title: Predmet C-62/14: Presuda Suda (veliko vijeće) od 16. lipnja 2015. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Bundesverfassungsgericht – Njemačka) – Peter Gauweiler i dr. protiv Deutscher Bundestaga (Zahtjev za prethodnu odluku — Ekonomska i monetarna politika — Odluke Upravnog vijeća Europske središnje banke (ESB) o određenim tehničkim značajkama izravnih monetarnih transakcija Eurosustava za kupnju državnih vrijednosnica na sekundarnim tržištima — Članci 119. i 127. UFEU-a — Ovlasti ESB-a i Europskog sustava središnjih banaka — Prijenosni kanali monetarne politike — Održavanje stabilnosti cijena — Proporcionalnost — Članak 123. UFEU-a — Zabrana monetarnog financiranja država članica europodručja)

text:
               24.8.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 279/12

         Presuda Suda (veliko vijeće) od 16. lipnja 2015. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Bundesverfassungsgericht – Njemačka) – Peter Gauweiler i dr. protiv Deutscher Bundestaga
   (Predmet C-62/14) (1)

   ((Zahtjev za prethodnu odluku - Ekonomska i monetarna politika - Odluke Upravnog vijeća Europske središnje banke (ESB) o određenim tehničkim značajkama izravnih monetarnih transakcija Eurosustava za kupnju državnih vrijednosnica na sekundarnim tržištima - Članci 119. i 127. UFEU-a - Ovlasti ESB-a i Europskog sustava središnjih banaka - Prijenosni kanali monetarne politike - Održavanje stabilnosti cijena - Proporcionalnost - Članak 123. UFEU-a - Zabrana monetarnog financiranja država članica europodručja))
   (2015/C 279/14)
   Jezik postupka: njemački

      Sud koji je uputio zahtjev

   Budesverfassungsgericht

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelji: Peter Gauweiler, Bruno Bandulet, Wilhelm Hankel, Wilhelm Nölling, Albrecht Schachtschneider, Joachim Starbatty, Roman Huber i dr., Johann Heinrich von Stein i dr., Fraktion DIE LINKE im Deutschen Bundestag

      Tuženik: Deutscher Bundestag

      Uz sudjelovanje: Bundesregierung

      Izreka

   Članak 119., članak 123. stavak 1. i članak 127. stavke 1. i 2. UFEU-a te članke 17. do 24. Protokola (br. 4) o Statutu Europskog sustava središnjih banaka i Europske središnje banke treba tumačiti na način da dopuštaju Europskom sustavu središnjih banaka (ESSB) donošenje programa kupnje državnih vrijednosnica na sekundarnim tržištima poput onog najavljenog u priopćenju za medije koje je navedeno u zapisniku 340. sjednice Upravnog vijeća Europske središnje banke (ESB) održane 5. i 6. rujna 2012.

      (1)  SL C 129, 28.4.2014.


title: Predmet T-577/14: Presuda Općeg suda od 10. siječnja 2017. – Gascogne Sack Deutschland GmbH i Gascogne protiv Europske unije („Izvanugovorna odgovornost — Određenost tužbe — Zastara — Dopuštenost — Članak 47. Povelje o temeljnim pravima — Razuman rok za presuđivanje — Imovinska šteta — Pretrpljeni gubitci — Zatezne kamate na iznos neisplaćene novčane kazne — Trškovi bankarske garancije — Propuštena prilika — Neimovinska šteta — Uzročna veza”)

text:
               20.2.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 53/27

         Presuda Općeg suda od 10. siječnja 2017. – Gascogne Sack Deutschland GmbH i Gascogne protiv Europske unije
   (Predmet T-577/14) (1)

   ((„Izvanugovorna odgovornost - Određenost tužbe - Zastara - Dopuštenost - Članak 47. Povelje o temeljnim pravima - Razuman rok za presuđivanje - Imovinska šteta - Pretrpljeni gubitci - Zatezne kamate na iznos neisplaćene novčane kazne - Trškovi bankarske garancije - Propuštena prilika - Neimovinska šteta - Uzročna veza”))
   (2017/C 053/33)
   Jezik postupka: francuski

      Stranke

      Tužitelji: Gascogne Sack Deutschland GmbH (Wieda, Njemačka) i Gascogne (Saint-Paul-les-Dax, Francuska) (zastupnici: F. Puel, E. Durand i L. Marchal, odvjetnici)

      Tuženik: Europska unija, koju zastupa Sud Europske unije (zastupnici: u početku A. Placco, a zatim J. Inghelram i S. Chantre, agenti)

      Intervenijentu potporu tuženiku: Europska komisija (zastupnici: N. Khan, V. Bottka i P. van Nuffel, agenti)

      Predmet

   Zahtjev na temelju članka 263. UFEU-a kojim se traži naknada štete koju su tužitelji navodno pretrpjeli zbog trajanja postupka pred Općim sudom u postupcima u kojima su donesene presude od 16. studenog 2011., Groupe Gascogne/Komisija (T-72/06, neobjavljena, EU:T:2011:671), i od 16. studenog 2011., Sachsa Verpackung/Komisija (T-79/06, neobjavljena, EU:T:2011:674).

      Izreka

               1.

               Europskoj uniji, koju zastupa Sud Europske unije, nalaže se plaćanje naknade društvu Gascogne u iznosu od 47 064,33 eura na temelju imovinske štete koju je pretrpjelo to društvo zbog povrede obveze suđenja u razumnom roku u predmetima u kojima su donesene presude od 16. studenog 2011., Groupe Gascogne/Komisija (T-72/06, neobjavljena, EU:T:2011:671), i od 16. studenog 2011., Sachsa Verpackung/Komisija (T-79/06, neobjavljena, EU:T:2011:674). Taj iznos odštete valja uvećati za kompenzacijske kamate koje počinju teći 4. kolovoza 2014. pa sve do proglašenja ove presude, u skladu s godišnjom stopom inflacije koju, za dotično razdoblje, utvrđuje Eurostat (Statistički ured Europske unije)u državi članici gdje to društvo ima poslovni nastan.

               2.

               Uniji, koju zastupa Sud Europske unije, nalaže se plaćanje naknade društvu Gascogne Sack Deutschland GmbH u iznosu od 5 000,00 eura i odštete društvu Gascogne u iznosu od 5 000,00 eura na temelju neimovinske štete koju su ta društva pretrpjela zbog povrede obveze suđenja u razumnom roku u predmetima T-72/06 i T-79/06.

               3.

               Iznosi naknada iz gore navedenih točaka 1. i 2. valja uvećati za zatezne kamate koje počinju teći od proglašenja ove presude do potpune isplate, prema stopi koju primjenjuje Europska središnja banka (ESB) na svoje glavne operacije refinanciranja, uvećanoj za dva postotna poena. .

               4.

               U preostalom dijelu tužba se odbija.

               5.

               Uniji, koju zastupa Sud Europske unije, nalaže se, osim vlastitih troškova, snositi troškove koje su pretrpjela društva Gascogne Sack Deutschland i Gascogne, a koji su nastali zbog prigovora nedopuštenosti povodom kojeg je doneseno rješenje od 2. veljače 2015., Gascogne Sack Deutschland i Gascogne/Europska unija (T-577/14, neobjavljeno, EU:T:2015:80).

               6.

               Društva Gascogne Sack Deutschland i Gascogne, s jedne strane, i Unija, koju zastupa Sud Europske unije, s druge strane snose vlastite troškove koji su nastali zbog tužbe povodom koje je donesena ova presuda.

               7.

               Europska komisija snosi vlastite troškove.

      (1)  SL C 351, 6. 10. 2014.


title: Predmet T-740/16: Tužba podnesena 25. listopada 2016. – Stips protiv Komisije

text:
               19.12.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 475/21

         Tužba podnesena 25. listopada 2016. – Stips protiv Komisije
   (Predmet T-740/16)
   (2016/C 475/32)
   Jezik postupka: francuski

      Stranke

      Tužitelj: Adolf Stips (Besozzo, Italija) (zastupnici: S. Orlandi i T. Martin, odvjetnici)

      Tuženik: Europska komisija

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:
   proglasi i odluči,

               —

               nalaže se Europskoj komisiji da potpuno naknadi štetu koju je tužitelj pretrpio zbog zakašnjenja u organizaciji postupka razvrstavanja za 2013.;

               —

               u svakom slučaju naložiti Europskoj komisiji snošenje troškova.

      Tužbeni razlozi i glavni argumenti

   U prilog osnovanosti tužbe tužitelj ističe jedini tužbeni razlog koji se temelji na šteti koju je pretrpio, a koja se isključivo može pripisati Komisijinoj povredi njene dužnosti dobre uprave utvrđenoj u članku 41. Povelje o temeljnim pravima. Tužitelj kao prvo ističe da Komisija nije donijela popis razvrstanih službenika u razumnom roku, odnosno prije 31. prosinca 2013. Kao drugo dodaje da je navodno pretrpljena šteta stvarna i odrediva, te kao treće da postoji uzročna veza između Komisijine povrede dužnosti i pretrpljene štete.


title: Predmet T-315/14: Tužba podnesena 5. svibnja 2014. – Hipp protiv OHIM-a – Nestlé Nutrition (Praebiotik)

text:
               7.7.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 212/37

         Tužba podnesena 5. svibnja 2014. – Hipp protiv OHIM-a – Nestlé Nutrition (Praebiotik)
   (Predmet T-315/14)
   2014/C 212/48
   Jezik na kojem je tužba podnesena: njemački

      Stranke

      Tužitelj: Hipp & Co. (Sachseln, Švicarska) (zastupnici: Rechtsanwälte M. Kinkeldey, A. Wagner i S. Brandstätter)

      Tuženik: Ured za usklađivanje na unutarnjem tržištu (žigovi i dizajni)

      Druga stranka pred žalbenim vijećem: Nestlé Nutrition GmbH (Frankfurt am Main, Njemačka)

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

               —

               poništi odluku četvrtog žalbenog vijeća Ureda za usklađivanje na unutarnjem tržištu (žigovi i dizajni) od 26. veljače 2014. u predmetima R 1171/2012-4 i R 1326/2012-4;

               —

               naloži tuženiku snošenje troškova postupka.

      Tužbeni razlozi i glavni argumenti

      Registrirani žig Zajednice protiv kojeg je podnesen zahtjev za opoziv: verbalni žig „Praebiotik” za proizvode iz razreda 5, 29 i 32 – žig Zajednice br. 3 83  919

      Nositelj žiga Zajednice: tužitelj

      Stranka koja zahtijeva opoziv žiga Zajednice: Nestlé Nutrition GmbH

      Odluka Odjela za poništaje: zahtjev za opoziv je djelomično uvažen

      Odluka žalbenog vijeća: pobijana odluka je djelomično ukinuta, na način da se prava nositelja osporavanog žiga Zajednice opozivaju u cijelosti. Žalba Hipp & Co. je odbijena.

      Tužbeni razlozi:

               —

               povreda članka 75. Uredbe br. 207/2009;

               —

               povreda članka 51. stavka 1. točke (b) Uredbe br. 207/2009;

               —

               povreda članka 78. Uredbe br. 207/2009


title: Predmet C-131/15 P: Žalba koju su 16. ožujka 2015. podnijeli Club Hotel Loutraki AE, Vivere Entertainment AE, Theros International Gaming, Inc., Elliniko Casino Kerkyras, Casino Rodos, Porto Carras AE i Kazino Aigaiou AE protiv presude Općeg suda (sedmo vijeće) od 8. siječnja 2015. u predmetu T-58/13, Club Hotel Loutraki AE, Vivere Entertainment AE, Theros International Gaming, Inc., Elliniko Casino Kerkyras, Casino Rodos, Porto Carras AE i Kazino Aigaiou AE protiv Europske komisije

text:
               15.6.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 198/19

         Žalba koju su 16. ožujka 2015. podnijeli Club Hotel Loutraki AE, Vivere Entertainment AE, Theros International Gaming, Inc., Elliniko Casino Kerkyras, Casino Rodos, Porto Carras AE i Kazino Aigaiou AE protiv presude Općeg suda (sedmo vijeće) od 8. siječnja 2015. u predmetu T-58/13, Club Hotel Loutraki AE, Vivere Entertainment AE, Theros International Gaming, Inc., Elliniko Casino Kerkyras, Casino Rodos, Porto Carras AE i Kazino Aigaiou AE protiv Europske komisije
   (Predmet C-131/15 P)
   (2015/C 198/25)
   Jezik postupka: engleski

      Stranke

      Žalitelji: Club Hotel Loutraki AE, Vivere Entertainment AE, Theros International Gaming, Inc., Elliniko Casino Kerkyras, Casino Rodos, Porto Carras AE i Kazino Aigaiou AE (zastupnik: S. Pappas, odvjetnik)

      Druge stranke u postupku: Europska komisija, Helenska Republika i Organismos Prognostikon Agonon Podosfairou AE (OPAP)

      Zahtjevi

   Žalitelji od Suda zahtijevaju da:

               —

               u cijelosti ukine presudu Općeg suda Europske unije od 8. siječnja 2015. u predmetu T-58/13 Club Hotel Loutraki i dr. protiv Komisije;

               —

               poništi „Odluku Komisije C (2012) 6777 final od 3. listopada 2012. o državnoj potpori SA 33988 (2011/N) – Grčka – Modaliteti produljenja isključivog prava OPAP-a za priređivanje trinaest igara na sreću i dodjela isključive licencije za iskorištavanje 35  000 uređaja za video lutriju na razdoblje od deset godina”;

               —

               naloži protivnim strankama snošenje troškova.

      Žalbeni razlozi i glavni argumenti

               1.

               Žalba se odnosi na presudu Općeg suda Europske unije od 8. siječnja 2015. u predmetu T-58/13 Club Hotel Loutraki i dr. protiv Komisije kojom se odbijaju žaliteljevi zahtjevi za poništenje Odluke Komisije C (2012) 6777 final od 3. listopada 2012.„Državna potpora SA 33988 (2011/N) – Grčka – Modaliteti produljenja isključivog prava OPAP-a za priređivanje trinaest igara na sreću i dodjela isključive licencije za iskorištavanje 35  000 uređaja za video lutriju na razdoblje od deset godina”.

               2.

               U toj odluci Komisija nije imala primjedbi u odnosu na dvije prijavljene mjere u korist OPAP-a: (a) dodjeljivanje OPAP-u isključive licencije za iskorištavanje 35  000 uređaja za video lutriju na razdoblje od 10 godina koje ističe 2022. godine; (b) produljenje za 10 godina, od 2020. do 2030. isključivih prava koja su već dodijeljena OPAP-u za priređivanje 13 igara na sreću.

               3.

               U svojoj žalbi žalitelji ističu tri žalbena razloga protiv pobijane presude:

                           (a)

                           povredu članka 108. stavka 3. UFEU-a i članka 4. stavka 4., članka 7. stavaka 2. i 3. te članka 13. stavka 1. Uredbe br. 659/1999 (1), iz razloga što je Opći sud u točkama 33. do 64. pobijane presude utvrdio da Komisija nije imala obvezu pokretanja formalnog istražnog postupka te da je u prethodnom postupku zakonito dovršila svoju istragu.

                           (b)

                           povredu članka 296. UFEU-a i članaka 41. i 47. Povelje, iz razloga što je Opći sud u točkama 65. do 78. osporavane presude utvrdio da je odluka Komisije bila dovoljno obrazložena, unatoč manjku gospodarskih podataka zbog kojih nije bilo moguće utvrditi točnost Komisijinih izračuna.

                           (c)

                           povredu članka 107. stavka 1. UFEU-a iz razloga što je Opći sud utvrdio da je zajednička ocjena prijavljenih mjera koju je provela Komisija bila zakonita, unatoč nedostatku definicije tržišta, te s obzirom na pogrešnu primjenu pojmova „sličnosti” i „gospodarskog konteksta”.

      (1)  Uredba Vijeća (EZ) br. 659/1999 od 22. ožujka 1999. o utvrđivanju detaljnih pravila primjene članka 93. Ugovora o EZ-u
   (SL L 83, str. 1.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 8., svezak 4., str. 16.).


title: Predmet T-129/14 P: Žalba koju su 21. veljače 2014. podnijeli Carlos Andres i 150 drugih tužiteljâ protiv presude Službeničkog suda od 11. prosinca 2013. u predmetu F-15/10, Andres i dr. protiv ESB-a

text:
               26.5.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 159/27

         Žalba koju su 21. veljače 2014. podnijeli Carlos Andres i 150 drugih tužiteljâ protiv presude Službeničkog suda od 11. prosinca 2013. u predmetu F-15/10, Andres i dr. protiv ESB-a
   (Predmet T-129/14 P)
   2014/C 159/38
   Jezik postupka: francuski

      Stranke

      Žalitelji: Carlos Andres (Frankfurt na Majni, Njemačka) i 150 drugih žalitelja (zastupnik: L. Levi, odvjetnik)

      Druga stranka u postupku: Europska središnja banka (ESB)

      Žalbeni zahtjev

   Žalitelj od Općeg suda zahtijeva da:

               —

               ukine presudu Službeničkog suda Europske unije od 11. prosinca 2013. u predmetu F-15/10;

               —

               posljedično, presudi u korist tužbenih zahtjeva tužiteljâ iz prvog stupnja i stoga,

                           —

                           poništi obračune plaća za lipanj 2009. u mjeri u kojoj oni u odnosu na tužitelje čine prvu provedbu reforme mirovinskog sustava koju je donio Odbor guvernera 4. svibnja 2009., kao i da poništi, u istoj mjeri, sve naknadne obračune plaća i buduće obračune mirovine;

                           —

                           ukoliko je potrebno, ukine odluke kojima se odbijaju zahtjevi za preispitivanje („administrative review”) i interni prigovori („grievance procedure”), od 28. kolovoza i 17. prosinca 2009.;

                           —

                           te stoga,

                                       —

                                       naloži tuženiku snošenje razlike u plaći i mirovini koja proizlazi iz prethodno navedene odluke Odbora guvernera od 4. svibnja 2009. u odnosu na primjenu prethodnog mirovinskog sustava; ta razlika u plaći i mirovini mora biti uvećana za zatezne kamate počevši od 15. lipnja 2009. te zatim od 15. svakog mjeseca do potpune isplate, koje su određene na razini stope ESB-a uvećanoj za 3 boda,

                                       —

                                       naloži tuženiku snošenje naknade štete zbog štete koja je pretrpljena uslijed gubitka kupovne moći, koja je procijenjena ex aequo et bono, i provizorno na 1 % mjesečne plaće svakog tužitelja;

                           —

                           naloži ESB-u snošenje svih troškova;

               —

               naloži tuženiku snošenje cjelokupnih troškova postupka u oba stupnja.

      Žalbeni razlozi i glavni argumenti

   U prilog osnovanosti žalbe žalitelj ističe osam žalbenih razloga.

               1.

               Prvi žalbeni razlog temelji se na povredi članka 6.8 Priloga III. Uvjetima o zaposlenju, povredi načela zakonitosti i pravne sigurnosti i povredi članka 35. stavka 1. točke (e) Poslovnika Službeničkog suda.

               2.

               Drugi žalbeni razlog temelji se na kršenju ovlasti Odbora za nadzor, povredi Priloga III. Uvjetima o zaposlenju i mandata Odbora za nadzor, kao i načela dobre vjere.

               3.

               Treći žalbeni razlog temelji se na povredi prava savjetovanja s Odborom zaposlenih i Odborom za nadzor, povredi načela dobre vjere, kršenju članaka 45. i 46. Uvjeta o zaposlenju, povredi Protokola sporazuma o odnosima između Izvršnog odbora i Odbora zaposlenih ESB-a, povredi Priloga III. Uvjeta o zaposlenju i mandata Odbora za nadzor, kao i iskrivljavanju spisa.

               4.

               Četvrti žalbeni razlog temelji se na povredi članka 6.3 Mirovinskog plana, nadzora obrazloženja odluke od 4. svibnja 2009., iskrivljavanju spisa i povredi načela dobrog financijskog upravljanja.

               5.

               Peti žalbeni razlog temelji se na povredi nadzora očite pogreške u procjeni i iskrivljavanju spisa.

               6.

               Šesti žalbeni razlog temelji se na kršenju načela proporcionalnosti, obveze obrazlaganja, iskrivljavanju spisa i povredi dokaznih elemenata.

               7.

               Sedmi žalbeni razlog temelji se na zanemarivanju razlike ugovornog i statutarnog radnog odnosa, povredi temeljnih uvjeta radnog odnosa i povredi Direktive 91/533 (1).

               8.

               Osmi žalbeni razlog temelji se na kršenju stečenih prava.

      (1)  Direktiva Vijeća od 14. listopada 1991. o obvezi poslodavca da obavijesti radnike o uvjetima koji se primjenjuju na ugovor o radu ili radni odnos (SL L 288, str. 32.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 5., svezak 3., str. 64.)


title: Predmet T-264/17: Tužba podnesena 4. svibnja 2017. – Uponor protiv EUIPO-a EUIPO – Swep International (SMATRIX)

text:
               10.7.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 221/35

         Tužba podnesena 4. svibnja 2017. – Uponor protiv EUIPO-a EUIPO – Swep International (SMATRIX)
   (Predmet T-264/17)
   (2017/C 221/49)
   Jezik na kojem je tužba podnesena: engleski

      Stranke

      Tužitelj: Uponor Innovation AB (Borås, Švedska) (zastupnik: A. Kylhammar, odvjetnik)

      Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO)

      Druga stranka u postupku pred žalbenim vijećem: Swep International AB (Landskrona, Švedska)

      Podaci o postupku pred EUIPO-om

      Podnositelj prijave: tužitelj

      Predmetni sporni žig: verbalni žig Europske unije „SMATRIX” – prijava za registraciju br. 12 540 431

      Postupak pred EUIPO-om: postupak povodom prigovora

      Pobijana odluka: odluka drugog žalbenog vijeća EUIPO-a od 1. ožujka 2017. u predmetu R 236/2016-2

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

               —

               poništi pobijanu odluku;

               —

               naloži EUIPO-u snošenje troškova

               —

               naloži društvu SWEP International da nadoknadi tužitelju troškove u postupcima pred Odborom za prigovore i žalbenim vijećem.

      Tužbeni razlog

               —

               povreda članka 8. stavka 1. točke (b) Uredbe br. 207/2009.


title: Predmet T-214/16: Presuda Općeg suda od 14. srpnja 2017. – Sata protiv EUIPO-a (4600) („Žig Europske unije — Znak koji se isključivo sastoji od brojki — Prijava verbalnog žiga Europske unije 4600 — Apsolutni razlozi za odbijanje — Opisni karakter — Nepostojanje razlikovnog karaktera — Članak 7. stavak 1. točke (b) i (c) Uredbe (EZ) br. 207/2009”)

text:
               28.8.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 283/41

         Presuda Općeg suda od 14. srpnja 2017. – Sata protiv EUIPO-a (4600)
   (Predmet T-214/16) (1)

   ((„Žig Europske unije - Znak koji se isključivo sastoji od brojki - Prijava verbalnog žiga Europske unije 4600 - Apsolutni razlozi za odbijanje - Opisni karakter - Nepostojanje razlikovnog karaktera - Članak 7. stavak 1. točke (b) i (c) Uredbe (EZ) br. 207/2009”))
   (2017/C 283/62)
   Jezik postupka: njemački

      Stranke

      Tužitelj: Sata GmbH & Co. KG (Kornwestheim, Njemačka) (zastupnik: M.-C. Simon, odvjetnik)

      Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (zastupnik: D. Walicka, agent)

      Predmet

   Tužba protiv odluke četvrtog žalbenog vijeća EUIPO-a od 24. veljače 2016. (predmet R 1942/2015-4) o prijavi za registraciju verbalnog znaka 4600 kao žiga Europske unije.

      Izreka

               1.

               Tužba se odbija.

               2.

               Društvu Sata GmbH & Co. KG se nalaže snošenje troškova.

      (1)  SL C 232, 27. 6. 2016.


title: Predmet T-736/16: Rješenje Općeg suda od 20. prosinca 2016. – Amira i dr. protiv Komisije i ESB-a

text:
               20.2.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 53/47

         Rješenje Općeg suda od 20. prosinca 2016. – Amira i dr. protiv Komisije i ESB-a
   (Predmet T-736/16) (1)

   (2017/C 053/58)
   Jezik postupka: engleski
   Predsjednik trećeg vijeća odredio je brisanje predmeta.

      (1)  SL C 475, 19. 12. 2016.


title: Predmet C-561/13: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 29. listopada 2013. uputio Obvodní soud pro Prahu 1 (Češka Republika) — Hoštická a.s. i drugi protiv Ministerstvo zemědělství

text:
               15.2.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 45/17

         Zahtjev za prethodnu odluku koji je 29. listopada 2013. uputio Obvodní soud pro Prahu 1 (Češka Republika) — Hoštická a.s. i drugi protiv Ministerstvo zemědělství
   (Predmet C-561/13)
   2014/C 45/32
   Jezik postupka: češki

      Sud koji je uputio zahtjev

   Obvodní soud pro Prahu 1

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelji: Hoštická a.s., Jaroslav Haškovec, Zemědělské družstvo Senice na Hané

      Tuženik: Ministerstvo zemědělství

      Prethodna pitanja

               1.

               Treba li članak 126. Uredbe Vijeća (EZ) br. 73/2009 (1) tumačiti na način da je zasebno plaćanje za šećer proizvodno nevezano plaćanje?

               2.

               Treba li članak 126. stavak 1. Uredbe Vijeća (EZ) br. 73/2009 tumačiti na način da „mjerila koja su odnosne države članice utvrdile u 2006. i 2007.” uključuju i reprezentativno razdoblje koje u to vrijeme država članica odabere na temelju članka 143.b.a. stavka 1. Uredbe Vijeća (EZ) br. 1782/2003 (2), kako je izmijenjena Uredbom Vijeća (EZ) br. 319/2006 (3)?

      (1)  Uredba Vijeća (EZ) br. 73/2009 od 19. siječnja 2009. o utvrđivanju zajedničkih pravila za programe izravne potpore za poljoprivrednike u okviru zajedničke poljoprivredne politike i utvrđivanju određenih programa potpore za poljoprivrednike, o izmjeni uredaba (EZ) br. 1290/2005, (EZ) br. 247/2006, (EZ) br. 378/2007 i stavljanju izvan snage Uredbe (EZ) br. 1782/2003 (SL L 30, 2009., str. 16.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 3., svezak 19., str. 199.)

      (2)  Uredba Vijeća (EZ) br. 1782/2003 od 29. rujna 2003. o zajedničkim pravilima za programe izravne potpore u sklopu zajedničke poljoprivredne politike i o uvođenju određenih programa potpore poljoprivrednicima, o izmjeni uredaba (EEZ) br. 2019/93, (EZ) br. 1452/2001, (EZ) br. 1453/2001, (EZ) br. 1454/2001, (EZ) br. 1868/94, (EZ) br. 1251/1999, (EZ) br. 1254/1999, (EZ) br. 1673/2000, (EEZ) br. 2358/71 i (EZ) br. 2529/2001 (SL L 270, 2003., str. 1.)

      (3)  Uredba Vijeća (EZ) br. 319/2006 od 20. veljače 2006. kojom se mijenja Uredba (EZ) br. 1782/2003 o utvrđivanju zajedničkih pravila za programe izravne potpore u okviru zajedničke poljoprivredne politike te o utvrđivanju potpora poljoprivrednicima (SL L 58, 2006., str. 32).


               25.6.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 209/8

         Postupak koji je 21. travnja 2015. Nadzorno tijelo EFTA-e pokrenulo protiv Kneževine Lihtenštajna
   (Predmet E-12/15)
   (2015/C 209/07)
   Nadzorno tijelo EFTA-e, koje zastupaju Markus Schneider i Marlene Lie Hakkebo, zastupnici Nadzornog tijela EFTA-e, 35 Rue Belliard, B-1040 Bruxelles, pokrenulo je 21. travnja 2015. postupak protiv Kneževine Lihtenštajn pred Sudom EFTA-e.
   Nadzorno tijelo EFTA-e od Suda EFTA-e zahtijeva da:

               1.

               ustvrdi da Kneževina Lihtenštajn nije ispunila svoje obveze iz Akta iz točaka 7.a., 7.e. i 7.i. Priloga XIX. Sporazumu o Europskom gospodarskom prostoru (Direktiva 2011/83/EU Europskog parlamenta i Vijeća od 25. listopada 2011. o pravima potrošača, o izmjeni Direktive Vijeća 93/13/EEZ i Direktive 1999/44/EZ Europskog parlamenta i Vijeća o stavljanju izvan snage Direktive Vijeća 85/577/EEZ i Direktive 97/7/EZ Europskog parlamenta i Vijeća) prilagođenog Sporazumu njegovim Protokolom 1., i članka 7. Sporazuma jer nije donio mjere potrebne za provedbu Akta u predviđenom roku.

               2.

               naloži Kneževini Lihtenštajnu da snosi troškove tog postupka.

      Pravna pozadina i činjenična osnova te navedeni razlozi:

               —

               U tužbi se navodi da se Kneževina Lihtenštajn do 24. studenog 2014. nije uskladila s obrazloženim mišljenjem Nadzornog tijela EFTA-e od 24. rujna 2014. o propustu Kneževine Lihtenštajna da u svoj nacionalni pravni poredak provede Direktivu 2011/83/EU Europskog parlamenta i Vijeća od 25. listopada 2011. o pravima potrošača, o izmjeni Direktive Vijeća 93/13/EEZ i Direktive 1999/44/EZ Europskog parlamenta i Vijeća o stavljanju izvan snage Direktive Vijeća 85/577/EEZ i Direktive 97/7/EZ Europskog parlamenta i Vijeća, u skladu s točkama 7.a., 7.e. i 7.i. Priloga XIX. Sporazumu o Europskom gospodarskom prostoru prilagođenu Sporazumu njegovim Protokolom 1.(„Akt”).

               —

               Nadzorno tijelo EFTA-e smatra da, zbog stoga što nije donijela mjere potrebne za provedbu Akta u predviđenom roku, Kneževina Lihtenštajn nije ispunila svoje obveze iz Akta i članka 7. Sporazuma o EGP-u.


title: Predmet T-507/17: Tužba podnesena 4. kolovoza 2017. – Fundación Pedro Barrié de la Maza, Conde de Fenosa protiv Komisije i SRB-a

text:
               16.10.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 347/39

         Tužba podnesena 4. kolovoza 2017. – Fundación Pedro Barrié de la Maza, Conde de Fenosa protiv Komisije i SRB-a
   (Predmet T-507/17)
   (2017/C 347/50)
   Jezik postupka: španjolski

      Stranke

      Tužitelj: Fundación Pedro Barrié de la Maza, Conde de Fenosa (La Coruña, Španjolska) (zastupnici: B. Gutiérrez de la Roza Pérez, P. Rubio Escobar, R. Ruiz de la Torre Esporrín i B. Fernández García, odvjetnici)

      Tuženici: Europska komisija i Jedinstveni sanacijski odbor (SRB)

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da poništi slijedeće akte:

               —

               Odluku (SRB/EES/2017/08) Jedinstvenog sanacijskog odbora s njegove izvršne sjednice od 7. lipnja 2017., o usvajanju sanacijskog programa za financijsku instituciju Banco Popular Español, S.A.

               —

               Odluku Komisije (EU) 2017/1246 od 7. lipnja 2017. o potvrđivanju sanacijskog programa za društvo Banco Popular Español.

      Tužbeni razlozi i glavni argumenti

   Tužbeni razlozi i glavni argumenti slični su onima iz predmeta T-478/17, Mutualidad de la Abogacía i Hermandad Nacional de Arquitectos Superiores i Químicos/Jedinstveni sanacijski odbor, T-481/17, Fundación Tatiana Pérez de Guzmán el Bueno i SFL/Jedinstveni sanacijski odbor, T-482/17, Comercial Vascongada Recalde/Komisija i Jedinstveni sanacijski odbor, T-483/17, García Suárez i dr./Komisija i Jedinstveni sanacijski odbor, T-484/17, Fidesban i dr./Jedinstveni sanacijski odbor, T-497/17, Sáchez del Valle i Calatrava Real State 2015/Komisija i Jedinstveni sanacijski odbor te T-498/17, Pablo Álvarez de Linera Granda/Komisija i Jedinstveni sanacijski odbor.


title: Predmet T-185/13: Presuda Općeg suda od 11. rujna 2014. – Continental Wind Partners protiv OHIM-a – Continental Reifen Deutschland (CONTINENTAL WIND PARTNERS) ( „Žig Zajednice — Postupak povodom prigovora — Prijava figurativnog žiga Zajednice CONTINENTAL WIND PARTNERS — Raniji verbalni žig Zajednice Continental — Relativni razlog za odbijanje — Vjerojatnost dovođenja u zabludu — Sličnost znakova — Članak 8. stavak 1. točka (b) Uredbe (EZ) br. 207/2009 — Djelomično odbijanje registracije” )

text:
               27.10.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 380/10

         Presuda Općeg suda od 11. rujna 2014. – Continental Wind Partners protiv OHIM-a – Continental Reifen Deutschland (CONTINENTAL WIND PARTNERS)
   (Predmet T-185/13) (1)

   ((„Žig Zajednice - Postupak povodom prigovora - Prijava figurativnog žiga Zajednice CONTINENTAL WIND PARTNERS - Raniji verbalni žig Zajednice Continental - Relativni razlog za odbijanje - Vjerojatnost dovođenja u zabludu - Sličnost znakova - Članak 8. stavak 1. točka (b) Uredbe (EZ) br. 207/2009 - Djelomično odbijanje registracije”))
   2014/C 380/12
   Jezik postupka: njemački

      Stranke

      Tužitelj: Continental Wind Partners LLC (Wilmington, Delaware, Sjedinjene Američke Države) (zastupnik: O. Bischof, odvjetnik)

      Tuženik: Ured za usklađivanje na unutarnjem tržištu (žigovi i dizajni) (zastupnik: A. Pohlmann, agent)

      Druga stranka u postupku pred žalbenim vijećem OHIM-a, intervenijent u postupku pred Općim sudom: Continental Reifen Deutschland GmbH (Hannover, Njemačka) (zastupnici: S. Gillert, K. Vanden Bossche, B. Köhn-Gerdes i J. Schumacher, odvjetnici)

      Predmet

   Tužba podnesena protiv odluke prvog žalbenog vijeća OHIM-a od 10. siječnja 2012. (predmet R 2204/2011-2), donesene u postupku povodom prigovora između Continental Reifen Deutschland GmbH i Continental Wind Partners LLC.

      Izreka

               1.

               Tužba se odbija.

               2.

               Nalaže se Continental Wind Partners LLC snošenje troškova.

      (1)  SL C 156, 1.6.2013.


title: Predmet C-609/14: Rješenje predsjednika devetog vijeća Suda od 22. rujna 2016. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Tribunalul Sibiu – Rumunjska) – Nicolae Ilie Nicula protiv Administrația Județeană a Finanțelor Publice Sibiu, prije Administraţia Finanţelor Publice a Municipiului Sibiu, Administraţia Fondului pentru Mediu, uz prisutnost Cristine Lenuțe Stoice

text:
               19.12.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 475/14

         Rješenje predsjednika devetog vijeća Suda od 22. rujna 2016. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Tribunalul Sibiu – Rumunjska) – Nicolae Ilie Nicula protiv Administrația Județeană a Finanțelor Publice Sibiu, prije Administraţia Finanţelor Publice a Municipiului Sibiu, Administraţia Fondului pentru Mediu, uz prisutnost Cristine Lenuțe Stoice
   (Predmet C-609/14) (1)

   (2016/C 475/20)
   Jezik postupka: rumunjski
   Predsjednik devetog vijeća odredio je brisanje predmeta.

      (1)  SL C 107, 30. 3. 2015.


title: Predmet T-836/16: Tužba podnesena 30. studenoga 2016. – Republika Poljska protiv Komisije

text:
               30.1.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 30/54

         Tužba podnesena 30. studenoga 2016. – Republika Poljska protiv Komisije
   (Predmet T-836/16)
   (2017/C 030/62)
   Jezik postupka: poljski

      Stranke

      Tužitelj: Republika Poljska (zastupnik: B. Majczyna)

      Tuženik: Europska Komisija

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

               —

               poništi odluku Komisije od 19. rujna 2016., državna potpora SA.44351 (2016/C) (prethodno 2016/NN) – Poljska – porez u sektoru trgovine na malo u Poljskoj, priopćeno pod brojem dokumenta C(2016) 5596, i

               —

               naloži Europskoj Komisiji snošenje troškova.

      Tužbeni razlozi i glavni argumenti

   U prilog osnovanosti tužbe tužitelj ističe tri tužbena razloga.

               1.

               Prvi tužbeni razlog temelji se na pogrešnoj klasifikaciji poljskog poreza u sektoru trgovine na malo kao državne potpore u smislu članka 107. stavka 1. UFEU-a provođenjem očito pogrešne ocjene uvjeta selektivnosti

                           —

                           poljski porez u sektoru trgovine na malo ne može se na prvi pogled smatrati selektivnim jer njegova struktura ne dopušta iznimku od referentnog sustava koji se primjenjuje na taj porez; progresivne porezne stope sastavni su dio referentnog sustava tog poreza.

                           —

                           čak i pod pretpostavkom da obje progresivne porezne stope nisu element referentnog sustava koji se primjenjuje na poljski porez u sektoru trgovine na malo, valja smatrati da je barem jedna, najčešće korištena porezna stopa element referentnog sustava; dodatno, progresivne porezne stope ni u kom slučaju ne predstavljaju odstupanje u korist određenih poduzetnika koji su, u pogledu cilja svojstvenog tom porezu, u sličnoj činjeničnoj i pravnoj situaciji s drugim poduzetnicima.

                           —

                           progresivne porezne stope i prag iznosa oporezivih baza kod poljskog poreza u sektoru trgovine na malo u svakom su slučaju usklađeni s načelom proporcionalnosti.

               2.

               Drugi tužbeni razlog temelji se na povredi članka 13. stavka 1. Uredbe Vijeća (EU) 2015/1589 od 13. srpnja 2015. o utvrđivanju detaljnih pravila primjene članka 108. Ugovora o funkcioniranju Europske unije i povredi načela proporcionalnosti, jer je Komisija naložila neodgodivu obustavu primjene progresivne stope poljskog poreza u sektoru trgovine na malo

                           —

                           nije bilo nužno naložiti obustavu s obzirom na postojanje ozbiljnih sumnji u pogledu selektivnosti poljskog poreza u sektoru trgovine na malo.

                           —

                           nije bilo nužno naložiti obustavu jer Komisija nije podnijela dokaze o dovoljno negativnim učincima koji su rezultat primjene poljskog poreza u sektoru trgovine na malo.

               3.

               Treći tužbeni razlog temelji se na pogrešnom i nedovoljnom obrazloženju pobijane odluke

                           —

                           pobijana odluka nije valjano i dovoljno obrazložena u pogledu ocjene uvjeta selektivnosti poljskog poreza u sektoru trgovine na malo.

                           —

                           pobijana odluka nije valjano i dovoljno obrazložena u pogledu činjenice da nalaže neodgodivu obustavu primjene progresivne stope poljskog poreza u sektoru trgovine na malo.


title: Predmet C-53/14 P: Žalba koju je 4. veljače 2014. podnio JAS Jet Air Service France (JAS) protiv presude Općeg suda (četvrto vijeće) od 3. prosinca 2013. donesene u predmetu T-573/11, JAS Jet Air Service France protiv Komisije

text:
               7.4.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 102/22

         Žalba koju je 4. veljače 2014. podnio JAS Jet Air Service France (JAS) protiv presude Općeg suda (četvrto vijeće) od 3. prosinca 2013. donesene u predmetu T-573/11, JAS Jet Air Service France protiv Komisije
   (Predmet C-53/14 P)
   2014/C 102/31
   Jezik postupka: francuski

      Stranke

      Žalitelj: JAS Jet Air Service France (JAS) (zastupnici: T. Gallois i E. Dereviankine, odvjetnici)

      Druga stranka u postupku: Europska komisija

      Zahtjev

               —

               Ukinuti odluku Općeg suda kako glasi u izreci presude od 3. prosinca 2013. u predmetu T-573/11;

               —

               Prihvatiti zahtjev koje je društvo JAS Jet Air Service France iznijelo u prvostupanjskom postupku gdje je tražilo poništenje odluke Europske komisije od 5. kolovoza 2011. u slučaju REM 01/2008 kojom je odbijen zahtjev za smanjenje plaćanja uvoznih carina u iznosu od 1 001 778,20 eura koji je ono podnijelo 24. siječnja 2008.;

               —

               Naložiti Europskoj komisiji snošenje troškova.

      Žalbeni razlozi i glavni argumenti

   Žalitelj ističe dva žalbena razloga u prilog svojoj žalbi protiv presude kojom je Opći sud potvrdio Komisijinu odluku od 5. kolovoza 2011. kojom se odbija zahtjev za smanjenje plaćanja uvoznih carina koji je podnio žalitelj.
   Na prvom mjestu, žalitelj prigovara Općem sudu da je povrijedio članak 13. Uredbe (EEZ) br. 1430/79 (1) i članak 239. Carinskog zakonika Zajednice (2) jer nije priznao postojanje „posebne situacije” koja dozvoljava zatraženo smanjenje. Opći sud je smatrao da situacija žalitelja nije usporediva s onom društva CALBERSON BV (slučaj REM 10/01), kojemu je Komisija odobrila smanjenje.
   Na drugom mjestu, žalitelj smatra da je Opći sud povrijedio ranije navedene članke jer nije uzeo u obzir, za priznavanje postojanja „posebne situacije”, nefunkcioniranje na razini unutarnjeg postupka izdavanja i kontrole dozvola za uvoz bez PDV-a, konkretno AI2 (članak 275. francuskog Općeg poreznog zakonika i njegove provedbene odredbe). Opći sud je obrnuo teret dokazivanja i stoga povrijedio opća pravna načela procjenjujući da je žaliteljeva zadaća na precizan način utvrditi posljedice navedenog nefunkcioniranja.

      (1)  Uredba Vijeća (EEZ) br. 1430/79 od 2. srpnja 1979. o povratu ili otpustu uvoznih ili izvoznih carina (SL L 175, str. 1)(nesl. prij).

      (2)  Uredba Vijeća (EEZ) br. 2913/92 od 12. listopada 1992. o Carinskom zakoniku Zajednice (SL L 302, str. 1) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 2., svezak 2., str.110.)


title: Predmet C-85/16 P: Žalba koju je 12. veljače 2016. podnio Kenzo Tsujimoto protiv presude Općeg suda (prvo vijeće) od 2. prosinca 2015. u predmetu T-414/13, Kenzo Tsujimoto protiv Ureda Europske unije za intelektualno vlasništvo

text:
               12.9.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 335/27

         Žalba koju je 12. veljače 2016. podnio Kenzo Tsujimoto protiv presude Općeg suda (prvo vijeće) od 2. prosinca 2015. u predmetu T-414/13, Kenzo Tsujimoto protiv Ureda Europske unije za intelektualno vlasništvo
   (Predmet C-85/16 P)
   (2016/C 335/36)
   Jezik postupka: engleski

      Stranke

      Žalitelj: Kenzo Tsujimoto (zastupnici: A. Wenninger-Lenz, M. Ring, Rechtsanwältinnen, W. von der Osten-Sacken, Rechtsanwalt)

      Druge stranke u postupku: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo, Kenzo

      Zahtjevi

   Žalitelj od suda zahtijeva da:

               —

               ukine presudu Općeg suda (prvo vijeće) od 2. prosinca 2015. u predmetu T-414/13;

               —

               konačno odluči o sporu;

               —

               naloži EUIPO-u i društvu Kenzo S.A. snošenje troškova postupka, uključujući troškove postupka pred žalbenim vijećem.

      Žalbeni razlozi i glavni argumenti

               1.

                     Povreda članka 76. stavka 2. Uredbe o žigu Zajednice

               Oba prigovora društva KENZO S.A. temelje se na članku 8. stavku 5. Uredbe o žigu Zajednice (1). U oba predmeta, žalbeno je vijeće uzelo u obzir dokaz u prilog zahtjevu zbog povrede uglede koji je podnio podnositelj prigovora u postupku pred odjelom za prigovore radi utvrđivanja stvarne uporabe žiga. Nesporno je da su odnosni dokumenti podneseni nakon isteka rokova za podnošenje dokaza o postojanju, valjanosti i opsegu zaštite ranijeg prava u skladu s pravilom 19. stavkom 1. Provedbene uredbe (2). Iz pravila 19. stavaka 1. i 2. i pravila 20. stavka 1. Provedbene uredbe proizlazi da prigovor koji se temelji na članku 8. stavku 5. treba odbaciiti ako podnositelj prigovora ne podnese dokaz o ugledu ranijeg žiga u roku koji je odredio Ured. Ipak, Opći je sud utvrdio da je žalbeno vijeće imalo diskrecijsku ovlast odlučiti treba li uzeti u obzir odnosne dokaze u prilog ugledu žiga, da je žalbeno vijeće utvrdilo i izvršilo svoju diskrecijsku ovlast te pravilno obrazložilo svoju odluku o uzimanju u obzir tog dokaza. Žalitelj, s druge strane, smatra da je Opći sud počinio pogrešku koja se tiče prava dodijelivši diskrecijsku ovlast žalbenom vijeću te da je pogrešno primijenio pravilo 19. stavke 1. i 2. i pravilo 20. stavak 1. Provedbene uredbe.
               Žalitelj je svjestan da druge stranke u postupku tvrde da dopuštenost dokumentacije podnesene u prilog ugledu žiga nije uređena pravilom 20. stavkom 1. Provedbene uredbe, nego pravilom 50. stavkom 1. podstavkom 3. Provedbene uredbe kao posebnim postupovnim pravilom pred žalbenim vijećem.
               Čak i ako diskrecijsku ovlast žalbenog vijeća treba tumačiti u skladu s pravilom 50. stavkom 1. podstavkom 3. Provedbene uredbe, žalbeno vijeće nepravilno ju je izvršilo te je Opći sud pogrešno primijenio članak 76. stavak 2. utvrdivši da razmatranja žalbenog vijeća o neraskidivoj vezi između dokaza o uporabi i dokaza o ugledu predstavljaju primjereno izvršavanje njegove diskrecijske ovlasti. Naime, žalbeno vijeće nije ni utvrdilo ni opseg svoje diskrecijske ovlasti, odnosno je li tu ovlast trebalo u predmetnom slučaju izvršavati restriktivno. Da je žalbeno vijeće izvršavalo svoju diskrecijsku ovlast pravilno, trebalo je priznati da ju je, u skladu s presudom Rintisch (predmet C-120/12 P, Bernhard Rintisch/OHIM), trebalo izvršavati restriktivno. U tim okolnostima, jedini pravilni način izvršavanja diskrecijske ovlasti bio bi ne uzimati u obzir dokumente podnesene u prilog ugledu žiga. Opći sud previdio je činjenicu da žalbeno vijeće nije pravilno utvrdilo opseg svoje diskrecijske ovlasti niti je primijenilo u tom opsegu te je, na taj način, povrijedilo članak 76. stavak 2. Uredbe o žigu Zajednice.

               2.

                     Povreda članka 8. stavka 5. Uredbe o žigu Zajednice

               Žalitelj tvrdi da Opći sud nije usporedio žigove „KENZO” i „KENZO ESTATE” u cjelini te je tako povrijedio članak 8. stavak 5. Uredbe o žigu Zajednice. Osim toga, žalitelj smatra da je Opći sud prihvatio tvrdnje u odnosu na ugled žiga na temelju dokumenata koje žalbeno vijeće, pravilnom primjenom prava i pravilnim izvršavanjem svoje diskrecijske ovlasti, nije trebalo uzeti u obzir. Žalitelj nadalje tvrdi da Opći sud nije obavio neophodnu sveobuhvatnu ocjenu zaključivši da se osporavani žig može povezati s ranijim žigom i da nepošteno iskorištava ugled ranijeg žiga. Naposljetku, žalitelj tvrdi da su žalbeno vijeće i Opći sud pogriješili utvrdivši da žalitelj nije dokazao postojanje „opravdanog razloga” u smislu članka 8. stavka 5. Uredbe o žigu Zajednice.

      (1)  Uredba Vijeća (EZ) br. 207/2009 od 26. veljače 2009. o žigu Zajednice (SL L 78, str. 1.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 17., svezak 1., str. 226.)

      (2)  Uredba Komisije (EZ) br. 2868/95 od 13. prosinca 1995. o provedbi Uredbe Vijeća (EZ) br. 40/94 o žigu Zajednice (SL 1995, L 303, str. 1.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 17., svezak 1., str. 84.)


title: Predmet C-153/14: Presuda Suda (drugo vijeće) od 9. srpnja 2015. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Raad van State – Nizozemska) – Minister van Buitenlandse Zaken protiv K, A (Zahtjev za prethodnu odluku — Direktiva 2003/86/EZ — Članak 7. stavak 2. — Spajanje obitelji — Integracijske mjere — Nacionalni propis kojim se članovima obitelji državljanina treće zemlje koji zakonito boravi u državi članici nameće obveza polaganja ispita građanske integracije kako bi mogli ući na državno područje navedene države članice — Troškovi takvog ispita — Usklađenost)

text:
               7.9.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 294/8

         Presuda Suda (drugo vijeće) od 9. srpnja 2015. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Raad van State – Nizozemska) – Minister van Buitenlandse Zaken protiv K, A
   (Predmet C-153/14) (1)

   ((Zahtjev za prethodnu odluku - Direktiva 2003/86/EZ - Članak 7. stavak 2. - Spajanje obitelji - Integracijske mjere - Nacionalni propis kojim se članovima obitelji državljanina treće zemlje koji zakonito boravi u državi članici nameće obveza polaganja ispita građanske integracije kako bi mogli ući na državno područje navedene države članice - Troškovi takvog ispita - Usklađenost))
   (2015/C 294/10)
   Jezik postupka: nizozemski

      Sud koji je uputio zahtjev

   Raad van State

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelj: Minister van Buitenlandse Zaken

      Tuženici: K, A

      Izreka

   Članak 7. stavak 2. podstavak 1. Direktive 2003/86 Europskog parlamenta i Vijeća od 22. rujna 2003. o pravu na spajanje obitelji treba tumačiti na način da države članice mogu tražiti od državljana trećih zemalja da polože ispit građanske integracije, poput onoga iz glavnog postupka koji sadržava ocjenu osnovnog znanja kako o jeziku, tako i o društvu dotične države članice te podrazumijeva plaćanje različitih troškova prije izdavanja dozvole za ulazak i boravište navedenih državljana na svom državnom području u svrhu spajanja obitelji ako uvjeti primjene takve obveze ne čine ostvarivanje prava na spajanje obitelji nemogućim ili pretjerano otežanim. U okolnostima poput onih u glavnom postupku ti uvjeti, zato što ne omogućuju da se u obzir uzmu posebne okolnosti koje predstavljaju objektivnu prepreku zainteresiranim stranama da polože taj ispit jer određuju previsok iznos troškova takvog ispita, čine pravo na spajanje obitelji nemogućim ili pretjerano otežanim.

      (1)  SL 194, 24. 6. 2014.


title: Predmet T-327/15: Tužba podnesena 2. lipnja 2015. – Helenska Republika protiv Komisije

text:
               24.8.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 279/42

         Tužba podnesena 2. lipnja 2015. – Helenska Republika protiv Komisije
   (Predmet T-327/15)
   (2015/C 279/52)
   Jezik postupka: grčki

      Stranke

      Tužitelj: Helenska Republika (zastupnici: G. Kanellopoulos, O. Tsirkinidou i A.E. Vasilopoulou)

      Tuženik: Europska komisija

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

               —

               poništi Provedbenu odluku Komisije od 25. ožujka 2015.„za primjenu financijskog ispravka na Komponentu za smjernice EFSJP-a operativnog programa 2000GR061RO021 CCI (Grčka – Cilj 1. – Ruralna obnova)” u iznosu od 7 2 1 05  592,41 eura, dostavljenu pod brojem C(2015) 1936 final.

      Tužbeni razlozi i glavni argumenti

   U prilog osnovanosti tužbe tužitelj ističe četiri tužbena razloga.

               1.

               Prvim tužbenim razlogom za poništenje tvrdi da pobijanoj odluci nedostaje pravni temelj, jer je članak 39. Uredbe (EZ) br. 1260/1999 (1), temeljem kojeg je ona donesena, stavljen izvan snage u dijelu u kojem se odnosi na Komponentu za smjernice EFSJP-a (prvi prigovor prvog tužbenog razloga); u svakom slučaju, nisu ab initio ispunjeni zakonski uvjeti za pozivanje na navedeni članak 39. Uredbe (EZ) br. 1260/1999 (drugi prigovor prvog tužbenog razloga).

               2.

               Drugim tužbenim razlogom za poništenje, podredno prvom razlogu, tvrdi da je pobijana odluka donesena izvan granica vremenske nadležnosti Komisije (prvi prigovor drugog tužbenog razloga), odnosno da je ona donesena izvan roka i bitnom povredom postupka, povredom prava na kontradiktoran postupak i prava obrane Helenske Republike (drugi prigovor drugog tužbenog razloga).

               3.

               Trećim razlogom tvrdi da je pobijana odluka protivna načelima pravne sigurnosti i legitimnih očekivanja države članice.

               4.

               Naposljetku, četvrtim razlogom za poništenje tvrdi da pobijana odluka povrjeđuje načelo ne bis in idem, s obzirom na to da je naložen višestruki ispravak; u svakom slučaju, naloženi financijski ispravak je u potpunosti neproporcionalan i valjalo bi ga poništiti.

      (1)  Uredba Vijeća (EZ) br. 1260/1999 od 21. lipnja 1999. o utvrđivanju općih odredaba o strukturnim fondovima (SL L 161 od 26. 6. 1999., str. 1.).


title: Predmet T-23/16: Tužba podnesena 25. siječnja 2016. – Biernacka-Hoba protiv EUIPO-a – Formata Bogusław Hoba (Formata)

text:
               29.3.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 111/29

         Tužba podnesena 25. siječnja 2016. – Biernacka-Hoba protiv EUIPO-a – Formata Bogusław Hoba (Formata)
   (Predmet T-23/16)
   (2016/C 111/34)
   Jezik na kojem je tužba podnesena: poljski

      Stranke

      Tužiteljica: Ilona Biernacka-Hoba (Aleksandrów Łódzki, Poljska) (zastupnik: R. Rumpel, radca prawny)

      Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO)

      Druga stranka pred žalbenim vijećem: Formata Bogusław Hoba (Aleksandrów Łódzki, Poljska)

      Podaci o postupku pred EUIPO-om

      Nositelj spornog žiga: druga stranka pred žalbenim vijećem

      Predmetni sporni žig: figurativni žig Zajednice s verbalnim elementom „Formata” –žig Zajednice br. 11 529 427

      Postupak pred EUIPO-om: postupak proglašavanja žiga ništavim

      Pobijana odluka: odluka drugog žalbenog vijeća EUIPO-a od 4. studenoga 2015. u predmetu R 102/2015-2

      Tužbeni zahtjev

   Tužiteljica od Općeg suda zahtijeva da:

               —

               proglasi tužbu osnovanom;

               —

               poništi pobijanu odluku u dijelu u kojem je odbijen njezin zahtjev za proglašavanje žiga „Formata” 011529427 ništavim;

               —

               izmijeni pobijanu odluku tako da se žig „Formata” 011529427 proglasi ništavim;

               —

               izmijeni pobijanu odluku u dijelu u kojem se odnosi na troškove;

               —

               naloži EUIPO-u snošenje troškova postupka.

      Tužbeni razlog

               —

               povreda 8. stavka 1. točke (b) Uredbe br. 207/2009.


title: Presuda Suda od 31. ožujka 2015. u predmetu E-20/14 – Nadzorno tijelo EFTA-e protiv Islanda (Propust ugovorne stranke da ispuni svoje obveze – Neprovedba – Uredba (EZ) br. 392/2009 o odgovornosti prijevoznika u prijevozu putnika morem u slučaju nesreća)

text:
               22.10.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 350/6

         PRESUDA SUDA
   od 31. ožujka 2015.
   u predmetu E-20/14
   Nadzorno tijelo EFTA-e protiv Islanda
   (Propust ugovorne stranke da ispuni svoje obveze – Neprovedba – Uredba (EZ) br. 392/2009 o odgovornosti prijevoznika u prijevozu putnika morem u slučaju nesreća)
   (2015/C 350/09)
   U predmetu E-20/14, Nadzorno tijelo EFTA-e protiv Islanda – zahtjev za izjavu da Island nije ispunio svoje obveze iz članka 7. Sporazuma o EGP-u zbog toga što u predviđenom roku nije donio mjere potrebne kako bi akt iz točke 56.x poglavlja V. Priloga XIII. Sporazumu o EGP-u (Uredba (EZ) br. 392/2009 Europskog parlamenta i Vijeća od 23. travnja 2009. o odgovornosti prijevoznika u prijevozu putnika morem u slučaju nesreća), kako je prilagođen Sporazumu o EGP-u njegovim Protokolom 1, kao takav postao dijelom njegova unutarnjeg pravnog poretka i Odlukom Zajedničkog odbora br. 17/2011 od 1. travnja 2011., Sud u sastavu Carl Baudenbacher, predsjednik, Per Christiansen i Páll Hreinsson (sudac izvjestitelj), suci, presudio je 31. ožujka 2015. kao u izreci:
   Sud:

               1.

               Izjavljuje da Island nije ispunio svoje obveze iz članka 7. Sporazuma o EGP-u zbog toga što u predviđenom roku nije donio mjere potrebne kako bi učinio dijelom svojeg unutarnjeg pravnog poretka akt iz točke 56.x poglavlja V. Priloga XIII. Sporazumu o EGP-u (Uredba (EZ) br. 392/2009 Europskog parlamenta i Vijeća od 23. travnja 2009. o odgovornosti prijevoznika u prijevozu putnika morem u slučaju nesreća), kako je prilagođen Sporazumu o EGP-u njegovim Protokolom 1 i Odlukom Zajedničkog odbora br. 17/2011 od 1. travnja 2011.

               2.

               Nalaže Islandu plaćanje troškova postupka.


title: Rješenje predsjednika od 24. travnja 2017. u predmetu E-20/16, Autonomy Capital (Jersey) LP i Eaton Vance Management protiv Nadzornog tijela EFTA-e

text:
               14.9.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 303/6

         RJEŠENJE PREDSJEDNIKA
   od 24. travnja 2017.
   u predmetu E-20/16,
   Autonomy Capital (Jersey) LP i Eaton Vance Management protiv Nadzornog tijela EFTA-e
   (2017/C 303/07)
   Zahtjev za poništenje Odluke Nadzornog tijela EFTA-e br. 207/16/COL od 23. studenoga 2016. o zaključivanju pritužbe protiv Islanda u području slobodnog kretanja kapitala (kontrole kapitala), predsjednik Suda donio je 24. travnja 2017. rješenje kao u izreci:

               1.

               Predmet E-20/16 briše se iz Registra.

               2.

               Tužitelji snose troškove postupka.


title: Predmet C-338/15 P: Žalba koju je 7. srpnja 2015. podnio Claire Staelen protiv presude Općeg suda (četvrto vijeće) od 29. travnja 2015. u predmetu T-217/11, Staelen protiv Europskog ombudsmana

text:
               7.9.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 294/43

         Žalba koju je 7. srpnja 2015. podnio Claire Staelen protiv presude Općeg suda (četvrto vijeće) od 29. travnja 2015. u predmetu T-217/11, Staelen protiv Europskog ombudsmana
   (Predmet C-338/15 P)
   (2015/C 294/55)
   Jezik postupka: francuski

      Stranke

      Žalitelj: Claire Staelen (zastupnik: V. Olona, odvjetnica)

      Druga stranka u postupku: Europski ombudsman

      Zahtjevi

               —

               ukinuti presudu Općeg suda od 29. travnja 2015. u predmetu T-217/11 (Staelen/Europski ombudsman);

               —

               posljedično, usvojiti zahtjev žaliteljice za naknadu nematerijalne štete koju je pretrpjela zbog neprijateljskog postupanja u iznosu koji žaliteljica procjenjuje na 50  000 eura;

               —

               odlučiti u skladu sa zahtjevima žaliteljice iz prvog stupnja osim njenog zahtjeva za naknadu materijalne štete;

               —

               naloži tuženiku snošenje troškova postupaka u oba stupnja.

      Žalbeni razlozi i glavni argumenti

   Žaliteljica navodi šest žalbenih razloga u prilog svojoj žalbi koji se istovremeno temelje na pogreškama koje se tiču prava i iskrivljavanja činjenica.
   Kao prvo, žaliteljica smatra da je Opći sud počinio pogrešku koja se tiče prava kao i iskrivio činjenice kada je utvrdio da je žaliteljica odbila istragu na inicijativu Europskog ombudsmana. Opći sud je također iskrivio predmet tužbe.
   Kao drugo, navodi da je Opći sud počinio grešku koja se tiče prava pogrešno tumačeći članak 228. UFEU-a kao i Odluku 94/262 (1) lišavajući ih time korisnog učinka.
   Kao treće, ističe da je Opći sud iskrivio činjenice kada u pogledu trajanja diskriminacije žaliteljice njezinim uvrštavanjem na popis prikladnih kandidata.
   Kao četvrto, prigovara Općem sudu da je iskrivio činjenice i počinio pogrešku koja se tiče prava smatrajući da ombudsman nije povrijedio svoju dužnost transparentnosti i pažnje.
   Kao peto, zamjera Općem sudu da je odbio primijeniti Odluku Predsjednika Europskog parlamenta od 23. veljače 2003. kao i Kodeks dobrog administrativnog postupanja.
   Kao posljednje, smatra da je Opći sud pogrešno ocijenio da ombudsman nije morao ispitati uništenje cijelog spisa o natječaju.

      (1)  Odluka Europskog parlamenta 94/262/EZUČ, EZ, Euratom, od 9. ožujka 1994., o propisima i općim uvjetima koji uređuju obnašanje dužnosti Europskog ombudsmana (SL L 113, str. 15.)


title: Spojeni predmeti C-455/13 P, C-457/13 P i C-460/13 P: Presuda Suda (osmo vijeće) od 17. rujna 2015. – Confederazione Cooperative Italiane, Cooperativas Agro-alimentarias, Fédération française de la coopération fruitière, légumière et horticole (Felcoop) (C-455/13 P), Europska komisija (C-457/13 P), Talijanska Republika (C-460/13 P) protiv Associazione Nazionale degli Industriali delle Conserve Alimentari Vegetali (Anicav) i dr. (Žalba — Poljoprivreda — Uspostavljanje zajedničke organizacije tržišta — Sektor voća i povrća — Uredba (EZ) br. 1580/2007 — Članak 52. stavak 2.a — Provedbena uredba (EU) br. 543/2011 — Članak 50. stavak 3. i članak 60. stavak 7. — Potpore organizacijama proizvođača — Prerađeno voće i povrće — Paušalne stope koje pokrivaju određene djelatnosti prerađivanja — Prihvatljivost ulaganja i djelatnosti koje su povezane s prerađivanjem — Tužba za poništenje — Dopuštenost — Izravni utjecaj)

text:
               16.11.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 381/2

         Presuda Suda (osmo vijeće) od 17. rujna 2015. – Confederazione Cooperative Italiane, Cooperativas Agro-alimentarias, Fédération française de la coopération fruitière, légumière et horticole (Felcoop) (C-455/13 P), Europska komisija (C-457/13 P), Talijanska Republika (C-460/13 P) protiv Associazione Nazionale degli Industriali delle Conserve Alimentari Vegetali (Anicav) i dr.
   (Spojeni predmeti C-455/13 P, C-457/13 P i C-460/13 P) (1)

   ((Žalba - Poljoprivreda - Uspostavljanje zajedničke organizacije tržišta - Sektor voća i povrća - Uredba (EZ) br. 1580/2007 - Članak 52. stavak 2.a - Provedbena uredba (EU) br. 543/2011 - Članak 50. stavak 3. i članak 60. stavak 7. - Potpore organizacijama proizvođača - Prerađeno voće i povrće - Paušalne stope koje pokrivaju određene djelatnosti prerađivanja - Prihvatljivost ulaganja i djelatnosti koje su povezane s prerađivanjem - Tužba za poništenje - Dopuštenost - Izravni utjecaj))
   (2015/C 381/02)
   Jezik postupka: engleski

      Stranke

   (Predmet C-455/13 P)

      Žalitelji: Confederazione Cooperative Italiane, Cooperativas Agro-Alimentarias, Fédération française de la coopération fruitière, légumière et horticole (Felcoop) (zastupnici: M. Merola i M. C. Santacroce, odvjetnici)
   (Predmet C-457/13 P)

      Žalitelj: Europska komisija (zastupnici: K. Skelly, A. Marcoulli i B. Schima, agenti)

      Intervenijenti u potporu Europskoj komisiji: Francuska Republika (zastupnici: D. Colas i C. Candat, agenti), Sociedad Cooperativa de Exportación de Frutos Cítricos Anecoop (Anecoop) S. Coop., Cooperativa Agrícola Nuestra Señora del Oreto (CANSO) Coop. V., Cooperativa Agrícola „Sant Bernat” (Carlet) Coop. V., Cooperativa Agrícola SCJ (COPAL) Coop. V., Grupo AN S. Coop., Acopaex S. Coop., Las Marismas de Lebrija Sociedad Cooperativa Andaluza (Las Marismas), Associació de Cooperatives Agràries de les Terres de Lleida (ACTEL), Unió Corporació Alimentária (UNIO) SCCL, Union Coopérative Agricole France Prune (France Prune), Agrial SCA, Triskalia, Union Fermière Morbihannaise (UFM), VOG Products Soc. agr. coop., Consorzio Padano Ortofrutticolo (CO.PAD.OR.) Soc. agr. coop., Consorzio Casalasco del Pomodoro Soc. agr. coop., Agricoltori Riuniti Piacentini (ARP) Soc. agr. coop., Orogel Fresco Soc. agr. coop., Conserve Italia Soc. agr. coop., Fruttagel Soc. agr. coop. (zastupnici: M. Merola i C. Santacroce, odvjetnici), Unione Nazionale tra le Organizzazioni di Produttori Ortofrutticoli, Agrumari e di Frutta in Guscio (Unaproa) (zastupnici: S. Crisci, zatim G. Coppo, odvjetnici),
   (Predmet C-460/13 P)

      Žalitelj: Talijanska Republika (zastupnici: G. Palmieri, agent, uz asistenciju S. Varonea, avvocato dello Stato)

      Druge stranke u postupku: Associazione Nazionale degli Industriali delle Conserve Alimentari Vegetali (Anicav), Agrupación Española de Fabricantes de Conservas Vegetales (Agrucon), Associazione Italiana Industrie Prodotti Alimentari (AIIPA), Associazione Nazionale degli Industriali delle Conserve Alimentari Vegetali (Anicav), Campil-Agro-Industrial do Campo do Tejo Lda, Evropaïka Trofima AE, FIT – Fomento da Indústria do Tomate SA, Konservopoiia Oporokipeftikon Filippos AE, Panellinia Enosi Konservopoion, Elliniki Etairia Konservon AE, Anonymos Viomichaniki Etaireia Konservon D. Nomikos, Italagro – Indústria de Transformação de Produtos Alimentares SA, Kopaïs AVEE Trofimon & Poton, Serraïki Konservopoiia Oporokipeftikon Serko AE, Sociedade de Industrialização de Produtos Agrícolas – Sopragol SA, Sugalidal – Indústrias de Alimentação SA, Sutol – Indústrias Alimentares Lda, ZANAE Zymai Artopoiias Nikoglou AE Viomichania Emporio Trofimon, AIT – Associação dos Industriais de Tomate, (zastupnici: S. Estima Martins i R. Oliveira, advogados), Confederazione Cooperative Italiane, Cooperativas Agro-Alimentarias, Fédération française de la coopération fruitière, légumière et horticole (Felcoop), VOG Products Soc. agr. coop., Consorzio Padano Ortofrutticolo (CO.PAD.OR.) Soc. agr. coop., Consorzio Casalasco del Pomodoro Soc. agr. coop., ARP Agricoltori Riuniti Piacentini Soc. agr. coop., Orogel Fresco Soc. agr. coop., Conserve Italia Soc. agr. coop.

      Izreka

               1.

               Ukida se presuda Općeg suda Europske unije Anicav i dr./Komisija (T-454/10 i T-482/11, EU:T:2013:282) u dijelu u kojem su proglašene dopuštenima tužbe podnesene u predmetima T-454/10 i T-482/11, kojim se zahtijevalo poništenje članka 52. stavka 2. točke (a) drugog podstavka Uredbe Komisije (EZ) br. 1580/2007 od 21. prosinca 2007. o utvrđivanju provedbenih pravila Uredbi Vijeća (EZ) br. 2200/96, (EZ) br. 2201/96 i (EZ) br. 1182/2007 za sektor voća i povrća, kako je izmijenjena Uredbom Komisije (EU) br. 687/2010 od 30. srpnja 2010., kao i članaka 50. stavka 3. i 60. stavka 7. Provedbene uredbe Komisije (EU) br. 543/2011 od 7. lipnja 2011. o utvrđivanju detaljnih pravila za primjenu Uredbe Vijeća (EZ) br. 1234/2007 za sektore voća i povrća te prerađevina voća i povrća.

               2.

               Tužbe za poništenje podnesene u predmetima T-454/10 i T-482/11 odbacuju se kao nedopuštene.

               3.

               Nalaže se Associazione Nazionale degli Industriali delle Conserve Alimentari Vegetali (Anicav), Agrupación Española de Fabricantes de Conservas Vegetales (Agrucon), Associazione Italiana Industrie Prodotti Alimentari (AIIPA), Campil-Agro-Industrial do Campo do Tejo Lda, Evropaïka Trofima AE, FIT – Fomento da Indústria do Tomate SA, Konservopoiia Oporokipeftikon Filippos AE, Panellinia Enosi Konservopoion, Elliniki Etairia Konservon AE, Anonymos Viomichaniki Etaireia Konservon D. Nomikos, Italagro – Indústria de Transformação de Produtos Alimentares SA, Kopaïs AVEE Trofimon & Poton, Serraïki Konservopoiia Oporokipeftikon Serko AE, Sociedade de Industrialização de Produtos Agrícolas – Sopragol SA, Sugalidal – Indústrias de Alimentação SA, Sutol – Indústrias Alimentares Lda i ZANAE Zymai Artopoiias Nikoglou AE Viomichania Emporio Trofimon snošenje troškova koje su uprvostupanjskom i/ili žalbenom postupku imali Confederazione Cooperative Italiane, Cooperativas Agro-Alimentarias, Fédération française de la coopération fruitière, légumière et horticole (Felcoop), Europska komisija u predmetu C-457/13 P, Talijanska Republika, Sociedad Cooperativa de Exportación de Frutos Cítricos Anecoop (Anecoop) S. Coop, Cooperativa Agrícola Nuestra Señora del Oreto (CANSO) Coop. V., Cooperativa Agrícola „Sant Bernat” (Carlet) Coop. V., Cooperativa Agrícola SCJ (COPAL) Coop. V., Grupo AN S. Coop., l’Acopaex S. Coop., Las Marismas de Lebrija Sociedad Cooperativa Andaluza (Las Marismas), Associació de Cooperatives Agràries de les Terres de Lleida (ACTEL), Unió Corporació Alimentária (UNIO) SCCL, Union Coopérative Agricole France Prune (France Prune), Agrial SCA, Triskalia, Union Fermière Morbihannaise (UFM), VOG Products Soc. agr. coop., Consorzio Padano Ortofrutticolo (CO.PAD.OR.) Soc. agr. coop., Consorzio Casalasco del Pomodoro Soc. agr. coop., Agricoltori Riuniti Piacentini (ARP) Soc. agr. coop., Orogel Fresco Soc. agr. coop., Conserve Italia Soc. agr. coop., Fruttagel Soc. agr. coop. kao i Unione Nazionale tra le Organizzazioni di Produttori Ortofrutticoli, Agrumari e di Frutta in Guscio (Unaproa).

               4.

               AIT – Associação dos Industriais de Tomate i Francuska Republika snose vlastite troškove.

      (1)  SL C 325, 9. 11. 2013.

      SL C 344, 23. 11. 2013.

      SL C 352, 30. 11. 2013.


title: Predmet T-879/16: Tužba podnesena 14. prosinca 2016. – Sony Interactive Entertainment Europe protiv EUIPO-a – Marpefa (Vieta)

text:
               20.2.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 53/34

         Tužba podnesena 14. prosinca 2016. – Sony Interactive Entertainment Europe protiv EUIPO-a – Marpefa (Vieta)
   (Predmet T-879/16)
   (2017/C 053/43)
   Jezik na kojem je tužba podnesena: engleski

      Stranke

      Tužitelj: Sony Interactive Entertainment Europe Ltd (London, Ujedinjena Kraljevina) (zastupnik: S. Malynicz, QC)

      Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO)

      Druga stranka pred žalbenim vijećem: Marpefa, SL (Barcelona, Španjolska)

      Podaci o postupku pred EUIPO-om

      Nositelj spornog žiga: druga stranka pred žalbenim vijećem

      Predmetni sporni žig: figurativni žig Europske unije-a s verbalnim elementom „VIETA” – žig Europske unije br. 1 790 674

      Postupak pred EUIPO-om: postupak povodom opoziva

      Pobijana odluka: odluka četvrtog žalbenog vijeća EUIPO-a od 4. listopada 2016. u predmetu R 1010/2016-4

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

               —

               poništi pobijanu odluku;

               —

               naloži EUIPO-u i drugoj stranci da snose vlastite troškove i tužiteljeve troškove.

      Tužbeni razlozi

               —

               povreda članka 65. stavka 6. Uredbe br. 207/2009;

               —

               povreda načela jasnoće i određenosti uvjeta koji se odnose na žig.


title: Predmet T-54/16: Presuda Općeg suda od 17. siječnja 2017. – Netguru protiv EUIPO-a (NETGURU) („Žig Europske unije — Prijava verbalnog žiga Europske unije NETGURU — Apsolutni razlog za odbijanje — Nepostojanje razlikovnog karaktera — Članak 7. stavak 1. točka (b) Uredbe (EZ) br. 207/2009 — Obveza obrazlaganja — Članak 41. Povelje o temeljnim pravima — Članak 75. Uredbe br. 207/2009 — Članak 76. stavak 2. Uredbe br. 207/2009”)

text:
               27.2.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 63/27

         Presuda Općeg suda od 17. siječnja 2017. – Netguru protiv EUIPO-a (NETGURU)
   (Predmet T-54/16) (1)

   ((„Žig Europske unije - Prijava verbalnog žiga Europske unije NETGURU - Apsolutni razlog za odbijanje - Nepostojanje razlikovnog karaktera - Članak 7. stavak 1. točka (b) Uredbe (EZ) br. 207/2009 - Obveza obrazlaganja - Članak 41. Povelje o temeljnim pravima - Članak 75. Uredbe br. 207/2009 - Članak 76. stavak 2. Uredbe br. 207/2009”))
   (2017/C 063/37)
   Jezik postupka: poljski

      Stranke

      Tužitelj: Netguru sp. z o.o. (Poznań, Poljska) (zastupnici: u početku K. Jarosiński, zatim T. Grzybkowski, T. Guzek, M. Jackowski, odvjetnici)

      Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (zastupnik: D. Walicka, agent)

      Predmet

   Tužba protiv odluke petog žalbenog vijeća EUIPO-a od 18. prosinca 2015. (predmet R 144/2015-5), koja se odnosi na prijavu za registraciju verbalnog znaka NETGURU kao žiga Europske unije.

      Izreka

               1.

               Tužba se odbija.

               2.

               Društvu Netguru sp. z o.o. nalaže se snošenje troškova.

      (1)  SL C 111, 29. 3. 2016.


title: Predmet C-651/16: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 19. prosinca 2016. uputio Augstākā tiesa (Latvija) – DW protiv Valsts sociālās apdrošināšanas aģentūra

text:
               20.3.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 86/10

         Zahtjev za prethodnu odluku koji je 19. prosinca 2016. uputio Augstākā tiesa (Latvija) – DW protiv Valsts sociālās apdrošināšanas aģentūra
   (Predmet C-651/16)
   (2017/C 086/13)
   Jezik postupka: latvijski

      Sud koji je uputio zahtjev

   Augstākā tiesa

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelj: DW

      Tuženik: Valsts sociālās apdrošināšanas aģentūra

      Prethodna pitanja

   Treba li članak 4. stavak 3. Ugovora o Europskoj uniji i članak 45. stavak 1. i 2. Ugovora o funkcioniranju Europske unije tumačiti na način da im se ne protivi propis države članice kao što je onaj o kojemu je riječ u glavnom postupku, koji radi utvrđivanja iznosa rodiljne potpore iz razdoblja od 12 mjeseci koje se uzima u obzir radi izračuna prosječne osnovice doprinosa ne isključuje mjesece u kojima je osoba radila u instituciji Europske unije i bila osigurana u Zajedničkom sustavu zdravstvenog osiguranja Europske zajednice, s obzirom na to da tijekom tog razdoblja osoba nije bila osigurana u Latviji i da će se njezini prihodi izjednačiti s prosječnom osnovicom doprinosa u državi članici, a što može znatno smanjiti iznos dodijeljene rodiljne naknade u usporedbi s mogućim iznosom naknade koju je osoba mogla primiti da u razdoblju koje se uzima u obzir radi izračuna nije otišla raditi u instituciju Europske unije, nego da je ostala zaposlena u Latviji?


title: Predmet T-618/13: Presuda Općeg suda od 11. prosinca 2014. – Oracle America protiv OHIM-a – Aava Mobile (AAVA CORE) ( „Žig Zajednice — Postupak povodom prigovora — Prijava verbalnog žiga Zajednice AAVA CORE — Raniji verbalni žig Zajednice JAVA i dobro poznati žig u smislu članka 6. (a) Pariške konvencije JAVA — Relativni razlog odbijanja — Nepostojanje vjerojatnosti dovođenja u zabludu — Članak 8. stavak 1. točka (b) Uredbe (EZ) br. 207/2009 — Nepostojanje vjerojatnosti dovođenja u vezu — Poveznica između znakova — Nepostojanje sličnosti znakova — Članak 8. stavak 5. Uredbe br. 207/2009” )

text:
               2.2.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 34/38

         Presuda Općeg suda od 11. prosinca 2014. – Oracle America protiv OHIM-a – Aava Mobile (AAVA CORE)
   (Predmet T-618/13) (1)

   ((„Žig Zajednice - Postupak povodom prigovora - Prijava verbalnog žiga Zajednice AAVA CORE - Raniji verbalni žig Zajednice JAVA i dobro poznati žig u smislu članka 6. (a) Pariške konvencije JAVA - Relativni razlog odbijanja - Nepostojanje vjerojatnosti dovođenja u zabludu - Članak 8. stavak 1. točka (b) Uredbe (EZ) br. 207/2009 - Nepostojanje vjerojatnosti dovođenja u vezu - Poveznica između znakova - Nepostojanje sličnosti znakova - Članak 8. stavak 5. Uredbe br. 207/2009”))
   (2015/C 034/45)
   Jezik postupka: engleski

      Stranke

      Tužitelj: Oracle America, Inc. (Wilmington, Delaware, Sjedinjene Američke Države) (zastupnik: T. Heydn, odvjetnik)

      Tuženik: Ured za usklađivanje na unutarnjem tržištu (žigovi i dizajni) (zastupnici: P. Bullock i N. Bambara, agenti)

      Druga stranka u postupku pred žalbenim vijećem OHIM-a: Aava Mobile Oy (Oulu, Finska)

      Predmet

   Tužba protiv odluke drugog žalbenog vijeća OHIM-a od 11. rujna 2013. (predmet R 1369/2012-2) koja se odnosi na postupak povodom prigovora između društava Oracle America, Inc. i Aava Mobile Oy.

      Izreka

               1.

               Tužba se odbija.

               2.

               Društvu Oracle America, Inc. nalaže se snošenje troškova.

      (1)  SL C 344, 23.11.2013.


title: Predmet T-750/15: Tužba podnesena 22. prosinca 2015. – Mitteldeutsche Braunkohlengesellschaft i dr. protiv Komisije

text:
               15.2.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 59/47

         Tužba podnesena 22. prosinca 2015. – Mitteldeutsche Braunkohlengesellschaft i dr. protiv Komisije
   (Predmet T-750/15)
   (2016/C 059/54)
   Jezik postupka: njemački

      Stranke

      Tužitelj: Mitteldeutsche Braunkohlengesellschaft mbH (Zeitz, Njemačka), RWE Power AG (Essen, Njemačka), Vattenfall Europe Mining AG (Cottbus, Njemačka) (zastupnici: U. Karpenstein, K. Dingemann i M. Kottmann, odvjetnici)

      Tuženik: Europska komisija

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelji od Općeg suda zahtijevaju da:

               —

               poništi Odluku Europske komisije C(2014) 5081 final od 23. srpnja 2014. u postupku državna potpora SA.38632 (2014/N) (ex 2013/NN) – Njemačka – EEG 2014. – reforma Zakona o obnovljivoj energiji – u dijelu u kojem program za postojeća postrojenja za samoopskrbu iz članka 61. stavaka 3. i 4. Zakona EEG iz 2014. kvalificira kao državnu potporu te ga u točki 5. drugoj alineji (str. 75.) proglašava spojivim s unutarnjim tržištem samo do 31. prosinca 2017.;

               —

               naloži tuženiku snošenje troškova.

      Tužbeni razlozi i glavni argumenti

   U prilog osnovanosti tužbe tužitelj ističe dva tužbena razloga.

               1.

               Prvi tužbeni razlog: nepostojanje selektivne prednosti u korist određenih poduzetnika
               Svojim prvim tužbenim razlogom tužitelji ističu da pobijana odluka sustav za postojeća postrojenja za samoopskrbu električnom energijom (članak 61. stavci 3. i 4. Zakona EEG iz 2014.) pogrešno kvalificira kao selektivnu mjeru i time kao državnu potporu.

               2.

               Drugi tužbeni razlog: nepostojanje državnih financijskih sredstava
               Svojim drugim tužbenim razlogom tužitelji ističu da se potpora za obnovljivu energiju financirano EEG doplatkom ne crpi iz državnih nego iz privatnih sredstava. Ni naplata ni korištenje EEG doplatka – kao što to zahtijeva sudska praksa – nisu pod stalnim nadzorom države. Osim toga, odredbe o kojima je riječ zapravo ne opterećuju državne proračune jer ukupni obujam EEG doplatka nije umanjen oslobođenjem samoopskrbe od doplatka putem postojećih postrojenja.


title: Predmet C-184/16: Zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Dioikitiko Protodikeio Thessalonikis (Grčka) 1. travnja 2016. – Ovidiu-Mihaita Petrea protiv Ypourgos Esoterikon kai Dioikitikis Anasygrotisis

text:
               13.6.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 211/33

      Zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Dioikitiko Protodikeio Thessalonikis (Grčka) 1. travnja 2016. – Ovidiu-Mihaita Petrea protiv Ypourgos Esoterikon kai Dioikitikis Anasygrotisis
      (Predmet C-184/16)
      (2016/C 211/43)
      Jezik postupka: grčki

         Sud koji je uputio zahtjev

      Dioikitiko Protodikeio Thessalonikis

         Stranke glavnog postupka

         Tužitelj: Ovidiu-Mihaita Petrea

         Tuženik: Ypourgos Esoterikon kai Dioikitikis Anasygrotisis

         Prethodna pitanja

                  1)

                  Treba li članke 27. i 32. Direktive 2004/38/CE (1), u vezi s člancima 45. i 49. UFEU-a i u skladu s postupovnom autonomijom država članica kao i načelima legitimnih očekivanja i dobre uprave, tumačiti na način da se njima nalaže – ili da na temelju njih dopušteno – opozivanje potvrde o prijavi boravišta građana Unije, ranije izdane državljaninu druge države članice na temelju članka 8. stavka 1. Uredbe predsjednika Republike br. 106/2007, te donošenje, u odnosu na istog, odluke o vraćanju sa državnog područja države domaćina, kad je takav državljanin, iako upisan u nacionalni popis neželjenih stranaca sa zabranom ulaska u svrhu zaštite javnog poretka i javne sigurnosti, ponovno ušao na područje predmetne države članice i tamo pokrenuo gospodarsku aktivnost, a da pritom nije zatražio opozivanje zabrane ulaska sukladno postupku iz članka 32. Direktive 2004/38, ako se smatra da potonja mjera (zabrana ulaska) predstavlja samostalni razlog javnog poretka koji opravdava opozivanje potvrde o prijavi boravišta državljana države članice?

                  2)

                  U slučaju potvrdnog odgovora na prethodno pitanje, može li se navedeni činjenični slučaj poistovjetiti s nezakonitim boravkom građana Europske unije na području države domaćina, tako da je tijelu nadležnom za opozivanje potvrde o prijavi boravišta državljanina druge države članice dopušteno donošenje odluku o vraćanju u smislu članka 6. stavka 1. Direktive 2008/115/EZ (2), i to usprkos tome što, s jedne strane, potvrda o prijavi boravišta ne predstavlja, kao što je to opće prihvaćeno, temelj za zakoniti boravak u državi i, s druge strane, što se Direktiva 2008/115 primjenjuje ratione personae isključivo na državljane trećih država?

                  3)

                  U slučaju negativnog odgovora na isto pitanje, mogu li se opozivanje potvrde o prijavi boravišta državljana druge države članice u svrhu zaštite javnog poretka i javne sigurnosti, potvrde koja ne predstavlja temelj za zakoniti boravak u državi, i donošenje, u odnosu na tog istog državljanina, odluke o vraćanju – koje akte donosi nadležno nacionalno tijelo izvršavajući postupovnu autonomiju države članice domaćina – smatrati, prema pravilnom tumačenju prava, jedinstvenim upravnim aktom u smislu članka 27. i 28. Direktive 2004/38 koji je podložan sudskom preispitivanju u odnosu na uvjete koji su predviđeni tim odredbama, kojima je u ovom slučaju predviđen samo jedan način upravnog protjerivanja građana Europske unije sa područja države članice domaćina?

                  4)

                  U slučaju potvrdnog ili negativnog odgovora na prvo i drugo pitanje, protivi li se načelu djelotvornosti nacionalna sudska praksa koja se sastoji u zabranjivanju upravnim tijelima i, slijedom toga, nadležnim sudovima pred koje je iznesen spor, da nadziru jesu li poštovana postupovna jamstva propisana člancima 30. i 31. Direktive 2004/38 u vezi s predmetnom zabranom ulaska, u kontekstu opozivanja potvrde o upisu boravišta građanina Europske unije ili donošenja odluke o protjerivanju sa područja države članice domaćina zbog toga što je u odnosu na državljana druge države članice donesena odluka o zabrani ulaska u navedenoj (prvoj) državi članici?

                  5)

                  U slučaju potvrdnog odgovora na prethodno pitanje, je li člankom 32. Direktive 2004/38 propisana obveza za nadležna upravna tijela države članice da u svakom slučaju dostave zainteresiranom državljaninu druge države članice odluku o protjerivanju na jeziku kojeg razumije, kako bi takav državljanin mogao učinkovito koristiti postupovna prava koja proizlaze iz navedenih odredbi direktive, čak i u slučaju da isti nije postavio zahtjev u tom smislu?

         (1)  Direktiva 2004/38/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 29. travnja 2004. o pravu građana Unije i članova njihovih obitelji na slobodno kretanje i boravište na području države članice, kojom se izmjenjuje Uredba (EEZ) br. 1612/68 i stavljaju izvan snage direktive 64/221/EEZ, 68/360/EEZ, 72/194/EEZ, 73/148/EEZ, 75/34/EEZ, 75/35/EEZ, 90/364/EEZ, 90/365/EEZ i 93/96/EEZ (SL L 158od 30. travnja 2004., str. 77.)

         (2)  Direktiva 2008/115/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 16. prosinca 2008. o zajedničkim standardima i postupcima država članica za vraćanje državljana trećih zemalja s nezakonitim boravkom (SL L 348od 24. prosinca 2008., str. 98.)


title: Predmet C-457/17: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 31. srpnja 2017. uputio Bundesgerichtshof (Njemačka) – Heiko Jonny Maniero protiv Studienstiftung des deutschen Volkes eV

text:
               16.10.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 347/12

         Zahtjev za prethodnu odluku koji je 31. srpnja 2017. uputio Bundesgerichtshof (Njemačka) – Heiko Jonny Maniero protiv Studienstiftung des deutschen Volkes eV
   (Predmet C-457/17)
   (2017/C 347/14)
   Jezik postupka: njemački

      Sud koji je uputio zahtjev

   Bundesgerichtshof

      Stranke glavnog postupka

      Revident: Heiko Jonny Maniero

      Druga strana u postupku revizije: Studienstiftung des deutschen Volkes eV

      Prethodna pitanja

               1.

               Je li dodjela stipendija, kojima treba promicati istraživačke i studijske projekte u inozemstvu, koju provodi registrirana udruga, obuhvaćena pojmom „obrazovanje” u smislu članka 3. stavka 1. točke (g) Direktive 2000/43/EZ (1)?

               2.

               U slučaju potvrdnog odgovora na prvo pitanje:
               Je li uvjet polaganja prvog državnog pravnog ispita u Njemačkoj za sudjelovanje u postupku dodjele stipendija navedenih u prvom prethodnom pitanju neizravna diskriminacija kandidata u smislu članka 2. stavka 2. točke (b) Direktive 2000/43/EZ, kada kandidat koji je građanin Unije ima sličnu kvalifikaciju iz države koja nije članica Europske unije, a da izbor tog mjesta stjecanja kvalifikacije nije povezan s etničkim podrijetlom kandidata, ali je on na temelju svojeg tuzemnog boravišta i tečnog znanja njemačkog jezika kao i državljanin imao mogućnost polaganja prvog državnog pravnog ispita nakon tuzemnog pravnog studija?
               Je li pritom relevantno da je cilj programa stipendija, bez određivanja diskriminirajućih značajki, promicanjem istraživačkih i studijskih projekata u inozemstvu omogućiti osobama koje su diplomirale na pravnom studiju u Njemačkoj stjecanje znanja o inozemnim pravnim sustavima, inozemnog iskustva i znanja jezika?

      (1)  Direktiva Vijeća 2000/43/EZ od 29. lipnja 2000. o provedbi načela jednakog postupanja prema osobama bez obzira na njihovo rasno ili etničko podrijetlo, SL L 180., str. 22.; SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 20., svezak 1., str. 19.


title: Predmet T-482/15 R: Rješenje predsjednika četvrtog vijeća Općeg suda od 15. listopada 2015. – Ahrend Furniture protiv Komisije („Privremena pravna zaštita — Javna nabava — Postupak javne nabave — Dostava namještaja — Odbijanje ponuditeljeve ponude i dodjela ugovora drugom ponuditelju — Zahtjev za privremenim mjerama — Nepostojanje fumus boni juris”)

text:
               30.11.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 398/56

         Rješenje predsjednika četvrtog vijeća Općeg suda od 15. listopada 2015. – Ahrend Furniture protiv Komisije
   (Predmet T-482/15 R)
   ((„Privremena pravna zaštita - Javna nabava - Postupak javne nabave - Dostava namještaja - Odbijanje ponuditeljeve ponude i dodjela ugovora drugom ponuditelju - Zahtjev za privremenim mjerama - Nepostojanje fumus boni juris”))
   (2015/C 398/71)
   Jezik postupka: francuski

      Stranke

      Tužitelj: Ahrend Furniture (Zaventem, Belgija) (zastupnici: A. Lepièce, V. Dor i S. Engelen, zatim A. Lepièce, V. Dor, S. Engelen i F. Caillol, odvjetnici)

      Tuženik: Europska komisija (zastupnici: S. Delaude i J. Estrada de Solà, agenti)

      Predmet

   Ponajprije, zahtjev za suspenziju provedbe odluke Komisije kojom se dodjeljuje grupa br. 1. postupka javne nabave OIB.DR.2/PO/2014/055/622 koji se odnosi na nabavu pod nazivom „Dostava namještaja” drugom ponuditelju i, podredno, zahtjev da se naloži dostavljanje dokumenata koji se odnose na financijsku analizu ponuda i suspenzija iste odluke do isteka novog razdoblja mirovanja od deset dana računajući od slanja tih dokumenata.

      Izreka

               1.

               Zahtjev za privremenu pravnu zaštitu se odbija.

               2.

               Rješenje od 26. kolovoza 2015. doneseno u predmetu T 482/15 R se opoziva.

               3.

               O troškovima će se odlučiti naknadno.


title: Predmet T-755/15: Tužba podnesena 30. prosinca 2015. – Luksemburg protiv Komisije

text:
               15.2.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 59/48

         Tužba podnesena 30. prosinca 2015. – Luksemburg protiv Komisije
   (Predmet T-755/15)
   (2016/C 059/55)
   Jezik postupka: francuski

      Stranke

      Tužitelj: Veliko Vojvodstvo Luksemburg (zastupnici: D. Holderer, agent, i D. Waelbroeck, S. Naudin i A. Steichen, odvjetnici)

      Tuženik: Europska komisija

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

               —

               utvrdi da je ova tužba dopuštena i osnovana;

               —

               kao prvo, poništi Odluku Komisije od 21. listopada 2015. koja se odnosi na državnu potporu SA.38375 koju je Veliko Vojvodstvo Luksemburg provelo u korist Fiata;

               —

               podredno, poništi Odluku Komisije od 21. listopada 2015. koja se odnosi na državnu potporu SA.38375 koju je Veliko Vojvodstvo Luksemburg provelo u korist Fiata u dijelu u kojem se odnosi na nalog za povrat te potpore;

               —

               naloži Komisiji snošenje troškova.

      Tužbeni razlozi i glavni argumenti

   U potporu svojoj tužbi tužitelj ističe tri tužbena razloga.

               1.

               Prvi tužbeni razlog odnosi se na povredu članka 107. UFEU-a zato što Komisija nije dokazala selektivnost anticipirano sporne odluke.

               2.

               Drugi tužbeni razlog odnosi se na povredu članka 107. UFEU-a i Komisijine obveze obrazlaganja, s obzirom na to da ona nije podnijela dokaz o prednosti niti o ograničenju tržišnog natjecanja.

               3.

               Treći tužbeni razlog, naveden podredno, odnosi se na povredu članka 14. stavka 1. Uredbe Vijeća (EZ) br. 659/1999 o utvrđivanju detaljnih pravila primjene članka 93. Ugovora o EZ-u jer je Komisija zahtjevom za povrat potpore povrijedila načelo pravne sigurnosti i prava na obranu.


title: Predmet T-265/12: Presuda Općeg suda od 29. veljače 2016. – Schenker protiv Komisije („Tržišno natjecanje — Zabranjeni sporazumi — Usluge međunarodnog zračnog provoza — Odluka kojom se utvrđuje povreda članka 101. UFEU-a — Utvrđivanje cijena — Dodatne pristojbe i mehanizmi određivanja cijena koji imaju utjecaj na konačnu cijenu — Dokazi sadržani u zahtjevu za oslobođenje od kazne — Zaštita povjerljivosti komunikacije između odvjetnika i klijenata — Deontološka pravila o obvezi lojalnog postupanja i zabrani dvostrukog zastupanja — Fiducijarne obveze — Utjecaj na trgovinu između država članica — Pripisivanje protupravnog ponašanja — Odabir društava — Novčane kazne — Proporcionalnost — Težina povrede — Olakotne okolnosti — Jednako postupanje — Suradnja — Nagodba — Smjernice o metodi za utvrđivanje kazni iz 2006. godine”)

text:
               18.4.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 136/27

         Presuda Općeg suda od 29. veljače 2016. – Schenker protiv Komisije
   (Predmet T-265/12) (1)

   ((„Tržišno natjecanje - Zabranjeni sporazumi - Usluge međunarodnog zračnog provoza - Odluka kojom se utvrđuje povreda članka 101. UFEU-a - Utvrđivanje cijena - Dodatne pristojbe i mehanizmi određivanja cijena koji imaju utjecaj na konačnu cijenu - Dokazi sadržani u zahtjevu za oslobođenje od kazne - Zaštita povjerljivosti komunikacije između odvjetnika i klijenata - Deontološka pravila o obvezi lojalnog postupanja i zabrani dvostrukog zastupanja - Fiducijarne obveze - Utjecaj na trgovinu između država članica - Pripisivanje protupravnog ponašanja - Odabir društava - Novčane kazne - Proporcionalnost - Težina povrede - Olakotne okolnosti - Jednako postupanje - Suradnja - Nagodba - Smjernice o metodi za utvrđivanje kazni iz 2006. godine”))
   (2016/C 136/37)
   Jezik postupka: engleski

      Stranke

      Tužitelj: Schenker Ltd (Feltham, Ujedinjena Kraljevina) (zastupnici: F. Montag, B. Kacholdt, F. Hoseinian, odvjetnici, D. Colgan i T. Morgan, solicitors)

      Tuženik: Europska komisija (zastupnici: prije A. Dawes i N. von Lingen, zatim A. Dawes i G. Meessen, agenti, uz pomoć B. Kennelly i H. Mussa, barristers)

      Predmet

   Zahtjev za poništenje Odluke Komisije C (2012) 1959 final od 28. ožujka 2012. o postupku primjene članka 101. [UFEU] i članka 53. Sporazuma o EGP-u (predmet COMP/39462 – Provoz) u dijelu u kojem se odnosi na tužitelja, kao i zahtjev za izmjenu novčane kazne koja mu je u okviru navedene odluke određena.

      Izreka

               1.

               Tužba se odbija.

               2.

               Schenker Ltd nalaže se snošenje troškova.

      (1)  SL C 243, 11. 8. 2012.


title: Predmet C-25/15: Presuda Suda (peto vijeće) od 9. lipnja 2016. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Budapest Környéki Törvényszék – Mađarska) – postupak pokrenut protiv Istvána Balogha (Zahtjev za prethodnu odluku — Pravosudna suradnja u kaznenim stvarima — Pravo na tumačenje i prijevod — Direktiva 2010/64/EU — Područje primjene — Pojam kaznenog postupka — Postupak predviđen u državi članici radi priznavanja odluke u kaznenoj stvari koju je donio sud druge države članice i upisa u kaznenu evidenciju osuđujuće presude koju je izrekao taj sud — Troškovi prijevoda odluke — Okvirna odluka 2009/315/PUP — Odluka 2009/316/PUP)

text:
               16.8.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 296/10

         Presuda Suda (peto vijeće) od 9. lipnja 2016. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Budapest Környéki Törvényszék – Mađarska) – postupak pokrenut protiv Istvána Balogha
   (Predmet C-25/15) (1)

   ((Zahtjev za prethodnu odluku - Pravosudna suradnja u kaznenim stvarima - Pravo na tumačenje i prijevod - Direktiva 2010/64/EU - Područje primjene - Pojam kaznenog postupka - Postupak predviđen u državi članici radi priznavanja odluke u kaznenoj stvari koju je donio sud druge države članice i upisa u kaznenu evidenciju osuđujuće presude koju je izrekao taj sud - Troškovi prijevoda odluke - Okvirna odluka 2009/315/PUP - Odluka 2009/316/PUP))
   (2016/C 296/14)
   Jezik postupka: mađarski

      Sud koji je uputio zahtjev

   Budapest Környéki Törvényszék

      Stranke glavnog postupka

   István Balogh

      Izreka

   Članak 1. stavak 1. Direktive 2010/64/EU Europskog parlamenta i Vijeća od 20. listopada 2010. o pravu na tumačenje i prevođenje u kaznenim postupcima treba tumačiti na način da se ta direktiva ne primjenjuje na posebni nacionalni postupak priznavanja, od strane suda države članice, konačne sudske odluke koju je donio sud druge države članice kojom osuđuje osobu za počinjenje kaznenog djela.
   Okvirnu odluku Vijeća 2009/315/PUP od 26. veljače 2009. o organizaciji i sadržaju razmjene podataka iz kaznene evidencije između država članica i Odluku Vijeća 2009/316/PUP od 6. travnja 2009. o uspostavi Europskog informacijskog sustava kaznene evidencije (ECRIS) na temelju članka 11. Okvirne odluke 2009/315/PUP treba tumačiti na način da im je protivna provedba nacionalnog propisa kojim se uvodi takav poseban postupak.

      (1)  SL C 127, 20. 4. 2015.


title: Predmet C-687/13: Presuda Suda (treće vijeće) od 10. rujna 2015. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Finanzgericht München – Njemačka) – Fliesen-Zentrum Deutschland GmbH protiv Hauptzollamt Regensburg (Zahtjev za prethodnu odluku — Damping — Antidampinška pristojba uvedena na uvoz keramičkih pločica podrijetlom iz Kine — Provedbena uredba (EU) br. 917/2011 — Valjanost — Uredba (EZ) br. 1225/2009 — Članak 2. stavak 7. točka (a) — Uobičajena vrijednost — Utvrđivanje na temelju cijene u trećoj zemlji tržišnoga gospodarstva — Odabir primjerene treće zemlje — Obveza primjene dužne pažnje — Pravo na obranu — Obveza obrazlaganja — Odabir uzoraka)

text:
               3.11.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 363/5

         Presuda Suda (treće vijeće) od 10. rujna 2015. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Finanzgericht München – Njemačka) – Fliesen-Zentrum Deutschland GmbH protiv Hauptzollamt Regensburg
   (Predmet C-687/13) (1)

   ((Zahtjev za prethodnu odluku - Damping - Antidampinška pristojba uvedena na uvoz keramičkih pločica podrijetlom iz Kine - Provedbena uredba (EU) br. 917/2011 - Valjanost - Uredba (EZ) br. 1225/2009 - Članak 2. stavak 7. točka (a) - Uobičajena vrijednost - Utvrđivanje na temelju cijene u trećoj zemlji tržišnoga gospodarstva - Odabir primjerene treće zemlje - Obveza primjene dužne pažnje - Pravo na obranu - Obveza obrazlaganja - Odabir uzoraka))
   (2015/C 363/06)
   Jezik postupka: njemački

      Sud koji je uputio zahtjev

   Finanzgericht München

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelj: Fliesen-Zentrum Deutschland GmbH

      Tuženik: Hauptzollamt Regensburg.

      Izreka

   Razmatranjem prethodnog pitanja nije utvrđeno postojanje nijednog elementa koji bi mogao utjecati na valjanost Provedbene uredbe Vijeća (EU) br. 917/2011 od 12. rujna 2011. o uvođenju konačne antidampinške pristojbe i konačnoj naplati privremene pristojbe uvedene na uvoz keramičkih pločica podrijetlom iz Narodne Republike Kine.

      (1)  SL C 78, 15. 3. 2014.


title: Predmet T-656/16: Tužba podnesena 12. rujna 2016. – PM protiv ECHA-e

text:
               31.10.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 402/58

         Tužba podnesena 12. rujna 2016. – PM protiv ECHA-e
   (Predmet T-656/16)
   (2016/C 402/69)
   Jezik postupka: španjolski

      Stranke

      Tužitelj: PM (zastupnik: C. Zambrano Almero, odvjetnica)

      Tuženik: Europska agencija za kemikalije

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da predmetnu tužbu, podnesenu protiv Odluke br. SME(2016) 3198, prihvati kao dopuštenu i, shodno tomu, spomenutu odluku proglasi ništavom, s obzirom na to da je PM mali i srednji poduzetnik i da su stoga pristojbe koje je uplatio u skladu s propisima, zbog čega treba prihvatiti zatraženi upis.

      Tužbeni razlozi i glavni argumenti

   U prilog osnovanosti tužbe tužitelj ističe jedan tužbeni razlog koji temelji na definiciji malog i srednjeg poduzetnika utvrđenoj u članku 2. stavku 1. Priloga Preporuci 2003/361/EZ o definiciji mikro, malih i srednjih poduzetnika. S tim u vezi tužitelj, zajedno s grupom poduzetnika kojoj pripada, tvrdi da je udovoljio zahtjevima iz navedenog članka.


title: Predmet C-661/15: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 4. prosinca 2015. uputio Hoge Raad der Nederlanden (Nizozemska) – X BV protiv Staatssecretaris van Financiën

text:
               14.3.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 98/19

         Zahtjev za prethodnu odluku koji je 4. prosinca 2015. uputio Hoge Raad der Nederlanden (Nizozemska) – X BV protiv Staatssecretaris van Financiën
   (Predmet C-661/15)
   (2016/C 098/25)
   Jezik postupka: nizozemski

      Sud koji je uputio zahtjev

   Hoge Raad der Nederlanden

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelj: X BV

      Tuženik: Staatssecretaris van Financiën

      Prethodna pitanja

               1.

                           a)

                           Treba li članak 145. stavak 2. Uredbe za provedbu Carinskog zakonika (Provedbena uredba) (1) u vezi s člankom 29. stavcima 1. i 3. Carinskog zakonika (2) tumačiti na način da u njemu sadržano pravilo obuhvaća i slučaj kada je u trenutku prihvaćanja deklaracije za određenu robu postojala opasnost vezana za proizvodnju da će se na dijelu robe tijekom upotrebe pojaviti greška pa je u pogledu toga prodavatelj izvršavajući ugovornu obvezu jamstva prema kupcu snizio cijenu u obliku povrata troškova koji su za kupca nastali zbog prilagodbe robe kako bi se isključila ta opasnost?

               1.

                           b)

                           Ako se pravilo sadržano u članku 145. stavku 2. Provedbene uredbe ne primjenjuje na navedeni slučaj, vrijede li odredbe članka 29. stavaka 1. i 3. Carinskog zakonika u vezi s člankom 78. Carinskog zakonika same po sebi za smanjenje carinske vrijednosti nakon odobravanja navedenog sniženja cijene?

               2.

               Je li uvjet iz članka 145. stavka 3. Provedbene uredbe za tamo propisanu izmjenu carinske vrijednosti, prema kojem do izmjena cijene koja je plaćena ili koju treba mora doći u razdoblju od dvanaest mjeseci od dana prihvaćanja deklaracije za stavljanje robe u slobodan promet, protivan odredbama članaka 78. i 236. Carinskog zakonika u vezi s člankom 29. Carinskog zakonika?

      (1)  Uredba Komisije (EEZ) br. 2454/93 od 2. srpnja 1993. o utvrđivanju odredaba za provedbu Uredbe Vijeća br. 2913/92 o Carinskom zakoniku Zajednice (SL L 253, str. 1.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 2., svezak 1., str. 3.)

      (2)  Uredba Vijeća (EEZ) br. 2913/92 od 12. listopada 1992. o Carinskom zakoniku Zajednice (SL L 302, str. 1.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 2., svezak 2., str. 110.).


title: Predmet T-558/13: Presuda Općeg suda od 4. ožujka 2015. – FSA protiv OHIM-a – Motokit Veículos e Acessórios (FSA K-FORCE) („Žig Zajednice — Postupak za proglašavanje žiga ništavim — Verbalni žig Zajednice FSA K-FORCE — Raniji verbalni žig Zajednice FORCE-X — Vjerojatnost dovođenja u zabludu — Članak 8. stavak 1. točka (b) Uredbe (EZ) br. 207/2009 — Obveza obrazlaganja — Članak 75. Uredbe br. 207/2009”)

text:
               20.4.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 127/25

         Presuda Općeg suda od 4. ožujka 2015. – FSA protiv OHIM-a – Motokit Veículos e Acessórios (FSA K-FORCE)
   (Predmet T-558/13) (1)

   ((„Žig Zajednice - Postupak za proglašavanje žiga ništavim - Verbalni žig Zajednice FSA K-FORCE - Raniji verbalni žig Zajednice FORCE-X - Vjerojatnost dovođenja u zabludu - Članak 8. stavak 1. točka (b) Uredbe (EZ) br. 207/2009 - Obveza obrazlaganja - Članak 75. Uredbe br. 207/2009”))
   (2015/C 127/34)
   Jezik postupka: engleski

      Stranke

      Tužitelj: FSA Srl (Busnago, Italija) (zastupnici: M. Locatelli i M. Cartella, odvjetnici)

      Tuženik: Ured za usklađivanje na unutarnjem tržištu (žigovi i dizajni) (zastupnik: G. Schneider, agent)

      Druga stranka u postupku pred žalbenim vijećem OHIM-a: Motokit Veículos e Acessórios, SA (Vagos, Portugal)

      Predmet

   Tužba podnesena protiv odluke drugog žalbenog vijeća OHIM-a od 5. kolovoza 2013. (predmet R 436/2012-2), koja se odnosi na postupak za proglašavanje žiga ništavim između Motokit Veículos e Acessórios, SA i FSA Srl.

      Izreka

               1.

               Poništava se odluka drugog žalbenog vijeća Ureda za usklađivanje na unutarnjem tržištu (žigovi i dizajni) (OHIM) od 5. kolovoza 2013. (predmet R 436/2012-2).

               2.

               OHIM-u se nalaže snošenje troškova.

      (1)  SL C 24, 25.1.2014.