201806010041915502018/C 211/24482016TC21120180618HR01HRINFO_JUDICIAL20180503192022Predmet T-48/16: Presuda Općeg suda od 3. svibnja 2018. – Sigma Orionis protiv Komisije („Arbitražna klauzula — Sedmi okvirni program za istraživanja, tehnološki razvoj i demonstracijske aktivnosti (2007. – 2013.) i Okvirni program za istraživanje i inovacije „Obzor 2020.” — Obustava isplate sredstava i raskid ugovora o dodjeli bespovratnih sredstava nakon provedene financijske revizije — Zahtjev kojim se traži plaćanje iznosa koje Komisija duguje u okviru provedbe ugovora o dodjeli bespovratnih sredstava — Izvanugovorna odgovornost”)
 ---documentbreak--- C2112018HR1920120180503HR0024192202Presuda Općeg suda od 3. svibnja 2018. – Sigma Orionis protiv Komisije
   (Predmet T-48/16) (
         1
      )
   „(„Arbitražna klauzula — Sedmi okvirni program za istraživanja, tehnološki razvoj i demonstracijske aktivnosti (2007. – 2013.) i Okvirni program za istraživanje i inovacije „Obzor 2020.” — Obustava isplate sredstava i raskid ugovora o dodjeli bespovratnih sredstava nakon provedene financijske revizije — Zahtjev kojim se traži plaćanje iznosa koje Komisija duguje u okviru provedbe ugovora o dodjeli bespovratnih sredstava — Izvanugovorna odgovornost”)“2018/C 211/24Jezik postupka: francuski
      Stranke

      Tužitelj: Sigma Orionis SA (Valbonne, Francuska) (zastupnici: S. Orlandi i T. Martin, odvjetnici)

      Tuženik: Europska komisija (zastupnici: F. Dintilhac i M. Siekierzyńska, agenti)

      Predmet

   S jedne strane, zahtjev na temelju članka 272. UFEU-a kojim se traži da se Komisiji naloži plaćanje iznosa koje duguje tužitelju na temelju ugovora koji su sklopljeni u okviru Sedmog okvirnog programa za istraživanja, tehnološki razvoj i demonstracijske aktivnosti (2007. – 2013.) i u okviru Okvirnog programa za istraživanje i inovacije „Obzor 2020.” i s druge strane, zahtjev na temelju članka 268. UFEU-a kojim se traži naknada štete koju je tužitelj navodno pretrpio nakon što je Komisija povrijedila svoje obveze.

      Izreka

            1.

            Tužba se odbija.

            2.

            Društvu Sigma Orionis SA nalaže se snošenje troškova, uključujući troškove nastale u postupku privremene pravne zaštite.

      (
         1
      )	SL C 98, 14. 3. 2016.


201806010271917432018/C 211/212542018CJC21120180618HR01HRINFO_JUDICIAL20180412171821Predmet C-254/18: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 12. travnja 2018. uputio Conseil d'État (Francuska) – Syndicat des cadres de la sécurité intérieure protiv Premier ministre, Ministre d'État, Ministre de l'Intérieur, Ministre de l'Action et des Comptes publics
 ---documentbreak--- C2112018HR1710120180412HR0021171182Zahtjev za prethodnu odluku koji je 12. travnja 2018. uputio Conseil d'État (Francuska) – Syndicat des cadres de la sécurité intérieure protiv Premier ministre, Ministre d'État, Ministre de l'Intérieur, Ministre de l'Action et des Comptes publics
   (Predmet C-254/18)2018/C 211/21Jezik postupka: francuski
      Sud koji je uputio zahtjev

   Conseil d'État

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelj: Syndicat des cadres de la sécurité intérieure

      Tuženici: Premier ministre, Ministre d'État, Ministre de l'Intérieur, Ministre de l'Action et des Comptes publics

      Prethodna pitanja

            1.

            Treba li odredbe članaka 6. i 16. Direktive 2003/88/EZ od 4. studenoga 2003. o određenim vidovima organizacije radnog vremena (
                  1
               ) tumačiti na način da propisuju referentno razdoblje koje je određeno na pomičan način ili na način da državama članicama prepuštaju izbor hoće li ono biti pomično ili fiksno?

            2.

            Može li se, u slučaju da te odredbe treba tumačiti na način da propisuju pomično referentno razdoblje, mogućnost koju ostavlja članak 17. da se odstupi od točke (b) članka 16. odnositi ne samo na referentno razdoblje, nego i na njegovu pomičnu narav?

      (
         1
      )	Direktiva 2003/88/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 4. studenoga 2003. o određenim vidovima organizacije radnog vremena (SL L 299, str. 9.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 5. svezak 2., str. 31.)


201806010421917352018/C 211/121392018CJC21120180618HR01HRINFO_JUDICIAL2018022191021Predmet C-139/18 P: Žalba koju je 21. veljače 2018. podnio CJ protiv presude Općeg suda (prvo vijeće) od 13. prosinca 2017. u predmetu T-602/16, CJ protiv Europskog centra za sprečavanje i kontrolu bolesti (ECDC)
 ---documentbreak--- C2112018HR910120180221HR001291102Žalba koju je 21. veljače 2018. podnio CJ protiv presude Općeg suda (prvo vijeće) od 13. prosinca 2017. u predmetu T-602/16, CJ protiv Europskog centra za sprečavanje i kontrolu bolesti (ECDC)
   (Predmet C-139/18 P)2018/C 211/12Jezik postupka: engleski
      Stranke

      Žalitelj: CJ (zastupnik: V. Kolias, Δικηγόρος)

      Druga stranka u postupku: Europski centar za sprečavanje i kontrolu bolesti (ECDC)

      Zahtjevi

   Žalitelj od Suda zahtijeva da:

            —

            u cijelosti ukine presudu Općeg suda od 13. prosinca 2017. u predmetu T-602/16 CJ protiv ECDC-a (EU:T:2017:893);

            —

            podredno, u slučaju da žalbu proglasi osnovanom, poništi pobijano izvješće o ocjeni od 21. rujna 2015.;

            —

            naloži ECDC-u da snosi sve troškove prvostupanjskog i žalbenog postupka.

      Žalbeni razlozi i glavni argumenti

   U prilog žalbi, žalitelj se poziva na četiri žalbena razloga:

            1.

            Prvi žalbeni razlog, koji se temelji na tome da je Opći sud:

                     —

                     pogrešno tumačio članak 3. stavak 1. u vezi s člankom 3. stavkom 3. ECDC-ovog provedbenog pravila br. 20. kad je utvrdio da drugostupanjski ocjenjivač ne mora biti predsjednik upravnog odbora u slučajevima kao što je ovaj,

                     —

                     pogriješio u pravnoj kvalifikaciji činjenica kad je smatrao da u svakom slučaju postoji mala vjerojatnost da će predsjednik upravnog odbora odlučiti u žaliteljevu korist,

                     —

                     pogrešno tumačio argument prema kojem osoba hijerarhijski podređena ocjenjivaču ne može biti drugostupanjski ocjenjivač, zato što nema potrebnu neovisnost od ocjenjivača.

            2.

            Drugi žalbeni razlog, koji se temelji na tome da je Opći sud:

                     —

                     pogrešno tumačio članak 7. stavak 1. i članak 8. stavke 3. i 4. ECDC-ovog provedbenog pravila br. 20. kad je utvrdio da ocjenjivač ne mora uzeti u obzir ciljeve i pokazatelje uspješnosti određene za službenika u prethodnom razdoblju ocjenjivanja,

                     —

                     podredno, pogriješio u pravnoj kvalifikaciji činjenica kada je utvrdio da je ocjenjivač propisno razmatrao ciljeve i pokazatelje uspješnosti.

            3.

            Treći žalbeni razlog, koji se temelji na tome da je Opći sud:

                     —

                     pogrešno tumačio pojam „razgovora” prema članku 8. stavku 9. ECDC-ovog provedbenog pravila,

                     —

                     podredno, počinio pogrešku koja se tiče prava time što je pravno kvalificirao ocjenjivački „razgovor” kao razgovor koji ECDC može ograničiti na to da potvrditelj službeniku postavi pitanje o dokumentu koji je potvrditelju već bio dostupan; tako što mu je putem svog mobilnog telefona postavio pitanje: „Koje dijelove procjene uspješnosti smatrate pogrešnima?” te mu nije postavio nikakvo dodatno pitanje nakon što mu je službenik u bitnome odgovorio i ponudio da će mu dati dodatne, podrobnije informacije koje bi mogao tražiti.

            4.

            Četvrti žalbeni razlog, koji se temelji na tome da je Opći sud:

                     —

                     pogrešno tumačio članak 22(a) Pravilnika o osoblju kada je u bitnome utvrdio da je, čak i kada službenik in tempore non suspecto iznosi tvrdnje o lošem financijskom upravljanju te u tom pogledu ponudi barem početne dokaze i te su tvrdnje istinite, agencija pravilno postupila kada su njegovu godišnju uspješnost ocjenjivale osobe na koje se odnose njegove tvrdnje,

                     —

                     podredno, počinio pogrešku koja se tiče prava time što je žaliteljeve tvrdnje pravno kvalificirao kao tvrdnje koje nisu iznesene in tempore non suspectu, koje nisu istinite niti potkrijepljene dokazima te time što je ocijenio da su službenici na koje su se tvrdnje odnosile, svejedno mogli nepristrano ocijeniti žaliteljevu uspješnost.


201806010161915582018/C 211/251682016TC21120180618HR01HRINFO_JUDICIAL20180503202011Predmet T-168/16: Presuda Općeg suda od 3. svibnja 2018. – Grizzly Tools protiv Komisije („Zaštita zdravlja i sigurnosti potrošača i radnika — Direktiva 2006/42/EZ — Zaštitna klauzula — Nacionalna mjera zabrane stavljanja na tržište visokotlačnog čistača — Bitni zahtjevi zdravlja i sigurnosti — Odluka Komisije kojom se mjera proglašava opravdanom — Obveza obrazlaganja — Jednako postupanje”)
 ---documentbreak--- C2112018HR2010120180503HR0025201201Presuda Općeg suda od 3. svibnja 2018. – Grizzly Tools protiv Komisije
   (Predmet T-168/16) (
         1
      )
   „(„Zaštita zdravlja i sigurnosti potrošača i radnika — Direktiva 2006/42/EZ — Zaštitna klauzula — Nacionalna mjera zabrane stavljanja na tržište visokotlačnog čistača — Bitni zahtjevi zdravlja i sigurnosti — Odluka Komisije kojom se mjera proglašava opravdanom — Obveza obrazlaganja — Jednako postupanje”)“2018/C 211/25Jezik postupka: njemački
      Stranke

      Tužitelj: Grizzly Tools GmbH & Co. KG (Großostheim, Njemačka) (zastupnik: H. Fischer, odvjetnik)

      Tuženik: Europska komisija (zastupnici: u početku G. Zavvos i K. Petersen, a zatim K. Petersen, agenti)

      Predmet

   Zahtjev na temelju članka 263. UFEU-a za poništenje Provedbene odluke Komisije (EU) 2016/175 od 8. veljače 2016. o mjeri koju je poduzela Španjolska u skladu s Direktivom 2006/42/EZ Europskog parlamenta i Vijeća kojom zabranjuje stavljanje na tržište jednog tipa visokotlačnog čistača (SL 2016., L 33, str. 12.; ispravak SL 2016., L 182, str. 58.).

      Izreka

            1.

            Tužba se odbija.

            2.

            Društvu Grizzly Tools GmbH & Co. KG nalaže se snošenje troškova.

      (
         1
      )	SL C 270, 25. 7. 2016.


201806010111915512018/C 211/312142018TC21120180618HR01HRINFO_JUDICIAL20180327242521Predmet T-214/18: Tužba podnesena 27. ožujka 2018. – Briois protiv Parlamenta
 ---documentbreak--- C2112018HR2410120180327HR0031241252Tužba podnesena 27. ožujka 2018. – Briois protiv Parlamenta
   (Predmet T-214/18)2018/C 211/31Jezik postupka: francuski
      Stranke

      Tužitelj: Steeve Briois (Hénin-Beaumont, Francuska) (zastupnik: F. Wagner, odvjetnik)

      Tuženik: Europski parlament

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

            —

            poništi odluku Europskog parlamenta od 6. veljače 2018. o zahtjevu za ukidanje imuniteta Steeveu Brioisu 2017/2221(IMM) koja se odnosi na usvajanje izvješća Odbora za pravna pitanja A8-0011/2018;

            —

            naloži Europskom parlamentu da Steeveu Brioisu isplati iznos od 35000 eura na ime naknade neimovinske štete koju je pretrpio,

            —

            naloži Europskom parlamentu da Steeveu Brioisu isplati iznos od 5000 eura na ime troškova čiju je naknadu moguće tražiti;

            —

            naloži Europskom parlamentu snošenje ukupnih troškova postupka.

      Tužbeni razlozi i glavni argumenti

   U prilog osnovanosti tužbe tužitelj ističe četiri tužbena razloga.

            1.

            Prvi tužbeni razlog temelji se na povredi članka 8. Protokola 7. o povlasticama i imunitetima Europske unije (u daljnjem tekstu: Protokol) s obzirom na to da izjava S. Brioisa koja je potaknula kaznene progone u državi članici iz koje potječe predstavlja mišljenje izraženo pri obnašanju njegovih parlamentarnih dužnosti u smislu navedene odredbe.

            2.

            Drugi tužbeni razlog temelji se na povredi članka 9. Protokola, jer je Parlament povrijedio i tekst i smisao te odredbe kada je usvojio odluku da S. Brioisu ukine imunitet te je potonju učinio ništavom.

            3.

            Treći tužbeni razlog temelji se na povredi načela jednakog postupanja i dobre uprave.
            Kao prvo, tužitelj smatra da je Parlament prema njemu povrijedio načelo jednakog postupanja u odnosu na zastupnike koji se nalaze u situacijama koje su, ako ne istovjetne, onda barem usporedive, te je potonji slijedom toga također povrijedio načelo dobre uprave koje pretpostavlja obvezu svake nadležne institucije da pažljivo i nepristrano ispita sve relevantne elemente slučaja.
            Kao drugo, tužitelj smatra skup indicija omogućuje zaključak o očitom slučaju fumus persecutionis u odnosu na njega.

            4.

            Četvrti tužbeni razlog temelji se na povredi prava obrane s obzirom na to da tužiteljeva prava i načelo kontradiktornosti nisu bili dostatno osigurani njegovim saslušanjem pred Odborom za pravna pitanja. Tužitelj također tvrdi da činjenica da nije bio pozvan izjasniti se o ukidanju njegovog imuniteta pred plenarnom sjednicom ne samo da je protivna općim načelima prava nego je također u proturječju sa zdravim razumom i uobičajenom parlamentarnom praksom.


201806010151915572018/C 211/264282017TC21120180618HR01HRINFO_JUDICIAL20180502212111Predmet T-428/17: Presuda Općeg suda od 2. svibnja 2018. – Alpine Welten Die Bergführer protiv EUIPO-a (ALPINEWELTEN Die Bergführer) („Žig Europske unije — Prijava figurativnog žiga Europske unije ALPINEWELTEN Die Bergführer — Apsolutni razlog za odbijanje — Opisni karakter — Članak 7. stavak 1. točka (c) Uredbe (EZ) br. 207/2009 (koji je postao članak 7. stavak 1. točka (c) Uredbe (EU) 2017/1001)”)
 ---documentbreak--- C2112018HR2110120180502HR0026211211Presuda Općeg suda od 2. svibnja 2018. – Alpine Welten Die Bergführer protiv EUIPO-a (ALPINEWELTEN Die Bergführer)
   (Predmet T-428/17) (
         1
      )
   „(„Žig Europske unije — Prijava figurativnog žiga Europske unije ALPINEWELTEN Die Bergführer — Apsolutni razlog za odbijanje — Opisni karakter — Članak 7. stavak 1. točka (c) Uredbe (EZ) br. 207/2009 (koji je postao članak 7. stavak 1. točka (c) Uredbe (EU) 2017/1001)”)“2018/C 211/26Jezik postupka: njemački
      Stranke

      Tužitelj: Alpine Welten Die Bergführer GmbH & Co. KG (Berghülen, Njemačka) (zastupnik: T.-C. Leisenberg, odvjetnik)

      Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (zastupnici: W. Schramek i A. Söder, agenti)

      Predmet

   Tužba protiv odluke prvog žalbenog vijeća EUIPO-a od 25. travnja 2017. (predmet R 1339/2016-1) koja se odnosi na prijavu registracije figurativnog znaka ALPINEWELTEN Die Bergführer kao žiga Europske unije.

      Izreka

            1.

            Tužba se odbija.

            2.

            Društvu Alpine Welten Die Bergführer GmbH & Co.KG nalaže se snošenje troškova.

      (
         1
      )	SL C 277, 21. 8. 2017.


201806010141915532018/C 211/322152018TC21120180618HR01HRINFO_JUDICIAL20180327252621Predmet T-215/18: Tužba podnesena 27. ožujka 2018. – QB protiv ESB-a
 ---documentbreak--- C2112018HR2510120180327HR0032251262Tužba podnesena 27. ožujka 2018. – QB protiv ESB-a
   (Predmet T-215/18)2018/C 211/32Jezik postupka: francuski
      Stranke

      Tužitelj: QB (zastupnik: L. Levi, odvjetnik)

      Tuženik: Europska središnja banka

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

            —

            utvrdi da je ova tužba dopuštena i osnovana;

      i slijedom toga,

            —

            poništi izvješće o ocjeni za 2016. i odluku od 23. svibnja 2017., dostavljenu 28. lipnja 2017., kojom se tužitelju odbija povećanje plaće;

            —

            po potrebi, poništi odluku iz rujna 2017. i prešutnu odluku kojima se tužitelju odbijaju žalba u upravnom postupku i njegova remonstrativna žalba;

            —

            naložiti tuženiku da na ime naknade neimovinske štete isplati pravičnu naknadu procijenjenu na 15000 eura;

            —

            naloži tuženiku snošenje ukupnih troškova.

      Tužbeni razlozi i glavni argumenti

   U prilog osnovanosti tužbe tužitelj ističe šest tužbenih razloga.

            1.

            Prvi tužbeni razlog temelji se na povredi Uputa za ocjenjivanje i postupka Annual Salary and Bonus Review (ASBR), povredi načela pravne sigurnosti i povredi dužnosti brižnog postupanja, koje je tuženik počinio kada je usvojio izvješće o ocjeni za 2016. (u daljnjem tekstu: sporno izvješće o ocjeni). Tužitelj, osobito, ističe sljedeće prigovore:

                     —

                     sporno izvješće o ocjeni sastavio je službenik DG-H-a, a ne ocjenjivači;

                     —

                     o spornom izvješću o ocjeni odlučivalo se iako je postupak ocjenjivanja tužitelja već bio konačno zaključen;

                     —

                     razdoblje ocjenjivanja obuhvaćeno spornim izvješćem o ocjeni prekratko je da bi omogućilo godišnju ocjenu;

                     —

                     sporno izvješće o ocjeni nije sredstvo za mjerenje učinka.

            2.

            Drugi tužbeni razlog temelji se na očitoj pogrešci kojom je zahvaćeno sporno izvješće o ocjeni, s obzirom na to da se, s jedne strane, ocjena temeljila na zadatku nedovršenom zbog bolovanja, i, s druge strane, na pozitivnoj ocjeni trećeg voditelja koju su ocjenjivači, koji osim toga nisu vodili računa o ciljevima, nepravilno komentirali te su umanjili njezin doseg.

            3.

            Treći tužbeni razlog temelji se na tome da je odluka od 23. svibnja 2017. kojom se tužitelju odbija povećanje plaće (u daljnjem tekstu: odluka ASBR) zasnovana na nezakonitom izvješću o ocjeni.

            4.

            Četvrti tužbeni razlog temelji se na tome da je odluku ASBR donijelo nenadležno tijelo, s obzirom na to da je tu odluku donijela osoba koja je bila imenovana privremeno na 6 mjeseci i koja nije imala svojstvo koje je potrebno za donošenje navedene odluke.

            5.

            Peti tužbeni razlog temelji se na više očitih pogrešaka kojima je zahvaćena odluka ASBR, s obzirom na to da se navedenom odlukom nisu isticali slabi rezultati (underperformance) u trenutku njezina donošenja.

            6.

            Šesti tužbeni razlog temelji se na povredi smjernica ASBR i postupka ASBR i povredi članka 41. Povelje, u dijelu u kojem odluka ASBR nije bila obrazložena.


201806010331917482018/C 211/032342016CJC21120180618HR01HRINFO_JUDICIAL201804263311Spojeni predmeti C-234/16 i C-235/16: Presuda Suda (prvo vijeće) od 26. travnja 2018. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Tribunal Supremo – Španjolska) – Asociación Nacional de Grandes Empresas de Distribución (ANGED) protiv Consejería de Economía y Hacienda del Principado de Asturias (C-234/16), Consejo de Gobierno del Principado de Asturias (C-235/16) („Zahtjev za prethodnu odluku — Regionalni porez na velike trgovine — Sloboda poslovnog nastana — Zaštita okoliša i prostorno uređenje — Državna potpora — Selektivna mjera)
 ---documentbreak--- C2112018HR310120180426HR00033131Presuda Suda (prvo vijeće) od 26. travnja 2018. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Tribunal Supremo – Španjolska) – Asociación Nacional de Grandes Empresas de Distribución (ANGED) protiv Consejería de Economía y Hacienda del Principado de Asturias (C-234/16), Consejo de Gobierno del Principado de Asturias (C-235/16)
   (Spojeni predmeti C-234/16 i C-235/16) (
         1
      )
   „(„Zahtjev za prethodnu odluku — Regionalni porez na velike trgovine — Sloboda poslovnog nastana — Zaštita okoliša i prostorno uređenje — Državna potpora — Selektivna mjera)“2018/C 211/03Jezik postupka: španjolski
      Sud koji je uputio zahtjev

   Tribunal Supremo

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelj: Asociación Nacional de Grandes Empresas de Distribución (ANGED)

      Tuženici: Consejería de Economía y Hacienda del Principado de Asturias (C-234/16), Consejo de Gobierno del Principado de Asturias (C-235/16)

      Izreka

            1.

            Članke 49. i 54. UFEU-a valja tumačiti na način da im se ne protivi porez kojim se oporezuju velike trgovine poput onoga o kojem je riječ u glavnom postupku.

            2.

            Ne čini državnu potporu u smislu članka 107. stavka 1. UFEU-a porez poput onoga o kojem je riječ u glavnom postupku, kojim se oporezuju veliki distributeri ovisno u biti o njihovoj prodajnoj površini, jer izuzima od njegova plaćanja trgovine prodajne površine manje od 4000 m2. Takav porez također ne čini državnu potporu u smislu te odredbe jer izuzima od njegova plaćanja trgovine u kojima se prodaju vrtna oprema, vozila, građevinski materijal, strojevi i industrijska oprema, a čija prodajna površina ne prelazi 10000 m2, s obzirom na to da te trgovine ne uzrokuju tako značajnu štetu okolišu i prostornom uređenju kao druge, provjera čega je na sudu koji je uputio zahtjev.

      (
         1
      )	SL C 260, 18. 7. 2016.


201806010231917402018/C 211/131672018CJC21120180618HR01HRINFO_JUDICIAL20180302111111Predmet C-167/18: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 2. ožujka 2018. uputio Tribunal Superior de Justicia de Canarias (Španjolska) – Unión Insular de CC.OO. de Lanzarote protiv Swissport Spain Aviation Services Lanzarote S.L.
 ---documentbreak--- C2112018HR1110120180302HR0013111111Zahtjev za prethodnu odluku koji je 2. ožujka 2018. uputio Tribunal Superior de Justicia de Canarias (Španjolska) – Unión Insular de CC.OO. de Lanzarote protiv Swissport Spain Aviation Services Lanzarote S.L.
   (Predmet C-167/18)2018/C 211/13Jezik postupka: španjolski
      Sud koji je uputio zahtjev

   Tribunal Superior de Justicia de Canarias

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelj u prvostupanjskom i žalitelj u drugostupanjskom postupku: Unión Insular de CC.OO. de Lanzarote

      Tuženik u prvostupanjskom i žalitelj u drugostupanjskom postupku: Swissport Spain Aviation Services Lanzarote S.L.

      Prethodna pitanja

            1.

            Primjenjuje li se članak 1. stavak 1. Direktive Vijeća 2001/23/EZ od 12. ožujka 2001. o usklađivanju zakonodavstava država članica u odnosu na zaštitu prava zaposlenika kod prijenosa poduzeća, pogona ili dijelova poduzeća ili pogona (
                  1
               ) na situaciju u kojoj poduzeće prestaje pružati usluge ugovorene s klijentom nakon raskida ugovora o njihovu pružanju koje se uglavnom temelji na radnoj snazi (čišćenje prostorija), a novoodabrani pružatelj usluge preuzima glavni dio radnika koji će izvršavati tu uslugu, ako se navedeno preuzimanje ugovora o radu temelji na odredbama granskog kolektivnog ugovora za poslove čišćenja?

            2.

            Je li sukladno s Direktivom Zajednice (kako je tumači Sud) shvaćanje španjolskog Tribunala Supremo (Vrhovni sud) koji smatra da u slučajevima preuzimanja radnika na temelju kolektivnog ugovora ne postoji prijenos poduzeća jer nije ispunjen uvjet dobrovoljnosti prijenosa, zbog čega Direktiva nije primjenjiva?

            3.

            Kada je riječ o poduzećima koja pružaju usluge, treba li u skladu s odredbama Direktive smatrati da je riječ o preuzimanju radnika i, prema tome, o prijenosu poduzeća u smislu tih odredaba kada se obveza preuzimanja radnika nalaže granskim kolektivnim ugovorom?

            4.

            Je li u skladu s člankom 3. Direktive to što se u članku 14. Kolektivnog ugovora za poslove čišćenja zgrada i prostorija u pokrajini Las Palmas 2012/2014 utvrđuje da u slučajevima preuzimanja radnika na temelju kolektivnog ugovora oni ne zadržavaju prava i obveze koje su imali u poduzeću prenositelju niti uvjete rada određene kolektivnim ugovorom?

      (
         1
      )	SL 2001., L 82, str. 16. (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 5., svezak 3., str. 151.)


201806010431917362018/C 211/042362016CJC21120180618HR01HRINFO_JUDICIAL201804264411Spojeni predmeti C-236/16 i C-237/16: Presuda Suda (prvo vijeće) od 26. travnja 2018. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Tribunal Supremo – Španjolska) – Asociación Nacional de Grandes Empresas de Distribución (ANGED) protiv Diputación General de Aragón (Zahtjev za prethodnu odluku — Regionalni porez na velike trgovine — Sloboda poslovnog nastana — Zaštita okoliša i prostorno uređenje — Državna potpora — Selektivna mjera)
 ---documentbreak--- C2112018HR410120180426HR00044141Presuda Suda (prvo vijeće) od 26. travnja 2018. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Tribunal Supremo – Španjolska) – Asociación Nacional de Grandes Empresas de Distribución (ANGED) protiv Diputación General de Aragón
   (Spojeni predmeti C-236/16 i C-237/16) (
         1
      )
   „(Zahtjev za prethodnu odluku — Regionalni porez na velike trgovine — Sloboda poslovnog nastana — Zaštita okoliša i prostorno uređenje — Državna potpora — Selektivna mjera)“2018/C 211/04Jezik postupka: španjolski
      Sud koji je uputio zahtjev

   Tribunal Supremo

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelj: Asociación Nacional de Grandes Empresas de Distribución (ANGED)

      Tuženik: Diputación General de Aragón

      Izreka

            1.

            Članke 49. i 54. UFEU-a valja tumačiti na način da im se ne protivi porez kojim se oporezuju velike trgovine poput onoga o kojem je riječ u glavnom postupku.

            2.

            Ne čini državnu potporu u smislu članka 107. stavka 1. UFEU-a porez poput onoga o kojem je riječ u glavnom postupku, kojim se oporezuju veliki distributeri ovisno u biti o njihovoj prodajnoj površini, jer izuzima od njegova plaćanja trgovine čija prodajna površina ne prelazi 500 m2 i one čija prodajna površina prelazi taj prag, ali čija porezna osnovica ne prelazi 2000 m2. Takav porez također ne čini državnu potporu u smislu te odredbe jer izuzima trgovine u kojima se prodaju strojevi, vozila, alat i industrijska oprema, građevinski materijal, sanitarna oprema, vrata i prozori poslovnim subjektima, namještaj u pojedinačnim, tradicionalnim i specijaliziranim trgovinama, automobili te rasadni materijal za vrtove i uzgoj kao i benzinske crpke, s obzirom na to da te trgovine ne uzrokuju tako značajnu štetu okolišu i prostornom uređenju kao druge, provjera čega je na sudu koji je uputio zahtjev.

      (
         1
      )	SL C 260, 18. 7. 2016.


201806010281917502018/C 211/141762018CJC21120180618HR01HRINFO_JUDICIAL20180307111222Predmet C-176/18: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 7. ožujka 2018. uputio Tribunal Supremo (Španjolska) – Club de Variedades Vegetales Protegidas protiv Adolfa Juana Martíneza Sanchísa
 ---documentbreak--- C2112018HR1120120180307HR0014112122Zahtjev za prethodnu odluku koji je 7. ožujka 2018. uputio Tribunal Supremo (Španjolska) – Club de Variedades Vegetales Protegidas protiv Adolfa Juana Martíneza Sanchísa
   (Predmet C-176/18)2018/C 211/14Jezik postupka: španjolski
      Sud koji je uputio zahtjev

   Tribunal Supremo

      Stranke glavnog postupka

      Žalitelj: Club de Variedades Vegetales Protegidas

      Druga strana u žalbenom postupku: Adolfo Juan Martínez Sanchís

      Prethodna pitanja

            1.

            U slučaju u kojem je poljoprivrednik od rasadnika (objekta treće osobe) kupio sadnice biljne sorte te ih je posadio prije nego li što je dodjela oplemenjivačkih prava u pogledu te sorte počela proizvoditi učinke, kako bi kasnija djelatnost poljoprivrednika koja se sastoji od budućih berbi plodova voća s drveća bila obuhvaćena s iure prohibendi iz članka 13. stavka 2. Uredbe (EZ) br. 2100/94 (
                  1
               ), moraju li biti ispunjeni uvjeti iz stavka 3. tog članka, jer je riječ o pobranom materijalu? Ili valja razumjeti da ta djelatnost berbe predstavlja proizvodnju ili umnažanje sorte, pa je riječ o „požetom ili pobranom materijalu”, te zabrana toga od strane nositelja oplemenjivačkih prava na biljnu sortu ne zahtijeva ispunjenje uvjeta iz stavka 3.?

            2.

            Je li u skladu s člankom 13. stavkom 3. Uredbe (EZ) br. 2100/94 tumačenje prema kojem se sustav stupnjevane zaštite odnosi na bilo koje radnje opisane u stavku 2. koje se odnose na „požeti ili pobrani materijal”, pa i na samu berbu, ili samo na radnje koje se obavljaju nakon proizvodnje tog pobranog materijala, kao što bi moglo biti kondicioniranje ili stavljanje na tržište?

            3.

            Je li u slučaju primjene sustava proširenja stupnjevane zaštite na „požeti ili pobrani materijal” iz članka 13. stavka 3. Uredbe (EZ) br. 2100/94, kako bi se ispunio prvi uvjet, potrebno da su sadnice bile kupljene nakon što je nositelj dobio oplemenjivačka prava na biljnu sortu Zajednice ili je dovoljno da on tada ima samo privremenu zaštitu jer se to dogodilo u razdoblju između objave zahtjeva i trenutka kad je dodjela biljne sorte počela proizvoditi učinke?

      (
         1
      )	Uredba Vijeća (EZ) br. 2100/94 od 27. srpnja 1994. o oplemenjivačkim pravima na biljnu sortu Zajednice (SL 1994., L 227, str. 1.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 3., svezak 24., str. 3.)


201806010101915452018/C 211/274292017TC21120180618HR01HRINFO_JUDICIAL20180503212222Predmet T-429/17: Presuda Općeg suda od 3. svibnja 2018. – Laboratoires Majorelle protiv EUIPO-a – Jardin Majorelle (LABORATOIRES MAJORELLE) („Žig Europske unije — Postupak povodom prigovora — Prijava verbalnog žiga Europske unije LABORATOIRES MAJORELLE — Raniji verbalni žig Europske unije MAJORELLE — Relativni razlog za odbijanje — Vjerojatnost dovođenja u zabludu — Članak 8. stavak 1. točka (b) Uredbe (EZ) br. 207/2009 (koji je postao članak 8. stavak 1. točka (b) Uredbe (EU) 2017/1001) — Raniji žigovi — Razdvajanje prijave žiga — Članak 44. stavak 6. Uredbe br. 207/2009 (koji je postao članak 50. stavak 6. Uredbe 2017/1001)”)
 ---documentbreak--- C2112018HR2120120180503HR0027212222Presuda Općeg suda od 3. svibnja 2018. – Laboratoires Majorelle protiv EUIPO-a – Jardin Majorelle (LABORATOIRES MAJORELLE)
   (Predmet T-429/17) (
         1
      )
   „(„Žig Europske unije — Postupak povodom prigovora — Prijava verbalnog žiga Europske unije LABORATOIRES MAJORELLE — Raniji verbalni žig Europske unije MAJORELLE — Relativni razlog za odbijanje — Vjerojatnost dovođenja u zabludu — Članak 8. stavak 1. točka (b) Uredbe (EZ) br. 207/2009 (koji je postao članak 8. stavak 1. točka (b) Uredbe (EU) 2017/1001) — Raniji žigovi — Razdvajanje prijave žiga — Članak 44. stavak 6. Uredbe br. 207/2009 (koji je postao članak 50. stavak 6. Uredbe 2017/1001)”)“2018/C 211/27Jezik postupka: francuski
      Stranke

      Tužitelj: Laboratoires Majorelle (Pariz, Francuska) (zastupnik: G. Odinot, odvjetnik)

      Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (zastupnik: A. Folliard-Monguiral, agent)

      Druga stranka u postupku pred žalbenim vijećem EUIPO-a: Jardin Majorelle (Marrakech, Maroko)

      Predmet

   Tužba protiv odluke petog žalbenog vijeća EUIPO-a od 12. svibnja 2017. (predmet R 1238/2016-5) koja se odnosi na postupak povodom prigovora između društava Jardin Majorelle i Laboratoires Majorelle.

      Izreka

            1.

            Tužba se odbija.

            2.

            Društvu Laboratoires Majorelle nalaže se snošenje troškova.

      (
         1
      )	SL C 309, 18. 9. 2017.


201806010351917372018/C 211/053532016CJC21120180618HR01HRINFO_JUDICIAL201804244522Predmet C-353/16: Presuda Suda (veliko vijeće) od 24. travnja 2018. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Supreme Court of the United Kingdom – Ujedinjena Kraljevina) – MP protiv Secretary of State for the Home Department (Zahtjev za prethodnu odluku — Politika azila — Povelja Europske unije o temeljnim pravima — Članak 4. — Direktiva 2004/83/EZ — Članak 2. točka (e) — Uvjeti za supsidijarnu zaštitu — Članak 15. točka (b) — Opasnost od ozbiljne štete za psihičko zdravlje podnositelja zahtjeva u slučaju vraćanja u njegovu državu podrijetla — Osoba koja je bila podvrgnuta mučenju u svojoj državi podrijetla)
 ---documentbreak--- C2112018HR420120180424HR00054252Presuda Suda (veliko vijeće) od 24. travnja 2018. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Supreme Court of the United Kingdom – Ujedinjena Kraljevina) – MP protiv Secretary of State for the Home Department
   (Predmet C-353/16) (
         1
      )
   „(Zahtjev za prethodnu odluku — Politika azila — Povelja Europske unije o temeljnim pravima — Članak 4. — Direktiva 2004/83/EZ — Članak 2. točka (e) — Uvjeti za supsidijarnu zaštitu — Članak 15. točka (b) — Opasnost od ozbiljne štete za psihičko zdravlje podnositelja zahtjeva u slučaju vraćanja u njegovu državu podrijetla — Osoba koja je bila podvrgnuta mučenju u svojoj državi podrijetla)“2018/C 211/05Jezik postupka: engleski
      Sud koji je uputio zahtjev

   Supreme Court of the United Kingdom

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelj: MP

      Tuženik: Secretary of State for the Home Department

      Izreka

   Članak 2. točku (e) i članak 15. točku (b) Direktive Vijeća 2004/83/EZ od 29. travnja 2004. o minimalnim standardima za kvalifikaciju i status državljana treće zemlje ili osoba bez državljanstva kao izbjeglica ili osoba kojima je na drugi način potrebna međunarodna zaštita te o sadržaju odobrene zaštite, u vezi s člankom 4. Povelje Europske unije o temeljnim pravima, treba tumačiti na način da državljanin treće zemlje kojeg su tijela vlasti njegove države podrijetla bila podvrgnula mučenju i koji više nije izložen opasnosti od mučenja u slučaju da bude vraćen u tu državu, ali čije fizičko i psihičko stanje bi se u tom slučaju mogli znatno pogoršati, uz ozbiljnu opasnost da zbog traume koja proizlazi iz mučenja čija je bio žrtva počini samoubojstvo, ispunjava uvjete za supsidijarnu zaštitu ako postoji stvarna opasnost da bi navedenom državljaninu u toj državi bila namjerno uskraćena skrb prilagođena liječenju fizičkih ili psihičkih posljedica tog mučenja, što je na nacionalnom sudu da provjeri.
   (
         1
      )	SL C 326, 5. 9. 2016.


201806010311917532018/C 211/06342017CJC21120180618HR01HRINFO_JUDICIAL201804265511Predmet C-34/17: Presuda Suda (drugo vijeće) od 26. travnja 2018. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio High Court (Irska) – Irska) – Eamonn Donnellan protiv The Revenue Commissioners (Zahtjev za prethodnu odluku — Uzajamna pomoć kod naplate potraživanja — Direktiva 2010/24/EU — Članak 14. — Pravo na djelotvoran pravni lijek — Povelja Europske unije o temeljnim pravima — Članak 47. — Mogućnost tijela kojem se upućuje zahtjev da odbije pomoć kod naplate zbog toga što potraživanje nije bilo uredno dostavljeno)
 ---documentbreak--- C2112018HR510120180426HR00065151Presuda Suda (drugo vijeće) od 26. travnja 2018. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio High Court (Irska) – Irska) – Eamonn Donnellan protiv The Revenue Commissioners
   (Predmet C-34/17) (
         1
      )
   „(Zahtjev za prethodnu odluku — Uzajamna pomoć kod naplate potraživanja — Direktiva 2010/24/EU — Članak 14. — Pravo na djelotvoran pravni lijek — Povelja Europske unije o temeljnim pravima — Članak 47. — Mogućnost tijela kojem se upućuje zahtjev da odbije pomoć kod naplate zbog toga što potraživanje nije bilo uredno dostavljeno)“2018/C 211/06Jezik postupka: engleski
      Sud koji je uputio zahtjev

   High Court (Irska)

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelj: Eamonn Donnellan

      Tuženik: The Revenue Commissioners

      Izreka

   Članak 14. stavke 1. i 2. Direktive Vijeća 2010/24 od 16. ožujka 2010. o uzajamnoj pomoći kod naplate potraživanja vezanih za poreze, carine i druge mjere u vezi s člankom 47. Povelje Europske unije o temeljnim pravima treba tumačiti na način da im se ne protivi to da tijelo jedne države članice odbije izvršenje zahtjeva za naplatu koji se odnosi na potraživanje povezano s novčanom kaznom izrečenom u drugoj državi članici, poput onog o kojem je riječ u glavnom postupku, zbog toga što odluka kojom se izriče ta kazna nije bila uredno dostavljena zainteresiranoj osobi prije nego što je zahtjev za naplatu bio podnesen navedenom tijelu primjenom te direktive.
   (
         1
      )	SL C 104, 3. 4. 2017.


201806010051915552018/C 211/332162018TC21120180618HR01HRINFO_JUDICIAL20180328262721Predmet T-216/18: Tužba podnesena 28. ožujka 2018. – Pozza protiv Parlamenta
 ---documentbreak--- C2112018HR2610120180328HR0033261272Tužba podnesena 28. ožujka 2018. – Pozza protiv Parlamenta
   (Predmet T-216/18)2018/C 211/33Jezik postupka: francuski
      Stranke

      Tužitelj: Geoffray Pozza (Waldbillig, Luksemburg) (zastupnici: S. Orlandi i T. Martin, odvjetnici)

      Tuženik: Europski parlament

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

            —

            utvrdi i presudi,

                     —

                     da se poništava odluka da se tužitelju više ne isplaćuje naknada za život u inozemstvu računajući od 1. svibnja 2017.;

                     —

                     da se Parlamentu nalaže snošenje troškova.

      Tužbeni razlozi i glavni argumenti

   U prilog osnovanosti tužbe tužitelj ističe tri tužbena razloga.

            1.

            Prvi tužbeni razlog temelji se na povredi članka 4. stavka 1. točke (a) Priloga VII. Pravilniku o osoblju za dužnosnike Europske unije, jer je Parlament pogrešno protumačio tu odredbu kada je donio odluku da tužitelju više ne isplaćuje naknadu za život u inozemstvu.

            2.

            Drugi tužbeni razlog temelji se na nenadležnosti Parlamenta za donošenje pobijane odluke, s obzirom na to da međuinstitucijski premještaj dužnosnika ne predstavlja novo zapošljavanja i da, posljedično, Parlament nije mogao iznaći izgovor u tužiteljevu premještaju kako bi, po drugi put, odredio njegovo pravo na naknadu za život u inozemstvu.

            3.

            Treći tužbeni razlog temelji se na povredi načela legitimnih očekivanja kao i ranije odluke Revizorskog suda kojom se utvrđuju tužiteljeva prava, s obzirom na to da svaki upravni akt koji usvoji određena institucija uživa pretpostavku zakonitosti, i da, u ovom slučaju, ranija odluka Revizorskog suda pruža tužitelju legitimno očekivanje u zadržavanju naknade za život u inozemstvu dokle god je zaposlen u Luksemburgu.


201806010381917462018/C 211/07812017CJC21120180618HR01HRINFO_JUDICIAL201804266611Predmet C-81/17: Presuda Suda (deveto vijeće) od 26. travnja 2018. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Curtea de Apel Suceava – Rumunjska) – Zabrus Siret SRL protiv Direcţia Generală Regională a Finanţelor Publice Iaşi – Administraţia Judeţeană a Finanţelor Publice Suceava (Zahtjev za prethodnu odluku — Oporezivanje — Direktiva 2006/112/EZ — Zajednički sustav poreza na dodanu vrijednost (PDV) — Odbitak pretporeza — Pravo na povrat PDV-a — Transakcije u poreznom razdoblju koje je već bilo predmet zaključenog poreznog nadzora — Nacionalno zakonodavstvo — Mogućnost poreznog obveznika da ispravi porezne prijave koje su već bile predmet poreznog nadzora — Isključenost — Načelo djelotvornosti — Porezna neutralnost — Pravna sigurnost)
 ---documentbreak--- C2112018HR610120180426HR00076161Presuda Suda (deveto vijeće) od 26. travnja 2018. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Curtea de Apel Suceava – Rumunjska) – Zabrus Siret SRL protiv Direcţia Generală Regională a Finanţelor Publice Iaşi – Administraţia Judeţeană a Finanţelor Publice Suceava
   (Predmet C-81/17) (
         1
      )
   „(Zahtjev za prethodnu odluku — Oporezivanje — Direktiva 2006/112/EZ — Zajednički sustav poreza na dodanu vrijednost (PDV) — Odbitak pretporeza — Pravo na povrat PDV-a — Transakcije u poreznom razdoblju koje je već bilo predmet zaključenog poreznog nadzora — Nacionalno zakonodavstvo — Mogućnost poreznog obveznika da ispravi porezne prijave koje su već bile predmet poreznog nadzora — Isključenost — Načelo djelotvornosti — Porezna neutralnost — Pravna sigurnost)“2018/C 211/07Jezik postupka: rumunjski
      Sud koji je uputio zahtjev

   Curtea de Apel Suceava

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelj: Zabrus Siret SRL

      Tuženik: Direcţia Generală Regională a Finanţelor Publice Iaşi – Administraţia Judeţeană a Finanţelor Publice Suceava

      Izreka

   Članke 167., 168., 179., 180. i 182. Direktive Vijeća 2006/112/EZ od 28. studenoga 2006. o zajedničkom sustavu poreza na dodanu vrijednost, kako je izmijenjena Direktivom Vijeća 2010/45/EU od 13. srpnja 2010., i načela porezne neutralnosti, djelotvornosti i proporcionalnosti treba tumačiti na način da im se protivi nacionalni propis, poput onog u glavnom postupku, koji, odstupanjem od roka zastare od pet godina koji je uspostavljen nacionalnim pravom za ispravak prijava poreza na dodanu vrijednost (PDV), sprečava, u okolnostima poput onih u glavnom postupku, da porezni obveznik provede takve ispravke kako bi ostvario svoje pravo na odbitak samo zato što se taj ispravak odnosi na razdoblje koje je već bilo predmet poreznog nadzora.
   (
         1
      )	SL C 161, 22. 5. 2017.


201806010091915462018/C 211/342172018TC21120180618HR01HRINFO_JUDICIAL20180328272711Predmet T-217/18: Tužba podnesena 28. ožujka 2018. – DK protiv ESVD-a
 ---documentbreak--- C2112018HR2710120180328HR0034271271Tužba podnesena 28. ožujka 2018. – DK protiv ESVD-a
   (Predmet T-217/18)2018/C 211/34Jezik postupka: francuski
      Stranke

      Tužitelj: DK (zastupnici: S. Orlandi i T. Martin, odvjetnici)

      Tuženik: Europska služba za vanjsko djelovanje

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

            —

            utvrdi i presudi da se

                     —

                     poništava odluka od 23. svibnja 2017. kojom se tužitelju izriče stegovna mjera kojom mu se neto iznos mirovine smanjuje za 20 %, odnosno uskraćuje mu se 1015 eura mjesečno do 30. rujna 2025. temeljem članka 9. stavka 2. Priloga IX. Pravilnika;

                     —

                     ESVD-u nalaže da tužitelju isplati ex aequo et bono utvrđeni iznos na ime naknade štete koju je pretrpio;

                     —

                     ESVD-u, u svakom slučaju, nalaže snošenje troškova.

      Tužbeni razlozi i glavni argumenti

   U prilog osnovanosti tužbe tužitelj ističe dva tužbena razloga.

            1.

            Prvi tužbeni razlog temelji se na očitim pogreškama u ocjeni kojima je zahvaćena pobijana odluka, s obzirom na to da je, s jedne strane, tijelo za imenovanje uzelo u obzir štetu koju je tužitelj nanio časti institucija koja je već bila naknađena, i, s druge strane, trajanje izrečene stegovne mjere arbitrarno jer je bilo određeno s obzirom na zakonsku dob za umirovljenje tužitelja.

            2.

            Drugi tužbeni razlog temelji se na povredi načela proporcionalnosti kojom je zahvaćena pobijana odluka zbog nezakonitog neuzimanja u obzir proteka vremena od nastanka činjenica, povrede članka 25. Priloga IX. Pravilniku tijekom kaznenog postupka i tužiteljeve obiteljske situacije.


201806010121915542018/C 211/352542018TC21120180618HR01HRINFO_JUDICIAL20180423282921Predmet T-254/18: Tužba podnesena 23. travnja 2018. – China Chamber of Commerce for Import and Export of Machinery and Electronic Products i dr. protiv Komisije
 ---documentbreak--- C2112018HR2810120180423HR0035281292Tužba podnesena 23. travnja 2018. – China Chamber of Commerce for Import and Export of Machinery and Electronic Products i dr. protiv Komisije
   (Predmet T-254/18)2018/C 211/35Jezik postupka: engleski
      Stranke

      Tužitelji: China Chamber of Commerce for Import and Export of Machinery and Electronic Products (Peking, Kina) i 9 drugih (zastupnici: R. Antonini, E. Monard i B. Maniatis, odvjetnici)

      Tuženik: Europska komisija

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelji od Općeg suda zahtijevaju da:

            —

            poništi Provedbenu uredbu Komisije (EU) 2018/140 od 29. siječnja 2018. o uvođenju konačne antidampinške pristojbe i konačnoj naplati privremene pristojbe uvedene na uvoz određenih proizvoda od lijevanog željeza podrijetlom iz Narodne Republike Kine i o prekidu ispitnog postupka u vezi s uvozom određenih proizvoda od lijevanog željeza podrijetlom iz Indije (SL 2018., L 25, str. 6.), u dijelu u kojem se odnosi na CCCME, pojedinačna društva i predmetne članove; i

            —

            naloži Komisiji snošenje troškova ovog postupka.

      Tužbeni razlozi i glavni argumenti

   U prilog osnovanosti tužbe tužitelj ističe šest tužbenih razloga.

            1.

            Prvi tužbeni razlog, koji se temelji na tome da je Europska komisija povrijedila članak 3. stavke 2., 3., 5., 6., 7. i članak 17. stavak 2. Osnovne uredbe i načelo dobre uprave, time što je, među ostalim, koristila nepouzdane podatke o uvozu, makroekonomskoj šteti i profitabilnosti i time što drugim zainteresiranim stranama nije omogućila iznošenje primjedbi o konačnom odabiru uzorka proizvođača iz Unije.

            2.

            Drugi tužbeni razlog, koji se temelji na tome da je Komisija povrijedila članak 3. stavke 6. i 7. osnovne uredbe time što, među ostalim, nije uzela u obzir nepostojanje vremenskog poklapanja i time što nije osigurala da se povreda uzrokovana drugim čimbenicima ne pripisuje kineskom uvozu.

            3.

            Treći tužbeni razlog, koji se temelji na tome da je Komisija povrijedila prava obrane tužiteljâ i članak 6. stavak 7., članak 19. stavke 1. do 3. i članak 20. stavke 2. i 4. Osnovne uredbe time što je, među ostalim, odbila omogućiti bilo kakav pristup izračunima štete, učincima na cijene i izračunima razine uklanjanja štete te određivanju uobičajene vrijednosti, time što je čak odbila dati tražene podatke u objedinjenoj verziji i time što nije objavila različite relevantne informacije, unatoč tome što se to od nje opetovano tražilo.

            4.

            Četvrti tužbeni razlog, koji se temelji na tome da je Komisija povrijedila članak 2. stavak 10., članak 3. stavak 2. točku (a) i stavak 3. te članak 9. stavak 4. Osnovne uredbe i načelo dobre uprave, time što, prilikom svoje usporedbe cijena, nije uzela u obzir sva svojstva kontrolnih brojeva proizvoda, time što nije dostavila potrebne informacije u odnosu na svojstva proizvoda različita od onih koja se odražavaju u prvotnim kontrolnim brojevima proizvoda i time što nije ispravila nepravilnosti koje proizlaze iz malog obujma proizvodnje u Indiji pogrešno odbivši zahtjev za usklađivanje uobičajene vrijednosti .

            5.

            Peti tužbeni razlog, koji se temelji na tome da je Komisija povrijedila članak 2. stavak 10. točku (b) i članak 2. stavak 7. točku (a) Osnovne uredbe time što je uskladila uobičajene vrijednosti neizravnih poreza naviše.

            6.

            Šesti tužbeni razlog, koji se temelji na tome da je Komisija povrijedila članak 2. stavak 7. točku (a) Osnovne uredbe time što se, za određivanje troškova prodaje, općih i administrativnih troškova i profita koji se koristi za izračunanu uobičajenu vrijednost, oslanjala na podatke od samo jednog indijskog proizvođača, umjesto da koristi sve relevantne informacije koje su dostupne u odnosu na analognu zemlju.


201806010081915482018/C 211/366762017TC21120180618HR01HRINFO_JUDICIAL20180416292911Predmet T-676/17: Rješenje Općeg suda od 16. travnja 2018. – UN protiv Komisije
 ---documentbreak--- C2112018HR2910120180416HR0036291291Rješenje Općeg suda od 16. travnja 2018. – UN protiv Komisije
   (Predmet T-676/17) (
         1
      )2018/C 211/36Jezik postupka: njemačkiPredsjednik četvrtog vijeća odredio je brisanje predmeta.
   (
         1
      )	SL C 402, 27. 11. 2017.


title: Predmet C-626/16: Presuda Suda (četvrto vijeće) od 4. srpnja 2018. – Europska komisija protiv Slovačke Republike (Povreda obveze države članice — Okoliš — Odlagališta otpada — Direktiva 1999/31/EZ — Postojeća odlagališta — Članak 14. — Konačna odluka o tome može li odlagalište ili ne može nastaviti s radom — Članak 13. — Postupak zatvaranja — Presuda Suda kojom se utvrđuje povreda obveze — Neprovedba — Članak 260. Stavak 2. UFEU-a — Novčane sankcije — Novčana kazna i paušalni iznos)

text:
               27.8.2018

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 301/4

      Presuda Suda (četvrto vijeće) od 4. srpnja 2018. – Europska komisija protiv Slovačke Republike
      (Predmet C-626/16) (1)

      ((Povreda obveze države članice - Okoliš - Odlagališta otpada - Direktiva 1999/31/EZ - Postojeća odlagališta - Članak 14. - Konačna odluka o tome može li odlagalište ili ne može nastaviti s radom - Članak 13. - Postupak zatvaranja - Presuda Suda kojom se utvrđuje povreda obveze - Neprovedba - Članak 260. Stavak 2. UFEU-a - Novčane sankcije - Novčana kazna i paušalni iznos))
      (2018/C 301/04)
      Jezik postupka: slovački

         Stranke

         Tužitelj: Europska komisija (zastupnici: E. Sanfrutos Cano i A. Tokár, agenti)

         Tuženik: Slovačka Republika (zastupnik: B. Ricziová, agent)

         Izreka

                  1.

                  Time što nije poduzela sve mjere potrebne za provedbu presude od 25. travnja 2013., Komisija/Slovačka (C-331/11, neobjavljena, EU:C:2013:271), Slovačka Republika povrijedila je obveze koje ima na temelju članka 260. stavka 1. UFEU-a.

                  2.

                  Ako povreda utvrđena u točki 1. i dalje traje na dan proglašenja ove presude, Slovačkoj Republici nalaže se da Europskoj komisiji plati novčanu kaznu od 5 000 eura po danu zakašnjenja u provedbi mjera potrebnih za postupanje u skladu s presudom od 25. travnja 2013., Komisija/Slovačka (C-331/11, neobjavljena, EU:C:2013:271), računajući od dana proglašenja ove presude i do potpune provedbe presude od 25. travnja 2013., Komisija/Slovačka (C-331/11, neobjavljena, EU:C:2013:271).

                  3.

                  Slovačkoj Republici nalaže se da Europskoj komisiji isplati paušalni iznos od 1 000 000 eura.

                  4.

                  Slovačkoj Republici nalaže se snošenje troškova.

         (1)  SL C 78, 13. 3. 2017.


title: Predmet C-130/18: Rješenje Suda (osmo vijeće) od 27. lipnja 2018. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Amtsgericht Düsseldorf – Njemačka) – flightright GmbH protiv Eurowings GmbH (Zahtjev za prethodnu odluku — Članak 99. Poslovnika Suda — Zračni prijevoz — Uredba (EZ) br. 261/2004 — Članak 5. stavak 1. točka (c) — Pravo na odštetu u slučaju otkazivanja leta — Preusmjeravanje koje onemogućuje putniku da na konačno odredište stigne manje od dva sata nakon planiranog vremena dolaska otkazanog leta — Kašnjenje u trajanju između dva i tri sata)

text:
               27.8.2018

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 301/12

      Rješenje Suda (osmo vijeće) od 27. lipnja 2018. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Amtsgericht Düsseldorf – Njemačka) – flightright GmbH protiv Eurowings GmbH
      (Predmet C-130/18) (1)

      ((Zahtjev za prethodnu odluku - Članak 99. Poslovnika Suda - Zračni prijevoz - Uredba (EZ) br. 261/2004 - Članak 5. stavak 1. točka (c) - Pravo na odštetu u slučaju otkazivanja leta - Preusmjeravanje koje onemogućuje putniku da na konačno odredište stigne manje od dva sata nakon planiranog vremena dolaska otkazanog leta - Kašnjenje u trajanju između dva i tri sata))
      (2018/C 301/15)
      Jezik postupka: njemački

         Sud koji je uputio zahtjev

      Amtsgericht Düsseldorf

         Stranke glavnog postupka

         Tužitelj: flightright GmbH

         Tuženik: Eurowings GmbH

         Izreka

      Članak 5. stavak 1. točku (c) potočku iii. Uredbe (EZ) br. 261/2004 Europskog parlamenta i Vijeća od 11. veljače 2004. o utvrđivanju općih pravila odštete i pomoći putnicima u slučaju uskraćenog ukrcaja i otkazivanja ili dužeg kašnjenja leta […] o stavljanju izvan snage Uredbe (EEZ) br. 295/91 treba tumačiti na način da putnik koji je o otkazivanju leta obaviješten manje od sedam dana prije njegova planiranog vremena polaska ima pravo na odštetu iz te odredbe u slučaju kada mu preusmjeravanje koje nudi prijevoznik omogućuje dolazak na konačno odredište manje od tri sata, ali više od dva sata nakon planiranog vremena dolaska otkazanog leta.

         (1)  SL C 182, 28. 5. 2018.


title: Predmet T-643/13: Presuda Općeg suda od 11. srpnja 2018. – Rogesa protiv Komisije („Pristup dokumentima — Uredba (EZ) br. 1049/2001 — Sustav trgovanja emisijskim jedinicama stakleničkih plinova — Zahtjev za pristup informacijama koje se odnose na određivanje 10 % najučinkovitijih postrojenja industrije čelika — Odbijanje pristupa — Izuzeće u vezi sa zaštitom komercijalnih interesa treće strane — Prevladavajući javni interes — Uredba (EZ) br. 1367/2006 — Pojam informacija koje se tiču emisija u okoliš — Poštovanje rokova”)

text:
               27.8.2018

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 301/23

      Presuda Općeg suda od 11. srpnja 2018. – Rogesa protiv Komisije
      (Predmet T-643/13) (1)

      ((„Pristup dokumentima - Uredba (EZ) br. 1049/2001 - Sustav trgovanja emisijskim jedinicama stakleničkih plinova - Zahtjev za pristup informacijama koje se odnose na određivanje 10 % najučinkovitijih postrojenja industrije čelika - Odbijanje pristupa - Izuzeće u vezi sa zaštitom komercijalnih interesa treće strane - Prevladavajući javni interes - Uredba (EZ) br. 1367/2006 - Pojam informacija koje se tiču emisija u okoliš - Poštovanje rokova”))
      (2018/C 301/30)
      Jezik postupka: njemački

         Stranke

         Tužitelj: Rogesa Roheisengesellschaft Saar mbH (Dillingen, Njemačka) (zastupnici: S. Altenschmidt i P.-A. Schütter, odvjetnici)

         Tuženik: Europska komisija (zastupnici: u početku F. Clotuche-Duvieusart i B. Martenczuk, zatim F. Clotuche-Duvieusart i H. Krämer, agenti)

         Predmet

      Zahtjev na temelju članka 263. UFEU-a za poništenje Komisijine odluke od 25. rujna 2013. kojom se tužitelju odbija pristup dokumentima koji sadržavaju informacije koje se odnose na temelje za procjenu koje je upotrijebila Komisija za određivanje 10 % najučinkovitijih postrojenja koji su poslužili kao polazište za definiranje načela za određivanje ex ante referentnih vrijednosti, u skladu s člankom 10.a Direktive 2003/87/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 13. listopada 2003. o uspostavi sustava trgovanja emisijskim jedinicama stakleničkih plinova unutar Zajednice i o izmjeni Direktive Vijeća 96/61/EZ (SL 2003., L 275, str. 32.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 15., svezak 9., str. 28.).

         Izreka

                  1.

                  Tužba se odbija.

                  2.

                  Društvu Rogesa Roheisengesellschaft Saar mbH nalaže se snošenje troškova.

         (1)  SL C 45, 15. 2. 2014.


title: Predmet T-400/18: Tužba podnesena 2. srpnja 2018. – Landesbank Baden-Württemberg protiv SRB-a

text:
               27.8.2018

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 301/41

      Tužba podnesena 2. srpnja 2018. – Landesbank Baden-Württemberg protiv SRB-a
      (Predmet T-400/18)
      (2018/C 301/55)
      Jezik postupka: njemački

         Stranke

         Tužitelj: Landesbank Baden-Württemberg (Stuttgart, Njemačka) (zastupnici: H. Berger i K. Rübsamen, odvjetnici)

         Tuženik: Jedinstveni sanacijski odbor (SRB)

         Tužbeni zahtjev

      Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

                  —

                  poništi odluku Jedinstvenog sanacijskog odbora od 12. travnja 2018. o ex ante doprinosu u Jedinstveni fond za sanaciju za 2018. (SRB/ES/SRF/2018/03), uključujući prilog, u dijelu u kojem se pobijana odluka, uključujući prilog, odnosi na tužiteljev doprinos;

                  —

                  naloži tuženiku snošenje troškova postupka.

         Tužbeni razlozi i glavni argumenti

      U prilog osnovanosti tužbe tužitelj ističe šest tužbenih razloga koji su u svojoj biti istovjetni ili slični onima istaknutima u predmetu T-411/17, Landesbank Baden-Württemberg/SRB (1).

         (1)  SL 2017., C 277, str. 51.


title: Predmet T-694/17: Presuda Općeg suda od 11. srpnja 2018. – Link Entertainment protiv EUIPO-a – García-Sanjuan Machado (SAVORY DELICIOUS ARTISTS & EVENTS) („Žig Europske unije — Postupak za proglašavanje žiga ništavim — Figurativni žig Europske unije SAVORY DELICIOUS ARTISTS & EVENTS — Raniji verbalni žig Europske unije AVORY — Relativni razlog za odbijanje — Vjerojatnost dovođenja u zabludu — Sličnost znakova — Sličnost usluga — Članak 8. stavak 1. točka (b) i članak 53. stavak 1. točka (a) Uredbe (EZ) br. 207/2009 (koji je postao članak 8. stavak 1. točka (b) i članak 60. stavak 1. točka (a), Uredbe (EU) 2017/1001)”)

text:
               27.8.2018

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 301/31

      Presuda Općeg suda od 11. srpnja 2018. – Link Entertainment protiv EUIPO-a – García-Sanjuan Machado (SAVORY DELICIOUS ARTISTS & EVENTS)
      (Predmet T-694/17) (1)

      ((„Žig Europske unije - Postupak za proglašavanje žiga ništavim - Figurativni žig Europske unije SAVORY DELICIOUS ARTISTS & EVENTS - Raniji verbalni žig Europske unije AVORY - Relativni razlog za odbijanje - Vjerojatnost dovođenja u zabludu - Sličnost znakova - Sličnost usluga - Članak 8. stavak 1. točka (b) i članak 53. stavak 1. točka (a) Uredbe (EZ) br. 207/2009 (koji je postao članak 8. stavak 1. točka (b) i članak 60. stavak 1. točka (a), Uredbe (EU) 2017/1001)”))
      (2018/C 301/40)
      Jezik postupka: španjolski

         Stranke

         Tužitelj: Link Entertainment, SLU (Madrid, Španjolska) (zastupnik: E. Estella Garbayo, odvjetnik)

         Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (zastupnik: J. Crespo Carrillo, agent)

         Druga stranka u postupku pred žalbenim vijećem EUIPO-a, intervenijent u postupku pred Općim sudom: Sandra García-Sanjuan Machado (Barcelona, Španjolska) (zastupnik: E. Torner Lasalle, odvjetnik)

         Predmet

      Tužba podnesena protiv odluke četvrtog žalbenog vijeća EUIPO-a od 28. srpnja 2017. (predmet R 1758/2016-4) koja se odnosi na postupak za proglašavanje žiga ništavim između Sandre García-Sanjuan Machado i društva Link Entertainmenta.

         Izreka

                  1.

                  Tužba se odbija.

                  2.

                  Društvu Link Entertainment, SLU nalaže se snošenje troškova.

         (1)  SL C 402, 27. 11. 2017.


title: Predmet T-403/18: Tužba podnesena 2. srpnja 2018. – Pharmadom protiv EUIPO-a – Objectif Pharma (WS wellpharma shop)

text:
               27.8.2018

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 301/42

      Tužba podnesena 2. srpnja 2018. – Pharmadom protiv EUIPO-a – Objectif Pharma (WS wellpharma shop)
      (Predmet T-403/18)
      (2018/C 301/56)
      Jezik na kojem je tužba podnesena: francuski

         Stranke

         Tužitelj: Pharmadom (Boulogne-Billancourt, Francuska) (zastupnik: M-P. Dauquaire, odvjetnik)

         Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO)

         Druga stranka pred žalbenim vijećem: Objectif Pharma (Vandoeuvre-lès-Nancy, Francuska)

         Podaci o postupku pred EUIPO-om

         Podnositelj prijave spornog žiga: druga stranka pred žalbenim vijećem

         Sporni žig: prijava figurativnog žiga Europske unije WS wellpharma shop – prijava za registraciju br. 14 494 751

         Postupak pred EUIPO-om: postupak povodom prigovora

         Pobijana odluka: odluka petog žalbenog vijeća EUIPO-a od 23. ožujka 2018. u predmetu R 1448/2017-5

         Tužbeni zahtjev

      Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

                  —

                  poništi pobijanu odluku;

                  —

                  odbije prijavu za registraciju žiga Europske unije za sve navedene proizvode i usluge;

                  —

                  naloži snošenje troškova EUIPO-u i društvu Objectif Pharma ako potonje odluči intervenirati u postupak.

         Tužbeni razlog

      Povreda članka 8. stavka 1. točke (b) Uredbe (EU) br. 2017/1001 Europskog parlamenta i Vijeća.


title: Predmet T-185/15: Presuda Općeg suda od 11. srpnja 2018. – Buonotourist protiv Komisije („Državne potpore — Poduzetnik koji upravlja mrežom autobusnih veza u regiji Kampanija — Prednost — Usluga od općeg gospodarskog interesa — Naknada za tarifnu obvezu obavljanja javne usluge koja je plaćena na temelju odluke suda koji odlučuje u zadnjem stupnju — Odluka kojom je potpora proglašena nespojivom s unutarnjim tržištem — Postojeće potpore i nove potpore — Uredba (EEZ) br. 1191/69 — Uvjeti izuzeća od obveze prijave — Članak 4. stavak 5. i članak 7. stavak 6. Uredbe (EZ) br. 659/99 — Nadležnosti Komisije i nacionalnih sudova u području nadzora državnih potpora — Pravomoćnost presude višeg nacionalnog suda — Primjena ratione temporis pravilâ materijalnog prava — Legitimna očekivanja — Pravna sigurnost”)

text:
               27.8.2018

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 301/24

      Presuda Općeg suda od 11. srpnja 2018. – Buonotourist protiv Komisije
      (Predmet T-185/15) (1)

      ((„Državne potpore - Poduzetnik koji upravlja mrežom autobusnih veza u regiji Kampanija - Prednost - Usluga od općeg gospodarskog interesa - Naknada za tarifnu obvezu obavljanja javne usluge koja je plaćena na temelju odluke suda koji odlučuje u zadnjem stupnju - Odluka kojom je potpora proglašena nespojivom s unutarnjim tržištem - Postojeće potpore i nove potpore - Uredba (EEZ) br. 1191/69 - Uvjeti izuzeća od obveze prijave - Članak 4. stavak 5. i članak 7. stavak 6. Uredbe (EZ) br. 659/99 - Nadležnosti Komisije i nacionalnih sudova u području nadzora državnih potpora - Pravomoćnost presude višeg nacionalnog suda - Primjena ratione temporis pravilâ materijalnog prava - Legitimna očekivanja - Pravna sigurnost”))
      (2018/C 301/31)
      Jezik postupka: talijanski

         Stranke

         Tužitelj: Buonotourist Srl (Castel San Giorgio, Italija) (zastupnici: G. Capo i L. Visone, odvjetnici)

         Tuženik: Europska komisija (zastupnici: L. Armati, G. Conte i P.-J. Loewenthal, agenti)

         Intervenijent u potporu tužitelju: Associazione Nazionale Autotrasporto Viaggiatori (ANAV) (Rim, Italija) (zastupnik: M. Malena, odvjetnik)

         Predmet

      Zahtjev na temelju članka 263. UFEU-a za poništenje Odluke Komisije (EU) 2015/1075 od 19. siječnja 2015. o državnoj potpori Sa.35843 (2014/C) (ex 2012/NN) koju je provela Italija – Dodatna naknada za obavljanje javne usluge za trgovačko društvo Buonotourist (SL 2015., L 179, str. 128.)

         Izreka

                  1.

                  Tužba se odbija.

                  2.

                  Društvu Buonotourist Srl nalaže se snošenje, osim vlastitih troškova, i troškova Europske komisije.

                  3.

                  Associazione Nazionale Autotrasporto Viaggiatori (ANAV) snosit će vlastite troškove.

         (1)  SL C 190, 8. 6. 2015.


title: Predmet T-414/18: Tužba podnesena 5. srpnja 2018. – Hypo Vorarlberg Bank protiv SRB-a

text:
               27.8.2018

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 301/42

      Tužba podnesena 5. srpnja 2018. – Hypo Vorarlberg Bank protiv SRB-a
      (Predmet T-414/18)
      (2018/C 301/57)
      Jezik postupka: njemački

         Stranke

         Tužitelj: Hypo Vorarlberg Bank AG (Bregenz, Austrija) (zastupnik: G. Eisenberger, odvjetnik)

         Tuženik: Jedinstveni sanacijski odbor (SRB)

         Tužbeni zahtjev

      Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

                  —

                  poništi odluku Jedinstvenog sanacijskog odbora od 12. travnja 2016. o ex ante doprinosima u Jedinstveni fond za sanaciju za 2016. (SRB/ES/SRF/2016/06) („Decision of the Single Resolution Board of 12 April 2018 on the calculation of the 2018 ex ante contributions to the Single Resolution Fund (SRB/ES/SRF/2018/03)”, uključujući i prilog, u svakom slučaju u dijelu u kojem se ta odluka, uključujući i prilog, odnosi na doprinos koji tužitelj treba platiti;

                  —

                  naloži Jedinstvenom sanacijskom odboru snošenje troškova postupka.

         Tužbeni razlozi i glavni argumenti

      Tužitelj u prilog osnovanosti tužbe ističe sljedeće tužbene razloge.

                  1.

                  Očita bitna povreda postupkazbog nepotpune objave pobijane odluke.

                  2.

                  Očita bitna povreda postupkazbog manjkavog obrazloženja pobijane odluke.

                  3.

                  Očita povreda bitnih formalnih zahtjeva zbog nesaslušanja i nepoštovanja prava na saslušanje.

                  4.

                  Nezakonitost Delegirane Uredbe Komisije (EU) 2015/63 (1) kao pravne osnove pobijane odluke.
                  U okviru četvrtog tužbenog razloga tužitelj navodi da se odredbama članaka 4. do 7. i članka 9., kao i Priloga I. Delegiranoj Uredbi 2015/63 – koje čine pravnu osnovu pobijane odluke – uspostavlja netransparentan sustav za određivanje doprinosa, koji je protivan člancima 16., 17. i 47. Povelje Europske unije o temeljnim pravima (u daljnjem tekstu: Povelja) i ne jamči poštovanje članaka 20. i 21. Povelje te načela proporcionalnosti i pravne sigurnosti.

         (1)  Delegirana uredba Komisije (EU) 2015/63 оd 21. listopada 2014. o dopuni Direktive 2014/59/EU Europskog parlamenta i Vijeća u vezi s ex ante doprinosima aranžmanima financiranja sanacije (SL 2015., L 11, str. 44.).


title: Predmet T-186/15: Presuda Općeg suda od 11. srpnja 2018. – CSTP Azienda della Mobilità protiv Komisije („Državne potpore — Poduzetnik koji upravlja mrežom autobusnih veza u regiji Kampanija — Prednost — Usluga od općeg gospodarskog interesa — Naknada za tarifnu obvezu obavljanja javne usluge koja je plaćena na temelju odluke suda koji odlučuje u zadnjem stupnju — Odluka kojom je potpora proglašena nespojivom s unutarnjim tržištem — Postojeće potpore i nove potpore — Uredba (EEZ) br. 1191/69 — Uvjeti izuzeća od obveze prijave — Članak 4. stavak 5. i članak 7. stavak 6. Uredbe (EZ) br. 659/99 — Nadležnosti Komisije i nacionalnih sudova u području nadzora državnih potpora — Pravomoćnost presude višeg nacionalnog suda — Primjena ratione temporis pravilâ materijalnog prava — Legitimna očekivanja — Pravna sigurnost”)

text:
               27.8.2018

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 301/25

      Presuda Općeg suda od 11. srpnja 2018. – CSTP Azienda della Mobilità protiv Komisije
      (Predmet T-186/15) (1)

      ((„Državne potpore - Poduzetnik koji upravlja mrežom autobusnih veza u regiji Kampanija - Prednost - Usluga od općeg gospodarskog interesa - Naknada za tarifnu obvezu obavljanja javne usluge koja je plaćena na temelju odluke suda koji odlučuje u zadnjem stupnju - Odluka kojom je potpora proglašena nespojivom s unutarnjim tržištem - Postojeće potpore i nove potpore - Uredba (EEZ) br. 1191/69 - Uvjeti izuzeća od obveze prijave - Članak 4. stavak 5. i članak 7. stavak 6. Uredbe (EZ) br. 659/99 - Nadležnosti Komisije i nacionalnih sudova u području nadzora državnih potpora - Pravomoćnost presude višeg nacionalnog suda - Primjena ratione temporis pravilâ materijalnog prava - Legitimna očekivanja - Pravna sigurnost”))
      (2018/C 301/32)
      Jezik postupka: talijanski

         Stranke

         Tužitelj: CSTP Azienda della Mobilità SpA (Salerno, Italija) (zastupnici: G. Capo i L. Visone, odvjetnici)

         Tuženik: Europska komisija (zastupnici: L. Armati, G. Conte i P.-J. Loewenthal, agenti)

         Intervenijent u potporu tužitelju: Asstra Associazione Trasporti (Rim, Italija) (zastupnik: M. Malena, odvjetnik)

         Predmet

      Zahtjev na temelju članka 263. UFEU-a za poništenje Odluke Komisije (EU) 2015/1074 od 19. siječnja 2015. o državnoj potpori Sa.35842 (2014/C) (ex 2012/NN) koju je provela Italija – Dodatna naknada za obavljanje javne usluge za trgovačko društvo CSTP (SL 2015., L 179, str. 112.).

         Izreka

                  1.

                  Tužba se odbija.

                  2.

                  Društvu CSTP Azienda della Mobilità SpA nalaže se snošenje, osim vlastitih troškova, i troškova Europske komisije.

                  3.

                  Asstra Associazione Trasporti snosit će vlastite troškove.

         (1)  SL C 190, 8. 6. 2015.


title: Predmet T-147/15: Rješenje Općeg suda od 28. lipnja 2018. – Češka Republika protiv Komisije („Tužba za poništenje — Vlastita sredstva Europske unije — Financijska odgovornost država članica — Zahtjev za oslobađanje od obveze stavljanja na raspolaganje vlastitih sredstava — Dopis Komisije — Akt koji se ne može pobijati — Nedopuštenost”)

text:
               27.8.2018

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 301/31

      Rješenje Općeg suda od 28. lipnja 2018. – Češka Republika protiv Komisije
      (Predmet T-147/15) (1)

      ((„Tužba za poništenje - Vlastita sredstva Europske unije - Financijska odgovornost država članica - Zahtjev za oslobađanje od obveze stavljanja na raspolaganje vlastitih sredstava - Dopis Komisije - Akt koji se ne može pobijati - Nedopuštenost”))
      (2018/C 301/41)
      Jezik postupka: češki

         Stranke

         Tužitelj: Češka Republika (zastupnici: M. Smolek, T. Müller, J. Vláčil i J. Očková, agenti)

         Tuženik: Europska komisija (zastupnici: A. Caeiros i Z. Malůšková, agenti)

         Predmet

      Zahtjev na temelju članka 263. UFEU-a radi poništenja navodne odluke direktora Uprave „Vlastita sredstva i financijsko programiranje” Glavne uprave Europske komisije za proračun koja se nalazi u dopisu s oznakom Ares (2015)217973 od 20. siječnja 2015. kojom je potonja odbila zahtjev za oslobađanje od obveze stavljanja na raspolaganje vlastitih sredstava u iznosu od 53 976 340 čeških kruna (CZK) podnesen na temelju članka 17. stavka 2. Uredbe Vijeća (EZ, Euratom) br. 1150/2000 od 22. svibnja 2000. o provedbi Odluke 2007/436/EZ, Euratom o sustavu vlastitih sredstava Europskih zajednica (SL 2000, L 130, str. 1.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 1., svezak 1., str. 12.) i pozvala češka tijela na poduzimanje mjera potrebnih za uplatu iznosa od 53 976 340 čeških kruna (CZK) na Komisijin račun, najkasnije prvi radni dan nakon devetnaestog dana desetog mjeseca koji slijedi nakon mjeseca tijekom kojeg je poslan predmetni dopis, uz rizik obveze plaćanja zateznih kamata na temelju članka 11. te uredbe.

         Izreka

                  1.

                  Tužba se odbija.

                  2.

                  Obustavlja se postupak o zahtjevu za intervenciju Slovačke Republike.

                  3.

                  Češkoj Republici nalaže se snošenje vlastitih troškova i troškova Europske komisije.

                  4.

                  Češka Republika, Komisija i Slovačka Republika snosit će svaka vlastite troškove u vezi sa zahtjevom za intervenciju ove potonje.

         (1)  SL C 213, 29. 6. 2015.


title: Predmet C-27/17: Presuda Suda (drugo vijeće) od 5. srpnja 2018. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Lietuvos apeliacinis teismas – Litva) – AB „flyLAL-Lithuanian Airlines”, u stečaju protiv Starptautiskā lidosta „Rīga” VAS, „Air Baltic Corporation” AS (Zahtjev za prethodnu odluku — Pravosudna suradnja u građanskim stvarima — Uredba (EZ) br. 44/2001 — Posebne nadležnosti — Članak 5. točka 3. — Područje delikta ili kvazidelikta — Mjesto u kojemu se dogodio štetni događaj — Mjesto nastanka štete i mjesto događaja koji je uzrokovao štetu — Zahtjev za naknadu štete navodno uzrokovane protutržišnim ponašanjem u različitim državama članicama — Članak 5. točka 5. — Djelovanje podružnice — Pojam)

text:
               27.8.2018

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 301/4

      Presuda Suda (drugo vijeće) od 5. srpnja 2018. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Lietuvos apeliacinis teismas – Litva) – AB „flyLAL-Lithuanian Airlines”, u stečaju protiv Starptautiskā lidosta „Rīga” VAS, „Air Baltic Corporation” AS
      (Predmet C-27/17) (1)

      ((Zahtjev za prethodnu odluku - Pravosudna suradnja u građanskim stvarima - Uredba (EZ) br. 44/2001 - Posebne nadležnosti - Članak 5. točka 3. - Područje delikta ili kvazidelikta - Mjesto u kojemu se dogodio štetni događaj - Mjesto nastanka štete i mjesto događaja koji je uzrokovao štetu - Zahtjev za naknadu štete navodno uzrokovane protutržišnim ponašanjem u različitim državama članicama - Članak 5. točka 5. - Djelovanje podružnice - Pojam))
      (2018/C 301/05)
      Jezik postupka: litavski

         Sud koji je uputio zahtjev

      Lietuvos apeliacinis teismas

         Stranke glavnog postupka

         Tužitelj: AB „flyLAL-Lithuanian Airlines”, u stečaju

         Tuženici: Starptautiskā lidosta „Rīga” VAS, „Air Baltic Corporation” AS

         uz sudjelovanje:„ŽIA Valda” AB, „VA Reals” AB, Lietuvos Respublikos konkurencijos taryba

         Izreka

                  1.

                  Članak 5. točku 3. Uredbe Vijeća (EZ) br. 44/2001 od 22. prosinca 2000. o [sudskoj] nadležnosti, priznavanju i izvršenju sudskih odluka u građanskim i trgovačkim stvarima treba tumačiti na način da se, u okviru tužbe za naknadu štete uzrokovane protutržišnim ponašanjem, „mjesto u kojemu se dogodio štetni događaj” u situaciji poput one o kojoj je riječ u glavnom postupku osobito odnosi na mjesto nastanka izgubljene dobiti koja se sastoji u gubitku obujma prodaje, odnosno mjesto tržišta na kojem su počinjena ta ponašanja i u odnosu na koja žrtva tvrdi da je pretrpjela te gubitke.

                  2.

                  Članak 5. točku 3. Uredbe br. 44/2001 treba tumačiti na način da se, u okviru tužbe za naknadu štete uzrokovane protutržišnim ponašanjem, pojam „mjesto u kojemu se dogodio štetni događaj” može razumjeti bilo kao mjesto sklapanja protutržišnog sporazuma protivnog članku 101. UFEU-a bilo kao mjesto u kojem su predložene i primijenjene predatorske cijene ako su te prakse predstavljale povredu na temelju članka 102. UFEU-a.

                  3.

                  Članak 5. točku 5. Uredbe br. 44/2001 valja tumačiti na način da pojam „spor […] nasta[o] zbog djelovanja podružnice” obuhvaća tužbu za naknadu štete navodno uzrokovane zloporabom vladajućeg položaja koja se sastoji u primjeni predatorskih cijena ako je podružnica poduzetnika koji ima vladajući položaj stvarno i značajno sudjelovala u toj nepoštenoj praksi.

         (1)  SL C 104, 3. 4. 2017.


title: Predmet T-478/15: Rješenje Općeg suda od 28. lipnja 2018. – Rumunjska protiv Komisije („Tužba za poništenje — Vlastita sredstva Europske unije — Financijska odgovornost država članica — Obveza plaćanja Komisiji iznosa koji odgovara gubitku vlastitih sredstava — Dopis Komisije — Akt koji se ne može pobijati — Nedopuštenost”)

text:
               27.8.2018

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 301/32

      Rješenje Općeg suda od 28. lipnja 2018. – Rumunjska protiv Komisije
      (Predmet T-478/15) (1)

      ((„Tužba za poništenje - Vlastita sredstva Europske unije - Financijska odgovornost država članica - Obveza plaćanja Komisiji iznosa koji odgovara gubitku vlastitih sredstava - Dopis Komisije - Akt koji se ne može pobijati - Nedopuštenost”))
      (2018/C 301/42)
      Jezik postupka: rumunjski

         Stranke

         Tužitelj: Rumunjska (zastupnici: u početku R.-H. Radu, A. Buzoianu i E. Gane, zatim R.-H. Radu, E. Gane, A. Wellman i M. Chicu, agenti)

         Tuženik: Europska komisija (zastupnici: u početku A. Caeiros i A. Ştefănuc, zatim A. Caeiros i G.-D. Balan, agenti)

         Predmet

      Zahtjev koji se temelji na članku 263. UFEU-a za poništenje odluke Glavne uprave za proračun Komisije sadržane u dopisu s oznakom Ares (2015) 2453089 od 11. lipnja 2015. kojom Komisija od Rumunjske zahtijeva da joj na raspolaganje stavi bruto iznos od 1 079 513,09 eura, od kojeg valja odbiti 25 % na ime troškova naplate, koji odgovara gubitku vlastitih tradicionalnih sredstava, i to najkasnije prvog radnog dana nakon devetnaestog dana drugog mjeseca od slanja spomenutog dopisa, pod prijetnjom plaćanja zateznih kamata na temelju članka 11. Uredbe (EZ, Euratom) br. 1150/2000 od 22. svibnja 2000. o provedbi Odluke br. 2007/436/EZ, Euratom o sustavu vlastitih sredstava Europskih zajednica (SL 2000., L 130, str. 1.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 1., svezak 1., str. 12.).

         Izreka

                  1.

                  Tužba se odbija.

                  2.

                  Obustavlja se postupak povodom zahtjeva za intervenciju Slovačke Republike.

                  3.

                  Rumunjskoj se nalaže snošenje vlastitih troškova i troškova Europske komisije.

                  4.

                  Rumunjska, Komisija i Slovačka Republika snosit će vlastite troškove povezane sa zahtjevom za intervenciju potonje.

         (1)  SL C 346, 19. 10. 2015.


title: Predmet T-424/18: Tužba podnesena 11. srpnja 2018. – Puma protiv EUIPO-a – Carrefour (prikaz križnih linija)

text:
               27.8.2018

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 301/43

      Tužba podnesena 11. srpnja 2018. – Puma protiv EUIPO-a – Carrefour (prikaz križnih linija)
      (Predmet T-424/18)
      (2018/C 301/58)
      Jezik postupka: engleski

         Stranke

         Tužitelj: Puma SE (Herzogenaurach, Njemačka) (zastupnici: P. Trieb i M. Schunke, odvjetnici)

         Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO)

         Druga stranka pred žalbenim vijećem: Carrefour SA (Boulogne Billancourt, Francuska)

         Podaci o postupku pred EUIPO-om

         Podnositelj prijave: druga stranka pred žalbenim vijećem

         Predmetni sporni žig: prijava figurativnog žiga Europske unije (prikaz križnih linija) – Zahtjev za registraciju br. 14 572 697

         Postupak pred EUIPO-om: postupak povodom prigovora

         Pobijana odluka: odluka drugog žalbenog vijeća EUIPO-a od 4. svibnja 2018. u predmetu R 945/2017-2

         Tužbeni zahtjev

      Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

                  —

                  poništi pobijanu odluku;

                  —

                  naloži EUIPO-u snošenje troškova, uključujući troškove pred žalbenim vijećem.

         Tužbeni razlog

                  —

                  Povreda članka 8. stavka 1. točke (b) Uredbe (EU) 2017/1001 Europskog parlamenta i Vijeća.


title: Predmet C-40/18 P: Žalba koju je 12. siječnja 2018. podnio Acquafarm S.L. protiv presude Općeg suda (osmo vijeće) od 16. studenoga 2017. u predmetu T-458/16, Acquafarm protiv Komisije

text:
               27.8.2018

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 301/12

      Žalba koju je 12. siječnja 2018. podnio Acquafarm S.L. protiv presude Općeg suda (osmo vijeće) od 16. studenoga 2017. u predmetu T-458/16, Acquafarm protiv Komisije
      (Predmet C-40/18 P)
      (2018/C 301/16)
      Jezik postupka: španjolski

         Stranke

         Žalitelj: Acquafarm S.L. (zastupnik: A. Pérez Moreno, odvjetnik)

         Druga stranka u postupku: Europska komisija
      Rješenjem od 12. srpnja 2018., Sud (osmo vijeće) odbio je žalbu i naložio društvu Acquafarm S.L. snošenje vlastitih troškova.


title: Predmet T-452/17: Rješenje Općeg suda od 28. lipnja 2018. – TL protiv EDSP-a („Tužba za poništenje — Zaštita osobnih podataka — Objavljivanje sudske prakse Općeg suda — Zahtjev za anonimizaciju i uklanjanje presude Općeg suda s interneta — Akt koji se ne može pobijati — Potvrđujući akt — Nepostojanje novih i bitnih činjenica — Očita nedopuštenost”)

text:
               27.8.2018

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 301/33

      Rješenje Općeg suda od 28. lipnja 2018. – TL protiv EDSP-a
      (Predmet T-452/17) (1)

      ((„Tužba za poništenje - Zaštita osobnih podataka - Objavljivanje sudske prakse Općeg suda - Zahtjev za anonimizaciju i uklanjanje presude Općeg suda s interneta - Akt koji se ne može pobijati - Potvrđujući akt - Nepostojanje novih i bitnih činjenica - Očita nedopuštenost”))
      (2018/C 301/43)
      Jezik postupka: francuski

         Stranke

         Tužitelj: TL (zastupnici: T. Léonard i M. Cock, odvjetnici)

         Tuženik: Europski nadzornik za zaštitu podataka (EDSP) (zastupnici: A. Buchta, M. Pérez Asinari, C. Gayrel i M. Guglielmetti, agenti)

         Predmet

      Zahtjev na temelju članka 263. UFEU-a radi poništenja odluke EDPS-a od 16. svibnja 2017. kojom se odbija zahtjev kojim se u bitnome zahtijeva da, s jedne strane, EDSP preispita svoju nadležnost u pogledu objavljivanja na internetu, od strane Suda Europske unije, imena stranke u postupku i, s druge strane, nalaganja anonimizacije presude [povjerljivo].

         Izreka

                  1.

                  Tužba se odbacuje kao očito nedopuštena.

                  2.

                  TL i Europski nadzornik za zaštitu podataka snosit će vlastite troškove.

         (1)  SL C 347, 16. 10. 2017.


title: Predmet C-28/17: Presuda Suda (prvo vijeće) od 4. srpnja 2018. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Østre Landsret – Danska) – NN A/S protiv Skatteministeriet (Zahtjev za prethodnu odluku — Članak 49. UFEU-a — Porez na dobit — Nacionalni porezni propis koji prijenos gubitaka stalne poslovne jedinice koja se nalazi na nacionalnom području, a pripada društvu sa sjedištem u drugoj državi članici, na rezidentno društvo koje je dio iste grupe uvjetuje time da je gubitke nemoguće iskoristiti za potrebe stranog poreza)

text:
               27.8.2018

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 301/5

      Presuda Suda (prvo vijeće) od 4. srpnja 2018. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Østre Landsret – Danska) – NN A/S protiv Skatteministeriet
      (Predmet C-28/17) (1)

      ((Zahtjev za prethodnu odluku - Članak 49. UFEU-a - Porez na dobit - Nacionalni porezni propis koji prijenos gubitaka stalne poslovne jedinice koja se nalazi na nacionalnom području, a pripada društvu sa sjedištem u drugoj državi članici, na rezidentno društvo koje je dio iste grupe uvjetuje time da je gubitke nemoguće iskoristiti za potrebe stranog poreza))
      (2018/C 301/06)
      Jezik postupka: danski

         Sud koji je uputio zahtjev

      Østre Landsret

         Stranke glavnog postupka

         Tužitelj: NN A/S

         Tuženik: Skatteministeriet

         Izreka

      Članak 49. UFEU-a treba tumačiti na način da mu se načelno ne protivi nacionalno zakonodavstvo, poput onog o kojem je riječ u glavnom postupku, u skladu s kojim rezidentna društva grupe mogu od svojeg ukupnog rezultata odbiti gubitke rezidentne stalne poslovne jedinice nerezidentnog društva kćeri te grupe samo u slučaju kada pravila primjenjiva u državi članici u kojoj to društvo kći ima sjedište ne omogućavaju odbitak tih gubitaka od rezultata tog društva, ako se to zakonodavstvo primjenjuje zajedno s konvencijom o sprečavanju dvostrukog oporezivanja koja u toj državi članici dopušta da se od poreza na prihod koji duguje društvo kći odbije iznos jednak porezu na prihod plaćenom s osnove djelatnosti te poslovne jedinice u državi članici na čijem se području nalazi. Međutim, članak 49. UFEU-a treba tumačiti na način da mu se protivi takvo zakonodavstvo ako njegova primjena ima za učinak da je spomenuta grupa lišena svake stvarne mogućnosti odbitka navedenih gubitaka od svojeg ukupnog rezultata, a odbitak tih gubitaka od rezultata tog društva kćeri nije moguć u državi članici na čijem području ono ima sjedište, što je na sudu koji je uputio zahtjev da provjeri.

         (1)  SL C 121, 18. 4. 2017.


title: Predmet T-240/16: Presuda Općeg suda od 11. srpnja 2018. – Klyuyev protiv Vijeća („Zajednička vanjska i sigurnosna politika — Mjere ograničavanja poduzete s obzirom na stanje u Ukrajini — Zamrzavanje financijskih sredstava — Popis osoba, subjekata i tijela na koje se primjenjuje zamrzavanje financijskih sredstava i gospodarskih izvora — Zadržavanje tužiteljeva imena na popisu — Pravna osnova — Očita pogreška u ocijeni — Prava obrane — Pravo na djelotvornu sudsku zaštitu — Pravo vlasništva — Pravo na ugled — Prigovor nezakonitosti”)

text:
               27.8.2018

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 301/26

      Presuda Općeg suda od 11. srpnja 2018. – Klyuyev protiv Vijeća
      (Predmet T-240/16) (1)

      ((„Zajednička vanjska i sigurnosna politika - Mjere ograničavanja poduzete s obzirom na stanje u Ukrajini - Zamrzavanje financijskih sredstava - Popis osoba, subjekata i tijela na koje se primjenjuje zamrzavanje financijskih sredstava i gospodarskih izvora - Zadržavanje tužiteljeva imena na popisu - Pravna osnova - Očita pogreška u ocijeni - Prava obrane - Pravo na djelotvornu sudsku zaštitu - Pravo vlasništva - Pravo na ugled - Prigovor nezakonitosti”))
      (2018/C 301/33)
      Jezik postupka: engleski

         Stranke

         Tužitelj: Andriy Klyuyev (Donetsk, Ukrajina) (zastupnici: B. Kennelly, QC, J. Pobjoy, barrister, R. Gherson i T. Garner, solicitors)

         Tuženik: Vijeće Europske unije (zastupnici: P. Mahnič Bruni i J.-P. Hix, agenti)

         Predmet

      Zahtjev na temelju članka 263. UFEU-a radi poništenja, s jedne strane, Odluke Vijeća (ZVSP) 2016/318 od 4. ožujka 2016. o izmjeni Odluke 2014/119/ZVSP o mjerama ograničavanja usmjerenima protiv određenih osoba, subjekata i tijela s obzirom na stanje u Ukrajini (SL 2016., L 60, str. 76.) i Provedbene Uredbe Vijeća (EU) 2016/311 od 4. ožujka 2016. o provedbi Uredbe (EU) br. 208/2014 o mjerama ograničavanja usmjerenima protiv određenih osoba, subjekata i tijela s obzirom na stanje u Ukrajini (SL 2016., L 60, str. 1.) i, s druge strane, Odluke Vijeća (ZVSP) 2017/381 od 3. ožujka 2017. o izmjeni Odluke 2014/119/ZVSP o mjerama ograničavanja usmjerenima protiv određenih osoba, subjekata i tijela s obzirom na stanje u Ukrajini (SL 2017., L 58, str. 34.) i Provedbene Uredbe Vijeća (UE) 2017/374 od 3. ožujka 2017. o provedbi Uredbe (EU) br. 208/2014 o mjerama ograničavanja usmjerenima protiv određenih osoba, subjekata i tijela s obzirom na stanje u Ukrajini (SL 2017., L 58, str. 1.), u dijelu u kojem je tužiteljevo ime zadržano na popisu osoba, subjekata i tijela na koje se primjenjuju te mjere ograničavanja.

         Izreka

                  1.

                  Poništavaju se Odluka Vijeća (ZVSP) 2017/381 od 3. ožujka 2017. o izmjeni Odluke 2014/119/ZVSP o mjerama ograničavanja usmjerenima protiv određenih osoba, subjekata i tijela s obzirom na stanje u Ukrajini i Provedbena Uredba Vijeća (UE) 2017/374 od 3. ožujka 2017. o provedbi Uredbe (EU) br. 208/2014 o mjerama ograničavanja usmjerenima protiv određenih osoba, subjekata i tijela s obzirom na stanje u Ukrajini, u dijelu u kojem je ime Andriyja Klyuyeva zadržano na popisu osoba, subjekata i tijela na koje se primjenjuju te mjere ograničavanja.

                  2.

                  U preostalom dijelu tužba se odbija.

                  3.

                  A. Klyuyev će snositi, uz vlastite troškove, i troškove Vijeća Europske unije, u vezi sa zahtjevom za poništenje iz njegove tužbe.

                  4.

                  Vijeće će snositi, uz vlastite troškove, i troškove A. Klyuyeva, u vezi sa zahtjevom za djelomično poništenje Odluke 2017/381 i Provedbene uredbe 2017/374, postavljenim u podnesku kojim se vrši prilagodba.

         (1)  SL C 270, 25. 7. 2016.


title: Predmet T-476/17 R: Rješenje predsjednika Općeg suda od 22. lipnja 2018. – Arysta LifeScience Netherlands protiv Komisije („Postupak privremene pravne zaštite — Sredstva za zaštitu bilja — Aktivna tvar diflubenzuron — Uvjeti za odobrenje za stavljanje na tržište — Zahtjev za suspenziju primjene — Nepostojanje hitnosti — Odvagivanje interesa”)

text:
               27.8.2018

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 301/34

      Rješenje predsjednika Općeg suda od 22. lipnja 2018. – Arysta LifeScience Netherlands protiv Komisije
      (Predmet T-476/17 R)
      ((„Postupak privremene pravne zaštite - Sredstva za zaštitu bilja - Aktivna tvar diflubenzuron - Uvjeti za odobrenje za stavljanje na tržište - Zahtjev za suspenziju primjene - Nepostojanje hitnosti - Odvagivanje interesa”))
      (2018/C 301/44)
      Jezik postupka: engleski

         Stranke

         Tužitelj: Arysta LifeScience Netherlands BV (Amsterdam, Nizozemska) (zastupnici: C. Mereu i M. Grunchard, odvjetnici)

         Tuženik: Europska komisija (zastupnici: A. Lewis, I. Naglis i G. Koleva, agenti)

         Predmet

      Zahtjev na temelju članaka 278. i 279. UFEU-a radi suspenzije primjene Provedbene uredbe Komisije (EU) 2017/855 оd 18. svibnja 2017. o izmjeni Provedbene uredbe (EU) br. 540/2011 u pogledu uvjeta za odobrenje aktivne tvari diflubenzurona (SL 2017., L 128, str. 10.).

         Izreka

                  1.

                  Zahtjev za privremenu pravnu zaštitu se odbija.

                  2.

                  O troškovima će se odlučiti naknadno.


title: Predmet C-43/17 P: Presuda Suda (prvo vijeće) od 5. srpnja 2018. – Liam Jenkinson protiv Europske službe za vanjsko djelovanje, Vijeća Europske unije, Europske komisije, Eulexa Kosovo (Žalba — Arbitražna klauzula — Osoblje međunarodnih misija Europske unije — Nadležnost za odlučivanje o sporovima o ugovorima o radu — Uzastopni ugovori o radu na određeno vrijeme — Arbitražne klauzule koje u posljednjem ugovoru predviđaju nadležnost sudova Unije, a u prethodnim ugovorima sudova u Bruxellesu (Belgija) — Odluka o neobnavljanju posljednjeg ugovora — Zahtjev za prekvalifikaciju svih ugovornih odnosa u „ugovor na neodređeno vrijeme” — Zahtjevi za naknadu štete zbog nezakonitog otkaza — Uzimanje u obzir ugovornih odnosa koji su prethodili posljednjem ugovoru — Nadležnost Općeg suda Europske unije)

text:
               27.8.2018

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 301/6

      Presuda Suda (prvo vijeće) od 5. srpnja 2018. – Liam Jenkinson protiv Europske službe za vanjsko djelovanje, Vijeća Europske unije, Europske komisije, Eulexa Kosovo
      (Predmet C-43/17 P) (1)

      ((Žalba - Arbitražna klauzula - Osoblje međunarodnih misija Europske unije - Nadležnost za odlučivanje o sporovima o ugovorima o radu - Uzastopni ugovori o radu na određeno vrijeme - Arbitražne klauzule koje u posljednjem ugovoru predviđaju nadležnost sudova Unije, a u prethodnim ugovorima sudova u Bruxellesu (Belgija) - Odluka o neobnavljanju posljednjeg ugovora - Zahtjev za prekvalifikaciju svih ugovornih odnosa u „ugovor na neodređeno vrijeme” - Zahtjevi za naknadu štete zbog nezakonitog otkaza - Uzimanje u obzir ugovornih odnosa koji su prethodili posljednjem ugovoru - Nadležnost Općeg suda Europske unije))
      (2018/C 301/07)
      Jezik postupka: francuski

         Stranke

         Žalitelj: Liam Jenkinson (zastupnici: N. de Montigny i J.-N. Louis, odvjetnici)

         Druge stranke u postupku: Vijeće Europske unije (zastupnici: A. Vitro i M. Bishop, agenti), Europska komisija (zastupnici: G. Gattinara, L. Radu Bouyon i S. Bartelt, agenti, a zatim Gattinara, A. Aresu i Radu Bouyon, agenti), Europska služba za vanjsko djelovanje (ESVD) (zastupnici: S. Marquardt, R. Spac i E. Orgován, agenti), Eulex Kosovo (zastupnici: M. Vicente Hernandez, odvjetnica, a zatim E. Raoult, odvjetnik)

         Izreka

                  1.

                  Ukida se rješenje Općeg suda Europske unije od 9. studenoga 2016., Jenkinson/Vijeće i dr. (T-602/15, EU:T:2016:660).

                  2.

                  Predmet se vraća Općem sudu Europske unije na ponovno suđenje.

                  3.

                  O troškovima će se odlučiti naknadno.

         (1)  SL C 104, 3. 4. 2017.


title: Predmet T-427/18: Tužba podnesena 10. srpnja 2018. – Geske protiv EUIPO-a (SATISFYERMEN)

text:
               27.8.2018

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 301/44

      Tužba podnesena 10. srpnja 2018. – Geske protiv EUIPO-a (SATISFYERMEN)
      (Predmet T-427/18)
      (2018/C 301/59)
      Jezik na kojem je tužba podnesena: njemački

         Stranke

         Tužitelj: André Geske (Lübbecke, Njemačka) (zastupnik: R. Albrecht, odvjetnik)

         Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO)

         Podaci o postupku pred EUIPO-om

         Predmetni sporni žig: figurativni žig Europske unije „SATISFYERMEN” – prijava za registraciju br. 16 886 541

         Pobijana odluka: odluka prvog žalbenog vijeća EUIPO-a od 10. svibnja 2018. u predmetu R 2603/2017-1

         Tužbeni zahtjev

      Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

                  —

                  poništi pobijanu odluku;

                  —

                  naloži EUIPO-u snošenje troškova, uključujući i troškove nastale u postupku pred žalbenim vijećem EUIPO-a.

         Tužbeni razlog

                  —

                  Povreda članka 7. stavka 1. točaka (b) i (c) Uredbe Vijeća br. 207/2009.


title: Predmet T-707/16: Presuda Općeg suda od 11. srpnja 2018. – Enoitalia protiv EUIPO-a – La Rural Viñedos y Bodegas (ANTONIO RUBINI) („Žig Europske unije — Postupak za proglašavanje žiga ništavim — Verbalni žig Europske unije ANTONIO RUBINI — Raniji figurativni žig Europske unije RUTINI — Relativni razlog za odbijanje — Vjerojatnost dovođenja u zabludu — Sličnost znakova — Članak 8. stavak 1. točka (b) Uredbe (EZ) br. 207/2009 (sada članak 8. stavak 1. točka (b) Uredbe (EU) 2017/1001)”)

text:
               27.8.2018

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 301/27

      Presuda Općeg suda od 11. srpnja 2018. – Enoitalia protiv EUIPO-a – La Rural Viñedos y Bodegas (ANTONIO RUBINI)
      (Predmet T-707/16) (1)

      ((„Žig Europske unije - Postupak za proglašavanje žiga ništavim - Verbalni žig Europske unije ANTONIO RUBINI - Raniji figurativni žig Europske unije RUTINI - Relativni razlog za odbijanje - Vjerojatnost dovođenja u zabludu - Sličnost znakova - Članak 8. stavak 1. točka (b) Uredbe (EZ) br. 207/2009 (sada članak 8. stavak 1. točka (b) Uredbe (EU) 2017/1001)”))
      (2018/C 301/35)
      Jezik postupka: engleski

         Stranke

         Tužitelj: Enoitalia SpA (Calmasino di Bardolino, Italija) (zastupnik: S. Rizzo, odvjetnik)

         Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (zastupnik: E. Zaera Cuadrado, agent)

         Druga stranka u postupku pred žalbenim vijećem EUIPO-a: La Rural Viñedos y Bodegas SA Ltda (Capital Federal, Argentina)

         Predmet

      Tužba protiv odluke petog žalbenog vijeća EUIPO-a od 28. lipnja 2016. (predmet R 1085/2015-5) koja se odnosi na postupak za proglašavanje žiga ništavim između društava La Rural Viñedos y Bodegas i Enoitalia.

         Izreka

                  1.

                  Tužba se odbija.

                  2.

                  Društvu Enoitalia SpA nalaže se snošenje troškova.

         (1)  SL C 419, 14. 11. 2016.


title: Predmet T-448/18: Tužba podnesena 18. srpnja 2018. – Ryanair i dr. protiv Komisije

text:
               10.9.2018

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 319/24

      Tužba podnesena 18. srpnja 2018. – Ryanair i dr. protiv Komisije
      (Predmet T-448/18)
      (2018/C 319/29)
      Jezik postupka: engleski

         Stranke

         Tužitelji: Ryanair DAC (Swords, Irska), Airport Marketing Services Ltd (Dublin, Irska) i FR Financing (Malta) Ltd (Douglas, Otok Man) (zastupnici: E. Vahida i I. Metaxas-Maranghidis, odvjetnici te B. Byrne, solicitor)

         Tuženik: Europska komisija

         Tužbeni zahtjev

      Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

                  —

                  poništi članke 5. i 6. Odluke Komisije (EU) 2018/628 od 11. studenoga 2016. o državnoj potpori SA.24221(2011/C) (ex 2011/NN) koju je provela Austrija za zračnu luku Klagenfurt, Ryanair i druge zračne prijevoznike koji se koriste tom zračnom lukom (SL 2018., L 107, str. 1.) i članke 9., 10. i 11. navedene odluke u dijelu u kojem se odnose na tužitelja;

                  —

                  naloži tuženiku snošenje troškova.

         Tužbeni razlozi i glavni argumenti

      U prilog osnovanosti tužbe tužitelj ističe šest tužbenih razloga.

                  1.

                  Prvi tužbeni razlog, koji se temelji na tome da su pobijanom odlukom povrijeđene odredbe o roku zastare iz članka 15. Uredbe (EZ) br. 659/1999 o utvrđivanju detaljnih pravila primjene članka 93. Ugovora o EZ-u (1) i članka 17. Uredbe (EU) 2015/1589 o utvrđivanju detaljnih pravila primjene članka 108. UFEU-a (2) te na tome da pobijana odluka nije obrazložena u dijelu u kojem se desetogodišnji rok zastare primjenjivao na dva sporazuma iz 2002. na koje se odluka neovisno o tomu odnosila.

                  2.

                  Drugi tužbeni razlog, koji se temelji na tome da je pobijanom odlukom povrijeđen članak 41. Povelje Europske unije o temeljnim pravima, načelo dobre uprave i prava obrane tužiteljâ, time što Komisija tužiteljima nije odobrila pristup istražnom spisu te im nije omogućila iznošenje njihovih stajališta.

                  3.

                  Treći tužbeni razlog, koji se temelji na tome da je pobijanom odlukom povrijeđen članak 107. stavak 1. UFEU-a zbog toga što je Komisija pogrešno pripisala sklapanje ugovora s tužiteljima državi.

                  4.

                  Četvrti tužbeni razlog, koji se temelji na tome da je pobijanom odlukom povrijeđen članak 107. stavak 1. UFEU-a zbog toga što Komisija nije uspostavila selektivnost.

                  5.

                  Peti tužbeni razlog, koji se temelji na povredi članka 107. stavka 1. UFEU-a zbog toga što je Komisija pogrešno zaključila da je ugovorima sklopljenima između zračne luke i tužiteljâ, potonjima dodijeljena korist. Komisija je pogrešno odbacila mogućnost da je dio marketinških usluga nabavljen u svrhu općeg interesa, pogrešno je odbila prihvatiti komparativnu analizu koju su joj podnijeli tužitelji, počinila je očite pogreške u ocjeni i nije obrazložila svoju analizu isplativosti, time što je svoje zaključke temeljila na nepotpunim, nepouzdanim i neprimjerenim podacima; ona također nije dala primjerenu vrijednost uslugama koje se pružaju u okviru sporazumâ o marketinškim uslugama, pogrešno je odbacila obrazloženje odluke zračne luke o nabavi marketinških usluga te pogrešno nije uzela u obzir šire koristi od djelatnosti društva Ryanair za zračnu luku.

                  6.

                  Šesti tužbeni razlog koji se podredno temelji na povredi članka 107. stavka 1. i članka 108. stavka 2. UFEU-a, time što je Komisija počinila očitu pogrešku u ocjeni i pogrešku koja se tiče prava prilikom njezina određivanja iznosa potpore koja se može povratiti, prilikom davanja uputa državi članici iz kojih se može protumačiti da je prilagodba iznosa potpora koje se mogu povratiti fakultativna te zbog kontradiktornosti između obrazloženja pobijane odluke i njezine izreke.

         (1)  Uredba Vijeća (EZ) br. 659/1999 od 22. ožujka 1999. o utvrđivanju detaljnih pravila primjene članka 93. Ugovora o EZ-u (SL 1999., L 83, str. 1.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 8., svezak 4., str. 16.)

         (2)  Uredba Vijeća (EU) 2015/1589 od 13. srpnja 2015 o utvrđivanju detaljnih pravila primjene članka 108. Ugovora o funkcioniranju Europske unije (SL 2015., L 248, str. 9.)