title: predmet C-138/18: Presuda Suda (šesto vijeće) od 16. svibnja 2019. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Vestre Landsret — Danska) — Skatteministeriet protiv Estron A/S (Zahtjev za prethodnu odluku — Zajednička carinska tarifa — Tarifno razvrstavanje — Konektori za aparate za poboljšanje sluha — Dijelovi i pribor — Kombinirana nomenklatura — Tarifni podbrojevi 85444290, 90214000 i 90219010)

text:
               29.7.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 255/11

      Presuda Suda (šesto vijeće) od 16. svibnja 2019. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Vestre Landsret — Danska) — Skatteministeriet protiv Estron A/S
      (predmet C-138/18) (1)

      (Zahtjev za prethodnu odluku - Zajednička carinska tarifa - Tarifno razvrstavanje - Konektori za aparate za poboljšanje sluha - Dijelovi i pribor - Kombinirana nomenklatura - Tarifni podbrojevi 85444290, 90214000 i 90219010)
      (2019/C 255/13)
      Jezik postupka: danski

         Sud koji je uputio zahtjev

      Vestre Landsret

         Stranke glavnog postupka

         Tužitelj: Skatteministeriet

         Tuženik: Estron A/S

         Izreka

                  1.

                  Točku (a) napomene 2. uz poglavlje 90 kombinirane nomenklature iz Priloga I. Uredbi Vijeća (EEZ) br. 2658/87 od 23. srpnja 1987. o tarifnoj i statističkoj nomenklaturi i o Zajedničkoj carinskoj tarifi, kako je izmijenjena Uredbom Komisije (EZ) br. 1031/2008 od 19. rujna 2008., u vezi s općim pravilima 1. i 6. za tumačenje kombinirane nomenklature, treba tumačiti na način da se izraz „dijelovi i pribor koji predstavljaju robu navedenu u bilo kojem tarifnom broju ovog poglavlja ili poglavlja 84, 85 ili 91”, koji sadržava, odnosi samo na četveroznamenkaste oznake tih poglavlja.

                  2.

                  Na sudu koji je uputio zahtjev jest da provede tarifno razvrstavanje konektora za aparate za poboljšanje sluha iz glavnog postupka imajući u vidu elemente koje je Sud pružio u odgovoru na pitanja koja mu je postavio sud koji je uputio zahtjev.

                  3.

                  Točku (m) napomene 1. uz odsjek XVI kombinirane nomenklature iz Priloga I. Uredbi Vijeća (EEZ) br. 2658/87, kako je izmijenjena Uredbom br. 1031/2008, treba tumačiti na način da roba koja je obuhvaćena poglavljem 90 kombinirane nomenklature ne može biti obuhvaćena i njezinim poglavljima 84 i 85.

         (1)  SL C 166, 14. 5. 2018.


title: predmet C-503/18 P: Presuda Suda (šesto vijeće) od 6. lipnja 2019. — Inge Barnett protiv Europskog gospodarskog i socijalnog odbora (Žalba — Javna služba — Dužnosnik — Starosna mirovina — Prijevremeno umirovljenje bez umanjenja mirovinskih prava — Pravilnik o osoblju za dužnosnike Europske unije — Članak 9. stavak 2. Priloga VIII. — Opće provedbene odredbe — Interes službe — Odluka donesena za izvršenje presude Službeničkog suda Europske unije — Članak 266. UFEU-a — Pravomoćnost)

text:
               5.8.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 263/20

      Presuda Suda (šesto vijeće) od 6. lipnja 2019. — Inge Barnett protiv Europskog gospodarskog i socijalnog odbora
      (predmet C-503/18 P) (1)

      (Žalba - Javna služba - Dužnosnik - Starosna mirovina - Prijevremeno umirovljenje bez umanjenja mirovinskih prava - Pravilnik o osoblju za dužnosnike Europske unije - Članak 9. stavak 2. Priloga VIII. - Opće provedbene odredbe - Interes službe - Odluka donesena za izvršenje presude Službeničkog suda Europske unije - Članak 266. UFEU-a - Pravomoćnost)
      (2019/C 263/24)
      Jezik postupka: francuski

         Stranke

         Žalitelj: Inge Barnett (zastupnici: S. Orlandi i T. Martin, odvjetnici)

         Druga stranka u postupku: Europski gospodarski i socijalni odbor (zastupnici: M. Pascua Mateo, A. Carvajal i L. Camarena Januzec, agenti, uz asistenciju M. Troncosa Ferrera, abogado, F.-M. Hislairea, odvjetnika)

         Izreka

                  1)

                  Žalba se odbija.

                  2)

                  Ingi Barnett nalaže se snošenje, osim vlastitih, troškova Europskog gospodarskog i socijalnog odbora (EESC).

         (1)  SL C 381, 22. 10. 2018.


title: predmet C-682/17: Presuda Suda (peto vijeće) od 20. lipnja 2019. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Verwaltungsgericht Berlin — Njemačka) — ExxonMobil Production Deutschland GmbH protiv Bundesrepublik Deutschland (Zahtjev za prethodnu odluku — Okoliš — Direktiva 2003/87/EZ — Sustav trgovanja emisijskim jedinicama stakleničkih plinova — Postrojenje za obradu prirodnog plina — Izdvajanje sumpora — „Clausov postupak” — Proizvodnja električne energije u sporednoj jedinici — Proizvodnja topline — Emisije inherentnog ugljikovog dioksida (CO2) — Članak 2. stavak 1. — Područje primjene — Prilog I. — Djelatnost „izgaranje goriva” — Članak 3. točka (u) — Pojam „proizvođač električne energije” — Članak 10.a stavci 3. i 4. — Prijelazni sustav za usklađenu besplatnu dodjelu emisijskih jedinica — Odluka 2011/278/EU — Područje primjene — Članak 3. točka (c) — Pojam„potpostrojenje s referentnom vrijednosti za toplinu”)

text:
               12.8.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 270/7

      Presuda Suda (peto vijeće) od 20. lipnja 2019. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Verwaltungsgericht Berlin — Njemačka) — ExxonMobil Production Deutschland GmbH protiv Bundesrepublik Deutschland
      (predmet C-682/17) (1)

      (Zahtjev za prethodnu odluku - Okoliš - Direktiva 2003/87/EZ - Sustav trgovanja emisijskim jedinicama stakleničkih plinova - Postrojenje za obradu prirodnog plina - Izdvajanje sumpora - „Clausov postupak” - Proizvodnja električne energije u sporednoj jedinici - Proizvodnja topline - Emisije inherentnog ugljikovog dioksida (CO2) - Članak 2. stavak 1. - Područje primjene - Prilog I. - Djelatnost „izgaranje goriva” - Članak 3. točka (u) - Pojam „proizvođač električne energije” - Članak 10.a stavci 3. i 4. - Prijelazni sustav za usklađenu besplatnu dodjelu emisijskih jedinica - Odluka 2011/278/EU - Područje primjene - Članak 3. točka (c) - Pojam„potpostrojenje s referentnom vrijednosti za toplinu”)
      (2019/C 270/08)
      Jezik postupka: njemački

         Sud koji je uputio zahtjev

      Verwaltungsgericht Berlin

         Stranke glavnog postupka

         Tužitelj: ExxonMobil Production Deutschland GmbH

         Tuženik: Bundesrepublik Deutschland

         Izreka

                  1.

                  Članak 3. točku (u) Direktive 2003/87/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 13. listopada 2003. o uspostavi sustava trgovanja emisijskim jedinicama stakleničkih plinova unutar Zajednice i o izmjeni Direktive Vijeća 96/61/EZ, kako je izmijenjena Direktivom br. 2009/29/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 23. travnja 2009., treba tumačiti na način da se postrojenje, poput onog iz glavnog postupka, koje u okviru svoje djelatnosti „izgaranja goriva u postrojenjima ukupne nazivne ulazne toplinske snage iznad 20 [megavata (MW)]”, koja je navedena u Prilogu I. toj direktivi, proizvodi električnu energiju koja je prvenstveno namijenjena njegovim vlastitim potrebama mora smatrati „proizvođačem električne energije” u smislu te odredbe kada to postrojenje, s jedne strane, istodobno obavlja djelatnost proizvodnje proizvoda koja nije obuhvaćena tim prilogom i kada ono, s druge strane, makar i mali dio proizvedene električne energije, uz naknadu, kontinuirano ubrizgava u javnu električnu mrežu, na koju navedeno postrojenje zbog tehničkih razloga mora biti stalno priključeno.

                  2.

                  Članak 3. točku (c) Odluke Komisije 2011/278/EU od 27. travnja 2011. o utvrđivanju prijelaznih propisa na razini Unije za usklađenu besplatnu dodjelu emisijskih jedinica na temelju članka 10.a Direktive 2003/87/EZ treba tumačiti na način da postrojenje, poput onog iz glavnog postupka, u mjeri u kojoj se ono mora smatrati „proizvođačem električne energije” u smislu članka 3. točke (u) Direktive 2003/87, nema pravo na besplatnu dodjelu emisijskih jedinica za toplinu proizvedenu u okviru njegove djelatnosti „izgaranja goriva u postrojenjima ukupne nazivne ulazne toplinske snage iznad 20 MW” iz Priloga I. toj direktivi kada se ta toplina koristi u svrhe različite od proizvodnje električne energije s obzirom na to da takvo postrojenje ne ispunjava uvjete predviđene člankom 10.a stavcima 4. i 8. navedene direktive.

         (1)  SL C 112, 26. 3. 2018.


title: predmet C- 401/19: Tužba podnesena 24. svibnja 2019. — Republika Poljska protiv Europskog parlamenta i Vijeća Europske unije

text:
               12.8.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 270/21

      Tužba podnesena 24. svibnja 2019. — Republika Poljska protiv Europskog parlamenta i Vijeća Europske unije
      (predmet C-401/19)
      (2019/C 270/24)
      Jezik postupka: poljski

         Stranke

         Tužitelj: Republika Poljska (zastupnici: B. Majczyna, W. Gonatarski, odvjetnik)

         Tuženici: Europski parlament, Vijeće Europske unije

         Tužbeni zahtjev

      Tužitelj od Suda zahtijeva da:

                  —

                  poništi članak 17. stavak 4. točku (b) i posljednji dio rečenice članka 17. stavka 4. točke (c) (to jest dio koji glasi „te usto učinili sve u svojoj moći kako bi spriječili njihova buduća učitavanja u skladu s točkom (b)”) Direktive (EU) 2019/790 Europskog Parlamenta i Vijeća od 17. travnja 2019. o autorskom pravu i srodnim pravima na jedinstvenom digitalnom tržištu i izmjeni direktiva 96/9/EZ i 2001/29/EZ (1);

                  —

                  Europskom Parlamentu i Vijeću Europske unije naloži snošenje troškova.

         Tužbeni razlozi i glavni argumenti

      Republika Poljska zahtijeva da se poništi članak 17. stavak 4. točka (b) i posljednji dio rečenice članka 17. stavka 4. točke (c) (to jest dio koji glasi „te usto učinili sve u svojoj moći kako bi spriječili njihova buduća učitavanja u skladu s točkom (b)”) Direktive (EU) 2019/790 Europskog Parlamenta i Vijeća od 17. travnja 2019. o autorskom pravu i srodnim pravima na jedinstvenom digitalnom tržištu i izmjeni direktiva 96/9/EZ i 2001/29/EZ (SL 2019., L 130, str. 92. i ispravak SL 2019., L 134., str. 25.) i da se Europskom Parlamentu i Vijeću Europske unije naloži snošenje troškova.
      Podredno, u slučaju da Sud utvrdi da se pobijane odredbe ne mogu odvojiti od ostalih odredbi članka 17. Direktive 2019/790, a da se pravila koja su sadržana u ovoj odredbi sadržajno ne izmijene, Republika Poljska zahtijeva da se članak 17. Direktive 2019/790 u cijelosti poništi.
      Republika Poljska tvrdi da se pobijanim odredbama Direktive 2019/790 povređuje pravo na slobodu izražavanja i informiranja utvrđeno člankom 11. Povelje Europske unije o temeljnim pravima.
      Republika Poljska osobito ističe da se propisivanjem obveze za pružatelje usluge dijeljenja sadržaja putem interneta da poduzmu sve što je u njihovoj moći kako bi se osigurala nedostupnost određenih djela i drugih predmeta zaštite za koje su nositelji prava pružateljima tih usluga pružili relevantne i potrebne informacije (članak 17. stavak 4. točka (b) Direktive 2019/790), kao i da učine sve što je u njihovoj moći kako bi spriječili njihova buduća učitavanja za koja su nositelji prava dali dovoljno obrazloženu obavijest (posljednji dio rečenice članka 17. stavka 4. točke (c) Direktive 2019/790), od pružateljâ, kako bi izbjegli odgovornost, zahtijeva provođenje prethodne automatske provjere (filtriranje) sadržaja koji su korisnici podijelili na internetu i stoga uvođenje preventivnih nadzornih mehanizama. Takvim se mehanizmom ugrožava bitan sadržaj prava na slobodu izražavanja i informiranja i njime se ne ispunjava zahtjev proporcionalnosti i nužnosti prilikom ograničavanja tih prava.

         (1)  SL 2019., L 130, str. 92. i ispravak SL 2019., L 134., str. 25.


title: predmet C-524/16: Rješenje Suda (osmo vijeće) od 2. svibnja 2019. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Corte dei Conti — Italija) — Istituto Nazionale della Previdenza Sociale protiv Francesca Faggiana (Zahtjev za prethodnu odluku — Obustava postupka)

text:
               26.8.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 288/2

      Rješenje Suda (osmo vijeće) od 2. svibnja 2019. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Corte dei Conti — Italija) — Istituto Nazionale della Previdenza Sociale protiv Francesca Faggiana
      (predmet C-524/16) (1)

      (Zahtjev za prethodnu odluku - Obustava postupka)
      (2019/C 288/02)
      Jezik postupka: talijanski

         Sud koji je uputio zahtjev

      Corte dei Conti

         Stranke glavnog postupka

         Tužitelj: Istituto Nazionale della Previdenza Sociale

         Tuženik: Francesco Faggiano

         Izreka

      Obustavlja se postupak povodom zahtjeva za prethodnu odluku koji je odlukom od 5. srpnja 2016. uputio Corte dei conti (Revizorski sud, Italija).

         (1)  SL C 14, 16. 1. 2017.


title: predmet C-407/19: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 24. svibnja 2019. uputio Raad van State (Belgija) — Katoen Natie Bulk Terminals NV, General Services Antwerp NV protiv Belgische Staat

text:
               26.8.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 288/26

      Zahtjev za prethodnu odluku koji je 24. svibnja 2019. uputio Raad van State (Belgija) — Katoen Natie Bulk Terminals NV, General Services Antwerp NV protiv Belgische Staat
      (predmet C-407/19)
      (2019/C 288/33)
      Jezik postupka: nizozemski

         Sud koji je uputio zahtjev

      Raad van State

         Stranke glavnog postupka

         Tužitelji: Katoen Natie Bulk Terminals NV, General Services Antwerp NV

         Tuženik: Belgische Staat

         Prethodna pitanja

                  1.

                  Treba li članke 49., 56., 45., 34., 35., 101. ili 102. UFEU-a, prema potrebi u vezi s člankom 106. stavkom 1. UFEU-a, tumačiti na način da im se protivi pravilo iz članka 1. Kraljevskog dekreta od 5. srpnja 2004.„o priznavanju lučkih radnika u lučkim područjima koja spadaju u područje primjene Zakona od 8. lipnja 1972. o radu u lukama” u vezi s člankom 2. tog dekreta, točnije pravilo prema kojem se lučki radnici u smislu članka 1. stavka 1. podstavka 1. spomenutog dekreta ili uključuju ili ne uključuju u interesno udruženje (pool) lučkih radnika, pri čemu se u obzir uzima potreba za radnom snagom, ako ih prizna zajednička administrativna komisija, koja se sastoji od članova koje su imenovale organizacije poslodavaca zastupljene u određenom zajedničkom pododboru, s jedne strane, i u njoj zastupljenih organizacija radnika, s druge strane, ako se istodobno u obzir uzme činjenica da za tu administrativnu komisiju nije predviđen nikakav rok za donošenje odluke i da protiv njezine odluke o priznavanju postoji samo sudski pravni lijek?

                  2.

                  Treba li članke 49., 56., 45., 34., 35., 101. ili 102. UFEU-a, prema potrebi u vezi s člankom 106. stavkom 1. UFEU-a, tumačiti na način da im se protivi pravilo uvedeno člankom 4. stavkom 1. točkama 2., 3., 6. i 8. Kraljevskog dekreta od 5. srpnja 2004. u verziji članka 4. točaka 2., 3., 4. odnosno 6. pobijanog Kraljevskog dekreta od 10. srpnja 2016., točnije pravilo prema kojem se za priznavanje svojstva lučkog radnika zahtijeva da je radnik a) proglašen sposobnim od strane vanjske službe za prevenciju i zaštitu zdravlja na radnom mjestu, kojoj u skladu s člankom 3. bis Zakona od 8. lipnja 1972.„o radu u lukama” imenovana organizacija poslodavaca pripada u svojstvu ovlaštene osobe b) uspješno prošao psihološka testiranja koje je provelo tijelo koje je u tu svrhu u svojstvu ovlaštene osobe imenovala priznata organizacija poslodavaca u skladu s istim člankom 3. bis Zakona od 8. lipnja 1972. c) tri tjedna pohađao pripremne tečajeve koji se odnose na sigurnost na radu i stjecanje stručne osposobljenosti te je položio završni ispit, kao i d) već ima ugovor o radu, kada je riječ o lučkom radniku koji se ne uključuje u interesno udruženje (pool), pri čemu inozemni lučki radnici u vezi s člankom 4. stavkom 3. Kraljevskog dekreta od 5. srpnja 2004. moraju moći dokazati da u drugoj državi članici ispunjavaju slične uvjete kako se u svrhu pobijanog pravila više ne bi podvrgavali tim uvjetima?

                  3.

                  Treba li članke 49., 56., 45., 34., 35., 101. ili 102. UFEU-a, prema potrebi u vezi s člankom 106. stavkom 1. UFEU-a, tumačiti na način da im se protivi pravilo uvedeno člankom 2. stavkom 3. Kraljevskog dekreta od 5. srpnja 2004. u verziji članka 2. pobijanog Kraljevskog dekreta od 10. srpnja 2016., točnije pravilo prema kojem se trajanje priznavanja lučkih radnika koji se ne uključuju u interesno udruženje (pool) te ih stoga poslodavac u skladu sa Zakonom od 3. srpnja 1978.„o ugovorima o radu” izravno zapošljava putem ugovora o radu ograničava na trajanje tog ugovora o radu, tako da se svaki put mora pokrenuti novi postupak priznavanja?

                  4.

                  Treba li članke 49., 56., 45., 34., 35., 101. ili 102. UFEU-a, prema potrebi u vezi s člankom 106. stavkom 1. UFEU-a, tumačiti na način da im se protivi pravilo uvedeno člankom 13/1 Kraljevskog dekreta od 5. srpnja 2004. u verziji članka 17. Kraljevskog dekreta od 10. srpnja 2016., točnije prijelazna mjera prema kojoj se ugovor o radu o kojem je riječ u trećem prethodnom pitanju najprije mora sklopiti na neodređeno vrijeme, od 1. srpnja 2017. na najmanje dvije godine, od 1. srpnja 2018. na najmanje godinu dana, od 1. srpnja 2019. na najmanje šest mjeseci i od 1. srpnja 2020. na razdoblje koje se slobodno može odrediti?

                  5.

                  Treba li članke 49., 56., 45., 34., 35., 101. ili 102. UFEU-a, prema potrebi u vezi s člankom 106. stavkom 1. UFEU-a, tumačiti na način da im se protivi pravilo iz članka 15/1 Kraljevskog dekreta od 5. srpnja 2004. u verziji članka 18. Kraljevskog dekreta od 10. srpnja 2016., točnije (prijelazna) mjera prema kojoj se prijašnjim zakonodavstvom priznati lučki radnici automatski priznaju kao lučki radnici interesnog udruženja (pool), čime se ograničava mogućnost poslodavca da te lučke radnike izravno zaposli (putem ugovora o radu na neodređeno vrijeme) i poslodavci se sprječavaju u tome da dobru radnu snagu vežu za sebe na način da s njima izravno sklope ugovor na neodređeno vrijeme te im nude sigurnost zaposlenja prema pravilima općeg radnog prava?

                  6.

                  Treba li članke 49., 56., 45., 34., 35., 101. ili 102. UFEU-a, prema potrebi u vezi s člankom 106. stavkom 1. UFEU-a, tumačiti na način da im se protivi pravilo uvedeno člankom 4. stavkom 2. Kraljevskog dekreta od 5. srpnja 2004. u verziji članka 4. točke 7. Kraljevskog dekreta od 10. srpnja 2016., točnije pravilo prema kojem kolektivni ugovor utvrđuje uvjete i pravila pod kojima lučki radnik može biti zaposlen na nekom drugom lučkom području od onog u kojem je priznat, čime se ograničava mobilnost radnika među lučkim područjima, a da sam zakonodavac ne objašnjava koji to mogu biti uvjeti i pravila?

                  7.

                  Treba li članke 49., 56., 45., 34., 35., 101. ili 102. UFEU-a, prema potrebi u vezi s člankom 106. stavkom 1. UFEU-a, tumačiti na način da im se protivi pravilo uvedeno člankom 1. stavkom 3. Kraljevskog dekreta od 5. srpnja 2004. u verziji članka 1. točke 2. Kraljevskog dekreta od 10. srpnja 2016., točnije pravilo prema kojem (logistički) radnici koji u smislu članka 1. Kraljevske uredbe od 12. siječnja 1973.„o osnivanju paritetnog odbora za poslovanje luke kao i za određivanje njegova naziva i njegovih nadležnosti” rade na mjestima na kojima se roba u svrhu njezine daljnje distribucije ili otpreme modificira, što neizravno dovodi do dokazane dodane vrijednosti, moraju imati potvrdu o sigurnosti, pri čemu se ta potvrda o sigurnosti smatra priznavanjem u smislu Zakona od 8. lipnja 1972.„o radu u lukama”, uzimajući u obzir činjenicu da je traži poslodavac koji je s radnikom sklopio ugovor o obavljanju odgovarajućih djelatnosti, da njezino izdavanje slijedi uz predočenje ugovora o radu i osobne iskaznice te su pravila postupka koji se mora poštovati propisana kolektivnim ugovorom, a da zakonodavac u tom pogledu ništa ne pojašnjava?


title: predmet T-479/18: Presuda Općeg suda od 19. lipnja 2019. — Multifit protiv EUIPO-a (Premiere) („Žig Europske unije — Prijava verbalnog žiga Europske unije Premiere — Apsolutni razlog za odbijanje — Nepostojanje razlikovnog karaktera — Članak 7. stavak 1. točka (b) i stavak 2. Uredbe (EU) 2017/1001”)

text:
               26.8.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 288/51

      Presuda Općeg suda od 19. lipnja 2019. — Multifit protiv EUIPO-a (Premiere)
      (predmet T-479/18) (1)

      („Žig Europske unije - Prijava verbalnog žiga Europske unije Premiere - Apsolutni razlog za odbijanje - Nepostojanje razlikovnog karaktera - Članak 7. stavak 1. točka (b) i stavak 2. Uredbe (EU) 2017/1001”)
      (2019/C 288/65)
      Jezik postupka: njemački

         Stranke

         Tužitelj: Multifit Tiernahrungs GmbH (Krefeld, Njemačka) (zastupnici: N. Weber i L. Thiel, odvjetnici)

         Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (zastupnici: A. Sesma Merino, D. Walicka i A. Söder, agenti)

         Predmet

      Tužba za poništenje odluke drugog žalbenog vijeća EUIPO-a od 28. svibnja 2018. (predmet R 2365/2017-2) u vezi s prijavom za registraciju verbalnog znaka Premiere kao žiga Europske unije.

         Izreka

                  1.

                     Tužba se odbija.

                  2.

                     Društvu Multifit Tiernahrungs GmbH nalaže se snošenje troškova.

         (1)  SL C 341, 24.9.2018.


title: predmet T-569/18: Presuda Općeg suda od 18. lipnja 2019. — W. Kordes' Söhne Rosenschulen protiv EUIPO-a (Kordes' Rose Monique) („Žig Europske unije — Prijava verbalnog žiga Europske unije Kordes’ Rose Monique — Apsolutni razlog za odbijanje — Žig koji se sastoji od oznake biljne sorte — Bitni elementi — Članak 7. stavak 1. točka (m) Uredbe (EZ) br. 207/2009 (koji je postao članak 7. stavak 1. točka (m) Uredbe (EU) 2017/1001)”)

text:
               26.8.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 288/52

      Presuda Općeg suda od 18. lipnja 2019. — W. Kordes' Söhne Rosenschulen protiv EUIPO-a (Kordes' Rose Monique)
      (predmet T-569/18) (1)

      („Žig Europske unije - Prijava verbalnog žiga Europske unije Kordes’ Rose Monique - Apsolutni razlog za odbijanje - Žig koji se sastoji od oznake biljne sorte - Bitni elementi - Članak 7. stavak 1. točka (m) Uredbe (EZ) br. 207/2009 (koji je postao članak 7. stavak 1. točka (m) Uredbe (EU) 2017/1001)”)
      (2019/C 288/66)
      Jezik postupka: njemački

         Stranke

         Tužitelj: W. Kordes' Söhne Rosenschulen GmbH & Co KG (Klein Offenseth-Sparrieshoop, Njemačka) (zastupnik: G. Würtenberger, odvjetnik)

         Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (zastupnik: A. Söder, agent)

         Predmet

      Tužba podnesena protiv odluke prvog žalbenog vijeća EUIPO-a od 25. travnja 2017. (predmet R 1929/2017-1) koja se odnosi na prijavu za registraciju verbalnog znaka Kordes’ Rose Monique kao žiga Europske unije.

         Izreka

                  1.

                     Poništava se odluka prvog žalbenog vijeća Ureda Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO) od 25. travnja 2017. (predmet R 1929/2017-1).

                  2.

                     EUIPO će snositi vlastite troškove kao i troškove društva W. Kordes’ Söhne Rosenschulen GmbH & Co. KG koji su nastali tijekom postupka pred Općim sudom.

         (1)  SL C 436, 3.12.2018.


title: predmet T-384/19: Tužba podnesena 20. lipnja 2019. — Parlament protiv Axa Assurances Luxembourg i dr.

text:
               26.8.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 288/53

      Tužba podnesena 20. lipnja 2019. — Parlament protiv Axa Assurances Luxembourg i dr.
      (predmet T-384/19)
      (2019/C 288/67)
      Jezik postupka: francuski

         Stranke

         Tužitelj: Europski parlament (zastupnici: E. Paladini i B. Schäfer, agenti, C. Point i P. Hédouin, odvjetnici)

         Tuženici: Axa Assurances Luxembourg SA (Luxembourg, Luksemburg), Bâloise Assurances Luxembourg SA (Bertrange, Luksemburg), La Luxembourgeoise SA (Leudelange, Luksemburg), Delta Lloyd Schadenverzekering NV (Amsterdam, Nizozemska)

         Tužbeni zahtjevi

      Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

                  —

                  utvrdi da je šteta od vode na gradilištu „Konrad Adenauer” Est koja je nastala uslijed obilnih padalina 27. i 30. svibnja 2016., obuhvaćena područjem primjene ugovora o osiguranju „Svi rizici osiguranja gradilišta” sklopljenog s tuženicima;

                  —

                  slijedom toga, tuženicima naloži da Europskom parlamentu isplati traženu naknadu troškova, odnosno iznos od 779 902,87 eura, i osobito da:

                              —

                              naloži tuženicima da Europskom parlamentu nadoknade troškove vještačenja, odnosno iznos od 16 636,00 eura, i osobito da:

                              —

                              naloži društvu AXA Assurances Luxembourg SA da isplati 50 % gore navedenog iznosa, odnosno 8 318,00 eura;

                              —

                              naloži društvu Bâloise Assurances Luxembourg SA da isplati 20 % gore navedenog iznosa, odnosno 3 327,20 eura;

                              —

                              naloži društvu La Luxembourgeoise SA da isplati 20 % gore navedenog iznosa, odnosno 3 327,20 eura;

                              —

                              naloži društvu Delta Lloyd Schadeverzekering NV da isplati 10 % gore navedenog iznosa, odnosno 1 663,60 eura;

                              —

                              i pripadajuće zakonske zatezne kamate, od 22. prosinca 2017., po stopi koja je jednaka kamatnoj stopi koju primjenjuje Europska središnja banka na svoje zadnje glavne operacije refinanciranja uvećanoj za osam postotnih poena;

                  —

                  podredno, u slučaju neusvajanja prvog i drugog dijela tužbenog zahtjeva, naloži tuženicima da solidarno isplate naknadu štete prouzročene neispunjenjem obveza koje proizlaze iz članka I.13.2 ugovora o osiguranju „Svi rizici osiguranja gradilišta”, odnosno iznos od 779 902,87 eura;

                  —

                  naloži tuženicima da Europskom parlamentu nadoknade troškove vještačenja, odnosno iznos od 16 636,00 eura, i osobito da:

                              —

                              naloži društvu AXA Assurances Luxembourg SA da isplati 50 % gore navedenog iznosa, odnosno 8 318,00 eura;

                              —

                              naloži društvu Bâloise Assurances Luxembourg SA da isplati 20 % gore navedenog iznosa, odnosno 3 327,20 eura;

                              —

                              naloži društvu La Luxembourgeoise SA da isplati 20 % gore navedenog iznosa, odnosno 3 327,20 eura;

                              —

                              naloži društvu Delta Lloyd Schadeverzekering NV da isplati 10 % gore navedenog iznosa, odnosno 1 663,60 eura;

                              —

                              i isplate pripadajuće zakonske zatezne kamate, od 22. prosinca 2017., po stopi koja je jednaka kamatnoj stopi koju primjenjuje Europska središnja banka na svoje zadnje glavne operacije refinanciranja uvećanoj za osam postotnih poena;

                  —

                  naloži tuženicima snošenje troškova.

         Tužbeni razlozi i glavni argumenti

      U prilog osnovanosti glavnog zahtjeva tužitelj ističe jedan tužbeni razlog, koji se temelji na njegovu pravu na pokrivenost osiguranjem štete koja je nastala u svibnju 2016. U potporu tom tužbenom razlogu, tužitelj tvrdi da odredbe o isključenju iz osiguranja na koje se pozivaju tuženici nisu primjenjive. U tom pogledu tužitelj navodi sljedeće argumente.

                  —

                  Tuženici su pogrešno protumačili odredbu o isključenju iz osiguranja koja se odnosi na poplave. Iz konteksta i ugovornih odredbi proizlazi da pojam „poplava” označava prirodnu katastrofu, a ne prodor vode u prostor koji je u normalnim okolnostima suh.

                  —

                  Odredba o isključenju iz osiguranja koja se odnosi na sve prirodne katastrofe nije primjenjiva. Prirodne katastrofe su u ugovoru taksativno navedene i obilne kiše poput onih iz svibnja 2016. nisu obuhvaćene tim pojmom.

                  —

                  Tuženici su pogrešno protumačili odredbu o isključenju iz osiguranja koja se odnosi na nedostatke sustava odvodnje. Ugovorne odredbe odnose se na nedostatke sustava odvodnje u smislu nedostatnosti kapaciteta javnog sustava vodoodvodnje.

                  —

                  Odredba o isključenju iz osiguranja koja se odnosi na štetu koja je u normalnim okolnostima predvidljiva ili neizbježna, ili posljedica nepoštovanja najbolje prakse ništava je ili, u svakom slučaju, neprimjenjiva na ovaj slučaj.

                  —

                  Odredba o isključenju na koju se pozivaju tuženici na ispunjava uvjet propisan luksemburškim pravom prema kojem slučajevi krajnje nepažnje isključeni iz osiguranja moraju biti izričito i taksativno određeni u ugovoru.

                  —

                  Činjenični elementi koji navodno podupiru primjenjivost takve odredbe nisu dovoljni kako bi se utvrdilo ni neizbježnost štete ni nepoštovanje najbolje prakse od strane osiguranih osoba.

            U potporu svojem podrednom zahtjevu tužitelj ističe jedan tužbeni razlog, koji se temelji na povredi ugovornih postupovnih obveza zbog prijevremenog prekida vještačenja.


title: predmet T-386/19: Tužba podnesena 24. lipnja 2019. — CQ protiv Revizorskog suda

text:
               26.8.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 288/55

      Tužba podnesena 24. lipnja 2019. — CQ protiv Revizorskog suda
      (predmet T-386/19)
      (2019/C 288/68)
      Jezik postupka: francuski

         Stranke

         Tužitelj: CQ (zastupnik: L. Levi, odvjetnik)

         Tuženik: Europski revizorski sud

         Tužbeni zahtjev

      Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

                  —

                  utvrdi da je tužba dopuštena i osnovana, uključujući prigovor nezakonitosti koji sadržava;

                  —

                  slijedom toga:

                              —

                              poništi Odluku Glavnog tajništva Revizorskog suda od 11. travnja 2019., dostavljenu 15. travnja 2019., kojom se određuje neopravdano isplaćeni iznos od 153 407,58 eura i njegov povrat (uvećan za kamate po stopi od 3,5 % računajući od 31. svibnja 2019.);

                              —

                              ako je potrebno, poništi dvije odluke od 4. i 7. lipnja 2019. računovodstvenog službenika Revizorskog suda;

                              —

                              naloži tuženiku povrat iznosa od 153 495,84 eura (153 407,58 eura (glavnica) uvećano za 88,26 eura na temelju zatezne kamate pripisane tužitelju) uvećanog za zatezne kamate po stopi od 3,5% do potpunog podmirenja;

                              —

                              naloži tuženiku naknadu pretrpljene neimovinske štete;

                              —

                              naloži tuženiku snošenje svih troškova.

         Tužbeni razlozi i glavni argumenti

      U prilog osnovanosti tužbe tužitelj ističe šest tužbenih razloga.

                  1.

                  Prvi tužbeni razlog, koji se temelji na nezakonitosti istrage Europskog ureda za borbu protiv prijevara (OLAF) i njegova završnog izvješća.

                  2.

                  Drugi tužbeni razlog, koji se temelji, kao prvo, na tuženikovu neizvršavanju diskrecijske ovlasti, posebice kao dužnosnika za ovjeravanje; kao drugo, na povredi obveze dokazivanja optužbe protiv tužitelja, i, kao treće, na povredi obveze obrazlaganja.

                  3.

                  Treći tužbeni razlog, koji se temelji na povredi razumnog roka.

                  4.

                  Četvrti tužbeni razlog, koji se temelji na povredi načela pravne sigurnosti i legitimnih očekivanja, te na očitim pogreškama u ocjeni.

                  5.

                  Peti tužbeni razlog, koji se temelji na povredi načela prema kojem treba zastati s upravnim postupkom do donošenja odluke u kaznenom postupku koji se vodi na temelju istog činjeničnog stanja.

                  6.

                  Šesti tužbeni razlog, koji se temelji na povredi članka 75. Uredbe (EU, Euratom) br. 966/2012 Europskog parlamenta i Vijeća od 25. listopada 2012. o financijskim pravilima koja se primjenjuju na opći proračun Unije i o stavljanju izvan snage Uredbe Vijeća (EZ, Euratom) br. 1605/2002 (SL 2012., L 298, str. 1.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 1. svezak 7. str. 248.) odnosno članka 94. Uredbe (EU, Euratom) br. 2018/1046 Europskog parlamenta i Vijeća od 18. srpnja 2018. o financijskim pravilima koja se primjenjuju na opći proračun Unije, o izmjeni uredaba (EU) br. 1296/2013, (EU) br. 1301/2013, (EU) br. 1303/2013, (EU) br. 1304/2013, (EU) br. 1309/2013, (EU) br. 1316/2013, (EU) br. 223/2014, (EU) br. 283/2014 i Odluke br. 541/2014/EU te o stavljanju izvan snage Uredbe (EU, Euratom) br. 966/2012 (SL 2018., L 193, str. 1.).


title: predmet T-387/19: Tužba podnesena 26. lipnja 2019. — DF i DG protiv EIB-a

text:
               26.8.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 288/56

      Tužba podnesena 26. lipnja 2019. — DF i DG protiv EIB-a
      (predmet T-387/19)
      (2019/C 288/69)
      Jezik postupka: francuski

         Stranke

         Tužitelji: DF i DG (zastupnici: L. Levi i A. Blot, odvjetnici)

         Tuženik: Europska investicijska banka

         Tužbeni zahtjev

      Tužitelji od Općeg suda zahtijevaju da:

                  —

                  utvrdi da je tužba dopuštena i osnovana,

            slijedom toga:

                  —

                  poništi odluke kojima se osobama DF i DG odbija naknada za nastanjenje nakon povratka iz vanjskih ureda (odluke donesene 6. ožujka 2018. odnosno 28. veljače 2019.);

                  —

                  ako je potrebno, poništi odluke od 19. ožujka 2019. (za osobu DF) i od 27. ožujka 2019. (za osobu DG) kojima je EIB utvrdio da ne treba pokrenuti postupak mirenja, jer su njihovi prigovori „manifestly unfounded”;

                  —

                  ako je potrebno, poništi odluke od 14. lipnja 2019. kojima se potvrđuje odbijanje dodjele naknade za nastanjenje;

                  —

                  naloži tuženiku plaćanje naknade za nastanjenje svakome od tužitelja, uvećane za zatezne kamate izračunane po stopi Europske središnje banke uvećanoj za dva postotna boda, do potpunog podmirenja;

                  —

                  naloži tuženiku snošenje svih troškova.

         Tužbeni razlozi i glavni argumenti

      U prilog osnovanosti tužbe tužitelji ističu četiri tužbena razloga.

                  1.

                  Prvi tužbeni razlog, koji se temelji na povredi članaka 5. i 17. Priloga VII. Pravilniku o osoblju EIB-a, počinjenoj načinom na koji ih je protumačila Europska investicijska banka (EIB), jer to novo tumačenje pravila predviđenog tim odredbama nije u skladu s ciljem koji one žele ostvariti.

                  2.

                  Drugi tužbeni razlog, koji se temelji na povredi stečenih prava, povredi legitimnih očekivanja, nepostojanju prijelaznog sustava, te povredi načela dobre uprave i dužnosti brižnog postupanja.

                  3.

                  Treći tužbeni razlog, koji se temelji na povredi načela nediskriminacije.

                  4.

                  Četvrti tužbeni razlog, koji se temelji na povredi članka 41. Pravilnika o osoblju EIB-a.


title: predmet T-399/19: Tužba podnesena 25. lipnja 2019. — Polskie Górnictwo Naftowe i Gazownictwo protiv Komisije

text:
               26.8.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 288/57

      Tužba podnesena 25. lipnja 2019. — Polskie Górnictwo Naftowe i Gazownictwo protiv Komisije
      (predmet T-399/19)
      (2019/C 288/70)
      Jezik postupka: poljski

         Stranke

         Tužitelji: Polskie Górnictwo Naftowe i Gazownictwo S.A. (Varšava, Poljska) (zastupnici: E. Buczkowska i M. Trepka, radcy prawni)

         Tuženik: Europska komisija

         Tužbeni zahtjev

      Tužitelji od Općeg suda zahtijevaju da:

                  —

                  poništi Odluku Komisije od 17. travnja 2019. o postupku na temelju članka 102. Ugovora o funkcioniranju Europske unije (predmet AT.40497 — Polish gas prices), kojom je u skladu s člankom 7. stavkom 2. Uredbe Komisije (EZ) br. 773/2004 od 7. travnja 2004. o postupcima koje Komisija vodi na temelju članaka 81. i 82. Ugovora o EZ-u (1) zaključen postupak AT.40947 te odbačena tužiteljeva pritužba od 9. ožujka 2017.;

                              —

                              Tužitelj zahtijeva od Suda da poništi dijelove Odluke kojima se odbacuju razlozi na kojima se temelji pritužba i kojima se ističe da

                                          (i)

                                          su isporuke plina poduzetnicima u nekoliko država članica, među kojima je i tužitelj, bile ograničene tijekom zime 2014./2015. kao i da

                                          (ii)

                                          se sklapanje ugovora s tužiteljem o potpunoj opskrbi plinom uvjetovalo preuzimanjem izvanugovornih obveza u odnosu na, među ostalim, pojačanu kontrolu plinovoda Jamal.

                              —

                              Podredno, za slučaj da Opći sud utvrdi da nije moguće djelomično poništenje Odluke, tužitelj zahtijeva da se Odluka poništi u cijelosti.

                  —

                  naloži Komisiji snošenje troškova.

         Tužbeni razlozi i glavni argumenti

      U prilog osnovanosti tužbe tužitelj ističe pet tužbenih razloga.

                  1.

                  Prvim tužbenim razlogom ističe se da je Komisija pri donošenju Odluke prekoračila svoje ovlasti, jer je

                              (i)

                              Komisija Odluku, kojom se de facto utvrđuje da se članak 102. UFEU-a ne primjenjuje na protutržišno postupanje društava PJSC Gazprom i Gazprom Export LLC zbog državne prisile koja proizlazi iz nacionalnog prava Ruske Federacije, donijela na pogrešnoj pravnoj osnovi, naime na temelju članka 7. stavka 2. Uredbe u vezi s člankom 102. UFEU-a, umjesto na temelju članka 10. Uredbe Vijeća (EZ) br. 1/2003 od 16. prosinca 2002. o provedbi pravila o tržišnom natjecanju koja su propisana člancima 81. [UEZ-a] i 82. [UEZ-a] (2) u vezi s člankom 102. UFEU-a, dakle ne uzimajući u obzir stajališta država članica Europske unije;

                              (ii)

                              postupak AT.40497 pokrenula i vodila s ciljem ograničavanja tužiteljeva prava na saslušanje u postupku u skladu s člankom 102. Ugovora o funkcioniranju Europske unije i člankom 54. Sporazuma o EGP-u (predmet AT.39816 — Dobava plina u srednjoj i istočnoj Europi).

                  2.

                  Drugim tužbenim razlogom ističe se da je Komisija pri donošenju Odluke očito povrijedila članak 102. UFEU-a jer ga je pogrešno protumačila te je prihvatila da se poduzetnik može pozivati na „državnu prisilu”, koja proizlazi iz nacionalnog prava treće države koja nije dio niti Europske unije niti Europskog gospodarskog prostora, kako bi se oslobodio svoje odgovornosti za protutržišno postupanje.

                  3.

                  Trećim tužbenim razlogom ističe se da je Komisija pri donošenju Odluke očito povrijedila tužiteljevo pravo na obavješćivanje i saslušanje, koje proizlazi iz članka 7. stavka 1. i članka 8. stavka 1. Uredbe br. 773/2004 kao i iz članka 47. Povelje o temeljnim pravima, zato što tužitelj nije obaviješten da je Komisija odbacivanje tužiteljeve pritužbe u odnosu na plinovod Jamal temeljila samo na nacionalnom pravu Ruske Federacije, i zato što tužitelju nisu dostavljeni svi u tom kontekstu relevantni dokumenti, što čini bitnu povredu postupka.

                  4.

                  Četvrtim tužbenim razlogom ističe se da je Komisija pri donošenju Odluke očito povrijedila članak 7. stavak 1. Uredbe br. 773/2004 kao i članak 296. UFEU-a, zato što nije pažljivo razmotrila sve činjenične i pravne elemente koje je tužitelj istaknuo u pritužbi te obrazloženje nije dovoljno kako bi Opći sud mogao provesti učinkovit nadzor nad Komisijinim izvršavanjem diskrecijske ovlasti što čini bitnu povredu postupka.

                  5.

                  Petim tužbenim razlogom ističe se da je Komisija pri donošenju Odluke očito povrijedila članak 7. stavak 2. Uredbe br. 773/2004 u vezi s člankom 102. UFEU-a zato što je počinila očitu pogrešku u ocjeni time što je

                              (i)

                              utvrdila da je odluka predsjednika poljskog energetskog regulatornog tijela od 19. svibnja 2015. (broj spisa: DRG-4720–2(28)/2014/2015/6154/KF) dokaz za to da su neosnovani navodi u odnosu na sklapanje sporazuma operatora za plinovod Jamal;

                              (ii)

                              netočno ocijenila narav Gazpromova ograničenja isporuka plina tijekom zime 2014./2015.

         (1)  SL L 123 od 27.4.2004., str. 18.; SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 8., svezak 1., str. 298.

         (2)  SL L 1 od 4.1.2003., str. 1.; SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 8., svezak 1., str. 165.


title: predmet T-401/19: Tužba podnesena 27. lipnja 2019. — Brillux protiv EUIPO-a — Synthesa Chemie (Freude an Farbe)

text:
               26.8.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 288/58

      Tužba podnesena 27. lipnja 2019. — Brillux protiv EUIPO-a — Synthesa Chemie (Freude an Farbe)
      (predmet T-401/19)
      (2019/C 288/71)
      Jezik na kojem je tužba podnesena: njemački

         Stranke

         Tužitelj: Brillux GmbH & Co. KG (Münster, Njemačka) (zastupnik: odvjetnica R. Schiffer)

         Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO)

         Druga stranka pred žalbenim vijećem: Synthesa Chemie GesmbH (Perg, Austrija)

         Podaci o postupku pred EUIPO-om

         Nositelj spornog žiga: tužitelj

         Predmetni sporni žig: međunarodna registracija figurativnog žiga Freude an Farbe u žutoj, narančastoj, crvenoj, ružičastoj, ljubičastoj, plavoj, tirkiznoj, tamnozelenoj, svjetlozelenoj i antracitnoj boji u kojoj je naznačena Europska unija — međunarodna registracija u kojoj je naznačena Europska unija br. 1 316 673

         Postupak pred EUIPO-om: postupak povodom prigovora

         Pobijana odluka: odluka petog žalbenog vijeća EUIPO-a od 29. ožujka 2019. u predmetu R 1498/2018-5

         Tužbeni zahtjev

      Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

                  —

                  poništi pobijanu odluku;

                  —

                  naloži EUIPO-u snošenje troškova.

         Tužbeni razlog

                  —

                  Povreda članka 8. stavka 1. točke (b) Uredbe (EU) 2017/1001 Europskog parlamenta i Vijeća.


title: predmet T-402/19: Tužba podnesena 27. lipnja 2019. — Brillux protiv EUIPO-a — Synthesa Chemie (Freude an Farbe)

text:
               26.8.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 288/59

      Tužba podnesena 27. lipnja 2019. — Brillux protiv EUIPO-a — Synthesa Chemie (Freude an Farbe)
      (predmet T-402/19)
      (2019/C 288/72)
      Jezik na kojem je tužba podnesena: njemački

         Stranke

         Tužitelj: Brillux GmbH & Co. KG (Münster, Njemačka) (zastupnik: odvjetnica R. Schiffer)

         Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO)

         Druga stranka pred žalbenim vijećem: Synthesa Chemie GesmbH (Perg, Austrija)

         Podaci o postupku pred EUIPO-om

         Nositelj spornog žiga: tužitelj

         Predmetni sporni žig: međunarodna registracija figurativnog žiga Freude an Farbe u kojoj je naznačena Europska unija — međunarodna registracija u kojoj je naznačena Europska unija br. 1 316 404

         Postupak pred EUIPO-om: postupak povodom prigovora

         Pobijana odluka: odluka petog žalbenog vijeća EUIPO-a od 29. ožujka 2019. u predmetu R 1434/2018-5

         Tužbeni zahtjev

      Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

                  —

                  poništi pobijanu odluku;

                  —

                  naloži EUIPO-u snošenje troškova.

         Tužbeni razlog

                  —

                  Povreda članka 8. stavka 1. točke (b) Uredbe (EU) 2017/1001 Europskog parlamenta i Vijeća.


title: predmet T-406/19: Tužba podnesena 28. lipnja 2019. — Cocilovo protiv Parlamenta

text:
               26.8.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 288/60

      Tužba podnesena 28. lipnja 2019. — Cocilovo protiv Parlamenta
      (predmet T-406/19)
      (2019/C 288/73)
      Jezik postupka: talijanski

         Stranke

         Tužitelj: Luigi Cocilovo (Rim, Italija) (zastupnik: M. Merola, odvjetnik)

         Tuženik: Europski parlament

         Tužbeni zahtjevi

      Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

                  —

                  utvrdi da je mjera o kojoj je tužitelj obaviješten putem pobijane obavijesti, kojom je Europski parlament ponovno odredio prava na mirovinu zbog prestanka izvršavanja aktivnosti i naložio povrat iznosa isplaćenog na temelju prethodnog određivanja mirovine, nepostojeća ili je poništi u cijelosti;

                  —

                  naloži Europskom parlamentu povrat svih neopravdano zadržanih iznosa uvećanih za zakonske kamate od dana zadržavanja do isplate s nalogom Europskom parlamentu da postupi po presudi i poduzme sve potrebne korake, radnje i mjere kako bi zajamčio trenutačnu i potpunu uspostavu prvotnog iznosa mirovinskog davanja;

                  —

                  naloži Europskom parlamentu snošenje troškova postupka.

         Tužbeni razlozi i glavni argumenti

      Tužbeni razlozi i glavni argumenti su slični onima istaknutima u predmetu T-389/19, Coppo Gavazzi/Parlament.


title: predmet T-407/19: Tužba podnesena 28. lipnja 2019. — Speroni protiv Parlamenta

text:
               26.8.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 288/61

      Tužba podnesena 28. lipnja 2019. — Speroni protiv Parlamenta
      (predmet T-407/19)
      (2019/C 288/74)
      Jezik postupka: talijanski

         Stranke

         Tužitelj: Francesco Enrico Speroni (Brusto Arsizio, Italija) (zastupnik: M. Merola, odvjetnik)

         Tuženik: Europski parlament

         Tužbeni zahtjev

      Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

                  —

                  utvrdi da je mjera o kojoj je tužitelj obaviješten putem pobijane obavijesti, kojom je Europski parlament ponovno odredio prava na mirovinu zbog prestanka izvršavanja aktivnosti i naložio povrat iznosa isplaćenog na temelju prethodnog određivanja mirovine, nepostojeća ili je poništi u cijelosti;

                  —

                  naloži Europskom parlamentu povrat svih neopravdano zadržanih iznosa uvećanih za zakonske kamate od dana zadržavanja do isplate s nalogom Europskom parlamentu da postupi po presudi i poduzme sve potrebne korake, radnje i mjere kako bi zajamčio trenutačnu i potpunu uspostavu prvotnog iznosa mirovinskog davanja;

                  —

                  naloži Europskom parlamentu snošenje troškova postupka.

         Tužbeni razlozi i glavni argumenti

      Tužbeni razlozi i glavni argumenti su slični onima istaknutima u predmetu T-389/19, Coppo Gavazzi/Parlament.


title: predmet T-408/19: Tužba podnesena 28. lipnja 2019. — Mezzaroma protiv Parlamenta

text:
               26.8.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 288/62

      Tužba podnesena 28. lipnja 2019. — Mezzaroma protiv Parlamenta
      (predmet T-408/19)
      (2019/C 288/75)
      Jezik postupka: talijanski

         Stranke

         Tužitelj: Roberto Mezzaroma (Rim, Italija) (zastupnici: M. Merola i L. Florio, odvjetnici)

         Tuženik:Europski parlament

         Tužbeni zahtjev

      Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

                  —

                  utvrdi da je mjera o kojoj je tužitelj obaviješten putem pobijane obavijesti, kojom je Europski parlament ponovno odredio prava na mirovinu zbog prestanka izvršavanja aktivnosti i naložio povrat iznosa isplaćenog na temelju prethodnog određivanja mirovine, nepostojeća ili je poništi u cijelosti;

                  —

                  naloži Europskom parlamentu povrat svih neopravdano zadržanih iznosa uvećanih za zakonske kamate od dana zadržavanja do isplate s nalogom Europskom parlamentu da postupi po presudi i poduzme sve potrebne korake, radnje i mjere kako bi zajamčio trenutačnu i potpunu uspostavu prvotnog iznosa mirovinskog davanja;

                  —

                  naloži Europskom parlamentu snošenje troškova postupka.

         Tužbeni razlozi i glavni argumenti

      Tužbeni razlozi i glavni argumenti su slični onima istaknutima u predmetu T-389/19, Coppo Gavazzi/Parlament.


title: predmet T-409/19: Tužba podnesena 28. lipnja 2019. — Di Meo protiv Parlamenta

text:
               26.8.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 288/62

      Tužba podnesena 28. lipnja 2019. — Di Meo protiv Parlamenta
      (predmet T-409/19)
      (2019/C 288/76)
      Jezik postupka: talijanski

         Stranke

         Tužitelj: Maria Di Meo (Cellole, Italija) (zastupnik: M. Merola, odvjetnik)

         Tuženik: Europski parlament

         Tužbeni zahtjev

      Tužiteljica od Općeg suda zahtijeva da:

                  —

                  utvrdi da je mjera o kojoj je tužiteljica obaviještena putem pobijane obavijesti kojom je Europski parlament ponovno odredio prava na mirovinu zbog prestanka izvršavanja aktivnosti i naložio povrat iznosa isplaćenog na temelju prethodnog određivanja mirovine, nepostojeća ili je poništi u cijelosti;

                  —

                  naloži Europskom parlamentu povrat svih neopravdano zadržanih iznosa uvećanih za zakonske kamate od dana zadržavanja do isplate s nalogom Europskom parlamentu da postupi po presudi i poduzme sve potrebne korake, radnje i mjere kako bi zajamčio trenutačnu i potpunu uspostavu prvotnog iznosa mirovinskog davanja;

                  —

                  naloži Europskom parlamentu snošenje troškova postupka.

         Tužbeni razlozi i glavni argumenti

      Tužbeni razlozi i glavni argumenti su slični onima istaknutima u predmetu T-389/19, Coppo Gavazzi/Parlament.


title: predmet T-410/19: Tužba podnesena 28. lipnja 2019. — Di Lello Finuoli protiv Parlamenta

text:
               26.8.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 288/63

      Tužba podnesena 28. lipnja 2019. — Di Lello Finuoli protiv Parlamenta
      (predmet T-410/19)
      (2019/C 288/77)
      Jezik postupka: talijanski

         Stranke

         Tužitelj: Giuseppe Di Lello Finuoli (Palermo, Italija) (zastupnik: M. Merola, odvjetnik)

         Tuženik: Europski parlament

         Tužbeni zahtjev

      Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

                  —

                  utvrdi da je mjera o kojoj je tužitelj obaviješten putem pobijane obavijesti, kojom je Europski parlament ponovno odredio prava na mirovinu zbog prestanka izvršavanja aktivnosti i naložio povrat iznosa isplaćenog na temelju prethodnog određivanja mirovine, nepostojeća ili je poništi u cijelosti;

                  —

                  naloži Europskom parlamentu povrat svih neopravdano zadržanih iznosa uvećanih za zakonske kamate od dana zadržavanja do isplate s nalogom Europskom parlamentu da postupi po presudi i poduzme sve potrebne korake, radnje i mjere kako bi zajamčio trenutačnu i potpunu uspostavu prvotnog iznosa mirovinskog davanja;

                  —

                  naloži Europskom parlamentu snošenje troškova postupka.

         Tužbeni razlozi i glavni argumenti

      Tužbeni razlozi i glavni argumenti su slični onima istaknutima u predmetu T-389/19, Coppo Gavazzi/Parlament.


title: predmet T-494/19: Tužba podnesena 7. srpnja 2019. — CupoNation protiv EUIPO-a (Cyber Monday)

text:
               26.8.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 288/64

      Tužba podnesena 7. srpnja 2019. — CupoNation protiv EUIPO-a (Cyber Monday)
      (predmet T-494/19)
      (2019/C 288/78)
      Jezik postupka: njemački

         Stranke

         Tužitelj: CupoNation GmbH (München, Njemačka) (zastupnik: odvjetnik L. Ullmann)

         Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO)

         Podaci o postupku pred EUIPO-om

         Predmetni sporni žig: prijava figurativnog žiga Europske unije Cyber Monday u koraljno crvenoj i crnoj boji — prijava za registraciju br. 17 020 851

         Pobijana odluka: odluka prvog žalbenog vijeća EUIPO-a od 11. travnja 2019. u predmetu R 1798/2018-1

         Tužbeni zahtjev

      Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

                  —

                  poništi pobijanu odluku;

                  —

                  naloži EUIPO-u snošenje troškova.

         Tužbeni razlozi

                  —

                  Povreda članka 7. stavka 1. točke (b) Uredbe (EU) 2017/1001 Europskog parlamenta i Vijeća;

                  —

                  Povreda članka 7. stavka 1. točke (c) Uredbe (EU) 2017/1001 Europskog parlamenta i Vijeća.


title: predmet T-495/19: Tužba podnesena 8. srpnja 2019. — Rumunjska protiv Komisije

text:
               26.8.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 288/64

      Tužba podnesena 8. srpnja 2019. — Rumunjska protiv Komisije
      (predmet T-495/19)
      (2019/C 288/79)
      Jezik postupka: rumunjski

         Stranke

         Tužitelj: Rumunjska (zastupnici: C. Canțăr, E. Gane i R. Hațieganu, agenti)

         Tuženik: Europska komisija

         Tužbeni zahtjevi

      Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

                  —

                  poništi Odluku Komisije (EU) 2019/721 od 30. travnja 2019. o predloženoj građanskoj inicijativi pod nazivom „Kohezijska politika za jednakost regija i održivost regionalnih kultura”,

                  —

                  naloži Komisiji snošenje troškova postupka.

         Tužbeni razlozi i glavni argumenti

      U prilog osnovanosti tužbe tužitelj ističe dva tužbena razloga.

                  1.

                  Prvi tužbeni razlog, koji se temelji na povredi članka 4. stavka 2. točke (b) Uredbe br. 211/2011 u pogledu nadležnosti EU-a utvrđenih Ugovorima Unije

                              —

                              Rumunjska smatra da ne postoji pravna osnova u Ugovorima koja Komisiji omogućuje podnošenje prijedloga pravnog akta Unije u smislu u kojem to zagovaraju organizatori inicijative „Kohezijska politika za jednakost regija i održivost regionalnih kultura”. Ta inicijativa očito izlazi iz nadležnosti institucije Unije za podnošenje prijedloga pravnog akta Unije u svrhu provedbe Ugovora u smislu članka 4. stavka 2. točke (b) Uredbe br. 211/2011.

                  2.

                  Drugi tužbeni razlog, koji se temelji na povredi obveze obrazlaganja predviđene člankom 296. stavkom 2. Ugovora o funkcioniranju Europske unije

                              —

                              Rumunjska smatra da obveza obrazlaganja predviđena člankom 296. stavkom 2. Ugovora o funkcioniranju Europske unije ne može biti ograničena na informiranje organizatora o elementima navedenima u članku 4. stavku 3. Uredbe br. 211/2011. — razlozima odbijanja registracije i svim pravnim sredstvima koja su im na raspolaganju.

                              —

                              U tom kontekstu Rumunjska smatra da je obrazloženje Odluke (EU) 2019/721 očito nedostatno. Očito nedostatno obrazloženje može spriječiti zainteresirane osobe da saznaju razloge za registraciju predložene inicijative i da postupe na odgovarajući način te Opći sud Europske unije u izvršavanju nadzora zakonitosti odluke.


title: predmet T-500/19: Tužba podnesena 10. srpnja 2019. — Coravin protiv EUIPO-a — Cora (CORAVIN)

text:
               26.8.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 288/65

      Tužba podnesena 10. srpnja 2019. — Coravin protiv EUIPO-a — Cora (CORAVIN)
      (predmet T-500/19)
      (2019/C 288/80)
      Jezik na kojem je tužba podnesena: francuski

         Stranke

         Tužitelj: Coravin, Inc. (Wilmington, Delaware, Sjedinjene Američke Države) (zastupnik: F. Valentin, odvjetnik)

         Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO)

         Druga stranka pred žalbenim vijećem: Cora (Marne-la-Vallée, Francuska)

         Podaci o postupku pred EUIPO-om

         Nositelj spornog žiga: tužitelj pred Općim sudom

         Predmetni sporni žig: verbalni žig Europske unije „CORAVIN” — žig Europske unije br. 11 363 496

         Postupak pred EUIPO-om: postupak proglašavanja žiga ništavim

         Pobijana odluka: odluka prvog žalbenog vijeća EUIPO-a od 12. travnja 2019. u predmetu R 2385/2016-1

         Tužbeni zahtjevi

      Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

                  —

                  poništi pobijanu odluku;

                  —

                  preinačujući je, u potpunosti odbije zahtjev za poništenje koji je 25. studenoga 2014. podnijelo društvo Cora;

                  —

                  slijedom toga, u potpunosti održi na snazi žig CORAVIN br. 11 363 496 kao oznaku proizvoda iz razreda 21., odnosno „Lijevci za točenje vina; Naprave za pristup vinu; Sustavi za čuvanje vina; Kuhinjski pribor i spremnici koji su svi namijenjeni za korištenje s vinom”;

                  —

                  naloži EUIPO-u snošenje troškova.

         Tužbeni razlog

      Povreda članka 8. stavka 1. točke (b) Uredbe (EU) 2017/1001 Europskog parlamenta i Vijeća


title: predmet T-503/19: Tužba podnesena 5. srpnja 2019. — Global Brand Holdings protiv EUIPO-a (XOXO)

text:
               26.8.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 288/66

      Tužba podnesena 5. srpnja 2019. — Global Brand Holdings protiv EUIPO-a (XOXO)
      (predmet T-503/19)
      (2019/C 288/81)
      Jezik postupka: engleski

         Stranke

         Tužitelj: Global Brand Holdings LLC (New York, New York, Sjedinjene Američke Države) (zastupnik: D. de Marion de Glatigny, odvjetnik)

         Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO)

         Podaci o postupku pred EUIPO-om

         Predmetni sporni žig: prijava verbalnog žiga Europske unije XOXO — prijava za registraciju br. 17 086 951

         Pobijana odluka: odluka prvog žalbenog vijeća EUIPO-a od 11. travnja 2019. u predmetu R 1413/2018-1

         Tužbeni zahtjev

      Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

                  —

                  poništi pobijanu odluku;

                  —

                  naloži EUIPO-u snošenje troškova, uključujući troškove pred žalbenim vijećem.

         Tužbeni razlozi

                  —

                  Povreda članka 7. stavka 1. točke (b) Uredbe (EU) 2017/1001 Europskog parlamenta i Vijeća;

                  —

                  Povreda načela jednakog postupanja i dobre uprave;

                  —

                  Povreda članka 7. stavka 3. Uredbe (EU) 2017/1001 Europskog parlamenta i Vijeća.


title: predmet T-506/19: Tužba podnesena 15. srpnja 2019. — Workspace Group protiv EUIPO-a — Technopolis (UMA WORKSPACE)

text:
               26.8.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 288/67

      Tužba podnesena 15. srpnja 2019. — Workspace Group protiv EUIPO-a — Technopolis (UMA WORKSPACE)
      (predmet T-506/19)
      (2019/C 288/82)
      Jezik postupka: engleski

         Stranke

         Tužitelj: Workspace Group plc (London, Ujedinjena Kraljevina) (zastupnik: N. Hine, solicitor)

         Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO)

         Druga stranka pred žalbenim vijećem: Technopolis Oyj (Oulu, Finska)

         Podaci o postupku pred EUIPO-om

         Podnositelj prijave spornog žiga: druga stranka pred žalbenim vijećem

         Predmetni sporni žig: prijava verbalnog žiga Europske unije UMA WORKSPACE — prijava za registraciju br. 16 443 111

         Postupak pred EUIPO-om: postupak povodom prigovora

         Pobijana odluka: odluka četvrtog žalbenog vijeća EUIPO-a od 13. svibnja 2019. u predmetu R 1910/2018-4

         Tužbeni zahtjev

      Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

                  —

                  poništi pobijanu odluku;

                  —

                  potvrdi odluku o prigovoru;

                  —

                  odbije pobijanu prijavu;

                  —

                  naloži EUIPO-u i drugoj stranci snošenje tužiteljevih troškova.

         Tužbeni razlozi

                  —

                  Povreda članka 8. Delegirane uredbe Komisije (EU) 2018/625;

                  —

                  Povreda članka 27. Delegirane uredbe Komisije (EU) 2018/625;

                  —

                  Povreda članka 95. stavka 1. Uredbe (EU) 2017/1001 Europskog parlamenta i Vijeća;

                  —

                  Povreda članka 94. stavka 1. Uredbe (EU) 2017/1001 Europskog parlamenta i Vijeća;

                  —

                  Povreda članka 8. stavka 1. točke (b) Uredbe (EU) 2017/1001 Europskog parlamenta i Vijeća.


title: predmet C-543/17: Presuda Suda (veliko vijeće) od 8. srpnja 2019. — Europska komisija protiv Kraljevine Belgije (Povreda obveze države članice — Članak 258. UFEU-a — Mjere za smanjenje troška postavljanja elektroničkih komunikacijskih mreža velikih brzina — Direktiva 2014/61/EU — Neprenošenje i/ili nepriopćavanje mjera za prenošenje — Članak 260. stavak 3. UFEU-a — Zahtjev za nalaganje plaćanja dnevne novčane kazne — Izračun iznosa novčane kazne)

text:
               9.9.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 305/4

      Presuda Suda (veliko vijeće) od 8. srpnja 2019. — Europska komisija protiv Kraljevine Belgije
      (predmet C-543/17) (1)

      (Povreda obveze države članice - Članak 258. UFEU-a - Mjere za smanjenje troška postavljanja elektroničkih komunikacijskih mreža velikih brzina - Direktiva 2014/61/EU - Neprenošenje i/ili nepriopćavanje mjera za prenošenje - Članak 260. stavak 3. UFEU-a - Zahtjev za nalaganje plaćanja dnevne novčane kazne - Izračun iznosa novčane kazne)
      (2019/C 305/04)
      Jezik postupka: francuski

         Stranke

         Tužitelj: Europska komisija (zastupnici: J. Hottiaux, C. Cattabriga, L. Nicolae, G. von Rintelen i R. Troosters, agenti)

         Tuženik: Kraljevina Belgija (zastupnici: P. Cottin, C. Pochet, J. Van Holm i L. Cornelis, a zatim P. Cottin i C. Pochet, agenti, uz asistenciju P. Verneta, S. Depréa i M. Lamberta de Rouvroita, avocats, te A. Van Acker i N. Lolla, stručnjaka)

         Intervenijenti u potporu tuženiku: Savezna Republika Njemačka (zastupnici: T. Henze i S. Eisenberg, a zatim S. Eisenberg, agent), Republika Estonija (zastupnik: N. Grünberg, agent), Irska (zastupnici: M. Browne, G. Hodge i A. Joyce, agenti, uz asistenciju G. Gilmore, BL, i P. McGarryja, SC), Kraljevina Španjolska (zastupnici: A. Gavela Llopis i A. Rubio González, a zatim A. Rubio González, agenti), Francuska Republika (zastupnici: E. de Moustier, C. David, A.-L. Desjonquères, I. Cohen, B. Fodda i D. Colas, agenti), Talijanska republika (zastupnici: G. Palmieri, agent, uz asistenciju S. Fiorentina, avvocato dello Stato), Republika Litva (zastupnici: G. Taluntytė, L. Bendoraitytė i D. Kriaučiūnas, a zatim L. Bendoraitytė, agenti), Mađarska (zastupnici: M. Z. Fehér, G. Koós i Z. Wagner, agenti), Republika Austrija (zastupnici: G. Hesse, G. Eberhard i C. Drexel, agenti), Rumunjska (zastupnici: C.-R. Canțăr, R. I. Hațieganu i L. Lițu, agenti)

         Izreka

                  1.

                  Kraljevina Belgija je, time što nakon isteka roka određenog u obrazloženom mišljenju od 30. rujna 2016., kako ga je Europska komisija produljila, nije donijela zakone i druge propise potrebne za usklađivanje s Direktivom 2014/61/EU Europskog parlamenta i Vijeća od 15. svibnja 2014. o mjerama za smanjenje troškova postavljanja elektroničkih komunikacijskih mreža velikih brzina i a fortiori time što Komisiji nije priopćila takve mjere za prenošenje, povrijedila obveze koje ima na temelju članka 13. te direktive.

                  2.

                  Time što još uvijek, na dan ocjene Suda u vezi s činjeničnim stanjem, nije donijela mjere potrebne za prenošenje u svoje nacionalno pravo članka 2. stavaka 7. do 9. i 11., članka 4. stavka 5. te članka 8. Direktive 2014/61 za Regiju glavnoga grada Bruxellesa niti je a fortiori Komisiji priopćila takve mjere za prenošenje, Kraljevina Belgija djelomično je nastavila povrjeđivati svoju obvezu.

                  3.

                  U slučaju da povreda obveze koja je utvrđena u točki 2. i dalje traje na datum objave ove presude, Kraljevini Belgiji nalaže se da Europskoj komisiji, od tog datuma do prestanka te povrede obveze plaća dnevnu novčanu kaznu u iznosu od 5 000 eura.

                  4.

                  Kraljevini Belgiji nalaže se snošenje troškova.

                  5.

                  Saveznoj Republici Njemačkoj, Republici Estoniji, Irskoj, Kraljevini Španjolskoj, Francuskoj Republici, Talijanskoj Republici, Republici Litvi, Mađarskoj, Republici Austriji i Rumunjskoj nalaže se snošenje vlastitih troškova.

         (1)  SL C 374, 6.11.2017.


title: predmet T-181/16 RENV: Presuda Općeg suda od 19. lipnja 2019. — L’Oréal protiv EUIPO-a — Guinot (MASTER PRECISE) („Žig Europske unije — Postupak povodom prigovora — Prijava verbalnog žiga Europske unije MASTER PRECISE — Raniji nacionalni figurativni žig MASTERS COLORS PARIS — Relativni razlog za odbijanje — Vjerojatnost dovođenja u zabludu — Članak 8. stavak 1. točka (b) Uredbe (EZ) br. 207/2009 (koji je postao članak 8. stavak 1. točka (b) Uredbe (EU) 2017/1001)”)

text:
               9.9.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 305/38

      Presuda Općeg suda od 19. lipnja 2019. — L’Oréal protiv EUIPO-a — Guinot (MASTER PRECISE)
      (predmet T-181/16 RENV) (1)

      („Žig Europske unije - Postupak povodom prigovora - Prijava verbalnog žiga Europske unije MASTER PRECISE - Raniji nacionalni figurativni žig MASTERS COLORS PARIS - Relativni razlog za odbijanje - Vjerojatnost dovođenja u zabludu - Članak 8. stavak 1. točka (b) Uredbe (EZ) br. 207/2009 (koji je postao članak 8. stavak 1. točka (b) Uredbe (EU) 2017/1001)”)
      (2019/C 305/45)
      Jezik postupka: francuski

         Stranke

         Tužitelj: L’Oréal (Pariz, Francuska) (zastupnici: T. de Haan i P. Péters, odvjetnici)

         Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (zastupnik: D. Hanf, agent)

         Druga stranka u postupku pred žalbenim vijećem EUIPO-a, intervenijent u postupku pred Općim sudom: Guinot (Pariz, Francuska) (zastupnik: A. Sion, odvjetnik)

         Predmet

      Tužba podnesena protiv odluke petog žalbenog vijeća EUIPO-a od 23. veljače 2016. (predmet R 2911/2014-5), koja se odnosi na postupak povodom prigovora između društava Guinot i L’Oréal.

         Izreka

                  1.

                     Tužba se odbija.

                  2.

                     Društvu L’Oréal nalaže se snošenje troškova.

         (1)  SL C 222, 20.6.2016.


title: predmet C-507/17: Presuda Suda (veliko vijeće) od 24. rujna 2019. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Conseil d'État - Francuska) – Google LLC, pravni sljednik Googlea Inc. protiv Commission nationale de l'informatique et des libertés (CNIL) (Zahtjev za prethodnu odluku – Osobni podaci – Zaštita fizičkih osoba u pogledu obrade tih podataka – Direktiva 95/46/EZ – Uredba (EU) 2016/679 – Internetski pretraživači – Obrada podataka koji se nalaze na internetskim stranicama – Teritorijalni doseg prava na uklanjanje poveznica)

text:
               25.11.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 399/3

      Presuda Suda (veliko vijeće) od 24. rujna 2019. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Conseil d'État - Francuska) – Google LLC, pravni sljednik Googlea Inc. protiv Commission nationale de l'informatique et des libertés (CNIL)
      (predmet C-507/17) (1)

      (Zahtjev za prethodnu odluku - Osobni podaci - Zaštita fizičkih osoba u pogledu obrade tih podataka - Direktiva 95/46/EZ - Uredba (EU) 2016/679 - Internetski pretraživači - Obrada podataka koji se nalaze na internetskim stranicama - Teritorijalni doseg prava na uklanjanje poveznica)
      (2019/C 399/03)
      Jezik postupka: francuski

         Sud koji je uputio zahtjev

      Conseil d'État

         Stranke glavnog postupka

         Tužitelj: Google LLC, pravni sljednik Googlea Inc.

         Tuženik: Commission nationale de l'informatique et des libertés (CNIL)

         uz sudjelovanje: Wikimedia Foundation Inc., Fondation pour la liberté de la presse, Microsoft Corp., Reporters Committee for Freedom of the Press i dr., Article 19 i dr, Internet Freedom Foundation i dr., Défenseur des droits

         Izreka

      Članak 12. točku (b) i članak 14. prvi stavak točku (a) Direktive 95/46/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 24. listopada 1995. o zaštiti pojedinaca u vezi s obradom osobnih podataka i o slobodnom protoku takvih podataka te članak 17. stavak 1. Uredbe (EU) 2016/679 Europskog parlamenta i Vijeća od 27. travnja 2016. o zaštiti pojedinaca u vezi s obradom osobnih podataka i o slobodnom kretanju takvih podataka te o stavljanju izvan snage Direktive 95/46 (Opća uredba o zaštiti podataka) treba tumačiti na način da operator pretraživača, kad prihvati zahtjev za uklanjanje poveznica u skladu s tim odredbama, nije dužan izvršiti to uklanjanje poveznica na svim verzijama svojeg pretraživača, nego na njegovim verzijama koje odgovarajuće postoje u svim državama članicama, i to, ako je to potrebno, u kombinaciji s mjerama koje, uz poštovanje pravnih zahtjeva, djelotvorno onemogućuju ili barem ozbiljno obeshrabruju internetske korisnike koji iz neke od država članica obavljaju pretragu po ispitanikovu osobnom imenu da pomoću popisa rezultata prikazanog nastavno na to pretraživanje pristupe poveznicama koje su predmet tog zahtjeva.

         (1)  SL C 347, 16. 10. 2017.


title: predmet C-526/17: Presuda Suda (peto vijeće) od 18. rujna 2019. – Europska komisija protiv Talijanske Republike (Povreda obveze države članice – Članak 258. UFEU-a – Direktiva 2004/18/EZ – Usklađivanje postupaka za sklapanje ugovora o javnoj nabavi radova, robe i usluga – Koncesije za javne radove – Produljenje postojeće koncesije za izgradnju i upravljanje autocestom, bez objave poziva na nadmetanje)

text:
               25.11.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 399/4

      Presuda Suda (peto vijeće) od 18. rujna 2019. – Europska komisija protiv Talijanske Republike
      (predmet C-526/17) (1)

      (Povreda obveze države članice - Članak 258. UFEU-a - Direktiva 2004/18/EZ - Usklađivanje postupaka za sklapanje ugovora o javnoj nabavi radova, robe i usluga - Koncesije za javne radove - Produljenje postojeće koncesije za izgradnju i upravljanje autocestom, bez objave poziva na nadmetanje)
      (2019/C 399/04)
      Jezik postupka: talijanski

         Stranke

         Tužitelj: Europska komisija (zastupnici: G. Gattinara, P. Ondrůšek i A. Tokár, agenti)

         Tuženik: Talijanska Republika (zastupnici: G. Palmieri, agent, uz sudjelovanje V. Nunziata, E. De Bonis i P Pucciariello, avvocati dello Stato)

         Izreka

                  1.

                  Produljivanjem s 31. listopada 2028. na 31. prosinca 2046. koncesije na dionici autoceste A12 Livorno – Civitavecchia između Livorna i Cecine (Italija) bez objave poziva na nadmetanje, Talijanska Republika povrijedila je obveze koje ima na temelju članaka 2. i 58. Direktive 2004/18/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 31. ožujka 2004. o usklađivanju postupaka za sklapanje ugovora o javnim radovima, ugovora o javnoj nabavi robe te ugovora o javnim uslugama, kako je izmijenjena Uredbom Komisije (EZ) br. 1422/2007 od 4. prosinca 2007.

                  2.

                  U preostalom dijelu tužba se odbija.

                  3.

                  Europska komisija uz vlastite troškove snosi i tri četvrtine troškova Talijanske Republike. Talijanska Republika snosi četvrtinu vlastitih troškova.

         (1)  SL C 347, 16. 10. 2017.


title: predmet C-700/17: Presuda Suda (šesto vijeće) od 18. rujna 2019. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Bundesfinanzhof - Njemačka) – Finanzamt Kyritz protiv Wolf-Henninga Petersa (Zahtjev za prethodnu odluku – Oporezivanje – Zajednički sustav poreza na dodanu vrijednost (PDV) – Direktiva 2006/112/EZ – Članak 132. stavak 1. točke (b) i (c) – Izuzeća – Bolnička i zdravstvena njega – Pružanje medicinske skrbi u okviru obavljanja medicinskih i paramedicinskih profesija – Nepostojanje odnosa povjerenja između osobe koja pruža medicinsku skrb i pacijenta)

text:
               25.11.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 399/5

      Presuda Suda (šesto vijeće) od 18. rujna 2019. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Bundesfinanzhof - Njemačka) – Finanzamt Kyritz protiv Wolf-Henninga Petersa
      (predmet C-700/17) (1)

      (Zahtjev za prethodnu odluku - Oporezivanje - Zajednički sustav poreza na dodanu vrijednost (PDV) - Direktiva 2006/112/EZ - Članak 132. stavak 1. točke (b) i (c) - Izuzeća - Bolnička i zdravstvena njega - Pružanje medicinske skrbi u okviru obavljanja medicinskih i paramedicinskih profesija - Nepostojanje odnosa povjerenja između osobe koja pruža medicinsku skrb i pacijenta)
      (2019/C 399/05)
      Jezik postupka: njemački

         Sud koji je uputio zahtjev

      Bundesfinanzhof

         Stranke glavnog postupka

         Tužitelj: Finanzamt Kyritz

         Tuženik: Wolf-Henning Peters

         Izreka

                  1.

                  Članak 132. stavak 1. točke (b) i (c) Direktive Vijeća 2006/112/EZ od 28. studenoga 2006. o zajedničkom sustavu poreza na dodanu vrijednost treba tumačiti na način da usluge skrbi poput onih o kojima je riječ u glavnom postupku, koje pruža liječnik specijalist za kliničku kemiju i laboratorijsku dijagnostiku, mogu biti obuhvaćene izuzećem od poreza na dodanu vrijednost iz članka 132. stavka 1. točke (c) te direktive ako ne ispunjavaju sve uvjete za primjenu izuzeća iz članka 132. stavka 1. točke (b) navedene direktive.

                  2.

                  Članak 132. stavak 1. točku (c) Direktive 2006/112 treba tumačiti na način da izuzeće od poreza na dodanu vrijednost koje se njime predviđa nije uvjetovano time da se predmetna usluga skrbi pruža u okviru odnosa povjerenja između pacijenta i pružatelja usluge medicinske skrbi.

         (1)  SL C 104, 19. 3. 2018.


title: predmet C-11/18 P: Presuda Suda (sedmo vijeće) od 26. rujna 2019. – Oleksandr Viktorovič Klimenko protiv Vijeća Europske unije (Žalba – Mjere ograničavanja poduzete s obzirom na stanje u Ukrajini – Zamrzavanje financijskih sredstava i gospodarskih izvora – Popis osoba, subjekata i tijela na koje se primjenjuju mjere zamrzavanja financijskih sredstava i gospodarskih izvora – Zadržavanje žaliteljeva imena – Odluka tijela treće države – Obveza Vijeća da provjeri da li su prilikom donošenja te odluke poštovana prava obrane i pravo na djelotvornu sudsku zaštitu – Obveza obrazlaganja)

text:
               25.11.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 399/6

      Presuda Suda (sedmo vijeće) od 26. rujna 2019. – Oleksandr Viktorovič Klimenko protiv Vijeća Europske unije
      (predmet C-11/18 P) (1)

      (Žalba - Mjere ograničavanja poduzete s obzirom na stanje u Ukrajini - Zamrzavanje financijskih sredstava i gospodarskih izvora - Popis osoba, subjekata i tijela na koje se primjenjuju mjere zamrzavanja financijskih sredstava i gospodarskih izvora - Zadržavanje žaliteljeva imena - Odluka tijela treće države - Obveza Vijeća da provjeri da li su prilikom donošenja te odluke poštovana prava obrane i pravo na djelotvornu sudsku zaštitu - Obveza obrazlaganja)
      (2019/C 399/06)
      Jezik postupka: engleski

         Stranke

         Žalitelj: Oleksandr Viktorovič Klimenko (zastupnik: M. Phelippeau, odvjetnica)

         Druga stranka u postupku: Vijeće Europske unije (zastupnici: A. Vitro i J.-P. Hix, agenti)

         Izreka

                  1.

                  Ukida se presuda Općeg suda Europske unije od 8. studenoga 2017., Klimenko/Vijeće (T-245/15, neobjavljena, EU:T:2017:792).

                  2.

                  Odluka Vijeća (ZVSP) 2015/364 od 5. ožujka 2015. o izmjeni Odluke 2014/119/ZVSP o mjerama ograničavanja usmjerenima protiv određenih osoba, subjekata i tijela s obzirom na stanje u Ukrajini, Provedbena Uredba Vijeća (EU) 2015/357 od 5. ožujka 2015. o provedbi Uredbe (EU) br. 208/2014 o mjerama ograničavanja usmjerenima protiv određenih osoba, subjekata i tijela s obzirom na stanje u Ukrajini, Odluka Vijeća (ZVSP) 2016/318 od 4. ožujka 2016. o izmjeni Odluke 2014/119/ZVSP o mjerama ograničavanja usmjerenima protiv određenih osoba, subjekata i tijela s obzirom na stanje u Ukrajini, Provedbena Uredba Vijeća (EU) 2016/311 od 4. ožujka 2016. o provedbi Uredbe (EU) br. 208/2014 o mjerama ograničavanja usmjerenima protiv određenih osoba, subjekata i tijela s obzirom na stanje u Ukrajini, Odluka Vijeća (ZVSP) 2017/381 od 3. ožujka 2017. o izmjeni Odluke 2014/119/ZVSP o mjerama ograničavanja usmjerenima protiv određenih osoba, subjekata i tijela s obzirom na stanje u Ukrajini i Provedbena Uredba Vijeća (EU) 2017/374 od 3. ožujka 2017. o provedbi Uredbe (EU) br. 208/2014 o mjerama ograničavanja usmjerenima protiv određenih osoba, subjekata i tijela s obzirom na stanje u Ukrajini, poništavaju se u dijelu u kojem se odnose na Oleksandra Viktoroviča Klimenka.

                  3.

                  Vijeću Europske unije nalaže se snošenje troškova prvostupanjskog i žalbenog postupka.

         (1)  SL C 94, 12. 3. 2018.


title: predmet C-32/18: Presuda Suda (osmo vijeće) od 18. rujna 2019. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Oberster Gerichtshof - Austrija) – Tiroler Gebietskrankenkasse protiv Michaela Mosera (Zahtjev za prethodnu odluku – Socijalna sigurnost – Radnici migranti – Uredba (EZ) br. 987/2009 – Članak 60. – Obiteljska davanja – Pravo na naknadu razlike između roditeljskog doplatka isplaćenog u primarno nadležnoj državi članici i doplatka za skrb o djeci u sekundarno nadležnoj državi članici)

text:
               25.11.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 399/7

      Presuda Suda (osmo vijeće) od 18. rujna 2019. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Oberster Gerichtshof - Austrija) – Tiroler Gebietskrankenkasse protiv Michaela Mosera
      (predmet C-32/18) (1)

      (Zahtjev za prethodnu odluku - Socijalna sigurnost - Radnici migranti - Uredba (EZ) br. 987/2009 - Članak 60. - Obiteljska davanja - Pravo na naknadu razlike između roditeljskog doplatka isplaćenog u primarno nadležnoj državi članici i doplatka za skrb o djeci u sekundarno nadležnoj državi članici)
      (2019/C 399/07)
      Jezik postupka: njemački

         Sud koji je uputio zahtjev

      Oberster Gerichtshof

         Stranke glavnog postupka

         Tužitelj: Tiroler Gebietskrankenkasse

         Tuženik: Michael Moser

         Izreka

                  1.

                  Članak 60. stavak 1. drugu rečenicu Uredbe (EZ) br. 987/2009 Europskog parlamenta i Vijeća od 16. rujna 2009. o utvrđivanju postupka provedbe Uredbe (EZ) br. 883/2004 o koordinaciji sustava socijalne sigurnosti treba tumačiti na način da se obveza uzimanja u obzir, predviđena u toj odredbi, za određivanje opsega prava na obiteljska davanja osobe, „[…] situacij[e] čitave obitelji kao da se na sve uključene osobe primjenjivalo zakonodavstvo dotične države članice” primjenjuje i u slučaju kada su davanja određena u skladu sa zakonodavstvom koje ima prednost na temelju članka 68. stavka 1. točke (b) podtočke (i) Uredbe (EZ) br. 883/2004 Europskog parlamenta i Vijeća od 29. travnja 2004. o koordinaciji sustava socijalne sigurnosti, kao i u slučaju u kojem se davanja isplaćuju u skladu s jednim ili više drugih zakonodavstava.

                  2.

                  Članak 68. Uredbe br. 883/2004 treba tumačiti na način da se iznos razlikovnog dodatka koji se treba dodijeliti radniku na temelju zakonodavstva sekundarno nadležne države članice, u skladu s tim člankom, mora izračunati prema stvarno isplaćenom dohotku navedenom radniku u njegovoj državi zaposlenja.

         (1)  SL C 152, 30. 4. 2018.


title: predmet C-34/18: Presuda Suda (treće vijeće) od 19. rujna 2019. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputila Fővárosi Ítélőtábla - Mađarska) – Ottília Lovasné Tóth protiv ERSTE Bank Hungary Zrt (Zahtjev za prethodnu odluku – Zaštita potrošača – Direktiva 93/13/EEZ – Nepoštene odredbe u potrošačkim ugovorima – Članak 3. stavci 1. i 3. – Prilog Direktivi 93/13/EEZ – Stavak 1. točke (m) i (q) – Ugovor o hipotekarnom kreditu – Javnobilježnički akt – Stavljanje potvrde o ovršnosti od strane javnog bilježnika – Prebacivanje tereta dokazivanja – Članak 5. stavak 1. – Jasno i razumljivo sastavljanje)

text:
               25.11.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 399/8

      Presuda Suda (treće vijeće) od 19. rujna 2019. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputila Fővárosi Ítélőtábla - Mađarska) – Ottília Lovasné Tóth protiv ERSTE Bank Hungary Zrt
      (predmet C-34/18) (1)

      (Zahtjev za prethodnu odluku - Zaštita potrošača - Direktiva 93/13/EEZ - Nepoštene odredbe u potrošačkim ugovorima - Članak 3. stavci 1. i 3. - Prilog Direktivi 93/13/EEZ - Stavak 1. točke (m) i (q) - Ugovor o hipotekarnom kreditu - Javnobilježnički akt - Stavljanje potvrde o ovršnosti od strane javnog bilježnika - Prebacivanje tereta dokazivanja - Članak 5. stavak 1. - Jasno i razumljivo sastavljanje)
      (2019/C 399/08)
      Jezik postupka: mađarski

         Sud koji je uputio zahtjev

      Fővárosi Ítélőtábla

         Stranke glavnog postupka

         Tužitelj: Ottília Lovasné Tóth

         Tuženik: ERSTE Bank Hungary Zrt

         Izreka

                  1.

                  Članak 3. stavak 3. Direktive Vijeća 93/13/EEZ od 5. travnja 1993. o nepoštenim uvjetima u potrošačkim ugovorima, u vezi sa stavkom 1. točkom (q) njezina priloga, valja tumačiti na način da općenito i bez dodatnog ispitivanja ne kvalificira kao nepoštenu ugovornu odredbu o kojoj se nisu vodili pojedinačni pregovori i čiji su svrha ili predmet prebacivanje tereta dokazivanja na štetu potrošača.

                  2.

                  Članak 3. stavak 3. Direktive 93/13, u vezi sa stavkom 1. točkom (q) njezina priloga, valja tumačiti na način da se, s jedne strane, ne odnosi na ugovornu odredbu čiji su predmet ili svrha da potrošač opravdano pretpostavlja da je dužan ispuniti sve svoje ugovorne obveze, iako smatra da određene činidbe nisu dugovane, jer ona ne mijenja potrošačev pravni položaj uzimajući u obzir primjenjiv nacionalni propis, a da se, s druge strane, odnosi na ugovornu odredbu čiji su predmet ili svrha isključenje ili ometanje potrošačeva prava na pokretanje postupka pred sudom ili podnošenje bilo kakvog drugog pravnog lijeka ako je preostali dugovani iznos utvrđen javnobilježničkim aktom koji ima dokaznu snagu, što vjerovniku omogućuje da jednostrano i konačno završi spor.

                  3.

                  Članak 5. Direktive 93/13 valja tumačiti na način da na temelju te odredbe prodavatelj robe ili pružatelj usluge nije dužan pružiti dodatne informacije o ugovornoj odredbi koja je jasno sastavljena, ali čiji se pravni učinci mogu utvrditi samo tumačenjem odredbi nacionalnog prava koje nisu predmet ujednačene sudske prakse.

                  4.

                  Članak 3. stavak 3. Direktive 93/13, u vezi sa stavkom 1. točkom (m) njezina priloga, treba tumačiti na način da se ne odnosi na ugovornu odredbu koja prodavatelja robe ili pružatelja usluge ovlašćuje da jednostrano ocijeni je li potrošačeva činidba izvršena u skladu s ugovorom.

         (1)  SL C 240, 9. 7. 2018.


title: predmet C-47/18: Presuda Suda (prvo vijeće) od 18. rujna 2019. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Oberlandesgericht Wien - Austrija) – Skarb Pánstwa Rzeczpospolitej Polskiej – Generalny Dyrektor Dróg Krajowych i Autostrad protiv Stephana Riela, u svojstvu stečajnog upravitelja društva Alpine Bau GmbH (Zahtjev za prethodnu odluku – Uredba (EU) br. 1215/2012 – Sudska nadležnost u građanskim i trgovačkim stvarima – Područje primjene – Članak 1. stavak 2. točka (b) – Stečaj, postupci koji se odnose na likvidaciju nesolventnih trgovačkih društava ili drugih pravnih osoba, postupci poravnanja i slični postupci – Isključenost – Tužba za utvrđenje postojanja tražbine radi njezine prijave u okviru stečajnog postupka – Primjena Uredbe (EZ) br. 1346/2000 – Članak 41. – Sadržaj prijave tražbine – Glavni i sekundarni stečajni postupak – Litispendencija i povezani postupci – Primjena po analogiji članka 29. stavka 1. Uredbe br. 1215/2012 – Nedopuštenost)

text:
               25.11.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 399/9

      Presuda Suda (prvo vijeće) od 18. rujna 2019. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Oberlandesgericht Wien - Austrija) – Skarb Pánstwa Rzeczpospolitej Polskiej – Generalny Dyrektor Dróg Krajowych i Autostrad protiv Stephana Riela, u svojstvu stečajnog upravitelja društva Alpine Bau GmbH
      (predmet C-47/18) (1)

      (Zahtjev za prethodnu odluku - Uredba (EU) br. 1215/2012 - Sudska nadležnost u građanskim i trgovačkim stvarima - Područje primjene - Članak 1. stavak 2. točka (b) - Stečaj, postupci koji se odnose na likvidaciju nesolventnih trgovačkih društava ili drugih pravnih osoba, postupci poravnanja i slični postupci - Isključenost - Tužba za utvrđenje postojanja tražbine radi njezine prijave u okviru stečajnog postupka - Primjena Uredbe (EZ) br. 1346/2000 - Članak 41. - Sadržaj prijave tražbine - Glavni i sekundarni stečajni postupak - Litispendencija i povezani postupci - Primjena po analogiji članka 29. stavka 1. Uredbe br. 1215/2012 - Nedopuštenost)
      (2019/C 399/09)
      Jezik postupka: njemački

         Sud koji je uputio zahtjev

      Oberlandesgericht Wien

         Stranke glavnog postupka

         Tužitelj: Skarb Pánstwa Rzeczpospolitej Polskiej – Generalny Dyrektor Dróg Krajowych i Autostrad

         Tuženik: Stephan Riel, u svojstvu stečajnog upravitelja društva Alpine Bau GmbH

         Izreka

                  1.

                  Članak 1. stavak 2. točku (b) Uredbe (EU) br. 1215/2012 Europskog parlamenta i Vijeća od 12. prosinca 2012. o [sudskoj] nadležnosti, priznavanju i izvršenju sudskih odluka u građanskim i trgovačkim stvarima treba tumačiti na način da je tužba za utvrđenje postojanja tražbina radi njihove prijave u okviru stečajnog postupka, poput one o kojoj je riječ u glavnom postupku, isključena iz područja primjene te uredbe.

                  2.

                  Članak 29. stavak 1. Uredbe br. 1215/2012 treba tumačiti na način da se ni po analogiji ne primjenjuje na tužbu poput one o kojoj je riječ u glavnom postupku koja je isključena iz područja primjene te uredbe, ali koja ulazi u područje primjene Uredbe br. 1346/2000.

                  3.

                  Članak 41. Uredbe Vijeća (EZ) br. 1346/2000 od 29. svibnja 2000. o stečajnom postupku treba tumačiti na način da vjerovnik može u okviru stečajnog postupka prijaviti tražbinu, a da formalno ne navede datum njezina nastanka, ako se pravom države članice na čijem je državnom području otvoren taj postupak ne nalaže obveza navođenja tog datuma i ako se potonji može bez posebnih poteškoća ustanoviti iz dokaznih isprava na koje se taj članak 41. odnosi, a što je na nadležnom tijelu koje je odgovorno za ispitivanje tražbina da ocijeni.

         (1)  SL C 142, 23. 4. 2018.


title: predmet C-63/18: Presuda Suda (peto vijeće) od 26. rujna 2019. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Tribunale Amministrativo Regionale per la Lombardia - Italija) – Vitali SpA protiv Autostrade per l'Italia SpA (Zahtjev za prethodnu odluku – Članci 49. i 56. UFEU-a – Javna nabava – Direktiva 2014/24/EU – Članak 71. – Podugovaranje – Nacionalni propis kojim se ograničava mogućnost podugovaranja na 30 % ukupnog iznosa ugovora)

text:
               25.11.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 399/10

      Presuda Suda (peto vijeće) od 26. rujna 2019. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Tribunale Amministrativo Regionale per la Lombardia - Italija) – Vitali SpA protiv Autostrade per l'Italia SpA
      (predmet C-63/18) (1)

      (Zahtjev za prethodnu odluku - Članci 49. i 56. UFEU-a - Javna nabava - Direktiva 2014/24/EU - Članak 71. - Podugovaranje - Nacionalni propis kojim se ograničava mogućnost podugovaranja na 30 % ukupnog iznosa ugovora)
      (2019/C 399/10)
      Jezik postupka: talijanski

         Sud koji je uputio zahtjev

      Tribunale Amministrativo Regionale per la Lombardia

         Stranke glavnog postupka

         Tužitelj: Vitali SpA

         Tuženik: Autostrade per l'Italia SpA

         Izreka

      Direktivu 2014/24/EU Europskog parlamenta i Vijeća od 26. veljače 2014. o javnoj nabavi i o stavljanju izvan snage Direktive 2004/18/EZ, kako je izmijenjena Delegiranom uredbom Komisije (EU) 2015/2170 od 24. studenoga 2015., treba tumačiti na način da joj se protivi nacionalni propis, poput onoga o kojem je riječ u glavnom postupku, kojim se dio ugovora koji je ponuditelj ovlašten dati u podugovor trećim stranama ograničava na 30 %.

         (1)  SL C 166, 14. 5. 2018.


title: spojeni predmeti C-95/18 i C-96/18: Presuda Suda (četvrto vijeće) od 19. rujna 2019. (zahtjevi za prethodnu odluku koje je uputio Hoge Raad der Nederlanden - Nizozemska) – Sociale Verzekeringsbank protiv F. van den Berg (C-95/18), H. D. Giesen (C-95/18), C. E. Franzen (C-96/18) (Zahtjev za prethodnu odluku – Socijalna sigurnost radnika migranata – Uredba (EEZ) br. 1408/71 – Članak 13. – Primjenjivo zakonodavstvo – Rezident države članice obuhvaćen područjem primjene Uredbe (EEZ) br. 1408/71 – Tražbina koja se odnosi na sustav mirovinskog osiguranja ili obiteljske doplatke – Država članica boravišta i država članica zaposlenja – Odbijanje)

text:
               25.11.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 399/10

      Presuda Suda (četvrto vijeće) od 19. rujna 2019. (zahtjevi za prethodnu odluku koje je uputio Hoge Raad der Nederlanden - Nizozemska) – Sociale Verzekeringsbank protiv F. van den Berg (C-95/18), H. D. Giesen (C-95/18), C. E. Franzen (C-96/18)
      (spojeni predmeti C-95/18 i C-96/18) (1)

      (Zahtjev za prethodnu odluku - Socijalna sigurnost radnika migranata - Uredba (EEZ) br. 1408/71 - Članak 13. - Primjenjivo zakonodavstvo - Rezident države članice obuhvaćen područjem primjene Uredbe (EEZ) br. 1408/71 - Tražbina koja se odnosi na sustav mirovinskog osiguranja ili obiteljske doplatke - Država članica boravišta i država članica zaposlenja - Odbijanje)
      (2019/C 399/11)
      Jezik postupka: nizozemski

         Sud koji je uputio zahtjev

      Hoge Raad der Nederlanden

         Stranke glavnog postupka

         Tužitelj: Sociale Verzekeringsbank

         Tuženici: F. van den Berg (C-95/18), H. D. Giesen (C-95/18), C. E. Franzen (C-96/18)

         Izreka

                  1.

                  Članke 45. i 48. UFEU-a treba tumačiti na način da im se ne protivi nacionalno zakonodavstvo države članice na temelju kojeg radnik migrant koji boravi u toj državi članici i na kojeg se, na temelju članka 13. Uredbe Vijeća (EEZ) br. 1408/71 od 14. lipnja 1971. o primjeni sustava socijalne sigurnosti na zaposlene osobe, samozaposlene osobe i članove njihovih obitelji koji se kreću unutar Zajednice, u verziji kako je izmijenjena i ažurirana Uredbom Vijeća (EZ) br. 118/97 od 2. prosinca 1996., kako je izmijenjena Uredbom (EZ) br. 1992/2006 Europskog parlamenta i Vijeća od 18. prosinca 2006., primjenjuje zakonodavstvo o socijalnoj sigurnosti države članice zaposlenja nije u državi članici boravišta osiguran na temelju socijalnog osiguranja, iako na temelju zakonodavstva države članice zaposlenja nema pravo na starosnu mirovinu ili obiteljske doplatke.

                  2.

                  Članak 13. Uredbe br. 1408/71, u verziji kako je izmijenjena i ažurirana Uredbom br. 118/97, kako je izmijenjena Uredbom br. 1992/2006, treba tumačiti na način da mu se protivi to da država članica na čijem području boravi radnik migrant i koja nije nadležna na temelju tog članka dodjelu prava na starosnu mirovinu tog radnika migranta uvjetuje obvezom osiguranja, koja podrazumijeva plaćanje obveznih doprinosa.

         (1)  SL C 161, 7. 5. 2018.


title: predmet C-222/18: Presuda Suda (peto vijeće) od 18. rujna 2019. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Fővárosi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság - Mađarska) – VIPA Kereskedelmi és Szolgáltató Kft. protiv Országos Gyógyszerészeti és Élelmezés-egészségügyi Intézet (Zahtjev za prethodnu odluku – Prekogranična zdravstvena zaštita – Direktiva 2011/24/EU – Članak 3. točka (k) i članak 11. stavak 1. – Recept – Pojam – Priznavanje recepta koji je u drugoj državi članici izdala ovlaštena osoba – Uvjeti – Slobodno kretanje robe – Zabrana mjera s istovrsnim učinkom kao količinska ograničenja izvoza – Članci 35. i 36. UFEU-a – Ograničenje ljekarničkog izdavanja lijekova koji se izdaju na liječnički recept – Narudžbenica izdana u drugoj državi članici – Opravdanje – Zaštita zdravlja i života ljudi – Direktiva 2001/83/EZ – Članak 81. drugi stavak – Opskrba stanovništva države članice lijekovima)

text:
               25.11.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 399/11

      Presuda Suda (peto vijeće) od 18. rujna 2019. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Fővárosi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság - Mađarska) – VIPA Kereskedelmi és Szolgáltató Kft. protiv Országos Gyógyszerészeti és Élelmezés-egészségügyi Intézet
      (predmet C-222/18) (1)

      (Zahtjev za prethodnu odluku - Prekogranična zdravstvena zaštita - Direktiva 2011/24/EU - Članak 3. točka (k) i članak 11. stavak 1. - Recept - Pojam - Priznavanje recepta koji je u drugoj državi članici izdala ovlaštena osoba - Uvjeti - Slobodno kretanje robe - Zabrana mjera s istovrsnim učinkom kao količinska ograničenja izvoza - Članci 35. i 36. UFEU-a - Ograničenje ljekarničkog izdavanja lijekova koji se izdaju na liječnički recept - Narudžbenica izdana u drugoj državi članici - Opravdanje - Zaštita zdravlja i života ljudi - Direktiva 2001/83/EZ - Članak 81. drugi stavak - Opskrba stanovništva države članice lijekovima)
      (2019/C 399/12)
      Jezik postupka: mađarski

         Sud koji je uputio zahtjev

      Fővárosi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság

         Stranke glavnog postupka

         Tužitelj: VIPA Kereskedelmi és Szolgáltató Kft.

         Tuženik: Országos Gyógyszerészeti és Élelmezés-egészségügyi Intézet

         Izreka

      Članak 3. točku (k) i članak 11. stavak 1. Direktive 2011/24/EU Europskog parlamenta i Vijeća od 9. ožujka 2011. o primjeni prava pacijenata u prekograničnoj zdravstvenoj skrbi treba tumačiti na način da im se ne protivi propis države članice na temelju kojeg ljekarni te države članice nije dopušteno izdavanje lijekova koji se izdaju na liječnički recept na temelju narudžbenice koju je izdao zdravstveni djelatnik ovlašten propisivati lijekove i obavljati svoju djelatnost u drugoj državi članici, dok je takvo izdavanje dopušteno kad je narudžbenicu izdao zdravstveni djelatnik koji je ovlašten obavljati svoju djelatnost u prvoj državi članici, pri čemu valja pojasniti da, u skladu s tim propisom, takve narudžbenice ne sadržavaju ime dotičnog pacijenta.
      Članke 35. i 36. UFEU-a treba tumačiti na način da im nije protivan takav propis države članice, jer je taj propis opravdan ciljem zaštite zdravlja i života ljudi, prikladan za osiguranje ostvarenja tog cilja i ne prelazi ono što je nužno za njegovo postizanje, provjera čega je na sudu koji je uputio zahtjev.

         (1)  SL C 221, 25. 6. 2018.