title: Predmet C-586/18 P: Žalba koju je 19. rujna 2018. podnio Buonotourist Srl protiv presude Općeg suda (drugo vijeće) od 11. srpnja 2018. u predmetu T-185/15, Buonotourist protiv Komisije

text:
               5.11.2018

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 399/25

      Žalba koju je 19. rujna 2018. podnio Buonotourist Srl protiv presude Općeg suda (drugo vijeće) od 11. srpnja 2018. u predmetu T-185/15, Buonotourist protiv Komisije
      (Predmet C-586/18 P)
      (2018/C 399/34)
      Jezik postupka: talijanski

         Stranke

         Žalitelj: Buonotourist Srl (zastupnici: M. D’Alberti, L. Visone, odvjetnici)

         Druge stranke u postupku: Europska komisija, Associazione Nazionale Autotrasporto Viaggiatori (ANAV)

         Zahtjevi

      Žalitelj od Suda zahtijeva da:

                  —

                  ukine pobijanu presudu;

                  —

                  utvrdi, sukladno člancima 263. i 264. UFEU-a, da je Odluka Europske komisije od 19. siječnja 2015., u postupku koji se odnosi na državnu potporu Sa.35843 (2014/c) (ex 2012/NN) (od 1 111 572,00 eura), u cijelosti ništava jer je njome određeno da iznose priznate na ime naknade za obvezu pružanja javne usluge u smislu Uredbe (EEZ) br. 1191/69 (dodjela naknade iz članka 11. zbog obvezne tarife u sektoru lokalnog javnog prijevoza) (1), treba smatrati mjerom za koju nije izvršena obavijest, koja predstavlja državnu potporu u smislu članka 107. st. 1. Ugovora, i koja je nespojiva s unutarnjim tržištem;

                  —

                  utvrdi, sukladno člancima 263. i 264. UFEU-a, da je odluka Europske komisije od 19. siječnja 2015., u postupku koji se odnosi na državnu potporu Sa.35843 (2014/c) (ex 2012/NN) (od 1 111 572,00 eura), u cijelosti ništava u onom dijelu u kojem propisuje operativne mjere za povrat potpore koje su stavljene na teret talijanske države, i naloži Komisiji snošenje troškova društva Buonotourist s.r.l.

         Žalbeni razlozi i glavni argumenti

      U prilog svojoj žalbi, žalitelj iznosi pet žalbenih razloga na temelju kojih treba ukinuti presudu:
      I.   Žalitelj tvrdi da je pobijana presuda pogrešna zbog kvalificiranja sporne naknade kao „nove potpore”

      Naknada priznata žalitelju temelji se na ocijeni Consiglia di Stato o njegovom pravu donesenoj 2009., na temelju Uredbe 1191/1969, za obveze javne službe (OSP) po tarifi. Za takvu odluku, po njezinom učinku, ne može se smatrati da se njome uvodi naknada jer se ona tom odlukom samo deklarira.
      II.   Žalitelj tvrdi da je pobijana presuda pogrešna jer navodno nisu ispunjeni uvjeti iz presude Altmark

      Kvalifikacija iznosa kao ekonomskih izdataka javnih tijela isključuje od samog početka mogućnost primjene smjernica o državnim potporama. S obzirom na to da su snošeni OSP-i po prirodi naknade, ne može se utvrditi nikakva prednost za poduzetnika koji ih je snosio. Također se djelomično analizira presuda Altmark, da bi se utvrdilo da su se poštovala sva u njoj navedena načela.
      III.   Žalitelj tvrdi da je pobijana presuda pogrešna jer je ekonomska mjera ocijenjena neusklađenom s europskim smjernicama o državnim potporama: nemogućnost da mjera „narušava tržišno natjecanje”

      Opći sud nije uzeo u obzir da je tržište lokalnog javnog prijevoza (T.P.L.) u Kampaniji u razdoblju koje je relevantno za predmet (1996. – 2002.), kao i danas, bilo zatvoreno za tržišno natjecanje, a koncesijama se dodjeljivalo isključivo pravo. Zbog toga nije moglo postojati natjecanje „za tržište” ni „na tržištu”.
      IV.   Žalitelj tvrdi da je pobijana presuda pogrešna u dijelu u kojem potvrđuje da Komisijina odluka ima prednost pred presudom nacionalnog suda; pogrešna je i zbog pogrešne primjene postupovnih jamstava propisanih u Uredbi 659/99 (2)
         (Uredba 1589/2015 (3)
         ); te je pogrešna zbog pogrešne primjene načela legitimnih očekivanja

      Opći sud nije uzeo u obzir da je presuda nacionalnog suda donesena više od pet godina prije donošenja Komisijine odluke. Zbog toga sudska praksa na koju se taj sud poziva nije relevantna, jer u odnosu na konkretni slučaj ne sadrži presedan. Da je nasuprot tomu, Consiglio di Stato primijenio Uredbu br. 1191/69, bio bi primijenio ovlast rezerviranu taj sud. Komisija također ne može imati, u ovom slučaju, nikakvo isključivo pravo donošenja odluke. Dugo vrijeme odlučivanja suda, koji je primijenio pravo Unije na Komisijinu odluku, stvorilo je legitimna očekivanja. Ne može se utvrditi da Consiglio di Stato nije poznavao primijenjena pravila, već samo da ih Komisija drugačije tumači.
      V.   Žalitelj tvrdi da je pobijana presuda pogrešna zbog pogrešne primjene Uredbe (EZ) br. 1370/2007 (4)
         radi ocjene usklađenosti potpore s propisima Unije; pogrešna je također zbog postojanja nedostatka u obrazloženju

      Komisija je donijela odluku na temelju pogrešne pravne osnove, jer Uredba 1370/2007 nije bila primjenjiva s obzirom na to da je stupila na snagu nakon donošenja deklaratorne presude o pravu na naknade, koju je Consiglio di Stato donio na temelju Uredbe br. 1191/69.

         (1)  Uredba (EEZ) br. 1191/69 Vijeća od 26. lipnja 1969. o aktivnostima država članica koje se odnose na obveze svojstvene konceptu javnih usluga u željezničkom, cestovnom i prijevozu unutarnjim plovnim putovima (SL 1969, L 156, str. 1.).

         (2)  Uredba Vijeća (EZ) br. 659/1999 od 22. ožujka 1999. o utvrđivanju detaljnih pravila primjene članka 93. Ugovora o EZ-u (SL 1999, L 83, str. 1.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 8., svezak 4., str. 16.)

         (3)  Uredba Vijeća (EU) 2015/1589 od 13. srpnja 2015. o utvrđivanju detaljnih pravila primjene članka 108. Ugovora o funkcioniranju Europske unije (SL 2015., L 248, str. 9.).

         (4)  Uredba (EZ) br. 1370/2007 Europskog parlamenta i Vijeća od 23. listopada 2007. o uslugama javnog željezničkog i cestovnog prijevoza putnika i stavljanju izvan snage uredaba Vijeća (EEZ) br. 1191/69 i (EEZ) br. 1107/70 (SL 2007, L 315, str. 1.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 7., svezak 13., str. 96.)


title: Predmet C-430/16 P: Presuda Suda (drugo vijeće) od 6. rujna 2018. – Bank Mellat protiv Vijeća Europske unije, Europske komisije, Ujedinjene Kraljevine Velike Britanije i Sjeverne Irske (Žalba — Zajednička vanjska i sigurnosna politika (ZVSP) — Borba protiv širenja nuklearnog oružja — Mjere ograničavanja donesene protiv Islamske Republike Iran — Sektorske mjere — Ograničenja prijenosa sredstava u koja su uključene iranske financijske institucije — Postroženje ograničenja — Sporni sustav proizišao iz odredaba Odluke 2012/635/ZVSP i Uredbe (EU) br. 1263/2012 — Provedba Zajedničkog sveobuhvatnog akcijskog plana u vezi s iranskim nuklearnim pitanjem — Ukidanje svih mjera ograničavanja Europske unije vezanih za to pitanje — Stavljanje izvan snage spornog sustava tijekom postupka pred Općim sudom — Utjecaj na pravni interes pred Općim sudom Europske unije — Gubitak pravnog interesa)

text:
               5.11.2018

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 399/3

      Presuda Suda (drugo vijeće) od 6. rujna 2018. – Bank Mellat protiv Vijeća Europske unije, Europske komisije, Ujedinjene Kraljevine Velike Britanije i Sjeverne Irske
      (Predmet C-430/16 P) (1)

      ((Žalba - Zajednička vanjska i sigurnosna politika (ZVSP) - Borba protiv širenja nuklearnog oružja - Mjere ograničavanja donesene protiv Islamske Republike Iran - Sektorske mjere - Ograničenja prijenosa sredstava u koja su uključene iranske financijske institucije - Postroženje ograničenja - Sporni sustav proizišao iz odredaba Odluke 2012/635/ZVSP i Uredbe (EU) br. 1263/2012 - Provedba Zajedničkog sveobuhvatnog akcijskog plana u vezi s iranskim nuklearnim pitanjem - Ukidanje svih mjera ograničavanja Europske unije vezanih za to pitanje - Stavljanje izvan snage spornog sustava tijekom postupka pred Općim sudom - Utjecaj na pravni interes pred Općim sudom Europske unije - Gubitak pravnog interesa))
      (2018/C 399/03)
      Jezik postupka: engleski

         Stranke

         Žalitelj: Bank Mellat (zastupnici: M. Brindle, T. Otty, QC, MacLeod i R. Blakeley, barristers, S. Zaiwalla, Z. Burbeza, A. Meskarian i P. Reddy, solicitors)

         Druge stranke u postupku: Vijeće Europske unije (zastupnici: M. Bishop i I. Rodios, u svojstvu agenta), Europske komisija (zastupnici: D. Gauci, J. Norris-Usher i M. Konstantinidis, u svojstvu agenta), Ujedinjena Kraljevina Velike Britanije i Sjeverne Irske (zastupnici: S. Brandon, u svojstvu agenta, uz asistenciju M. Gray, barrister)

         Izreka

                  1.

                  Ukida se presuda Općeg suda Europske unije od 2. lipnja 2016., Bank Mellat/Vijeće (T-160/13, EU:T:2016:331).

                  2.

                  Obustavlja se postupak po tužbi koju je Bank Mellat podnio pod brojem T-160/13 radi poništenja članka 1. točke 15. Uredbe Vijeća (EU) br. 1263/2012, od 21. prosinca 2012. o izmjeni Uredbe (EU) br. 267/2012 o mjerama ograničavanja protiv Irana ili navedene odredbe u dijelu u kojem se njome ne predviđa iznimka koja se primjenjuje na slučaj Banka Mellat, kao i po njegovu zahtjevu da Opći sud proglasi članak 1. točku 6. Odluke Vijeća 2012/635/ZVSP, od 15. listopada 2012., o izmjeni odluke 2010/413/ZVSP o mjerama ograničavanja protiv Irana neprimjenjivim u odnosu na njega.

                  3.

                  Bank Mellat i Vijeće Europske unije snosit će svaki svoje troškove kako u žalbenom postupku tako i u prvostupanjskom postupku.

                  4.

                  Ujedinjena Kraljevina Velike Britanije i Sjeverne Irske i Europska komisija snosit će vlastite troškove.

         (1)  SL C 371, 10. 10. 2016.


title: Predmet T-362/18 R: Rješenje predsjednika Općeg suda od 7. rujna 2018. – Robert protiv Conseil national de l’ordre des pharmaciens („Privremena pravna zaštita — Odbijanje glavne tužbe — Obustava postupka”)

text:
               5.11.2018

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 399/36

      Rješenje predsjednika Općeg suda od 7. rujna 2018. – Robert protiv Conseil national de l’ordre des pharmaciens
      (Predmet T-362/18 R)
      ((„Privremena pravna zaštita - Odbijanje glavne tužbe - Obustava postupka”))
      (2018/C 399/49)
      Jezik postupka: francuski

         Stranke

         Tužitelj: Alain Robert (Le Mans, Francuska) (zastupnik: J.-M. Viala, odvjetnik)

         Tuženik: Conseil national de l’ordre des pharmaciens

         Predmet

      Zahtjev na temelju članaka 278. i 279. UFEU-a radi suspenzije Odluke Conseil national de l’ordre des pharmaciens français od 3. listopada 2017., koju je Conseil d’État français potvrdio presudom od 7. veljače 2018., kojom se tužitelju zabranjuje obavljanje farmaceutske djelatnosti u trajanju od jedne godine.

         Izreka

                  1.

                  Obustavlja se postupak o zahtjevu za privremenu pravnu zaštitu.

                  2.

                  Alain Robert snosit će vlastite troškove.


title: Predmet T-544/18: Tužba podnesena 13. rujna 2018. – ArcelorMittal Bremen protiv Komisije

text:
               5.11.2018

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 399/52

      Tužba podnesena 13. rujna 2018. – ArcelorMittal Bremen protiv Komisije
      (Predmet T-544/18)
      (2018/C 399/67)
      Jezik postupka: njemački

         Stranke

         Tužitelj: ArcelorMittal Bremen GmbH (Bremen, Njemačka) (zastupnici: S. Altenschmidt i D. Jacob, odvjetnici)

         Tuženik: Europska komisija

         Tužbeni zahtjev

      Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

                  —

                  u skladu s čl. 265. UFEU-a utvrdi da je Komisija povrijedila čl. 52 st. 2. Uredbe Komisije (EU) br. 389/2013 (1) jer je propustila središnjem administratoru naložiti da uzme u obzir promjenu nacionalne tablice o kojoj ju je 8. veljače 2018. obavijestila Savezna Republika Njemačka u pogledu tužiteljeva operatera oznake EU-ID DE000000000000060 u EUTL-u;

                  —

                  podredno, poništi Komisijinu odluku od 31. kolovoza 2018. u vezi s tužiteljevim zahtjevom od 14. svibnja 2018.;

                  —

                  tuženiku naloži snošenje troškova.

         Tužbeni razlozi i glavni argumenti

      Tužba se temelji na sljedećim razlozima:
      Povreda prava Unije
      Tužitelj navodi da Komisija ima obvezu donijeti odluku prema čl. 52. st. 2. Uredbe br. 389/2013 jer je promjena nacionalne tablice u skladu sa zahtjevima propisanima pravom Unije.
      Nadalje ističe da povijesnu razinu djelatnosti vezanu za proizvod sinteriranu rudaču prema odredbama Odluke Komisije 2011/278/EU (2) treba utvrditi na osnovi izmjerenih količina sinterirane rudače, koje se mjere pri zatvaranju postrojenja za sinterizaciju.
      Naposljetku tužitelj smatra da se sinteriranu rudaču, koja, nakon što je se proizvede u okviru pripreme zasipa u visokoj peći, ponovno prođe kroz rešeto i koja se kao reciklažni materijal ponovno dodaje u postrojenje za sinterizaciju, ne smije oduzeti pri utvrđivanju razine djelatnosti postrojenja za sinterizaciju.

         (1)  Uredba Komisije (EU) br. 389/2013 od 2. svibnja 2013. o uspostavi Registra Unije u skladu s Direktivom 2003/87/EZ Europskog parlamenta i Vijeća, odlukama br. 280/2004/EZ i br. 406/2009/EZ Europskog parlamenta i Vijeća i o ukidanju uredbi Komisije (EU) br. 920/2010 i br. 1193/2011 (SL 2013., L 122, str. 1.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 15., svezak 31., str. 190.).

         (2)  Odluka Komisije 2011/278/EU od 27. travnja 2011. o utvrđivanju prijelaznih propisa na razini Unije za usklađenu besplatnu dodjelu emisijskih jedinica na temelju članka 10.a Direktive 2003/87/EZ Europskog parlamenta i Vijeća (priopćena pod brojem dokumenta C(2011) 2772) (SL 2011., L 130, str. 1.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 15., svezak 29., str. 257.).


title: Predmet C-488/16 P: Presuda Suda (peto vijeće) od 6. rujna 2018. – Bundesverband Souvenir – Geschenke – Ehrenpreise eV protiv Ureda Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO), Freistaat Bayern (Žalba — Žig Europske unije — Postupak za proglašavanje žiga ništavim — Verbalni žig NEUSCHWANSTEIN — Uredba (EZ) br. 207/2009 — Članak 7. stavak 1. točke (b) i (c) — Apsolutni razlozi za odbijanje — Opisni karakter — Oznaka zemljopisnog podrijetla — Razlikovni karakter — Članak 52. stavak 1. točka (b) — Zla vjera)

text:
               5.11.2018

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 399/4

      Presuda Suda (peto vijeće) od 6. rujna 2018. – Bundesverband Souvenir – Geschenke – Ehrenpreise eV protiv Ureda Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO), Freistaat Bayern
      (Predmet C-488/16 P) (1)

      ((Žalba - Žig Europske unije - Postupak za proglašavanje žiga ništavim - Verbalni žig NEUSCHWANSTEIN - Uredba (EZ) br. 207/2009 - Članak 7. stavak 1. točke (b) i (c) - Apsolutni razlozi za odbijanje - Opisni karakter - Oznaka zemljopisnog podrijetla - Razlikovni karakter - Članak 52. stavak 1. točka (b) - Zla vjera))
      (2018/C 399/04)
      Jezik postupka: njemački

         Stranke

         Žalitelj: Bundesverband Souvenir – Geschenke – Ehrenpreise eV (zastupnik: B. Bittner, Rechtsanwalt)

         Druge stranke u postupku: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO) (zastupnici: D. Botis, A. Schifko i D. Walicka, agenti), Freistaat Bayern (zastupnik: M. Müller, Rechtsanwalt)

         Izreka

                  1.

                  Žalba se odbija.

                  2.

                  Društvu Bundesverband Souvenir – Geschenke – Ehrenpreise eV nalaže se snošenje troškova.

         (1)  SL C 6, 9. 1. 2017.


title: Predmet T-546/18: Tužba podnesena 17. rujna 2018. – XM i dr. protiv Komisije

text:
               5.11.2018

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 399/53

      Tužba podnesena 17. rujna 2018. – XM i dr. protiv Komisije
      (Predmet T-546/18)
      (2018/C 399/68)
      Jezik postupka: francuski

         Stranke

         Tužitelji: XM i 26 drugih tužitelja (zastupnik: N. de Montigny, odvjetnik)

         Tuženik: Europska komisija

         Tužbeni zahtjevi

      Tužitelji od Općeg suda zahtijeva da:

                  —

                  poništi odluke kojima se nanosi šteta različitim tužiteljima putem odluka tijela za imenovanje o tomu da im se ne dodjeli naknada troškova školovanja za 2017/2018 godinu koje se očituju na različite načine s obzirom na posebne okolnosti svakog od tužitelja:

                              —

                              ili u obliku pojedinačne odluke (konkretnije, poruke elektroničke pošte) u kojoj se navodi upravo odbijanje naknade;

                              —

                              ili navođenjem „processed” u njihovom Sysperu što je tužitelj smatrao odlukom o odbijanju jer obračunska isprava o plaći koja je uslijedila nakon toga u sljedećem mjesecu (najkasnije 10. jer je riječ o datumu slanja obračunskih isprava) ne sadrži nikakvu naknadu ili sadrži samo naknadu putnih troškova;

                              —

                              ili u obliku potpunog nepostupanja u vezi s razmatranim zahtjevom, nakon četiri mjeseca od njegova podnošenja, kao da je zahtjev implicitno odbijen;

                  —

                  naloži tuženiku snošenje troškova.

         Tužbeni razlozi i glavni argumenti

      U prilog osnovanosti tužbe tužitelji ističu četiri tužbena razloga.

                  —

                  Prvi tužbeni razlog, koji se temelji na povredi članka 3. stavka 1. priloga VII. Pravilniku o osoblju za dužnosnike Europske unije i općih provedbenih odredbi u vezi s naknadom troškova liječenja, jer je tuženikova promjena tumačenja povrijedila stečena prava, legitimna očekivanja, pravnu sigurnost i načelo dobre uprave.

                  —

                  Drugi tužbeni razlog, koji se temelji na povredi prava djeteta, prava na obiteljski život i prava na obrazovanje.

                  —

                  Treći tužbeni razlog, koji se temelji na povredi načelâ jednakog postupanja i nediskriminacije.

                  —

                  Četvrti tužbeni razlog, koji se temelji na tomu da u stvarnosti nisu odvagnuti interesi tužitelja i na nepoštovanju načela proporcionalnosti u pobijanoj odluci.


title: Predmet T-504/18 R: Rješenje predsjednika Općeg suda od 11. rujna 2018. – XG protiv Komisije („Privremena pravna zaštita — Odbijanje pristupa Komisijinim prostorijama — Zahtjev za određivanje privremenih mjera — Nepostojanje pravnog interesa za ishođenje zatraženih privremenih mjera”)

text:
               5.11.2018

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 399/37

      Rješenje predsjednika Općeg suda od 11. rujna 2018. – XG protiv Komisije
      (Predmet T-504/18 R)
      ((„Privremena pravna zaštita - Odbijanje pristupa Komisijinim prostorijama - Zahtjev za određivanje privremenih mjera - Nepostojanje pravnog interesa za ishođenje zatraženih privremenih mjera”))
      (2018/C 399/51)
      Jezik postupka: francuski

         Stranke

         Tužitelj: XG (zastupnici: S. Kaisergruber i A. Burghelle-Vernet, odvjetnici)

         Tuženik: Europska komisija (zastupnici: P. Van Nuffel i T. Bohr, agenti)

         Predmet

      Zahtjev na temelju članaka 278. i 279. UFEU-a radi, s jedne strane, suspenzije primjene Komisijine odluke od 2. srpnja 2018. kojom ona potvrđuje zabranu pristupa svojim prostorijama i, s druge strane, nalaganja Komisiji da privremeno dopusti pristup svojim prostorijama.

         Izreka

                  1.

                  Odbija se zahtjev za privremenu pravnu zaštitu.

                  2.

                  O troškovima će se odlučiti naknadno.


title: Predmet C-591/18 P: Žalba koju su 21. rujna 2018. podnijeli Brugg Kabel AG i Kabelwerke Brugg AG Holding protiv presude Općeg suda (osmo vijeće) od 12. srpnja 2018. u predmetu T-441/14, Brugg Kabel AG i Kabelwerke Brugg AG Holding protiv Europske komisije

text:
               5.11.2018

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 399/28

      Žalba koju su 21. rujna 2018. podnijeli Brugg Kabel AG i Kabelwerke Brugg AG Holding protiv presude Općeg suda (osmo vijeće) od 12. srpnja 2018. u predmetu T-441/14, Brugg Kabel AG i Kabelwerke Brugg AG Holding protiv Europske komisije
      (Predmet C-591/18 P)
      (2018/C 399/36)
      Jezik postupka: njemački

         Stranke

         Žalitelji: Brugg Kabel AG, Kabelwerke Brugg AG Holding (zastupnici: A. Rinne i M. Lichtenegger, odvjetnici)

         Druga stranka u žalbenom postupku: Europska komisija

         Žalbeni zahtjev

      Žalitelji od Suda zahtijevaju da:

                  1.

                  ukine presudu Općeg suda od 12. srpnja 2018. u predmetu T-441/14 i poništi odluku druge stranke u postupku od 2. travnja 2014. (predmet AT.39610 – električni kablovi), u dijelu u kojem se odnosi na žalitelje;

                  2.

                  podredno, ukine presudu navedenu u točki 1. i poništi odluku druge stranke u žalbenom postupku navedenu u točki 1. u dijelu u kojem je

                              (a)

                              žaliteljima utvrđena novčana kazna u iznosu od 8 490 000 eura i

                              (b)

                              žaliteljima naloženo snošenje troškova,

                        te da prema ocjeni Suda smanji novčanu kaznu u skladu sa zahtjevima žaliteljâ u prvom stupnju;

                  3.

                  podrednije, ukine presudu navedenu u točki 1. i predmet vrati Općem sudu na ponovno odlučivanje;

                  4.

                  drugoj stranci u postupku naloži snošenje troškova postupka.

         Žalbeni razlozi i glavni argumenti

      U prilog svojoj žalbi žalitelji ističu šest žalbenih razloga.
      Prvi žalbeni razlog: povreda prava obrane dostavom zahtjeva za pružanje informacija i obavijesti o preliminarno utvrđenim činjenicama na engleskom
      U pogledu jezičnih verzija zahtjeva za pružanje informacija te obavijesti o preliminarno utvrđenim činjenicama koje su žaliteljima bili na raspolaganju, Opći sud počinio je pogrešku koja se tiče prava time što je dostatnim smatrao prenizak stupanj razumljivosti. Dotični adresat trebao bi biti u mogućnosti odabrati jezičnu verziju koja mu je razumljiva da bi u potpunosti razumio optužbe koje mu se stavljaju na teret i na taj način mogao pripremiti svoju sveobuhvatnu obranu. Nije dostatno da se optužbe mogu „dovoljno” razumjeti u pogledu njihove vrste i opsega kako bi se „o tome učinkovito iznijelo stajalište”.
      Opći sud usto zanemaruje da u tom pogledu nije važna korisnost Komisijinih odgovora nego jedino to je li dotični poduzetnik bio u mogućnosti sveobuhvatno se obraniti od optužbi, unatoč Komisijinu odbijanju da na raspolaganje stavi neku drugu jezičnu verziju.
      Drugi žalbeni razlog: povreda prava obrane uskratom uvida u očitovanja drugih poduzetnika o obavijesti o preliminarno utvrđenim činjenicama
      Opći sud postavlja previsoke zahtjeve u pogledu toga pod kojim pretpostavkama dotični poduzetnik treba dobiti uvid u odgovore drugih adresata na obavijest o preliminarno utvrđenim činjenicama koji nisu povjerljivi. Adresatu obavijesti o preliminarno utvrđenim činjenicama uvid bi se morao dati već kada dotični poduzetnik u odnosu na optužbe istakne uvjerljive okolnosti iz ukupnog postupka, koje u svakom slučaju omogućavaju zaključak da se u odgovorima nekog drugog adresata na obavijest o preliminarno utvrđenim činjenicama koji nisu povjerljivi nalaze oslobađajući odlomci ili prilozi.
      Opći sud zanemaruje činjenicu da se povređuju načela vladavine prava ako jedino Komisija može ispitati odgovore drugih adresata obavijesti o preliminarno utvrđenim činjenicama u pogledu postojanja (moguće) oslobađajućih odlomaka i priloga. Komisija u tom dijelu istodobno djeluje kao istražno tijelo/tijelo progona, tijelo koje odlučuje te još i kao tijelo obrane u istom predmetu, a da pritom ne može znati nužni činjenični kontekst.
      Treći žalbeni razlog: povreda načela presumpcije nevinosti utvrđivanjem 14. prosinca 2001. kao dana početka sudjelovanja u povredi
      Opći sud postavlja preniske dokazne standarde u pogledu dokaza početka sudjelovanja u jedinstvenoj i trajnoj povredi. Komisija bi morala prikupiti točne, precizne i dosljedne dokaze koji opravdavaju čvrsto uvjerenje da je odabirom trenutka početka sudjelovanja povrijeđeno tržišno natjecanje. Preostale dvojbe morale bi dotičnim poduzetnicima ići u korist in dubio pro reo.
      Opći sud zanemaruje činjenicu da je za pobijanje indicija dostatno da ih se pobije suprotnim indicijama. U interesu jednakosti oružja, konačni oslobađajući dokaz ne može se zahtijevati od dotične osobe u upravnom postupku koji je usmjeren na izricanje sankcija.
      Četvrti žalbeni razlog: iskrivljavanje dokaza i povreda presumpcije nevinosti pretpostavkom da postoji neprekinuto sudjelovanje u povredi između 12. svibnja 2005. i 8. prosinca 2005.
      Opći sud iskrivljava dokaze u pogledu neprekinutog sudjelovanja žaliteljâ u povredi kada unatoč brojnim ambivalentnim proturječnim indicijama dolazi do čvrstog nedvojbenog uvjerenja o neprekinutom trajanju povrede.
      Opći sud u tom pogledu zanemaruje i točan standard za osporavanje indicijskih dokaza.
      Peti žalbeni razlog: iskrivljavanje dokaza, povreda presumpcije neovisnosti i načela proporcionalnosti utvrđenjem odgovornosti za sporazume u pogledu podvodnih kablova, nacionalnih tržišta i velikih tržišta.
      Opći sud postavlja preniske dokazne standarde i iskrivljava dokaze u pogledu odgovornosti žalitelja za samostalne i odvojene dijelove povrede – poput primjerice podvodnih kablova, nacionalnih tržišta i velikih tržišta – u kojima žalitelji nisu sudjelovali niti su za njih bili zainteresirani.
      Takvim širokim tumačenjem pravnog koncepta jedinstvene i trajne povrede Opći sud previđa nerazumne i neproporcionalne rizike koji iz toga proizlaze za poduzetnike koji nisu sudjelovali u svim dijelovima povrede, ali ipak mogu, prema nacionalnom pravu, solidarno odgovarati za štete koje iz toga nastanu.
      S obzirom na trenutačno stanje harmonizacije europskog prava naknade štete, regres prema solidarnim dužnicima na nacionalnoj razini nije prikladan instrument da bi se dostatno kompenzirala široka odgovornost prema trećim osobama.
      Šesti žalbeni razlog: povreda članka 23. stavaka 2. i 3. Uredbe 1/2003 (1) i načela zakonitosti, proporcionalnosti i ne bis in idem prilikom utvrđivanja kazne
      Opći sud pogrešno potvrđuje 2004. kao referentnu godinu za vrijednost prihoda od prodaje koja za žalitelje nije reprezentativna i ne prikazuje ni njihovu stvarnu veličinu ni njihovu gospodarsku snagu.
      Usto Opći sud zanemaruje činjenicu da se Komisija, s jedne strane, u svrhu utvrđivanja odgovornosti ne može temeljiti na jedinstvenoj i trajnoj povredi, to jest jedinstvenom zabranjenom sporazumu koji obuhvaća A/R- i R-konfiguraciju, ni s druge strane, radi utvrđivanja kazne ponovno umjetno odvajati različite, navodno nerazdvojive, dijelove povrede.

         (1)  SL 2003., L 1, str. 1. (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 8., svezak 1., str. 165.)


title: Predmet T-490/18: Tužba podnesena 16. kolovoza 2018. – Neda Industrial Group protiv Vijeća

text:
               5.11.2018

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 399/38

      Tužba podnesena 16. kolovoza 2018. – Neda Industrial Group protiv Vijeća
      (Predmet T-490/18)
      (2018/C 399/52)
      Jezik postupka: engleski

         Stranke

         Tužitelj: Neda Industrial Group (Teheran, Iran) (zastupnik: L. Vidal, odvjetnik)

         Tuženik: Vijeće Europske unije

         Tužbeni zahtjev

      Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

                  —

                  poništi odluku Vijeća Europske unije od 6. lipnja 2018. kojom se održavaju na snazi sankcije protiv tužitelja; i

                  —

                  naloži Vijeću snošenje svih troškova.

         Tužbeni razlozi i glavni argumenti

      Ovom tužbom traži se poništenje Odluke Vijeća od 6. lipnja 2018. o zadržavanju tužitelja na popisu osoba i subjekata iz Priloga II. Odluci 2010/413/ZVSP (1) i Priloga IX. Uredbi br. 267/2012 (2).
      U prilog osnovanosti tužbe tužitelj ističe tri tužbena razloga.

                  1.

                  Prvi tužbeni razlog, koji se temelji na tomu da je sporna odluka nezakonita zbog pogreške koja se tiče prava.

                              —

                              S tim u vezi, tužitelj tvrdi da Vijeće nije dokazalo da on namjerno pruža potporu iranskim osjetljivim djelatnostima širenja nuklearnog oružja, što je navodno pravna osnova za njegovo uvrštavanje u Prilog IX. Uredbi br. 267/2012.

                              —

                              Tužitelj dalje tvrdi da je to što mu Vijeće nije dostavilo nikakve dokaze povreda načela djelotvorne sudske zaštite.

                  2.

                  Drugi tužbeni razlog, koji se temelji na tomu da je pobijana odluka nezakonita zbog činjenične pogreške.

                              —

                              S tim u vezi, tužitelj tvrdi da s obzirom na njegove aktivnosti i usluge koje pruža, on nije povezan sa sankcioniranim subjektima ili bilo kakvim nuklearnim aktivnostima.

                  3.

                  Treći tužbeni razlog, koji se temelji na tomu da je pobijana odluka nezakonita jer povrjeđuje načelo proporcionalnosti.

                              —

                              S tim u vezi, tužitelj tvrdi da njegovo uvrštavanje na popis subjekata na koje se primjenjuju mjere ograničavanja i odbijanje toga da ga se ukloni s tog popisa nisu ni prikladni ni nužni za postizanje ciljeva koje se želi ostvariti Uredbom br. 267/2012, i da su mu prouzročili nerazmjernu štetu.

         (1)  Odluka Vijeća 2010/413/ZVSP od 26. srpnja 2010. o mjerama ograničavanja protiv Irana i stavljanju izvan snage Zajedničkog stajališta 2007/140/ZVSP (SL L 195, 27.7.2010, str. 39.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 18., svezak 3., str. 220.)

         (2)  Uredba Vijeća (EU) br. 267/2012 od 23. ožujka 2012. o mjerama ograničavanja protiv Irana i stavljanju izvan snage Uredbe (EU) br. 961/2010 (SL L 88, 24.3.2012, str. 1.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 18., svezak 4., str. 194.)


title: Predmet T-556/18: Tužba podnesena 19. rujna 2018. – Sensient Colors Europe protiv Komisije

text:
               5.11.2018

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 399/54

      Tužba podnesena 19. rujna 2018. – Sensient Colors Europe protiv Komisije
      (Predmet T-556/18)
      (2018/C 399/69)
      Jezik postupka: njemački

         Stranke

         Tužitelj: Sensient Colors Europe GmbH (Geesthacht, Njemačka) (zastupnici: M. Hagenmeyer, D. Zechmeister i W. Berlit, odvjetnici)

         Tuženik: Europska komisija

         Tužbeni zahtjev

      Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

                  —

                  poništi tuženikovu odluku od 31. srpnja 2018. (DG Sante/E2/RP/amf(2018)4523972), klasificira kao nevaljan zahtjev za odobravanje stavljanja nove hrane na tržište unutar Unije i ažuriranje popisa Unije u skladu s člankom 9. Uredbe (EU) 2015/2283 Europskog parlamenta i Vijeća (1) pod referentnim brojem NF 2018/0355 te okonča postupak povodom zahtjeva; i

                  —

                  naloži tuženiku snošenje troškova postupka.

         Tužbeni razlozi i glavni argumenti

      Tužba se temelji na jednom tužbenom razlogu u okviru kojeg tužitelj ističe povredu članka 6. stavaka 1. i 5. Provedbene uredbe Komisije (EU) 2017/2469 (2), te članka 10. stavka 1. u vezi sa stavkom 3. i člankom 11. stavkom 1. ili u vezi s člankom 12. stavkom 2. Uredbe 2015/2283.
      U vezi s tim tužitelj među ostalim ističe da je tuženik pogrešno smatrao da predmet tužbenog zahtjeva, odnosno bojila na bazi sušenih cvjetova Clitoria ternatea, ne ulazi u područje primjene Uredbe 2015/2283 i da je prehrambeni aditiv smislu članka 3. stavka 2 točke (a) Uredbe br. 1333/2008.

         (1)  Uredba (EU) 2015/2283 Europskog parlamenta i Vijeća od 25. studenoga 2015. o novoj hrani, o izmjeni Uredbe (EU) br. 1169/2011 Europskog parlamenta i Vijeća i o stavljanju izvan snage Uredbe (EZ) br. 258/97 Europskog parlamenta i Vijeća i Uredbe Komisije (EZ) br. 1852/2001 (SL 2015., L 327, str. 1.)

         (2)  Provedbena uredba Komisije (EU) 2017/2469 od 20. prosinca 2017. o utvrđivanju administrativnih i znanstvenih zahtjeva u vezi sa zahtjevima iz članka 10. Uredbe (EU) 2015/2283 Europskog parlamenta i Vijeća o novoj hrani (SL 2017., L 351, str. 64.)


title: Predmet T-505/18: Tužba podnesena 24. kolovoza 2018. – Mađarska protiv Komisije

text:
               5.11.2018

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 399/39

      Tužba podnesena 24. kolovoza 2018. – Mađarska protiv Komisije
      (Predmet T-505/18)
      (2018/C 399/53)
      Jezik postupka: mađarski

         Stranke

         Tužitelj: Mađarska (zastupnici: M. Z. Fehér, M. M. Tátrai i A. Pokoraczki, agenti)

         Tuženik: Europska komisija

         Tužbeni zahtjev

      Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

                  —

                  poništi Provedbenu odluku Komisije (EU) 2018/873 оd 13. lipnja 2018. o isključenju iz financiranja Europske unije određenih izdataka nastalih za države članice u okviru Europskog fonda za jamstva u poljoprivredi (EFJP) i Europskog poljoprivrednog fonda za ruralni razvoj (EPFRR), u dijelu u kojem se odnosi na Mađarsku i koji iz financiranja Unije isključuje potpore dodijeljene grupama proizvođača s kvalificiranim priznanjem, i

                  —

                  naloži Komisiji snošenje troškova.

         Tužbeni razlozi i glavni argumenti

      U prilog osnovanosti tužbe tužitelj ističe dva tužbena razloga.

                  1.

                  Prvi tužbeni razlog temelji se na nezakonitosti spornog isključenja u pobijanoj odluci, s obzirom na to da je potpora koja je dodijeljena grupama dotičnih proizvođača bila u skladu s pravom Unije.
                  Tužitelj se poziva na vrstu priznanja grupa proizvođača. On smatra da Komisija pri odlučivanju o povratu dodijeljenih nacionalnih potpora grupama proizvođača nije uzela u obzir da grupe proizvođača s kvalificiranim priznanjem ispunjavaju zahtjeve iz Uredbe (EZ) br. 1698/2005.

                  2.

                  Drugi tužbeni razlog temelji se na nezakonitosti spornog isključenja u pobijanoj odluci, s obzirom na to da je na temelju načela lojalne suradnje, proporcionalnosti, pravne sigurnosti i zaštite legitimnih očekivanja isključenje trebalo ublažiti ili od njega odustati.
                  Tužitelj smatra da je sporno isključenje nezakonito jer ga je na temelju načela lojalne suradnje, proporcionalnosti, pravne sigurnosti i zaštite legitimnih očekivanja trebalo ublažiti odnosno od njega odustati uzimajući u obzir činjenicu da primjenjiva pravna pravila Unije u vezi s ocjenom spornih nacionalnih propisa i praksi nisu potpuno jasna i omogućavaju tumačenje koje zastupa Mađarska, pri čemu je Komisija i ranije bila upoznata s tim propisima i praksom, a nije podnijela nikakav prigovor u tom pogledu.


title: Predmet T-557/18: Tužba podnesena 20. rujna 2018. – LG Electronics protiv EUIPO-a – Beko (BECON)

text:
               5.11.2018

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 399/55

      Tužba podnesena 20. rujna 2018. – LG Electronics protiv EUIPO-a – Beko (BECON)
      (Predmet T-557/18)
      (2018/C 399/70)
      Jezik postupka: engleski

         Stranke

         Tužitelj: LG Electronics, Inc. (Seoul, Južna Koreja) (zastupnik: M. Graf, odvjetnik)

         Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO)

         Druga stranka pred žalbenim vijećem: Beko plc (Watford, Ujedinjena Kraljevina)

         Podaci o postupku pred EUIPO-om

         Podnositelj prijave spornog žiga: tužitelj pred Općim sudom

         Predmetni sporni žig: prijava verbalnog žiga Europske unije BECON – prijava za registraciju br. 13 142 336

         Postupak pred EUIPO-om: postupak povodom prigovora

         Pobijana odluka: odluka petog žalbenog vijeća EUIPO-a od 11. srpnja 2018. u predmetu R 41/2018-5

         Tužbeni zahtjev

      Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

                  —

                  poništi pobijanu odluku u dijelu u kojem se njome odbija žalba protiv odluke Odjela za prigovore;

                  —

                  naloži EUIPO-u snošenje troškova.

         Tužbeni razlog

                  —

                  Povreda članka 8. stavka 1. točke (b) Uredbe (EU) 2017/1001 Europskog parlamenta i Vijeća.


title: Predmet C-527/16: Presuda Suda (prvo vijeće) od 6. rujna 2018. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Verwaltungsgerichtshof – Austrija) – Salzburger Gebietskrankenkasse, Bundesminister für Arbeit, Soziales und Konsumentenschutz (Zahtjev za prethodnu odluku — Socijalna sigurnost — Uredba (EZ) br. 987/2009 — Članak 5. i članak 19. stavak 2. — Radnici upućeni u državu članicu različitu od one u kojoj poslodavac uobičajeno obavlja svoje djelatnosti — Izdavanje potvrda A1 u državi članici podrijetla nakon što je država članica domaćin priznala da su radnici obuhvaćeni njezinim sustavom socijalne sigurnosti — Mišljenje Administrativne komisije — Pogrešno izdavanje potvrda A1 — Utvrđenje — Obvezujući i retroaktivni učinak tih potvrda — Uredba (EZ) br. 883/2004 — Primjenjivo zakonodavstvo — Članak 12. stavak 1. — Pojam osobe „poslane s ciljem da zamijeni drugu osobu”)

text:
               5.11.2018

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 399/4

      Presuda Suda (prvo vijeće) od 6. rujna 2018. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Verwaltungsgerichtshof – Austrija) – Salzburger Gebietskrankenkasse, Bundesminister für Arbeit, Soziales und Konsumentenschutz
      (Predmet C-527/16) (1)

      ((Zahtjev za prethodnu odluku - Socijalna sigurnost - Uredba (EZ) br. 987/2009 - Članak 5. i članak 19. stavak 2. - Radnici upućeni u državu članicu različitu od one u kojoj poslodavac uobičajeno obavlja svoje djelatnosti - Izdavanje potvrda A1 u državi članici podrijetla nakon što je država članica domaćin priznala da su radnici obuhvaćeni njezinim sustavom socijalne sigurnosti - Mišljenje Administrativne komisije - Pogrešno izdavanje potvrda A1 - Utvrđenje - Obvezujući i retroaktivni učinak tih potvrda - Uredba (EZ) br. 883/2004 - Primjenjivo zakonodavstvo - Članak 12. stavak 1. - Pojam osobe „poslane s ciljem da zamijeni drugu osobu”))
      (2018/C 399/05)
      Jezik postupka: njemački

         Sud koji je uputio zahtjev

      Verwaltungsgerichtshof

         Stranke glavnog postupka

         Tužitelji: Salzburger Gebietskrankenkasse, Bundesminister für Arbeit, Soziales und Konsumentenschutz

         uz sudjelovanje: Alpenrind GmbH Martin-Meat Szolgáltató és Kereskedelmi Kft, Martimpex-Meat Kft, Pensionsversicherungsanstalt, Allgemeine Unfallversicherungsanstalt

         Izreka

                  1.

                  Članak 5. stavak 1. Uredbe (EZ) br. 987/2009 Europskog parlamenta i Vijeća od 16. rujna 2009. o utvrđivanju postupka provedbe Uredbe (EZ) br. 883/2004, kako je izmijenjena Uredbom Komisije (EU) br. 1244/2010 od 9. prosinca 2010., u vezi s člankom 19. stavkom 2. Uredbe br. 987/2009, kako je izmijenjena Uredbom br. 1244/2010, treba tumačiti na način da potvrda A1 koju je izdala nadležna ustanova države članice na temelju članka 12. stavka 1. Uredbe (EZ) br. 883/2004 Europskog parlamenta i Vijeća od 29. travnja 2004. o koordinaciji sustava socijalne sigurnosti, kako je izmijenjena Uredbom br. 1244/2010, obvezuje ne samo ustanove države članice u kojoj se djelatnost obavlja nego i sudove te države članice.

                  2.

                  Članak 5. stavak 1. Uredbe br. 987/2009, kako je izmijenjena Uredbom br. 1244/2010, u vezi s njezinim člankom 19. stavkom 2. treba tumačiti na način da potvrda A1 koju je izdala nadležna ustanova države članice na temelju članka 12. stavka 1. Uredbe br. 883/2004, kako je izmijenjena Uredbom br. 1244/2010, obvezuje ustanove socijalne sigurnosti države članice u kojoj se djelatnost obavlja i njezine sudove sve dok se ne ukine ili proglasi nevažećom u državi članici u kojoj je izdana, čak i ako se nadležna tijela te države članice i one u kojoj se djelatnost obavlja obrate Administrativnoj komisiji i ona zaključi da je potvrda pogrešno izdana i da se mora ukinuti.
                  Članak 5. stavak 1. Uredbe br. 987/2009, kako je izmijenjena Uredbom br. 1244/2010, u vezi s njezinim člankom 19. stavkom 2. treba tumačiti na način da potvrda A1 koju je izdala nadležna ustanova države članice na temelju članka 12. stavka 1. Uredbe br. 883/2004, kako je izmijenjena Uredbom br. 1244/2010, obvezuje ustanove socijalne sigurnosti države članice u kojoj se djelatnost obavlja i njezine sudove, ako je primjenjivo i s retroaktivnim učinkom, čak i ako je ta potvrda izdana tek nakon što je spomenuta država članica utvrdila da je dotični radnik obuhvaćen obveznim osiguranjem na temelju njezina zakonodavstva.

                  3.

                  Članak 12. stavak 1. Uredbe br. 883/2004, kako je izmijenjena Uredbom br. 1244/2010, treba tumačiti na način da, u slučaju u kojem je poslodavac uputio radnika u drugu državu članicu radi obavljanja određenog posla i u kojem je drugi poslodavac tog radnika zamijenio drugim upućenim radnikom, potonjeg valja smatrati osobom „poslanom da zamijeni drugu osobu” u smislu te odredbe, tako da se ne može poslužiti posebnim pravilom sadržanim u spomenutoj odredbi kako bi se na njega i dalje primjenjivalo zakonodavstvo države članice u kojoj njegov poslodavac uobičajeno obavlja svoje djelatnosti.
                  U tom smislu nije važno to što poslodavci dotičnih dvaju radnika imaju sjedište u istoj državi članici ili održavaju moguće osobne ili organizacijske veze.

         (1)  SL C 14, 16. 1. 2017.


title: Predmet C-186/17: Rješenje predsjednika trećeg vijeća Suda od 2. kolovoza 2018. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Landgericht Berlin – Njemačka) – flightright GmbH protiv Iberia Express SA

text:
               5.11.2018

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 399/30

      Rješenje predsjednika trećeg vijeća Suda od 2. kolovoza 2018. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Landgericht Berlin – Njemačka) – flightright GmbH protiv Iberia Express SA
      (Predmet C-186/17) (1)

      (2018/C 399/37)
      Jezik postupka: njemački
      Predsjednik trećeg vijeća odredio je brisanje predmeta.

         (1)  SL C 221, 10. 7. 2017.


title: Predmet C-4/17 P: Presuda Suda (treće vijeće) od 6. rujna 2018. – Češka Republika protiv Europske komisije (Žalba — Europski fond za jamstva u poljoprivredi (EFJP) — Troškovi koji su prihvatljivi za financiranje Europske unije — Izdaci nastali Češkoj Republici — Uredba (EZ) br. 479/2008 — Članak 11. stavak 3. — Pojam ‚restrukturiranje vinograda’)

text:
               5.11.2018

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 399/6

      Presuda Suda (treće vijeće) od 6. rujna 2018. – Češka Republika protiv Europske komisije
      (Predmet C-4/17 P) (1)

      ((Žalba - Europski fond za jamstva u poljoprivredi (EFJP) - Troškovi koji su prihvatljivi za financiranje Europske unije - Izdaci nastali Češkoj Republici - Uredba (EZ) br. 479/2008 - Članak 11. stavak 3. - Pojam ‚restrukturiranje vinograda’))
      (2018/C 399/06)
      Jezik postupka: češki

         Stranke

         Žalitelj: Češka Republika (zastupnici: M. Smolek, J. Pavliš i J. Vláčil, u svojstvu agenata)

         Druga stranka u postupku: Europska komisija (zastupnici: P. Ondrůšek i B. Eggers, u svojstvu agenata)

         Izreka

                  1.

                  Ukida se presuda Općeg suda Europske unije od 20. listopada 2016., Češka Republika/Komisija (T-141/15, neobjavljena, EU:T:2016:621).

                  2.

                  Poništava se Provedbena odluka Komisije (EU) 2015/103 od 16. siječnja 2015. o isključenju iz financiranja Europske unije određenih izdataka nastalih za države članice u okviru Europskog fonda za jamstva u poljoprivredi (EFJP) i Europskog poljoprivrednog fonda za ruralni razvoj (EPFRR) u dijelu u kojem se njome isključuju izdaci Češke Republike na temelju EFJP-a u korist mjere zaštite vinograda od šteta koje su prouzročili divljač i ptice od 2010. do 2012. u ukupnom iznosu od 2 123 199,04 eura.

                  3.

                  Europskoj komisiji nalaže se snošenje vlastitih troškova i onih koji su Češkoj Republici nastali na ime prvostupanjskog postupka i ove žalbe.

         (1)  SL C 63, 27. 2. 2017.


title: Predmet C-212/17: Rješenje predsjednika Suda od 21. kolovoza 2018. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Tribunal Superior de Justicia de Galicia – Španjolska) – Simón Rodríguez Otero protiv Televisión de Galicia SA, Ministerio Fiscal

text:
               5.11.2018

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 399/30

      Rješenje predsjednika Suda od 21. kolovoza 2018. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Tribunal Superior de Justicia de Galicia – Španjolska) – Simón Rodríguez Otero protiv Televisión de Galicia SA, Ministerio Fiscal
      (Predmet C-212/17) (1)

      (2018/C 399/38)
      Jezik postupka: španjolski
      Predsjednik Suda odredio je brisanje predmeta.

         (1)  SL C 231, 17. 7. 2017.


title: Predmet T-559/18: Tužba podnesena 13. rujna 2018. – Atos Medical protiv EUIPO-a – Andreas Fahl Medizintechnik- Vertrieb (medicinski flaster)

text:
               5.11.2018

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 399/55

      Tužba podnesena 13. rujna 2018. – Atos Medical protiv EUIPO-a – Andreas Fahl Medizintechnik- Vertrieb (medicinski flaster)
      (Predmet T-559/18)
      (2018/C 399/71)
      Jezik na kojem je tužba podnesena: njemački

         Stranke

         Tužitelj: Atos Medical GmbH (Troisdorf, Njemačka) (zastupnik: K. Middelhoff, odvjetnica)

         Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO)

         Druga stranka pred žalbenim vijećem: Andreas Fahl Medizintechnik- Vertrieb GmbH (Köln, Njemačka)

         Podaci o postupku pred EUIPO-om

         Nositelj spornog dizajna: druga stranka pred žalbenim vijećem

         Predmetni sporni dizajn: dizajn Zajednice br. 1339246-0009

         Pobijana odluka: odluka trećeg žalbenog vijeća EUIPO-a od 29. lipnja 2018. u predmetu R 2215/2016-3

         Tužbeni zahtjev

      Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

                  —

                  poništi pobijanu odluku;

                  —

                  naloži EUIPO-u snošenje troškova,

            U slučaju da se u postupak uključi intervenijent, tužitelj od Općeg suda nadalje zahtijeva da:

                  —

                  naloži intervenijentu snošenje vlastitih troškova.

         Tužbeni razlozi

                  —

                  Povreda članka 4. stavka 1. Uredbe Vijeća (EZ) br. 6/2002;

                  —

                  Povreda članaka 5. i 6. Uredbe Vijeća (EZ) br. 6/2002;

                  —

                  Povreda članka 25. stavka 1. Uredbe Vijeća (EZ) br. 6/2002.


title: Predmet C-84/18 P: Rješenje Suda (osmo vijeće) od 6. rujna 2018. – Sophie Montel protiv Europskog parlamenta, Vijeća Europske unije (Žalba — Dopuštenost — Europski parlament — Propis koji se odnosi na troškove i naknade zastupnika u Europskom parlamentu — Naknada za parlamentarnu pomoć — Povrat neosnovano isplaćenih iznosa)

text:
               5.11.2018

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 399/15

      Rješenje Suda (osmo vijeće) od 6. rujna 2018. – Sophie Montel protiv Europskog parlamenta, Vijeća Europske unije
      (Predmet C-84/18 P) (1)

      ((Žalba - Dopuštenost - Europski parlament - Propis koji se odnosi na troškove i naknade zastupnika u Europskom parlamentu - Naknada za parlamentarnu pomoć - Povrat neosnovano isplaćenih iznosa))
      (2018/C 399/20)
      Jezik postupka: francuski

         Stranke

         Žalitelj: Sophie Montel (zastupnik: G. Sauveur, odvjetnik)

         Druge stranke u postupku: Europski parlament, Vijeće Europske unije (zastupnici: A. F. Jensen, M. Bauer i R. Meyer, agenti)

         Izreka

                  1.

                  Žalba se odbacuje kao djelomično očito nedopuštena i odbija kao djelomično neosnovana.

                  2.

                  Sophie Montel nalaže se snošenje troškova.

         (1)  SL C 161, 7. 5. 2018.


title: Predmet C-594/17: Rješenje predsjednika Suda od 2. kolovoza 2018. – Europska komisija protiv Republike Slovenije koju podupiru Kraljevina Belgija, Savezna Republika Njemačka, Republika Estonija, Kraljevina Španjolska, Francuska Republika, Talijanska Republika

text:
               5.11.2018

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 399/30

      Rješenje predsjednika Suda od 2. kolovoza 2018. – Europska komisija protiv Republike Slovenije koju podupiru Kraljevina Belgija, Savezna Republika Njemačka, Republika Estonija, Kraljevina Španjolska, Francuska Republika, Talijanska Republika
      (Predmet C-594/17) (1)

      (2018/C 399/39)
      Jezik postupka: slovenski
      Predsjednik Suda odredio je brisanje predmeta.

         (1)  SL C 412, 4. 12. 2017.


title: Predmet C-90/18: Rješenje Suda (deveto vijeće) od 6. rujna 2018. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Visoki upravni sud – Hrvatska) – Hrvatska banka za obnovu i razvitak (HBOR) protiv Povjerenika za informiranje Republike Hrvatske (Zahtjev za prethodnu odluku — Članak 53. stavak 2. i članak 94. Poslovnika Suda — Nedostatna pojašnjenja o činjeničnom i zakonodavnom kontekstu glavnog postupka kao i o razlozima koji opravdavaju potrebu odgovora na prethodna pitanja — Očita nedopuštenost)

text:
               5.11.2018

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 399/15

      Rješenje Suda (deveto vijeće) od 6. rujna 2018. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Visoki upravni sud – Hrvatska) – Hrvatska banka za obnovu i razvitak (HBOR) protiv Povjerenika za informiranje Republike Hrvatske
      (Predmet C-90/18) (1)

      ((Zahtjev za prethodnu odluku - Članak 53. stavak 2. i članak 94. Poslovnika Suda - Nedostatna pojašnjenja o činjeničnom i zakonodavnom kontekstu glavnog postupka kao i o razlozima koji opravdavaju potrebu odgovora na prethodna pitanja - Očita nedopuštenost))
      (2018/C 399/21)
      Jezik postupka: hrvatski

         Sud koji je uputio zahtjev

      Visoki upravni sud

         Stranke glavnog postupka

         Tužitelj: Hrvatska banka za obnovu i razvitak (HBOR)

         Tuženik: Povjerenik za informiranje Republike Hrvatske

         uz sudjelovanje: Hrvoja Šimića

         Izreka

      Zahtjev za prethodnu odluku koji je odlukom od 1. veljače 2018. uputio Visoki upravni sud Republike Hrvatske očito je nedopušten.

         (1)  SL C 134, 16. 4. 2018.


title: Predmet T-560/18: Tužba podnesena 13. rujna 2018. – Atos Medical protiv EUIPO-a – Andreas Fahl Medizintechnik – Vertrieb (medicinski flaster)

text:
               5.11.2018

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 399/56

      Tužba podnesena 13. rujna 2018. – Atos Medical protiv EUIPO-a – Andreas Fahl Medizintechnik – Vertrieb (medicinski flaster)
      (Predmet T-560/18)
      (2018/C 399/72)
      Jezik na kojem je tužba podnesena: njemački

         Stranke

         Tužitelj: Atos Medical GmbH (Troisdorf, Njemačka) (zastupnik: K. Middelhoff, odvjetnica)

         Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO)

         Druga stranka u postupku pred žalbenim vijećem: Andreas Fahl Medizintechnik – Vertrieb GmbH (Köln, Njemačka)

         Podaci o postupku pred EUIPO-om

         Nositelj spornog dizajna: druga stranka pred žalbenim vijećem

         Predmetni sporni dizajn: dizajn Zajednice br. 1339246-0004

         Pobijana odluka: odluka trećeg žalbenog vijeća EUIPO-a od 29. lipnja 2018. u predmetu R 2216/2016-3

         Tužbeni zahtjev

      Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

                  —

                  poništi pobijanu odluku;

                  —

                  EUIPO-u naloži snošenje troškova.

            U slučaju da druga stranka intervenira u postupak, tužitelj također zahtijeva da:

                  —

                  se intervenijentu naloži snošenje vlastitih troškova.

         Tužbeni razlozi

                  —

                  povreda čl. 4. st. 1. Uredbe Vijeća (EZ) br. 6/2002

                  —

                  povreda čl. 5. i čl. 6. Uredbe Vijeća (EZ) br. 6/2002

                  —

                  povreda čl. 25. st. 1. Uredbe Vijeća (EZ) br. 6/2002


title: Predmet C-17/17: Presuda Suda (četvrto vijeće) od 6. rujna 2018. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Court of Appeal – Ujedinjena Kraljevina) – Grenville Hampshire protiv The Board of the Pension Protection Fund (Zahtjev za prethodnu odluku — Zaštita zaposlenika u slučaju insolventnosti poslodavca — Direktiva 2008/94/EZ — Članak 8. — Dopunski mirovinski sustavi — Zaštita prava na davanja iz mirovinskog sustava — Zajamčena minimalna razina zaštite)

text:
               5.11.2018

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 399/6

      Presuda Suda (četvrto vijeće) od 6. rujna 2018. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Court of Appeal – Ujedinjena Kraljevina) – Grenville Hampshire protiv The Board of the Pension Protection Fund
      (Predmet C-17/17) (1)

      ((Zahtjev za prethodnu odluku - Zaštita zaposlenika u slučaju insolventnosti poslodavca - Direktiva 2008/94/EZ - Članak 8. - Dopunski mirovinski sustavi - Zaštita prava na davanja iz mirovinskog sustava - Zajamčena minimalna razina zaštite))
      (2018/C 399/07)
      Jezik postupka: engleski

         Sud koji je uputio zahtjev

      Court of Appeal

         Stranke glavnog postupka

         Tužitelj: Grenville Hampshire

         Tuženik: The Board of the Pension Protection Fund

         uz sudjelovanje: Secretary of State for Work and Pensions

         Izreka

                  1.

                  Članak 8. Direktive 2008/94/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 22. listopada 2008. o zaštiti zaposlenika u slučaju insolventnosti njihovog poslodavca treba tumačiti na način da svaki pojedinačni zaposlenik mora primiti davanja iz mirovinskog sustava koja iznose barem 50 % vrijednosti njegovih prava stečenih na temelju dopunskog strukovnog mirovinskog sustava u slučaju insolventnosti njegova poslodavca.

                  2.

                  Članak 8. Direktive 2008/94, u okolnostima poput onih u glavnom postupku, ima izravan učinak, tako da se na njega pred nacionalnim sudom može pozivati pojedinačni zaposlenik kako bi osporio odluku nekog tijela, poput the Board of the Pension Protection Funda (Odbor Obveznog fonda za zaštitu mirovina, Ujedinjena Kraljevina).

         (1)  SL C 78, 13. 3. 2017.


title: Predmet T-509/18: Tužba podnesena 24. kolovoza 2018. – Češka Republika protiv Europske komisije

text:
               5.11.2018

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 399/39

      Tužba podnesena 24. kolovoza 2018. – Češka Republika protiv Europske komisije
      (Predmet T-509/18)
      (2018/C 399/54)
      Jezik postupka: češki

         Stranke

         Tužitelj: Češka Republika (zastupnici: M. Smolek, J. Pavliš, O. Serdula i J. Vláčil, agenti)

         Tuženik: Europska komisija

         Tužbeni zahtjev

      Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

                  —

                  poništi Provedbenu odluku Komisije (EU) 2018/873 od 13. lipnja 2018. o isključenju iz financiranja Europske unije određenih izdataka nastalih za države članice u okviru Europskog fonda za jamstva u poljoprivredi (EFJP) i Europskog poljoprivrednog fonda za ruralni razvoj (EPFRR) u dijelu u kojem se njome isključuju izdaci u ukupnom iznosu od 151 116,65 eura nastali Češkoj Republici, i

                  —

                  naloži Europskoj komisiji snošenje troškova.

         Tužbeni razlozi i glavni argumenti

      U prilog osnovanosti tužbe tužitelj ističe tri tužbena razloga.

                  1.

                  Prvi tužbeni razlog, koji se temelji na tvrdnji o povredi članka 52. stavka 1. Uredbe (EU) br. 1306/2013 Europskog parlamenta i Vijeća od 17. prosinca 2013. o financiranju, upravljanju i nadzoru zajedničke poljoprivredne politike (u daljnjem tekstu: Uredba br. 1306/2013). Komisija pogrešno smatra da vrijeme između posjeta kontrolnih tijela poljoprivrednom poduzetniku ne može premašiti vrijeme određeno u članku 25. Provedbene uredbe Komisije (EU) br. 809/2014 оd 17. srpnja 2014. o utvrđivanju pravila za primjenu Uredbe (EU) br. 1306/2013 Europskog parlamenta i Vijeća u pogledu integriranog administrativnog i kontrolnog sustava, mjera ruralnog razvoja i višestruke sukladnosti (u daljnjem tekstu: Uredba br. 809/2014).

                  2.

                  Drugi tužbeni razlog, koji se temelji na tvrdnji o povredi načela zaštite legitimnih očekivanja. Čak i ako je u ovom predmetu došlo do povrede Uredbe br. 809/2014 (quod non), Češka Republika imala je pravo legitimno očekivati da je njezin sustav provjera u skladu s pravom Unije na temelju Komisijinog zaključka iz prethodne revizije kojim se potvrđuje da su provjere na licu mjesta u Češkoj Republici bile provedene u skladu s pravom Unije.

                  3.

                  Treći tužbeni razlog, koji se temelji na tvrdnji o povredi članka 52. stavka 1. i 2. Uredbe br. 1306/2013. Čak i ako je u ovom predmetu Češka Republika povrijedila Uredbu br. 809/2014 (quod non), Komisija je u izračun financijskog ispravka također uključila sredstva isplaćena poljoprivrednim poduzetnicima za koje provjerama na licu mjesta nije utvrđena povreda Uredbe br. 809/2014. Komisija je također nametnula financijski ispravak za izdatke koji se ne mogu smatrati neopravdano nastalima i koji nisu predstavljali rizik za EU fondove.


title: Predmet C-184/18: Rješenje Suda (sedmo vijeće) od 6. rujna 2018. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Tribunal Central Administrativo Sul – Portugal) – Fazenda Pública protiv Carlosa Manuela Patrícia Teixeire, Marie Madalene da Silva Moreiro Patrício Teixeire (Zahtjev za prethodnu odluku — Članak 99. Poslovnika Suda — Izravno oporezivanje — Članak 18. UFEU-a — Načelo nediskriminacije — Članak 63., 64. i 65. UFEU-a — Slobodno kretanje kapitala — Veće porezno opterećenje dobiti od nekretnina koju su ostvarili nerezidenti — Ograničenja kretanja kapitala u treće zemlje ili iz njih)

text:
               5.11.2018

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 399/16

      Rješenje Suda (sedmo vijeće) od 6. rujna 2018. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Tribunal Central Administrativo Sul – Portugal) – Fazenda Pública protiv Carlosa Manuela Patrícia Teixeire, Marie Madalene da Silva Moreiro Patrício Teixeire
      (Predmet C-184/18) (1)

      ((Zahtjev za prethodnu odluku - Članak 99. Poslovnika Suda - Izravno oporezivanje - Članak 18. UFEU-a - Načelo nediskriminacije - Članak 63., 64. i 65. UFEU-a - Slobodno kretanje kapitala - Veće porezno opterećenje dobiti od nekretnina koju su ostvarili nerezidenti - Ograničenja kretanja kapitala u treće zemlje ili iz njih))
      (2018/C 399/22)
      Jezik postupka: portugalski

         Sud koji je uputio zahtjev

      Tribunal Central Administrativo Sul

         Stranke glavnog postupka

         Tužitelj: Fazenda Pública

         Tuženici: Carlos Manuel Patrício Teixeira, Maria Madalena da Silva Moreira Patrício Teixeira

         Izreka

      Propis države članice, poput ovoga o kojem je riječ u glavnom postupku, koji podvrgava dobit koju je rezident treće zemlje ostvario prijenosom nekretnine koja se nalazi u toj državi članici većem poreznom opterećenju od onog koje se primjenjuje, za istu vrstu transakcije, na dobit koju je ostvario rezident navedene države članice, predstavlja ograničenje slobodnog kretanja kapitala, pod uvjetom da sud koji je uputio zahtjev provjeri primjenjuje li se odstupanje predviđeno u članku 64. stavku 1. UFEU-a i je li to ograničenje opravdano razlozima iz članka 65. stavka 1. UFEU-a.

         (1)  SL C 182, 28. 5. 2018.


title: Predmet C-21/17: Presuda Suda (peto vijeće) od 6. rujna 2018. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Nejvyšší soud České republiky – Češka Republika) – Catlin Europe SE protiv O.K. Trans Praha spol. s r. o. (Zahtjev za prethodnu odluku — Pravosudna suradnja u građanskim i trgovačkim stvarima — Postupak za izdavanje europskog platnog naloga — Uredba (EZ) br. 1896/2006 — Izdavanje platnog naloga zajedno sa zahtjevom za nalog — Nepostojanje prijevoda zahtjeva za nalog — Europski platni nalog koji je proglašen ovršnim — Zahtjev za preispitivanje nakon isteka roka za podnošenje prigovora — Dostava sudskih i izvansudskih pismena — Uredba (EZ) br. 1393/2007 — Primjenjivost — Članak 8. i Prilog II. — Obavještavanje primatelja o pravu da odbije primitak neprevedenog akta kojim se pokreće postupak — Nepostojanje standardnog obrasca — Posljedice)

text:
               5.11.2018

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 399/7

      Presuda Suda (peto vijeće) od 6. rujna 2018. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Nejvyšší soud České republiky – Češka Republika) – Catlin Europe SE protiv O.K. Trans Praha spol. s r. o.
      (Predmet C-21/17) (1)

      ((Zahtjev za prethodnu odluku - Pravosudna suradnja u građanskim i trgovačkim stvarima - Postupak za izdavanje europskog platnog naloga - Uredba (EZ) br. 1896/2006 - Izdavanje platnog naloga zajedno sa zahtjevom za nalog - Nepostojanje prijevoda zahtjeva za nalog - Europski platni nalog koji je proglašen ovršnim - Zahtjev za preispitivanje nakon isteka roka za podnošenje prigovora - Dostava sudskih i izvansudskih pismena - Uredba (EZ) br. 1393/2007 - Primjenjivost - Članak 8. i Prilog II. - Obavještavanje primatelja o pravu da odbije primitak neprevedenog akta kojim se pokreće postupak - Nepostojanje standardnog obrasca - Posljedice))
      (2018/C 399/08)
      Jezik postupka: češki

         Sud koji je uputio zahtjev

      Nejvyšší soud České republiky

         Stranke glavnog postupka

         Tužitelj: Catlin Europe SE

         Tuženik: O.K. Trans Praha spol. s r. o.

         Izreka

      Uredbu (EZ) br. 1896/2006 Europskog parlamenta i Vijeća od 12. prosinca 2006. o uvođenju postupka za europski platni nalog i Uredbu (EZ) br. 1393/2007 Europskog parlamenta i Vijeća od 13. studenoga 2007. o dostavi, u državama članicama, sudskih i izvansudskih pismena u građanskim ili trgovačkim stvarima („dostava pismena”), i o stavljanju izvan snage Uredbe Vijeća (EZ) br. 1348/2000 treba tumačiti na način da – u slučaju kada se europski platni nalog dostavlja tuženiku a da zahtjev koji mu je priložen nije sastavljen na jeziku za koji se smatra da ga razumije niti je uz njega priložen prijevod na taj jezik, kako se to zahtijeva člankom 8. stavkom 1. Uredbe br. 1393/2007 – tuženik primjenom standardnog obrasca iz Priloga II. potonjoj uredbi mora biti uredno obaviješten o svojem pravu na odbijanje primitka predmetnog pismena.
      U slučaju da je ta formalnost propuštena, postupak se mora ispraviti u skladu s odredbama potonje uredbe dostavom primatelju standardnog obrasca iz Priloga II. navedenoj uredbi.
      U tom slučaju, zbog postupovne nepravilnosti koja utječe na dostavu europskog platnog naloga zajedno sa zahtjevom za nalog, taj nalog neće postati ovršan i rok koji tuženik ima za podnošenje prigovora ne može početi teći pa se ne može primijeniti članak 20. Uredbe br. 1896/2006.

         (1)  SL C 112, 10. 4. 2017.


title: Predmet C-237/18: Rješenje Suda (treće vijeće) od 18. srpnja 2018. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Tribunal de première instance de Liège – Belgija) – Pauline Stiernon i dr. protiv Belgijske države, SPF Santé publique, Communauté française de Belgique (Zahtjev za prethodnu odluku — Članak 99. Poslovnika Suda — Slobodno kretanje radnika — Sloboda izbora zanimanja — Članak 20., 21. i 45. UFEU-a — Povelja Europske unije o temeljnim pravima — Članak 15. — Zanimanje psihomotoričkog terapeuta koje se ne nalazi na nacionalnom popisu paramedicinskih zanimanja)

text:
               5.11.2018

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 399/17

      Rješenje Suda (treće vijeće) od 18. srpnja 2018. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Tribunal de première instance de Liège – Belgija) – Pauline Stiernon i dr. protiv Belgijske države, SPF Santé publique, Communauté française de Belgique
      (Predmet C-237/18) (1)

      ((Zahtjev za prethodnu odluku - Članak 99. Poslovnika Suda - Slobodno kretanje radnika - Sloboda izbora zanimanja - Članak 20., 21. i 45. UFEU-a - Povelja Europske unije o temeljnim pravima - Članak 15. - Zanimanje psihomotoričkog terapeuta koje se ne nalazi na nacionalnom popisu paramedicinskih zanimanja))
      (2018/C 399/23)
      Jezik postupka: francuski

         Sud koji je uputio zahtjev

      Tribunal de première instance de Liège

         Stranke glavnog postupka

         Tužitelji: Pauline Stiernon, Marion Goraguer, Muriel Buccarello, Clémentine Vasseur, Manon Pirotton, Anissa Quotb

         Tuženici: Belgijska država, SPF Santé publique, Communauté française de Belgique

         Izreka

      Članak 45. UFEU-a treba se tumačiti na način da mu u situaciji poput ove u glavnom postupku nije suprotan propis države članice kojim se uspostavlja popis paramedicinskih zanimanja koji ne uključuje zanimanje psihomotoričkog terapeuta iako je u toj državi članici uvedena sveučilišna diploma iz psihomotoričke terapije.

         (1)  SL C 190, 4. 6. 2018.


title: Predmet C-598/18 P: Žalba koju je 21. rujna 2018. podnijelo Vijeće Europske unije protiv presude Općeg suda (četvrto prošireno vijeće) od 13. srpnja 2018. u predmetu T-786/14: Eleni Pavlikka Bourdouvali i dr. protiv Vijeća Europske unije i dr.

text:
               26.11.2018

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 427/25

      Žalba koju je 21. rujna 2018. podnijelo Vijeće Europske unije protiv presude Općeg suda (četvrto prošireno vijeće) od 13. srpnja 2018. u predmetu T-786/14: Eleni Pavlikka Bourdouvali i dr. protiv Vijeća Europske unije i dr.
      (Predmet C-598/18 P)
      (2018/C 427/33)
      Jezik postupka: engleski

         Stranke

         Žalitelj: Vijeće Europske unije (zastupnici: A. de Gregorio Merino, E. Chatziioakeimidou, I. Gurov, agenti)

         Druge stranke u postupku: Eleni Pavlikka Bourdouvali i dr., Europska komisija, Europska središnja banka, Euroskupina, koju zastupa Vijeće Europske unije, Europska unija, koju zastupa Europska komisija

         Zahtjevi

      Žalitelj od Suda zahtijeva da:

                  —

                  ukine dijelove pobijanih presuda u kojima Opći sud odbija prigovor nedopuštenosti koji je istaknulo Vijeće u vezi s Euroskupinom;

                  —

                  i naloži drugim strankama u postupku snošenje troškova žalbe.

         Žalbeni razlozi i glavni argumenti

      Žalbom Vijeća traži se ukidanje dijelova pobijane presude u kojima Opći sud odbija prigovor nedopuštenosti koji je istaknulo Vijeće u vezi s Euroskupinom i temelji se na sljedećim razlozima:

                  —

                  Opći je sud počinio pogrešku koja se tiče prava kada je presudio da je Eurospkupina „tijelo Unije koje je formalno uspostavljeno Ugovorima”;

                  —

                  Opći je sud počinio pogrešku koja se tiče prava kada je odbio prigovor nedopuštenosti Vijeća, a da nije naveo nikakve „ovlasti” koje su Euroskupini dodijeljene Ugovorima;

                  —

                  Opći je sud počinio pogrešku koja se tiče prava kada je presudio da bi prihvaćanje prigovora nedopuštenosti, koji je istaknulo Vijeće, dovelo do „osnivanja, unutar pravnog poretka same Europske unije, subjekata na temelju čijih akata i postupanja ne bi mogla nastati odgovornost Europske unije”.


title: Predmet T-312/17: Presuda Općeg suda od 5. prosinca 2018. – Campbell protiv Komisije („Pristup dokumentima — Uredba (EZ) br. 1049/2001 — Dokumenti koji se odnose na postupak zbog povrede obveze koji je Komisija pokrenula protiv Republike Litve — Odbijanje pristupa — Izuzeće u vezi sa zaštitom inspekcija, istraga i revizija — Opća pretpostavka — Prevladavajući javni interes”)

text:
               4.2.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 44/31

      Presuda Općeg suda od 5. prosinca 2018. – Campbell protiv Komisije
      (Predmet T-312/17) (1)

      ((„Pristup dokumentima - Uredba (EZ) br. 1049/2001 - Dokumenti koji se odnose na postupak zbog povrede obveze koji je Komisija pokrenula protiv Republike Litve - Odbijanje pristupa - Izuzeće u vezi sa zaštitom inspekcija, istraga i revizija - Opća pretpostavka - Prevladavajući javni interes”))
      (2019/C 44/39)
      Jezik postupka: engleski

         Stranke

         Tužitelj: Liam Campbell (Dundalk, Irska) (zastupnici: J. MacGuill i E. Martin-Vignerte, solicitors)

         Tuženik: Europska komisija (zastupnici: C. Ehrbar i M. Konstantinidis, agenti)

         Predmet

      Zahtjev na temelju članka 263. UFEU-a za poništenje odluke Komisije C(2017) 2448 final od 7. travnja 2017. o odbijanju pristupa dokumentima u vezi s postupkom zbog povrede 2013/0406 protiv Republike Litve koji se odnosi na primjenu Direktive 2010/64/EU Europskog parlamenta i Vijeća od 20. listopada 2010. o pravu na tumačenje i prevođenje u kaznenim postupcima (SL 2010., L 280, str. 1.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 19., svezak 10., str. 213.).

         Izreka

                  1.

                  Tužba se odbija.

                  2.

                  Liam Campbell i Europska komisija snosit će svaki vlastite troškove.

         (1)  SL C 249, 31. 7. 2017.


title: Predmet C-759/18: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 3. prosinca 2018. uputio Judecătoria Rădăuţi (Rumunjska) – OF protiv PG-a

text:
               18.2.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 65/26

      Zahtjev za prethodnu odluku koji je 3. prosinca 2018. uputio Judecătoria Rădăuţi (Rumunjska) – OF protiv PG-a
      (Predmet C-759/18)
      (2019/C 65/35)
      Jezik postupka: rumunjski

         Sud koji je uputio zahtjev

      Judecătoria Rădăuţi

         Stranke glavnog postupka

         Tužitelj: OF

         Tuženik: PG

         Prethodna pitanja

                  1.

                  Treba li članak 3. stavak 1. Uredbe (EZ) br. 2201/2003 (1) tumačiti na način da propust tužene da istakne prigovor međunarodne nenadležnosti rumunjskih sudova za odlučivanje u postupku čiji je predmet „razvod braka kad bračni drugovi imaju zajedničko maloljetno dijete” znači njezin prešutni pristanak da o predmetu odluči sud kojem je tužitelj podnio tužbu kad stranke imaju svoje uobičajeno boravište u drugoj državi članici [Europske unije] (u ovom slučaju Italiji), a zahtjev za razvod braka je podnesen sudu države koje su stranke državljani?

                  2.

                  Treba li članak 3. stavak 1. i članak 17. Uredbe (EZ) br. 2201/2003 tumačiti na način da sud mora ili može po službenoj dužnosti paziti na međunarodnu nadležnost rumunjskih sudova koji trebaju odlučivati o „razvodu braka kad bračni drugovi imaju zajedničko maloljetno dijete” kad ne postoji sporazum stranaka koje borave u drugoj državi članici [Europske unije] (u ovom slučaju Italiji) o odabiru nadležnog suda (s posljedičnim odbijanjem zahtjeva ako o njemu nisu nadležni odlučivati rumunjski sudovi), s time da to ima prednost u odnosu na odredbe članka 915. stavka 2. Codul del procedură civilă (Zakonik o parničnom postupku), u skladu s kojima se može istaknuti prigovor vezan uz isključivu mjesnu nadležnost i o mjesnoj nenadležnosti Judecătoria Rădăuţi (Prvostupanjski sud u Rădăuţi, Rumunjska) [s posljedičnim utvrđenjem nenadležnosti za odlučivanje u predmetu i ustupanjem predmeta Judecătoriji Sectorului 5 Bucureşti (Prvostupanjski sud Prvog okruga u Bukureštu, Rumunjska) kako bi odlučila o meritumu], prije svega zato što su ti članci nepovoljniji u odnosu na odredbu nacionalnog prava [članak 915. stavak 2. Codul de procedură civilă (Zakonika o parničnom postupku)]?

                  3.

                  Treba li tekst članka 12. stavka 1. točke (b) Uredbe (EZ) br. 2201/2003, to jest dio u kojem se navodi „ako su bračni drugovi i nositelji roditeljske odgovornosti […] na neki drugi nedvosmisleni način prihvatili nadležnost sudova u trenutku pokretanja postupka pred sudom”, tumačiti na način da – kad stranke koje imaju uobičajeno boravište u drugoj državi članici [Europske unije] (u ovom slučaju Italiji) kao nadležan sud za odlučivanje o razvodu braka odaberu sud države koje su oni državljani [Judecătoria Rădăuţi (Prvostupanjski sud u Rădăuţi)] – potonji sud automatski postaje nadležan za odlučivanje o dijelovima zahtjeva koji se odnose na „ostvarivanje roditeljske skrbi, boravište djeteta i uzdržavanje koje su roditelji dužni plaćati u vezi s rastom i obrazovanjem djeteta”?

                  4.

                  Treba li izraz „roditeljska odgovornost” iz članka 2. točke 7. i članka 12. Uredbe (EZ) br. 2201/2003 tumačiti na način da obuhvaća i izraze „roditeljska skrb” iz članka 483. Codul civil (Građanski zakonik), „boravište djeteta”, uređeno člankom 400. Codul civil (Građanski zakonik), i „uzdržavanje koje su roditelji dužni plaćati u vezi s rastom i obrazovanjem djeteta”, uređeno člankom 402. Codul civil (Građanski zakonik)?

         (1)  Uredba Vijeća (EZ) br. 2201/2003 od 27. studenoga 2003. o nadležnosti, priznavanju i izvršenju sudskih odluka u bračnim sporovima i u stvarima povezanim s roditeljskom odgovornošću, kojom se stavlja izvan snage Uredba (EZ) br. 1347/2000 (SL 2003., L 338, str. 1.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 19., svezak 3., str. 133.)


title: Predmet C-463/18 P: Žalba koju je 13. srpnja 2018. podnio CeramTec GmbH protiv presude Općeg suda (osmo vijeće) od 3. svibnja 2018. u predmetu T-193/17: CeramTec GmbH protiv EUIPO-a

text:
               11.3.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 93/20

      Žalba koju je 13. srpnja 2018. podnio CeramTec GmbH protiv presude Općeg suda (osmo vijeće) od 3. svibnja 2018. u predmetu T-193/17: CeramTec GmbH protiv EUIPO-a
      (Predmet C-463/18 P)
      (2019/C 93/28)
      Jezik postupka: engleski

         Stranke

         Žalitelj: CeramTec GmbH (zastupnik: A. Renck, odvjetnik)

         Druga stranka u postupku: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo
      Sud (sedmo vijeće) je rješenjem od 15. siječnja 2019. utvrdio da je žalba nedopuštena.


title: Predmet T-412/16: Presuda Općeg suda od 16. siječnja 2019. – Bena Properties protiv Vijeća („Zajednička vanjska i sigurnosna politika — Mjere ograničavanja protiv Sirije — Zamrzavanje financijskih sredstava — Prava obrane — Pravo na djelotvornu sudsku zaštitu — Obveza obrazlaganja — Očita pogreška u ocjeni — Pravo na čast i ugled — Pravo vlasništva — Pretpostavka nedužnosti — Proporcionalnost”)

text:
               11.3.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 93/41

      Presuda Općeg suda od 16. siječnja 2019. – Bena Properties protiv Vijeća
      (Predmet T-412/16) (1)

      ((„Zajednička vanjska i sigurnosna politika - Mjere ograničavanja protiv Sirije - Zamrzavanje financijskih sredstava - Prava obrane - Pravo na djelotvornu sudsku zaštitu - Obveza obrazlaganja - Očita pogreška u ocjeni - Pravo na čast i ugled - Pravo vlasništva - Pretpostavka nedužnosti - Proporcionalnost”))
      (2019/C 93/51)
      Jezik postupka: francuski

         Stranke

         Tužitelj: Bena Properties Co. SA (Damask, Sirija) (zastupnik: E. Ruchat, odvjetnik)

         Tuženik: Vijeće Europska unije (zastupnici: u početku S. Kyriakopoulou, G. Étienne i A. Vitro, zatim S. Kyriakopoulou i A. Vitro te naposljetku S. Kyriakopoulou, A. Vitro i V. Piessevaux, agenti)

         Predmet

      Zahtjev na temelju članka 263. UFEU-a radi poništenja Odluke Vijeća (ZVSP) 2016/850 od 27. svibnja 2016. o izmjeni Odluke 2013/255/ZVSP o mjerama ograničavanja protiv Sirije (SL 2016., L 141, str. 125.), kao i njezinih naknadnih provedbenih akata, Odluke Vijeća (ZVSP) 2017/917 od 29. svibnja 2017. o izmjeni Odluke 2013/255/ZVSP o mjerama ograničavanja protiv Sirije (SL 2017., L 139, str. 62.), i Odluke Vijeća (ZVSP) 2018/778 od 28. svibnja 2018. o izmjeni Odluke 2013/255/ZVSP o mjerama ograničavanja protiv Sirije (SL 2018., L 131, str. 16.), u dijelu u kojem se odnose na tužitelja.

         Izreka

                  1.

                  Tužba se odbija.

                  2.

                  Društvu Bena Properties Co. SA nalaže se snošenje vlastitih troškova kao i troškova Vijeća Europske unije.

         (1)  SL C 364, 3. 10. 2016.


title: Predmet T-526/16: Presuda Općeg suda od 14. prosinca 2018. – FZ i dr. protiv Komisije („Javna služba — Dužnosnici — Izmjena Pravilnika o osoblju — Uredba (EU, Euratom) br. 1023/2013 — Vrste radnih mjesta — Prijelazna pravila o raspoređivanju na određenu vrstu radnog mjesta — Članak 30. Priloga XIII. Pravilniku — Administratori u prijelaznom razdoblju (AD 13) — Administratori (AD 12) — Promaknuće na temelju članka 45. Pravilnika o osoblju koje se dopušta samo u okviru karijernih tokova koji odgovaraju vrsti radnog mjesta koje je popunjeno — Pristup radnom mjestu „načelnik odjela ili jednakovrijedno mjesto” ili „savjetnik ili jednakovrijedno mjesto” isključivo primjenom postupka iz članka 4. i članka 29. stavka 1. Pravilnika — Jednako postupanje — Gubitak prava na promaknuće u viši razred — Legitimna očekivanja”)

text:
               11.3.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 93/44

      Presuda Općeg suda od 14. prosinca 2018. – FZ i dr. protiv Komisije
      (Predmet T-526/16) (1)

      ((„Javna služba - Dužnosnici - Izmjena Pravilnika o osoblju - Uredba (EU, Euratom) br. 1023/2013 - Vrste radnih mjesta - Prijelazna pravila o raspoređivanju na određenu vrstu radnog mjesta - Članak 30. Priloga XIII. Pravilniku - Administratori u prijelaznom razdoblju (AD 13) - Administratori (AD 12) - Promaknuće na temelju članka 45. Pravilnika o osoblju koje se dopušta samo u okviru karijernih tokova koji odgovaraju vrsti radnog mjesta koje je popunjeno - Pristup radnom mjestu „načelnik odjela ili jednakovrijedno mjesto” ili „savjetnik ili jednakovrijedno mjesto” isključivo primjenom postupka iz članka 4. i članka 29. stavka 1. Pravilnika - Jednako postupanje - Gubitak prava na promaknuće u viši razred - Legitimna očekivanja”))
      (2019/C 93/54)
      Jezik postupka: francuski

         Stranke

         Tužitelji: FZ i 9 drugih tužitelja čija se imena nalaze u prilogu presudi (zastupnici: T. Bontinck i A. Guillerme, odvjetnici)

         Tuženik: Europska komisija (zastupnici: u početku J. Currall i G. Gattinara, zatim G. Gattinara i C. Berardis-Kayser te naposljetku G. Berscheid, G. Gattinara i L. Radu Bouyon, agenti)

         Intervenijenti u potporu tuženiku: Europski parlament (zastupnici: u početku N. Chemaï i M. Dean, a zatim L. Deneys, J. Steele i J. Van Pottelberge, agenti); i Vijeće Europske unije (zastupnici: u početku M. Bauer i E. Rebasti, a zatim M. Bauer i R. Meyer, agenti)

         Predmet

      Zahtjev na temelju članka 270. UFEU-a kojim se traži poništenje Odluka Komisije kojima je tijelo za imenovanje u toj instituciji razvrstalo tužitelje na radna mjesta „administrator u prijelaznom razdoblju” ili „administrator” što je imalo za posljedicu, s učinkom od 1. siječnja 2014., gubitak prava na promaknuće u viši razred, kako su bile potvrđene odlukama navedenog tijela od 3. srpnja, 17. srpnja i 6. kolovoza 2014.

         Izreka

                  1.

                  Tužba se odbija.

                  2.

                  FZ i drugim dužnosnicima Europske komisije čija se imena nalaze u prilogu nalaže se snošenje troškova.

                  3.

                  Europski parlament i Vijeće Europske unije snosit će vlastite troškove.

         (1)  SL C 7 od 12.1.2015 (Predmet prvotno upisan pred Službeničkim sudom Europske unije pod brojem F-113/14 i prenesen Općem sudu Europske unije 1. 9. 2016.).


title: Predmet T-111/17: Presuda Općeg suda od 15. siječnja 2019. – Computer Market protiv EUIPO-a (COMPUTER MARKET) („Žig Europske unije — Prijava figurativnog žiga Europske unije COMPUTER MARKET — Apsolutni razlog za obijanje — Zakašnjelo podnošenje žalbe — Nedopuštenost žalbe pred žalbenim vijećem — Članak 60. Uredbe (EZ) br. 207/2009 (koji je postao članak 68. Uredbe (EU) 2017/1001) — Pravilo 49. stavak 1. Uredbe (EZ) br. 2868/95 (koje je postalo članak 23. stavak 1. točka (b) Delegirane uredbe (EU) 2018/625)”)

text:
               11.3.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 93/49

      Presuda Općeg suda od 15. siječnja 2019. – Computer Market protiv EUIPO-a (COMPUTER MARKET)
      (Predmet T-111/17) (1)

      ((„Žig Europske unije - Prijava figurativnog žiga Europske unije COMPUTER MARKET - Apsolutni razlog za obijanje - Zakašnjelo podnošenje žalbe - Nedopuštenost žalbe pred žalbenim vijećem - Članak 60. Uredbe (EZ) br. 207/2009 (koji je postao članak 68. Uredbe (EU) 2017/1001) - Pravilo 49. stavak 1. Uredbe (EZ) br. 2868/95 (koje je postalo članak 23. stavak 1. točka (b) Delegirane uredbe (EU) 2018/625)”))
      (2019/C 93/60)
      Jezik postupka: engleski

         Stranke

         Tužitelj: Computer Market (Sofija, Bugarska) (zastupnik: B. Dimitrova, odvjetnica)

         Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (zastupnik: J. Ivanauskas, agent)

         Predmet

      Tužba protiv odluke drugog žalbenog vijeća EUIPO-a od 13. prosinca 2016. (predmet R 1778/2016-2), povodom prijave za registraciju figurativnog znaka COMPUTER MARKET kao žiga Europske unije.

         Izreka

                  1.

                  Tužba se odbija.

                  2.

                  Društvu Computer Market nalaže se snošenje troškova.

         (1)  SL C 213, 3. 7. 2017.


title: predmet C-322/17: Presuda Suda (treće vijeće) od 7. veljače 2019. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio High Court, Irska) — Eugen Bogatu protiv Minister for Social Protection (Zahtjev za prethodnu odluku — Socijalna sigurnost — Uredba (EZ) br. 883/2004 — Članak 67. — Zahtjev za obiteljska davanja koji je podnijela osoba koja je u nadležnoj državi članici prestala obavljati djelatnost u svojstvu zaposlene osobe, ali je nastavila ondje boraviti — Pravo na obiteljska davanja za članove obitelji koji borave u drugoj državi članici — Uvjeti za ostvarenje prava)

text:
               8.4.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 131/5

      Presuda Suda (treće vijeće) od 7. veljače 2019. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio High Court, Irska) — Eugen Bogatu protiv Minister for Social Protection
      (predmet C-322/17) (1)

      (Zahtjev za prethodnu odluku - Socijalna sigurnost - Uredba (EZ) br. 883/2004 - Članak 67. - Zahtjev za obiteljska davanja koji je podnijela osoba koja je u nadležnoj državi članici prestala obavljati djelatnost u svojstvu zaposlene osobe, ali je nastavila ondje boraviti - Pravo na obiteljska davanja za članove obitelji koji borave u drugoj državi članici - Uvjeti za ostvarenje prava)
      (2019/C 131/05)
      Jezik postupka: engleski

         Sud koji je uputio zahtjev

      High Court (Irska)

         Stranke glavnog postupka

         Tužitelj: Eugen Bogatu

         Tuženik: Minister for Social Protection

         Izreka

      Uredbu (EZ) br. 883/2004 Europskog parlamenta i Vijeća od 29. travnja 2004. o koordinaciji sustava socijalne sigurnosti, a osobito njezin članak 67., u vezi s njezinim člankom 11. stavkom 2., treba tumačiti na način da, u situaciji poput one o kojoj je riječ u glavnom postupku, za ostvarenje prava na obiteljska davanja u nadležnoj državi članici nije potrebno da osoba obavlja djelatnost u svojstvu zaposlene osobe u toj državi članici niti da od te države prima novčano davanje zbog ili kao posljedicu takve djelatnosti.

         (1)  SL C 277, 21. 8. 2017.


title: predmet C-345/17: Presuda Suda (drugo vijeće) od 14. veljače 2019. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio l’Augstākā tiesa — Latvija) — Postupak koji je pokrenuo Sergejs Buivids (Zahtjev za prethodnu odluku — Obrada osobnih podataka — Direktiva 95/46/EZ — Članak 3. — Područje primjene — Snimanje videozapisa pripadnika policije u policijskoj postaji tijekom izvršavanja postupovnih radnji — Objava na internetskoj stranici za videozapise — Članak 9. — Obrada osobnih podataka izvršena isključivo u novinarske svrhe — Pojam — Sloboda izražavanja — Zaštita privatnog života)

text:
               8.4.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 131/6

      Presuda Suda (drugo vijeće) od 14. veljače 2019. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio l’Augstākā tiesa — Latvija) — Postupak koji je pokrenuo Sergejs Buivids
      (predmet C-345/17) (1)

      (Zahtjev za prethodnu odluku - Obrada osobnih podataka - Direktiva 95/46/EZ - Članak 3. - Područje primjene - Snimanje videozapisa pripadnika policije u policijskoj postaji tijekom izvršavanja postupovnih radnji - Objava na internetskoj stranici za videozapise - Članak 9. - Obrada osobnih podataka izvršena isključivo u novinarske svrhe - Pojam - Sloboda izražavanja - Zaštita privatnog života)
      (2019/C 131/06)
      Jezik postupka: latvijski

         Sud koji je uputio zahtjev

      Augstākā tiesa

         Stranke glavnog postupka

      Sergejs Buivids

         Uz sudjelovanje: Datu valsts inspekcija

         Izreka

                  1.

                  Članak 3. Direktive 95/46/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 24. listopada 1995. o zaštiti pojedinaca u vezi s obradom osobnih podataka i o slobodnom protoku takvih podataka treba tumačiti na način da u područje primjene te direktive ulazi snimanje videozapisa pripadnika policije u postaji prilikom davanja izjave i objava tako snimljenog videozapisa na internetskoj stranici za videozapise gdje ih korisnici mogu slati, gledati i dijeliti.

                  2.

                  Članak 9. Direktive 95/46 treba tumačiti na način da činjenične okolnosti poput onih u glavnom postupku, odnosno snimanje videozapisa pripadnika policije u postaji prilikom davanja izjave i objava tako snimljenog videozapisa na internetskoj stranici za videozapise gdje ih korisnici mogu slati, gledati i dijeliti, mogu biti obrada osobnih podataka izvršena isključivo u novinarske svrhe u smislu te odredbe ako iz tog videozapisa proizlazi da navedena snimka i navedena objava kao jedini cilj imaju otkrivanje informacija, mišljenja i ideja javnosti, što je na sudu koji je uputio zahtjev da provjeri.

         (1)  SL C 277, 21. 8. 2017.


title: predmet C-423/17: Presuda Suda (šesto vijeće) od 14. veljače 2019. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Gerechtshof Den Haag — Nizozemska) — Staat der Nederlanden protiv Warner-Lambert Company LLC (Zahtjev za prethodnu odluku — Lijekovi za humanu primjenu — Direktiva 2001/83/EZ — Članak 11. — Generički lijekovi — Sažetak opisa svojstava lijeka — Izostavljanje navoda o indikacijama ili doziranjima koji su još uvijek zaštićeni patentnim pravom u trenutku kada je generički lijek stavljen na tržište)

text:
               8.4.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 131/6

      Presuda Suda (šesto vijeće) od 14. veljače 2019. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Gerechtshof Den Haag — Nizozemska) — Staat der Nederlanden protiv Warner-Lambert Company LLC
      (predmet C-423/17) (1)

      (Zahtjev za prethodnu odluku - Lijekovi za humanu primjenu - Direktiva 2001/83/EZ - Članak 11. - Generički lijekovi - Sažetak opisa svojstava lijeka - Izostavljanje navoda o indikacijama ili doziranjima koji su još uvijek zaštićeni patentnim pravom u trenutku kada je generički lijek stavljen na tržište)
      (2019/C 131/07)
      Jezik postupka: nizozemski

         Sud koji je uputio zahtjev

      Gerechtshof Den Haag

         Stranke glavnog postupka

         Tužitelj: Staat der Nederlanden

         Tuženik: Warner-Lambert Company LLC

         Izreka

      Članak 11. drugi stavak Direktive 2001/83/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 6. studenoga 2001. o zakoniku Zajednice o lijekovima za humanu primjenu, kako je izmijenjena Direktivom 2012/26/EU Europskog parlamenta i Vijeća od 25. listopada 2012., treba tumačiti na način da je u postupku ishođenja odobrenja za stavljanje u promet, poput onog u glavnom postupku, obavijest koju nadležnom nacionalnom tijelu dostavi osoba koja zahtijeva ili je nositelj odobrenja za stavljanje u promet generičkog lijeka u pogledu upute o lijeku ili sažetka opisa svojstava tog lijeka koja ne upućuje na indikacije ili doziranja koji su još uvijek bili zaštićeni patentnim pravom u trenutku kada je navedeni lijek stavljen na tržište, zahtjev za ograničenje područja primjene odobrenja za stavljanje u promet dotičnog generičkog lijeka.

         (1)  (SL C 318, 25. 9. 2017.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 13., svezak 56., str. 27.)


title: predmet C-531/17: Presuda Suda (deveto vijeće) od 14. veljače 2019. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Verwaltungsgerichtshof — Austrija) — Vetsch Int. Transporte GmbH (Zahtjev za prethodnu odluku — Oporezivanje — Porez na dodanu vrijednost (PDV) — Direktiva 2006/112/EZ — Članak 143. stavak 1. točka (d) — Izuzeća od PDV-a po uvozu — Uvoz nakon kojeg slijedi isporuka unutar Zajednice — Daljnja isporuka unutar Zajednice — Utaja poreza — Odbijanje izuzeća — Pretpostavke)

text:
               8.4.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 131/8

      Presuda Suda (deveto vijeće) od 14. veljače 2019. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Verwaltungsgerichtshof — Austrija) — Vetsch Int. Transporte GmbH
      (predmet C-531/17) (1)

      (Zahtjev za prethodnu odluku - Oporezivanje - Porez na dodanu vrijednost (PDV) - Direktiva 2006/112/EZ - Članak 143. stavak 1. točka (d) - Izuzeća od PDV-a po uvozu - Uvoz nakon kojeg slijedi isporuka unutar Zajednice - Daljnja isporuka unutar Zajednice - Utaja poreza - Odbijanje izuzeća - Pretpostavke)
      (2019/C 131/09)
      Jezik postupka: njemački

         Sud koji je uputio zahtjev

      Verwaltungsgerichtshof

         Stranke glavnog postupka

      Vetsch Int. Transporte GmbH

         Uz sudjelovanje: Zollamt Feldkirch Wolfurt

         Izreka

      Članak 143. točku (d) Direktive Vijeća 2006/112/EZ od 28. studenoga 2006. o zajedničkom sustavu poreza na dodanu vrijednost i članak 143. stavak 1. točku (d) te direktive, kako je izmijenjena Direktivom Vijeća 2009/69/EZ od 25. lipnja 2009., treba tumačiti na način da izuzeće od poreza na dodanu vrijednost po uvozu iz tih odredbi ne treba odbiti uvozniku određenom ili priznatom kao osobe koja je odgovorna za plaćanje tog poreza u smislu članka 201. Direktive 2006/112 u situaciji poput one u glavnom postupku u kojoj, s jedne strane, primatelj prijenosa unutar Zajednice nakon tog uvoza počini utaju na transakciji nakon tog prijenosa i koja nije povezana s navedenim prijenosom i, s druge strane, nijedan element ne omogućava zaključak da je uvoznik znao ili morao znati da je ta kasnija transakcija bila dio utaje koju je počinio primatelj.

         (1)  SL C 412, 4. 12. 2017.


title: predmet C-554/17: Presuda Suda (treće vijeće) od 14. veljače 2019. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Svea hovrätt — Švedska) — Rebecka Jonsson protiv Société du Journal L’Est Républicain (Zahtjev za prethodnu odluku — Pravosudna suradnja u građanskim stvarima — Europski postupak za sporove male vrijednosti — Uredba (EZ) br. 861/2007 — Članak 16. — „Stranka koja nije uspjela u postupkuˮ” — Troškovi postupka — Podjela — Članak 19. — Postupovna pravila država članica)

text:
               8.4.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 131/9

      Presuda Suda (treće vijeće) od 14. veljače 2019. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Svea hovrätt — Švedska) — Rebecka Jonsson protiv Société du Journal L’Est Républicain
      (predmet C-554/17) (1)

      (Zahtjev za prethodnu odluku - Pravosudna suradnja u građanskim stvarima - Europski postupak za sporove male vrijednosti - Uredba (EZ) br. 861/2007 - Članak 16. - „Stranka koja nije uspjela u postupkuˮ” - Troškovi postupka - Podjela - Članak 19. - Postupovna pravila država članica)
      (2019/C 131/11)
      Jezik postupka: švedski

         Sud koji je uputio zahtjev

      Svea hovrätt

         Stranke glavnog postupka

         Tužitelj: Rebecka Jonsson

         Tuženik: Société du Journal L’Est Républicain

         Izreka

      Članak 16. Uredbe (EZ) br. 861/2007 Europskog parlamenta i Vijeća od 11. srpnja 2007. o uvođenju europskog postupka za sporove male vrijednosti treba tumačiti na način da mu se ne protivi nacionalni propis na temelju kojeg, u slučaju kad stranka samo djelomično uspije u sporu, nacionalni sud može naložiti da svaka stranka u postupku snosi vlastite troškove ili može podijeliti te troškove između tih stranaka. U takvom slučaju nacionalni sud načelno ostaje slobodan podijeliti iznos navedenih troškova, pod uvjetom da nacionalna postupovna pravila za podjelu troškova postupka u prekograničnim sporovima male vrijednosti nisu nepovoljnija od postupovnih pravila kojima se uređuju slične situacije na koje se primjenjuje nacionalno pravo i da postupovni zahtjevi u vezi s podjelom troškova postupka ne navode zainteresirane osobe da odustanu od pokretanja tog europskog postupka za sporove male vrijednosti time što podnositelju zahtjeva koji je u velikom dijelu uspio u parnici nameću da svejedno snosi svoje troškove postupka ili njihov znatan dio.

         (1)  (SL C 402, 27. 11. 2017.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 19., svezak 10., str. 100.)


title: predmet C-535/17: Presuda Suda (prvo vijeće) od 6. veljače 2019. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Hoge Raad der Nederlanden — Nizozemska) — NK, stečajni upravitelj društva PI Gerechtsdeurwaarderskantoor BV i PI protiv BNP Paribas Fortis NV (Zahtjev za prethodnu odluku — Pravosudna suradnja u građanskim stvarima — Sudska nadležnost i izvršenje sudskih odluka u građanskim i trgovačkim stvarima — Uredbe (EZ) br. 44/2001 i (EZ) br. 1346/2000 — Područja primjene navedenih uredbi — Stečaj sudskog ovršitelja — Tužba koju podnosi stečajni upravitelj zadužen za upravljanje stečajnim postupkom i odvijanje stečajnog postupka)

text:
               8.4.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 131/9

      Presuda Suda (prvo vijeće) od 6. veljače 2019. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Hoge Raad der Nederlanden — Nizozemska) — NK, stečajni upravitelj društva PI Gerechtsdeurwaarderskantoor BV i PI protiv BNP Paribas Fortis NV
      (predmet C-535/17) (1)

      (Zahtjev za prethodnu odluku - Pravosudna suradnja u građanskim stvarima - Sudska nadležnost i izvršenje sudskih odluka u građanskim i trgovačkim stvarima - Uredbe (EZ) br. 44/2001 i (EZ) br. 1346/2000 - Područja primjene navedenih uredbi - Stečaj sudskog ovršitelja - Tužba koju podnosi stečajni upravitelj zadužen za upravljanje stečajnim postupkom i odvijanje stečajnog postupka)
      (2019/C 131/10)
      Jezik postupka: nizozemski

         Sud koji je uputio zahtjev

      Hoge Raad der Nederlanden

         Stranke glavnog postupka

         Tužitelj: NK, stečajni upravitelj društva PI Gerechtsdeurwaarderskantoor BV i P. I.-ja

         Tuženik: BNP Paribas Fortis NV

         Izreka

      Članak 1. stavak 1. i stavak 2. točku (b) Uredbe Vijeća (EZ) br. 44/2001 od 22. prosinca 2000. o sudskoj nadležnosti, priznavanju i izvršenju sudskih odluka u građanskim i trgovačkim stvarima treba tumačiti na način da je tužba poput one u glavnom postupku, predmet koje je zahtjev za naknadu štete na temelju izvanugovorne odgovornosti i koju podnosi stečajni upravitelj u okviru stečajnog postupka, a sredstva ostvarena u slučaju njezina uspjeha ulaze u stečajnu masu, obuhvaćena pojmom „građanske i trgovačke stvari” u smislu stavka 1. te odredbe i da stoga ulazi u materijalno područje primjene navedene uredbe.

         (1)  SL C 412, 4. 12. 2017.