title: Predmet T-410/16: Presuda Općeg suda od 18. svibnja 2017. – Makhlouf protiv Vijeća („Zajednička vanjska i sigurnosna politika — Mjere ograničavanja protiv Sirije — Zamrzavanje financijskih sredstava — Prava obrane — Pravo na djelotvornu sudsku zaštitu — Obveza obrazlaganja — Očita pogreška u ocjeni — Pravo na čast — Pravo vlasništva — Presumpcija nevinosti — Ograničenja ulaska i provoza preko područja Unije — Proporcionalnost”)

text:
               10.7.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 221/23

         Presuda Općeg suda od 18. svibnja 2017. – Makhlouf protiv Vijeća
   (Predmet T-410/16) (1)

   ((„Zajednička vanjska i sigurnosna politika - Mjere ograničavanja protiv Sirije - Zamrzavanje financijskih sredstava - Prava obrane - Pravo na djelotvornu sudsku zaštitu - Obveza obrazlaganja - Očita pogreška u ocjeni - Pravo na čast - Pravo vlasništva - Presumpcija nevinosti - Ograničenja ulaska i provoza preko područja Unije - Proporcionalnost”))
   (2017/C 221/32)
   Jezik postupka: francuski

      Stranke

      Tužitelj: Rami Makhlouf (Damask, Sirija) (zastupnik: E. Ruchat, odvjetnik)

      Tuženik: Vijeće Europske unije (zastupnici: u početku S. Kyriakopoulou, G. Étienne i A. Vitro, zatim S. Kyriakopoulou i A. Vitro, a zatim S. Kyriakopoulou i J. Bauerschmidt, agenti)

      Intervenijent u potporu tuženiku: Europska komisija (zastupnici: F. Castillo de la Torre, L. Havas i R. Tricot, agenti)

      Predmet

   Zahtjev na temelju članka 263. UFEU-a radi poništenja Odluke Vijeća ZVSP/2016/850 od 27. svibnja 2016. o izmjeni Odluke 2013/255/ZVSP o mjerama ograničavanja protiv Sirije (SL 2016., L 141, str. 125.) i njezinih naknadnih provedbenih akata, u mjeri u kojoj se ti akti odnose na tužitelja.

      Izreka

               1.

               Tužba se odbija.

               2.

               Ramiju Makhloufu nalaže se snošenje vlastitih troškova, kao i troškova Vijeća Europske unije.

               3.

               Europska komisija snosit će vlastite troškove.

      (1)  SL C 371, 10. 10. 2016.


title: Predmet T-789/14: Presuda Općeg suda od 14. lipnja 2016. – Staatliche Porzellan-Manufaktur Meissen protiv EUIPO-a – Meissen Keramik (MEISSEN) („Žig Europske unije — Postupak povodom prigovora — Prijava figurativnog žiga Europske unije MEISSEN — Raniji nacionalni verbalni i figurativni žigovi i raniji verbalni i figurativni žigovi Europske unije MEISSEN, MEISSENER PORZELLAN, HAUS MEISSEN, Meissen i Meissener Porzellan — Relativni razlozi za odbijanje — Nepostojanje vjerojatnosti dovođenja u zabludu — Članak 8. stavak 1. točka (b) Uredbe (EZ) br. 207/2009 — Razlikovni karakter i ugled ranijih žigova — Članak 8. stavak 5. Uredbe br. 207/2009 — Stvarna uporaba ranijih žigova — Članak 42. stavci 2. i 3. Uredbe br. 207/2009 — Članak 15. stavak 1. Uredbe br. 207/2009”)

text:
               25.7.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 270/41

         Presuda Općeg suda od 14. lipnja 2016. – Staatliche Porzellan-Manufaktur Meissen protiv EUIPO-a – Meissen Keramik (MEISSEN)
   (Predmet T-789/14) (1)

   ((„Žig Europske unije - Postupak povodom prigovora - Prijava figurativnog žiga Europske unije MEISSEN - Raniji nacionalni verbalni i figurativni žigovi i raniji verbalni i figurativni žigovi Europske unije MEISSEN, MEISSENER PORZELLAN, HAUS MEISSEN, Meissen i Meissener Porzellan - Relativni razlozi za odbijanje - Nepostojanje vjerojatnosti dovođenja u zabludu - Članak 8. stavak 1. točka (b) Uredbe (EZ) br. 207/2009 - Razlikovni karakter i ugled ranijih žigova - Članak 8. stavak 5. Uredbe br. 207/2009 - Stvarna uporaba ranijih žigova - Članak 42. stavci 2. i 3. Uredbe br. 207/2009 - Članak 15. stavak 1. Uredbe br. 207/2009”))
   (2016/C 270/45)
   Jezik postupka: njemački

      Stranke

      Tužitelj: Staatliche Porzellan-Manufaktur Meissen GmbH (Meissen, Njemačka) (zastupnici: O. Spuhler i M. Geitz, odvjetnici)

      Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (zastupnik: M. Fischer, agent)

      Druga stranka u postupku pred žalbenim vijećem EUIPO-a, intervenijent u postupku pred Općim sudom: Meissen Keramik GmbH (Meissen) (zastupnici: M. Vohwinkel i K. Gennen, odvjetnici)

      Predmet

   Tužba podnesena protiv odluke četvrtog žalbenog vijeća EUIPO-a od 29. rujna 2014. (spojeni predmeti R 1182/2013-4 i R 1245/2013-4) koja se odnosi na postupak povodom prigovora između društava Staatliche Porzellan-Manufaktur Meissen i Meissen Keramik.

      Izreka

               1.

               Tužba se odbija.

               2.

               Društvu Staatliche Porzellan-Manufaktur Meissen GmbH nalaže se snošenje troškova.

      (1)  SL C 127, 20. 4. 2015.


title: Predmet C-663/16 P: Žalba koju su 21. prosinca 2016. podnijeli Lysoform Dr. Hans Rosemann GmbH i Ecolab Deutschland GmbH protiv rješenja Općeg suda (peto vijeće) od 12. listopada 2016. u predmetu T-669/15: Lysoform Dr. Hans Rosemann GmbH i Ecolab Deutschland GmbH protiv Europske agencije za kemikalije

text:
               20.2.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 53/25

         Žalba koju su 21. prosinca 2016. podnijeli Lysoform Dr. Hans Rosemann GmbH i Ecolab Deutschland GmbH protiv rješenja Općeg suda (peto vijeće) od 12. listopada 2016. u predmetu T-669/15: Lysoform Dr. Hans Rosemann GmbH i Ecolab Deutschland GmbH protiv Europske agencije za kemikalije
   (Predmet C-663/16 P)
   (2017/C 053/31)
   Jezik postupka: engleski

      Stranke

      Žalitelji: Lysoform Dr. Hans Rosemann GmbH, Ecolab Deutschland GmbH (zastupnici: M. Grunchard, odvjetnik, K. Van Maldegem, odvjetnik, P. Sellar, Advocate)

      Druga stranka u postupku: Europska agencija za kemikalije

      Žalbeni zahtjev

   Žalitelji od Suda zahtijevaju da:

               —

               ukine rješenje Općeg suda u predmetu T-669/15; i

               —

               donese odluku o dopuštenosti i vrati predmet Općem sudu na odlučivanje o meritumu;

               —

               podredno, vrati predmet Općem sudu na odlučivanje o dopuštenosti žaliteljeve tužbe za poništenje pobijanog akta, i, nakon toga odluči o meritumu;

               —

               naloži drugoj strani u postupku snošenje troškova svih postupaka (uključujući troškove koji se odnose na prigovor nedopuštenosti podnesen Općem sudu).

      Žalbeni razlozi i glavni argumenti

   Žalitelji ističu da je Opći sud pogrešno protumačio i primijenio pravo što je dovelo do toga da je počinio pogrešku koja se tiče prava kad je proglasio nedopuštenom tužbu žaliteljâ za poništenje pobijanog akta.
   Žalitelji osobito tvrde da je Opći sud počinio niz grešaka u svojem obrazloženju i tumačenju pravnog okvira kao primjenjivog na situaciju žaliteljâ. To je dovelo do toga da je Opći sud počinio sljedeće pogreške koje se tiču prava:

               —

               Opći je sud pogrešno protumačio i primijenio članak 130., stavak 1. Poslovnika Općeg suda, ulazeći u meritum predmeta;

               —

               Opći je sud pogrešno protumačio i primijenio članak 130. stavak 7. Poslovnika Općeg suda jer nije odgodio odluku o dopuštenosti do saslušanja svih argumenata o meritumu predmeta.

         Nadalje, proglasivši tužbu žaliteljâ nedopuštenom, Opći je sud povrijedio njihova prava obrane, pravo na pristup pravosuđu i obvezu obrazlaganja koja su sastavni dio temeljnih prava pojedinaca i prema tome odražavaju opća načela prava EU-a.
   Iz tih razloga tužitelji tvrde da rješenje Općeg suda u predmetu T-669/15 treba ukinuti i da Sud treba odlučiti o dopuštenosti i vratiti predmet Općem sudu na odlučivanje o meritumu.


title: Predmet T-39/16: Tužba podnesena 25. siječnja 2016. – Nanu-Nana Joachim Hoepp protiv OHIM-a – Fink (NANA FINK)

text:
               21.3.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 106/43

         Tužba podnesena 25. siječnja 2016. – Nanu-Nana Joachim Hoepp protiv OHIM-a – Fink (NANA FINK)
   (Predmet T-39/16)
   (2016/C 106/51)
   Jezik na kojem je tužba podnesena: njemački

      Stranke

      Tužitelj: Nanu-Nana Joachim Hoepp GmbH & Co. KG (Bremen, Njemačka) (zastupnik: T. Boddien, odvjetnik)

      Tuženik: Ured za usklađivanje na unutarnjem tržištu (žigovi i dizajni) (OHIM)

      Druga stranka pred žalbenim vijećem: Nadine Fink (Basel, Švicarska)

      Podaci o postupku pred OHIM-om

      Nositelj spornog žiga: druga stranka pred žalbenim vijećem

      Predmetni sporni žig: međunarodna registracija figurativnog žiga s verbalnim elementom „NANA FINK” – međunarodna registracija u kojoj je naznačena Europska unija br. IR 1 111 651

      Postupak pred OHIM-om: postupak povodom prigovora

      Pobijana odluka: odluka prvog žalbenog vijeća OHIM-a od 12. studenoga 2015. u predmetu R 679/2014-1

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

               —

               poništi pobijanu odluku koja se odnosi na postupak povodom prigovora B 2 125 543 (međunarodna registracija br. IR 1 111 651);

               —

               naloži OHIM-u snošenje troškova postupka.

      Tužbeni razlog

               —

               povreda članka 8. stavka 1. točke (b) Uredbe br. 207/2009.


title: Predmet T-331/12: Presuda Općeg suda od 26. veljače 2014. – Sartorius Lab Instruments protiv OHIM-a (Žuti luk na donjem rubu zaslona) ( „Žig Zajednice — Prijava žiga Zajednice koji se sastoji od prikaza žutog luka na donjem rubu zaslona — Apsolutni razlog za odbijanje — Nepostojanje razlikovnog karaktera — Članak 7. stavak 1. Točka (b) Uredbe (EZ) br. 207/2009” )

text:
               7.4.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 102/35

         Presuda Općeg suda od 26. veljače 2014. – Sartorius Lab Instruments protiv OHIM-a (Žuti luk na donjem rubu zaslona)
   (Predmet T-331/12) (1)

   ((„Žig Zajednice - Prijava žiga Zajednice koji se sastoji od prikaza žutog luka na donjem rubu zaslona - Apsolutni razlog za odbijanje - Nepostojanje razlikovnog karaktera - Članak 7. stavak 1. Točka (b) Uredbe (EZ) br. 207/2009”))
   2014/C 102/55
   Jezik postupka: njemački

      Stranke

      Tužitelj: Sartorius Lab Instruments GmbH & Co. KG (Göttingen, Njemačka) na mjesto kojeg je dopušteno stupanje u postupak Sartorius Weighing Technology GmbH (zastupnik: K. Welkerling, odvjetnik)

      Tuženik: Ured za usklađivanje na unutarnjem tržištu (žigovi i dizajni) (zastupnik: G. Schneider, agent)

      Predmet

   Tužba protiv odluke prvog žalbenog vijeća OHIM-a od 3. svibnja 2012. (predmet R 1783/2011-1), povodom prijave za registraciju znaka koji se sastoji od žutog luka na donjem rubu zaslona kao žiga Zajednice.

      Izreka

               1.

               Tužba se odbija.

               2.

               Nalaže se Sartorius Lab Instruments GmbH & Co. KG snošenje troškova.

      (1)  SL C 287, 22.9.2012.


title: Odluka Suda od 15. svibnja 2013. u predmetu E-13/12 – Nadzorno tijelo EFTA-e protiv Islanda (Neispunjavanje ugovornih obveza od strane ugovorne stranke – Direktiva Vijeća 90/167/EEZ od 26. ožujka 1990. o utvrđivanju uvjeta kojima se uređuje priprema, stavljanje na tržište i korištenje ljekovite hrane za životinje u Zajednici)

text:
               26.9.2013

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 277/10

         ODLUKA SUDA
   od 15. svibnja 2013.
   u predmetu E-13/12
   Nadzorno tijelo EFTA-e protiv Islanda
   (Neispunjavanje ugovornih obveza od strane ugovorne stranke – Direktiva Vijeća 90/167/EEZ od 26. ožujka 1990. o utvrđivanju uvjeta kojima se uređuje priprema, stavljanje na tržište i korištenje ljekovite hrane za životinje u Zajednici)
   2013/C 277/08
   U predmetu E-13/12, Nadzorno tijelo EFTA-e protiv Islanda – ZAHTJEV za izjavu da Island, time što u roku nije donio mjere potrebne za provedbu u nacionalno zakonodavstvo akta iz točke 10. dijela 7.1 Poglavlja I. Priloga I. Sporazumu o Europskom gospodarskom prostoru (Direktiva Vijeća 90/167/EEZ od 26. ožujka 1990. o utvrđivanju uvjeta kojima se uređuje priprema, stavljanje na tržište i korištenje ljekovite hrane za životinje u Zajednici), prilagođenog Sporazumu njegovim Protokolom 1. ili o njima izvijestio Nadzorno tijelo EFTA-e, nije ispunio svoje obveze prema članku 15. Direktive te prema članku 7. Sporazuma o EGP-u, Sud, u sastavu Carl Baudenbacher, predsjednik, i suci Per Christiansen (sudac-izvjestitelj) i Páll Hreinsson, donio je 15. svibnja 2013. odluku kao u izreci:
   Sud:

               1.

               Izjavljuje da Island, time što u propisanom roku nije donio mjere potrebne za provedbu u nacionalno zakonodavstvo Akta iz točke 10. dijela 7.1 Poglavlja I. Priloga I. Sporazumu o Europskom gospodarskom prostoru (Direktiva Vijeća 90/167/EEZ od 26. ožujka 1990. o utvrđivanju uvjeta kojima se uređuje priprema, stavljanje na tržište i korištenje ljekovite hrane za životinje u Zajednici), prilagođenog Sporazumu njegovim Protokolom 1. ili o njima izvijestio Nadzorno tijelo EFTA-e, nije ispunio svoje obveze prema članku 15. Direktive i prema članku 7. Sporazuma o EGP-u.

               2.

               Nalaže Islandu plaćanje troškova postupka.


title: Predmet C-592/12: Rješenje predsjednika Suda od 4. travnja 2014. (zahtjev za prethodnu odluku Tribunal Superior de Justicia de Madrid – Španjolska) – Compañía Europea de Viajeros España S.A. protiv Tribunal Económico Administrativo Regional de Madrid (Ministerio de Economia y Hacienda)

text:
               4.8.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 253/22

         Rješenje predsjednika Suda od 4. travnja 2014. (zahtjev za prethodnu odluku Tribunal Superior de Justicia de Madrid – Španjolska) – Compañía Europea de Viajeros España S.A. protiv Tribunal Económico Administrativo Regional de Madrid (Ministerio de Economia y Hacienda)
   (Predmet C-592/12) (1)

   2014/C 253/30
   Jezik postupka: španjolski
   Predsjednik Suda odredio je brisanje predmeta.

      (1)  SL 79, 16.3.2013.


title: Predmet T-726/14: Presuda Općeg suda od 17. veljače 2017. – Novar protiv EUIPO-a („Izvanugovorna odgovornost — Dokaz o postojanju, valjanosti i opsegu zaštite ranijeg žiga — Međunarodna registracija u kojoj je naznačena Europska unija — Odluka o odbijanju prigovora zbog nepostojanja dokaza o ranijem pravu — Pravilo 19. stavak 2. točka (a) Uredbe (EZ) br. 2868/95 — Preispitivanje odluke — Članak 62. stavak 2. Uredbe (EZ) br. 207/2009 — Šteta u obliku odvjetničkih troškova — Uzročna veza”)

text:
               3.4.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 104/42

         Presuda Općeg suda od 17. veljače 2017. – Novar protiv EUIPO-a
   (Predmet T-726/14) (1)

   ((„Izvanugovorna odgovornost - Dokaz o postojanju, valjanosti i opsegu zaštite ranijeg žiga - Međunarodna registracija u kojoj je naznačena Europska unija - Odluka o odbijanju prigovora zbog nepostojanja dokaza o ranijem pravu - Pravilo 19. stavak 2. točka (a) Uredbe (EZ) br. 2868/95 - Preispitivanje odluke - Članak 62. stavak 2. Uredbe (EZ) br. 207/2009 - Šteta u obliku odvjetničkih troškova - Uzročna veza”))
   (2017/C 104/59)
   Jezik postupka: njemački

      Stranke

      Tužitell: Novar GmbH (Albstadt, Njemačka) (zastupnik: R. Weede, odvjetnik)

      Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (zastupnik: S. Hanne, agent)

      Predmet

   Tužba povodom zahtjeva koji se temelji na članku 268. UFEU-a i kojim se traži naknada imovinske štete koju je tužitelj navodno pretrpio zbog odvjetničkih troškova koji su mu nastali u okviru postupka povodom žalbe protiv odluke Odjela za prigovore čijim je donošenjem navodno povrijeđeno pravilo 19. stavak 2. točka (a) Uredbe Komisije (EZ) br. 2868/95 od 13. prosinca 1995. o provedbi Uredbe Vijeća (EZ) br. 40/94 o žigu Zajednice i opća načela prava.

      Izreka

               1.

               Tužba se odbija.

               2.

               Društvo Novar GmbH i Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO) svaki snosi vlastite troškove

      (1)  SL C 7, 12. 1. 2015.


title: Predmet T-387/14: Rješenje Općeg suda od 11. studenoga 2015. – salesforce.com protiv OHIM-a (MARKETINGCLOUD)

text:
               25.1.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 27/75

         Rješenje Općeg suda od 11. studenoga 2015. – salesforce.com protiv OHIM-a (MARKETINGCLOUD)
   (Predmet T-387/14) (1)

   (2016/C 027/95)
   Jezik postupka: engleski
   Predsjednik drugog vijeća odredio je brisanje predmeta.

      (1)  SL C 261, 11. 8. 2014.


title: Predmet T-212/14: Rješenje Općeg suda od 29. lipnja 2015. – PSL protiv OHIM-a – Consortium Menager Parisien (Représentation d'une montre à bracelet)

text:
               21.9.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 311/61

         Rješenje Općeg suda od 29. lipnja 2015. – PSL protiv OHIM-a – Consortium Menager Parisien (Représentation d'une montre à bracelet)
   (Predmet T-212/14) (1)

   (2015/C 311/68)
   Jezik postupka: engleski
   Predsjednik četvrtog vijeća odredio je brisanje predmeta.

      (1)  SL C 245, 28. 7. 2014.


title: Predmet C-434/14: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 22. rujna 2014. uputio Tribunale di Bari (Italija) – kazneni postupak protiv Raffaelea Mignone

text:
               15.12.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 448/4

         Zahtjev za prethodnu odluku koji je 22. rujna 2014. uputio Tribunale di Bari (Italija) – kazneni postupak protiv Raffaelea Mignone
   (Predmet C-434/14)
   (2014/C 448/05)
   Jezik postupka: talijanski

      Sud koji je uputio zahtjev

   Tribunale di Bari

      Stranke glavnog postupka

   Raffaele Mignone

      Prethodna pitanja

               1.

               Treba li članak 49. i prateće članke te članak 56. i prateće članke UFEU-a, kako ih je i Sud Europske unije tumačio u presudi od 16. veljače 2012. [u spojenim predmetima C-72/10 i C-77/10], tumačiti na način da je njima protivno da se organizira postupak javne nabave koji se odnosi na koncesije čiji je rok trajanja kraći od roka trajanja ranije dodijeljenih koncesija, pri čemu je navedeni postupak javne nabave bio organiziran u utvrđenom cilju uklanjanja posljedica nezakonitog isključenja određenog broja subjekata iz ranijih postupaka javne nabave?

               2.

               Treba li članak 49. i prateće članke te članak 56. i prateće članke UFEU-a, kako ih je i Sud Europske unije tumačio u gore navedenoj presudi, tumačiti na način da je njima protivno da zahtjev za vremenskim usklađivanjem isteka rokova trajanja koncesija predstavlja primjereno opravdanje za to da je rok trajanja koncesija koje su predmet postupka javne nabave kraći u odnosu na rok trajanja ranije dodijeljenih koncesija?

               3.

               Treba li članak 49. i prateće članke te članak 56. i prateće članke UFEU-a, kako ih je i Sud Europske unije tumačio u gore navedenoj presudi, tumačiti na način da je njima protivno da se predvidi obveza besplatnog prepuštanja uporabe materijalne i nematerijalne imovine koja je u nečijem vlasništvu i koja čini mrežu upravljanja okladama i prikupljanja oklada u slučaju prestanka djelatnosti zbog isteka roka trajanja koncesije ili kao posljedica odluka o oduzimanju ili opozivu?


title: Predmet T-452/15: Tužba podnesena 10. kolovoza 2015. – Petrov i dr. protiv Europskog parlamenta

text:
               3.11.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 363/39

         Tužba podnesena 10. kolovoza 2015. – Petrov i dr. protiv Europskog parlamenta
   (Predmet T-452/15)
   (2015/C 363/48)
   Jezik postupka: njemački

      Stranke

      Tužitelji: Andrei Petrov (St. Petersburg, Rusija), Fedor Biryukov (Moskva, Rusija), Alexander Sotnichenko (St. Petersburg, Rusija) (zastupnik: P. Richter, odvjetnik)

      Tuženik: Europski parlament

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelji od Općeg suda zahtijevaju da:

               —

               poništi zabranu pristupa zgradama Europskog parlamenta koju je predsjednik Europskog parlamenta 16. lipnja 2015. izrekao tužiteljima;

               —

               naloži tuženiku snošenje troškova postupka.

      Tužbeni razlozi i glavni argumenti

   U prilog osnovanosti tužbe tužitelji ističu dva tužbena razloga.

               1.

               Prvi tužbeni razlog: povreda članka 21. Povelje Europske unije o temeljnim pravima
               Tužitelji ističu da su diskriminirani samo zbog svojeg državljanstva i u suprotnosti sa zabranom iz članka 21. Povelje Europske unije o temeljnim pravima jer nije razvidno da postoje objektivni razlozi za izrečenu zabranu pristupa. Usto, prema mišljenju tužiteljâ, njihova prisutnost u zgradama Parlamenta nije predstavljala opasnost ni za sigurnost ni za funkcioniranje Parlamenta.

               2.

               Drugi tužbeni razlog: zloporaba ovlasti
               Tužitelji ističu da su postupci predsjednika Europskog parlamenta očito potpuno arbitrarni i u dijametralnoj suprotnosti sa zabranom diskriminacije iz primarnog prava.


title: Predmet T-477/15: Tužba podnesena 20. kolovoza 2015. – European Dynamics Luxembourg i dr. protiv ECHA

text:
               3.11.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 363/40

         Tužba podnesena 20. kolovoza 2015. – European Dynamics Luxembourg i dr. protiv ECHA
   (Predmet T-477/15)
   (2015/C 363/49)
   Jezik postupka: engleski

      Stranke

      Tužitelji: European Dynamics Luxembourg SA (Luxembourg, Luksemburg), European Dynamics Belgium SA (Bruxelles, Belgija), Evropaïki Dynamiki – Proigmena Systimata Tilepikoinonion Pliroforikis kai Tilematikis AE (Atena, Grčka) (zastupnik: M. Sfyri, odvjetnik)

      Tuženik: Europska agencija za kemikalije (ECHA)

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelji od Općeg suda zahtijevaju da:

               —

               poništi odluku tuženika o dodjeli u vezi faze 2 ograničenog postupka javne nabave ECHA/2014/86 koja je dostavljena tužiteljima njegovim dopisom od 25. lipnja 2014., kojim su obaviješteni da njihova dostava ponude nije bila uspješna i da je ugovor dodijeljen drugom konzorciju;

               —

               naloži tuženiku da tužiteljima naknadi štetu u iznosu od 5 20  000,00 eura za gubitak mogućnosti da im se dodijeli ugovor; i

               —

               naloži tuženiku da snosi troškove tužiteljâ i svaki drugi trošak koji je nastao u okviru ove tužbe, čak i ako ova tužba bude odbijena.

      Tužbeni razlozi i glavni argumenti

   U prilog osnovanosti tužbe tužitelj ističe dva tužbena razloga.

               1.

               Prvi tužbeni razlog, kojim se navodi da je ECHA povrijedila obvezu da navede razloge tijekom ocjenjivanja njihove ponude time što nije navela relativne prednosti ponude kojoj je dodijelila ugovor.

               2.

               Drugi tužbeni razlog, kojim se navodi da je ECHA počinila nekoliko očitih pogrešaka u ocjeni tijekom ocjenjivanja njihove ponude te podredno, da je u stadiju ocjenjivanja ponuda uvela nove i nepoznate kriterije.


title: Predmet C-630/16: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 7. prosinca 2016. uputio Helsingin hallinto-oikeus (Finska) – Anstar Oy

text:
               27.2.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 63/17

         Zahtjev za prethodnu odluku koji je 7. prosinca 2016. uputio Helsingin hallinto-oikeus (Finska) – Anstar Oy
   (Predmet C-630/16)
   (2017/C 063/24)
   Jezik postupka: finski

      Sud koji je uputio zahtjev

   Helsingin hallinto-oikeus

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelj: Anstar Oy

      Druga stranka u postupku: Turvallisuus- ja kemikaalivirasto (Tukes)

      Prethodna pitanja

               1.

               Treba li ovlaštenje M/120 i na temelju njega donesenu usklađenu normu EN 1090-1 (:2009+A1:2011) tumačiti da proizvodi, nabrojani u točkama 1. do 4. Tukesove odluke, za pričvršćenje u beton prije njegova stvrdnjavanja (viseći sustavi koji se koriste za spajanje elemenata ljuski i potpornih zidova s građevinskim okvirom zgrade, određeni sidreni vijci, sidrene ploče, standardni čelični ugradbeni elementi, sustavi za učvršćenje protiv vjetra, potporni i zidni čavli kao i balkonski priključci) ne ulaze u njihovo područje primjene?

               2.

               Protivi li se Uredbi o građevinskim proizvodima (1), u ovom predmetu navedenim Komisijinim ovlaštenjima ili pravu Unije Tukesovo tumačenje, prema kojem navedeni proizvodi ne ulaze u područje primjene ovlaštenja M/120 i norme EN 1090-1?

      (1)  Uredba (EU) br. 305/2011 Europskog parlamenta i Vijeća od 9. ožujka 2011. o utvrđivanju usklađenih uvjeta za stavljanje na tržište građevnih proizvoda i stavljanju izvan snage Direktive Vijeća 89/106/EEZ (SL 2011., L 88, str. 5.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 13., svezak 50., str. 113.)


title: Predmet C-524/13: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 3. listopada 2013. uputio Amtsgericht Karlsruhe (Njemačka) — Eycke Braun protiv savezne zemlje Baden-Württemberg

text:
               14.12.2013

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 367/25

         Zahtjev za prethodnu odluku koji je 3. listopada 2013. uputio Amtsgericht Karlsruhe (Njemačka) — Eycke Braun protiv savezne zemlje Baden-Württemberg
   (Predmet C-524/13)
   2013/C 367/45
   Jezik postupka: njemački

      Sud koji je uputio zahtjev

   Amtsgericht Karlsruhe

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelj: Eycke Braun

      Tuženik: savezna zemlja Baden-Württemberg

      Prethodno pitanje

   Treba li Direktivu Vijeća 69/335/EEZ od 17. srpnja 1969. o neizravnom oporezivanju prikupljanja kapitala (1) kako je izmijenjena Direktivom 85/303/EEZ Vijeća od 10. lipnja 1985. (2) tumačiti tako da su pristojbe koje javni bilježnik koji ima status državnog službenika dobiva za javnobilježničku registraciju pravnog posla predmet kojeg je preoblikovanje društva kapitala u društvo kapitala druge vrste, porezi u smislu Direktive, čak i kada preoblikovanje ne dovodi do povećanja kapitala društva preuzimatelja ili društva koje se preoblikuje?

      (1)  SL L 249, str. 25.

      (2)  Direktiva 85/303/EEZ Vijeća od 10. lipnja 1985. kojom se izmjenjuje i dopunjuje Direktiva 69/335/EEZ o neizravnom oporezivanju prikupljanja, SL L 156, str. 23.


title: Predmet C-488/15: Tužba podnesena 14. rujna 2015. – Europska komisija protiv Republike Bugarske

text:
               23.11.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 389/20

         Tužba podnesena 14. rujna 2015. – Europska komisija protiv Republike Bugarske
   (Predmet C-488/15)
   (2015/C 389/22)
   Jezik postupka: bugarski

      Stranke

      Tužitelj: Europska komisija (zastupnik: E. Kružíková, E. Manhaeve, S. Petrovа)

      Tuženik: Republika Bugarska

      Tužbeni zahtjev

   Europska komisija od Suda zahtijeva da:

               —

               u odnosu na sustavno i u razdoblju od 2007. do najmanje 2013., uključujući i tu godinu, trajno nepridržavanje godišnjih i dnevnih graničnih vrijednosti lebdećih čestica PM10 u sljedećim zonama i aglomeracijama: BG0001 aglomeracija Sofija; BG0002 aglomeracija Plovdiv; BG0004 Sjever; BG0005 Jugozapad i BG0006 Jugoistok,

               —

               te u odnosu na sustavno i u razdoblju od 2007. do najmanje 2013., uključujući i tu godinu, trajno nepridržavanje dnevnih graničnih vrijednosti lebdećih čestica PM10 kao i godišnjih graničnih vrijednosti PM10 za 2007., 2008. i u razdoblju od 2010. do najmanje 2013. uključujući i tu godinu, u zoni BG0003 Varna,

               —

               i u nedostatku dodatnih informacija koje bi dokazale da se nešto promijenilo u pogledu navedene situacije nepridržavanja dnevnih i godišnjih graničnih vrijednosti za PM10 u navedenim zonama i aglomeracijama utvrdi da Bugarska i dalje krši obveze iz članka 13. stavka 1. u vezi s Prilogom XI. Direktivi (1);

               —

               s obzirom na to da su prema posljednjem godišnjem izvješću o kvaliteti zraka u 2013. i godišnje i dnevne granične vrijednosti PM10 i dalje prekoračene u svim navedenim zonama i aglomeracijama, utvrdi da Republika Bugarska nije ispunila obveze iz članka 23. stavka 1. drugog podstavka Direktive, a osobito obvezu da razdoblje prekoračenja bude što je moguće kraće i da ta povreda i dalje nije otklonjena;

               —

               Republici Bugarskoj naloži snošenje troškova.

      Tužbeni razlozi i glavni argumenti

   Na temelju posljednjeg godišnjeg izvješća o kvaliteti zraka i odgovora bugarskih tijela na obrazloženo mišljenje, Komisija smatra da Republika Bugarska još uvijek nije ispunila obveze iz članka 13. stavka 1. u pogledu pridržavanja godišnjih i dnevnih graničnih vrijednosti lebdećih čestica (PM10) u zraku kao i iz članka 23. stavka 1. drugog podstavka Direktive u vezi s obvezom izrade planova za kvalitetu zraka kako bi razdoblje prekoračenja bilo što je moguće kraće.
   Prema Komisijinom mišljenju, nužno je pokrenuti postupak pred Sudom Europske unije kako bi se utvrdilo da je Republika Bugarska povrijedila navedene odredbe.

      (1)  Direktiva 2008/50/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 21. svibnja 2008. o kvaliteti zraka i čišćem zraku za Europu (SL L 152, str. 1.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 15., svezak 29., str. 169.).


title: Predmet C-330/15 P: Žalba koju su 3. srpnja 2015. podnijeli Johannes Tomana i dr. protiv presude Općeg suda (osmo vijeće) od 22. travnja 2015. u predmetu T-190/12, Johannes Tomana i dr. protiv Vijeća Europske unije, Europske komisije

text:
               14.9.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 302/20

         Žalba koju su 3. srpnja 2015. podnijeli Johannes Tomana i dr. protiv presude Općeg suda (osmo vijeće) od 22. travnja 2015. u predmetu T-190/12, Johannes Tomana i dr. protiv Vijeća Europske unije, Europske komisije
   (Predmet C-330/15 P)
   (2015/C 302/25)
   Jezik postupka: engleski

      Stranke

      Žalitelji: Johannes Tomana i dr. (zastupnici: M. O'Kane, Solicitor, M. Lester, Z. Al-Rikabi, Barristers)

      Druge stranke u postupku: Vijeće Europske unije, Europska komisija, Ujedinjena Kraljevina Velike Britanije i Sjeverne Irske

      Zahtjevi

   Žalitelji od Suda zahtijevaju da ukine presudu Općeg suda, ukine pobijane akte u dijelu u kojem se odnose na žalitelje i tuženicima u žalbenom postupku naloži snošenje troškova žaliteljâ u prvostupanjskom i žalbenom postupku.

      Žalbeni razlozi i glavni argumenti

   Prvi žalbeni razlog: Opći sud je počinio pogrešku koja se tiče prava time što je smatrao da je pobijana uredba bila donesena na temelju valjane pravne osnove. Na temelju njezine jedine utvrđene pravne osnove Komisija je bila ovlaštena izmijeniti Uredbu 314/2004 (1) na osnovi Zajedničkog stajališta koje je u međuvremenu stavljeno izvan snage, i koje se nije moglo tumačiti na način da se poziva na kasniju odluku.
   Drugi žalbeni razlog: Opći sud je počinio pogrešku koja se tiče prava time što je smatrao da se osobe može uvrstiti na popis osoba na koje se primjenjuju pobijani akti s obrazloženjem da su „članovi vlade” ili njihovi „suradnici” samo zbog njihovih dužnosti ili prijašnjih dužnosti. Opći sud je nadalje počinio pogrešku koja se tiče prava time što je smatrao da bi osobe trebalo smatrati „suradnicima” članova vlade s obrazloženjem da su radnje u kojima su sudjelovali u prošlosti, a kojima su navodno potkopavale vladavinu prava, demokraciju ili ljudska prava u Zimbabveu, pokazale da su „tajno surađivale” s vladom. Opći sud nije trebao dopustiti tuženicima u žalbenom postupku da se pozivaju na pretpostavke koje nisu bile navedene u pobijanim aktima i koje nisu bile sukladne ni proporcionalne njihovim ciljevima, već je od njih trebao zahtijevati da svoju obvezu obrazloženja ponovnog uvrštavanja na popis ispune navođenjem dovoljno čvrstih činjenica.
   Treći žalbeni razlog: Opći sud je počinio pogrešku koja se tiče prava time što je zaključio da je obrazloženje bilo dovoljno kada su u njemu samo bile navedene dužnosti koje su navodno obnašali članovi vlade i njihovi suradnici, ili kad su u njemu bile navedene šture i općenite tvrdnje o prijašnjem nezakonitom postupanju. Opći sud također je počinio pogrešku koja se tiče prava dopustivši da se obrazloženje dopuni dodatnim ex post facto razlozima koji ni na jednom mjestu nisu bili navedeni u pobijanim aktima. Kada je nekolicina žalitelja podnijela očitovanja kojima se pobijaju tvrdnje koje su protiv njih bile iznesene, Opći sud je netočno i nepravično presudio da su njihovi dokazi nedopušteni te nije ispitao njihov meritum.
   Četvrti žalbeni razlog: Opći sud je odstupio od ustaljene sudske prakse u vezi s pravom na obranu smatravši da tuženici u žalbenom postupku nisu morali dostaviti dokaze ni razloge za nastavak uvrštavanja na popis ili žaliteljima pružiti mogućnost da podnesu očitovanja prije donošenja odluka za nastavak uvrštavanja na popis svakog žalitelja.
   Peti žalbeni razlog: Opći sud nije ispitao je li se uvrštavanje na popis svakog žalitelja temeljilo na odgovarajućoj ravnoteži između teške povrede njihovih temeljnih prava i ciljeva pobijanih akata.

      (1)  Uredba Vijeća (EZ) br. 314/2004 od 19. veljače 2004. o određenim mjerama ograničavanja u odnosu na Zimbabve (SL L 55, str. 1.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 18., svezak 8., str. 43.).


title: Predmet C-531/14 P: Žalba koju je 24. studenog 2014. podnio Giorgio Giorgis protiv presude Općeg suda (sedmo vijeće) od 25. rujna 2014. u predmetu T-474/12, Giorgio Giorgis protiv Ureda za usklađivanje na unutarnjem tržištu (žigovi i dizajni)

text:
               23.11.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 389/12

         Žalba koju je 24. studenog 2014. podnio Giorgio Giorgis protiv presude Općeg suda (sedmo vijeće) od 25. rujna 2014. u predmetu T-474/12, Giorgio Giorgis protiv Ureda za usklađivanje na unutarnjem tržištu (žigovi i dizajni)
   (Predmet C-531/14 P)
   (2015/C 389/14)
   Jezik postupka: engleski

      Stranke

      Žalitelj: Giorgio Giorgis (zastupnici: I.M. Prado, A. Tornato, avvocati)

      Druga stranka u postupku: Ured za usklađivanje na unutarnjem tržištu (žigovi i dizajni), Comigel SAS
   Rješenjem od 2. rujna 2015., Sud (šesto vijeće) odbio je žalbu i naložio Giorgiju Giorgisu snošenje vlastitih troškova.


title: Predmet C-526/14: Presuda Suda (veliko vijeće) od 19. srpnja 2016. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Ustavno sodišče Republike Slovenije – Slovenija) – Tadej Kotnik i dr. protiv Državni zbor Republike Slovenije (Zahtjev za prethodnu odluku — Valjanost i tumačenje Komunikacije Komisije o bankarstvu — Tumačenje direktiva 2001/24/EZ i 2012/30/EU — Državne potpore bankama u kontekstu financijske krize — Podjela obveza — Likvidacija temeljnog kapitala dioničara, hibridnog kapitala i podređenog duga — Načelo zaštite legitimnih očekivanja — Pravo vlasništva — Zaštita interesa članova i trećih osoba — Restrukturiranje i likvidacija kreditnih institucija)

text:
               19.9.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 343/3

         Presuda Suda (veliko vijeće) od 19. srpnja 2016. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Ustavno sodišče Republike Slovenije – Slovenija) – Tadej Kotnik i dr. protiv Državni zbor Republike Slovenije
   (Predmet C-526/14) (1)

   ((Zahtjev za prethodnu odluku - Valjanost i tumačenje Komunikacije Komisije o bankarstvu - Tumačenje direktiva 2001/24/EZ i 2012/30/EU - Državne potpore bankama u kontekstu financijske krize - Podjela obveza - Likvidacija temeljnog kapitala dioničara, hibridnog kapitala i podređenog duga - Načelo zaštite legitimnih očekivanja - Pravo vlasništva - Zaštita interesa članova i trećih osoba - Restrukturiranje i likvidacija kreditnih institucija))
   (2016/C 343/04)
   Jezik postupka: slovenski

      Sud koji je uputio zahtjev

   Ustavno sodišče Republike Slovenije

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelji: Tadej Kotnik, Marko Studen, Anton Glavan, Jože Sedonja, Primož Kozmus, Savaprojekt d.d., Fondazione cassa di risparmio di Imola, Andrej Pipuš, Dušanka Pipuš, Marija Pipuš, Tomaž Štrukelj, Luka Jukič, Angel Jaromil, Franc Marušič, Mladen Mladenić, Matjaž Matičič, Stajka Skrbinšek, Janez Forte, Zdenko Fritz, Sergej Garantini, Marijana Gošte, Marta Leskovar, Marija Šumi, Državni svet Republike Slovenije, Varuh človekovih pravic Republike Slovenije, Igor Karlovšek, Marija Karlovšek, Janez Gosar

      Tuženik: Državni zbor Republike Slovenije

      uz sudjelovanje: Vlada Republike Slovenije, Banka Slovenije, Okrožno sodišče v Ljubljani

      Izreka

               1.

               Komunikaciju Komisije o primjeni pravila o državnim potporama za poticajne mjere u korist banaka u kontekstu financijske krize počevši od 1. kolovoza 2013. („Komunikacija o bankarstvu”) treba tumačiti na način da nema obvezujući učinak u odnosu na države članice.

               2.

               Članke 107. do 109. UFEU-a treba tumačiti na način da im se ne protive točke 40. do 46. Komunikacije time što navedene točke za odobrenje državne potpore propisuju uvjet podjele obveza od strane dioničara i imatelja podređenih instrumenata.

               3.

               Načelo zaštite legitimnih očekivanja i pravo vlasništva treba tumačiti na način da im se protive točke 40. do 46. Komunikacije o bankarstvu time što navedene točke za odobrenje državne potpore propisuju uvjet podjele obveza od strane dioničara i imatelja podređenih instrumenata.

               4.

               Članke 29., 34., 35. i 40. do 42. Direktive 2012/30/EU Europskog parlamenta i Vijeća od 25. listopada 2012. o usklađivanju zaštitnih mehanizama koje, radi zaštite interesa članova i trećih osoba, države članice zahtijevaju od trgovačkih društava u smislu članka 54. drugog stavka Ugovora o funkcioniranju Europske unije, u pogledu osnivanja dioničkih društava te održavanja i promjene njihova kapitala, a s ciljem ujednačavanja tih zaštitnih mehanizama, treba tumačiti na način da im se ne protive točke 40. do 46. Komunikacije o bankarstvu time što navedene točke za odobrenje državne potpore propisuju uvjet podjele obveza od strane dioničara i imatelja podređenih instrumenata.

               5.

               Komunikaciju o bankarstvu treba tumačiti na način da mjere pretvorbe ili smanjivanja vrijednosti hibridnog kapitala i podređenog duga, poput onih iz točke 44. te komunikacije, ne trebaju nadilaziti ono što je potrebno za otklanjanje manjka temeljnog kapitala dotične banke.

               6.

               Članak 2. sedmu alineju Direktive 2001/24/EZ Parlamenta i Vijeća od 4. travnja 2001. o restrukturiranju i likvidaciji kreditnih institucija treba tumačiti na način da u pojam „mjere restrukturiranja” u smislu te odredbe ulaze mjere podjele obveza poput onih propisanih u točkama 40. do 46. Komunikacije o bankarstvu.

      (1)  SL C 81, 9. 3. 2015.


title: Predmet C-417/15: Presuda Suda (drugo vijeće) od 16. studenoga 2016. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Landesgericht für Zivilrechtssachen Wien – Austrija) – Wolfgang Schmidt protiv Christiane Schmidt (Zahtjev za prethodnu odluku — Područje slobode, sigurnosti i pravde — Uredba (EU) br. 1215/2012 — Nadležnost, priznavanje i izvršenje sudskih odluka u građanskim i trgovačkim stvarima — Područje primjene — Isključiva nadležnost u postupcima čiji su predmet stvarna prava na nekretninama — Članak 24. točka 1. prva podtočka — Posebna nadležnost u stvarima koje se odnose na ugovore — Članak 7. točka 1. podtočka (a) — Tužba usmjerena na poništenje akta o darovanju nekretnine i na brisanje prava vlasništva iz zemljišne knjige)

text:
               16.1.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 14/13

         Presuda Suda (drugo vijeće) od 16. studenoga 2016. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Landesgericht für Zivilrechtssachen Wien – Austrija) – Wolfgang Schmidt protiv Christiane Schmidt
   (Predmet C-417/15) (1)

   ((Zahtjev za prethodnu odluku - Područje slobode, sigurnosti i pravde - Uredba (EU) br. 1215/2012 - Nadležnost, priznavanje i izvršenje sudskih odluka u građanskim i trgovačkim stvarima - Područje primjene - Isključiva nadležnost u postupcima čiji su predmet stvarna prava na nekretninama - Članak 24. točka 1. prva podtočka - Posebna nadležnost u stvarima koje se odnose na ugovore - Članak 7. točka 1. podtočka (a) - Tužba usmjerena na poništenje akta o darovanju nekretnine i na brisanje prava vlasništva iz zemljišne knjige))
   (2017/C 014/17)
   Jezik postupka: njemački

      Sud koji je uputio zahtjev

   Landesgericht für Zivilrechtssachen Wien

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelj: Wolfgang Schmidt

      Tuženik: Christiane Schmidt

      Izreka

   Odredbe Uredbe Vijeća (EU) br. 1215/2012 od 12. prosinca 2012. o nadležnosti, priznavanju i izvršenju sudskih odluka u građanskim i trgovačkim stvarima treba tumačiti na način da postupak za poništenje akta o darovanju nekretnine zbog poslovne nesposobnosti darovatelja ne potpada pod isključivu nadležnost suda države članice u kojoj se nekretnina nalazi, predviđenu u članku 24. točki 1. te uredbe, već pod posebnu nadležnost predviđenu u članku 7. točki 1. podtočki (a) navedene uredbe.
   Postupak povodom zahtjeva za brisanje prava vlasništva daroprimatelja iz zemljišne knjige potpada pod isključivu nadležnost predviđenu u članku 24. točki 1. iste uredbe.

      (1)  SL C 363, 3. 11. 2015.


title: Predmet T-191/10: Rješenje Općeg suda od 16. srpnja 2015. – Greenwood Houseware (Zhuhai) i dr. protiv Vijeća

text:
               23.11.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 389/65

         Rješenje Općeg suda od 16. srpnja 2015. – Greenwood Houseware (Zhuhai) i dr. protiv Vijeća
   (Predmet T-191/10) (1)

   (2015/C 389/73)
   Jezik postupka: engleski
   Predsjednik četvrtog vijeća odredio je brisanje predmeta.

      (1)  SL C 179, 3. 7. 2010.


title: Predmet T-839/14: Tužba podnesena 22. prosinca 2014. – Alnapharm protiv OHIM-a – Novartis (Alrexil)

text:
               23.2.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 65/49

         Tužba podnesena 22. prosinca 2014. – Alnapharm protiv OHIM-a – Novartis (Alrexil)
   (Predmet T-839/14)
   (2015/C 065/66)
   Jezik na kojem je tužba podnesena: engleski

      Stranke

      Tužitelj: Alnapharm GmbH & Co. KG (Hamburg, Njemačka) (zastupnik: H. Heldt, odvjetnik)

      Tuženik: Ured za usklađivanje na unutarnjem tržištu (žigovi i dizajni) (OHIM)

      Druga stranka pred žalbenim vijećem: Novartis AG (Basel, Švicarska)

      Podaci o postupku pred OHIM-om

      Podnositelj prijave: druga stranka pred žalbenim vijećem

      Sporni žig u pitanju: verbalni žig Zajednice „Alrexil” – prijava za registraciju br. 1 0 3 06  249

      Postupak pred OHIM-om: postupak povodom prigovora

      Pobijana odluka: odluka četvrtog žalbenog vijeća OHIM-a od 23. listopada 2014. u predmetu R 1723/2013-4

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

               —

               poništi pobijanu odluku i vrati predmet žalbenom vijeću OHIM-a na ponovno odlučivanje;

               —

               naloži OHIM-u snošenje troškova.

      Tužbeni razlog

               —

               povreda članka 8. stavka 1. točke (b) Uredbe br. 207/2009.


title: Predmet C-318/17: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 30. svibnja 2017. uputio Bundesverwaltungsgericht (Njemačka) – Mahmud Ibrahim i dr. protiv Savezne Republike Njemačke

text:
               18.9.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 309/23

         Zahtjev za prethodnu odluku koji je 30. svibnja 2017. uputio Bundesverwaltungsgericht (Njemačka) – Mahmud Ibrahim i dr. protiv Savezne Republike Njemačke
   (Predmet C-318/17)
   (2017/C 309/29)
   Jezik postupka: njemački

      Sud koji je uputio zahtjev

   Bundesverwaltungsgericht

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelji: Mahmud Ibrahim, Fadwa Ibrahim, Bushra Ibrahim, Mohammad Ibrahim, zastupan po roditeljima Fadwi i Mahmudu Ibrahimu kao zakonskim zastupnicima, Ahmad Ibrahim, zastupan po roditeljima Fadwi i Mahmudu Ibrahimu kao zakonskim zastupnicima

      Tuženik: Savezna Republika Njemačka

      Prethodna pitanja

               1.

               Protivi li se prijelaznoj odredbi iz članka 52. stavka 1. Direktive 2013/32/EU (1) primjena nacionalnog propisa, u skladu s kojim je u okviru izvršavanja ovlasti iz članka 33. stavka 2. točke (a) Direktive 2013/32/EU, koja je u odnosu na prethodno uređenje proširena, zahtjev za međunarodnu zaštitu nedopušten kada je podnositelju zahtjeva u drugoj državi članici priznata supsidijarna zaštita, ako se nacionalni propis u nedostatku nacionalne prijelazne odredbe primjenjuje i na zahtjeve podnesene prije 20. srpnja 2015.?
               Omogućuje li prijelazna odredba iz članka 52. stavka 1. Direktive 2013/32/EU državama članicama posebno retroaktivno važenje proširene ovlasti iz članka 33. stavka 2. točke (a) Direktive 2013/32/EU, s posljedicom da su i zahtjevi za azilom podneseni prije nego što je ta proširena ovlast prenesena u nacionalno pravo, koji u trenutku prenošenja nisu još konačno riješeni, nedopušteni?

               2.

               Daje li članak 33. Direktive 2013/32/EU državama članicama pravo da odaberu hoće li utvrditi zahtjev za azil kao nedopušten zbog međunarodne odgovornosti druge države članice (Uredba Dublin) ili na temelju članka 33. stavka 2. točke (a) Direktive 2013/32/EU?

               3.

               Ako je odgovor na drugo pitanje pozitivan: sprječava li pravo Unije državu članicu da, u okviru izvršavanja ovlasti iz članka 33. stavka 2. točke (a) Direktive 2013/32/EU, odbaci zahtjev za međunarodnu pravnu zaštitu kao nedopušten zbog priznavanja supsidijarne zaštite u drugoj državi članici kada

                           a)

                           podnositelj zahtjeva traži proširenje supsidijarne zaštite koju mu je priznala druga država članica (priznavanje statusa izbjeglice) te je postupak azila u drugoj državi članici bio zahvaćen sustavnim nedostacima, koji i dalje postoje, ili

                           b)

                           uređenje međunarodne zaštite, osobito životni uvjeti korisnika supsidijarne međunarodne zaštite, u toj drugoj državi članici koja je već priznala podnositelju supsidijarnu zaštitu,

                                       —

                                       povrjeđuju članak 4. Povelje odnosno članak 3. EKLJP-a ili

                                       —

                                       ne zadovoljavaju zahtjeve iz članka 20. i slj. Direktive 2011/95/EU, ali pritom ne povrjeđuju članak 4. Povelje odnosno članak 3. EKLJP-a?

               4.

               Ako je odgovor na pitanje 3.b) pozitivan: vrijedi li navedeno i u slučaju kada se korisnicima supsidijarne zaštite ne isplaćuje nikakva naknada za podmirivanje osnovnih životnih potreba ili im se u usporedbi s drugim državama članicama isplaćuje u vrlo ograničenom obujmu, pri čemu se prema njima ne postupa drugačije nego prema državljanima te države članice?

               5.

               Ako je odgovor na drugo pitanje negativan:

                           a)

                           Primjenjuje li se Uredba Dublin III u postupku priznavanja međunarodne zaštite ako je zahtjev za azil podnesen prije 1. siječnja 2014. ali je zahtjev za ponovni prihvat podnesen tek nakon 1. siječnja 2014. te je podnositelju već ranije (u veljači 2013.) priznata supsidijarna zaštita u zamoljenoj državi članici?

                           b)

                           Proizlazi li iz Dublinskih uredbi – nepisani – prijenos odgovornosti na državu članicu koja zahtijeva ponovni prihvat podnositelja zahtjeva, kada je zamoljena odgovorna država članica odbila zahtjev za ponovni prihvat u roku propisanom prema odredbama Dublinskih uredbi te je umjesto toga uputila na međudržavni sporazum o ponovnom prihvatu?

      (1)  Direktiva 2013/32/EU Europskog parlamenta i Vijeća od 26. lipnja 2013. o zajedničkim postupcima za priznavanje i oduzimanje međunarodne zaštite, (SL L 180, str. 60.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 19., svezak 12., str. 249.)


title: Predmet C-113/14: Tužba podnesena 10. ožujka 2014. – Savezna Republika Njemačka protiv Europskog parlamenta, Vijeća Europske unije

text:
               28.4.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 129/15

         Tužba podnesena 10. ožujka 2014. – Savezna Republika Njemačka protiv Europskog parlamenta, Vijeća Europske unije
   (Predmet C-113/14)
   2014/C 129/19
   Jezik postupka: njemački

      Stranke

      Tužitelj: Savezna Republika Njemačka (zastupnici: T. Henze, A. Wiedmann, agenti)

      Tuženici: Europski parlament, Vijeće Europske unije

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelj od Suda zahtijeva da:

               —

               poništi članak 7. Uredbe (EU) br. 1308/2013 Europskog parlamenta i Vijeća od 17. prosinca 2013. o uspostavljanju zajedničke organizacije tržišta poljoprivrednih proizvoda i stavljanju izvan snage uredbi Vijeća (EEZ) br. 922/72, (EEZ) br. 234/79, (EZ) br. 1037/2001 i (EZ) br. 1234/2007 (1),

               —

               poništi članak 2. Uredbe Vijeća (EU) od 16. prosinca br. 1370/2013 o utvrđivanju mjera za određivanje određenih potpora i subvencija vezanih uz zajedničku organizaciju tržišta poljoprivrednih proizvoda (2) koji upućuje na članak 7. Uredbe (EU) br. 1308/2013,

               —

               odredi daljnje važenje učinaka navedenih pravnih propisa do stupanja na snagu propisa donesenih na osnovi odgovarajućeg pravnog temelja,

               —

               naloži Europskom parlamentu snošenje troškova.

      Tužbeni razlozi i glavni argumenti

   Savezna Republika Njemačka zahtijeva poništenje članka 7. Uredbe (EU) br. 1308/2013. Uredba (EU) br. 1308/2013 bi se usvojila se u cijelosti kao dio zajedničke organizacije poljoprivrednih tržišta na pravnom temelju članka 43. stavka 2. UFEU-a.
   No, prema mišljenju savezne vlade se kod članka 7. Uredbe (EZ) br. 1308/2013 radi o takozvanim „mjerama o utvrđivanju cijena” iz članka 43. stavka 3. UFEU-a. Stoga savezna vlada smatra da članak 7. Uredbe (EU) br. 1308/2013 nije smio biti donesen na pravnom temelju članka 43. stavka 2. UFEU-a, nego na pravnom temelju članka 43. stavka 3. Prema mišljenju savezne vlade, članak 7. Uredbe (EU) br. 1308/2013 zasniva se stoga na pogrešnom pravnom temelju.
   Prema mišljenju savezne vlade, članak 2. Uredbe (EU) br. 1308/2013 koji upućuje na članak 7. Uredbe (EU) br. 1308/2013, mora se također poništiti iz razloga pravne sigurnosti i jasnoće. Kako članak 2. Uredbe (EU) br. 1370/2013 upućuje na članak 7. Uredbe (EU) br. 1308/2013, koji se prema mišljenju savezne vlade mora poništiti, on doprinosi pogrešnom dojmu da se zasniva na pravilnom pravnom temelju i da je zakonit.
   Prema mišljenju savezne vlade, radi zaštite važnih interesa iz razloga zaštite legitimnih očekivanja poljoprivrednika kao i općenito razloga pravne sigurnosti, potrebno je u skladu s člankom 264. stavkom 2. UFEU-a utvrditi daljnje važenje učinaka navedenih pravnih propisa do stupanja na snagu propisa donesenih na osnovi odgovarajućeg pravnog temelja.

      (1)  SL L 347, str. 671.

      (2)  SL L 346, str.12.


title: Predmet T-79/12: Presuda Općeg suda od 11. prosinca 2013. — Cisco Systems i Messagenet protiv Komisije ( „Tržišno natjecanje — Koncentracije — Europska tržišta mrežnih komunikacijskih usluga — Odluka o sukladnosti koncentracije s unutarnjim tržištem — Očite pogreške u ocjeni — Obveza obrazlaganja” )

text:
               1.2.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 31/9

         Presuda Općeg suda od 11. prosinca 2013. — Cisco Systems i Messagenet protiv Komisije
   (Predmet T-79/12) (1)

   (Tržišno natjecanje - Koncentracije - Europska tržišta mrežnih komunikacijskih usluga - Odluka o sukladnosti koncentracije s unutarnjim tržištem - Očite pogreške u ocjeni - Obveza obrazlaganja)
   2014/C 31/15
   Jezik postupka: engleski

      Stranke

      Tužitelji: Cisco Systems, Inc. (San José, Kalifornija, Sjedinjene Američke Države) i Messagenet SpA (Milano, Italija) (zastupnici: L. Ortiz Blanco, J. Buendía Sierra, A. de Pablo i K. Jörgens, odvjetnici)

      Tuženik: Europska komisija (zastupnici: N. Khan, S. Noël i C. Hödlmayr, agenti)

      Intervenijent koji podržava tuženika: Microsoft Corp. (Seattle, Washington, Sjedinjene Američke Države) (zastupnik: G. Berrisch, odvjetnik)

      Predmet

   Zahtjev za poništenje odluke Komisije C(2011) 7279 od 7. listopada 2011., kojom se koncentraciju između poduzetnika kojom Microsoft Corp. preuzima Skype Global Sàrl proglašava sukladnom unutarnjem tržištu i Sporazumu o Europskom gospodarskom prostoru (EGP) (predmet COMP/M.6281– Microsoft/Skype).

      Izreka

               1.

               Tužba se odbija.

               2.

               Cisco Systems Inc. i Messagenet SpA snosit će svoje troškove kao i troškove Europske komisije i Microsoft Corp.

      (1)  SL C 109, 14.4.2012.


title: Predmet T-412/14: Tužba podnesena 6. lipnja 2014. – Larko protiv Komisije

text:
               1.9.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 292/47

         Tužba podnesena 6. lipnja 2014. – Larko protiv Komisije
   (Predmet T-412/14)
   2014/C 292/58
   Jezik postupka: grčki

      Stranke

      Tužitelj: Larko Geniki Metalleftiki kai Metallourgiki A.E. (Atena, Grčka) (zastupnici: I. Drillerakis, E. Triantafillou, G. Psaroudakis, E. Rantos, N. Korogiannakis, odvjetnici)

      Tuženik: Europska komisija

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

               —

               u cijelosti usvoji ovaj tužbeni zahtjev,

               —

               poništi odluku Komisije od 27. ožujka 2014. [SG-Greffe(2014) D/4628/28/03/2014] vezanu uz prodaju određenih dijelova imovine tužitelja (br. SA.37954 (2013/N), i

               —

               tuženiku naloži da naknadi troškove postupka tužitelja.

      Tužbeni razlozi i glavni argumenti

   U prilog osnovanosti tužbe tužitelj ističe tri tužbena razloga.

               1.

               U okviru prvog tužbenog razloga ističe se da je Komisija povrijedila članak 41. Povelje o temeljnim pravima. Tužitelj tvrdi da je zbog propusta da se prethodno sasluša tužitelj očito da je pobijani akt usvojen kršeći bitne odredbe postupka za njegovo usvajanje.

               2.

               U okviru drugog tužbenog razloga ističe se da je Komisija povrijedila članak 108. stavak 2. UFEU-a i članak 14. Uredbe (EZ) br. 659/99 (1). Tužitelj navodi da je Komisija počinila očitu pogrešku u procijeni kada je smatrala da nije postojao ekonomski kontinuitet između tužitelja i kupca njegove imovine u okviru „programa privatizacije”.

               3.

               Treći tužbeni razlog tiče se povrede članka 296. stavka 2. UFEU-a. Tužitelj tvrdi da pobijani akt nije propisno obrazložen u pogledu nepostojanja ekonomskog kontinuiteta, posebice kada je riječ o (a) opsegu prodane imovine, (b) neprenošenju ugovora o radu i (c) ekonomskoj opravdanosti prodaje.

      (1)  Uredba Vijeća (EZ) br. 659/1999 od 22. ožujka 1999. o detaljnim pravilima primjene članka 93. Ugovora o EZ-u (SL L 83, str. 1.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 8., svezak 4. str. 16.)


title: Predmet T-394/13: Presuda Općeg suda od 18. studenoga 2014. – Photo USA Electronic Graphic protiv Vijeća ( „Damping — Uvoz keramičkih stolnih i kuhinjskih proizvoda podrijetlom iz Kine — Konačne antidampinške pristojbe — Definicija predmetnog proizvoda” )

text:
               12.1.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 7/34

         Presuda Općeg suda od 18. studenoga 2014. – Photo USA Electronic Graphic protiv Vijeća
   (Predmet T-394/13) (1)

   ((„Damping - Uvoz keramičkih stolnih i kuhinjskih proizvoda podrijetlom iz Kine - Konačne antidampinške pristojbe - Definicija predmetnog proizvoda”))
   (2015/C 007/38)
   Jezik postupka: engleski

      Stranke

      Tužitelj: Photo USA Electronic Graphic, Inc. (Peking, Kina) (zastupnik: K. Adamantopoulos, odvjetnik)

      Tuženik: Vijeće Europske unije (zastupnici: S. Boelaert, agent, uz asistenciju B. O’Connor, solicitor, i de S. Gubel, odvjetnik)

      Intervenijenti u potporu tuženiku: Europska komisija (zastupnici: J.-F. Brakeland i M. França, agenti); Ancàp SpA (Sommacampagna, Italija); Cerame-Unie AISBL (Bruxelles, Belgija); Confindustria Ceramica (Sassuolo, Italija); i Verband der Keramischen Industrie eV (Selb, Njemačka) (zastupnik: R. Bierwagen, odvjetnik)

      Predmet

   Zahtjev za poništenjem Provedbene uredbe (EU) br. 412/2013 o uvođenju konačne antidampinške pristojbe i konačnoj naplati privremene pristojbe uvedene na uvoz keramičkih stolnih i kuhinjskih proizvoda podrijetlom iz Narodne Republike Kine (SL L 131, str. 1.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 11., svezak 126., str. 210.) u dijelu u kojem određuje antidampinšku pristojbu tužitelju.

      Izreka

               1.

               Tužba se odbija.

               2.

               Photo USA Electronic Graphic, Inc. snosi vlastite troškove, troškove Vijeća Europske Unije, Ancàp SpA, Cerame-Unie AISBL, Confindustria Ceramica i Verband der Keramischen Industrie eV.

               3.

               Europska komisija snosi vlastite troškove.

      (1)  SL C 274, 21.9.2013.


title: Predmet T-29/15: Presuda Općeg suda od 2. veljače 2017. – International Management Group protiv Komisije („Razvojna suradnja — Godišnji program djelovanja u korist Myanmara/Burme financiran iz općeg proračuna Unije — Odluka o izvršenju proračuna — Izmjena — Tužba za poništenje — Akt koji se može pobijati — Dopuštenost — Obveza obrazlaganja — Načelo dobrog financijskog upravljanja — Načelo dobre uprave — Transparentnost — Pravno sredstvo — Legitimna očekivanja”)

text:
               13.3.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 78/22

         Presuda Općeg suda od 2. veljače 2017. – International Management Group protiv Komisije
   (Predmet T-29/15) (1)

   ((„Razvojna suradnja - Godišnji program djelovanja u korist Myanmara/Burme financiran iz općeg proračuna Unije - Odluka o izvršenju proračuna - Izmjena - Tužba za poništenje - Akt koji se može pobijati - Dopuštenost - Obveza obrazlaganja - Načelo dobrog financijskog upravljanja - Načelo dobre uprave - Transparentnost - Pravno sredstvo - Legitimna očekivanja”))
   (2017/C 078/29)
   Jezik postupka: engleski

      Stranke

      Tužitelj: International Management Group (Bruxelles, Belgija) (zastupnici: M. Burgstaller, C. Farrell, solicitors, i E. Wright, barrister)

      Tuženik: Europska komisija (zastupnici: J. Baquero Cruz i S. Bartelt, agenti)

      Predmet

   Zahtjev na temelju članka 263. UFEU-a za poništenje Provedbene odluke Komisije C(2014) 9787 final od 16. travnja 2014. o izmjeni Provedbene odluke C(2013) 7682 final o godišnjem programu djelovanja za 2013. u korist Myanmara/Burme financiran iz općeg proračuna Unije.

      Izreka

               1.

               Tužba se odbija.

               2.

               International Management Group nalaže se snošenje troškova.

      (1)  SL C 81, 9. 3. 2015.


title: Predmet T-554/12: Presuda Općeg suda od 27. ožujka 2014. – Oracle America protiv OHIM-a – Aava Mobile (AAVA MOBILE) ( „Žig Zajednice — Postupak povodom prigovora — Prijava verbalnog žiga Zajednice AAVA MOBILE — Raniji verbalni žig Zajednice JAVA — Relativni razlog za odbijanje — Nepostojanje vjerojatnosti dovođenja u zabludu — Članak 8. stavak 1. točka (b) Uredbe (EZ) br. 207/2009 — Nepostojanje vjerojatnosti dovođenja u svezu — Veza između znakova — Ugled — Nepostojanje sličnosti između znakova — Članak 8. stavak 5. Uredbe br. 207/2009” )

text:
               19.5.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 151/19

         Presuda Općeg suda od 27. ožujka 2014. – Oracle America protiv OHIM-a – Aava Mobile (AAVA MOBILE)
   (Predmet T-554/12) (1)

   ((„Žig Zajednice - Postupak povodom prigovora - Prijava verbalnog žiga Zajednice AAVA MOBILE - Raniji verbalni žig Zajednice JAVA - Relativni razlog za odbijanje - Nepostojanje vjerojatnosti dovođenja u zabludu - Članak 8. stavak 1. točka (b) Uredbe (EZ) br. 207/2009 - Nepostojanje vjerojatnosti dovođenja u svezu - Veza između znakova - Ugled - Nepostojanje sličnosti između znakova - Članak 8. stavak 5. Uredbe br. 207/2009”))
   2014/C 151/24
   Jezik postupka: engleski

      Stranke

      Tužitelj: Oracle America Inc. (Wilmington, Delaware, Sjedinjene Američke Države) (zastupnici: M. Graf i T. Heydn, odvjetnici)

      Tuženik: Ured za usklađivanje na unutarnjem tržištu (žigovi i dizajni) (zastupnici: F. Mattina i P. Bullock, agenti)

      Druga stranka u postupku pred žalbenim vijećem OHIM-a, intervenijent u postupku pred Općim sudom: Aava Mobile Oy (Oulu, Finska)

      Predmet

   Tužba protiv odluke drugog žalbenog vijeća OHIM-a (predmet R 1205/2011-2) od 9. listopada 2012. u svezi s postupkom povodom prigovora između Oracle America, Inc. i Aava Mobile Oy.

      Izreka

               1.

               Tužba se odbija.

               2.

               Nalaže se Oracle America, Inc. snošenje troškova.

      (1)  SL C 63, 2.3.2013.


title: Predmet T-348/13: Tužba podnesena 3. srpnja 2013. — Kadhaf Al Dam protiv Vijeća i Komisije

text:
               12.10.2013

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 298/6

         Tužba podnesena 3. srpnja 2013. — Kadhaf Al Dam protiv Vijeća i Komisije
   (Predmet T-348/13)
   2013/C 298/13
   Jezik postupka: francuski

      Stranke

      Tužitelj: Ahmed Mohammed Kadhaf Al Dam (Kairo, Egipat) (zastupnik: H. de Charette, odvjetnik)

      Tuženici: Europska komisija i Vijeće Europske unije

      Tužbeni zahtjevi

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

               —

               proglasi neprimjenjivim u odnosu na tužitelja:

                           —

                           Odluku o zadržavanju na snazi 2013/182 od 22. travnja 2013. o izmjeni Odluke Vijeća 2011/137/ZVSP od 28. veljače 2011. o mjerama ograničavanja s obzirom na stanje u Libiji u dijelu u kojem nije uklonila ime tužitelja iz Priloga II. i Priloga IV. Odluci 2011/137/ZVSP;

                           —

                           Odluku Vijeća 2011/137/ZVSP od 28. veljače 2011. o mjerama ograničavanja s obzirom na stanje u Libiji u dijelu u kojem Prilozi II. i IV. sadrže njegovo ime;

                           —

                           Uredbu Vijeća (EU) br. 204/2011 od 2. ožujka 2011. o mjerama ograničavanja s obzirom na stanje u Libiji u dijelu u kojem Prilog III. Uredbi sadrži ime tužitelja;

               —

               naloži Vijeću i Komisiji naknadu pretrpljene štete u simboličnom iznosu od jednog eura;

               —

               naloži Vijeću i Komisiji snošenje troškova.

      Tužbeni razlozi i glavni argumenti

   U prilog tužbi tužitelj ističe dva tužbena razloga:

               1.

               Prvi tužbeni razlog odnosi se na povredu temeljnih prava i temelji se na četirima argumentima:

                           —

                           povredi prava tužitelja na obranu koji nije saslušan prije donošenja mjera ograničavanja koje se odnose na njega;

                           —

                           nedostatku dostave pobijanih akata tužitelju, i to unatoč činjenici da je njegova adresa bila poznata nadležnim tijelima;

                           —

                           nedostatku obrazloženja, s tim da obrazloženje u prilog mjerama ograničavanja protiv tužitelja koje sadrže pobijani akti nije u vezi s trenutnom situacijom u Libiji ni s postavljenim ciljevima;

                           —

                           nedostatku održavanja rasprave.

               2.

               Drugi tužbeni razlog odnosi se na povredu prava vlasništva i temelji se na dvama argumentima:

                           —

                           nedostatku javne svrhe ili općeg interesa za mjere ograničavanja poduzete u odnosu na tužitelja koji je prekinuo sve službene veze s libijskom vladom;

                           —

                           nedostatku pravne sigurnosti.


title: Predmet T-107/14: Tužba podnesena 14. veljače 2014. – Helenska Republika protiv Komisije

text:
               28.4.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 129/31

         Tužba podnesena 14. veljače 2014. – Helenska Republika protiv Komisije
   (Predmet T-107/14)
   2014/C 129/39
   Jezik postupka: grčki

      Stranke

      Tužitelj: Helenska Republika (zastupnici: I. Chalkias, E. Leftheriotou i A. Vasilopoulou)

      Tuženik: Europska komisija

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

               —

               poništi Provedbenu odluku Komisije 2013/763/EU od 12. prosinca 2013. o isključenju iz financiranja od strane Europske unije određenih izdataka nastalih za države članice na temelju Komponente za jamstva Europskog fonda za smjernice i jamstva u poljoprivredi (EFSJP), u okviru Europskog fonda za jamstva u poljoprivredi (EFJP) i Europskoga poljoprivrednog fonda za ruralni razvoj (EPFRR) [priopćene pod brojem dokumenta C (2013) 8743] i objavljene u Službenom glasilu L 338/2013, u dijelu u kojem su isključeni iz financiranja od strane Europske unije izdaci (a) vezani za jedinstvenu potporu, u ukupnom iznosu od 78 813 783,87 eura, koje je Helenska Republika imala tijekom financijskih godina 2008-2010 i (b) vezani za višestruku sukladnost, u iznosu od 22 230 822,10 eura, koje je Helenska Republika imala tijekom financijskih godina 2006-2010;

               —

               naloži Komisiji snošenje troškova.

      Tužbeni razlozi i glavni argumenti

   U prilog tužbi, tužitelj ističe sljedeće tužbene razloge.

               1.

               Kada je riječ o ispravku koji je naložen pobijanom odlukom u okviru sustava jedinstvene potpore iz Uredbe br. 1782/2003 (1) (prava na potporu):

                           Prvi tužbeni razlog za poništenje

                                       —

                                       Nedostatak pravnog temelja za nametanje ispravaka kada je riječ o izračunu prava na jedinstvenu potporu i raspodjeli nacionalne rezerve te pogrešno tumačenje i primjena članaka 42. i 43. Uredbe br. 1782/2003, članka 21. i članka 28. stavaka 1. i 2. Uredbe br. 795/2004 (2) i članka 231. Uredbe br. 1290/2005 (3);

                                       —

                                       Nezakonito nametanje paušalnih ispravaka u okviru sustava jedinstvene potpore s obzirom na to da ne postoji valjani pravni temelj za primjenu ranijih smjernica iz dokumenta VI/5530/1997 na novi PAC i na sustav jedinstvene potpore; alternativno, primjena ranijih smjernica na novi PAC predstavlja istovremeno zlouporabu ovlasti procjene Europske unije u području financijskih ispravaka i značajnu povredu načela proporcionalnosti.

                           Drugi tužbeni razlog za poništenje koji se odnosi na uzimanje u obzir svih površina pod krmnim biljem prilikom izračuna referentnih iznosa:

                                       —

                                       Komisija predlaže paušalni ispravak od 5 % i time krši načela pravne sigurnosti i proporcionalnosti te prelazi granicu ovlasti procjene s obzirom da uopće ne bi smjela predlagati ispravak ili bi ga barem trebala ograničiti na 2 %.

                           Treći tužbeni razlog za poništenje koji se odnosi se na uzimanje u obzir svih površina pod krmnim biljem prilikom izračuna referentnih iznosa:

                                       —

                                       Povreda članka 4. Uredbe br. 2529/2001 zbog koje je netočno određena osnovica za izračun predloženog paušalnog ispravka jer bi taj ispravak trebao biti ograničen na svotu od 162 920 267,28 eura za 2007., 162 528 761,38 eura za 2008. te 161 343 586,94 eura za 2009.

                           Četvrti tužbeni razlog za poništenje koji se odnosi na raspodjelu nacionalne rezerve:

                                       —

                                       Pogrešno tumačenje odredbi članka 42. Uredbe br. 1782/2003 i članka 21. Uredbe br. 795/2004 (mjerila raspodjele nacionalne rezerve) i pogrešna ocjena činjenica.

                           Peti tužbeni razlog za poništenje koji se odnosi na raspodjelu nacionalne rezerve:

                                       —

                                       Nedostatak potrebnih uvjeta za primjenu Uredbe br. 1290/2005 jer utvrđenja Komisije glede nacionalnih mjerila za raspodjelu nacionalne rezerve ne predstavljaju povrede te Uredbe;

                                       —

                                       Pogrešno tumačenje i primjena članka 31. Uredbe br. 1290/2005 i smjernice iz dokumenta VI/5530/1997 s obzirom da, s jedne strane, pod pretpostavkom da su prigovori Komisije koji se odnose na mjerila raspodjele nacionalne rezerve točni, oni nisu doveli do isplate iznosa osobama koje nisu korisnici i nisu uzrokovali rizik gubitka za fondove; s druge strane, predmetni prigovori nisu vezani uz neprovođenje temeljnog nadzora i posljedično ne opravdavaju nametanje paušalnog ispravka od 10%.

               2.

               Kada je riječ o ispravku u području višestruke sukladnosti, naloženom u pobijanoj odluci:

                           Šesti tužbeni razlog za poništenje:

                                       —

                                       Dokument Komisije AGRI-2005-64043 koji je donesen 9. lipnja 2006. ne može biti pravni temelj za nametanje financijskog ispravka. U svakom slučaju, on se ne može retroaktivno koristiti za nametanje ispravka za godinu u kojoj je podnesen zahtjev 2006.

                           Sedmi tužbeni razlog za poništenje, osobito za godinu u kojoj je podnesen zahtjev 2008.:

                                       —

                                       Naloženi su financijski ispravci čime je povrijeđen postupak iz članka 11. Uredbe br. 885/2006 i članka 31. iz Uredbe br. 1290/2005;

                                       —

                                       U svakom slučaju, Komisija je, nakon pogrešne ocjene činjenica i nedostatka obrazloženja, zaključila da je bilo nedostataka kada je riječ o temeljnim nadzorima u području višestruke sukladnosti.

                           Osmi tužbeni razlog za poništenje: pogrešno tumačenje dokumenta AGRI-2005-64043

                                       —

                                       Prekoračenje granica ovlasti procjene kojom raspolaže Komisija, a koje je dovelo do nametanja neproporcionalnih ispravaka u odnosu na utvrđene nepravilnosti, u mjeri u kojoj je za godine 2006. i 2007. naložen ispravak od 5%;

                                       —

                                       Pogreška prilikom utvrđivanja osnovice za izračun naloženog ispravka.

      (1)  Uredba Vijeća (EZ) br. 1782/2003 od 29. rujna 2003. kojom se određuju opća pravila za planove izravnih potpora na temelju zajedničke poljoprivredne politike i određeni planovi potpore poljoprivrednicima te kojom se izmjenjuju i dopunjuju Uredbe (EEZ-a) br. 2019/93, (EZ-a) br. 1452/2001, (EZ-a) br. 1453/2001, (EZ-a) br. 1454/2001, (EZ-a) 1868/94, (EZ-a) br. 1251/1999, (EZ-a) br. 1254/1999, (EZ-a) br. 1673/2000, (EEZ-a) br. 2358/71 i (EZ-a) br. 2529/2001 (SL L 270, str. 1.);

      (2)  Uredba Komisije (EZ) br. 795/2004 od 21. travnja 2004. kojom se utvrđuju podrobna pravila za provedbu programa jedinstvenih plaćanja predviđenog Uredbom Vijeća (EZ) br. 1782/2003 o zajedničkim pravilima za programe izravne potpore u sklopu zajedničke poljoprivredne politike te uvođenju određenih programa potpore poljoprivrednim proizvođačima (SL L 141, str. 1.)

      (3)  Uredba Vijeća (EZ) br, 1290/2005 od 21. lipnja 2005. o financiranju zajedničke poljoprivredne politike (SL L 209, str. 1.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 14., svezak 1., str. 44.).


title: Predmet T-49/16: Presuda Općeg suda od 6. travnja 2017. – Azanta protiv EUIPO-a – Novartis (NIMORAL) („Žig Europske unije — Postupak povodom prigovora — Prijava verbalnog žiga Europske unije NIMORAL — Raniji verbalni žig Europske unije NEORAL — Relativni razlog za odbijanje — Vjerojatnost dovođenja u zabludu — Članak 8. stavak 1. točka (b) Uredbe (EZ) br. 207/2009”)

text:
               22.5.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 161/26

         Presuda Općeg suda od 6. travnja 2017. – Azanta protiv EUIPO-a – Novartis (NIMORAL)
   (Predmet T-49/16) (1)

   ((„Žig Europske unije - Postupak povodom prigovora - Prijava verbalnog žiga Europske unije NIMORAL - Raniji verbalni žig Europske unije NEORAL - Relativni razlog za odbijanje - Vjerojatnost dovođenja u zabludu - Članak 8. stavak 1. točka (b) Uredbe (EZ) br. 207/2009”))
   (2017/C 161/36)
   Jezik postupka: engleski

      Stranke

      Tužitelj: Azanta A/S (Hellerup, Danska) (zastupnik: M. Hoffgaard Rasmussen, odvjetnik)

      Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (zastupnik: J. Ivanauskas, agent)

      Druga stranka u postupku pred žalbenim vijećem EUIPO-a: Novartis AG (Basel, Švicarska)

      Predmet

   Tužba podnesena protiv odluke četvrtog žalbenog vijeća EUIPO-a od 1. prosinca 2015. (predmet R 634/2015-4), koja se odnosi na postupak povodom prigovora između društava Novartis i Azanta.

      Izreka

               1.

               Tužba se odbija.

               2.

               Društvu Azanta A/S nalaže se snošenje troškova.

      (1)  SL C 106, 21. 3. 2016.


title: Predmet C-541/15: Presuda Suda (drugo vijeće) od 8. lipnja 2017. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Amtsgericht Wuppertal – Njemačka) – u postupku koji je pokrenuo Mircea Florian Freitag (Zahtjev za prethodnu odluku — Građanstvo Unije — Članak 21. UFEU a — Sloboda kretanja i boravka na području država članica — Osoba s državljanstvom države članice prebivališta i države članice rođenja — Promjena prezimena u državi članici rođenja u kojoj nema uobičajeno boravište — Ime koje odgovara rođenom imenu — Zahtjev za upis tog imena u evidenciju osobnih stanja države članice prebivališta — Odbijanje tog zahtjeva — Razlog — Činjenica da ime nije stečeno tijekom uobičajenog boravka — Postojanje drugih postupaka za priznanje istog imena predviđenih nacionalnim pravom)

text:
               31.7.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 249/5

         Presuda Suda (drugo vijeće) od 8. lipnja 2017. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Amtsgericht Wuppertal – Njemačka) – u postupku koji je pokrenuo Mircea Florian Freitag
   (Predmet C-541/15) (1)

   ((Zahtjev za prethodnu odluku - Građanstvo Unije - Članak 21. UFEU a - Sloboda kretanja i boravka na području država članica - Osoba s državljanstvom države članice prebivališta i države članice rođenja - Promjena prezimena u državi članici rođenja u kojoj nema uobičajeno boravište - Ime koje odgovara rođenom imenu - Zahtjev za upis tog imena u evidenciju osobnih stanja države članice prebivališta - Odbijanje tog zahtjeva - Razlog - Činjenica da ime nije stečeno tijekom uobičajenog boravka - Postojanje drugih postupaka za priznanje istog imena predviđenih nacionalnim pravom))
   (2017/C 249/06)
   Jezik postupka: njemački

      Sud koji je uputio zahtjev

   Amtsgericht Wuppertal

      Stranke glavnog postupka

   Mircea Florian Freitag

      Izreka

   Članak 21. UFEU a treba tumačiti na način da mu je protivno to što matični ured jedne države članice odbija priznati i u evidenciju građanskih stanja upisati ime koje je državljanin te države članice zakonito stekao u drugoj državi članici čiji je također državljanin, a koje odgovara njegovu rođenom imenu, i to pozivajući se na odredbu nacionalnog prava koja mogućnost zahtijevanja takvog upisa na temelju izjave u matičnom uredu uvjetuje time da je navedeno ime stečeno tijekom uobičajenog boravka u toj drugoj državi članici, osim ako u nacionalnom pravu postoje druge odredbe koje djelotvorno omogućavaju priznanje navedenog imena.

      (1)  SL C 48, 8. 2. 2016.


title: Predmet C-639/16 P: Žalba koju je 9. prosinca 2016. podnio Foodcare sp. z o.o. protiv rješenja Općeg suda (šesto vijeće) od 5. listopada 2016. u predmetu T-456/15, Foodcare sp. z o.o. EUIPO-a

text:
               26.6.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 202/8

         Žalba koju je 9. prosinca 2016. podnio Foodcare sp. z o.o. protiv rješenja Općeg suda (šesto vijeće) od 5. listopada 2016. u predmetu T-456/15, Foodcare sp. z o.o. EUIPO-a
   (Predmet C-639/16 P)
   (2017/C 202/12)
   Jezik postupka: engleski

      Stranke

      Žalitelj: Foodcare sp. z o.o. (zastupnik: M. Żabińska, radca prawny)

      Druge stranke u postupku: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo Dariusz Michalczewski
   Žalba je rješenjem Suda (deseto vijeće) od 11. svibnja 2017. proglašena nedopuštenom.


title: Predmet C-601/14: Presuda Suda (veliko vijeće) od 11. listopada 2016. – Europska komisija protiv Talijanske Republike (Povreda obveze države članice — Direktiva 2004/80/EZ — Članak 12. stavak 2. — Nacionalni sustavi naknade štete žrtvama nasilnih kaznenih djela počinjenih s namjerom koji jamče pravičnu i primjerenu naknadu — Nacionalni sustav koji ne obuhvaća sva nasilna kaznena djela počinjena s namjerom na nacionalnom području)

text:
               12.12.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 462/2

         Presuda Suda (veliko vijeće) od 11. listopada 2016. – Europska komisija protiv Talijanske Republike
   (Predmet C-601/14) (1)

   ((Povreda obveze države članice - Direktiva 2004/80/EZ - Članak 12. stavak 2. - Nacionalni sustavi naknade štete žrtvama nasilnih kaznenih djela počinjenih s namjerom koji jamče pravičnu i primjerenu naknadu - Nacionalni sustav koji ne obuhvaća sva nasilna kaznena djela počinjena s namjerom na nacionalnom području))
   (2016/C 462/02)
   Jezik postupka: talijanski

      Stranke

      Tužitelj: Europska komisija (zastupnici: E. Traversa i F. Moro, agenti)

      Tuženik: Talijanska Republika (zastupnici: G. Palmieri, agent, uz asistenciju G. Palatiella i E. De Bonisa, avvocati dello Stato)

      Intervenijent u potporu tužitelju: Vijeće Europske unije (zastupnici: E. Moro, M. Chavrier i K. Pleśniak, agenti)

      Izreka

               1.

               Time što nije poduzela sve mjere potrebne da bi zajamčila postojanje, u prekograničnim situacijama, sustava naknade štete žrtvama svih nasilnih kaznenih djela počinjenih s namjerom na njezinu području, Talijanska Republika nije ispunila obvezu koju ima na temelju članka 12. stavka 2. Direktive Vijeća 2004/80/EZ od 29. travnja 2004. o naknadi žrtvama kaznenih djela.

               2.

               Talijanska Republika snosit će vlastite troškove kao i troškove Europske komisije.

               3.

               Vijeće Europske unije snosi vlastite troškove.

      (1)  SL C 89, 16. 3. 2015.


title: Predmet T-496/14: Tužba podnesena 26. lipnja 2014. – Berry Investments protiv Vijeća

text:
               1.9.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 292/53

         Tužba podnesena 26. lipnja 2014. – Berry Investments protiv Vijeća
   (Predmet T-496/14)
   2014/C 292/65
   Jezik postupka: grčki

      Stranke

      Tužitelj: Berry Investments, Inc. (Monrovia, Liberija) (zastupnici: B. Christianos i S. Paliou, odvjetnici)

      Tuženik: Vijeće Europske unije

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

               —

               naloži tuženiku da tužitelju isplati iznos od 4 36  357,19 eura na ime naknade za štetu koju mu je tuženik prouzročio svojim nezakonitim aktima, s kamatama tekućim od dana kada je tužitelj nezakonito ostao bez svojih depozita (29. ožujka 2013.) do objave presude u ovom predmetu, kao i zatezne kamate tekuće od objave presude u ovom postupku do potpune isplate,

               —

               podredno, naloži tuženiku da tužitelju isplati 4/5 gore navedenog iznosa, odnosno svotu od 3 49  085,75 eura na ime naknade za štetu koju mu je prouzročio svojim nezakonitim aktima, s kamatama tekućim od dana kada je tužitelj nezakonito ostao bez svojih depozita (29. ožujka 2013.) do objave presude u ovom predmetu, kao i zatezne kamate tekuće od objave presude u ovom postupku do potpune isplate,

               —

               nadalje podredno, odredi iznos koji tuženik mora platiti tužitelju na ime naknade za štetu koja mu je prouzročena nezakonitim aktima tuženika,

               —

               naloži tuženiku da tužitelju isplati iznos od 50  000 eura na ime naknade za neimovinsku štetu koju mu je prouzročio zbog povrede načela jednakog postupanja,

               —

               naloži tuženiku da tužitelju isplati iznos od 50  000 eura na ime naknade za neimovinsku štetu koju mu je prouzročio zbog povrede prava na učinkovitu pravnu zaštitu, i

               —

               naloži tuženiku da tužitelju naknadi troškove postupka.

      Tužbeni razlozi i glavni argumenti

   Tužitelj predmetnom tužbom temeljem članka 340. stavka 2. UFEU-a od Općeg suda Europske unije, koji je nadležan sukladno članku 268. UFEU-a, traži da odredi naknadu štete koju je pretrpio zbog nezakonitog postupanja tuženika.
   Tužitelj tvrdi da je šteta nastala kada je tuženik, prelazeći granice vlastitih nadležnosti te kršeći sekudarno pravo i opća načela prava Europske unije, nametnuo, pa time i uzrokovao smanjenje bankarskih depozita tužitelja u Cyprus Popular Bank Public Co Ltd. (Laiki Τrapeza), a da je u svakom slučaju tome pridonio.
   Tužitelj konkretno tvrdi da je tuženik počinio sljedeće povrede temeljnih prava i općih načela prava Europske unije:

               —

               prvo, povredu prava vlasništva,

               —

               drugo, povredu načela jednakog postupanja, i

               —

               treće, povredu prava tužitelja na učinkovitu pravnu zaštitu i načela pravne sigurnosti.

               —

               Tužitelj navodi da su ispunjeni uvjeti, kako su postavljeni sudskom praksom, u pogledu izvanugovorne odgovornosti tuženika da naknadi štetu.


title: Predmet T-346/14: Tužba podnesena 14. svibnja 2014. – Yanukovych protiv Vijeća

text:
               4.8.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 253/37

         Tužba podnesena 14. svibnja 2014. – Yanukovych protiv Vijeća
   (Predmet T-346/14)
   2014/C 253/52
   Jezik postupka: engleski

      Stranke

      Tužitelj: Viktor Fedorovič Janukovič (Kijev, Ukrajina) (zastupnik: T. Beazley, QC)

      Tuženik: Vijeće Europske unije

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

               —

               poništi Odluku Vijeća 2014/119/ZVSP od 5. ožujka 2014. o mjerama ograničavanja usmjerenima protiv određenih osoba, subjekata i tijela s obzirom na stanje u Ukrajini (SL L 66, str.26), kako je izmijenjena Odlukom Vijeća 2014/216/ZVSP od 14. travnja 2014 (SL L 111, str. 91.) i Uredbu Vijeća (EU) br. 208/2014 od 5. ožujka 2014. (SL L 66, str.1) o mjerama ograničavanja usmjerenima protiv određenih osoba, subjekata i tijela s obzirom na stanje u Ukrajini, kako izmijenjena Uredbom Vijeća (EU) 381/2014 od 14. travnja 2014. (SL L 111, str. 33.), u opsegu u kojem se odnose na tužitelja;

               —

               naloži tuženiku snošenje troškova tužitelja.

      Tužbeni razlozi i glavni argumenti

   U prilog osnovanosti tužbe tužitelj ističe sedam tužbenih razloga.

               1.

               Prvi tužbeni razlog temelji se na tome da odluka i uredba Vijeća Europske unije (u daljnjem tekstu: Vijeće) nisu donesene na ispravnom pravnom temelju. Argumenti u prilog osnovanosti razloga uključuju to (a) da Odluka nije udovoljila uvjetima iz članka 29. UEU-a na koji se Vijeće oslanja. Među ostalim: (i)Vijeće nije moglo ostati kod svojih izričito navedenih ciljeva (učvršćivanje vladavine prava i poštovanje ljudskih prava u Ukrajini) stoga je navelo razloge za donošenje akata (vezane za navodnu pronevjeru ukrajinskih državnih sredstava i njihov nezakonit prijenos izvan Ukrajine, što tužitelj poriče) koji nikad nisu bili u skladu s navedenim ili drugim relevantnim ciljevima iz članka 21. UEU-a. (ii) Odluka i Uredba su protivne drugim relevantnim ciljevima iz članka 21. jer nisu dovele do „učvršćivanja i podrške demokraciji … i načelima međunarodnog prava.” posebice jer je u njima suprotno ukrajinskom i međunarodnom pravu pogrešno ustanovljeno da je demokratski izabrani predsjednik Ukrajine, tužitelj, „bivši predsjednik”, i jer se njima podržavaju takozvani „prijelazni predsjednik i vlada” koji su na vlast došli nezakonitom silom, što je suprotno vladavini prava, demokratskim načelima i međunarodnom pravu. (b) Nisu bili ispunjeni uvjeti za pozivanje na članak 215. UFEU-a jer nije bilo valjane odluke prema poglavlju 2. glave V. UEU-a. (c) Nije postojala dovoljna veza da bi se protiv tužitelja moglo pozvati na članak 215. UFEU-a.

               2.

               Drugi tužbeni razlog temelji se na tome da je Vijeće zlouporabilo svoje ovlasti. Za razliku od ciljeva koji su navedeni u Odluci i Uredbi, cilj koji je Vijeće njihovom primjenom zapravo željelo postići jest stjecanje naklonosti takozvanog „prijelaznog režima” Ukrajine, tako da Ukrajina nastavi s uspostavom tješnjih veza s EU-om (budući da su demokratski izabrani predsjednik Ukrajine i njegova vlada to odbili).

               3.

               Treći tužbeni razlog temelji se na tome da je Vijeće propustilo navesti razloge. Razlozi za uključenje tužitelja u uredbi i odluci, uz to što su pogrešni su i formularni, neprikladni i ne sadrže dovoljno pojedinosti.

               4.

               Četvrti tužbeni razlog temelji se na tome da tužitelj nije ispunio navedene kriterije koji su potrebni za uvrštavanje osobe na popis u relevantnom razdoblju. Među ostalim, Vijeće nije dostavilo relevantne informacije, ali koliko mu je poznato, tužitelja (a) u to vrijeme niti jedno sudsko ili drugo relevantno tijelo nije smatralo odgovornim za pronevjeru ukrajinskih državnih sredstava ili njihov nezakonit prijenos, i (b) u to se vrijeme protiv njega nije vodio kazneni postupak u Ukrajini s ciljem istrage zločina vezanih za pronevjeru ukrajinskih državnih sredstava i njihov prijenos u inozemstvo.

               5.

               Peti tužbeni razlog temelji se na tome da je Vijeće uključenjem tužitelja u pobijane mjere počinilo očite pogreške u procjeni. Među ostalim, Vijeće ni u kojem slučaju nije imalo nikakvih „konkretnih” dokaza koji bi ukazivali na to da su optužbe protiv tužitelja „materijalno točne”, te se pogrešno oslonilo na tvrdnje nezakonitog takozvanog „prijelaznog” režima koji je pokušavao uzurpirati vlast i koji je tim optužbama jasno želio postići neprikladne ciljeve.

               6.

               Šesti tužbeni razlog temelji se na tome da su prekršena tužiteljeva prava obrane odnosno da mu je uskraćena učinkovita sudska zaštita. Među ostalim, Vijeće tužitelju nije pružilo puno obrazloženje, s dokazima protiv njega, kao ni precizne informacije i materijal za koji se tvrdi da opravdava zamrzavanje imovine te je bio prisiljen podnijeti ovu tužbu u pretjerano kratkom vremenskom razdoblju.

               7.

               Sedmi se tužbeni razlog temelji na povredi tužiteljevog prava vlasništva na temelju članka 17. stavka 1. Povelje EU-a o temeljnim pravima jer su, među ostalim, mjere ograničavanja neopravdano i neproporcionalno ograničenje tog prava.


title: Predmet C-555/13: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 28. listopada 2013. uputio Tribunal Arbitral (Portugal) — Merck Canada Inc. protiv Accord Healthcare Limited i dr.

text:
               18.1.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 15/9

         Zahtjev za prethodnu odluku koji je 28. listopada 2013. uputio Tribunal Arbitral (Portugal) — Merck Canada Inc. protiv Accord Healthcare Limited i dr.
   (Predmet C-555/13)
   2014/C 15/11
   Jezik postupka: portugalski

      Sud koji je uputio zahtjev

   Tribunal Arbitral

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelj: Merck Canada Inc.

      Tuženici: Accord Healthcare Limited, Alter SA, Labochem Ltd, Synthon BV, Ranbaxy Portugal — Comércio e Desenvolvimento de Produtos Farmacêuticos, Unipessoal Lda

      Prethodno pitanje

   Treba li članak 13. Uredbe br. 469/2009 (1) tumačiti na način da se ne protivi tome da, posredstvom svjedodžbe o dodatnoj zaštiti za lijekove, razdoblje ekskluzivnog prava iskorištavanja patentiranog izuma bude dulje od 15 godina od izdavanja prvog odobrenja za stavljanje u promet predmetnog lijeka unutar Zajednice (ne računajući produljenje predviđeno stavkom 3. gore navedenog članka 13.)?

      (1)  Uredba (EZ) br. 469/2009 Europskog parlamenta i Vijeća od 6. svibnja 2009. o svjedodžbi o dodatnoj zaštiti za lijekove (kodificirana verzija) (SL L 152, str. 1.)


title: Predmet C-463/14: Presuda Suda (treće vijeće) od 3. rujna 2015. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Administrativen sad – Varna – Bugarska) – Asparuhovo Lake Investment Company LTD protiv Direktor na Direkcija „Obžalvane i danačno-osiguritelna praktika” Varna pri Centralno upravlenie na Nacionalnata agencia za prihodite (Zahtjev za prethodnu odluku — Zajednički sustav poreza na dodanu vrijednost — Direktiva 2006/112/EZ — Članak 24. stavak 1., članak 25. točka (b), članak 62. stavak 2., članak 63. i članak 64. stavak 1. — Pojam „isporuke usluga” — Ugovor o pretplati za pružanje usluga savjetovanja — Oporezivi događaj — Potreba za dokazom o stvarnoj isporuci usluga — Obveza obračuna PDV-a)

text:
               26.10.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 354/11

         Presuda Suda (treće vijeće) od 3. rujna 2015. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Administrativen sad – Varna – Bugarska) – Asparuhovo Lake Investment Company LTD protiv Direktor na Direkcija „Obžalvane i danačno-osiguritelna praktika” Varna pri Centralno upravlenie na Nacionalnata agencia za prihodite
   (Predmet C-463/14) (1)

   ((Zahtjev za prethodnu odluku - Zajednički sustav poreza na dodanu vrijednost - Direktiva 2006/112/EZ - Članak 24. stavak 1., članak 25. točka (b), članak 62. stavak 2., članak 63. i članak 64. stavak 1. - Pojam „isporuke usluga” - Ugovor o pretplati za pružanje usluga savjetovanja - Oporezivi događaj - Potreba za dokazom o stvarnoj isporuci usluga - Obveza obračuna PDV-a))
   (2015/C 354/13)
   Jezik postupka: bugarski

      Sud koji je uputio zahtjev

   Administrativen sad – Varna

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelj: Asparuhovo Lake Investment Company LTD

      Tuženik: Direktor na Direkcija „Obžalvane i danačno-osiguritelna praktika” Varna pri Centralno upravlenie na Nacionalnata agencia za prihodite

      Izreka

               1.

               Članak 24. stavak 1. Direktive Vijeća 2006/112/EZ od 28. studenoga 2006. o zajedničkom sustavu poreza na dodanu vrijednost treba tumačiti na način da pojam „isporuka usluga” obuhvaća ugovore o pretplati za pružanje usluga savjetovanja poslovnih subjekata, koje su osobito pravne, poslovne i financijske naravi, u okviru kojih se pružatelj stavio na raspolaganje naručitelju za vrijeme trajanja ugovora.

               2.

               Kad je riječ o ugovorima o pretplati koji se odnose na usluge savjetovanja, kao što su oni u glavnom postupku, članak 62. stavak 2., članak 63. i članak 64. stavak 1. Direktive 2006/112 treba tumačiti na način da oporezivi događaj i obveza obračuna PDV-a nastaju istekom razdoblja za koje je ugovoreno plaćanje, a da pritom nije važno je li i koliko često je naručitelj stvarno koristio usluge koje mu je pružatelj stavio na raspolaganje.

      (1)  SL C 439, 8. 12. 2014.


title: Predmet C-519/12: Presuda Suda (sedmo vijeće) od 17. listopada 2013. (zahtjev za prethodnu odluku Kúria — Mađarska) — OTP Bank Nyilvánosan Működő Részvénytársaság protiv Hochtief Solution AG (Nadležnost, priznavanje i izvršenje sudskih odluka u građanskim i trgovačkim stvarima — Uredba (EZ) br. 44/2001 — Posebna nadležnost — Članak 5. točka 1. podtočka (a) — Pojam „stvari koje se odnose na ugovore” )

text:
               14.12.2013

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 367/20

         Presuda Suda (sedmo vijeće) od 17. listopada 2013. (zahtjev za prethodnu odluku Kúria — Mađarska) — OTP Bank Nyilvánosan Működő Részvénytársaság protiv Hochtief Solution AG
   (Predmet C-519/12) (1)

   (Nadležnost, priznavanje i izvršenje sudskih odluka u građanskim i trgovačkim stvarima - Uredba (EZ) br. 44/2001 - Posebna nadležnost - Članak 5. točka 1. podtočka (a) - Pojam „stvari koje se odnose na ugovore”)
   2013/C 367/34
   Jezik postupka: mađarski

      Sud koji je uputio zahtjev

   Kúria

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelj: OTP Bank Nyilvánosan Működő Részvénytársaság

      Tuženik: Hochtief Solution AG

      Predmet

   Zahtjev za prethodnu odluku — Kúria — Tumačenje čl. 5. točke 1. podtočke (a) Uredbe Vijeća (EZ) br. 44/2001 od 22. prosinca 2000. o nadležnosti, priznavanju i izvršenju sudskih odluka u građanskim i trgovačkim stvarima (SL L 12, str. 1.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 19., svezak 3., str. 30.) — Nadležnost suda države članice u stvarima koje se odnose na ugovore — Tužba vjerovnika, na osnovi ugovora o kreditu, protiv trgovačkog društva koje ima kontrolni udjel u trgovačkom društvu dužnikom koje je stranka ugovora, primjenom posebnih nacionalnih pravila koja uređuju odgovornost prvonavedenog trgovačkog društva

      Izreka

   Ne može se smatrati da spada pod „stvari koje se odnose na ugovor” u smislu članka 5. točke 1. podtočke (a) Uredbe Vijeća (EZ) br. 44/2001 od 22. prosinca 2000. o nadležnosti, priznavanju i izvršenju sudskih odluka u građanskim i trgovačkim stvarima, spor kao što je onaj o kojem je riječ u glavnom postupku, u kojem nacionalna pravila subjektu nalažu odgovornost za dugove trgovačkog društva nad kojim ima kontrolu, zbog propusta tog subjekta da ispuni obvezu objave nakon preuzimanja kontrole nad tim trgovačkim društvom.

      (1)  SL C 46, 16.2.2013.


title: Predmet C-348/15: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 10. srpnja 2015. uputio Verwaltungsgerichtshof (Austrija) – Stadt Wiener Neustadt

text:
               3.11.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 363/19

         Zahtjev za prethodnu odluku koji je 10. srpnja 2015. uputio Verwaltungsgerichtshof (Austrija) – Stadt Wiener Neustadt
   (Predmet C-348/15)
   (2015/C 363/23)
   Jezik postupka: njemački

      Sud koji je uputio zahtjev

   Verwaltungsgerichtshof

      Stranke glavnog postupka

      Podnositelj revizije: Stadt Wiener Neustadt

      Intervenijent: A.S.A. Abfall Service AG

      Tuženo tijelo: Niederösterreichische Landesregierung

      Prethodno pitanje

   Protivi li se pravo Unije, osobito Direktiva 2011/92/EU (1) Europskog parlamenta i Vijeća od 13. prosinca 2011. o procjeni učinaka određenih javnih i privatnih projekata na okoliš, a osobito njezin članak 1. stavak 4., odnosno Direktiva Vijeća 85/337/EEZ (2) od 27. lipnja 1985. o procjeni učinaka određenih javnih i privatnih projekata na okoliš te osobito njezin članak 1. stavak 5., nacionalnoj odredbi prema kojoj se projekti koji su trebali biti podvrgnuti procjeni učinaka na okoliš, ali nisu imali odobrenje u skladu s nacionalnim Zakonom o procjeni učinaka na okoliš (UVP-G 2000.) nego samo odobrenja po zakonima za pojedinačna područja (npr. Zakonom o gospodarenju otpadom) koja 19. kolovoza 2009. (dan stupanja na snagu novele UVP-G-a 2009.) zbog isteka trogodišnjeg roka propisanog u nacionalnom pravu (članak 3. stavak 6. UVP-G 2000.) više nisu mogla biti poništena, smatraju odobrenima u skladu s UVP-G 2000. ili takvo uređenje odgovara načelima pravne sigurnosti i zaštite legitimnih očekivanja koja su zajamčena pravom Unije?

      (1)  SL L 26 od 28.01.2012, str. 1. (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 15., svezak 27., str. 3.)

      (2)  SL L 175, str. 40.