title: Predmet T-195/12: Presuda Općeg suda od 23. rujna 2014. – Nuna International protiv OHIM-a – Nanu-Nana Joachim Hoepp (nuna) ( „Žig Zajednice — Postupak povodom prigovora — Prijava figurativnog žiga Zajednice nuna — Raniji verbalni žigovi Zajednice NANA i NANU-NANA — Relativni razlog za odbijanje — Nepostojanje vjerojatnosti dovođenja u zabludu — Nepostojanje sličnosti proizvoda — Članak 8. stavak 1. točka (b) Uredbe (EZ) br. 207/2009” )

text:
               3.11.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 388/10

         Presuda Općeg suda od 23. rujna 2014. – Nuna International protiv OHIM-a – Nanu-Nana Joachim Hoepp (nuna)
   (Predmet T-195/12) (1)

   ((„Žig Zajednice - Postupak povodom prigovora - Prijava figurativnog žiga Zajednice nuna - Raniji verbalni žigovi Zajednice NANA i NANU-NANA - Relativni razlog za odbijanje - Nepostojanje vjerojatnosti dovođenja u zabludu - Nepostojanje sličnosti proizvoda - Članak 8. stavak 1. točka (b) Uredbe (EZ) br. 207/2009”))
   2014/C 388/11
   Jezik postupka: engleski

      Stranke

      Tužitelj: Nuna International BV (Erp, Nizozemska) (zastupnik: A. Alpera Plazas, odvjetnik)

      Tuženik: Ured za usklađivanje na unutarnjem tržištu (žigovi i dizajni) (zastupnik: V. Melgar, agent)

      Druga stranka u postupku pred žalbenim vijećem OHIM-a, intervenijent u postupku pred Općim sudom: Nanu-Nana Joachim Hoepp GmbH & Co. KG (Bremen, Njemačka) (zastupnik: A. Nordemann, odvjetnik)

      Predmet

   Tužba protiv odluke prvog žalbenog vijeća OHIM-a od 15. veljače 2012. (predmet R 476/2011-1) koja se odnosi na postupak povodom prigovora između društava Nanu-Nana Joachim Hoepp GmbH & Co. KG i Nuna International BV.

      Izreka

               1.

               Odluka prvog žalbenog vijeća Ureda za usklađivanje na unutarnjem tržištu (žigovi i dizajni) (OHIM) od 15. veljače 2012. (predmet R 476/2011-1) koja se odnosi na postupak povodom prigovora između društava Nanu-Nana Joachim Hoepp GmbH & Co. KG i Nuna International BV poništava se u dijelu koji se odnosi na „dječja kolica za dojenčad; dječja kolica; sigurnosna sjedala za djecu u vozilima” iz razreda 12 u smislu Međunarodne klasifikacije proizvoda i usluga (Nicanska klasifikacija) za registriranje žigova od 15. lipnja 1957. kako je izmijenjena i dopunjena, kao i na „hodalice za djecu” i „vreće za spavanje za dojenčad i djecu” iz razreda 20.

               2.

               U preostalom dijelu tužba se obija.

               3.

               Svaka stranka snosit će vlastite troškove.

      (1)  SL C 209, 14.7.2012.


title: Predmet C-113/13: Presuda Suda (peto vijeće) od 11. prosinca 2014. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Consiglio di Stato – Italija) – Azienda sanitaria locale n. 5 „Spezzino” , ANPAS Associazione Nazionale Pubblica Assistenza – Comitato Regionale Liguria, Regione Liguria protiv San Lorenzo Società Cooperativa Sociale, Croce Verde Cogema Cooperativa Sociale Onlus (Zahtjev za prethodnu odluku — Usluge zdravstvenog prijevoza — Nacionalno zakonodavstvo koje za djelatnosti zdravstvenog prijevoza za javne zdravstvene ustanove prednost daje volonterskim udrugama koje ispunjavaju zakonske uvjete te su registrirane — Spojivost s pravom Unije — Javna nabava — Članci 49. UFEU-a i 56. UFEU-a — Direktiva 2004/18/EZ — Mješovite usluge, navedene istodobno u Prilogu II. A i u Prilogu II. B Direktivi 2004/18 — Članak 1. stavak 2. točke (a) i (d) — Pojam „javna nabava usluga”  — Naplatni karakter — Protuusluga koja se sastoji od naknade nastalih troškova)

text:
               9.2.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 46/3

         Presuda Suda (peto vijeće) od 11. prosinca 2014. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Consiglio di Stato – Italija) – Azienda sanitaria locale n. 5 „Spezzino”, ANPAS Associazione Nazionale Pubblica Assistenza – Comitato Regionale Liguria, Regione Liguria protiv San Lorenzo Società Cooperativa Sociale, Croce Verde Cogema Cooperativa Sociale Onlus
   (Predmet C-113/13) (1)

   ((Zahtjev za prethodnu odluku - Usluge zdravstvenog prijevoza - Nacionalno zakonodavstvo koje za djelatnosti zdravstvenog prijevoza za javne zdravstvene ustanove prednost daje volonterskim udrugama koje ispunjavaju zakonske uvjete te su registrirane - Spojivost s pravom Unije - Javna nabava - Članci 49. UFEU-a i 56. UFEU-a - Direktiva 2004/18/EZ - Mješovite usluge, navedene istodobno u Prilogu II. A i u Prilogu II. B Direktivi 2004/18 - Članak 1. stavak 2. točke (a) i (d) - Pojam „javna nabava usluga” - Naplatni karakter - Protuusluga koja se sastoji od naknade nastalih troškova))
   (2015/C 046/03)
   Jezik postupka: talijanski

      Sud koji je uputio zahtjev

   Consiglio di Stato

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelji: Azienda sanitaria locale n. 5 „Spezzino”, ANPAS Associazione Nazionale Pubblica Assistenza – Comitato Regionale Liguria, Regione Liguria

      Tuženici: San Lorenzo Società Cooperativa Sociale, Croce Verde Cogema Cooperativa Sociale Onlus

      uz sudjelovanje: Croce Rossa Italiana – Comitato regionale Liguria i dr.

      Izreka

   Članci 49. UFEU-a i 56. UFEU-a trebaju se tumačiti na način da se ne protive nacionalnom propisu koji, kao što je onaj o kojem je riječ u glavnom postupku, predviđa da pružanje usluga hitnog i iznimno hitnog zdravstvenog prijevoza treba ponajprije i izravnom dodjelom, bez ikakva oglašavanja, povjeriti ugovorno angažiranim volonterskim tijelima, pod uvjetom da zakonski i ugovorni okvir u kojem se odvija djelatnost tih tijela stvarno doprinosi socijalnoj svrsi kao i ostvarivanju ciljeva solidarnosti i proračunske učinkovitosti na kojima se temelji taj propis.

      (1)  SL C 156, 1.6.2013.


title: Predmet T-784/16: Tužba podnesena 1. studenoga 2016. – Pilla protiv Komisije i EACEA-e

text:
               9.1.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 6/52

         Tužba podnesena 1. studenoga 2016. – Pilla protiv Komisije i EACEA-e
   (Predmet T-784/16)
   (2017/C 006/65)
   Jezik postupka: talijanski

      Stranke

      Tužitelj: Rinaldo Pilla (Venafro, Italija) (zastupnik: A. Silvestri, odvjetnik)

      Tuženici: Europska komisija, Izvršna agencija za obrazovanje, audiovizualnu politiku i kulturu

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

               —

               nakon prethodne suspenzije tekućeg odabira, poništi u cijelosti odluku Europske komisije – Directorate General for Education and Culture od 2. rujna 2016., Ref. Ares 2016 4930111, o isključenju Rinalda Pille iz sudjelovanja u projektu financiranja zbog ozbiljne povrede zakona, odnosno podredno da poništi odabir u cijelosti jer je zbog kršenja zakona nevaljan;

               —

               u slučaju da se ipak ne utvrdi prikladnost kandidata Rinalda Pille, tuženicima naloži da tužitelju naknade štetu zbog gubitka prilike koja proizlazi iz njegova bezrazložnog i neopravdanog isključenja iz predmetnog projekta financiranja, primarno u visini od 1 050 000,00 eura, odnosno podredno u visini od 400 000,00 eura.

      Tužbeni razlozi i glavni argumenti

   Tužba se podnosi protiv odluke o isključenju tužitelja iz odabira za sudjelovanje u europskom financiranju [Call for proposals EAC/S05/2016, Support for a preparatory action to create an EU Festival Award and an EU Festival Label in the field of Culture: EFFE (Europe for Festivals – Festivals for Europe)].
   U prilog osnovanosti tužbe tužitelj iznosi dva tužbena razloga.

               1.

               Prvi tužbeni razlog: ozbiljna povreda zakona u pogledu naslova I. Priloga Preporuci Europske komisije 2003/361/EZ od 6. svibnja 2013., članka 2. točke 28. Uredbe (EU) br. 1303/2013 Europskog parlamenta i Vijeća od 17. prosinca 2013. o utvrđivanju zajedničkih odredbi o Europskom fondu za regionalni razvoj, Europskom socijalnom fondu, Kohezijskom fondu, Europskom poljoprivrednom fondu za ruralni razvoj i Europskom fondu za pomorstvo i ribarstvo i o utvrđivanju općih odredbi o Europskom fondu za regionalni razvoj, Europskom socijalnom fondu, Kohezijskom fondu i Europskom fondu za pomorstvo i ribarstvo te o stavljanju izvan snage Uredbe Vijeća (EZ) br. 1083/2006 (SL 2013., L 347, str. 320.), predviđanja Vijeća od 17. prosinca 2013. te članka 1. stavka 821. Zakona o stabilnosti iz 2016.

                           —

                           U prilog prvom tužbenom razlogu tužitelj tvrdi da je osoba koja obavlja samostalnu djelatnost, unatoč tome što nije upisana u strukovnu udrugu, za potrebe pristupa strukturnim fondovima izjednačena s poduzećem, neovisno o njegovom pravnom obliku. Osobe koje obavljaju samostalnu djelatnost imaju mogućnost pristupa fondovima za znanstvena istraživanja, kulturne i industrijske inovacije. Tužitelj tvrdi da pobijana odluka nije vodila računa o tome da je Zakon o stabilnosti iz 2016. kojim je provedena europska preporuka iz 2013., definitivno razjasnio da su samostalni djelatnici izjednačeni s poduzećima. Tužitelj smatra da ga se kao osobu koja obavlja samostalnu djelatnost treba smatrati odgovarajućim kandidatom jer je u svojstvu osobe koja obavlja samostalnu djelatnost obveznik plaćanja PDV-a.

               2.

               Drugi tužbeni razlog: zahtjev za naknadu štete

                           —

                           Tužitelj s tim u vezi tvrdi da mu je isključenje iz odabira uzrokovalo ozbiljnu štetu jer je nesumnjivo da neuključivanje u odabir za projekt „VENAFRO EUROPEAN FESTIVAL OF LITERATURE” podrazumijeva očiti gubitak prilike, čiju procjenu treba odrediti na osnovama pravičnosti, uzimajući u obzir prirodu i značaj predmetnog projekta, pa se ta procjena preliminarno mora utvrditi u visini navedenog financiranja.


title: Predmet T-309/12: Presuda Općeg suda od 16. srpnja 2014. – Zweckverband Tierkörperbeseitigung protiv Komisije ( „Državne potpore — Usluge uklanjanja životinjskih lešina i klaoničkog otpada — Očuvanje rezervnih kapaciteta za slučaj epizootije — Odluka kojom se potpore proglašavaju nespojivima s unutarnjim tržištem — Pojam poduzetnika — Pogodnost — Usluga od općega gospodarskog interesa — Kompenzacija u vezi s obvezom pružanja javne usluge — Negativan utjecaj na trgovinu između država članica i narušavanje tržišnog natjecanja — Postojeće ili nove potpore — Nužnost potpore — Supsidijarnost — Legitimno očekivanje — Pravna sigurnost — Proporcionalnost” )

text:
               1.9.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 292/36

         Presuda Općeg suda od 16. srpnja 2014. – Zweckverband Tierkörperbeseitigung protiv Komisije
   (Predmet T-309/12) (1)

   ((„Državne potpore - Usluge uklanjanja životinjskih lešina i klaoničkog otpada - Očuvanje rezervnih kapaciteta za slučaj epizootije - Odluka kojom se potpore proglašavaju nespojivima s unutarnjim tržištem - Pojam poduzetnika - Pogodnost - Usluga od općega gospodarskog interesa - Kompenzacija u vezi s obvezom pružanja javne usluge - Negativan utjecaj na trgovinu između država članica i narušavanje tržišnog natjecanja - Postojeće ili nove potpore - Nužnost potpore - Supsidijarnost - Legitimno očekivanje - Pravna sigurnost - Proporcionalnost”))
   2014/C 292/43
   Jezik postupka: njemački

      Stranke

      Tužitelj: Zweckverband Tierkörperbeseitigung in Rheinland-Pfalz, im Saarland, im Rheingau-Taunus-Kreis und im Landkreis Limburg-Weilburg (Rivenich, Njemačka) (zastupnik: A. Kerkmann, odvjetnik)

      Tuženik: Europska komisija (zastupnici: prvotno V. Kreuschitz i T. Maxian Rusche, zatim T. Maxian Rusche i C. Egerer, agenti)

      Intervenijenti koji podupiru tuženika: Saria Bio-Industries AG & Co. KG (Selm, Njemačka); SecAnim GmbH (Lünen, Njemačka); i Knochen- und Fett-Union GmbH (KFU) (Selm) (zastupnici: U. Karpenstein i C. Johann, odvjetnici)

      Predmet

   Tužba za poništenje Odluke Komisije 2012/485/EU od 25. travnja 2012. o državnoj potpori SA.25051 (C 19/10) (ex NN 23/10) koju je Njemačka dodijelila u korist Zweckverband Tierkörperbeseitigung in Rheinland-Pfalz, im Saarland, im Rheingau-Taunus-Kreis und im Landkreis Limburg-Weilburg (SL L 236, str. 1.).

      Izreka

               1.

               Tužba se odbija.

               2.

               Zweckverband Tierkörperbeseitigung in Rheinland-Pfalz, im Saarland, im Rheingau-Taunus-Kreis und im Landkreis Limburg-Weilburg snosit će vlastite troškove iz glavnog postupka kao i troškove Europske komisije.

               3.

               Društvo Saria Bio-Industries AG & Co. KG, SecAnim GmbH i Knochen- und Fett-Union GmbH (KFU) snosit će vlastite troškove iz glavnog postupka.

               4.

               Društvo Zweckverband Tierkörperbeseitigung in Rheinland-Pfalz, im Saarland, im Rheingau-Taunus-Kreis und im Landkreis Limburg-Weilburg snosit će troškove postupka privremene pravne zaštite.

      (1)  SL C 273, 8.9.2012.


title: Predmet T-376/17: Tužba podnesena 14. lipnja 2017. – Poljska protiv Komisije

text:
               14.8.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 269/30

         Tužba podnesena 14. lipnja 2017. – Poljska protiv Komisije
   (Predmet T-376/17)
   (2017/C 269/41)
   Jezik postupka: poljski

      Stranke

      Tužitelj: Republika Poljska (zastupnik: B. Majczyna)

      Tuženik: Europska komisija

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

               —

               poništi provedbenu odluku Europske komisije C(2017) 2104 final od 4. travnja 2017. o produženju suspenzije mjesečnih isplata Poljskoj potpore za prethodno priznavanje skupina proizvođača u sektoru voća i povrća u okviru Europskog fonda za jamstva u poljoprivredi (EFJP);

               —

               naloži Europskoj komisiji snošenje troškova.

      Tužbeni razlozi i glavni argumenti

   U prilog osnovanosti tužbe tužitelj ističe dva tužbena razloga.

               1.

               Prvi tužbeni razlog: povreda članka 41. stavka 2. podstavka 2., druge rečenice u vezi s člankom 41. stavkom 2. prvim podstavkom i točkom (b) uvodnom rečenicom Uredbe br. 1306/2013 (1) zbog produljenja suspenzije mjesečnih isplata na temelju pogrešno utvrđenog činjeničnog stanja i pogrešnog tumačenja prava, iako uvjeti za suspenziju mjesečnih isplata nisu bili ispunjeni.

               2.

               Drugi tužbeni razlog: povreda načela proporcionalnosti i članka 41. stavka 3. Uredbe br. 1306/2013 zbog zadržavanja suspenzije mjesečnih plaćanja na razini koja je krajnje neproporcionalna opasnosti od mogućeg financijskog gubitka za proračun Unije.

      (1)  Uredba (EU) br. 1306/2013 Europskog parlamenta i Vijeća od 17. prosinca 2013. o financiranju, upravljanju i nadzoru zajedničke poljoprivredne politike (SL 2013., L 347, str. 549.).


title: Predmet T-574/11: Rješenje Općeg suda od 12. prosinca 2013. — Unipol Banca protiv OHIM-a — Union Investment Privatfonds (unicard)

text:
               15.2.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 45/44

         Rješenje Općeg suda od 12. prosinca 2013. — Unipol Banca protiv OHIM-a — Union Investment Privatfonds (unicard)
   (Predmet T-574/11) (1)

   2014/C 45/75
   Jezik postupka: engleski
   Predsjednik trećeg vijeća odredio je brisanje predmeta.

      (1)  SL C 6, 7.1.2012.


title: Predmet T-95/15: Tužba podnesena 20. veljače 2015. – Printeos i dr. protiv Komisije

text:
               20.4.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 127/36

         Tužba podnesena 20. veljače 2015. – Printeos i dr. protiv Komisije
   (Predmet T-95/15)
   (2015/C 127/49)
   Jezik postupka: španjolski

      Stranke

      Tužitelji: Printeos, SA (Alcalá de Henares, Španjolska), Tompla Sobre Exprés, SL (Alcalá de Henares, Španjolska), Tompla Scandinavia AB (Stockholm, Švedska), Tompla France SARL (Fleury Mérogis, Francuska), Tompla Druckererzeugnisse Vertriebs GmbH (Leonberg, Njemačka) (zastupnici: H. Brokelmann i P. Martínez-Lage Sobredo, odvjetnici)

      Tuženik: Europska komisija

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelji od Općeg suda zahtijevaju da:

               —

               na temelju članka 263. UFEU-a poništi članak 2. Odluke Komisije C(2014) 9295 final od 10. prosinca 2014. u vezi s postupkom na temelju članka 101. UFEU-i članka 53. Sporazuma o EGP-u (AT.39780 – Omotnice) zbog toga što određivanje iznosa novčanih kazni (a osobito prilagodba na temelju točke 37. Smjernica o načinu utvrđivanja novčanih kazni) nije dužno obrazloženo; ili

               —

               podredno, na temelju neograničene sudske nadležnosti koju mu priznaje članak 31. Uredbe (EZ) br. 1/2003 na temelju članka 261. UFEU-a izmijeni članak 2. Odluke Komisije C(2014) 9295 final od 10. prosinca 2014. u vezi s postupkom na temelju članka 101. UFEU-a i članka 53. Sporazuma o EGP-u (AT.39780 – Omotnice), (i) tako da sankciju izrečenu društvu TOMPLA odredi najmanje 55 % ispod zakonskog maksimuma (članak 23. stavak 2. Uredbe (EZ) br. 1/2003) – ili, ako to nije moguće, u onom postotku koji Opći sud smatra prikladnim – kako bi na taj način uspostavio ravnotežu između te sankcije i novčanih kazni izrečenih društvima Bong i Hamelin, i (ii) tako da smanji dodatno izrečenu kaznu za najmanje 33 % ili, ako to nije moguće, za postotak koji Opći sud smatra prikladnim – kako bi uzeo u obzir novčanu kaznu koju je izrekla Comisión Nacional de la Competencia (državna komisija za tržišno natjecanje) (CNC) Odlukom od 25. ožujka 2013. u spisu 5/0316/10, Papirnate omotnice, i

               —

               Komisiji naloži snošenje troškova ovog postupka.

      Tužbeni razlozi i glavni argumenti

   U odluci koja se pobija u ovom postupku određeno je da su tužitelji povrijedili članak 101. UFEU-a i članak 53. Sporazuma o EGP-u time što su od 8. listopada 2003. do 22. travnja 2008. sudjelovali u jedinstvenoj i kontinuiranoj povredi koja je obuhvaćala Dansku, Francusku, Njemačku, Norvešku, Švedsku i Ujedinjenu Kraljevinu u sektoru kataloških omotnica i posebnih omotnica, a koja se sastojala u usklađivanju cijena, podjeli klijenata i razmjeni poslovno osjetljivih informacija.
   U prilog osnovanosti tužbe tužitelji ističu tri tužbena razloga.

               1.

               Prvi tužbeni razlog, koji se temelji na povredi obveze obrazlaganja s obzirom na to da nisu opravdani ni nužnost prilagodbe osnovnog iznosa novčanih kazni na temelju točke 37. Smjernica o određivanju novčanih kazni ni konkretan postotak sniženja primijenjen na pojedinog poduzetnika.

               2.

               Drugi tužbeni razlog, koji se temelji na povredi načela jednakog postupanja i određivanja iznosa novčane kazne prilagodbom osnovnog iznosa novčanih kazni na temelju točke 37. Smjernica o određivanju novčanih kazni.

               3.

               Treći tužbeni razlog, koji se temelji na povredi načelâ proporcionalnosti i zabrane diskriminacije u određivanju iznosa novčane kazne time što nije uzeta u obzir novčana kazna koju je ranije odredilo španjolsko tijelo nadležno za tržišno natjecanje.


title: Predmet T-257/13: Presuda Općeg suda od 25. veljače 2015. – Poljska protiv Komisije ( „EFSJP — Odsjek za jamstva — EFJP i EPFRR — Troškovi isključeni iz financiranja — Ruralni razvoj — Troškovi Poljske — Članak 7. Uredbe (EZ) br. 1258/1999 — Članak 31. Uredbe (EZ) br. 1290/2005 — Učinkovitost kontrola — Obveza obrazlaganja — Načelo supsidijarnosti” )

text:
               13.4.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 118/26

         Presuda Općeg suda od 25. veljače 2015. – Poljska protiv Komisije
   (Predmet T-257/13) (1)

   ((„EFSJP - Odsjek za jamstva - EFJP i EPFRR - Troškovi isključeni iz financiranja - Ruralni razvoj - Troškovi Poljske - Članak 7. Uredbe (EZ) br. 1258/1999 - Članak 31. Uredbe (EZ) br. 1290/2005 - Učinkovitost kontrola - Obveza obrazlaganja - Načelo supsidijarnosti”))
   (2015/C 118/33)
   Jezik postupka: poljski

      Stranke

      Tužitelj: Republika Poljska (zastupnici: B. Majczyna i D. Krawczyk, agenti)

      Tuženik: Europska komisija (zastupnici: P. Rossi i A. Szmytkowska, agenti)

      Predmet

   Zahtjev za poništenje Provedbene odluke Komisije 2013/123/EU od 26. veljače 2013. o isključivanju iz financiranja od strane Europske unije određenih izdataka nastalih za države članice u okviru Europskog fonda za smjernice i jamstva u poljoprivredi (EFSJP), Odsjeka za jamstva, Europskog fonda za jamstva u poljoprivredi (EFJP) i Europskog poljoprivrednog fonda za ruralni razvoj (EPFRR) (SL L 67, str. 20.), u dijelu u kojem se odnosi na mjeru „Prijevremena mirovina” koju provodi Republika Poljska.

      Izreka

               1.

               Tužba se odbija.

               2.

               Republici Poljskoj nalaže se snošenje troškova.

      (1)  SL C 207, 20.7.2013.


title: Predmet T-589/14: Tužba podnesena 8. kolovoza 2014. – Musso protiv Parlamenta

text:
               6.10.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 351/22

         Tužba podnesena 8. kolovoza 2014. – Musso protiv Parlamenta
   (Predmet T-589/14)
   2014/C 351/28
   Jezik postupka: francuski

      Stranke

      Tužitelj: François Musso (Ajaccio, Francuska) (zastupnik: A. Gross, odvjetnik)

      Tuženik: Europski parlament

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

               —

               ovu tužbu utvrdi dopuštenom i osnovanom;

               —

               poništi odluku od 26. lipnja 2014.;

                           —

                           primarno na temelju formalne nepravilnosti zbog izostanka potpisa predsjednika;

                           —

                           podredno, zbog povrede prava na obranu uslijed izostanka javnosti odluke od 17. srpnja 1996. koja je poslužila kao osnova za odluku od 26. lipnja 2014.;

                           —

                           podredno, zbog povrede načela kontradiktornosti;

                           —

                           podredno, zbog nedostatnog obrazloženja odluke od 26. lipnja 2014.;

                           —

                           podredno, zbog povrede načela razumnog roka koje utječe na izvršavanje prava na obranu;

                           —

                           podredno, zbog povrede načela stečenog prava;

               —

               osigura tužitelju sva druga prava, potraživanja, sredstva i tužbe radi utvrđenja;

               —

               naloži tuženiku snošenje svih troškova u postupku.

      Tužbeni razlozi i glavni argumenti

   U prilog osnovanosti tužbe tužitelj ističe šest tužbenih razloga.

               1.

               Prvi tužbeni razlog odnosi se na formalnu nepravilnost pobijane odluke od 26. lipnja 2014. koju nije potpisao predsjednik Parlamenta u skladu s unutarnjim pravilnikom Europskog parlamenta.

               2.

               Drugi tužbeni razlog odnosi se na povredu prava na obranu tužitelja budući da odluka od 17. srpnja 1996., koja je poslužila kao osnova za pobijanu odluku od 26. lipnja 2014., nije bila objavljena povredom članka 28. unutarnjeg pravilnika zastupnika.

               3.

               Treći tužbeni razlog odnosi se na povredu načela kontradiktornosti.

               4.

               Četvrti tužbeni razlog odnosi se na nedostatno obrazloženje pobijane odluke.

               5.

               Peti tužbeni razlog odnosi se na povredu načela razumnog roka budući da je Parlament čekao osam godina prije nego što je pokrenuo postupak naknade od tužitelja.

               6.

               Šesti tužbeni razlog odnosi se na povredu načela stečenog prava budući da pobijana odluka preispituje mirovinska prava koja je tužitelj stekao 3. kolovoza 1994.


title: Predmet T-558/15: Tužba podnesena 25. rujna 2015. – Iran Insurance protiv Vijeća

text:
               25.1.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 27/58

         Tužba podnesena 25. rujna 2015. – Iran Insurance protiv Vijeća
   (Predmet T-558/15)
   (2016/C 027/75)
   Jezik postupka: engleski

      Stranke

      Tužitelj: Iran Insurance Company (Teheran, Iran) (zastupnik: D. Luff, odvjetnik)

      Tuženik: Vijeće Europske unije

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

               —

               naloži Vijeću Europske unije tužitelju naknaditi materijalnu i nematerijalnu štetu koju je pretrpio time što je Vijeće protiv njega nezakonito odredilo mjere ograničavanja sukladno sljedećim nezakonitim aktima Vijeća: i) Odlukom Vijeća 2010/644/ZVSP od 25. listopada 2010. o izmjeni Odluke 2010/413/ZVSP o mjerama ograničavanja protiv Irana i stavljanju izvan snage Zajedničkog stajališta 2007/140/ZVSP (1); ii) Uredbom Vijeća (EU) br. 961/2010 od 25. listopada 2010. (2); iii) Odlukom Vijeća 2011/783/ZVSP od 1. prosinca 2011. o izmjeni Odluke 2010/413/ZVSP o mjerama ograničavanja protiv Irana (3); iv) Provedbenom uredbom Vijeća (EU) br. 1245/2011 od 1. prosinca 2011. o provedbi Uredbe br. 961/2010 o mjerama ograničavanja protiv Irana (4); v) Uredbom Vijeća (EU) br. 267/2012 od 23. ožujka 2012. o mjerama ograničavanja protiv Irana i stavljanju izvan snage Uredbe (EU) br. 961/2010 (5);

               —

               naloži plaćanje naknade štete u ukupnom iznosu od: i) 84 767,66 britanskih funti plus; ii) 4 774 187,07 eura plus; iii) 1 532,688 američkih dolara plus iv) bilo koji drugi iznos koji može biti utvrđen tijekom postupka, koji obuhvaća nematerijalnu i materijalnu štetu koju je tužitelj pretrpio kao posljedicu nezakonitih akata Vijeća;

               —

               naloži Vijeću snošenje tužiteljevih troškova vezanih uz ovaj postupak.

      Tužbeni razlozi i glavni argumenti

   U prilog osnovanosti tužbe tužitelj ističe sljedeće argumente.

               1.

               Tužitelj tvrdi da, sukladno članku 340. UFEU-a, osoba kojoj je institucija EU-a prouzročila štetu od te institucije može zahtijevati naknadu štete. Sudska praksa odredila je uvjete za postavljanje takvog zahtjeva, koji su navedeni u presudi Općeg suda od 25. studenoga 2014. u predmetu Safa Nicu Sepahan protiv Vijeća (T-384/11, Zb., EU:T:2014:986) kako slijedi: a) postupanje institucije mora biti nezakonito; b) tužitelj mora pretrpjeti stvarnu štetu; i c) mora postojati uzročna veza između postupanja o kojem je riječ i štete na koju se poziva.

               2.

               Tužitelj tvrdi da su u odnosu na njegovu situaciju ispunjena gore navedena tri uvjeta: Vijeće je počinilo „ozbiljnu povredu pravnog pravila koje ima za cilj dodijeliti prava pojedincima u smislu sudske prakse”, kao što je to Opći sud presudio svojoj presudi od 6. rujna 2013. u predmetu Iran Insurance protiv Vijeća (T-12/11, EU:T:2013:401); tužitelj je pretrpio značajnu nematerijalnu i materijalnu štetu; a takva je šteta izravna posljedica nezakonitih sankcija.

               3.

               Tužitelj također navodi da je – kao što je to u nastavku detaljnije određeno u obrazloženju tužbe – nematerijalna šteta koju je pretrpio određena u iznosu 1 000 000 eura; a da materijalna šteta koju su izračunali neovisni revizori, iznosi 84 767,66 britanskih funti, plus 3 774 187,07 eura plus 1 532,688 američkih dolara, bez dovođenja u pitanje bilo kojeg dodatnog iznosa koji može biti utvrđen tijekom postupka. Stoga, ukupan iznos koji tužitelj potražuje na ime naknade štete je 84 767,66 britanskih funti plus 4 774 187,07 eura plus 1 532 697,01 američkih dolara kao i bilo koji drugi iznos koji može biti utvrđen tijekom postupka.

      (1)  SL 2010 L 281, str. 81. (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 18., svezak 3., str. 255.)

      (2)  Uredba Vijeća (EU) br. 961/2010 o mjerama ograničavanja protiv Irana i stavljanju izvan snage Uredbe (EZ) br. 423/2007, SL 2010 L 281, str.1.

      (3)  SL 2011 L 319, str. 71. (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 18., svezak 11., str. 104.)

      (4)  SL 2011 L 319, str. 11.

      (5)  SL 2012 L 88, str. 1. (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 18., svezak 4., str. 194.)


title: Predmet C-638/16 PPU: Presuda Suda (veliko vijeće) od 7. ožujka 2017. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Conseil du Contentieux des Étrangers – Belgija) – X, X protiv État belge (Zahtjev za prethodnu odluku — Uredba (EZ) br. 810/2009 — Članak 25. stavak 1. točka (a) — Viza s ograničenom područnom valjanošću — Izdavanje vize iz humanitarnih razloga ili radi poštovanja međunarodnih obveza — Pojam „međunarodne obveze” — Povelja Europske unije o temeljnim pravima — Europska konvencija za zaštitu ljudskih prava i temeljnih sloboda — Ženevska konvencija — Izdavanje vize u slučaju postojanja rizika povrede članka 4. i/ili 18. Povelje o temeljnim pravima — Nepostojanje obveze)

text:
               8.5.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 144/13

         Presuda Suda (veliko vijeće) od 7. ožujka 2017. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Conseil du Contentieux des Étrangers – Belgija) – X, X protiv État belge
   (Predmet C-638/16 PPU) (1)

   ((Zahtjev za prethodnu odluku - Uredba (EZ) br. 810/2009 - Članak 25. stavak 1. točka (a) - Viza s ograničenom područnom valjanošću - Izdavanje vize iz humanitarnih razloga ili radi poštovanja međunarodnih obveza - Pojam „međunarodne obveze” - Povelja Europske unije o temeljnim pravima - Europska konvencija za zaštitu ljudskih prava i temeljnih sloboda - Ženevska konvencija - Izdavanje vize u slučaju postojanja rizika povrede članka 4. i/ili 18. Povelje o temeljnim pravima - Nepostojanje obveze))
   (2017/C 144/18)
   Jezik postupka: francuski

      Sud koji je uputio zahtjev

   Conseil du Contentieux des Étrangers

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelj: X, X

      Tuženik: État belge

      Izreka

   Članak 1. Uredbe (EZ) br. 810/2009 Europskog parlamenta i Vijeća od 13. srpnja 2009. o uspostavi Zakonika Zajednice o vizama (Zakonik o vizama), kako je izmijenjena Uredbom (EU) br. 610/2013 Europskog parlamenta i Vijeća od 26. lipnja 2013., treba tumačiti na način da zahtjev za izdavanje vize s ograničenom područnom valjanošću koji je iz humanitarnih razloga podnio državljanin treće zemlje, na temelju članka 25. tog zakonika, pri predstavništvu države članice odredišta koje se nalazi na državnom području treće zemlje, u namjeri da podnese zahtjev za međunarodnu zaštitu čim stigne u tu državu članicu i da nakon toga u navedenoj državi članici boravi više od 90 dana tijekom razdoblja od 180 dana, ne ulazi u područje primjene navedenog zakonika, već, s obzirom na trenutačno stanje prava Unije, isključivo u područje primjene nacionalnog prava.

      (1)  SL C 38, 6. 2. 2017.


title: Predmet C-391/14: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 18. kolovoza 2014. uputio Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio (Italija) – Api Raffineria di Ancona SpA protiv Comitato nazionale per la gestione della Direttiva 2003/87/CE i dr.

text:
               20.10.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 372/7

         Zahtjev za prethodnu odluku koji je 18. kolovoza 2014. uputio Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio (Italija) – Api Raffineria di Ancona SpA protiv Comitato nazionale per la gestione della Direttiva 2003/87/CE i dr.
   (Predmet C-391/14)
   2014/C 372/11
   Jezik postupka: talijanski

      Sud koji je uputio zahtjev

   Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelj: Api Raffineria di Ancona SpA

      Tuženici: Comitato nazionale per la gestione della Direttiva 2003/87/CE, Ministero dell'Ambiente e della Tutela del Territorio e del Mare, Ministero dello Sviluppo Economico

      Prethodna pitanja

               1.

               Je li Odluka Europske komisije 2013/448/EU (1) od 5. rujna 2013. nevaljana zbog toga što prilikom izračuna emisijskih jedinica za besplatnu raspodjelu nije uzela u obzir postotak emisija povezanih s izgaranjem ispušnog plina – ili procesnih plinova u industriji čelika – niti postotak emisija povezanih s toplinom iz kogeneracije, čime je povrijedila članak 290. UFEU-a i članak 10a. stavke 1., 4. i 5. Direktive 2003/87/EZ (2), prekoračila granice ovlasti koje su joj dodijeljene tom direktivom i djelovala protivno ciljevima direktive (promicanje korištenja energetski učinkovitijih tehnologija i uvažavanje zahtjeva gospodarskog razvoja i zapošljavanja)?

               2.

               Je li Odluka Europske komisije 2013/448/EU od 5. rujna 2013. nevaljana s obzirom na članak 6. UEU-a zato što je u suprotnosti s člankom 1. Dodatnog protokola uz Europsku konvenciju za zaštitu ljudskih prava i temeljnih sloboda (EKLJP) kao i člankom 17. te konvencije s obzirom da su tom odlukom neopravdano povrijeđena legitimna očekivanja društava tužitelja da će zadržati imovinu koja se sastoji u preliminarnoj količini dodijeljenih emisijskih jedinica i na koje oni imaju pravo na temelju odredbi direktive, što je dovelo do gubitka gospodarske koristi povezane s tom imovinom?

               3.

               Je li Odluka Europske komisije 2013/448/EU od 5. rujna 2013. nevaljana u dijelu u kojem definira međusektorski faktor korekcije s obzirom da se tom odlukom krši članak 296. stavka 2. UFEU-a i članak 41. Povelje o temeljnim pravima Europske unije jer nije primjereno obrazložena?

               4.

               Je li Odluka Europske komisije 2013/448/EU od 5. rujna 2013. nevaljana u dijelu u kojem definira međusektorski faktor korekcije s obzirom da se tom odlukom krši članak 10a. stavak 5. Direktive 2003/87/EZ, načelo proporcionalnosti sadržano u članku 5. stavku 4. UEU-a te je osim toga manjkava zbog neprovođenja istrage i pogreške u ocjeni s obzirom na činjenicu da prilikom izračuna najveće količine emisijskih jedinica za besplatnu raspodjelu (podatak relevantan za definiciju jedinstvenog međusektorskog faktora korekcije) nije uzela u obzir učinke izmjena u tumačenju pojma „uređaj za izgaranje” koje su nastupile između prvog (2005-2007) i drugog razdoblja (2008-2012) provedbe Direktive 2003/87/EZ?

               5.

               Je li Odluka Europske komisije br. 448/2013/EU od 5. rujna 2013. nevaljana dijelu u kojem definira međusektorski faktor korekcije zbog povrede članka 10a. stavka 5. Direktive 2003/87/EZ, članka 9a. stavka 2. Direktive 2003/87/EZ te je osim toga manjkava zbog neprovođenja istrage i pogreške u ocjeni s obzirom na činjenicu da je izračun najveće količine emisijskih jedinica za besplatnu raspodjelu (podatak relevantan za definiciju jedinstvenog međusektorskog faktora korekcije) izvršen na temelju podataka koje su dostavile države članice, a koji su međusobno neusklađeni jer se temelje na različitim tumačenjima članka 9a. stavka 2. Direktive 2003/87/EZ?

               6.

               Je li Odluka Europske komisije 2013/448/EU od 5. rujna 2013. nevaljana u dijelu u kojem definira međusektorski faktor korekcije zbog povrede postupovnih pravila iz članka 10a. stavku 1. i članku 23. stavku 3. Direktive 2003/87/EZ?

      (1)  Odluka Komisije od 5. rujna 2013. o nacionalnim provedbenim mjerama za prijelaznu besplatnu dodjelu emisijskih jedinica stakleničkih plinova u skladu s člankom 11. stavkom 3. Direktive 2003/87/EZ Europskog parlamenta i Vijeća (SL L 240. str. 27.)

      (2)  Direktiva 2003/87/EZ Europskog Parlamenta i Vijeća od 13. listopada 2003. o uspostavi sustava trgovanja emisijskim jedinicama stakleničkih plinova unutar Zajednice i o izmjeni Direktive Vijeća 96/61/EZ (Tekst značajan za EGP) (SL L 275, str. 32.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 15., svezak 9., str. 28.)


title: Predmet F-27/13: Tužba podnesena 27. ožujka 2013. — ZZ protiv Komisije

text:
               20.7.2013

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 207/14

         Tužba podnesena 27. ožujka 2013. — ZZ protiv Komisije
   (Predmet F-27/13)
   (2013/C 207/93)

   Predmetni postupak pokrenut je prije 1. srpnja 2013., datuma pristupanja Republike Hrvatske Europskoj uniji.


title: Predmet T-271/13: Tužba podnesena 22. svibnja 2013. — Nutrexpa protiv OHIM-a — Kraft Foods Italia Intellectual Property (Cuétara MARÍA ORO)

text:
               27.7.2013

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 215/8

         Tužba podnesena 22. svibnja 2013. — Nutrexpa protiv OHIM-a — Kraft Foods Italia Intellectual Property (Cuétara MARÍA ORO)
   (Predmet T-271/13)
   2013/C 215/20

   Predmetni postupak pokrenut je prije 1. srpnja 2013., datuma pristupanja Republike Hrvatske Europskoj uniji


               20.3.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 81/12

         Zahtjev za savjetodavno mišljenje Suda EFTA-e koji je 5. studenoga 2013. podnio Okružni sud u Reykjavíku u predmetu Gunnar V. Engilbertsson protiv Íslandsbanki hf.
   (Predmet E-25/13)
   2014/C 81/11
   Dopisom Sudu EFTA-e od 5. studenoga 2013., zaprimljenim u pisarnicu Suda 12. studenoga 2013., Okružni sud u Reykjavíku (Héraðsdómur Reykjavíkur) podnio je zahtjev za savjetodavno mišljenje u predmetu Gunnar V. Engilbertsson protiv Íslandsbanki hf. o sljedećim pitanjima:

               1.

               Je li u skladu s Direktivom Vijeća 93/13/EEZ od 5. travnja 1993. o nepoštenim uvjetima u potrošačkim ugovorima da je zakonodavstvom države koja je stranka Sporazuma o EGP-u dopušteno sklapanje ugovora između potrošača i dobavljača o zajmovima za financiranje kupnje nekretnina koji sadržavaju odredbe prema kojima otplata rata zajma mora biti povezana s unaprijed utvrđenim indeksom?

               2.

               Ako se odgovorom na prvo pitanje potvrđuje da je povezivanje otplate zajmova uzetih za financiranje kupnje nekretnina s indeksom sukladno odredbama Direktive 93/13/EEZ, drugo pitanje glasi: ograničava li se Direktivom diskrecijsko pravo predmetne države članice EFTA-e da određuje, s pomoću zakonodavstva ili upravnih propisa, čimbenike koji mogu uzrokovati izmjene unaprijed utvrđenog indeksa i metoda za mjerenje tih izmjena?

               3.

               Ako se odgovorom na drugo pitanje potvrđuje da se Direktivom 93/13/EEZ ne ograničava navedeno diskrecijsko pravo države članice, treće pitanje glasi: smatra li se da se o ugovornoj odredbi pojedinačno pregovaralo u smislu članka 3. stavka 1. Direktive (a) ako je u obveznici koju potrošač potpisuje prilikom uzimanja zajma navedeno da je njegova obveza povezana s indeksom i da se temeljni indeks koji će se primijeniti u izračunu izmjene cijena navodi u obveznici; (b) ako je uz obveznicu priložen raspored otplate u kojem su prikazana procijenjena i pojedinačno navedena plaćanja koja je potrebno izvršiti na datume dospijeća zajma, a u rasporedu je navedeno da se te procjene mogu mijenjati u skladu s odlukom o indeksaciji obveznice i (c) ako potrošač i dobavljač potpisuju raspored otplate istovremeno kad potrošač potpisuje obveznicu?

               4.

               Smatra li se da je metoda izračuna izmjena cijena u ugovorima o zajmu za financiranje kupnje nekretnina potrošaču jasno objašnjena u smislu stavka 2. točke (d) Priloga Direktivi 93/13/EEZ ako su okolnosti istovjetne onima opisanima u trećem pitanju?

               5.

               Može li u prenošenju članka 6. stavka 1. Direktive 93/13/EEZ država stranka Sporazuma o EGP-u u domaćem zakonodavstvu propisati da se nepošteni ugovorni uvjeti u smislu članka 6. stavka 1. Direktive mogu proglasiti neobvezujućima za potrošača ili da su takvi uvjeti uvijek neobvezujući za potrošača?


title: Predmet T-606/13: Presuda Općeg suda od 18. studenoga 2015. – Mustang protiv OHIM-a – Dubek (Mustang) („Žig Zajednice — Postupak povodom prigovora — Prijava figurativnog žiga Zajednice Mustang — Raniji nacionalni figurativni i verbalni žigovi MUSTANG — Nepostojanje opasnosti od nanošenja štete ugledu ranijih žigova — Članak 8. stavak 5. Uredbe (EZ) br. 207/2009”)

text:
               11.1.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 7/23

         Presuda Općeg suda od 18. studenoga 2015. – Mustang protiv OHIM-a – Dubek (Mustang)
   (Predmet T-606/13) (1)

   ((„Žig Zajednice - Postupak povodom prigovora - Prijava figurativnog žiga Zajednice Mustang - Raniji nacionalni figurativni i verbalni žigovi MUSTANG - Nepostojanje opasnosti od nanošenja štete ugledu ranijih žigova - Članak 8. stavak 5. Uredbe (EZ) br. 207/2009”))
   (2016/C 007/32)
   Jezik postupka: njemački

      Stranke

      Tužitelj: Mustang – Bekleidungswerke GmbH & Co. KG (Künzelsau, Njemačka) (zastupnici: S. Völker, zatim C. Roos i S. Speckmann, odvjetnici)

      Tuženik: Ured za usklađivanje na unutarnjem tržištu (žigovi i dizajni) (zastupnici: G. Schneider i M. Fischer, agenti)

      Druga stranka u postupku pred žalbenim vijećem OHIM-a, intervenijent u postupku pred Općim sudom: Dubek Ltd (Petah Tikva, Izrael) (zastupnik: C. Thomas, odvjetnik)

      Predmet

   Tužba podnesena protiv odluke četvrtog žalbenog vijeća OHIM-a od 13. rujna 2013. (predmet R 416/2012-4), vezane uz postupak povodom prigovora između društava Mustang – Bekleidungswerke GmbH & Co. KG i Dubek Ltd.

      Izreka

               1.

               Tužba se odbija.

               2.

               Društvu Mustang – Bekleidungswerke GmbH & Co. KG nalaže se snošenje troškova.

      (1)  SL C 39, 8. 2. 2014.


title: Predmet C-385/14: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 12. kolovoza 2014. uputio Juzgado Mercantil n ° 9 de Barcelona (Španjolska) – Youssouf Drame Ba protiv Catalunya Caixa S.A.

text:
               3.11.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 388/4

         Zahtjev za prethodnu odluku koji je 12. kolovoza 2014. uputio Juzgado Mercantil no 9 de Barcelona (Španjolska) – Youssouf Drame Ba protiv Catalunya Caixa S.A.
   (Predmet C-385/14)
   2014/C 388/05
   Jezik postupka: španjolski

      Sud koji je uputio zahtjev

   Juzgado Mercantil no 9 de Barcelona

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelj: Youssouf Drame Ba

      Tuženik: Catalunya Caixa S.A.

      Prethodna pitanja

   Budući da španjolski sustav svojim člankom 43. LEC-a (1) u odnosu na individualnu tužbu koju je paralelno podnio potrošač određuje suspenzivni ili prethodni učinak do donošenja pravomoćne presude u kolektivnom postupku, pri čemu je potonji vezan onime što je odlučeno u tom postupku bez da je imao priliku iznijeti primjerene argumente u korist svog prava i podnijeti dokazna sredstva koristeći sva dostupna postupovna sredstva:

               1.

               Može li se smatrati da su to sredstvo ili mehanizam djelotvorni u smislu članka 7. stavka 1. Direktive 93/13/[E]EZ-a (2)?

               2.

               U kojoj mjeri taj suspenzivni učinak predstavlja prepreku za potrošača i stoga povredu članka 7. stavka 1. navedene direktive u pogledu isticanja ništetnosti nepoštenih odredaba u svojem ugovoru?

               3.

               Predstavlja li činjenica da se potrošač ne može povući iz kolektivne tužbe povredu članka 7. stavka 3. Direktive 93/13/[E]EZ-a?

               4.

               Ili je, naprotiv, suspenzivni učinak članka 43. LEC-a u skladu s člankom 7. Direktive 93/13/[E]EZ-a u smislu da su prava potrošača u potpunosti očuvana tom kolektivnom tužbom, s obzirom na to da španjolski pravni poredak predviđa druge, jednako djelotvorne postupovne mehanizme za zaštitu njihovih prava, kao i načelom pravne sigurnosti?

      (1)  Ley de Enjuiciamiento Civil (španjolski Zakonik o parničnom postupku)

      (2)  Direktiva Vijeća 93/13/EEZ od 5. travnja 1993. o nepoštenim uvjetima u potrošačkim ugovorima

      SL L 95, str. 29.; SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 15., svezak 12., str. 24.


title: Predmet C-439/16 PPU: Presuda Suda (četvrto vijeće) od 27. listopada 2016. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Spetsializiran nakazatelen sad – Bugarska) – kazneni postupak protiv Emila Mileva (Zahtjev za prethodnu odluku — Hitni prethodni postupak — Pravosudna suradnja u kaznenim stvarima — Direktiva (EU) 2016/343 — Članci 3. i 6. — Vremenska primjena — Sudski nadzor istražnog zatvora optuženika — Nacionalni propis koji zabranjuje tijekom raspravne faze postupka istraživati postoji li osnovana sumnja da je optuženik počinio kazneno djelo — Proturječnost članku 5. stavku 1. točki (c) i članku 5. stavku 4. Europske konvencije za zaštitu ljudskih prava i temeljnih sloboda — Margina prosudbe koju nacionalna sudska praksa ostavlja nacionalnim sudovima kako bi odlučili o primjeni te konvencije)

text:
               9.1.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 6/23

         Presuda Suda (četvrto vijeće) od 27. listopada 2016. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Spetsializiran nakazatelen sad – Bugarska) – kazneni postupak protiv Emila Mileva
   (Predmet C-439/16 PPU) (1)

   ((Zahtjev za prethodnu odluku - Hitni prethodni postupak - Pravosudna suradnja u kaznenim stvarima - Direktiva (EU) 2016/343 - Članci 3. i 6. - Vremenska primjena - Sudski nadzor istražnog zatvora optuženika - Nacionalni propis koji zabranjuje tijekom raspravne faze postupka istraživati postoji li osnovana sumnja da je optuženik počinio kazneno djelo - Proturječnost članku 5. stavku 1. točki (c) i članku 5. stavku 4. Europske konvencije za zaštitu ljudskih prava i temeljnih sloboda - Margina prosudbe koju nacionalna sudska praksa ostavlja nacionalnim sudovima kako bi odlučili o primjeni te konvencije))
   (2017/C 006/28)
   Jezik postupka: bugarski

      Sud koji je uputio zahtjev

   Spetsializiran nakazatelen sad

      Stranka glavnog kaznenog postupka

   Emil Milev

      Izreka

   Mišljenje koje je Vrhoven kasacionen sad (Vrhovni kasacijski sud, Bugarska) donio 7. travnja 2016. na početku razdoblja prijenosa Direktive (EU) 2016/343 Europskog parlamenta i Vijeća od 9. ožujka 2016. o jačanju određenih vidova pretpostavke nedužnosti i prava sudjelovati na raspravi u kaznenom postupku, koje nacionalnim sudovima koji su nadležni odlučivati o žalbi podnesenoj protiv odluke o istražnom zatvoru daje mogućnost da odluče mora li, tijekom raspravnog dijela kaznenog sudskog postupka, zadržavanje optuženika u istražnom zatoru biti podvrgnuto sudskom nadzoru koji se odnosi također na pitanje postoji li osnovana sumnja da je počinio kazneno djelo koje mu se pripisuje, ne može ozbiljno ugroziti ciljeve propisane tom direktivom, nakon isteka roka za njezin prijenos.

      (1)  SL C 364, 3. 10. 2016.


title: Predmet C-301/16 P: Žalba koju je 26. svibnja 2016. podnijela Europska Komisija protiv presude Općeg suda (četvrto vijeće) od 16. ožujka 2016. u predmetu T-586/14: Xinyi PV Products (Anhui) Holdings Ltd protiv Europske komisije

text:
               25.7.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 270/32

         Žalba koju je 26. svibnja 2016. podnijela Europska Komisija protiv presude Općeg suda (četvrto vijeće) od 16. ožujka 2016. u predmetu T-586/14: Xinyi PV Products (Anhui) Holdings Ltd protiv Europske komisije
   (Predmet C-301/16 P)
   (2016/C 270/36)
   Jezik postupka: engleski

      Stranke

      Žalitelj: Europska komisija (zastupnik: T. Maxian Rusche, L. Flynn, agenti)

      Druga stranka u postupku: Xinyi PV Products (Anhui) Holdings Ltd

      Žalbeni zahtjev

   Žalitelj od Suda zahtijeva da:

               —

               ukine presudu Općeg suda (četvrto vijeće) od 16. ožujka 2016., o kojoj je Komisija bila obaviještena 17. ožujka 2016., u predmetu T-586/14 Xinyi PV Products (Anhui) Holdings Ltd protiv Komisije;

               —

               odbije prvi dio prvog tužbenog razloga prvostupanjske tužbe kao pravno neosnovan;

               —

               u pogledu drugog dijela prvog tužbenog razloga te drugog do četvrtog tužbenog razloga prvostupanjske tužbe, vrati predmet Općem sudu na ponovno odlučivanje;

               —

               naknadno odluči o troškovima u prvom stupnju i žalbenom postupku.

      Žalbeni razlozi i glavni argumenti

   Komisija tvrdi da pobijanu presudu treba ukinuti iz sljedećih razloga:
   Kao prvo, Opći sud je pogrešno protumačio pojam „iz prethodnog sustava bez tržišnoga gospodarstva” u članku 2. stavku 7. točki (c) trećoj alineji Uredbe Vijeća (EZ) br. 1225/2009 (1) o zaštiti od dampinškog uvoza iz zemalja koje nisu članice Europske zajednice. Taj tužbeni razlog ima pet dijelova:

               —

               Prvi dio: mjere za provedbu petogodišnjeg plana prenesene su iz prethodnog sustava bez tržišnog gospodarstva

               —

               Drugi dio: potpora strateškim poslovnim sektorima („biranje pobjednika”) ne predstavlja legitiman cilj u tržišnom gospodarstvu

               —

               Treći dio: subvencije u tržišnom gospodarstvu nisu neograničene, nego povezane s ulaganjem

               —

               Četvrti dio: mjere koje se ocjenjuju ne mogu se usporediti s nezakonitom i nespojivom državnom potporom u Uniji

               —

               Peti dio: pogrešno tumačenje pojma „netržišno gospodarstvo”

         Kao drugo, presuda je nedostatno i proturječno obrazložena.
   Kao treće, Opći sud je počinio više postupovnih nepravilnosti:

               —

               Prvi dio: Opći sud je odlučivao o pitanju za koje nije bio nadležan (ultra vires), povrijedio načelo da predmet tužbe određuju stranke i povrijedio članak 21. Statuta Suda Europske unije te članak 44. stavak 1. i članak 48. stavak 2. Poslovnika Općeg suda koji su bili na snazi u vrijeme pokretanja prvostupanjskog postupka

               —

               Drugi dio: Komisija nije bila saslušana glede navodne usporedivosti državne potpore navedene u presudama u točki 66. s mjerama koje se ocjenjuju

               —

               Treći dio: Opći sud nije odgovorio na tvrdnje Komisije glede definicije „netržišnog gospodarstva”.

      (1)  Uredba Vijeća (EZ) br. 1225/2009 od 30. studenoga 2009. o zaštiti od dampinškog uvoza iz zemalja koje nisu članice Europske zajednice (SL L 343, str. 51.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 11., svezak 30., str. 202.)


title: Predmet T-241/13: Tužba podnesena 25. travnja 2013. — Helenska Republika protiv Komisije

text:
               20.7.2013

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 207/10

         Tužba podnesena 25. travnja 2013. — Helenska Republika protiv Komisije
   (Predmet T-241/13)
   (2013/C 207/63)

   Predmetni postupak pokrenut je prije 1. srpnja 2013., datuma pristupanja Republike Hrvatske Europskoj uniji.


title: Predmet F-79/13: Presuda Službeničkog suda (drugo vijeće) od 18. svibnja 2015. – Gyarmathy protiv EMCDDA-e (Javna služba — Osoblje EMCDDA-e — Član privremenog osoblja — Neproduljenje ugovora o radu — Uznemiravanje — Zahtjev za pomoć — Upravna istraga — Presuda zbog ogluhe — Ispitivanje dopuštenosti tužbe — Akt kojim je osoba oštećena — Nedopuštenost — Raspodjela troškova)

text:
               29.6.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 213/42

         Presuda Službeničkog suda (drugo vijeće) od 18. svibnja 2015. – Gyarmathy protiv EMCDDA-e
   (Predmet F-79/13) (1)

   ((Javna služba - Osoblje EMCDDA-e - Član privremenog osoblja - Neproduljenje ugovora o radu - Uznemiravanje - Zahtjev za pomoć - Upravna istraga - Presuda zbog ogluhe - Ispitivanje dopuštenosti tužbe - Akt kojim je osoba oštećena - Nedopuštenost - Raspodjela troškova))
   (2015/C 213/68)
   Jezik postupka: engleski

      Stranke

      Tužitelj: Valéria Anna Gyarmathy (Györ, Mađarska) (zastupnici: L. Levi i M. Vandenbussche, odvjetnici)

      Tuženik: Europski centar za praćenje droga i ovisnosti o drogama (zastupnici: D. Storti i F. Pereyra, agenti, B. Wägenbaur, odvjetnik)

      Predmet

   Zahtjev za poništenje, s jedne strane, odluke o odbijanju zahtjeva tužitelja za priznanje postojanja uznemiravanja od strane njemu nadređene osobe i, s druge strane, o neproduljenju njegova ugovora i, posljedično, za provedbu nove istrage i naknadu štete i kamata za navodno pretrpljenu imovinsku i neimovinsku štetu.

      Izreka presude

               1.

               Tužba se odbija.

               2.

               Svaka stranka snosi vlastite troškove.

      (1)  SL C 31, 1. 2. 2014., str. 22.


title: Predmet F-133/12: Rješenje Službeničkog suda (drugo vijeće) od 12. prosinca 2013. — Marcuccio protiv Komisije (Javna služba — Dužnosnici — Izvanugovorna odgovornost Unije — Naknada štete koja proizlazi iz činjenice da je institucija poslala odvjetniku tužitelja pismeno koje se odnosi na troškove čije snošenje je naloženo tužitelju — Tužba koja je djelomično očito nedopuštena i djelomično očito neosnovana — Članak 94. Poslovnika)

text:
               8.3.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 71/35

      Rješenje Službeničkog suda (drugo vijeće) od 12. prosinca 2013. — Marcuccio protiv Komisije
      (Predmet F-133/12)
      (Javna služba - Dužnosnici - Izvanugovorna odgovornost Unije - Naknada štete koja proizlazi iz činjenice da je institucija poslala odvjetniku tužitelja pismeno koje se odnosi na troškove čije snošenje je naloženo tužitelju - Tužba koja je djelomično očito nedopuštena i djelomično očito neosnovana - Članak 94. Poslovnika)
      (2014/C 71/70)
      Jezik postupka: talijanski

         Stranke

         Tužitelj: Luigi Marcuccio (Tricase, Italija) (zastupnik: G. Cipressa, avvocato)

         Tuženik: Europska komisija (zastupnici: C. Berardis-Kayser i G. Gattinara, agenti, uz asistenciju A. Dal Ferra, avvocato)

         Predmet

      Tužba radi ukidanja odluke o odbijanju zahtjeva tužitelja kojim je navedeni tražio naknadu štete na temelju činjenice da je tuženik odvjetniku tužitelja poslao pismeno, zajedno s odštetnim zahtjevom, koje se odnosi na tužitelja.

         Izreka rješenja

                  1.

                  Tužba se u jednom dijelu odbacuje kao očito nedopuštena, a u drugom dijelu odbija kao očito neosnovana.

                  2.

                  Nalaže se L. Marcucciu snošenje vlastitih troškova i troškova Europske komisije.

                  3.

                  Nalaže se L. Marcucciu da Službeničkom sudu plati iznos od 2 000 eura.


title: Predmet T-162/13: Presuda Općeg suda od 9. lipnja 2016. – Magic Mountain Kletterhallen i dr. protiv Komisije („Državne potpore — Potpore za izgradnju i korištenje objekata za penjanje Deutscher Alpenverein eV — Odluka kojom se potpore proglašavaju spojivima s unutarnjim tržištem — Program potpora — Detaljnija gospodarska analiza — Tržišni nedostatak — Legitimni cilj u općem interesu — Članak 108. stavci 2. i 3. UFEU-a — Ozbiljne poteškoće”)

text:
               25.7.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 270/37

         Presuda Općeg suda od 9. lipnja 2016. – Magic Mountain Kletterhallen i dr. protiv Komisije
   (Predmet T-162/13) (1)

   ((„Državne potpore - Potpore za izgradnju i korištenje objekata za penjanje Deutscher Alpenverein eV - Odluka kojom se potpore proglašavaju spojivima s unutarnjim tržištem - Program potpora - Detaljnija gospodarska analiza - Tržišni nedostatak - Legitimni cilj u općem interesu - Članak 108. stavci 2. i 3. UFEU-a - Ozbiljne poteškoće”))
   (2016/C 270/40)
   Jezik postupka: njemački

      Stranke

      Tužitelji: Magic Mountain Kletterhallen GmbH (Berlin, Njemačka), Kletterhallenverband Klever eV (Leipzig, Njemačka), Neoliet Beheer BV (Son, Nizozemska), i Pedriza BV (Haarlem, Nizozemska) (zastupnici: M. von Oppen, A. Gerdung i R. Dreblow, a zatim M. von Oppen, odvjetnici)

      Tuženik: Europska komisija (zastupnici: T. Maxian Rusche i R. Sauer, agenti)

      Intervenijenti u potporu tuženiku: Deutscher Alpenverein eV (München, Njemačka), i Deutscher Alpenverein, Sektion Berlin eV (Berlin, Njemačka) (zastupnik: R. Geulen, odvjetnik)

      Predmet

   Zahtjev koji se temelji na članku 263. UFEU-a i kojim se traži poništenje Odluke Komisije C(2012) 8761 final od 5. prosinca 2012. o državnoj potpori SA.33952 (2012/NN) – Njemačka – Objekti za penjanje Deutscher Alpenvereina.

      Izreka

               1.

               Tužba se odbija.

               2.

               Magic Mountain Kletterhallen GmbH, Kletterhallenverband Klever eV, Neoliet Beheer BV i Pedriza BV će solidarno snositi troškove Europske komisije kao i vlastite troškove.

               3.

               Deutscher Alpenverein eV i Deutscher Alpenverein, Sektion Berlin eV snosit će vlastite troškove.

      (1)  SL C 147, 25. 5. 2013.


title: Predmet T-644/14: Presuda Općeg suda od 20. srpnja 2017. – ADR Center protiv Komisije („Financijska potpora — Opći program ‚Temeljna prava i pravda’ za razdoblje 2007. – 2013. — Posebni program ‚Civilno pravosuđe’ — Tužba za poništenje — Odluka koja je izvršna isprava — Članak 299. UFEU-a — Nadležnost autora akta — Načelo dobre uprave — Tužba kojom se traži da se Komisiji naloži plaćanje preostalog iznosa na temelju sporazumâ o bespovratnim sredstvima — Djelomična preinaka tužbe — Arbitražna klauzula — Nadležnost Općeg suda — Prihvatljivi troškovi”)

text:
               4.9.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 293/29

         Presuda Općeg suda od 20. srpnja 2017. – ADR Center protiv Komisije
   (Predmet T-644/14) (1)

   ((„Financijska potpora - Opći program ‚Temeljna prava i pravda’ za razdoblje 2007. – 2013. - Posebni program ‚Civilno pravosuđe’ - Tužba za poništenje - Odluka koja je izvršna isprava - Članak 299. UFEU-a - Nadležnost autora akta - Načelo dobre uprave - Tužba kojom se traži da se Komisiji naloži plaćanje preostalog iznosa na temelju sporazumâ o bespovratnim sredstvima - Djelomična preinaka tužbe - Arbitražna klauzula - Nadležnost Općeg suda - Prihvatljivi troškovi”))
   (2017/C 293/32)
   Jezik postupka: engleski

      Stranke

      Tužitelj: ADR Center SpA (Rim, Italija) (zastupnici: L. Tantalo, potom A. Guillerme, odvjetnici)

      Tuženik: Europska komisija (zastupnici: J. Estrada de Solà i L. Cappelletti, potom J. Estrada de Solà i S. Delaude, agenti)

      Predmet

   Zahtjev, s jedne strane, na temelju članka 263. UFEU-a za poništenje Odluke Komisije C(2014) 4485 final od 27. lipnja 2014. o povratu dijela financijskoga doprinosa isplaćenoga tužitelju pri provedbi triju sporazuma o bespovratnim sredstvima sklopljenih u okviru posebnog programa „Civilno pravosuđe”, i, s druge strane, zahtjev, na temelju članka 272. UFEU-a, da se Komisiji naloži da tužitelju plati preostali iznos koji mu se duguje na temelju triju sporazuma o bespovratnim sredstvima u visini od 49 172,52 eura kao i naknadu štete.

      Izreka

               1.

               Tužba se odbija.

               2.

               ADR Center SpA snosit će troškove Europske komisije, uključujući i troškove te institucije u vezi s postupkom privremene pravne zaštite, i polovinu vlastitih troškova, uključujući one u vezi s postupkom privremene pravne zaštite.

               3.

               Komisija će snositi polovinu troškova društva ADR Center, uključujući i polovinu njegovih troškova u vezi s postupkom privremene pravne zaštite.

      (1)  SL C 388, 3. 11. 2014.


title: Spojeni predmeti T-727/14 i T-728/14: Presuda Općeg suda od 29. lipnja 2016. – Universal Protein Supplements protiv EUIPO-a – H Young Holdings (animal) („Žig Europske unije — Postupak za proglašavanje žiga ništavim — Figurativni žigovi Europske unije animal — Raniji neregistrirani nacionalni verbalni žig ANIMAL — Relativni razlog za odbijanje — Primjena nacionalnog prava od strane EUIPO-a — Članak 53. stavak 1. točka (c) i članak 8. stavak 4. Uredbe (EZ) br. 207/2009 — Pojašnjenja o pravu na kojem se temelji zahtjev za poništenje — Pravilo 37. točka (b) podtočka (ii) Uredbe (EZ) br. 2868/95”)

text:
               8.8.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 287/21

         Presuda Općeg suda od 29. lipnja 2016. – Universal Protein Supplements protiv EUIPO-a – H Young Holdings (animal)
   (Spojeni predmeti T-727/14 i T-728/14) (1)

   ((„Žig Europske unije - Postupak za proglašavanje žiga ništavim - Figurativni žigovi Europske unije animal - Raniji neregistrirani nacionalni verbalni žig ANIMAL - Relativni razlog za odbijanje - Primjena nacionalnog prava od strane EUIPO-a - Članak 53. stavak 1. točka (c) i članak 8. stavak 4. Uredbe (EZ) br. 207/2009 - Pojašnjenja o pravu na kojem se temelji zahtjev za poništenje - Pravilo 37. točka (b) podtočka (ii) Uredbe (EZ) br. 2868/95”))
   (2016/C 287/25)
   Jezik postupka: engleski

      Stranke

      Tužitelj: Universal Protein Supplements Corp. (New Brunswick, New Jersey, Sjedinjene Države) (zastupnik: S. Malynicz, barrister)

      Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (zastupnici: P. Bullock i A. Folliard-Monguiral, agenti)

      Druga stranka u postupku pred žalbenim vijećem EUIPO-a, intervenijent u postupku pred Općim sudom: H Young Holdings plc (Newbury, Ujedinjena Kraljevina) (zastupnici: D. Parrish, solicitor i A. Roughton, barrister)

      Predmet

   Tužbe protiv odlukâ prvog žalbenog vijeća EUIPO-a od 31. srpnja 2014. (predmeti R 2054/2013-1 i R 2058/2013-1) koje se odnose na postupke za proglašavanje žiga ništavim između društava Universal Protein Supplements i H Young Holdings.

      Izreka

               1.

               Tužbe se odbijaju.

               2.

               Društvu Universal Protein Supplements Corp. nalaže se snošenje troškova.

      (1)  SL C 431, 1. 12. 2014.


title: Predmet T-429/14: Tužba podnesena 12. lipnja 2014. – Uriinmuebles protiv Komisije

text:
               4.8.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 253/57

         Tužba podnesena 12. lipnja 2014. – Uriinmuebles protiv Komisije
   (Predmet T-429/14)
   2014/C 253/77
   Jezik postupka: španjolski

      Stranke

      Tužitelj: Uriinmuebles, SL (Madrid, Španjolska) (zastupnici: J. García Muñoz, J. Jiménez-Blanco i J. Corral García, abogados)

      Tuženik: Europska komisija

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

               —

               poništi pobijanu odluku, i

               —

               naloži Komisiji snošenje svih troškova koji su proizašli postupka.

      Tužbeni razlozi i glavni argumenti

   Tužbeni razlozi i glavni argumenti istovjetni su onima u predmetu T-392/14, Gutser/Komisija.


title: Predmet T-752/16: Tužba podnesena 28. listopada 2016. – Novolipetsk Steel protiv Komisije

text:
               16.1.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 14/38

         Tužba podnesena 28. listopada 2016. – Novolipetsk Steel protiv Komisije
   (Predmet T-752/16)
   (2017/C 014/47)
   Jezik postupka: engleski

      Stranke

      Tužitelj: PAO Novolipetsk Steel (Lipeck, Rusija) (zastupnici: B. Evtimov, odvjetnik i D. O’Keeffe, solicitor)

      Tuženik: Europska komisija

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

               —

               u cijelosti poništi Provedbenu uredbu Komisije (EU) 2016/1328 od 29. srpnja 2016. o uvođenju konačne antidampinške pristojbe i konačnoj naplati privremene pristojbe na uvoz određenih hladnovaljanih plosnatih čeličnih proizvoda podrijetlom iz Narodne Republike Kine i Ruske Federacije, objavljenu u SL L 210od 4. kolovoza 2016. u dijelu u kojem se odnosi na tužitelja;

               —

               Komisiji naloži snošenje troškova ovog postupka.

      Tužbeni razlozi i glavni argumenti

   U prilog osnovanosti tužbe tužitelj ističe pet tužbenih razloga.

               1.

               Prvi tužbeni razlog koji se temelji na tvrdnji da je povrijeđeno pravo na pošteno suđenje, uključujući prava obrane, načelo jednakosti oružja i načelo dobre uprave.

               2.

               Drugi tužbeni razlog koji se temelji na tvrdnji da je Komisija povrijedila članak 18. Osnovne uredbe (1), članak 6.8 i Prilog II. ADA-i (2), načelo proporcionalnosti i počinila pogrešku koja se tiče prava time što je smatrala da je tužitelj proizvođač koji djelomično ne surađuje i primijenila podatke kojima je raspolagala.

               3.

               Treći tužbeni razlog koji se temelji na tvrdnji da je Komisija povrijedila članak 3. stavak 2. i članak 3. stavak 5. Osnovne uredbe i članak 3.1 ADA-e, iskrivila dokaze koji su joj izneseni i počinila očite pogreške u ocjeni pogrešnom ocjenom pokazatelja štete i neprovođenjem objektivnog ispitivanja stanja industrije Unije.

                           —

                           Tužitelj ističe da se Komisija oslonila samo na odabrane gospodarske pokazatelje stanja industrije Unije te je zanemarila ključne pokazatelje kojima bi se otkrilo drukčije, pozitivnije stanje industrije Unije.

                           —

                           Tužitelj nadalje ističe da je Komisija zauzela pristran pristup kojim se ide u prilog njezinim nalazima o postojanju štete i iskrivljuju dokazi koji su joj izneseni time što nije ispitala „slobodno” tržište i tržište za „vlastitu” potrošnju predmetnog proizvoda u cjelini povredom svoje obveze provođenja objektivnog ispitivanja iz članka 3. Stavka 2. Osnovne uredbe.

               4.

               Četvrti tužbeni razlog koji se temelji na tvrdnji da je Komisija povrijedila članak 3. stavak 7. Osnovne uredbe jer je pogrešno ocijenila uzročno-posljedičnu vezu između navodno dampinškog uvoza i stanja industrije Unije. Tužitelj nadalje ističe da je Komisija povrijedila svoju obvezu da navodno dampinškom uvozu ne pripiše druge čimbenike koji su uzrokovali štetu te je previdjela druge čimbenike koji su zajednički i pojedinačno mogli prekinuti uzročno-posljedičnu vezu.

               5.

               Peti tužbeni razlog koji se temelji na tvrdnji da je Komisija pogrešno utvrdila razinu uklanjanja štete čime je povrijedila članak 2. stavak 9. i članak 9. stavak 4. Osnovne uredbe te počinila očitu pogrešku u ocjeni. Prema tužiteljevu mišljenju, Komisija je osobito odredila nerazumnu i pretjeranu profitnu maržu za industriju Unije te je primjenom, za potrebe izračuna marže štete i, analogijom, prilagodbe za razumne prodajne, opće i administrativne troškove i dobit nepovezanog uvoznika, predviđene u članku 2. stavku 9. Osnovne uredbe, počinila očitu pogrešku u ocjeni.

      (1)  Uredba Vijeća (EZ) br. 1225/2009 od 30. studenoga 2009. o zaštiti od dampinškog uvoza iz zemalja koje nisu članice Europske zajednice (SL L 343, str. 51.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 11., svezak 30., str. 202.).

      (2)  Sporazum WTO-a o antidampingu.


title: Predmet C-343/13: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 24. lipnja 2013. podnio Tribunal do Trabalho de Leiria (Portugal) — Modelo Continente Hipermercados SA protiv Autoridade Para As Condições de Trabalho — Centro Local do Lis (ACT)

text:
               7.9.2013

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 260/20

         Zahtjev za prethodnu odluku koji je 24. lipnja 2013. podnio Tribunal do Trabalho de Leiria (Portugal) — Modelo Continente Hipermercados SA protiv Autoridade Para As Condições de Trabalho — Centro Local do Lis (ACT)
   (Predmet C-343/13)
   2013/C 260/45

   Predmetni postupak pokrenut je prije 1. srpnja 2013., datuma pristupanja Republike Hrvatske Europskoj uniji


title: Predmet C-515/14: Tužba podnesena 14. studenoga 2014. – Europska komisija protiv Republike Cipar

text:
               23.2.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 65/19

         Tužba podnesena 14. studenoga 2014. – Europska komisija protiv Republike Cipar
   (Predmet C-515/14)
   (2015/C 065/28)
   Jezik postupka: grčki

      Stranke

      Tužitelj: Europska komisija (zastupnici: E. Tserepa-Lacombe i D. Martin)

      Tuženik: Republika Cipar

      Tužbeni zahtjev

               —

               Utvrditi da Republika Cipar nije ispunila obveze koje ima na temelju članaka 45. i 48. Ugovora o funkcioniranju Europske unije i članka 4. stavka 3. Ugovora o Europskoj uniji, s obzirom na to da nije uklonila, s retroaktivnim učinkom počevši od 1. svibnja 2004., uvjet koji se odnosi na dob, koji je sadržan u članku 27. Zakona o umirovljenju [L. 97(I)97], koji u suprotnosti s gore navedenim odredbama, s obzirom na to da odvraća radnike da napuste vlastitu zemlju kako bi se zaposlili u drugoj državi članici ili u instituciji Europske unije ili u drugoj međunarodnoj organizaciji te predstavlja različito postupanje između, s jedne strane, radnika migranata, uključujući i one koji su zaposleni u institucijama Europske unije ili u nekoj drugoj međunarodnoj organizaciji i, s druge strane, javnih službenika koji su bili zaposleni isključivo na Cipru;

               —

               naložiti Republici Cipar snošenje troškova.

      Tužbeni razlozi i glavni argumenti

   Europska komisija zahtjeva od Suda da utvrdi da Republika Cipar nije ispunila obveze koje ima na temelju članaka 45. i 48. Ugovora o funkcioniranju Europske unije i članka 4. stavka 3. Ugovora o Europskoj uniji, s obzirom na to da nije uklonila, s retroaktivnim učinkom počevši od 1. svibnja 2004., uvjet koji se odnosi na dob, koji je sadržan u članku 27. L. 97(I)97, koji sadrži takav članak u suprotnosti s gore navedenim odredbama, s obzirom na to da odvraća radnike da napuste vlastitu zemlju kako bi se zaposlili u drugoj državi članici ili u instituciji Europske unije ili u drugoj međunarodnoj organizaciji te predstavlja različito postupanje između, s jedne strane, radnika migranata, uključujući i one koji su zaposleni u institucijama Europske unije i javnih službenika koji su bili zaposleni isključivo na Cipru. Ciparsko zakonodavstvo, napose članak 27. Zakona o umirovljenju [L. 97(I)97], uspostavlja različito postupanje između službenika zaposlenih u državnoj upravi i službenika koji rade u međunarodnim organizacijama jedne države članice ili institucijama Europske unije, s obzirom na to da se samo radnici koji su bili zaposleni isključivo na Cipru mogu kod umirovljenja iz državne uprave pozvati na članke 24. i 25. predmetnog zakona i zadržati vlastita mirovinska prava, iako ne ispunjavaju dobni uvjet od 45 ili 48 godina. Suprotno tome, radnici koji su iskoristili pravo na slobodno kretanje ne mogu se pozvati na te članke, što dovodi do gubitka vlastitih mirovinskih prava.
   Nadalje, sporni članak Zakona o umirovljenju predstavlja prepreku slobodnom kretanju radnika, s obzirom na to da onemogućuje potonje da kumuliraju sva razdoblja uplaćivanja doprinosa niti jamči jednakost profesionalne karijere radnika migranata u smislu ostvarivanja mirovinskih prava. Iz takve primjene zakona proizlazi da službeniku koji dobrovoljno napusti javnu upravu Cipra kako bi radio u međunarodnim organizacijama u drugoj državi članici i koji ne ispunjava, ovisno o konkretnom slučaju, dobni uvjet od 45 ili 48 godina, prestaje služba i gubi svoja mirovinska prava u smislu članka 27. stavka 1. točke (b) Zakona o umirovljenju, iako je ostvario minimalni doprinos u pet godina.
   Povrh toga, Zakon [L. 31(I)/2012], koji uređuje samo prijenos mirovinskih prava iz i prema mirovinskom sustavu Europske unije, ne sadrži norme koje bi se odnosile na mirovinska prava službenika koji napuštaju javnu upravu Cipra radi preuzimanja dužnosti u Europskoj uniji i koji naposljetku odluče ne prenijeti takva mirovinska prava u smislu članka 11. Priloga VIII. Pravilnika o osoblju za dužnosnike Europske unije. Navedeni službenici gube vlastita mirovinska prava u slučaju dobrovoljnog napuštanja javne uprave i u slučaju kada ispunjavaju dobni uvjet.
   Osim toga, Zakon iz 2011. o mirovinama državnih službenika i službenika proširenog javnog sektora, uključujući lokalna javna tijela (Opće provedbene odredbe) [L. 113(I)2011] primjenjuje se samo na novozaposlene službenike koji stupaju na dužnost 1. listopada 2011., dan stupanja na snagu gore navedenog zakona, ili nakon toga, tako da se i dalje primjenjuje dobni uvjet za sve one na koje se primjenjuje Zakon o umirovljenju [L. 97(I)1997].


title: Predmet T-253/16: Rješenje Općeg suda od 7. ožujka 2017. – Cleversafe protiv EUIPO-a (Storage Beyond Scale)

text:
               8.5.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 144/62

         Rješenje Općeg suda od 7. ožujka 2017. – Cleversafe protiv EUIPO-a (Storage Beyond Scale)
   (Predmet T-253/16) (1)

   (2017/C 144/95)
   Jezik postupka: engleski
   Predsjednik šestog vijeća odredio je brisanje predmeta.

      (1)  SL C 287, 8. 8. 2016.


title: Predmet T-1/14: Tužba podnesena 7. siječnja 2014. — Aluminios Cortizo y Cortizo Cartera protiv Komisije

text:
               22.2.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 52/49

         Tužba podnesena 7. siječnja 2014. — Aluminios Cortizo y Cortizo Cartera protiv Komisije
   (Predmet T-1/14)
   2014/C 52/94
   Jezik postupka: španjolski

      Stranke

      Tužitelji: Aluminios Cortizo, SAU (Extramundi, Španjolska) i Cortizo Cartera, SL (Extramundi, Španjolska) (zastupnik: A. Beiras Cal, odvjetnik)

      Tuženik: Europska komisija

      Tužbeni zahtjevi

   Tužitelji od Općeg suda zahtijevaju da:

               —

               u cijelosti poništi pravni akt;

               —

               podredno, poništi nalog za povrat potpora, i

               —

               podredno, naloži vrednovanje potpora prema stvarnoj i neto koristi za ulagača.

      Tužbeni razlozi i glavni argumenti

   Odluka koja se pobija u ovom postupku identična je onoj u predmetu T-515/13, Španjolska/Komisija (SLEU C 336, str. 29.).
   U prilog tužbi, tužitelji ističu šest tužbenih razloga.

               1.

               Prvi tužbeni razlog — povreda članka 107. UFUE-a — temelji se na nepostojanju selektivnosti i narušavanja pri dodjeli državne potpore ulagaču.

               2.

               Drugi tužbeni razlog — povreda članka 296. stavka 2. UFEU-a — temelji se na potpunom nepostojanju obrazloženja prilikom isključivanja brodovlasnika i/ili brodogradilišta kao primatelja glavnine potpore.

               3.

               Treći tužbeni razlog — povreda načela proporcionalnosti, u vezi s načelom nestanka koristi — time što se odlukom od ulagača zahtijeva povrat potpore koju je prenio na trećega.

               4.

               Četvrti tužbeni razlog — povreda načela zaštite legitimnih očekivanja — jer je Komisija svojom korespondencijom i neaktivnošću stvorila privid zakonitosti „SEAF-a”.

               5.

               Peti tužbeni razlog — povreda načela pravne sigurnosti — jer nametanje obveze povrata potpore koju ulagač nije primio ili ju je prenio predstavlja zapljenu bez ikakvog pravnog temelja.

               6.

               Šesti tužbeni razlog — povreda načela jednakog postupanja — jer su mjere koje su proglašene nespojivima bile prihvaćene u prethodnim slučajevima.


title: Predmet F-111/14: Tužba podnesena 17. listopada 2014. – ZZ i dr. protiv Komisije

text:
               12.1.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 7/54

         Tužba podnesena 17. listopada 2014. – ZZ i dr. protiv Komisije
   (Predmet F-111/14)
   (2015/C 007/67)
   Jezik postupka: francuski

      Stranke

      Tužitelji: ZZ i dr. (zastupnici: T. Bontinck i A. Guillerme, odvjetnici)

      Tuženik: Komisija

      Predmet i opis spora

   Utvrđenje nezakonitosti članka 45. i Priloga I. Pravilniku o osoblju kao i prijelaznih mjera koje se na njih odnose te poništenje odluka tijela nadležnog za imenovanja, koje se odnose promaknuće osam tužitelja, dužnosnika razreda AST 9, u okviru godišnjeg promaknuća za 2014. godinu

      Tužbeni zahtjevi

               —

               glavni zahtjev: utvrditi nezakonitost članka 45. Pravilnika i Priloga I. kao i prijelaznih mjera koje se na njih odnose;

               —

               poništiti odluke tijela nadležnog za imenovanja, kako općeg tako i pojedinačnog značenja, o onemogućavanju ikakvog promaknuća tužiteljâ, kao dužnosnika razreda AST 9, u okviru godišnjeg promaknuća za 2014. godinu

               —

               naložiti Komisiji snošenje troškova;

               —

               podredni zahtjev: poništiti odluke tijela nadležnog za imenovanja, kako općeg tako i pojedinačnog značenja, o onemogućavanju ikakvog promaknuća tužiteljâ, kao dužnosnika razreda AST 9, u okviru godišnjeg promaknuća za 2014. godinu

               —

               naložiti Komisiji snošenje troškova.


title: Predmet C-567/14: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 9. prosinca 2014. uputio cour d'appel de Paris (Francuska) – Genentech Inc. protiv Hoechst GmbH, ranije Hoechst AG, Sanofi-Aventis Deutschland GmbH

text:
               2.3.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 73/12

      Zahtjev za prethodnu odluku koji je 9. prosinca 2014. uputio cour d'appel de Paris (Francuska) – Genentech Inc. protiv Hoechst GmbH, ranije Hoechst AG, Sanofi-Aventis Deutschland GmbH
      (Predmet C-567/14)
      (2015/C 073/18)
      Jezik postupka: francuski

         Sud koji je uputio zahtjev

      Cour d'appel de Paris

         Stranke glavnog postupka

         Tužitelj: Genentech Inc.

         Tuženici: Hoechst GmbH, ranije Hoechst AG, Sanofi-Aventis Deutschland GmbH

         Prethodna pitanja

      Treba li odredbe članka 81. Ugovora, sada članka 101. Ugovora o funkcioniranju Europske unije tumačiti na način da predstavljaju prepreku izvršavanju, u slučaju opoziva patenata, ugovora o licenciji koji stjecatelja licencije obvezuje na plaćanje licencijske naknade za samo iskorištavanje prava povezanih s licenciranim patentom?


title: Predmet C-112/15: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 4. ožujka 2015. uputio Østre Landsret (Danska) – Kødbranchens Fællesråd u ime Århus Slagtehus A/S i dr. protiv Ministeriet for Fødevarer, Landbrug og Fiskeri i Fødevarestyrelsen

text:
               4.5.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 146/30

         Zahtjev za prethodnu odluku koji je 4. ožujka 2015. uputio Østre Landsret (Danska) – Kødbranchens Fællesråd u ime Århus Slagtehus A/S i dr. protiv Ministeriet for Fødevarer, Landbrug og Fiskeri i Fødevarestyrelsen
   (Predmet C-112/15)
   (2015/C 146/36)
   Jezik postupka: danski

      Sud koji je uputio zahtjev

   Østre Landsret

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelji: Kødbranchens Fællesråd u ime Århus Slagtehus A/S, Danish Crown A.m.b.A. Oksekødsdivisionen, Hadsund Kreaturslagteri A/S, Hjalmar Nielsens Eksportslagteri A/S, Kjellerup Eksportslagteri A/S, Mogens Nielsen Kreaturslagteri A/S, Vejle Eksportslagteri A/S

                  Tuženici

               :

                           1.

                           Ministeriet for Fødevarer, Landbrug og Fiskeri

                           2.

                           Fødevarestyrelsen

      Prethodno pitanje

   Treba li članak 27. stavak 4. točku (a) u vezi s točkama 1. i 2. Priloga VI. Uredbi (EZ) br. 882/2004 (1) Europskog parlamenta i Vijeća od 29. travnja 2004. o službenim kontrolama koje se provode radi provjeravanja poštivanja propisa o hrani i hrani za životinje te propisa o zdravlju i dobrobiti životinja tumačiti tako da mu je protivno to da države članice prilikom određivanja pristojbe čiji su obveznici objekti koji posluju s hranom u tu pristojbu uključe troškove plaća i izobrazbe zaposlenih u javnom sektoru koji su primljeni radi provođenja izobrazbe koja ispunjava uvjete za obavljanje funkcije „službenog pomoćnika” (vidjeti Uredbu (EZ) br. 854/2004 (2) Europskog parlamenta i Vijeća od 29. travnja 2004. o utvrđivanju posebnih pravila organizacije službenih kontrola proizvoda životinjskog podrijetla namijenjenih prehrani ljudi), ali koji prije primanja na izobrazbu ili tijekom izobrazbe ne obavljaju inspekcijske preglede mesa?

      (1)  SL L 165, str. 1. (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 3., svezak 51., str. 5.)

      (2)  SL L 139, str. 206. (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 3., svezak 10., str. 33.)


title: Predmet C-652/13: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 9. prosinca 2013. uputio Tribunale ordinario di Cagliari (Italija) – kazneni postupak protiv Mirka Sabe

text:
               14.4.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 112/22

         Zahtjev za prethodnu odluku koji je 9. prosinca 2013. uputio Tribunale ordinario di Cagliari (Italija) – kazneni postupak protiv Mirka Sabe
   (Predmet C-652/13)
   2014/C 112/27
   Jezik postupka: talijanski

      Sud koji je uputio zahtjev

   Tribunale ordinario di Cagliari

      Stranke glavnog postupka

   Mirko Saba

      Prethodna pitanja

               1.

               Treba li članak 49. i dalje i članak 56. i dalje UFEU-a te načela koje je potvrdio Sud Europske unije u presudi od 16. veljače 2012. [spojeni predmeti C-72/10 i C-77/10] tumačiti u smislu da oni ne dopuštaju da predmet nadmetanja budu koncesije u trajanju kraćem od onih koje su izdane ranije, u slučaju kad se nadmetanje organizira kako bi se ispravile posljedice koje proizlaze iz nezakonitog isključenja određenog broja gospodarskih subjekata iz nadmetanja?

               2.

               Treba li članak 49. i dalje i članak 56. i dalje UFEU-a te načela koje je utvrdio Sud Europske unije u spomenutoj presudi od 16. veljače 2012.[spojeni predmeti C-72/10 i C-77/10] tumačiti u smislu se isti protive tome da zahtjev za reorganizaciju sustava na način da se vremenski poravnavaju rokovi za istek koncesija predstavlja odgovarajući razlog za opravdanje kraćeg trajanja koncesija koje su predmet nadmetanja u odnosu na trajanje ranije dodijeljenih koncesija?


title: Predmet T-172/13: Presuda Općeg suda od 22. siječnja 2015. – Novomatic protiv OHIM-a – Simba Toys (AFRICAN SIMBA) ( „Žig Zajednice — Postupak prigovora — Prijava verbalnog žiga Zajednice AFRICAN SIMBA — Raniji figurativni nacionalni žig Simba — Relativni razlog za odbijanje — Stvarna uporaba ranijeg žiga — Članak 42., stavci 2. i 3. Uredbe (EZ) br. 207/2009 — Obveza obrazlaganja — Članak 75. Uredbe br. 207/2009 — Vjerojatnost dovođenja u zabludu — Članak 8., stavak 1., točka b) Uredbe br. 207/2009” )

text:
               9.3.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 81/17

         Presuda Općeg suda od 22. siječnja 2015. – Novomatic protiv OHIM-a – Simba Toys (AFRICAN SIMBA)
   (Predmet T-172/13) (1)

   ((„Žig Zajednice - Postupak prigovora - Prijava verbalnog žiga Zajednice AFRICAN SIMBA - Raniji figurativni nacionalni žig Simba - Relativni razlog za odbijanje - Stvarna uporaba ranijeg žiga - Članak 42., stavci 2. i 3. Uredbe (EZ) br. 207/2009 - Obveza obrazlaganja - Članak 75. Uredbe br. 207/2009 - Vjerojatnost dovođenja u zabludu - Članak 8., stavak 1., točka b) Uredbe br. 207/2009”))
   (2015/C 081/21)
   Jezik postupka: njemački

      Stranke

      Tužitelj: Novomatic AG (Gumpoldskirchen, Austrija) (zastupnik: W. Mosing, odvjetnik)

      Tuženik: Ured za usklađivanje na unutarnjem tržištu (žigovi i dizajni) (zastupnik: A. Schifko, agent)

      Druga stranka u postupku pred žalbenim vijećem OHIM-a, intervenijent u postupku pred Općim sudom: Simba Toys GmbH & Co. KG (Fürth, Njemačka) (zastupnici: O. Ruhl i C. Sachs, odvjetnici)

      Predmet

   Tužba protiv odluke četvrtog žalbenog vijeća OHIM-a od 15. siječnja 2013. (predmet R 157/2012-4), koja se odnosi na postupak prigovora između Simba Toys GmbH & Co. KG i Novomatica AG.

      Izreka

               1.

               Tužba se odbija

               2.

               Novomaticu AG se nalaže snošenje troškova.

      (1)  SL C 141, 18.5.2013.


title: Predmet F-126/13: Rješenje Službeničkog suda od 17. studenog 2014. – Durand protiv Komisije

text:
               12.1.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 7/62

         Rješenje Službeničkog suda od 17. studenog 2014. – Durand protiv Komisije
   (Predmet F-126/13) (1)

   (2015/C 007/81)
   Jezik postupka: francuski
   Predsjednik trećeg vijeća odredio je brisanje predmeta.

      (1)  SL C 45, 15.2.2014., str.47.


title: Predmet C-80/12: Presuda Suda (veliko vijeće) od 1. travnja 2014. (zahtjev za prethodnu odluku First-tier Tribunal (Tax Chamber) – Ujedinjena Kraljevina) – Felixstowe Dock and Railway Company Ltd i dr. protiv The Commissioners for Her Majesty's Revenue & Customs (Zahtjev za prethodnu odluku — Sloboda poslovnog nastana — Porez na dobit — Porezna olakšica — Grupe društava i konzorciji — Nacionalno zakonodavstvo koje omogućuje prijenos gubitaka između društva koje pripada konzorciju i društva koje pripada grupi, a koja su međusobno povezana „društvom poveznicom” koje je istovremeno i član grupe i član konzorcija — Uvjet rezidentnosti „društva poveznice”  — Diskriminacija na temelju sjedišta trgovačkog društva — Društvo majka grupe koje ima sjedište u trećoj državi i koje putem društava koja imaju sjedište u trećim državama drži temeljni kapital društava koja žele međusobno zamijeniti gubitke)

text:
               26.5.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 159/2

         Presuda Suda (veliko vijeće) od 1. travnja 2014. (zahtjev za prethodnu odluku First-tier Tribunal (Tax Chamber) – Ujedinjena Kraljevina) – Felixstowe Dock and Railway Company Ltd i dr. protiv The Commissioners for Her Majesty's Revenue & Customs
   (Predmet C-80/12) (1)

   ((Zahtjev za prethodnu odluku - Sloboda poslovnog nastana - Porez na dobit - Porezna olakšica - Grupe društava i konzorciji - Nacionalno zakonodavstvo koje omogućuje prijenos gubitaka između društva koje pripada konzorciju i društva koje pripada grupi, a koja su međusobno povezana „društvom poveznicom” koje je istovremeno i član grupe i član konzorcija - Uvjet rezidentnosti „društva poveznice” - Diskriminacija na temelju sjedišta trgovačkog društva - Društvo majka grupe koje ima sjedište u trećoj državi i koje putem društava koja imaju sjedište u trećim državama drži temeljni kapital društava koja žele međusobno zamijeniti gubitke))
   2014/C 159/02
   Jezik postupka: engleski

      Sud koji je uputio zahtjev

   First-tier Tribunal (Tax Chamber)

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelji: Felixstowe Dock and Railway Company Ltd, Savers Health and Beauty Ltd, Walton Container Terminal Ltd, WPCS (UK) Finance Ltd, AS Watson card Services (UK) Ltd, Hutchison Whampoa (Europe) Ltd, Kruidvat UK Ltd, Superdrug Stores plc

      Tuženik: The Commissioners for Her Majesty's Revenue & Customs

      Predmet

   1 Zahtjev za prethodnu odluku – First-tier Tribunal (Tax Chamber) – Tumačenje članaka 49. UFEU-a i 54. UFEU-a – Sloboda poslovnog nastana – Porezno zakonodavstvo– Porez na dobit – Porezna olakšica – Nacionalno zakonodavstvo koje dopušta društvu sa sjedištem u Ujedinjenoj Kraljevini koje pripada konzorciju prijenos gubitaka na drugo društvo koje ima sjedište u istoj državi i koje pripada grupi društava, uz uvjet postojanja veze između tih dvaju društava putem društva poveznice koje istodobno pripada i grupi i konzorciju – Društvo poveznica koje mora imati sjedište u Ujedinjenoj Kraljevini ili mora obavljati trgovačku djelatnost u Ujedinjenoj Kraljevini putem trajnog poslovnog nastana

      Izreka

   Članke 49. i 54. UFEU-a treba tumačiti na način da se protive zakonodavstvu države članice koje dopušta rezidentnom društvu koje pripada grupi prijenos gubitaka koje je pretrpjelo drugo društvo rezident koje pripada konzorciju u slučaju kad je i „društvo poveznica” koje istodobno pripada i grupi i konzorciju također rezident u toj istoj državi članici, i to bez obzira na rezidentnost društava koja sama ili putem društava posrednika drže temeljni kapital društva poveznice i drugih društava koja sudjeluju u prijenosu gubitaka, dok se takva mogućnost isključuje kada društvo poveznica ima sjedište u nekoj drugoj državi članici.

      (1)  SL C 184, 23.6.2012.


title: Predmet C-137/15: Rješenje Suda (sedmo vijeće) od 17. studenoga 2015. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Tribunal Superior de Justicia de la Comunidad Autónoma del País Vasco – Španjolska) – María Pilar Plaza Bravo protiv Servicio Público de Empleo Estatal Dirección Provincial de Álava (Zahtjev za prethodnu odluku — Članak 99. Poslovnika Suda — Direktiva 79/7/EEZ — Članak 4. stavak 1. — Jednakost postupanja prema radnicima i radnicama — Radnici koji rade u nepunom radnom vremenu vrijeme, pretežito žene — Nacionalni propis kojim je predviđen najviši iznos naknade za nezaposlenost — Propis koji za izračun tog iznosa koristi omjer između radnog vremena dotičnih zaposlenika koji rade u nepunom radnom vremenu i radnog vremena zaposlenika koji radi u punom radnom vremenu)

text:
               1.2.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 38/19

         Rješenje Suda (sedmo vijeće) od 17. studenoga 2015. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Tribunal Superior de Justicia de la Comunidad Autónoma del País Vasco – Španjolska) – María Pilar Plaza Bravo protiv Servicio Público de Empleo Estatal Dirección Provincial de Álava
   (Predmet C-137/15) (1)

   ((Zahtjev za prethodnu odluku - Članak 99. Poslovnika Suda - Direktiva 79/7/EEZ - Članak 4. stavak 1. - Jednakost postupanja prema radnicima i radnicama - Radnici koji rade u nepunom radnom vremenu vrijeme, pretežito žene - Nacionalni propis kojim je predviđen najviši iznos naknade za nezaposlenost - Propis koji za izračun tog iznosa koristi omjer između radnog vremena dotičnih zaposlenika koji rade u nepunom radnom vremenu i radnog vremena zaposlenika koji radi u punom radnom vremenu))
   (2016/C 038/27)
   Jezik postupka: španjolski

      Sud koji je uputio zahtjev

   Tribunal Superior de Justicia de la Comunidad Autónoma del País Vasco

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelj: María Pilar Plaza Bravo

      Tuženik: Servicio Público de Empleo Estatal Dirección Provincial de Álava

      Izreka

   Članak 4. stavak 1. Direktive Vijeća 79/7/EEZ od 19. prosinca 1978., o postupnoj provedbi načela jednakog postupanja prema muškarcima i ženama u pitanjima socijalne sigurnosti u okolnostima poput onih u glavnom postupku ne protivi se nacionalnoj odredbi na temelju koje se, za izračun punog iznosa naknade za nezaposlenost koji treba ostvariti radnik nakon gubitka jedinog zaposlenja na nepuno radno vrijeme, na maksimalni iznos naknade za nezaposlenost utvrđen zakonom primjenjuje umanjujući koeficijent za rad na nepuno vrijeme koji odgovara postotnom udjelu radnog vremena radnika zaposlenog na nepuno radno vrijeme u odnosu na ono usporedivog radnika koji radi u punom radnom vremenu.

      (1)  SL C 178, 1. 6. 2015.


title: Predmet T-126/09: Presuda Općeg suda od 12. rujna 2013. — Italija protiv Komisije ( „Pravila o jeziku — Obavijest o otvorenim natječajima za zapošljavanje administratora — Objava u cijelosti na tri službena jezika — Informacije koje se odnose na obavijesti o općim natječajima — Objava na svim službenim jezicima — Jezik ispita — Izbor drugog jezika između triju službenih jezika” )

text:
               26.10.2013

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 313/19

         Presuda Općeg suda od 12. rujna 2013. — Italija protiv Komisije
   (Predmet T-126/09) (1)

   (Pravila o jeziku - Obavijest o otvorenim natječajima za zapošljavanje administratora - Objava u cijelosti na tri službena jezika - Informacije koje se odnose na obavijesti o općim natječajima - Objava na svim službenim jezicima - Jezik ispita - Izbor drugog jezika između triju službenih jezika)
   2013/C 313/34
   Jezik postupka: talijanski

      Stranke

      Tužitelj: Talijanska Republika (zastupnik: G. Palmieri, agent, uz asistenciju P. Gentilija, avvocato dello Stato)

      Tuženik: Europska komisija (zastupnik: J. Currall i J. Baquero Cruz, a zatim J. Currall i G. Gattinara, agenti)

      Predmet

   Zahtjev za poništenje obavijesti o otvorenim natječajima EPSO/AD/144/09, u području javnog zdravstva, EPSO/AD/145/09 u području sigurnosti hrane (politika i zakonodavstvo) i EPSO/AD/146/09 u području sigurnosti hrane (revizija, nadzor i ispitivanje), u svrhu sastavljanja rezervne liste radi zapošljavanja administratora (AD 5) bugarske, ciparske, estonske, mađarske, latvijske, litavske, malteške, poljske, rumunjske, slovačke, slovenske i češke nacionalnosti, objavljenih u njemačkoj, engleskoj i francuskoj verziji Službenog lista Europske unije od 14. siječnja 2009. (SL C 9 A, str. 1.).

      Izreka

               1.

               Poništavaju se obavijesti o otvorenim natječajima EPSO/AD/144/09 u području javnog zdravstva, EPSO/AD/145/09 u području sigurnosti hrane (politika i zakonodavstvo) i EPSO/AD/146/09 u području sigurnosti hrane (revizija, nadzor i ispitivanje), u svrhu sastavljanja rezervne liste radi zapošljavanja administratora (AD 5) bugarske, ciparske, estonske, mađarske, latvijske, litavske, malteške, poljske, rumunjske, slovačke, slovenske i češke nacionalnosti, objavljenih u njemačkoj, engleskoj i francuskoj verziji Službenog lista Europske unije od 14. siječnja 2009.

               2.

               Talijanska Republika i Europska komisija snosit će svoje troškove.

      (1)  SL C 129, 6.6.2009.


title: Raspored sudaca u vijećima

text:
               26.10.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 354/2

         Raspored sudaca u vijećima
   (2015/C 354/02)
   Plenarna konferencija Općeg suda 8. listopada 2015., nakon preuzimanja dužnosti suca Forrestera, odlučila je izmijeniti odluku Općeg suda od 23. listopada 2013. (1) o rasporedu sudaca u vijećima.
   Za razdoblje od 8. listopada 2015. do 31. kolovoza 2016. suci se raspoređuju u vijeća kako slijedi:

         Prvo prošireno vijeće, koje zasjeda u sastavu od pet sudaca
      :
   H. Kanninen, potpredsjednik, I. Pelikánová, E. Buttigieg, S. Gervasoni i L. Madise, suci.

         Prvo vijeće, koje zasjeda u sastavu od tri suca:

   H. Kanninen, potpredsjednik;
   I. Pelikánová, sutkinja;
   E. Buttigieg, sudac.

         Drugo prošireno vijeće, koje zasjeda u sastavu od pet sudaca:

   M. E. Martins Ribeiro, predsjednica vijeća, E. Bieliūnas, S. Gervasoni, L. Madise i I. S. Forrester, suci.

         Drugo vijeće, koje zasjeda u sastavu od tri suca:

   M. E. Martins Ribeiro, predsjednica vijeća;
   S. Gervasoni, sudac;
   L. Madise, sudac.

         Treće prošireno vijeće, koje zasjeda u sastavu od pet sudaca:

   S. Papasavvas, predsjednik vijeća, I. Labucka, E. Bieliūnas, V. Kreuschitz i I. S. Forrester, suci.

         Treće vijeće, koje zasjeda u sastavu od tri suca:

   S. Papasavvas, predsjednik vijeća;
   E. Bieliūnas, sudac;
   I. S. Forrester, sudac.

         Četvrto prošireno vijeće, koje zasjeda u sastavu od pet sudaca:

   M. Prek, predsjednik vijeća, I. Labucka, J. Schwarcz, V. Tomljenović i V. Kreuschitz, suci.

         Četvrto vijeće, koje zasjeda u sastavu od tri suca:

   M. Prek, predsjednik vijeća;
   I. Labucka, sutkinja;
   V. Kreuschitz, sudac.

         Peto prošireno vijeće, koje zasjeda u sastavu od pet sudaca:

   A. Dittrich, predsjednik vijeća, F. Dehousse, J. Schwarcz, V. Tomljenović i A. Collins, suci.

         Peto vijeće, koje zasjeda u sastavu od tri suca:

   A. Dittrich, predsjednik vijeća;
   J. Schwarcz, sudac;
   V. Tomljenović, sutkinja.

         Šesto prošireno vijeće, koje zasjeda u sastavu od pet sudaca:

   S. Frimodt Nielsen, predsjednik vijeća, F. Dehousse, I. Wiszniewska-Białecka, A. Collins i I. Ulloa Rubio, suci.

         Šesto vijeće, koje zasjeda u sastavu od tri suca:

   S. Frimodt Nielsen, predsjednik vijeća;
   F. Dehousse, sudac;
   A. Collins, sudac.

         Sedmo prošireno vijeće, koje zasjeda u sastavu od pet sudaca:

   M. van der Woude, predsjednik vijeća, I. Wiszniewska-Białecka, M. Kancheva, C. Wetter i I. Ulloa Rubio, suci.

         Sedmo vijeće, koje zasjeda u sastavu od tri suca:

   M. van der Woude, predsjednik vijeća;
   I. Wiszniewska-Białecka, sutkinja;
   I. Ulloa Rubio, sudac.

         Osmo prošireno vijeće, koje zasjeda u sastavu od pet sudaca:

   D. Gratsias, predsjednik vijeća, O. Czúcz, A. Popescu, M. Kancheva i C. Wetter, suci.

         Osmo vijeće, koje zasjeda u sastavu od tri suca:

   D. Gratsias, predsjednik vijeća;
   M. Kancheva, sutkinja;
   C. Wetter, sudac.

         Deveto prošireno vijeće, koje zasjeda u sastavu od pet sudaca:

   G. Berardis, predsjednik vijeća, O. Czúcz, I. Pelikánová, A. Popescu i E. Buttigieg, suci.

         Deveto vijeće, koje zasjeda u sastavu od tri suca:

   G. Berardis, predsjednik vijeća;
   O. Czúcz, sudac;
   A. Popescu, sudac.

      (1)  SL C 344, 23. 11. 2013., str. 2.