title: Predmet T-50/19: Presuda Općeg suda od 9. rujna 2020. – Casual Dreams protiv EUIPO-a – López Fernández (Dayaday) („Žig Europske unije – Postupak povodom prigovora – Prijava figurativnog žiga Europske unije Dayaday – Raniji nacionalni figurativni žigovi DAYADAY i dayaday – Relativni razlog za odbijanje – Članak 8. stavak 1. točka (b) Uredbe (EZ) br. 207/2009 [koji je postao članak 8. stavak 1. točka (b) Uredbe (EU) 2017/1001] – Vjerojatnost dovođenja u zabludu – Članak 8. stavak 5. Uredbe br. 207/2009 (koji je postao članak 8. stavak 5. Uredbe 2017/1001) – Ugled – Nepošteno iskorištavanje razlikovnog karaktera ili ugleda ranijeg žiga”)

text:
               9.11.2020

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 378/29

      Presuda Općeg suda od 9. rujna 2020. – Casual Dreams protiv EUIPO-a – López Fernández (Dayaday)
      (Predmet T-50/19) (1)

      („Žig Europske unije - Postupak povodom prigovora - Prijava figurativnog žiga Europske unije Dayaday - Raniji nacionalni figurativni žigovi DAYADAY i dayaday - Relativni razlog za odbijanje - Članak 8. stavak 1. točka (b) Uredbe (EZ) br. 207/2009 [koji je postao članak 8. stavak 1. točka (b) Uredbe (EU) 2017/1001] - Vjerojatnost dovođenja u zabludu - Članak 8. stavak 5. Uredbe br. 207/2009 (koji je postao članak 8. stavak 5. Uredbe 2017/1001) - Ugled - Nepošteno iskorištavanje razlikovnog karaktera ili ugleda ranijeg žiga”)
      (2020/C 378/34)
      Jezik postupka: španjolski

         Stranke

         Tužitelj: Casual Dreams, SLU (Manresa, Španjolska) (zastupnik: A. B. Padial Martínez, odvjetnik)

         Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (zastupnik: H. O'Neill, agent)

         Druga stranka u postupku pred žalbenim vijećem EUIPO-a: Miguel Ángel López Fernández (Fuensalida, Španjolska)

         Predmet

      Tužba podnesena protiv odluke petog žalbenog vijeća EUIPO-a od 16. studenoga 2018. (predmet R 2097/2018-5), koja se odnosi na postupak povodom prigovora između društva Casual Dreams i Miguela Ángela Lópeza Fernándeza.

         Izreka

                  1.

                  Odluka petog žalbenog vijeća Ureda Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO) od 16. studenoga 2018. (predmet R 2097/2018-5) poništava se u dijelu u kojem se odnosi na sljedeće proizvode:

                              —

                              „polarizirajuće naočale”, „naočale za skijanje”, „naočale za biciklizam”, „naočale za sport”, „naočale za plivanje” obuhvaćene razredom 9.;

                              —

                              „toaletni ubrusi od tekstila”, „tekstilni proizvodi i zamjene za tekstilne proizvode”, „tkanina”, „tekstil koji nije obuhvaćen drugim razredima” obuhvaćeni razredom 24.

                  2.

                  U preostalom dijelu tužba se odbija.

                  3.

                  Svaka stranka snosit će vlastite troškove.

         (1)  SL C 103, 18. 3. 2019.


title: Predmet T-144/19: Presuda Općeg suda od 9. rujna 2020. – Kludi protiv EUIPO-a – Adlon Brand (ADLON) („Žig Europske unije – Postupak povodom prigovora – Prijava verbalnog žiga Europske unije ADLON – Raniji verbalni žig Europske unije ADLON – Dokaz o ugledu ranijeg žiga – Pravilo 19. Uredbe (EZ) br. 2868/95 [koje je postalo članak 7. Delegirane uredbe (EU) 2018/625] – Vremenska primjena propisa – Zakašnjelo podnošenje dokumenata – Diskrecijska ovlast žalbenog vijeća – Članak 95. stavak 2. Uredbe (EU) 2017/1001 – Relativni razlog za odbijanje – Povreda ugleda – Članak 8. stavak 5. Uredbe 2017/1001 – Nepošteno iskorištavanje razlikovnog karaktera ili ugleda ranijeg žiga”)

text:
               9.11.2020

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 378/30

      Presuda Općeg suda od 9. rujna 2020. – Kludi protiv EUIPO-a – Adlon Brand (ADLON)
      (Predmet T-144/19) (1)

      („Žig Europske unije - Postupak povodom prigovora - Prijava verbalnog žiga Europske unije ADLON - Raniji verbalni žig Europske unije ADLON - Dokaz o ugledu ranijeg žiga - Pravilo 19. Uredbe (EZ) br. 2868/95 [koje je postalo članak 7. Delegirane uredbe (EU) 2018/625] - Vremenska primjena propisa - Zakašnjelo podnošenje dokumenata - Diskrecijska ovlast žalbenog vijeća - Članak 95. stavak 2. Uredbe (EU) 2017/1001 - Relativni razlog za odbijanje - Povreda ugleda - Članak 8. stavak 5. Uredbe 2017/1001 - Nepošteno iskorištavanje razlikovnog karaktera ili ugleda ranijeg žiga”)
      (2020/C 378/35)
      Jezik postupka: njemački

         Stranke

         Tužitelj: Kludi GmbH & Co. KG (Menden, Njemačka) (zastupnik: A. Zafar, odvjetnik)

         Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (zastupnici: M. Fischer i D. Walicka, agenti)

         Druga stranka u postupku pred žalbenim vijećem EUIPO-a, intervenijent u postupku pred Općim sudom: Adlon Brand GmbH & Co. KG (Düren, Njemačka) (zastupnici: P. Baronikians, E. Saarmann i N. Dimmler, odvjetnici)

         Predmet

      Tužba podnesena protiv odluke drugog žalbenog vijeća EUIPO-a od 26. studenoga 2018. (predmet R 1500/2018-2), koja se odnosi na postupak povodom prigovora između društava Adlon Brand i Kludi.

         Izreka

                  1.

                  Tužba se odbija.

                  2.

                  Društvu Kludi GmbH & Co. KG nalaže se snošenje troškova.

         (1)  SL C 139, 15. 4. 2019.


title: Predmet T-187/19: Presuda Općeg suda od 9. rujna 2020. – Glaxo Group protiv EUIPO-a – (Nijansa ljubičaste boje) („Žig Europske unije – Prijava žiga Europske unije koji se sastoji od nijanse ljubičaste boje – Apsolutni razlog za odbijanje – Nepostojanje razlikovnog karaktera – Članak 7. stavak 1. točka (b) Uredbe (EU) 2017/1001 – Nepostojanje razlikovnog karaktera stečenog uporabom – Članak 7. stavak 3. Uredbe 2017/1001”)

text:
               9.11.2020

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 378/30

      Presuda Općeg suda od 9. rujna 2020. – Glaxo Group protiv EUIPO-a – (Nijansa ljubičaste boje)
      (Predmet T-187/19) (1)

      („Žig Europske unije - Prijava žiga Europske unije koji se sastoji od nijanse ljubičaste boje - Apsolutni razlog za odbijanje - Nepostojanje razlikovnog karaktera - Članak 7. stavak 1. točka (b) Uredbe (EU) 2017/1001 - Nepostojanje razlikovnog karaktera stečenog uporabom - Članak 7. stavak 3. Uredbe 2017/1001”)
      (2020/C 378/36)
      Jezik postupka: engleski

         Stranke

         Tužitelj: Glaxo Group Ltd (Brentford, Ujedinjena Kraljevina) (zastupnici: S. Malynicz, QC, S. Baran, barrister, i R. Jacob, solicitor)

         Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (zastupnici: S. Hanne i H. O’Neill, agenti)

         Predmet

      Tužba podnesena protiv odluke prvog žalbenog vijeća EUIPO-a od 15. siječnja 2019. (predmet R 1870/2017-1), koja se odnosi na prijavu za registraciju znaka koji se sastoji od nijanse ljubičaste boje kao žiga Europske unije.

         Izreka

                  1.

                  Tužba se odbija.

                  2.

                  Društvu Glaxo Group Ltd nalaže se snošenje troškova.

         (1)  SL C 172, 20. 5. 2019.


title: Predmet T-589/19: Presuda Općeg suda od 9. rujna 2020. – Gothe i Kunz protiv EUIPO-a – Aldi Einkauf (FAIR ZONE) („Žig Europske unije – Postupak povodom prigovora – Prijava verbalnog žiga Europske unije FAIR ZONE – Raniji figurativni žig Europske unije FAIR – Relativni razlog za odbijanje – Vjerojatnost dovođenja u zabludu – Članak 8. stavak 1. točka (b) Uredbe (EU) 2017/1001”)

text:
               9.11.2020

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 378/31

      Presuda Općeg suda od 9. rujna 2020. – Gothe i Kunz protiv EUIPO-a – Aldi Einkauf (FAIR ZONE)
      (Predmet T-589/19) (1)

      („Žig Europske unije - Postupak povodom prigovora - Prijava verbalnog žiga Europske unije FAIR ZONE - Raniji figurativni žig Europske unije FAIR - Relativni razlog za odbijanje - Vjerojatnost dovođenja u zabludu - Članak 8. stavak 1. točka (b) Uredbe (EU) 2017/1001”)
      (2020/C 378/37)
      Jezik postupka: njemački

         Stranke

         Tužitelji: Oliver Gothe (Köln, Njemačka) i Martin Kunz (London, Ujedinjena Kraljevina) (zastupnik: K. Kruse, odvjetnik)

         Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (zastupnik: M. Fischer, agent)

         Druga stranka u postupku pred žalbenim vijećem EUIPO-a, intervenijent u postupku pred Općim sudom: Aldi Einkauf GmbH & Co. OHG (Essen, Njemačka) (zastupnici: N. Lützenrath, U. Rademacher, C. Fürsen, i M. Minkner, odvjetnici)

         Predmet

      Tužba podnesena protiv odluke četvrtog žalbenog vijeća EUIPO-a od 3. srpnja 2019. (predmet R 2253/2018-4), koja se odnosi na postupak povodom prigovora između, s jedne strane, društva Aldi Einkauf i, s druge strane, O. Gothea i M. Kunza.

         Izreka

                  1.

                  Tužba se odbija.

                  2.

                  Oliveru Gotheu i Martinu Kunzu nalaže se snošenje troškova.

         (1)  SL C 337, 7. 10. 2019.


title: Predmet T-625/19: Presuda Općeg suda od 9. rujna 2020. – Daw protiv EUIPO-a – (SOS Innenfarbe) („Žig Europske unije – Prijava verbalnog žiga Europske unije SOS Innenfarbe – Apsolutni razlozi za odbijanje – Nepostojanje razlikovnog karaktera – Članak 7. stavak 1. točka (b) Uredbe (EU) 2017/1001 – Opisni karakter – Članak 7. stavak 1. točka (c) Uredbe 2017/1001”)

text:
               9.11.2020

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 378/31

      Presuda Općeg suda od 9. rujna 2020. – Daw protiv EUIPO-a – (SOS Innenfarbe)
      (Predmet T-625/19) (1)

      („Žig Europske unije - Prijava verbalnog žiga Europske unije SOS Innenfarbe - Apsolutni razlozi za odbijanje - Nepostojanje razlikovnog karaktera - Članak 7. stavak 1. točka (b) Uredbe (EU) 2017/1001 - Opisni karakter - Članak 7. stavak 1. točka (c) Uredbe 2017/1001”)
      (2020/C 378/38)
      Jezik postupka: njemački

         Stranke

         Tužitelj: Daw SE (Ober-Ramstadt, Njemačka) (zastupnik: A. Haberl, odvjetnik)

         Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (zastupnik: D. Walicka, agent)

         Predmet

      Tužba podnesena protiv odluke četvrtog žalbenog vijeća EUIPO-a od 18. srpnja 2019. (predmet R 277/2019-4), koja se odnosi na prijavu za registraciju verbalnog znaka SOS Innenfarbe kao žiga Europske unije.

         Izreka

                  1.

                  Tužba se odbija.

                  2.

                  Društvu Daw SE nalaže se snošenje troškova.

         (1)  SL C 372, 4. 11. 2019.


title: Predmet T-669/19: Presuda Općeg suda od 9. rujna 2020. – Novomatic protiv EUIPO-a – Brouwerij Haacht (PRIMUS) („Žig Europske unije – Postupak povodom prigovora – Prijava verbalnog žiga Europske unije PRIMUS – Raniji verbalni žig Europske unije PRIMUS – Raniji verbalni žig Beneluksa PRIMUS – Relativni razlog za odbijanje – Povreda ugleda – Članak 8. stavak 5. Uredbe 2017/1001”)

text:
               9.11.2020

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 378/32

      Presuda Općeg suda od 9. rujna 2020. – Novomatic protiv EUIPO-a – Brouwerij Haacht (PRIMUS)
      (Predmet T-669/19) (1)

      („Žig Europske unije - Postupak povodom prigovora - Prijava verbalnog žiga Europske unije PRIMUS - Raniji verbalni žig Europske unije PRIMUS - Raniji verbalni žig Beneluksa PRIMUS - Relativni razlog za odbijanje - Povreda ugleda - Članak 8. stavak 5. Uredbe 2017/1001”)
      (2020/C 378/39)
      Jezik postupka: engleski

         Stranke

         Tužitelj: Novomatic AG (Gumpoldskirchen, Austrija) (zastupnik: W. Mosing, odvjetnik)

         Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (zastupnik: L. Rampini, agent)

         Druga stranka pred žalbenim vijećem EUIPO-a, intervenijent pred Općim sudom: Brouwerij Haacht NV (Boortmeerbeek, Belgija) (zastupnici: G. Glas i E. Taelman, odvjetnici)

         Predmet

      Tužba protiv odluke petog žalbenog vijeća EUIPO-a od 19. srpnja 2019. (predmet R 2528/2018-5), koja se odnosi na postupak povodom prigovora između društava Brouwerij Haacht i Novomatic.

         Izreka

                  1.

                  Tužba se odbija.

                  2.

                  Društvu Novomatic AG nalaže se snošenje troškova.

         (1)  SL C 399, 25. 11. 2019.


title: Predmet T-879/19: Presuda Općeg suda od 9. rujna 2020. – Sumol + Compal Marcas protiv EUIPO-a – Jacob (Dr. Jacob’s essentials) („Žig Europske unije – Postupak povodom prigovora – Prijava figurativnog žiga Europske unije Dr. Jacob’s essentials – Raniji međunarodni verbalni žig COMPAL ESSENCIAL – Raniji nacionalni i međunarodni figurativni žigovi FRUTA essencial, COMPAL essencial i Compal FRUTA essencial – Relativni razlog za odbijanje – Vjerojatnost dovođenja u zabludu – Članak 8. stavak 1. točka (b) Uredbe (EU) br. 2017/1001”)

text:
               9.11.2020

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 378/33

      Presuda Općeg suda od 9. rujna 2020. – Sumol + Compal Marcas protiv EUIPO-a – Jacob (Dr. Jacob’s essentials)
      (Predmet T-879/19) (1)

      („Žig Europske unije - Postupak povodom prigovora - Prijava figurativnog žiga Europske unije Dr. Jacob’s essentials - Raniji međunarodni verbalni žig COMPAL ESSENCIAL - Raniji nacionalni i međunarodni figurativni žigovi FRUTA essencial, COMPAL essencial i Compal FRUTA essencial - Relativni razlog za odbijanje - Vjerojatnost dovođenja u zabludu - Članak 8. stavak 1. točka (b) Uredbe (EU) br. 2017/1001”)
      (2020/C 378/40)
      Jezik postupka: engleski

         Stranke

         Tužitelj: Sumol + Compal Marcas, SA (Carnaxide, Portugal) (zastupnik: A. de Sampaio, odvjetnik)

         Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (zastupnici: A. Söder i V. Ruzek, agenti)

         Druga stranka u postupku pred žalbenim vijećem EUIPO-a, intervenijent u postupku pred Općim sudom: Ludwig Manfred Jacob (Heidesheim, Njemačka) (zastupnik: W. Berlit, odvjetnik)

         Predmet

      Tužba podnesena protiv odluke prvog žalbenog vijeća EUIPO-a od 3. listopada 2019. (predmet R 1025/2019-1), koja se odnosi na postupak povodom prigovora između društva Sumol + Compal Marcas i M. Jacoba.

         Izreka

                  1)

                  Tužba se odbija.

                  2)

                  Društvu Sumol + Compal Marcas, SA nalaže se naknada troškova ovog postupka.

         (1)  SL C 61, 24. 2. 2020.


title: Predmet T-81/20: Presuda Općeg suda od 9. rujna 2020. – Klose protiv EUIPO-a – (Prikaz pravokutnika s tri obojena segmenta) („Žig Europske unije – Prijava figurativnog žiga Europske unije koji prikazuje pravokutnik s tri obojena segmenta – Apsolutni razlog za odbijanje – Nepostojanje razlikovnog karaktera – Članak 7. stavak 1. točka (b) Uredbe (EU) 2017/1001”)

text:
               9.11.2020

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 378/33

      Presuda Općeg suda od 9. rujna 2020. – Klose protiv EUIPO-a – (Prikaz pravokutnika s tri obojena segmenta)
      (Predmet T-81/20) (1)

      („Žig Europske unije - Prijava figurativnog žiga Europske unije koji prikazuje pravokutnik s tri obojena segmenta - Apsolutni razlog za odbijanje - Nepostojanje razlikovnog karaktera - Članak 7. stavak 1. točka (b) Uredbe (EU) 2017/1001”)
      (2020/C 378/41)
      Jezik postupka: njemački

         Stranke

         Tužitelj: Anne-Marie Klose (Hamburg, Njemačka) (zastupnik: I. Seher, odvjetnik)

         Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (zastupnik: A. Söder, agent)

         Predmet

      Tužba protiv odluke drugog žalbenog vijeća EUIPO-a od 12. prosinca 2019. (predmet R 1955/2019-2), koja se odnosi na prijavu za registraciju figurativnog znaka koji prikazuje pravokutnik s tri obojena segmenta kao žiga Europske unije.

         Izreka

                  1.

                  Tužba se odbija.

                  2.

                  Anne-Marie Klose nalaže se snošenje troškova.

         (1)  SL C 114, 6. 4. 2020.


title: Predmet T-131/20: Presuda Općeg suda od 2. rujna 2020. – IR protiv Komisije („Javna služba – Dužnosnici – Prava i obveze dužnosnika – Upućivanje u interesu službe – Članak 37. prvi podstavak točka (a) prva alineja Pravilnika o osoblju – Članak 38. Pravilnika o osoblju – Odbijanje produljenja upućivanja – Dužnost brižnog postupanja – Prava obrane”)

text:
               9.11.2020

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 378/34

      Presuda Općeg suda od 2. rujna 2020. – IR protiv Komisije
      (Predmet T-131/20) (1)

      („Javna služba - Dužnosnici - Prava i obveze dužnosnika - Upućivanje u interesu službe - Članak 37. prvi podstavak točka (a) prva alineja Pravilnika o osoblju - Članak 38. Pravilnika o osoblju - Odbijanje produljenja upućivanja - Dužnost brižnog postupanja - Prava obrane”)
      (2020/C 378/42)
      Jezik postupka: engleski

         Stranke

         Tužitelj: IR (zastupnici: S. Pappas i A. Pappas, odvjetnici)

         Tuženik: Europska komisija (zastupnici: T. Bohr i I. Melo Sampaio, agenti)

         Predmet

      Zahtjev na temelju članka 270. UFEU-a kojim se zahtijeva poništenje, kao prvo, Odluke Komisije od 2. srpnja 2019. kojom se odbija zahtjev Europskog centra za razvoj strukovnog osposobljavanja (Cedefop) da se tužiteljevo upućivanje u njegovu službu produlji za jednu dodatnu godinu i, kao drugo, Odluke od 23. siječnja 2020. kojom se odbija tužiteljev prigovor podnesen protiv odluke od 2. srpnja 2019.

         Izreka

                  1.

                  Poništava se Odluka Europske komisije od 2. srpnja 2019. kojom se odbija zahtjev Europskog centra za razvoj strukovnog osposobljavanja (Cedefop) da se tužiteljevo upućivanje u njegovu službu produlji za jednu dodatnu godinu.

                  2.

                  Komisiji se nalaže snošenje troškova.

         (1)  SL C 161, 11. 5. 2020.


title: Predmet T-529/19: Rješenje Općeg suda od 10. rujna 2020. – ADESO protiv Komisije („Tužba za poništenje – Ugovori o dodjeli bespovratnih sredstava koji se odnose na projekte ‚Your Environment is Your Life’ i ‚Social Safety Net for Poor and Vulnerable Households in Northern Regions of Somalia/Somaliland Phase II’ – Neprihvatljivi troškovi – Obavijesti o terećenju – Obavijest o potvrdi – Svojstvo akta koji se može pobijati – Ugovorna priroda spora – Akt koji se ne može pobijati – Akt koji pripada u isključivo ugovorni okvir od kojega je neodvojiv – Nedopuštenost”)

text:
               9.11.2020

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 378/34

      Rješenje Općeg suda od 10. rujna 2020. – ADESO protiv Komisije
      (Predmet T-529/19) (1)

      („Tužba za poništenje - Ugovori o dodjeli bespovratnih sredstava koji se odnose na projekte ‚Your Environment is Your Life’ i ‚Social Safety Net for Poor and Vulnerable Households in Northern Regions of Somalia/Somaliland Phase II’ - Neprihvatljivi troškovi - Obavijesti o terećenju - Obavijest o potvrdi - Svojstvo akta koji se može pobijati - Ugovorna priroda spora - Akt koji se ne može pobijati - Akt koji pripada u isključivo ugovorni okvir od kojega je neodvojiv - Nedopuštenost”)
      (2020/C 378/43)
      Jezik postupka: engleski

         Stranke

         Tužitelj: African Development Solutions (ADESO) (Nairobi, Kenija) (zastupnik: R. Martens, odvjetnik)

         Tuženik: Europska komisija (zastupnici: J. Estrada de Solà, M. Ilkova i A. Katsimerou, agenti)

         Predmet

      Tužba na temelju članka 263. UFEU-a kojom se zahtijeva poništenje Komisijine odluke sadržane u dopisu od 10. svibnja 2019. o povratu određenih iznosa isplaćenih u okviru ugovora o dodjeli bespovratnih sredstava u vezi s projektima „Your Environment is Your Life” (FED/2013/313-770) i „Social Safety Net for Poor and Vulnerable Households in Northern Regions of Somalia/Somaliland Phase II” (FED/2013/316-291).

         Izreka

                  1.

                  Tužba se odbacuje kao nedopuštena.

                  2.

                  Društvu African Development Solutions (ADESO) nalaže se snošenje troškova.

         (1)  SL C 357, 21. 10. 2019.


title: Predmet T-645/19: Rješenje Općeg suda od 9. rujna 2020. – IMG protiv Komisije („Tužba za poništenje – Razvojna suradnja – Izvršenje proračuna Unije u okviru neizravnog upravljanja – Provedba presude Suda – Komisijin dopis kojim se zahtijeva podnošenje određenih dokumenata – Akt protiv kojeg nije dopušten pravni lijek – Pripremni akt – Nedopuštenost – Tužba za naknadu štete – Uska veza sa zahtjevima za poništenje – Litispendencija – Nedopuštenost – Povreda formalnih zahtjeva – Članak 76. točka (d) Poslovnika – Očita nedopuštenost”)

text:
               9.11.2020

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 378/35

      Rješenje Općeg suda od 9. rujna 2020. – IMG protiv Komisije
      (Predmet T-645/19) (1)

      („Tužba za poništenje - Razvojna suradnja - Izvršenje proračuna Unije u okviru neizravnog upravljanja - Provedba presude Suda - Komisijin dopis kojim se zahtijeva podnošenje određenih dokumenata - Akt protiv kojeg nije dopušten pravni lijek - Pripremni akt - Nedopuštenost - Tužba za naknadu štete - Uska veza sa zahtjevima za poništenje - Litispendencija - Nedopuštenost - Povreda formalnih zahtjeva - Članak 76. točka (d) Poslovnika - Očita nedopuštenost”)
      (2020/C 378/44)
      Jezik postupka: francuski

         Stranke

         Tužitelj: International Management Group (IMG) (Bruxelles, Belgija) (zastupnici: L. Levi i J.-Y. de Cara, odvjetnici)

         Tuženik: Europska komisija (zastupnici: J. Baquero Cruz i J. Norris, agenti)

         Predmet

      S jedne strane, tužba na temelju članka 263. UFEU-a kojom se zahtijeva poništenje Komisijina dopisa od 18. srpnja 2019. kojim se, u okviru provedbe presude od 31. siječnja 2019., International Management Group/Komisija (C-183/17 P i C-184/17 P, EU:C:2019:78), tužitelja pozvalo da podnese određene dokumente i, s druge strane, tužba na temelju članka 268. UFEU-a kojom se zahtijeva naknada štete koju je tužitelj navodno pretrpio zbog tog dopisa i Komisijinih odluka poništenih navedenom presudom.

         Izreka

                  1.

                  Tužba se odbija.

                  2.

                  Društvu International Management Group (IMG) nalaže se snošenje troškova.

         (1)  SL C 399, 25. 11. 2019.


title: Predmet T-512/20: Tužba podnesena 14. kolovoza 2020. – TrekStor protiv EUIPO-a – Zagg (Zaštitne navlake za računalnu opremu)

text:
               9.11.2020

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 378/36

      Tužba podnesena 14. kolovoza 2020. – TrekStor protiv EUIPO-a – Zagg (Zaštitne navlake za računalnu opremu)
      (Predmet T-512/20)
      (2020/C 378/46)
      Jezik postupka: engleski

         Stranke

         Tužitelj: TrekStor GmbH (Lorsch, Njemačka) (zastupnici: O. Spieker, A. Schönfleisch i N. Willich, odvjetnici)

         Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO)

         Druga stranka u postupku pred žalbenim vijećem: Zagg Inc. (Salt Lake City, Utah, Sjedinjenje Američke Države)

         Podaci o postupku pred EUIPO-om

         Nositelj spornog dizajna: druga stranka u postupku pred žalbenim vijećem

         Predmetni sporni dizajn: dizajn Europske unije br. 1 253 876-0001

         Pobijana odluka: odluka trećeg žalbenog vijeća EUIPO-a od 8. lipnja 2020. u predmetu R 294/2019-3

         Tužbeni zahtjev

      Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

                  —

                  poništi pobijanu odluku;

                  —

                  naloži EUIPO-u da proglasi osporavani dizajn ništavim u skladu s člankom 25. stavkom 1. točkom (f) Uredbe Vijeća (EZ) br. 6/2002.

         Tužbeni razlog

                  —

                  Povreda članka 25. stavka 1. točke (f) Uredbe Vijeća (EZ) br. 6/2002.


title: Predmet T-522/20: Tužba podnesena 11. kolovoza 2020. – Carpatair protiv Komisije

text:
               9.11.2020

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 378/37

      Tužba podnesena 11. kolovoza 2020. – Carpatair protiv Komisije
      (Predmet T-522/20)
      (2020/C 378/47)
      Jezik postupka: engleski

         Stranke

         Tužitelj: Carpatair SA (Timiş, Rumunjska) (zastupnici: J. Rivas Andrés i A. Manzaneque Valverde, odvjetnici)

         Tuženik: Europska komisija

         Tužbeni zahtjev

      Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

                  —

                  poništi Odluku Komisije o državnoj potpori SA.31662 – C/2011 (ex NN/2011) – koju je Rumunjska provela u korist Timisoara International Airport – Wizz Air;

                  —

                  naloži Europskoj komisiji snošenje tužiteljevih troškova.

         Tužbeni razlozi i glavni argumenti

      U prilog osnovanosti tužbe tužitelj ističe četiri tužbena razloga.

                  1.

                  Prvi tužbeni razlog, koji se temelji na tome da pobijana odluka sadržava očitu pogrešku koja se tiče prava u pogledu selektivne prirode 2010 Aeronautical Information Publication (Zbornik zrakoplovnih informacija) (AIP)

                              —

                              Kako su utvrdili rumunjski sudovi, popustima uključenima u 2010 AIP odobrila se državna potpora društvu Wizz Air na Timisoara zračnoj luci.

                  2.

                  Drugi tužbeni razlog, koji se temelji na očitoj pogrešci u ocjeni činjenica i pogrešci koja se tiče prava u pogledu zaključka da sporazumi između upravitelja zračne luke i društva Wizz Air nisu potonjem dodijelili neopravdanu prednost.

                              —

                              Kao prvo, upravitelj zračne luke nije se ponašao onako kako se treba ponašati privatni poduzetnik u tržišnom gospodarstvu. Kao drugo, Komisija je pogrešno ocijenila sporazume kao izolirane činjenice i zanemarila elemente od ključne važnosti za test subjekta u tržišnom gospodarstvu (test MEO). Predvidivi događaji u trenutku sklapanja sporazuma doveli su do toga da oni nisu bili profitabilni za upravitelja zračne luke u srednjoročnom i dugoročnom razdoblju.

                  3.

                  Treći tužbeni razlog, koji se temelji na pogrešci koja se tiče prava jer je Komisija povrijedila svoju obvezu dužne pažnje u pogledu tužiteljevih navoda o cjenovnoj diskriminaciji na Timisoara zračnoj luci.

                  4.

                  Četvrti tužbeni razlog, koji se temelji na tome da pobijana odluka sadržava pogrešku koja se tiče prava jer zanemaruje državnu potporu koja je odobrena društvu Wizz Air kroz smanjenu sigurnosnu pristojbu.


title: Predmet T-540/20: Tužba podnesena 27. kolovoza 2020. – Jushi Egypt for Fiberglass Industry protiv Komisije

text:
               9.11.2020

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 378/38

      Tužba podnesena 27. kolovoza 2020. – Jushi Egypt for Fiberglass Industry protiv Komisije
      (Predmet T-540/20)
      (2020/C 378/48)
      Jezik postupka: engleski

         Stranke

         Tužitelj: Jushi Egypt for Fiberglass Industry SAE (Ain Sukhna, Egipat) (zastupnici: B. Servais i V. Crochet, odvjetnici)

         Tuženik: Europska komisija

         Tužbeni zahtjev

      Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

                  —

                  poništi primjenu Provedbene uredbe Komisije (EU) na temelju članka 263. stavka 4. UFEU-a za poništenje Provedbene uredbe Komisije (EU) 2020/870 od 24. lipnja 2020. o uvođenju konačne kompenzacijske pristojbe i konačnoj naplati privremene kompenzacijske pristojbe uvedene na uvoz proizvoda od beskonačnih filamentnih staklenih vlakana podrijetlom iz Egipta i o uvođenju konačne kompenzacijske pristojbe na evidentirani uvoz proizvoda od beskonačnih filamentnih staklenih vlakana podrijetlom iz Egipta, u dijelu u kojem se odnosi na tužitelja;

                  —

                  naloži tuženiku, i bilo kojem intervenijentu kojem je dopušteno intervenirati u korist tuženika, snošenje troškova postupka.

         Tužbeni razlozi i glavni argumenti

      U prilog osnovanosti tužbe tužitelj ističe pet tužbenih razloga.

                  1.

                  Prvi tužbeni razlog, koji se temelji na tome da se Komisijinom odlukom o kompenzacijskim mjerama na financijske doprinose koje su tužitelju dodijelila kineska javna tijela povređuje članak 2. točka (a), članak 2. točka (b), članak 3. stavak 1. točka (a), članak 4. stavci 2. i 3. i članak 28. Osnovne uredbe i pravo Egipta na obranu.

                  2.

                  Drugi tužbeni razlog, koji se temelji na tome da se Komisijinom odlukom u pogledu osiguravanja zemljišta tužitelju povređuju njegova prava obrane i članak 30. Osnovne uredbe, kao i članak 3. stavak 2. i članci 5. i 6. točka (d) Osnovne uredbe.

                  3.

                  Treći tužbeni razlog, koji se temelji na tome da se Komisijinom odlukom o kompenzacijskim mjerama na sustav povrata uvoznih carina za uvezene materijale koje koristi društvo Jushi za prodaju proizvoda od staklenih vlakana svojim domaćim kupcima povređuje članak 3. stavak 1. točka (a) podtočka ii., članak 3. stavak 2. i članak 5. Osnovne uredbe.

                  4.

                  Četvrti tužbeni razlog, koji se temelji na tome da se Komisijinom odlukom o kompenzacijskim mjerama na porezni tretman gubitaka zbog tečajnih razlika povređuje članak 3. stavak 2. i članak 4. stavak 2. točka (c) Osnovne uredbe.

                  5.

                  Peti tužbeni razlog koji se temelji na tome da se Komisijinom metodom za utvrđenje marže sniženja cijena u pogledu tužitelja povređuje članak 1. stavak 1., članak 2. točka (d), članak 8. stavci 1., 2. i 5. Osnovne uredbe.


title: Predmet T-565/20: Tužba podnesena 10. rujna 2020. – TrekStor protiv EUIPO-a – Zagg (Zaštitne navlake za računalnu opremu)

text:
               9.11.2020

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 378/39

      Tužba podnesena 10. rujna 2020. – TrekStor protiv EUIPO-a – Zagg (Zaštitne navlake za računalnu opremu)
      (Predmet T-565/20)
      (2020/C 378/50)
      Jezik postupka: engleski

         Stranke

         Tužitelj: TrekStor GmbH (Bensheim, Njemačka) (zastupnici: O. Spieker, A. Schönfleisch i N. Willich, odvjetnici)

         Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO)

         Druga stranka u postupku pred žalbenim vijećem: Zagg Inc. (Salt Lake City, Utah, Sjedinjenje Američke Države)

         Podaci o postupku pred EUIPO-om

         Nositelj spornog dizajna: druga stranka u postupku pred žalbenim vijećem

         Predmetni sporni dizajn: dizajn Europske unije br. 1 253 876-0003

         Pobijana odluka: odluka trećeg žalbenog vijeća EUIPO-a od 17. lipnja 2020. u predmetu R 294/2020-3

         Tužbeni zahtjev

      Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

                  —

                  poništi pobijanu odluku;

                  —

                  naloži EUIPO-u da proglasi osporavani dizajn ništavim u skladu s člankom 25. stavkom 1. točkom (f) Uredbe Vijeća (EZ) br. 6/2002.

         Tužbeni razlog

                  —

                  Povreda članka 25. stavka 1. točke (f) Uredbe Vijeća (EZ) br. 6/2002.


title: Predmet T-569/20: Tužba podnesena 7. rujna 2020. – Stichting Comité N 65 Ondergronds Helvoirt protiv Komisije

text:
               9.11.2020

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 378/40

      Tužba podnesena 7. rujna 2020. – Stichting Comité N 65 Ondergronds Helvoirt protiv Komisije
      (Predmet T-569/20)
      (2020/C 378/51)
      Jezik postupka: nizozemski

         Stranke

         Tužitelj: Stichting Comité N 65 Ondergronds Helvoirt (Helvoirt, Nizozemska) (zastupnici: T. Malfait i A. Croes, odvjetnici)

         Tuženik: Europska komisija

         Tužbeni zahtjev

      Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

                  —

                  poništi Komisijinu odluku od 6. srpnja 2020., kojom je proglašen nedopuštenim njegov zahtjev za interno preispitivanje odluke o zatvaranju spisa CHAP (2019) 2512 na temelju članka 2. stavka 2. Uredbe (EU) br. 1367/2006;

                  —

                  vrati spis Komisiji kako bi ga ona proglasila dopuštenim i donijela odluku o meritumu;

                  —

                  Komisiji naloži snošenje troškova.

         Tužbeni razlozi i glavni argumenti

      U prilog osnovanosti tužbe tužitelj ističe dva tužbena razloga.

                  1.

                  Prvi tužbeni razlog, koji se temelji na povredi članka 1. te članka 9. stavaka 2. i 3. Aarhuške konvencije, članka 216. UFEU-a te članka 1. stavka 1. točke (d), članka 2. stavka 1. točke (g), članka 2. stavka 2. i članka 10. Uredbe (EU) br. 1367/2006 Europskog parlamenta i Vijeća od 6. rujna 2006. o primjeni odredaba Aarhuške konvencije o pristupu informacijama, sudjelovanju javnosti u odlučivanju i pristupu pravosuđu u pitanjima okoliša na institucije i tijela Zajednice (u daljnjem tekstu: Aarhuška uredba).

                              —

                              Komisija je u pobijanoj odluci ocijenila da tužiteljev zahtjev za interno preispitivanje nije dopušten jer se odnosi na upravni akt koji je ona donijela u svojstvu tijela za upravni nadzor. Takvi akti su, prema Komisijinu mišljenju, na temelju članka 2. stavka 1. točke (g) Aarhuške uredbe, isključeni iz područja primjene postupka preispitivanja predviđenog u njezinu članku 10. Navedena je odluka, smatra tužitelj, nezakonita jer se zahtjev za preispitivanje odnosi na odluku koju je Komisija donijela u okviru postupka po pritužbi u kojem ona isključivo zauzima određeni stav u pogledu tumačenja i u kojem stoga ne postupa u svojstvu tijela za upravni nadzor (kao što bi to bio slučaj u postupku zbog povrede). Prema tome, odluka doista ulazi u područje materijalne primjene postupka preispitivanja predviđenog u članku 10. Aarhuške uredbe.

                              —

                              Svojom odlukom o nedopuštenosti Komisija je povrijedila ciljeve Aarhuške uredbe i Aarhuške konvencije, osobito cilj osiguravanja stvarnog pristupa pravosuđu u pitanjima okoliša.

                              —

                              Podredno, ako se, unatoč navedenom, zaključi – na temelju članka 2. stavka 1. točke (g) Aarhuške uredbe – da Komisijina odluka po pritužbi ne ulazi u područje primjene postupka preispitivanja predviđenog u članku 10. Aarhuške uredbe (što, prema tužiteljevu mišljenju, nije slučaj), potonji članak – u vezi s člankom 2. stavkom 1. točkom (g) te uredbe – valja smatrati protivnim Aarhuškoj konvenciji i izuzeti ga iz primjene na temelju prigovora nezakonitosti.

                  2.

                  Drugi tužbeni razlog, koji se temelji na povredi članka 5. Aarhuške konvencije, članaka 2. i 8. EKLJP-a, članaka 2. i 7. Povelje Europske unije o temeljnim pravima, članka 3. stavka 3., članka 9., članka 168. stavka 1. i članka 191. stavaka 1. i 2. UFEU-a kao i na povredi članaka 6., 7. i 23. te Priloga III. i Priloga IV. odjeljka B. Direktive 2008/50/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 21. svibnja 2008. o kvaliteti zraka i čišćem zraku za Europu (u daljnjem tekstu: Direktiva o kvaliteti zraka).

                              —

                              Komisija se u pobijanoj odluci ne izjašnjava o meritumu i time zanemaruje činjenicu da nizozemske vlasti konstantno procjenjuju kvalitetu zraka duž ulica s gustim prometom koje prolaze naseljenim područjima (poput, primjerice, Helvoirta) na više od 10 metara od rubnika ceste zbog čega na tim mjestima nisu utvrđena prekoračenja graničnih vrijednosti u području onečišćenja zraka koja dovode do dobro poznatih rizika za javno zdravlje. Navedena praksa nizozemskih vlasti protivna je odjeljku C. Priloga III. Direktivi o kvaliteti zraka u kojem se opisuje način izvođenja procjene kvalitete zraka i razmještaj točaka uzorkovanja te u kojem se osobito utvrđuje da se ta procjena mora, koliko je moguće, izvoditi na najviše deset metara od rubnika ceste.

                              —

                              Komisija također zanemaruje činjenicu da nizozemske vlasti predmetno područje oko Helvoirta razvrstavaju kao ruralno, iako je riječ o urbanom području, zbog čega se primjenjuju pogrešne tehnike modeliranja. To je također dovelo do neutvrđivanja prekoračenja graničnih vrijednosti u području onečišćenja zraka.

                              —

                              Nadalje, Komisija zanemaruje i činjenicu da zbog te nezakonite prakse ne samo da nije utvrđeno nijedno prekoračenje nego, posljedično, za područje oko Helvoirta nije donesen nikakav plan za kvalitetu zraka, iako su ga nizozemske vlasti bile dužne donijeti na temelju članka 23. stavka 1. Direktive o kvaliteti zraka.

                              —

                              Naposljetku, Komisija zanemaruje činjenicu da nizozemske vlasti tom nezakonitom praksom povređuju ne samo pravo svih građana Unije na pristup točnim informacijama o okolišu, nego i njihova prava na život i zdravlje.


title: Predmet T-583/20: Tužba podnesena 23. rujna 2020. – Italia Wanbao-ACC protiv Komisije

text:
               9.11.2020

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 378/41

      Tužba podnesena 23. rujna 2020. – Italia Wanbao-ACC protiv Komisije
      (Predmet T-583/20)
      (2020/C 378/52)
      Jezik postupka: talijanski

         Stranke

         Tužitelj: Italia Wanbao-ACC Srl (Borgo Valbelluna, Italija) (zastupnici: P. Ferrari i F. Filì, odvjetnici)

         Tuženik: Europska komisija

         Tužbeni zahtjev

      Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

                  —

                     Kao prvo

                  —

                  U cijelosti poništi odluku Europske komisije od 15. svibnja 2020., u predmetu M.8947, Nidec/Whirlpool (Embraco Business), C(2020) 3118 final, objavljenu 14. srpnja 2020. (Odluka 2).

                  —

                     Podredno

                  —

                  Poništi Odluku 2 u dijelu u kojem nalaže opoziv (waiver) zabrane ponovnog stjecanja u smislu članka 5. Obveza u odnosu na stratešku imovinu, patente, prava intelektualnog vlasništva i know-how, tehnološka prava, projekte razvoja, ugovore i odnose s klijentima i dobavljačima, popise klijenata, ostale podatke i informacije te osoblje povezano s verzijom VSD Serie Delta.

                  —

                     U svakom slučaju

                  —

                  Naloži Komisiji snošenje troškova ovog postupka.

                  —

                  Donese bilo koju drugu mjeru koju smatra odgovarajućom.

         Tužbeni razlozi i glavni argumenti

      Ova je tužba podnesena protiv odluke Komisije od 15. svibnja 2019., kojom se povlači jedan od uvjeta koji se odnose na stjecanje od strane Nidec Corporationa kontrole sektora kompresora za rashlađivanje koji pripada Whirlpool Corporationu [predmet M.8947 – Nidec/Whirlpool (EMBRACO BUSINESS)], odnosno uvjet „neotkupa” predviđen u odluci od 12. travnja 2019., kojom je operacija ocijenjena sukladnom s unutarnjim tržištem, ali podvrgavajući tu deklaratornu odluku određenim uvjetima.
      U prilog osnovanosti tužbe tužitelj ističe četiri tužbena razloga.

                  1.

                  Prvi i drugi tužbeni razlog, temelje se na pogrešnoj primjeni i pogrešnom tumačenju pravnih normi te iskrivljavanju dokaza

                              —

                              U tom pogledu se ističe da Komisija može dopustiti izmjenu strukturnih obveza poput predmetnih isključivo u izuzetnim situacijama, ili kada dođe do promjena u okolnostima tržišta (i) znatnog opsega, (ii) trajnog karaktera i (iii) koje nisu predvidljive. Osim toga potrebno je da (iv) razlog konkurentnosti koji je doveo do usvajanja obveza više ne postoji. Uvjeti iz točaka (i)-(iv) moraju se kumulativno ispuniti. No, nijedan od tih zahtjeva ne postoji u ovom slučaju.

                              —

                              Što se tiče znatnog opsega pod (i) i nepostojanja razloga konkurentnosti povezanih s obvezama pod (iv), tužitelj smatra da je analiza dokaza koju je provela Komisija u cijelosti iskrivljena a tumačenje i ocjena tih dokaza očito su nerazumni.

                  2.

                  Treći i četvrti tužbeni razlog, temelje se na nedostatnoj istrazi i nedostatnome obrazloženju te na proturječnosti s prijašnjim odlukama

                              —

                              U tom pogledu se ističe da je analiza kvota koje se odnose na tržište iz Odluke usredotočena samo na podatke o količini dok u potpunosti zanemaruje podatke o vrijednosti. Takav pristup ne samo da dovodi do nepotpune analize nego je i proturječan Odluci Komisije od 12. travnja 2019., predmet M.8947, C(2019) 2734 final.

                              —

                              Tužitelj nadalje navodi, također u vezi s podacima o kvotama na tržištu, da se čini da se Odluka temelji isključivo na procjenama Nideca, odnosno samo jednog sudionika, koji je osim toga direktno zainteresirana stranka. Komisija je trebala barem prikupiti podatke i od drugih sudionika (putem zahtjeva za podacima, tzv. market test).


title: Predmet T-589/20: Tužba podnesena 24. rujna 2020. – Calzaturificio Emmegiemme Shoes protiv EUIPO-a – Inticom (MAIMAI MADE IN ITALY)

text:
               9.11.2020

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 378/43

      Tužba podnesena 24. rujna 2020. – Calzaturificio Emmegiemme Shoes protiv EUIPO-a – Inticom (MAIMAI MADE IN ITALY)
      (Predmet T-589/20)
      (2020/C 378/53)
      Jezik na kojem je tužba podnesena: talijanski

         Stranke

         Tužitelj: Calzaturificio Emmegiemme Shoes Srl (Surano, Italija) (zastupnik: R. Fragalà, odvjetnik)

         Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO)

         Druga stranka pred žalbenim vijećem: Inticom SpA (Gallarate, Italija)

         Podaci o postupku pred EUIPO-om

         Podnositelj prijave spornog žiga: tužitelj pred Općim sudom

         Predmetni sporni žig: verbalni žig Europske unije MAIMAI MADE IN ITALY – prijava za registraciju br. 11 266 624

         Postupak pred EUIPO-om: postupak povodom prigovora

         Pobijana odluka: odluka drugog žalbenog vijeća EUIPO-a od 14. srpnja 2020. u postupku R 1874/2018-2

         Tužbeni zahtjev

      Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

                  —

                  se podredno i prethodno u smislu članka 256. stavka 3., članka 263. stavka 1. i članka 267. stavka 1. točke (b) UFEU-a, izjasni o zakonitosti odredbe iz članka 18. stavka 1. odluke 2018-9 od 12. studenoga 2018. predsjedništva žalbenih vijeća, koja ne predviđa obvezu izmjene sastava kolegija žalbenog vijeća u slučaju žalbe protiv odluke o prigovoru koja je predmet vraćanja na ponovni postupak zbog pogrešne primjene Uredbe (EU) 2017/1001 Europskog parlamenta i Vijeća ili bilo kojeg pravnog pravila koje se odnosi na njezinu primjenu, jer je protivno obvezujućim odredbama načela „dobre uprave” i „djelotvornog pravnog lijeka/poštenog suđenja” utvrđenima u člancima 41. i 47. Povelje Europske unije o temeljnim pravima;

                  —

                  kao glavno, i meritorno u smislu članka 72. Uredbe (EU) 2017/1001 Europskog parlamenta i Vijeća preinači i/ili poništi pobijanu odluku, uz upućivanje drugom žalbenom vijeću ili proširenom sastavu u smislu članka 165. stavaka 2. i 3. Uredbe (EU) 2017/1001 Europskog parlamenta i Vijeća, jer su donošenjem odluke povrijeđeni propisi koji propisuju određeni oblik, UFEU, povrijeđene i/ili pogrešno primjenjene Uredba (EU) 2017/1001 Europskog parlamenta i Vijeća i Delegirana uredba Komisije 2018/625;

                  —

                  naloži EUIPO-u snošenje troškova.

         Tužbeni razlozi

                  —

                  nezakonitost članka 18. stavka 1. Odluke 2018-9 od 12. studenoga 2018. predsjedništva žalbenih vijeća, koji se odnosi na organizaciju vijeća, protivno člancima 41. i 47. Povelje o temeljnim pravima;

                  —

                  postupovne i formalne nepravilnosti pobijane odluke:
                  povreda članka 24. stavka 1. Delegirane uredbe Komisije 2018/625 i članka 3. stavaka 4. i 5. Odluke 2020-1 od 27. veljače 2020. predsjedništva žalbenih vijeća i povreda načela pravičnog postupka i kontradiktornosti iz članka 47. Povelje o temeljnim pravima;
                  povreda članka 55. stavaka 2., 3. i 4. Delegirane uredbe Komisije 2018/625 i povreda načela pravičnog postupka i kontradiktornosti iz članka 47. Povelje o temeljnim pravima;
                  povreda članka 54. stavka 1. točaka (a), (b), (c) i (d) Odluke 2020-1 od 27. veljače 2020. predsjedništva žalbenih vijeća, članka 27. stavka 4. Delegirane uredbe Komisije 2018/625 i načela pravičnog postupka i kontradiktornosti iz članka 47. Povelje o temeljnim pravima;
                  povreda i/ili pogrešna primjena članka 18. stavka 1. podstavka 2. točke (a) Uredbe (EU) 2017/1001 Europskog parlamenta i Vijeća;

                  —

                  povreda i/ili pogrešna primjena članka 8. stavka 1. točke (b) Uredbe (EU) 2017/1001 Europskog parlamenta i Vijeća i članka 10. stavaka 2. i 3. Delegirane uredbe Komisije (EU) 2018/625.


title: Predmet T-593/20: Tužba podnesena 28. rujna 2020. – Tirrenia di navigazione protiv Komisije

text:
               9.11.2020

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 378/44

      Tužba podnesena 28. rujna 2020. – Tirrenia di navigazione protiv Komisije
      (Predmet T-593/20)
      (2020/C 378/54)
      Jezik postupka: talijanski

         Stranke

         Tužitelj: Tirrenia di navigazione SpA (Rim, Italija) (zastupnici: B. Nascimbene i F. Rossi Dal Pozzo, odvjetnici)

         Tuženik: Europska komisija

         Tužbeni zahtjev

      Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

                  —

                  poništi pobijanu odluku u dijelovima naznačenima u tužbi a konkretno samo u odnosu na njezine članke 2., 3. i 4.;

                  —

                  podredno, poništi članke 6. i 7. odluke kojima se nalaže povrat navodnih potpora, te naloži da se odmah izvrši njezin stvarni povrat;

                  —

                  naloži Komisiji snošenje troškova postupka.

         Tužbeni razlozi i glavni argumenti

      Ova je tužba upućena protiv članaka 2., 3. i 4. Odluke C (2020) 1110 final od 2. ožujka 2020. S tom odlukom Komisija je zaključila da su naknade za pružanje javne usluge dodijeljene društvu Tirrenia AS od 2009. a zatim njezinom stjecatelju Compagnia Italiana di Navigazione za pružanje trajektnih usluga u Italiji u skladu s propisima Europske unije u području državnih potpora.
      Komisija je s druge strane zaključila da su ostale mjere donesene u korist društva Tirrenia AS nespojive s propisima Unije u području državnih potpora. Ona je osim toga zaključila da su naknade za pružanje javne usluge dodijeljene između 1992. i 2008. društvima bivšeg Gruppo Tirrenia (Adriatica, Caremar, Saremar, Siremar e Toremar) u skladu s propisima Unije u području državnih potpora, osim potpora u vezi posebne rute, koje su se pokazale nespojivima.
      U prilog osnovanosti tužbe tužitelj ističe tri tužbena razloga.

                  1.

                  Prvi tužbeni razlog, temelji se na povredi članka 107. stavka 1., članka 108. stavka 2. UFEU-a i Smjernica za sanaciju i restrukturiranje iz 2004.

                              —

                              U tom pogledu se ističe da pobijana odluka sadržava pogrešku koja se tiče prava u primjeni članka 107. stavka 3. točke (b) UFEU-a, također u pogledu Smjernica iz 2004., u pogledu zaključka da je potpora za sanaciju društva Tirrenia AS bila dodijeljena nezakonito i da je nespojiva s unutarnjim tržištem.

                              —

                              U tom pogledu se precizira da:

                                          a)

                                          je plan restrukturacije bio na snazi prije isteka predmetnog šestomjesečnog roka; on je bio „ostvariv, dosljedan i dalekosežan”, za ponovnu uspostavu održivosti ogranka društva Tirrenia s obzirom na likvidaciju, proveden je odgovarajuće i u cijelosti, zahvaljujući privatizaciji ogranka društva Tirrenia;

                                          b)

                                          potpunom restrukturacijom, i jednokratnom uplatom cijelog iznosa potpore za sanaciju, u potpunosti je poštovana obveza povrata kredita osiguranog za provedbu postupka privatizacije putem korištenja iznosa, dobivenih kao cijene za likvidaciju imovine društva;

                                          c)

                                          je poštovano temeljno načelo na kojem je osnovana odluka o sanaciji: omogućiti ogranku društva Tirrenia da osigura kontinuitet pružanja usluga pomorskog prijevoza, putem privremene i reverzibilne mjere potpore, a da se ne prekine važna, temeljna javna usluga u predmetnom razdoblju, do kraja postupka privatizacije.

                  2.

                  Drugi tužbeni razlog, temelji se na povredi članka 107. stavka 1. UFEU-a i članka 108. stavka 2. UFEU-a u pogledu iznimaka od plaćanja određenih poreza.

                              —

                              U tom pogledu se ističe da je pravo na sporno porezno izuzeće podređeno uvjetima općenito utvrđenima za stečajne postupke i da, kako je potvrđeno u toj pobijanoj odluci, nije moguće predvidjeti, ni danas, može li se ispuniti uvjet koji se odnosi na postojanje povoljne razlike između imovine društva na početku postupka posebnog upravljanja, s jedne strane, i preostale imovine na kraju postupka posebnog upravljanja, s druge strane.

                              —

                              U tom pogledu, oslobođenje društva od poreza na dobit strogo je uvjetovano ostvarenjem budućih i neizvjesnih događaja što je do sada sprečavalo konsolidaciju bilo kakve prednosti u korist društva Tirrenia AS i čini u potpunosti hipotetskim, kako je potvrđeno u odluci, ostvarenje takve prednosti u budućnosti. Posljedično, s obzirom na sve uvjete propisane nacionalnim pravom kako bi se postigla predmetna prednost, ne može se reći da je društvo Tirrenia AS steklo hipotetsku prednost koja proizlazi iz poreznog oslobođenja. Stoga, navedeno oslobođenje ne ulazi u pojam državne potpore u smislu članka 107. stavka 1. UFEU-a, i posljedično nije državna potpora.

                              —

                              Osim toga, i dalje pod pretpostavkom da bi se uvjeti predviđeni za predmetno porezno oslobođenje mogli u budućnosti ostvariti, dvojbeno je da bi se to moglo dogoditi prilikom potpune likvidacije društva Tirrenia.

                              —

                              Tužitelj precizira da, čak i kad bi predmetna mjera dovela do konkretne prednosti, društvo Tirrenia AS ne sudjeluje u trgovini unutar Unije, niti ima položaj na tržištu koji se može održati ili poboljšati, s posljedičnim smanjenjem mogućnosti za poduzetnike sa sjedištem u drugim državama članicama, da uđu na talijansko tržište.

                  3.

                  Treći tužbeni razlog, temelji se na povredi načela pravne sigurnosti i dobre uprave u vezi s trajanjem postupka.

                              —

                              Tužitelj tvrdi da je ovdje osporavani istražni postupak predugo trajao, protivno načelu pravne sigurnosti i dobre uprave.


title: Predmet T-596/20: Tužba podnesena 29. rujna 2020. – Roller protiv EUIPO-a – Flex Equipos de Descanso (DORMILLO)

text:
               9.11.2020

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 378/46

      Tužba podnesena 29. rujna 2020. – Roller protiv EUIPO-a – Flex Equipos de Descanso (DORMILLO)
      (Predmet T-596/20)
      (2020/C 378/55)
      Jezik postupka: engleski

         Stranke

         Tužitelj: Roller GmbH & Co. KG (Gelsenkirchen, Njemačka) (zastupnik: W. Zürbig, odvjetnik)

         Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO)

         Druga stranka pred žalbenim vijećem: Flex Equipos de Descanso, SA (Getafe, Španjolska)

         Podaci o postupku pred EUIPO-om

         Podnositelj prijave spornog žiga: tužitelj pred Općim sudom

         Predmetni sporni žig: međunarodna registracija u kojoj je naznačena Europska unija u odnosu na figurativni žig DORMILLO – Međunarodna registracija u kojoj je naznačena Europska unija br. 1 410 451

         Postupak pred EUIPO-om: postupak povodom prigovora

         Pobijana odluka: odluka drugog žalbenog vijeća EUIPO-a od 26. lipnja 2020. u predmetu R 2846/2019-2

         Tužbeni zahtjev

      Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

                  —

                  poništi pobijanu odluku;

                  —

                  odbije prigovor protivne stranke u dijelu u kojem se odbija zaštita u Europskoj uniji međunarodne registracije br. 1 410 451 za svu osporavanu robu i usluge iz razreda 20., 24. i 35;

                  —

                  dodijeli zaštitu za osporavanu međunarodnu registraciju Dormillo br. 1 410 451 za svu navedenu osporavanu robu i usluge na području Europske unije;

                  —

                  naloži EUIPO-u snošenje troškova

         Tužbeni razlog

                  —

                  Povreda članka 72. stavka 2. u vezi s člankom 8. stavkom 1. točkom (b) Uredbe (EU) 2017/1001 Europskog parlamenta i Vijeća.


title: Predmet T-601/20: Tužba podnesena 29. rujna 2020. – Tirrenia di navigazione protiv Komisije

text:
               9.11.2020

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 378/46

      Tužba podnesena 29. rujna 2020. – Tirrenia di navigazione protiv Komisije
      (Predmet T-601/20)
      (2020/C 378/56)
      Jezik postupka: talijanski

         Stranke

         Tužitelj: Tirrenia di navigazione SpA (Roma, Italija) (zastupnici: B. Nascimbene i F. Rossi Dal Pozzo, odvjetnici)

         Tuženik: Europska komisija

         Tužbeni zahtjev

      Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

                  —

                  poništi pobijanu odluku u odnosu na članak 1. stavak 3.;

                  —

                  podredno, poništi članak 2. odluke kojim se nalaže povrat navodnih potpora, proglašavajući da takav povrat odmah stupa na snagu i proizvodi učinak;

                  —

                  naloži Komisiji snošenje troškova postupka.

         Tužbeni razlozi i glavni argumenti

      Ovom se tužbom traži poništenje Odluke Komisije C(2020) 1108 od 2. ožujka 2020., u vezi s državnom potporom C 64/99 (ex NN 68/99) koju je Italija provela u korist brodarskih društava Adriatica, Caremar, Siremar, Saremar i Toremar (Gruppo Tirrenia), u dijelu u kojem su u članku 1. stavku 3. potpore dodijeljene društvu Adriatica za razdoblje od siječnja 1992. do srpnja 1994., u odnosu na liniju Brindisi/Corfù/Igoumenitsa/Patrasso proglašene nespojivim s unutarnjim tržištem i nezakonitima i, u kojem se u članku 2. Italiji nalaže da provede povrat potpore od korisnika.
      U prilog osnovanosti tužbe tužitelj ističe tri tužbena razloga.

                  1.

                  Prvi tužbeni razlog, temelji se na postupovnim povredama u vezi s rokom zastare za povrat potpora koje se smatraju nezakonitim i nespojivim.

                              —

                              U tom pogledu se ističe da je svojom odlukom tuženik povrijedio članak 17. Postupovne uredbe (Uredba Vijeća (EU) 2015/1589 od 13. srpnja 2015. o utvrđivanju detaljnih pravila primjene članka 108. Ugovora o funkcioniranju Europske unije) u skladu s kojim ovlasti Komisije u vezi s povratom potpora podliježu roku zastare od deset godina. Tužitelj tvrdi da je taj rok prekoračen.

                  2.

                  Drugi tužbeni razlog, temelji se na pogrešnoj primjeni propisa u području državnih potpora, pogrešnoj kvalifikaciji potpore kao nove, nezakonitosti odluke kojom se državna potpora proglašava novom i nespojivom, te na povredi obveze obrazlaganja i načela proporcionalnosti.

                              —

                              U tom pogledu se ističe da je tuženik pogrešno kvalificirao subvencije za obveze pružanja javnih usluga (PSO) dodijeljene društvu Adriatica kao nove potpore. Za tužitelja, financiranje obveza pružanja javnih usluga koje je preuzelo društvo Adriatica ulazi u sustav potpora koji je uspostavljen 1936. i naknadne izmjene takvog sustava potpora nisu izmijenile njegovu stvarnu prirodu, mijenjajući ga u novi sustav potpora.

                              —

                              Tuženik je osim toga pogrešno kvalificirao subvencije za PSO dodijeljene društvu Adriatica za razdoblje od siječnja 1992. do srpnja 1994., u vezi s linijom Brindisi/Corfù/Igoumenitsa/Patrasso, nespojivima s unutarnjim tržištem. Tuženik smatra da nespojivost potpore dodijeljene društvu Adriatica proizlazi iz sudjelovanja tog društva u tom razdoblju, u sporazumu o određivanju cijena koje treba primijeniti na gospodarska vozila također na liniji Brindisi/Corfù/Igoumenitsa/Patrasso.

                              —

                              Tužitelj u odnosu na drugi razlog iznosi da tuženik nije na odgovarajući način ispunio obvezu obrazlaganja koju ima u skladu sa zahtjevima koji proizlaze iz članka 296. stavka 2. UFEU-a i članka 41. stavka 2. točke (c) Povelje Europske unije o temeljnim pravima. Za tužitelja pobijana odluka stoga sadržava nedostatak u obrazloženju takve prirode da sprečava Opći sud u vršenju kontrole zakonitosti.

                              —

                              Tužitelj također ističe povredu načela proporcionalnosti.

                  3.

                  Treći tužbeni razlog, temelji se na povredi načela pravne sigurnosti i dobre uprave u vezi s trajanjem postupka, kao i na relevantnosti u ovom slučaju načela legitimnih očekivanja.

                              —

                              U tom pogledu se ističe da je u svojoj cjelini, postupak koji je doveo do usvajanja pobijane odluke trajao predugo i da su stoga povrijeđena načela pravne sigurnosti i dobre uprave. Osim toga, zbog trajanja postupka tužitelj ima razloga vjerovati da se mjere koje se na njega odnose ne mogu okvalificirati kao nove i nespojive državne potpore. Tužitelj stoga drži da tuženik nije mogao naložiti povrat potpore jer bi to bilo protivno općem načelu prava Unije.


title: Predmet T-53/20: Rješenje Općeg suda od 18. rujna 2020. – Entreprise commune IMI 2 protiv CHS-a

text:
               9.11.2020

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 378/48

      Rješenje Općeg suda od 18. rujna 2020. – Entreprise commune IMI 2 protiv CHS-a
      (Predmet T-53/20) (1)

      (2020/C 378/57)
      Jezik postupka: engleski
      Predsjednik devetoga vijeća odredio je brisanje predmeta.

         (1)  SL C 114, 6. 4. 2020.


title: Predmet T-334/20: Rješenje Općeg suda od 8. rujna 2020. – KH protiv ESVD-a

text:
               9.11.2020

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 378/48

      Rješenje Općeg suda od 8. rujna 2020. – KH protiv ESVD-a
      (Predmet T-334/20) (1)

      (2020/C 378/59)
      Jezik postupka: francuski
      Predsjednik sedmog vijeća odredio je brisanje predmeta.

         (1)  SL C 247, 27. 7. 2020.


title: Predmet C-595/18 P: Presuda Suda (drugo vijeće) od 27. siječnja 2021. – The Goldman Sachs Group Inc./Europska komisija, Prysmian SpA, Prysmian Cavi e Sistemi Srl (Žalba – Tržišno natjecanje – Zabranjeni sporazumi – Europsko tržište električnih kablova – Podjela tržišta u okviru projekata – Uredba (EZ) br. 1/2003 – Članak 23. stavak 2. – Pripisivost povrede jednog društva drugomu – Pretpostavka stvarnog izvršavanja odlučujućeg utjecaja – Subjekt koji kontrolira 100 % glasačkih prava povezanih s dionicama drugog društva)

text:
               15.3.2021

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 88/5

      Presuda Suda (drugo vijeće) od 27. siječnja 2021. – The Goldman Sachs Group Inc./Europska komisija, Prysmian SpA, Prysmian Cavi e Sistemi Srl
      (Predmet C-595/18 P) (1)

      (Žalba - Tržišno natjecanje - Zabranjeni sporazumi - Europsko tržište električnih kablova - Podjela tržišta u okviru projekata - Uredba (EZ) br. 1/2003 - Članak 23. stavak 2. - Pripisivost povrede jednog društva drugomu - Pretpostavka stvarnog izvršavanja odlučujućeg utjecaja - Subjekt koji kontrolira 100 % glasačkih prava povezanih s dionicama drugog društva)
      (2021/C 88/04)
      Jezik postupka: engleski

         Stranke

         Žalitelj: The Goldman Sachs Group Inc. (zastupnici: A. Mangiaracina, avvocatessa, J. Koponen, advokat)

         Druge stranke u postupku: Europska komisija (zastupnici: P. Rossi, C. Sjödin, T. Vecchi i J. Norris, agenti), Prysmian SpA, Prysmian Cavi e Sistemi Srl (zastupnici: C. Tesauro i L. Armati, avvocati)

         Izreka

                  1.

                  Žalba se odbija.

                  2.

                  Društvu The Goldman Sachs Group Inc. nalaže se snošenje, osim vlastitih, i troškova Europske komisije.

                  3.

                  Društva Prysmian SpA i Prysmian Cavi e Sistemi Srl snose vlastite troškove.

         (1)  SL C 445, 10. 12. 2018.


title: Predmet C-764/18: Presuda Suda (četvrto vijeće) od 27. siječnja 2021. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Tribunal Supremo – Španjolska) – Ayuntamiento de Pamplona/Orange España SAU (Zahtjev za prethodnu odluku – Ovlaštenje u području elektroničkih komunikacijskih mreža i usluga – Općinska naknada za posjedovanje ili korištenje javnog dobra – Direktiva 2002/20/EZ – Primjena na poduzetnike koji pružaju usluge fiksne telefonije i pristupa internetu – Pojmovi „elektroničke komunikacijske mreže” i „elektroničke komunikacijske usluge” – Članak 12. – Administrativne naknade – Članak 13. – Pristojbe za prava korištenja i za prava na instalaciju opreme – Područje primjene – Ograničenja u pogledu izvršavanja ovlasti oporezivanja država članica)

text:
               15.3.2021

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 88/6

      Presuda Suda (četvrto vijeće) od 27. siječnja 2021. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Tribunal Supremo – Španjolska) – Ayuntamiento de Pamplona/Orange España SAU
      (Predmet C-764/18) (1)

      (Zahtjev za prethodnu odluku - Ovlaštenje u području elektroničkih komunikacijskih mreža i usluga - Općinska naknada za posjedovanje ili korištenje javnog dobra - Direktiva 2002/20/EZ - Primjena na poduzetnike koji pružaju usluge fiksne telefonije i pristupa internetu - Pojmovi „elektroničke komunikacijske mreže” i „elektroničke komunikacijske usluge” - Članak 12. - Administrativne naknade - Članak 13. - Pristojbe za prava korištenja i za prava na instalaciju opreme - Područje primjene - Ograničenja u pogledu izvršavanja ovlasti oporezivanja država članica)
      (2021/C 88/05)
      Jezik postupka: španjolski

         Sud koji je uputio zahtjev

      Tribunal Supremo

         Stranke glavnog postupka

         Tužitelj: Ayuntamiento de Pamplona

         Tuženik: Orange España SAU

         Izreka

                  1.

                  Direktivu 2002/20/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 7. ožujka 2002. o ovlaštenju u području elektroničkih komunikacijskih mreža i usluga (Direktiva o ovlaštenju), kako je izmijenjena Direktivom 2009/140/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 25. studenoga 2009., treba tumačiti na način da se ona isto tako primjenjuje i na poduzetnike koji pružaju usluge fiksne telefonije i pristupa internetu.

                  2.

                  Članke 12. i 13. Direktive 2002/20, kako je izmijenjena Direktivom 2009/140, treba tumačiti na način da im se ne protivi nacionalni propis kojim se poduzetnicima koji su vlasnici infrastruktura ili mreža nužnih za elektroničke komunikacije i koji potonje koriste za pružanje usluga fiksne telefonije i pristupa internetu nameće naknada čiji se iznos određuje isključivo s obzirom na godišnje bruto prihode koje ti poduzetnici ostvare na području dotične države članice.

         (1)  SL C 112, 25. 3. 2019.


title: Spojeni predmeti C-229/19 i C-289/19: Presuda Suda (prvo vijeće) od 27. siječnja 2021. (zahtjevi za prethodnu odluku koje su uputili Gerechtshof te Amsterdam i Gerechtshof Den Haag – Nizozemska) – Dexia Nederland BV/XXX (C-229/19), Z (C-289/19) (Zahtjev za prethodnu odluku – Zaštita potrošača – Direktiva 93/13/EEZ – Nepoštene odredbe u potrošačkim ugovorima – Članak 3. stavak 1., članak 4. stavak 1. i članak 6. stavak 1. – Ocjena nepoštenosti ugovornih odredaba – Odredba kojom se unaprijed utvrđuje moguća prednost vjerovnika u slučaju raskida ugovora – Znatnija neravnoteža u pravima i obvezama stranaka proizašlima iz ugovora – Datum na koji treba ocjenjivati neravnotežu – Utvrđenje nepoštenosti odredbe – Posljedice – Zamjena nepoštene ugovorne odredbe dispozitivnom odredbom domaćeg prava)

text:
               15.3.2021

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 88/7

      Presuda Suda (prvo vijeće) od 27. siječnja 2021. (zahtjevi za prethodnu odluku koje su uputili Gerechtshof te Amsterdam i Gerechtshof Den Haag – Nizozemska) – Dexia Nederland BV/XXX (C-229/19), Z (C-289/19)
      (Spojeni predmeti C-229/19 i C-289/19) (1)

      (Zahtjev za prethodnu odluku - Zaštita potrošača - Direktiva 93/13/EEZ - Nepoštene odredbe u potrošačkim ugovorima - Članak 3. stavak 1., članak 4. stavak 1. i članak 6. stavak 1. - Ocjena nepoštenosti ugovornih odredaba - Odredba kojom se unaprijed utvrđuje moguća prednost vjerovnika u slučaju raskida ugovora - Znatnija neravnoteža u pravima i obvezama stranaka proizašlima iz ugovora - Datum na koji treba ocjenjivati neravnotežu - Utvrđenje nepoštenosti odredbe - Posljedice - Zamjena nepoštene ugovorne odredbe dispozitivnom odredbom domaćeg prava)
      (2021/C 88/07)
      Jezik postupka: nizozemski

         Sudovi koji su uputili zahtjeve

      Gerechtshof te Amsterdam, Gerechtshof Den Haag

         Stranke glavnih postupaka

         Žalitelj i druga stranka u postupku: Dexia Nederland BV

         Žalitelj i druge stranke u postupku: XXX (C-229/19), Z (C-289/19)

         Izreka

                  1.

                  Odredbe Direktive Vijeća 93/13/EEZ od 5. travnja 1993. o nepoštenim uvjetima u potrošačkim ugovorima treba tumačiti na način da se odredba sadržana u aleatornom ugovoru sklopljenom između prodavatelja robe ili pružatelja usluga i potrošača, kao što su to ugovori o leasingu dionica, mora smatrati nepoštenom ako se s obzirom na okolnosti sklapanja predmetnog ugovora i uzimajući u obzir datum njegova sklapanja tom odredbom može tijekom njegova ispunjavanja prouzročiti znatnija neravnoteža u pravima i obvezama stranaka, i to čak i u slučaju ako bi ta neravnoteža nastupila samo ako bi se ostvarile određene okolnosti ili ako bi navedena odredba u drugim okolnostima mogla čak i koristiti potrošaču. U tim okolnostima na sudu koji je uputio zahtjev jest da uzimajući u obzir okolnosti sklapanja ugovora provjeri je li odredba kojom se unaprijed utvrđuje prednost koju prodavatelj robe ili pružatelj usluga ostvaruje u slučaju prijevremenog raskida ugovora mogla prouzročiti takvu neravnotežu od trenutka sklapanja navedenog ugovora.

                  2.

                  Odredbe Direktive 93/13 treba tumačiti na način da se prodavatelj robe ili pružatelj usluga koji je kao prodavatelj potrošaču nametnuo ugovornu odredbu koju je nacionalni sud, kada se ugovor može održati na snazi bez te ugovorne odredbe, proglasio nepoštenom i, posljedično, ništavom, ne može pozivati na zakonsku naknadu štete predviđenu dispozitivnom odredbom nacionalnog prava koja bi bila primjenjiva da ne postoji navedena ugovorna odredba.

         (1)  SL C 187, 3. 6. 2019.

         SL C 280, 19. 8. 2019.


title: Predmet C-361/19: Presuda Suda (četvrto vijeće) od 27. siječnja 2021. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio College van Beroep voor het bedrijfsleven – Nizozemska) – De Ruiter vof/Minister van Landbouw, Natuur en Voedselkwaliteit (Zahtjev za prethodnu odluku – Zajednička poljoprivredna politika – Sustav potpora poljoprivrednicima – Uredba (EU) br. 1306/2013 – Članak 97. stavak 1. i članak 99. stavak 1. – Izravna plaćanja – Smanjenja i ukidanja u slučaju nepridržavanja pravila o višestrukoj sukladnosti – Određivanje godine koju treba uzeti u obzir radi izračuna postotnog smanjenja – Proporcionalne, učinkovite i odvraćajuće kazne – Provedbena uredba (EU) br. 809/2014 – Članak 73. stavak 4. prvi podstavak točka (a))

text:
               15.3.2021

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 88/8

      Presuda Suda (četvrto vijeće) od 27. siječnja 2021. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio College van Beroep voor het bedrijfsleven – Nizozemska) – De Ruiter vof/Minister van Landbouw, Natuur en Voedselkwaliteit
      (Predmet C-361/19) (1)

      (Zahtjev za prethodnu odluku - Zajednička poljoprivredna politika - Sustav potpora poljoprivrednicima - Uredba (EU) br. 1306/2013 - Članak 97. stavak 1. i članak 99. stavak 1. - Izravna plaćanja - Smanjenja i ukidanja u slučaju nepridržavanja pravila o višestrukoj sukladnosti - Određivanje godine koju treba uzeti u obzir radi izračuna postotnog smanjenja - Proporcionalne, učinkovite i odvraćajuće kazne - Provedbena uredba (EU) br. 809/2014 - Članak 73. stavak 4. prvi podstavak točka (a))
      (2021/C 88/08)
      Jezik postupka: nizozemski

         Sud koji je uputio zahtjev

      College van Beroep voor het bedrijfsleven

         Stranke glavnog postupka

         Tužitelj: De Ruiter vof

         Tuženik: Minister van Landbouw, Natuur en Voedselkwaliteit

         Izreka

      Članak 97. stavak 1. prvi podstavak i članak 99. stavak 1. prvi podstavak Uredbe (EU) br. 1306/2013 Europskog parlamenta i Vijeća od 17. prosinca 2013. o financiranju, upravljanju i nadzoru zajedničke poljoprivredne politike i o stavljanju izvan snage uredaba Vijeća (EEZ) br. 352/78, (EZ) br. 165/94, (EZ) br. 2799/98, (EZ) br. 814/2000, (EZ) br. 1290/2005 i (EZ) 485/2008, kao i članak 73. stavak 4. prvi podstavak točku (a) Provedbene uredbe Komisije (EU) br. 809/2014 оd 17. srpnja 2014. o utvrđivanju pravila za primjenu Uredbe (EU) br. 1306/2013 Europskog parlamenta i Vijeća u pogledu integriranog administrativnog i kontrolnog sustava, mjera ruralnog razvoja i višestruke sukladnosti treba tumačiti na način da smanjenja izravnih plaćanja zbog nepridržavanja pravila o višestrukoj sukladnosti treba izračunati na temelju plaćanja koja su odobrena ili trebaju biti odobrena za godinu u kojoj je došlo do tog nepridržavanja.

         (1)  SL C 270, 12. 8. 2019.


title: Predmet C-466/19 P: Presuda Suda (osmo vijeće) od 28. siječnja 2021. – Qualcomm, Inc., Qualcomm Europe, Inc./Europska komisija (Žalba – Tržišno natjecanje – Zlouporaba vladajućeg položaja – Tržište sklopova čipova za osnovni radiofrekvencijski pojas UMTS – Uredba (EZ) br. 1/2003 – Članak 18. stavak 3. – Odluka o zahtjevu za pružanje informacija – Potrebnost traženih informacija – Proporcionalnost – Teret dokazivanja – Samooptuživanje)

text:
               15.3.2021

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 88/10

      Presuda Suda (osmo vijeće) od 28. siječnja 2021. – Qualcomm, Inc., Qualcomm Europe, Inc./Europska komisija
      (Predmet C-466/19 P) (1)

      (Žalba - Tržišno natjecanje - Zlouporaba vladajućeg položaja - Tržište sklopova čipova za osnovni radiofrekvencijski pojas UMTS - Uredba (EZ) br. 1/2003 - Članak 18. stavak 3. - Odluka o zahtjevu za pružanje informacija - Potrebnost traženih informacija - Proporcionalnost - Teret dokazivanja - Samooptuživanje)
      (2021/C 88/10)
      Jezik postupka: engleski

         Stranke

         Žalitelji: Qualcomm, Inc., Qualcomm Europe, Inc. (zastupnici: M. Pinto de Lemos Fermiano Rato, odvjetnik, M. Davilla, dikigoros)

         Druga stranka u postupku: Europska komisija (zastupnici: H. van Vliet, G. Conte, M. Farley i C. Urraca Caviedes, agenti)

         Izreka

                  1.

                  Žalba se odbija.

                  2.

                  Društvima Qualcomm Inc. i Qualcomm Europe Inc. nalaže se snošenje troškova.

         (1)  SL C 263, 5. 8. 2019.


title: Predmet C-649/19: Presuda Suda (peto vijeće) od 28. siječnja 2021. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Spetsializiran nakazatelen sad – Bugarska) – kazneni postupak protiv IR (Zahtjev za prethodnu odluku – Pravosudna suradnja u kaznenim stvarima – Direktiva 2012/13/EU – Članci 4. do 7. – Obavijesti o pravima iz priloga I. i II. – Okvirna odluka 2002/584/PUP – Pravo na informiranje u kaznenom postupku – Obavijest o pravima prilikom uhićenja – Pravo na informiranje o optužbama – Pravo na pristup sadržaju spisa – Osoba uhićena na temelju europskog uhidbenog naloga u državi članici izvršenja)

text:
               15.3.2021

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 88/10

      Presuda Suda (peto vijeće) od 28. siječnja 2021. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Spetsializiran nakazatelen sad – Bugarska) – kazneni postupak protiv IR
      (Predmet C-649/19) (1)

      (Zahtjev za prethodnu odluku - Pravosudna suradnja u kaznenim stvarima - Direktiva 2012/13/EU - Članci 4. do 7. - Obavijesti o pravima iz priloga I. i II. - Okvirna odluka 2002/584/PUP - Pravo na informiranje u kaznenom postupku - Obavijest o pravima prilikom uhićenja - Pravo na informiranje o optužbama - Pravo na pristup sadržaju spisa - Osoba uhićena na temelju europskog uhidbenog naloga u državi članici izvršenja)
      (2021/C 88/11)
      Jezik postupka: bugarski

         Sud koji je uputio zahtjev

      Spetsializiran nakazatelen sad

         Stranka glavnog kaznenog postupka

      IR

         uz sudjelovanje: Spetsializirana prokuratura

         Izreka

                  1.

                  Članak 4., osobito njegov stavak 3., te članak 6. stavak 2. i članak 7. stavak 1. Direktive 2012/13/EU Europskog parlamenta i Vijeća od 22. svibnja 2012. o pravu na informiranje u kaznenom postupku treba tumačiti na način da se prava koja su njima obuhvaćena ne primjenjuju na osobe koje su uhićene radi izvršenja europskog uhidbenog naloga.

                  2.

                  Ispitivanje trećeg i četvrtog prethodnog pitanja nije otkrilo nijedan element koji bi utjecao na valjanost Okvirne odluke 2002/584/PUP od 13. lipnja 2002. o Europskom uhidbenom nalogu i postupcima predaje između država članica, kako je izmijenjena Okvirnom odlukom Vijeća 2009/299/PUP od 26. veljače 2009., s obzirom na članke 6. i 47. Povelje Europske unije o temeljnim pravima.

         (1)  SL C 413, 9. 12. 2019.


title: Predmet C-787/19: Presuda Suda (šesto vijeće) od 27. siječnja 2021. – Europska komisija/Republika Austrija (Povreda obveze države članice – Oporezivanje – Porez na dodanu vrijednost (PDV) – Direktiva 2006/112/EZ – Članci 306. do 310. – Posebna odredba za putničke agente – Primjena na sve vrste klijenata – Nacionalno zakonodavstvo koje isključuje putničke usluge pružene poreznim obveznicima koji ih koriste za svoje poduzeće – Članak 73. – Porezna osnovica – Utvrđivanje ukupne porezne osnovice za grupe usluga ili za sve usluge pružene tijekom oporezivog razdoblja – Neusklađenost)

text:
               15.3.2021

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 88/11

      Presuda Suda (šesto vijeće) od 27. siječnja 2021. – Europska komisija/Republika Austrija
      (Predmet C-787/19) (1)

      (Povreda obveze države članice - Oporezivanje - Porez na dodanu vrijednost (PDV) - Direktiva 2006/112/EZ - Članci 306. do 310. - Posebna odredba za putničke agente - Primjena na sve vrste klijenata - Nacionalno zakonodavstvo koje isključuje putničke usluge pružene poreznim obveznicima koji ih koriste za svoje poduzeće - Članak 73. - Porezna osnovica - Utvrđivanje ukupne porezne osnovice za grupe usluga ili za sve usluge pružene tijekom oporezivog razdoblja - Neusklađenost)
      (2021/C 88/12)
      Jezik postupka: njemački

         Stranke

         Tužitelj: Europska komisija (zastupnici: M. Wasmeier i J. Jokubauskaitė, agenti)

         Tuženik: Republika Austrija (zastupnici: F. Koppensteiner i A. Posch, agenti)

         Izreka

                  1.

                  Time što je isključila iz posebnog režima poreza na dodanu vrijednost (PDV) koji se primjenjuje na putničke agente putničkih usluga koje se pružaju poreznim obveznicima, koji ih koriste za svoje poduzeće, i time što je dala ovlaštenje putničkim agentima, u mjeri u kojoj podliježu tom režimu, da paušalno određuju poreznu osnovicu PDV-a za grupe usluga ili za sve usluge pružene tijekom poreznog razdoblja, Republika Austrija povrijedila je svoje obveze iz članka 73. i članaka 306. do 310. Direktive 2006/112/EZ Vijeća od 28. studenoga 2006. o zajedničkom sustavu poreza na dodanu vrijednost.

                  2.

                  Republici Austriji nalaže se snošenje troškova postupka.

         (1)  SL C 413, 9. 12. 2019.


title: Predmet C-266/20 P: Žalba koju je 15. lipnja 2020. podnio ZU protiv presude Općeg suda (sedmo vijeće) od 31. ožujka 2020. u predmetu T-499/19, ZU/ESVD

text:
               15.3.2021

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 88/11

      Žalba koju je 15. lipnja 2020. podnio ZU protiv presude Općeg suda (sedmo vijeće) od 31. ožujka 2020. u predmetu T-499/19, ZU/ESVD
      (Predmet C-266/20 P)
      (2021/C 88/13)
      Jezik postupka: engleski

         Stranke

         Žalitelj: ZU (zastupnik: C. Bernard-Glanz, odvjetnik)

         Druga stranka u postupku: Europska služba za vanjsko djelovanje
      Rješenjem od 20. siječnja 2021. Sud (sedmo vijeće) odlučio je da se žalba odbacuje kao djelomično očito nedopuštena i odbija kao djelomično očito neosnovana te je naložio žalitelju snošenje vlastitih troškova.


title: Predmet C-390/20 P: Žalba koju su 17. kolovoza 2020. podnijeli HZ kao likvidator društva etc-gaming GmbH i OX kao likvidator društva Casino-Equipment Vermietungs GmbH protiv rješenja Općeg suda (šesto vijeće) od 16. lipnja 2020. u predmetu T-803/19, etc-gaming GmbH i Casino-Equipment Vermietungs GmbH/Europska komisija

text:
               15.3.2021

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 88/12

      Žalba koju su 17. kolovoza 2020. podnijeli HZ kao likvidator društva etc-gaming GmbH i OX kao likvidator društva Casino-Equipment Vermietungs GmbH protiv rješenja Općeg suda (šesto vijeće) od 16. lipnja 2020. u predmetu T-803/19, etc-gaming GmbH i Casino-Equipment Vermietungs GmbH/Europska komisija
      (Predmet C-390/20 P)
      (2021/C 88/14)
      Jezik postupka: njemački

         Stranke

         Žalitelji: HZ kao likvidator društva etc-gaming GmbH i OX kao likvidator društva Casino-Equipment Vermietungs GmbH (zastupnik: A. Schuster, odvjetnik)

         Druga stranka u postupku: Europska komisija
      Sud (šesto vijeće) je rješenjem od 28. siječnja 2021. odbacio žalbu kao očito neosnovanu i odlučio da će žalitelji snositi svoje troškove.


title: Predmet C-404/20 P: Žalba koju je 25. kolovoza 2020. podnio Brands Up OÜ protiv presude Općeg suda (peto vijeće) od 25. lipnja 2020. u predmetu T-651/19, Brands Up OÜ/Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO)

text:
               15.3.2021

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 88/12

      Žalba koju je 25. kolovoza 2020. podnio Brands Up OÜ protiv presude Općeg suda (peto vijeće) od 25. lipnja 2020. u predmetu T-651/19, Brands Up OÜ/Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO)
      (Predmet C-404/20 P)
      (2021/C 88/15)
      Jezik postupka: finski

         Stranke

         Žalitelj: Brands Up OÜ (zastupnici: M. Welin, odvjetnik i J. Kaulo, ovlašteni zastupnik)

         Druga stranka u postupku: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO)
      Rješenjem od 17. prosinca 2020. Sud (vijeće za dopuštanje žalbi) odlučio je da žalba nije dopuštena i da društvo Brands Up OÜ snosi svoje troškove.


title: Predmet C-652/20: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 2. prosinca 2020. uputio Tribunalul Bucureşti (Rumunjska) – HW, ZF, MZ/Allianz Elementar Versicherungs AG

text:
               15.3.2021

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 88/12

      Zahtjev za prethodnu odluku koji je 2. prosinca 2020. uputio Tribunalul Bucureşti (Rumunjska) – HW, ZF, MZ/Allianz Elementar Versicherungs AG
      (Predmet C-652/20)
      (2021/C 88/16)
      Jezik postupka: rumunjski

         Sud koji je uputio zahtjev

      Tribunalul Bucureşti

         Stranke

         Tužitelji: HW, ZF, MZ

         Tuženik: Allianz Elementar Versicherungs AG

         Prethodno pitanje

      Treba li odredbe članka 11. stavka 1. točke (b) Uredbe (EU) br. 1215/2012 (1) tumačiti na način da se odnose samo na međunarodnu nadležnost država članica [Europske unije] ili na način da određuju i unutarnju (mjesnu) nadležnost suda na čijem području se nalazi prebivalište korisnika osiguranja?

         (1)  Uredba (EU) br. 1215/2012 Europskog parlamenta i Vijeća od 12. prosinca 2012. o [sudskoj] nadležnosti, priznavanju i izvršenju sudskih odluka u građanskim i trgovačkim stvarima (SL 2012., L 351, str. 1.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 19., svezak 11., str. 289. i ispravci SL 2014., L 160, str. 40., SL 2016., L 202, str. 57.)


title: Predmet C-657/20: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 4. prosinca 2020. uputio Juzgado de Primera Instancia n.° 1 de Cazalla de la Sierra (Španjolska) – Caixabank SA/ZN, SD, AH

text:
               15.3.2021

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 88/13

      Zahtjev za prethodnu odluku koji je 4. prosinca 2020. uputio Juzgado de Primera Instancia n.o 1 de Cazalla de la Sierra (Španjolska) – Caixabank SA/ZN, SD, AH
      (Predmet C-657/20)
      (2021/C 88/17)
      Jezik postupka: španjolski

         Sud koji je uputio zahtjev

      Juzgado de Primera Instancia n.o 1 de Cazalla de la Sierra

         Stranke glavnog postupka

         Ovrhovoditelj: Caixabank SA

         Ovršenici: ZN, SD, AH

         Prethodna pitanja

      S obzirom na prava priznata Direktivom [Vijeća 93/13/EEZ od 5. travnja 1993. o nepoštenim uvjetima u potrošačkim ugovorima] (1) i kriterije utvrđene u presudama Suda od 14. ožujka 2013.[, Aziz (C-415/11, EU:C:2013:164)] i od 26. ožujka 2019.[, Abanca Corporación Bancaria et Bankia (C-70/17 i C-179/17, EU:C:2019:250)] o tome da neispunjenje obveze plaćanja mora biti dovoljno značajno u pogledu trajanja i iznosa zajma kako bi se primijenila odredba o prijevremenom dospijeću, postavlja se sljedeće pitanje:
      Je li nužno da neispunjenje plaćanja bude značajno istodobno i u pogledu iznosa zajma i u pogledu njegova trajanja ili je dovoljno da je ispunjen jedan od navedenih kriterija?
      U slučaju da u obzir treba uzeti oba kriterija (trajanje i iznos zajma) i smatrati da oba kriterija trebaju biti ispunjena i zajedno ocijenjena, nastaju dvojbe o tome zahtijeva li se nacionalnim zakonodavstvom (članak 24. [Leya 5/2019, de 15 de marzo, reguladora de los contratos de crédito inmobiliario (Zakon 5/2019 od 15. ožujka o uređenju ugovora o stambenom kreditu)]) i nacionalnom sudskom praksom (presuda Tribunala Supremo (Vrhovni sud, Španjolska) br. 463/19) da se odvagnu oba kriterija.
      U slučaju da oba kriterija (trajanje i iznos zajma) trebaju biti ispunjena i zajedno ocijenjena, nastaju dvojbe u pogledu rješavanja slučajeva u kojima dođe do značajnog neispunjenja samo u pogledu iznosa zajma, odnosno neplaćanja 3 % pozajmljene glavnice, u skladu s člankom 24. Zakona 5/19, ali ne i do značajnog neispunjenja u pogledu trajanja zajma, kada nije plaćeno manje od 12 mjesečnih obroka, u skladu s jedinim vremenskim upućivanjima iz članka 24. Zakona 5/19.

         (1)  SL L 95, 21. 4. 1993., str. 29. (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 15., svezak 12., str. 24.)


title: Predmet C-669/20: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 8. prosinca 2020. uputio Varhoven administrativen sad (Bugarska) – Veridos GmbH/Ministar na vatreshnite raboti na Republika Bulgaria i Mühlbauer ID Services GmbH – S&T

text:
               15.3.2021

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 88/13

      Zahtjev za prethodnu odluku koji je 8. prosinca 2020. uputio Varhoven administrativen sad (Bugarska) – Veridos GmbH/Ministar na vatreshnite raboti na Republika Bulgaria i Mühlbauer ID Services GmbH – S&T
      (Predmet C-669/20)
      (2021/C 88/18)
      Jezik postupka: bugarski

         Sud koji je uputio zahtjev

      Varhoven administrativen sad

         Stranke glavnog postupka

         Tužitelj: Veridos GmbH

         Tuženici: Ministar na vatreshnite raboti na Republika Bulgaria, Mühlbauer ID Services GmbH – S&T

         Prethodna pitanja

                  1.

                  Treba li članak 56. Direktive 2014/24/EU (1) u vezi s njezinim člankom 69. odnosno članak 38. Direktive 2009/81/EZ (2) u vezi s njezinim člankom 49. tumačiti na način da javni naručitelj nije obvezan ispitati je li riječ o izuzetno niskoj ponudi u slučaju objektivne neprimjenjivosti kriterija koji se u nacionalnom zakonu utvrđuje za ocjenu izuzetno niske ponude i nepostojanja drugog kriterija koji je javni naručitelj odabrao i prethodno ga objavio?

                  2.

                  Treba li članak 56. Direktive 2014/24/EU u vezi s njezinim člankom 69., odnosno članak 38. Direktive 2009/81/EZ u vezi s njezinim člankom 49. tumačiti na način da je javni naručitelj obvezan ispitati je li riječ o izuzetno niskoj ponudi samo u slučaju kad u pogledu neke ponude postoji sumnja ili je, naprotiv, javni naručitelj uvijek obvezan uvjeriti se u ozbiljnost zaprimljenih ponuda, pri čemu u tom pogledu navodi odgovarajuće obrazloženje?

                  3.

                  Primjenjuje li se taj zahtjev na javnog naručitelja ako su u okviru postupka javne nabave podnesene samo dvije ponude?

                  4.

                  Treba li članak 47. Povelje Europske unije o temeljnim pravima tumačiti na način da se sudsko ispitivanje provodi za ocjenu koju javni naručitelj daje o pitanju postoji li sumnja da je riječ o izuzetno niskoj ponudi, odnosno za njegovo uvjerenje da je u slučaju sudionika u postupku javne nabave čija je ponuda uvrštena na prvo mjesto riječ o ozbiljnoj ponudi?

                  5.

                  U slučaju potvrdnog odgovora na prethodno pitanje: treba li članak 47. Povelje Europske unije o temeljnim pravima tumačiti na način da javni naručitelj u postupku javne nabave koji nije ispitao je li riječ o izuzetno niskoj ponudi ima obvezu pružiti opravdanje i obrazloženje kad je riječ o pitanju zašto u pogledu postojanja izuzetno niske ponude, odnosno u pogledu ozbiljnosti ponude koja je uvrštena na prvo mjesto, ne postoji nikakva sumnja?

         (1)  Direktiva 2014/24/EU Europskog parlamenta i Vijeća od 26. veljače 2014. o javnoj nabavi i o stavljanju izvan snage Direktive 2004/18/EZ (SL 2014., L 94, str. 65. i ispravci SL 2015., L 275, str. 68., SL 2016., L 311, str. 26. i SL 2020., L 406, str. 67.)

         (2)  Direktiva 2009/81/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 13. srpnja 2009. o usklađivanju postupaka nabave za određene ugovore o radovima, ugovore o nabavi robe i ugovore o uslugama koje sklapaju javni naručitelji ili naručitelji u području obrane i sigurnosti te izmjeni direktiva 2004/17/EZ i 2004/18/EZ (SL 2009., L 216, str. 76.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 6., svezak 1., str. 236.)


title: Predmet C-689/20: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 18. prosinca 2020. uputio Sofiyski rayonen sad (Bugarska) – „Banka DSK” EAD/RP

text:
               15.3.2021

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 88/14

      Zahtjev za prethodnu odluku koji je 18. prosinca 2020. uputio Sofiyski rayonen sad (Bugarska) – „Banka DSK” EAD/RP
      (Predmet C-689/20)
      (2021/C 88/19)
      Jezik postupka: bugarski

         Sud koji je uputio zahtjev

      Sofiyski rayonen sad

         Stranke glavnog postupka

         Tužitelj:„Banka DSK” EAD

         Tuženik: RP

         Prethodna pitanja

                  1.

                  Treba li članak 3. stavak 1. Direktive 93/13/EEZ (1) u vezi s točkom 1. podtočkama (e) i (f) Priloga toj direktivi te članak 15. stavke 2. i 3. Povelje Europske unije o temeljnim pravima tumačiti na način da se odredbama zasnivaju obveze na štetu potrošača protivno uvjetu o dobroj vjeri, ako se njima znatno povećavaju troškovi koje potrošač ima u skladu s ugovorom o kreditu, u slučaju kad potrošač svoju plaću mjesečno ne prima [na račun] u banci koja odobrava kredit, s obzirom na to da je potrošač u skladu s ugovornim uvjetima obvezan zasnovati založno pravo na svojem potraživanju plaće neovisno o tome na koji način i u kojoj državi prima plaću?

                  2.

                  U slučaju niječnog odgovara na prvo pitanje, treba li članak 3. stavak 1. Direktive 93/13/EEZ u vezi s točkom 1. podtočkama (e) i (f) Priloga toj direktivi tumačiti na način da se odredbama zasnivaju obveze na štetu potrošača protivno uvjetu o dobroj vjeri u slučaju kad se njima obvezuje potrošača na samo to da svoju plaću prima [na račun] kod prodavatelja robe ili pružatelja usluge koji odobrava kredit, nego da se stvarno koristi i drugim uslugama prodavatelja robe ili pružatelja usluge koji odobrava kredit?

                  3.

                  U slučaju potvrdnog odgovora na drugo pitanje, koje kriterije u načelu treba poštovati nacionalni sud prilikom ocjene nepoštenosti? Treba li osobito uzeti u obzir jačinu povezanosti predmeta ugovora o kreditu s dodatnim uslugama kojima se treba koristiti potrošač, broj dodatnih usluga i nacionalne propise o ograničavanju vezanih prodaja?

                  4.

                  Vrijedi li načelo tumačenja nacionalnog prava u skladu s pravom Unije, kako je utvrđeno u t. 26. presude 14/83, von Colson, i prilikom tumačenja nacionalnih propisa kojima se uređuju druga pravna područja, ali koja su povezana s pravnim područjem (konkretno, odredbe o nepoštenom tržišnom natjecanju) pravnog akta Europske unije, koji nacionalni sud primjenjuje u postupku koji se pred njim vodi (u ovom slučaju Direktiva 93/13/EEZ o nepoštenim uvjetima u potrošačkim ugovorima)?

                  5.

                  Treba li članak 7. stavak 2. u vezi s člankom 6. stavkom 1. točkom (d) Direktive 2005/29/EZ (2) i članak 10. stavak 2. točku (f) Direktive 2008/48/EZ (3) tumačiti na način da se u skladu s tim člancima zabranjuje navođenje informacije o nižoj kamatnoj stopi u glavnom ugovoru o potrošačkom kreditu ako odobravanje kredita po toj kamatnoj stopi ovisi o uvjetima koji se utvrđuju u prilogu ugovoru? Treba li prilikom tog ispitivanja ocijeniti način na koji su formulirani uvjeti za smanjenje kamatne stope, nepostojanje mogućnosti takvog smanjenja i sredstva koja dovode do novog smanjenja?

                  6.

                  Treba li članak 5. stavak 2. točku (b) Direktive 2005/29/EZ tumačiti na način da prilikom ocjene postojanja mogućnosti bitnog narušavanja gospodarskog ponašanja potrošača u obzir valja uzeti tržišni udio banke, koja odobrava potrošačke kredite, s obzirom na potrebe potrošača koji se koriste takvim proizvodima?

                  7.

                  Treba li članak 3. točku (g) Direktive 2008/48/EZ tumačiti na način da troškovi u skladu s ugovorima koji su povezani s ugovorom o potrošačkom kreditu, prilikom čijeg se izvršenja odobrava kamatni popust na temelju ugovora o potrošačkom kreditu, čine dio efektivne kamatne stope kredita te ih treba uključiti u izračun te kamatne stope?

                  8.

                  Treba li članak 3. točku (g) Direktive 2008/48/EZ u vezi s člankom 5. Direktive 93/13/EEZ tumačiti na način da prilikom neispunjavanja obveza iz ugovora u vezi s ugovorom o kreditu, koje je povezano s povećanjem kamatne stope kredita, efektivnu kamatnu stopu valja izračunati i u skladu s višom kamatnom stopom u slučaju neispunjavanja obveza?

                  9.

                  Treba li članak 10. stavak 2. točku (g) Direktive 2008/48/EZ tumačiti na način da nepravilno navođenje efektivne kamatne stope u ugovoru o kreditu sklopljenom između prodavatelja robe ili pružatelja usluge i potrošača kao korisnika kredita valja smatrati nepostojanjem informacija o efektivnoj kamatnoj stopi u ugovoru o kreditu i da nacionalni sud treba primijeniti pravne posljedice predviđene u nacionalnom pravu za nepostojanje informacije o efektivnoj kamatnoj stopi u ugovoru o potrošačkom kreditu?

                  10.

                  Treba li članak 23. Direktive 2008/48/EZ tumačiti na način da je sankcija u obliku ništavosti ugovora o potrošačkom kreditu, koju predviđa nacionalni zakonodavac i u skladu s kojom treba otplatiti samo odobreni iznos glavnice, proporcionalna, ako ugovor o potrošačkom kreditu ne sadržava točnu informaciju o efektivnoj kamatnoj stopi?

         (1)  Direktiva Vijeća 93/13/EEZ od 5. travnja 1993. o nepoštenim uvjetima u potrošačkim ugovorima (SL 1993., L 95, str. 29.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 15., svezak 12., str. 24.)

         (2)  Direktiva 2005/29/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 11. svibnja 2005. o nepoštenoj poslovnoj praksi poslovnog subjekta u odnosu prema potrošaču na unutarnjem tržištu i o izmjeni Direktive Vijeća 84/450/EEZ, direktiva 97/7/EZ, 98/27/EZ i 2002/65/EZ Europskog parlamenta i Vijeća, kao i Uredbe (EZ) br. 2006/2004 Europskog parlamenta i Vijeća („Direktiva o nepoštenoj poslovnoj praksi”) (SL 2005., L 149, str. 22.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 15., svezak 8., str. 101.)

         (3)  Direktiva 2008/48/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 23. travnja 2008. o ugovorima o potrošačkim kreditima i stavljanju izvan snage Direktive Vijeća 87/102/EEZ (SL 2008., L 133, str. 66.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 15., svezak 13., str. 58.)


title: Predmet C-710/20: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 29. prosinca 2020. uputio Okresný súd Bratislava I (Slovačka) – kazneni postupak protiv AM

text:
               15.3.2021

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 88/16

      Zahtjev za prethodnu odluku koji je 29. prosinca 2020. uputio Okresný súd Bratislava I (Slovačka) – kazneni postupak protiv AM
      (Predmet C-710/20)
      (2021/C 88/20)
      Jezik postupka: slovački

         Sud koji je uputio zahtjev

      Okresný súd Bratislava I

         Stranke glavnog postupka

      Krajská prokuratúra v Bratislave, AM

         Prethodna pitanja

                  1.

                  Je li odredba nacionalnog prava kojom se izravno i bez odluke nacionalnog suda ukida odluka nacionalnog suda kojom se prekida kazneni postupak, koja na temelju nacionalnog propisa ima prirodu konačne odluke koja dovodi do oslobađanja i na temelju koje se kazneni postupak konačno prekida nakon što je u skladu s nacionalnim zakonom dana amnestija, u skladu s pravom na pošteno suđenje zajamčenim u članku 47. Povelje Europske unije o temeljnim pravima, kao i pravom da se ne bude dva puta osuđen ili kažnjen u kaznenom postupku za isto kazneno djelo zajamčenim u članku 50. Povelje Europske unije o temeljnim pravima te u članku 82. Ugovora o funkcioniranju Europske unije?
                        U slučaju niječnog odgovora na to pitanje: je li nacionalni sud vezan takvom odredbom nacionalnog prava?

                  2.

                  Je li odredba nacionalnog prava kojom se Ustavni sud u pogledu nadzora odluke Národne rade Slovenskej republiky (Parlament Slovačke Republike) o ukidanju amnestije ili pojedinačnog pomilovanja, donesene na temelju članka 86. točke (i) Ustava Slovačke Republike, ograničava samo na ocjenu njezine usklađenosti s Ustavom Slovačke Republike a da se pritom ne uzimaju u obzir obvezujući pravni akti koje je donijela Europska unija, osobito Povelja Europske unije o temeljnim pravima, Ugovor o funkcioniranju Europske unije i Ugovor o Europskoj uniji, u skladu s načelom lojalnosti u smislu članka 4. stavka 3. Ugovora o Europskoj uniji i članka 267. Ugovora o funkcioniranju Europske unije te člankom 82. Ugovora o funkcioniranju Europske unije, i pravom na pošteno suđenje zajamčenim u članku 47. Povelje Europske unije o temeljnim pravima, kao i pravom da se ne bude dva puta osuđen ili kažnjen u kaznenom postupku za isto kazneno djelo zajamčenim u članku 50. Povelje Europske unije o temeljnim pravima?
                        U slučaju niječnog odgovora na to pitanje: je li nacionalni sud vezan takvom odlukom nacionalnog Ustavnog suda?