tvrdi da navodni program dodjeljuje prednost.

               4.

               Četvrti tužbeni razlog temelji se na povredi članka 107. UFEU-a, povredi legitimnih očekivanja, očitoj pogrešci u ocjeni, prekoračenju ovlasti i nepružanju valjanih razloga jer pobijana odluka nalaže Belgiji povrat potpore.


title: Predmet T-383/14: Rješenje Općeg suda od 1. prosinca 2016. – Europower protiv Komisije („Javna nabava radova — Postupak javne nabave — Izgradnja trigeneracijske elektrane s plinskom turbinom i povezano održavanje — Odbijanje ponuditeljeve ponude — Opoziv pobijanog akta — Obustava postupka”)

text:
               23.1.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 22/33

         Rješenje Općeg suda od 1. prosinca 2016. – Europower protiv Komisije
   (Predmet T-383/14) (1)

   ((„Javna nabava radova - Postupak javne nabave - Izgradnja trigeneracijske elektrane s plinskom turbinom i povezano održavanje - Odbijanje ponuditeljeve ponude - Opoziv pobijanog akta - Obustava postupka”))
   (2017/C 022/45)
   Jezik postupka: talijanski

      Stranke

      Tužitelj: Europower SpA (Milan, Italija) (zastupnici: G. Cocco i L. Salomoni, odvjetnici)

      Tuženik: Europska komisija (zastupnici: L. Cappelletti, F. Moro i L. Di Paolo, zatim L. Di Paolo i F. Moro, agenti)

      Intervenijent u potporu tuženiku: CPL Concordia Soc. coop. (Concordia Sulla Secchia, Italija) (zastupnik: A. Penta, odvjetnik)

      Predmet

   S jedne strane, zahtjev koji se temelji na članku 263. UFEU-a i kojim se traži poništenje odluke Komisije od 3. travnja 2014. o odbijanju tužiteljeve ponude u vezi s postupkom javne nabave JRC IPR 2013 C04 0031 OC za izgradnju trigeneracijske elektrane s plinskom turbinom i njezino održavanje (SL 2013/S 137-237146) na lokaciji njezinog Zajedničkog istraživačkog centra (JRC) u Ispri (Italija), odluke Komisije o dodjeli ugovora društvu CPL Concordia i svakog drugog povezanog, ranijeg ili kasnijeg akta, uključujući eventualnu odluku kojom se odobrava ugovor, i sâmog ugovora kao i odluke Komisije o odbijanju tužiteljeva zahtjeva za pristup dokumentima poziva na nadmetanje te, s druge strane, zahtjev koji se temelji na članku 268. UFEU-a i kojim se traži naknada štete koju je tužitelj navodno pretrpio.

      Izreka

               1.

               Obustavlja se postupak povodom ove tužbe.

               2.

               Tužbeni zahtjev društva CPL Concordia Soc. coop. kojim se traži odbijanje zahtjeva za obustavu postupka odbacuje se kao očito nedopušten.

               3.

               Europska komisija snosit će vlastite troškove i troškove društva Europower SpA, uključujući one vezane uz postupak privremene pravne zaštite.

               4.

               CPL Concordia snosit će vlastite troškove koji se odnose na ovaj postupak kao i na postupak privremene pravne zaštite.

      (1)  SL C 235, 21. 7. 2014.


title: Predmet T-490/15: Tužba podnesena 21. kolovoza 2015. – SGP Rechtsanwälte protiv OHIM-a – Verlag Friedrich Oetinger (tolino)

text:
               12.10.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 337/44

         Tužba podnesena 21. kolovoza 2015. – SGP Rechtsanwälte protiv OHIM-a – Verlag Friedrich Oetinger (tolino)
   (Predmet T-490/15)
   (2015/C 337/49)
   Jezik na kojem je tužba podnesena: njemački

      Stranke

      Tužitelj: SGP Rechtsanwälte Hero, Langbein, Zwecker PartGmbB (München, Njemačka) (zastupnik: K. Köklü, odvjetnica)

      Tuženik: Ured za usklađivanje na unutarnjem tržištu (žigovi i dizajni) (OHIM)

      Druga stranka u postupku pred žalbenim vijećem: Verlag Friedrich Oetinger GmbH (Hamburg, Njemačka)

      Podaci o postupku pred OHIM-om

      Podnositelj prijave spornog žiga: tužitelj

      Sporni žig: verbalni žig Zajednice „tolino” – prijava br. 11 651 288

      Postupak pred OHIM-om: postupak povodom prigovora

      Pobijana odluka: odluka prvog žalbenog vijeća OHIM-a od 11. lipnja 2015. u predmetu R 2042/2014-1

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

               —

               poništi pobijanu odluku;

               —

               naloži OHIM-u snošenje troškova.

      Tužbeni razlog

               —

               povreda članka 8. stavka 1. točke (b) Uredbe br. 207/2009.


title: Predmet C-571/14: Rješenje predsjednika Suda od 11. travnja 2016. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Rechtbank Noord-Holland – Nizozemska) – Timberland Europe BV protiv Inspecteur van de Belastingdienst, kantoor Rotterdam Rijnmond

text:
               1.8.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 279/23

         Rješenje predsjednika Suda od 11. travnja 2016. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Rechtbank Noord-Holland – Nizozemska) – Timberland Europe BV protiv Inspecteur van de Belastingdienst, kantoor Rotterdam Rijnmond
   (Predmet C-571/14) (1)

   (2016/C 279/31)
   Jezik postupka: nizozemski
   Predsjednik Suda odredio je brisanje predmeta.

      (1)  SL C 73, 2. 3. 2015.


title: Predmet C-581/15: Rješenje predsjednika Suda od 20. lipnja 2016. – Europska komisija protiv Češke Republike

text:
               5.9.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 326/20

         Rješenje predsjednika Suda od 20. lipnja 2016. – Europska komisija protiv Češke Republike
   (Predmet C-581/15) (1)

   (2016/C 326/35)
   Jezik postupka: češki
   Predsjednik Suda odredio je brisanje predmeta.

      (1)  SL C 27, 25. 1. 2016.


title: Predmet T-268/13: Tužba podnesena 21. svibnja 2013. — Italija protiv Komisije

text:
               20.7.2013

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 207/11

         Tužba podnesena 21. svibnja 2013. — Italija protiv Komisije
   (Predmet T-268/13)
   (2013/C 207/75)

   Predmetni postupak pokrenut je prije 1. srpnja 2013., datuma pristupanja Republike Hrvatske Europskoj uniji.


title: Predmet T-488/13: Tužba podnesena 2. rujna 2013. — GEA Group protiv OHIM-a (engineering for a better world)

text:
               30.11.2013

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 352/16

         Tužba podnesena 2. rujna 2013. — GEA Group protiv OHIM-a (engineering for a better world)
   (Predmet T-488/13)
   2013/C 352/30
   Jezik na kojem je tužba podnesena: njemački

      Stranke

      Tužitelj: GEA Group AG (Düsseldorf, Njemačka) (zastupnik: J. Schneiders, odvjetnik)

      Tuženik: Ured za usklađivanje na unutarnjem tržištu (žigovi i dizajni)

      Tužbeni zahtjevi

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

               —

               ukine odluku žalbenog vijeća Ureda za usklađivanje na unutarnjem tržištu (žigovi i dizajni) od 21. ožujka 2013. u predmetu R 935/2012-4;

               —

               naloži Uredu za usklađivanje na unutarnjem tržištu (žigovi i dizajni) snošenje troškova.

      Tužbeni razlozi i glavni argumenti

      Predmetni žig Zajednice: verbalni žig „engineering for a better world” za usluge i proizvode iz razreda 6, 7, 9, 11, 35, 37, 39, 41 i 42 ‒ registracija žiga Zajednice br. 10 244 416

      Odluka ispitivača: odbijanje prijave

      Odluka žalbenog vijeća: odbijanje žalbe

      Pravni navodi: povreda članka 7. stavka 1. točke (b) Uredbe (EZ) br. 207/2009.


title: Predmet C-272/16 P: Žalba koju je 12. svibnja 2016. podnio Tayto Group Ltd protiv presude Općeg suda (deveto vijeće) od 24. veljače 2016. u predmetu T-816/14, Tayto Group protiv Ureda Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO) – MIP Metro (REAL HAND COOKED)

text:
               13.3.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 78/6

         Žalba koju je 12. svibnja 2016. podnio Tayto Group Ltd protiv presude Općeg suda (deveto vijeće) od 24. veljače 2016. u predmetu T-816/14, Tayto Group protiv Ureda Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO) – MIP Metro (REAL HAND COOKED)
   (Predmet C-272/16 P)
   (2017/C 078/07)
   Jezik postupka: engleski

      Stranke

      Žalitelj: Tayto Group Ltd (zastupnici: R. Kunze, solicitor, G. Würtenberger, Rechtsanwalt)

      Druge stranke u postupku: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO), MIP Metro Group Intellectual Property GmbH & Co. KG
   Žalba je rješenjem Suda (deveto vijeće) od 27. listopada 2016. proglašena nedopuštenom.


title: Predmet C-628/11: Presuda Suda (veliko vijeće) od 18. ožujka 2014. (zahtjev za prethodnu odluku Oberlandesgericht Braunschweig – Njemačka) – kazneni postupak protiv International Jet Management GmbH (Prethodni postupak  — Članak 18. UFEU-a  — Zabrana diskriminacije na temelju državljanstva  — Komercijalni letovi iz treće zemlje prema odredištu u državi članici  — Propisi države članice koji određuju da zračni prijevoznici Unije koji nemaju operativnu licenciju koju je izdala ta država moraju dobiti dozvolu za svaki let iz treće zemlje)

text:
               12.5.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 142/2

         Presuda Suda (veliko vijeće) od 18. ožujka 2014. (zahtjev za prethodnu odluku Oberlandesgericht Braunschweig – Njemačka) – kazneni postupak protiv International Jet Management GmbH
   (Predmet C-628/11) (1)

   ((Prethodni postupak - Članak 18. UFEU-a - Zabrana diskriminacije na temelju državljanstva - Komercijalni letovi iz treće zemlje prema odredištu u državi članici - Propisi države članice koji određuju da zračni prijevoznici Unije koji nemaju operativnu licenciju koju je izdala ta država moraju dobiti dozvolu za svaki let iz treće zemlje))
   2014/C 142/02
   Jezik postupka: njemački

      Sud koji je uputio zahtjev

   Oberlandesgericht Braunschweig

      Stranka glavnog kaznenog postupka

   International Jet Management GmbH

      Predmet

   Zahtjev za prethodnu odluku – Oberlandesgericht Braunschweig – Tumačenje članka 18. UFEU-a – Komercijalni letovi iz treće zemlje do države članice – Propisi države članice koji određuju da zračni prijevoznici Unije koji nemaju operativnu licenciju koju je izdala ta država moraju dobiti dozvolu za svaki let iz treće zemlje – Kazna izrečena zračnom prijevozniku Zajednice koji nije poštovao navedene propise

      Izreka

               1.

               Članak 18. UFEU-a, u kojem je utvrđeno opće načelo zabrane diskriminacije na temelju državljanstva, jest primjenjiv na situaciju kakva je ona u glavnom postupku, u kojoj država članica od zračnog prijevoznika koji je imatelj operativne licencije koju je izdala druga država članica zahtijeva pribavljanje dozvole ulaska u svoj zračni prostor u svrhu obavljanja privatnih izvanrednih letova s polazištem iz treće zemlje i s odredištem u prvoj državi članici, iako se takva dozvola ne zahtijeva od zračnih prijevoznika koji su imatelji operativne licencije koju je izdala prva država članica.

               2.

               Članak 18. UFEU-a treba tumačiti na način da se protivi propisima države članice koji – pod prijetnjom kazne u slučaju njihovog nepoštovanja – zahtijevaju od zračnog prijevoznika koji je imatelj operativne licencije izdane u drugoj državi članici, pribavljanje dozvole ulaska u zračni prostor prve države članice, u svrhu obavljanja privatnih izvanrednih letova s polazištem iz treće zemlje i s odredištem u prvoj državi članici, u slučaju kada se takva dozvola ne zahtijeva od zračnih prijevoznika koji su imatelji operativne licencije koju je izdala prva država članica, i koji uvjetuju izdavanje takve dozvole podnošenjem izjave kojom se potvrđuje da zračni prijevoznici koji su imatelji operativne licencije koju je izdala prva država članica ne žele ili nisu u stanju obaviti te letove.

      (1)  SL C 80, 17.3.2012.


title: Predmet C-545/15: Tužba podnesena 16. listopada 2015. – Europska komisija protiv Republike Poljske

text:
               18.1.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 16/19

         Tužba podnesena 16. listopada 2015. – Europska komisija protiv Republike Poljske
   (Predmet C-545/15)
   (2016/C 016/24)
   Jezik postupka: poljski

      Stranke

      Tužitelj: Europska komisija (zastupnici: M. Heller, K. Herrmann i E. Sanfrutos Cano, agenti)

      Tuženik: Republika Poljska

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelj od Suda zahtijeva da

               —

               utvrdi da je Republika Poljska povrijedila svoje obveze iz članka 24. st. 1. Direktive 2012/19/EU Europskog parlamenta i Vijeća od 4. srpnja 2012. o otpadnoj električnoj i elektroničkoj opremi (1) time što nije donijela zakone i druge propise potrebne za usklađivanje s ovom direktivom i nije odredila datum njihova stupanja na snagu ili ih u svakom slučaju nije proslijedila Komisiji;

               —

               Republici Poljskoj u skladu s člankom 260. stavkom 3. UFEU-a zbog povrede obveze priopćavanja mjera za prenošenje Direktive 2012/19/EU izrekne novčanu kaznu u iznosu od 71 610 eura dnevno od dana izricanja presude u ovom predmetu;

               —

               naloži Republici Poljskoj snošenje troškova postupka.

      Tužbeni razlozi i glavni argumenti

   Rok za prenošenje direktive 2012/19/EU istekao je 14 veljače 2014.

      (1)  SL L 197, str. 38. (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 15., svezak 34., str. 194.)


title: Predmet C-122/14: Rješenje Suda (deseto vijeće) od 21. lipnja 2016. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Juzgado de Primera Instancia n° 5 de Cartagena – Španjolska) – Aktiv Kapital Portfolio AS, Oslo, podružnica u Zürichu, prije Aktiv Kapital Portfolio Invesment AG protiv Angela Luisa Egee Torregrose (Zahtjev za prethodnu odluku — Direktiva 93/13/EEZ — Nepoštene odredbe u potrošačkim ugovorima — Postupak izdavanja platnog naloga — Ovršni postupak — Nadležnost nacionalnog ovršnog suda za isticanje ništavosti nepoštene odredbe po službenoj dužnosti — Načelo djelotvornosti — Načelo pravomoćnosti)

text:
               5.9.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 326/2

         Rješenje Suda (deseto vijeće) od 21. lipnja 2016. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Juzgado de Primera Instancia no 5 de Cartagena – Španjolska) – Aktiv Kapital Portfolio AS, Oslo, podružnica u Zürichu, prije Aktiv Kapital Portfolio Invesment AG protiv Angela Luisa Egee Torregrose
   (Predmet C-122/14) (1)

   ((Zahtjev za prethodnu odluku - Direktiva 93/13/EEZ - Nepoštene odredbe u potrošačkim ugovorima - Postupak izdavanja platnog naloga - Ovršni postupak - Nadležnost nacionalnog ovršnog suda za isticanje ništavosti nepoštene odredbe po službenoj dužnosti - Načelo djelotvornosti - Načelo pravomoćnosti))
   (2016/C 326/02)
   Jezik postupka: španjolski

      Sud koji je uputio zahtjev

   Juzgado de Primera Instancia no 5 de Cartagena

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelj: Aktiv Kapital Portfolio AS, Oslo, podružnica u Zürichu, prije Aktiv Kapital Portfolio Investments AG

      Tuženik: Angel Luis Egea Torregrosa

      Izreka

   Direktivu Vijeća 93/13/EEZ od 5. travnja 1993. o nepoštenim uvjetima u potrošačkim ugovorima treba tumačiti na način da joj se protivi nacionalni propis, poput onog u glavnom postupku, koji nacionalnom sudu pred kojim se vodi postupak ovrhe rješenja o izdavanju platnog naloga, iako raspolaže svim pravnim i činjeničnim elementima potrebnima u tu svrhu, ne daje mogućnost da po službenoj dužnosti ocijeni nepoštenost odredbe ugovora koji su sklopili poslovni subjekt i potrošač i koji je doveo do tog rješenja, kad, zbog toga što potrošač nije istaknuo prigovor protiv platnog naloga, sud koji je donio navedeno rješenje nije bio ovlašten izvršiti takvu ocjenu.

      (1)  SL C 159, 26. 5. 2014.