title: Predmet T-539/16: Rješenje Općeg suda od 14. prosinca 2018. – GM i dr. protiv Komisije („Javna služba — Dužnosnici — Izmjena Pravilnika o osoblju — Uredba (EU, Euratom) br. 1023/2013 — Vrste radnih mjesta — Prijelazne odredbe u vezi s razvrstavanjem vrsta radnih mjesta — Članak 31. Priloga XIII. Pravilniku — Asistenti u prijelaznom razdoblju — Promaknuće na temelju članka 45. Pravilnika koje se dopušta samo u okviru karijernih tokova koji odgovaraju postojećoj vrsti radnog mjesta — Isključenje dužnosnika AST 9 iz postupka promaknuća — Nepostojanje akta koji negativno utječe — Potvrđujući akt — Litispendencija — Očita nedopuštenost — Članak 129. Poslovnika — Prigovor nedopuštenosti — Članak 130. Poslovnika”)

text:
               18.2.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 65/33

      Rješenje Općeg suda od 14. prosinca 2018. – GM i dr. protiv Komisije
      (Predmet T-539/16) (1)

      ((„Javna služba - Dužnosnici - Izmjena Pravilnika o osoblju - Uredba (EU, Euratom) br. 1023/2013 - Vrste radnih mjesta - Prijelazne odredbe u vezi s razvrstavanjem vrsta radnih mjesta - Članak 31. Priloga XIII. Pravilniku - Asistenti u prijelaznom razdoblju - Promaknuće na temelju članka 45. Pravilnika koje se dopušta samo u okviru karijernih tokova koji odgovaraju postojećoj vrsti radnog mjesta - Isključenje dužnosnika AST 9 iz postupka promaknuća - Nepostojanje akta koji negativno utječe - Potvrđujući akt - Litispendencija - Očita nedopuštenost - Članak 129. Poslovnika - Prigovor nedopuštenosti - Članak 130. Poslovnika”))
      (2019/C 65/41)
      Jezik postupka: francuski

         Stranke

         Tužitelji: GM, GN, GO i GP (zastupnici: T. Bontinck i A. Guillerme, odvjetnici)

         Tuženik: Europska komisija (zastupnici: J. Currall i G. Gattinara, a zatim C. Berardis-Kayser i G. Gattinara i naposljetku G. Berscheid i G. Gattinara, agenti)

         Predmet

      Zahtjev koji se temelji na članku 270. UFEU-a i kojim se žele poništiti Komisijine odluke kojima je njezino tijelo za imenovanje tužitelje razvrstalo na radno mjesto „asistent u prijelaznom razdoblju”, zbog čega su oni s učinkom od 1. siječnja 2014. izgubili mogućnost da ih se promakne u viši razred.

         Izreka

                  1.

                  Tužba se odbacuje kao očito nedopuštena.

                  2.

                  Europska komisija snosit će vlastite troškove i polovinu troškova koje su imali GM, GN, GO i GP.

                  3.

                  GM, GN, GO i GP snosit će polovinu vlastitih troškova.

                  4.

                  Europski parlament i Vijeće Europske unije snosit će vlastite troškove koji odgovaraju njihovim odnosnim zahtjevima za intervenciju.

         (1)  SL C 96 od 23.3.2015. (predmet prvotno upisan pred Službeničkim sudom Europske unije pod brojem F-16/15 i proslijeđen Općem sudu Europske unije 1.9.2016.).


title: Predmet T-149/16: Rješenje Općeg suda od 30. siječnja 2019. – Spliethoff’s Bevrachtingskantoor protiv Komisije („Tužba za poništenje — Financijska pomoć u okviru Instrumenta za povezivanje Europe — Prometni sektor za razdoblje 2014.-2020. — Litispendencija — Nedopuštenost”)

text:
               18.3.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 103/42

      Rješenje Općeg suda od 30. siječnja 2019. – Spliethoff’s Bevrachtingskantoor protiv Komisije
      (Predmet T-149/16) (1)

      ((„Tužba za poništenje - Financijska pomoć u okviru Instrumenta za povezivanje Europe - Prometni sektor za razdoblje 2014.-2020. - Litispendencija - Nedopuštenost”))
      (2019/C 103/57)
      Jezik postupka: engleski

         Stranke

         Tužitelj: Spliethoff’s Bevrachtingskantoor BV (Amsterdam, Nizozemska) (zastupnici: u početku P. Glazener, zatim Y. de Vries i D. Coumans te naposljetku Y. de Vries i J. de Kok, odvjetnici)

         Tuženik: Europska komisija (zastupnici: J. Hottiaux i J. Samnadda, agenti)

         Predmet

      Zahtjev na temelju članka 263. UFEU-a za poništenje Provedbene odluke Komisije C(2015) 5274 final od 31. srpnja 2015. o utvrđivanju popisa prijedloga odabranih za primanje financijske pomoći Europske unije u okviru Instrumenta za povezivanje Europe (CEF) – Prometni sektor, koja je donesena nakon poziva za podnošenje prijedloga objavljenog 11. rujna 2014. na temelju višegodišnjeg programa rada.

         Izreka

                  1.

                  Tužba se odbacuje kao nedopuštena.

                  2.

                  Društvo Spliethoff’s Bevrachtingskantoor BV i Europska komisija snosit će vlastite troškove.

         (1)  SL C 211, 13. 6. 2016.


title: Predmet T-735/18: Tužba podnesena 14. prosinca 2018. – Aquind protiv ACER-a

text:
               18.3.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 103/44

      Tužba podnesena 14. prosinca 2018. – Aquind protiv ACER-a
      (Predmet T-735/18)
      (2019/C 103/60)
      Jezik postupka: engleski

         Stranke

         Tužitelj: Aquind Ltd (Wallsend, Ujedinjena Kraljevina) (zastupnici: S. Goldberg, E. White i C. Davis, Solicitors)

         Tuženik: Agencija za suradnju energetskih regulatora

         Tužbeni zahtjev

      Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

                  —

                  poništi odluku tuženikova žalbenog vijeća A-001-2018 od 17. listopada 2018. i tuženikovu odluku 05/2018 od 19. lipnja 2018. koja je potvrđena prvo navedenom odlukom;

                  —

                  odluči o glavnim pravnim pitanjima navedenima u tužbi, koja se odnose na: (i) činjenicu da su tuženik i tuženikovo žalbeno vijeće pogrešno smatrali da je tužitelj prvo morao podnijeti zahtjev i dobiti odluku o prekograničnoj raspodjeli troškova prije nego što je moguće donijeti odluku sukladno članku 17. Uredbe (EZ) br. 714/2009 Europskog parlamenta i Vijeća (1) (četvrti tužbeni razlog); i (ii) činjenicu da tuženik i njegovo žalbeno vijeće nisu uzeli u obzir tužiteljevu pravnu nemogućnost da upravlja predloženim spojnim vodom u Francuskoj bez izuzeća (šesti tužbeni razlog);

                  —

                  pojedinačno odluči o svakom od tužbenih razloga iznesenih u tužbi kako bi se izbjegli daljnji sporovi o tim spornim razlozima kad tuženik ponovno razmotri zahtjev za izuzeće; i

                  —

                  naloži tuženiku snošenje troškova.

         Tužbeni razlozi i glavni argumenti

      U prilog osnovanosti tužbe tužitelj ističe devet tužbenih razloga.

                  1.

                  Prvi tužbeni razlog u okviru kojeg se tvrdi je došlo do pogreške pri tumačenju članka 17. stavka 1. Uredbe br. 714/2009 time što je tuženiku dano diskrecijsko pravo prilikom ocjene zahtjeva za izuzeće.
                  S obzirom na objektivni kriterij iz članka 17. stavka 1. Uredbe br. 714/2009, tuženikovo diskrecijsko pravo trebalo bi ograničiti na ispitivanje jesu li ti uvjeti ispunjeni ili nisu.

                  2.

                  Drugi tužbeni razlog u okviru kojeg se tvrdi da je počinjena pogreška pri tumačenju Uredbe br. 714/2009 kad se smatralo da zahtjev za izuzeće treba odobriti samo kao krajnju mjeru.
                  Čini se da ne postoji temelj da bi se smatralo da odobrenje izuzeća treba biti krajnja mjera.

                  3.

                  Treći tužbeni razlog u okviru kojeg se tvrdi da je počinjena pogreška pri ocjeni tereta dokazivanja i standarda dokazivanja koje se zahtijeva kako bi se odobrilo izuzeće sukladno članku 17. stavku 1. Uredbe br. 714/2009.
                  Čini se da tuženik od tužitelja traži probatio diabolica.

                  4.

                  Četvrti tužbeni razlog u okviru kojeg se tvrdi da je počinjena pogreška pri tumačenju odnosa između članka 17. stavka 1. Uredbe br. 714/2009 i članka 12. Uredbe (EU) br. 347/2013 Europskog parlamenta i Vijeća (2) i posljedično oslanjanje na mogućnost da je na tužiteljev spojni vod primjenjiv postupak za prekograničnu raspodjelu troškova i neuzimanje u obzir pitanja povezanih s takvim postupkom.

                              —

                              Moguće je da nije točno da se izuzeće može odobriti samo nakon što je dokazano da nije dostupan regulatorni režim sukladno članku 12. Uredbe br. 347/2013. Taj režim trebao bi biti dobrovoljan i ne bi ga trebalo primijeniti kad je odobreno izuzeće.

                              —

                              Stav koji je zauzeo tuženik mogao je ne uzeti u obzir rizike povezane s daljnjom upotrebom regulatornog režima.

                  5.

                  Peti tužbeni razlog u okviru kojeg se tvrdi su povrijeđeni temeljno načelo pravne sigurnosti prava EU i zaštite legitimnih očekivanja time što je odbijeno uzeti u obzir utvrđene presedane pri određivanju točnog tumačenja Uredbe br. 714/2009 i time što je usvojen radikalno drugačiji pristup.

                              —

                              Tužitelj bi se morao moći pouzdati u regulatornu praksu i načela za ocjenu zahtjeva za izuzeće koja su ustanovljena u odlukama Europske komisije.

                  6.

                  Šesti tužbeni razlog u okviru kojeg se tvrdi da je počinjena pogreška pri primjeni članka 17. stavka 1. točke (b) Uredbe br. 714/2009 time što nisu uzeta u obzir ograničenja prema francuskom pravu koja se primjenjuju na ne-RTE promotore električnih spojnih vodova u Francuskoj.

                              —

                              Budući da se nije pokazalo da su francuska pravna ograničenja protivna pravu EU-a, tuženik ih je dakle trebao razmotriti pri razmatranju hoće li doći do ulaganja bez izuzeća.

                              —

                              Ne postoji ograničenje vrsta rizika koje je moguće uzeti u obzir pri ocjeni uvjeta iz članka 17. stavka 1. točke (b) Uredbe br. 714/2009.

                  7.

                  Sedmi tužbeni razlog u okviru kojeg se tvrdi da je počinjena pogreška pri primjeni članka 17. stavka 1. točke (b) Uredbe br. 714/2009 time što nije uzeta u obzir potreba za dugoročnom sigurnošću prihoda kako bi se osiguralo financiranje tužiteljeva spojnog voda.
                  Rizici u vezi s projektom mogu obeshrabriti uporabu potrebnih sredstava. Stoga je trebalo razmotriti utjecaj rizika na tužiteljevu mogućnost da osigura financiranje.

                  8.

                  Osmi tužbeni razlog u okviru kojeg se tvrdi da je počinjena pogreška pri primjeni članka 17. stavka 1. točke (b) Uredbe br. 714/2009 time što nije uzet u obzir općeniti utjecaj pojedinačnih rizika koji se primjenjuju na tužiteljev spojni vod.
                  Općeniti odnos između rizika i nagrade određuje hoće li se nastaviti s ulaganjem. Stoga nije dovoljno analizirati svaku vrstu rizika pojedinačno.

                  9.

                  Deveti tužbeni razlog u okviru kojeg se tvrdi da tuženikovo žalbeno vijeće nije izvršilo dostatni nadzor nad tuženikovom odlukom.
                  S obzirom na njegov opseg ovlasti i na važnost pitanja koje se postavlja, tuženikovo žalbeno vijeće je trebalo izvršiti višu razinu nadzora nad tuženikovom odlukom.

         (1)  Uredba (EZ) br. 714/2009 Europskog parlamenta i Vijeća od 13. srpnja 2009. o uvjetima za pristup mreži za prekograničnu razmjenu električne energije i stavljanju izvan snage Uredbe (EZ) br. 1228/2003 (SL L 211, 14.8.2009., str. 15.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 12., svezak 4., str. 8.).

         (2)  Uredba (EU) br. 347/2013 Europskog parlamenta i Vijeća od 17. travnja 2013. o smjernicama za transeuropsku energetsku infrastrukturu te stavljanju izvan snage Odluke br. 1364/2006/EZ i izmjeni uredaba (EZ) br. 713/2009, (EZ) br. 714/2009 i (EZ) br. 715/2009 (SL L 115, 25.4.2013, str. 39.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 12., svezak 5., str. 228.).


title: predmet C-434/17: Presuda Suda (deseto vijeće) od 13. veljače 2019. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Zalaegerszegi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság — Mađarska) — Human Operator Zrt. protiv Nemzeti Adó- és Vámhivatal Fellebbviteli Igazgatósága (Zahtjev za prethodnu odluku — Usklađivanje poreznih zakonodavstava — Zajednički sustav poreza na dodanu vrijednost (PDV) — Direktiva 2006/112/EZ — Odbitak PDV-a — Određivanje poreznog obveznika koji je odgovoran za plaćanje PDV-a — Retroaktivna primjena odstupajuće mjere — Načelo pravne sigurnosti)

text:
               8.4.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 131/7

      Presuda Suda (deseto vijeće) od 13. veljače 2019. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Zalaegerszegi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság — Mađarska) — Human Operator Zrt. protiv Nemzeti Adó- és Vámhivatal Fellebbviteli Igazgatósága
      (predmet C-434/17) (1)

      (Zahtjev za prethodnu odluku - Usklađivanje poreznih zakonodavstava - Zajednički sustav poreza na dodanu vrijednost (PDV) - Direktiva 2006/112/EZ - Odbitak PDV-a - Određivanje poreznog obveznika koji je odgovoran za plaćanje PDV-a - Retroaktivna primjena odstupajuće mjere - Načelo pravne sigurnosti)
      (2019/C 131/08)
      Jezik postupka: mađarski

         Sud koji je uputio zahtjev

      Zalaegerszegi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság

         Stranke glavnog postupka

         Tužitelj: Human Operator Zrt.

         Tuženik: Nemzeti Adó- és Vámhivatal Fellebbviteli Igazgatósága

         Izreka

      Pravu Unije protivi se nacionalni propis koji predviđa primjenu mjere kojom se odstupa od članka 193. Direktive Vijeća 2006/112/EZ od 28. studenoga 2006. o zajedničkom sustavu poreza na dodanu vrijednost, kako je izmijenjena Direktivom Vijeća 2013/43/EU od 22. srpnja 2013., prije nego što je akt Unije kojim se odobrava navedeno odstupanje priopćen državi članici koja ga je zahtijevala ako u navedenom aktu Unije nije navedeno ništa o njegovu stupanju na snagu ili datumu početka njegove primjene pa i onda kada je navedena država članica izrazila želju da se navedeno odstupanje primjenjuje retroaktivno.

         (1)  SL C 318, 25. 9. 2017.


title: predmet C-154/18: Presuda Suda (drugo vijeće) od 14. veljače 2019. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Labour Court, Ireland — Irska) — Tomás Horgan, Claire Keegan protiv Minister for Education & Skills, Minister for Finance, The Minister for Public Expenditure & Reform, Ireland, Attorney General (Zahtjev za prethodnu odluku — Jednako postupanje pri zapošljavanju i obavljanju zanimanja — Direktiva 2000/78/EZ — Članak 2. stavak 2. točka (b) — Neizravna diskriminacija na temelju dobi — Novozaposleni osnovnoškolski učitelji — Datum zapošljavanja — Platni razred i razvrstavanje u platne stupnjeve pri zapošljavanju koji su nepovoljniji od onih primjenjivih na već zaposlene osnovnoškolske učitelje)

text:
               8.4.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 131/14

      Presuda Suda (drugo vijeće) od 14. veljače 2019. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Labour Court, Ireland — Irska) — Tomás Horgan, Claire Keegan protiv Minister for Education & Skills, Minister for Finance, The Minister for Public Expenditure & Reform, Ireland, Attorney General
      (predmet C-154/18) (1)

      (Zahtjev za prethodnu odluku - Jednako postupanje pri zapošljavanju i obavljanju zanimanja - Direktiva 2000/78/EZ - Članak 2. stavak 2. točka (b) - Neizravna diskriminacija na temelju dobi - Novozaposleni osnovnoškolski učitelji - Datum zapošljavanja - Platni razred i razvrstavanje u platne stupnjeve pri zapošljavanju koji su nepovoljniji od onih primjenjivih na već zaposlene osnovnoškolske učitelje)
      (2019/C 131/16)
      Jezik postupka: engleski

         Sud koji je uputio zahtjev

      Labour Court, Ireland

         Stranke glavnog postupka

         Tužitelji: Tomás Horgan, Claire Keegan

         Tuženici: Minister for Education & Skills, Minister for Finance, The Minister for Public Expenditure & Reform, Ireland, Attorney General

         Izreka

      Članak 2. stavak 2. točku (b) Direktive Vijeća 2000/78/EZ od 27. studenoga 2000. o uspostavi općeg okvira za jednako postupanje pri zapošljavanju i obavljanju zanimanja treba tumačiti na način da mjera poput one o kojoj je riječ u glavnom postupku koja od određenog datuma pri zapošljavanju novih osnovnoškolskih učitelja predviđa primjenu platnog razreda i razvrstavanja u platne stupnjeve nepovoljnije od onih koji su, na temelju pravila koja su prethodila toj mjeri, bili primijenjeni na osnovnoškolske učitelje zaposlene prije tog datuma ne čini neizravnu diskriminaciju na temelju dobi u smislu te odredbe.

         (1)  SL C 166, 14. 5. 2018.


title: predmet C-492/18 PPU: Presuda Suda (prvo vijeće) od 12. veljače 2019. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Rechtbank Amsterdam — Nizozemska) — Izvršenje europskog uhidbenog naloga izdanog protiv osobe TC („Zahtjev za prethodnu odluku — Pravosudna suradnja u kaznenim stvarima — Okvirna odluka 2002/584/PUP — Europski uhidbeni nalog — Članak 12. — Zadržavanje osobe — Članak 17. — Rok za donošenje odluke o izvršenju europskog uhidbenog naloga — Nacionalno zakonodavstvo koje propisuje ukidanje mjere zadržavanja po službenoj dužnosti 90 dana nakon uhićenja — Usklađeno tumačenje — Prestanak tijeka rokova — Povelja Europske unije o temeljnim pravima — Članak 6. — Pravo na slobodu i osobnu sigurnost — Različita tumačenja nacionalnog zakonodavstva — Jasnoća i predvidljivost”)

text:
               8.4.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 131/16

      Presuda Suda (prvo vijeće) od 12. veljače 2019. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Rechtbank Amsterdam — Nizozemska) — Izvršenje europskog uhidbenog naloga izdanog protiv osobe TC
      (predmet C-492/18 PPU) (1)

      („Zahtjev za prethodnu odluku - Pravosudna suradnja u kaznenim stvarima - Okvirna odluka 2002/584/PUP - Europski uhidbeni nalog - Članak 12. - Zadržavanje osobe - Članak 17. - Rok za donošenje odluke o izvršenju europskog uhidbenog naloga - Nacionalno zakonodavstvo koje propisuje ukidanje mjere zadržavanja po službenoj dužnosti 90 dana nakon uhićenja - Usklađeno tumačenje - Prestanak tijeka rokova - Povelja Europske unije o temeljnim pravima - Članak 6. - Pravo na slobodu i osobnu sigurnost - Različita tumačenja nacionalnog zakonodavstva - Jasnoća i predvidljivost”)
      (2019/C 131/19)
      Jezik postupka: nizozemski

         Sud koji je uputio zahtjev

      Rechtbank Amsterdam

         Stranke glavnog postupka

      TC

         Izreka

      Okvirnu odluku Vijeća 2002/584/PUP od 13. lipnja 2002. o Europskom uhidbenom nalogu i postupcima predaje između država članica treba tumačiti na način da joj se protivi nacionalna odredba, poput one o kojoj je riječ u glavnom postupku, kojom je predviđena opća i bezuvjetna obveza puštanja na slobodu tražene osobe uhićene na temelju europskog uhidbenog naloga čim istekne rok od 90 dana od njezina uhićenja iako postoji vrlo velika opasnost od njezina bijega koja se ne može smanjiti na prihvatljivu razinu određivanjem odgovarajućih mjera.
      Članak 6. Povelje Europske unije o temeljnim pravima treba tumačiti na način da mu se protivi nacionalna sudska praksa koja dopušta zadržavanje tražene osobe dulje od 90 dana na temelju tumačenja navedene nacionalne odredbe, prema kojem taj rok prestaje teći ako pravosudno tijelo izvršenja odluči pokrenuti prethodni postupak pred Sudom Europske unije ili pričekati odgovor na zahtjev za prethodnu odluku koji je podnijelo drugo pravosudno tijelo izvršenja ili pak odgoditi odluku o predaji zbog mogućeg postojanja stvarne opasnosti od nečovječnih ili ponižavajućih uvjeta zadržavanja u državi članici izdavateljici, s obzirom na to da navedena sudska praksa ne jamči usklađivanje navedene nacionalne odredbe s Okvirnom odlukom 2002/584 i toliko je proturječna da može dovesti do različitog trajanja zadržavanja.

         (1)  SL C 381, 22. 10. 2018.


title: predmet C- 571/18 P: Žalba koju je 11. rujna 2018. podnio Felismino Pereira protiv presude Općeg suda (peto vijeće) od 13. srpnja 2018. u predmetu T-606/16, Pereira protiv Komisije

text:
               8.4.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 131/17

      Žalba koju je 11. rujna 2018. podnio Felismino Pereira protiv presude Općeg suda (peto vijeće) od 13. srpnja 2018. u predmetu T-606/16, Pereira protiv Komisije
      (predmet C- 571/18 P)
      (2019/C 131/20)
      Jezik postupka: francuski

         Stranke

         Žalitelj: Felismino Pereira (zastupnik: N. de Montigny, odvjetnica)

         Druga stranka u postupku: Europska komisija
      Rješenjem od 14. veljače 2019. Sud (sedmo vijeće) odbacio je žalbu kao očito nedopuštenu.


title: predmet C-669/18 P: Žalba koju je 27. listopada 2018. podnio Adis Higiene, S.L. protiv rješenja Općeg suda (četvrto vijeće) od 10. kolovoza 2018. u predmetu T-309/18, Adis Higiene protiv EUIPO-a — Farecla Products (G3 Extra Plus)

text:
               8.4.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 131/17

      Žalba koju je 27. listopada 2018. podnio Adis Higiene, S.L. protiv rješenja Općeg suda (četvrto vijeće) od 10. kolovoza 2018. u predmetu T-309/18, Adis Higiene protiv EUIPO-a — Farecla Products (G3 Extra Plus)
      (predmet C-669/18 P)
      (2019/C 131/22)
      Jezik postupka: španjolski

         Stranke

         Žalitelj: Adis Higiene, S.L. (zastupnik: M. J. Sanmartín Sanmartín, odvjetnica)

         Druga stranka u postupku: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo
      Rješenjem od 27. veljače 2019., Sud Europske unije (šesto vijeće) odbio je žalbu i naložio društvu Adis Higiene, S.L. snošenje vlastitih troškova.


title: predmet C-830/18: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 28. prosinca 2018. uputio Oberverwaltungsgerichts Rheinland-Pfalz (Njemačka) — Landkreis Südliche Weinstraße protiv PF i dr.

text:
               8.4.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 131/21

      Zahtjev za prethodnu odluku koji je 28. prosinca 2018. uputio Oberverwaltungsgerichts Rheinland-Pfalz (Njemačka) — Landkreis Südliche Weinstraße protiv PF i dr.
      (predmet C-830/18)
      (2019/C 131/26)
      Jezik postupka: njemački

         Sud koji je uputio zahtjev

      Oberverwaltungsgericht Rheinland-Pfalz

         Stranke glavnog postupka

         Žalitelj: Landkreis Südliche Weinstraße

         Druga stranka u žalbenom postupku: PF i dr.

         uz sudjelovanje: Vertreter des öffentlichen Interesses

         Prethodna pitanja

                  1.

                  Treba li se članak 7. stavak 2. Uredbe (EU) br. 492/2011 Europskog parlamenta i Vijeća od 5. travnja 2011. o slobodi kretanja radnika u Uniji (1) tumačiti na način da odredba nacionalnog prava kojom se obveza okružnih tijela javne vlasti (Landkreise) o prijevozu učenika ograničava na stanovnike nadređene savezne zemlje (Bundesland) ima neizravni diskriminirajući učinak, čak i ako se na temelju stvarnih okolnosti slučaja utvrdi da se tim uvjetom boravišta od korištenja te usluge većinom isključuju stanovnici s ostalog državnog područja predmetne države članice?
                  U slučaju potvrdnog odgovora na prvo pitanje:

                  2.

                  Je li učinkovita organizacija školstva važan razlog u općem interesu kojim se može opravdati neizravna diskriminacija?

         (1)  (SL 2011., L 141, str. 1.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 5., svezak 2., str. 264.)


title: predmet T-131/16 i T-263/16: Presuda Općeg suda od 14. veljače 2019. — Belgique i Magnetrol International protiv Komisije („Državne potpore — Program potpora koji provodi Belgija — Odluka kojom se sustav potpora proglašava nespojivim s unutarnjim tržištem i nezakonitim te se nalaže povrat isplaćene potpore — Prethodno porezno mišljenje (tax ruling) — Izuzeće od oporezivanja viška dobiti — Porezna autonomija država članica — Pojam program potpore — Daljnje provedbene mjere”)

text:
               8.4.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 131/39

      Presuda Općeg suda od 14. veljače 2019. — Belgique i Magnetrol International protiv Komisije
      (predmet T-131/16 i T-263/16) (1)

      („Državne potpore - Program potpora koji provodi Belgija - Odluka kojom se sustav potpora proglašava nespojivim s unutarnjim tržištem i nezakonitim te se nalaže povrat isplaćene potpore - Prethodno porezno mišljenje (tax ruling) - Izuzeće od oporezivanja viška dobiti - Porezna autonomija država članica - Pojam program potpore - Daljnje provedbene mjere”)
      (2019/C 131/43)
      Jezik postupka: engleski

         Stranke

         Tužitelj u predmetu T-131/16: Kraljevina Belgija (zastupnici: u početku C. Pochet, M. Jacobs i J.-C. Halleux, a zatim C. Pochet i J.-C. Halleux, agenti, uz asistenciju M. Segure Catalána i M. Claytona, odvjetnika)

         Tužitelj u predmetu T-263/16: Magnetrol International (Zele, Belgija) (zastupnici: H. Gilliams i J. Bocken, odvjetnici)

         Tuženik: Europska komisija (zastupnici: u početku P.J. Loewenthal i B. Stromsky, a zatim P.J. Loewenthal i F. Tomat, agenti)

         Intervenijent u predmetu T-131/16: Irska (zastupnici: u početku E. Creedon, G. Hodge i A. Joyce, a zatim K. Duggan, M. Browne i M. Joyce, i na kraju M. Joyce i J. Quaney, agenti, uz asistenciju P. Gallaghera, M. Collinsa, SC, B. Dohertyja i S. Kingstona, barristers)

         Predmet

      Zahtjev na temelju članka 263. UFEU-a za poništenje Odluke Komisije (EU) 2016/1699 od 11. siječnja 2016. o programu državnih potpora u pogledu izuzeća od oporezivanja viška dobiti SA.37667 (2015/C) (ex 2015/NN) koji je provela Belgija (SL 2016., L 260, str. 61.).

         Izreka

                  1.

                     Predmeti T-131/16 i T-263/16 spajaju se u svrhu ove presude.

                  2.

                     Poništava se Odluka Komisije (EU) 2016/1699 od 11. siječnja 2016. o programu državnih potpora u pogledu izuzeća od oporezivanja viška dobiti SA.37667 (2015/C) (ex 2015/NN) koji je provela Belgija.

                  3.

                     Europska komisija će, osim vlastitih, snositi i troškove Kraljevine Belgije, uključujući troškove postupka privremene pravne zaštite i troškove Magnetrol Internationala.

                  4.

                     Irska će snositi vlastite troškove.

         (1)  SL C 191, 30. 5. 2016.


title: predmet T-162/18: Presuda Općeg suda od 14. veljače 2019. — Beko protiv EUIPO-a — Acer (ALTUS) („Žig Europske unije — Postupak povodom prigovora — Prijava figurativnog žiga Europske unije ALTUS — Raniji nacionalni verbalni žigovi ALTOS — Postupci opoziva određenih ranijih žigova pokrenuti pred nacionalnim tijelima — Vjerojatnost dovođenja u zabludu — Suspenzija upravnog postupka — Pravilo 20. stavak 7. točka (c) Uredbe (EZ) br. 2868/95 (koje je postalo članak 71. stavak 1. Delegirane uredbe (EU) 2018/625)”)

text:
               8.4.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 131/45

      Presuda Općeg suda od 14. veljače 2019. — Beko protiv EUIPO-a — Acer (ALTUS)
      (predmet T-162/18) (1)

      („Žig Europske unije - Postupak povodom prigovora - Prijava figurativnog žiga Europske unije ALTUS - Raniji nacionalni verbalni žigovi ALTOS - Postupci opoziva određenih ranijih žigova pokrenuti pred nacionalnim tijelima - Vjerojatnost dovođenja u zabludu - Suspenzija upravnog postupka - Pravilo 20. stavak 7. točka (c) Uredbe (EZ) br. 2868/95 (koje je postalo članak 71. stavak 1. Delegirane uredbe (EU) 2018/625)”)
      (2019/C 131/51)
      Jezik postupka: engleski

         Stranke

         Tužitelj: Beko plc (Watford, Ujedinjena Kraljevina) (zastupnik: G. Tritton, barrister)

         Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (zastupnici: J. Ivanauskas i H. O’Neill, agenti)

         Druga stranka u postupku pred žalbenim vijećem EUIPO-a: Acer, Inc. (Taipei, Tajvan)

         Predmet

      Tužba podnesena protiv odluke petog žalbenog vijeća EUIPO-a od 13. prosinca 2017. (predmet R 1991/2016-5) koja se odnosi na postupak povodom prigovora između društava Acer i Beko.

         Izreka

                  1.

                     Poništava se odluka petog žalbenog vijeća Ureda Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO) od 13. prosinca 2017. (predmet R 1991/2016-5).

                  2.

                     EUIPO-u se nalaže snošenje vlastitih troškova i troškova društva Beko plc.

         (1)  SL C 152, 30. 4. 2018.


title: predmet T-224/18 RII: Rješenje predsjednika Općeg suda od 14. veljače 2019. — PV protiv Komisije („Privremena pravna zaštita — Javna služba — Stegovni postupak — Utvrđivanje iznosa plaće na nulu — Promjena okolnosti — Nedopuštenost — Nepostojanje novih činjenica”)

text:
               8.4.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 131/49

      Rješenje predsjednika Općeg suda od 14. veljače 2019. — PV protiv Komisije
      (predmet T-224/18 RII)
      („Privremena pravna zaštita - Javna služba - Stegovni postupak - Utvrđivanje iznosa plaće na nulu - Promjena okolnosti - Nedopuštenost - Nepostojanje novih činjenica”)
      (2019/C 131/57)
      Jezik postupka: francuski

         Stranke

         Tužitelj: PV (zastupnik: M. Casado García-Hirschfeld, odvjetnik)

         Tuženik: Europska komisija (zastupnici: G. Berscheid, B. Mongin i R. Striani, agenti)

         Predmet

      Zahtjev na temelju članaka 278. i 279. UFEU-a kojim se traži suspenzija primjene, kao prvo, stegovnog postupka CMS 17/025 i kao drugo, odluke o utvrđivanju iznosa tužiteljeve plaće na nulu.

         Izreka

                  1.

                     Odbija se zahtjev za privremenu pravnu zaštitu.

                  2.

                     O troškovima će se odlučiti naknadno.


title: predmet T-106/19: Tužba podnesena 20. veljače 2019. — Abarca protiv EUIPO-a — Abanca Corporación Bancaria (ABARCA SEGUROS)

text:
               8.4.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 131/57

      Tužba podnesena 20. veljače 2019. — Abarca protiv EUIPO-a — Abanca Corporación Bancaria (ABARCA SEGUROS)
      (predmet T-106/19)
      (2019/C 131/66)
      Jezik postupka: engleski

         Stranke

         Tužitelj: Abarca — Companhia de Seguros SA (Lisabon, Portugal) (zastupnici: J. Pimenta i Á. Pinho, odvjetnici)

         Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO)

         Druga stranka pred žalbenim vijećem: Abanca Corporación Bancaria, SA (Betanzos, Španjolska)

         Podaci o postupku pred EUIPO-om

         Podnositelj predmetne prijave žiga: tužitelj pred Općim sudom

         Predmetni žig: prijava figurativnog žiga Europske unije ABARCA SEGUROS u ružičastoj, svjetloplavoj, svjetlozelenoj i crnoj boji — Prijava za registraciju br. 16 041 519

         Postupak pred EUIPO-om: postupak povodom prigovora

         Pobijana odluka: odluka drugog žalbenog vijeća EUIPO-a od 22. studenoga 2018. u predmetu R 1370/2018-2

         Tužbeni zahtjev

      Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

                  —

                  u cijelosti izmijeni pobijanu odluku;

                  —

                  posljedično, u cijelosti prizna zaštitu prijavi žiga EU br. 16 041 519;

                  —

                  naloži drugim strankama snošenje troškova ovog postupka, postupka opoziva i žalbenog postupka pred EUIPO-om.

         Tužbeni razlog

                  —

                  povreda članka 8. stavka 1. točke (b) Uredbe (EU) br. 2017/1001 Europskog parlamenta i Vijeća.


title: predmet C-54/18: Rješenje Suda (četvrto vijeće) od 14. veljače 2019. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Tribunale Amministrativo Regionale per il Piemonte — Italija) — Cooperativa Animazione Valdocco S.C.S. Impresa Sociale Onlus protiv Consorzio Intercomunale Servizi Sociali di Pinerolo, Azienda Sanitaria Locale To3 di Collegno e Pinerolo (Zahtjev za prethodnu odluku — Javna nabava — Postupci pravne zaštite — Direktiva 89/665/EEZ — Članak 1. i članak 2.c — Tužba protiv odluke o dozvoli sudjelovanja ili isključenju ponuditelja — Rokovi za podnošenje tužbe — Prekluzivan rok od 30 dana — Nacionalno zakonodavstvo koje isključuje mogućnost isticanjanezakonitosti odluke o dozvoli sudjelovanja u okviru tužbe protiv naknadnih akata — Povelja Europske unije o temeljnim pravima — Članak 47. — Pravo na djelotvornu sudsku zaštitu)

text:
               20.5.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 172/3

      Rješenje Suda (četvrto vijeće) od 14. veljače 2019. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Tribunale Amministrativo Regionale per il Piemonte — Italija) — Cooperativa Animazione Valdocco S.C.S. Impresa Sociale Onlus protiv Consorzio Intercomunale Servizi Sociali di Pinerolo, Azienda Sanitaria Locale To3 di Collegno e Pinerolo
      (predmet C-54/18) (1)

      (Zahtjev za prethodnu odluku - Javna nabava - Postupci pravne zaštite - Direktiva 89/665/EEZ - Članak 1. i članak 2.c - Tužba protiv odluke o dozvoli sudjelovanja ili isključenju ponuditelja - Rokovi za podnošenje tužbe - Prekluzivan rok od 30 dana - Nacionalno zakonodavstvo koje isključuje mogućnost isticanja nezakonitosti odluke o dozvoli sudjelovanja u okviru tužbe protiv naknadnih akata - Povelja Europske unije o temeljnim pravima - Članak 47. - Pravo na djelotvornu sudsku zaštitu)
      (2019/C 172/03)
      Jezik postupka: talijanski

         Sud koji je uputio zahtjev

      Tribunale Amministrativo Regionale per il Piemonte

         Stranke glavnog postupka

         Tužitelj: Cooperativa Animazione Valdocco S.C.S. Impresa Sociale Onlus

         Tuženici: Consorzio Intercomunale Servizi Sociali di Pinerolo, Azienda Sanitaria Locale To3 di Collegno e Pinerolo

         uz sudjelovanje: Ati Cilte Soc. coop. soc., Coesa Pinerolo Soc. coop. soc. arl, La Dua Valadda Soc. coop. soc., Consorzio di Cooperative Sociali il Deltaplano Soc. coop. soc., La Fonte Soc. coop. soc. Onlus, Società Italiana degli Avvocati Amministrativisti (SIAA), Associazione Amministrativisti.it, Camera degli Avvocati Amministrativisti

         Izreka

                  1.

                  Direktivu Vijeća 89/665/EEZ od 21. prosinca 1989. o usklađivanju zakona i drugih propisa u odnosu na primjenu postupaka kontrole na sklapanje ugovora o javnoj nabavi robe i javnim radovima, kako je izmijenjena Direktivom 2014/23/EU Europskog parlamenta i Vijeća od 26. veljače 2014., i osobito njezini članak 1. i članak 2.c u vezi s člankom 47. Povelje Europske unije o temeljnim pravima, treba tumačiti na način da joj se ne protivi nacionalno zakonodavstvo, poput onog o kojem je riječ u glavnom postupku, koje predviđa da se tužbe protiv odluka javnih naručitelja o dopuštanju ili isključenju iz postupaka javne nabave moraju podnijeti u roku od 30 dana od njihova priopćavanja zainteresiranim osobama, pod prijetnjom gubitka prava, pod uvjetom da tako priopćene odluke sadržavaju odgovarajuće razloge koji jamče da su potonje osobe znale ili mogle znati za povredu prava Unije koju one navode.

                  2.

                  Direktivu 89/665, kako je izmijenjena Direktivom 2014/23 i osobito njezin članak 1. i članak 2.c u vezi s člankom 47. Povelje Europske unije o temeljnim pravima, treba tumačiti na način da joj se ne protivi nacionalno zakonodavstvo, poput onog o kojem je riječ u glavnom postupku, koje predviđa da u slučaju nepostojanja tužbe protiv odluka javnih naručitelja o dozvoli sudjelovanja ponuditelja u postupcima javne nabave u prekluzivnom roku od 30 dana od dana priopćenja obavijesti, zainteresirane osobe više ne mogu isticati nezakonitost navedenih odluka u okviru tužbe usmjerene protiv naknadnih akata, a posebno protiv odluka o dodjeli ugovora, pod uvjetom da će zainteresirane osobe izgubiti to pravo samo ako su imale ili su mogle imati saznanja, putem navedene obavijesti, o nezakonitosti koju navode.

         (1)  SL C 142, 23. 4. 2018.


title: predmet C-373/18: Rješenje Suda (prvo vijeće) od 31. siječnja 2019. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio TribunalAdministrativo e Fiscal de Penafiel — Portugal) — Prosa — Produtos e Serviços Agrícolas protiv AutoridadeTributária e Aduaneira (Zahtjev za prethodnu odluku — Članak 99. Poslovnika Suda — Neizravni porezi na prikupljanje kapitala — Direktiva 69/335/EEZ — Članci 4. i 7. — Osnivanje društva kapitala — Upravna pristojba koja je na snazi od 1. srpnja 1984. — Naknadno ukidanje te administrativne pristojbe i njezino ponovno uvođenje)

text:
               20.5.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 172/4

      Rješenje Suda (prvo vijeće) od 31. siječnja 2019. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Tribunal Administrativo e Fiscal de Penafiel — Portugal) — Prosa — Produtos e Serviços Agrícolas protiv Autoridade Tributária e Aduaneira
      (predmet C-373/18) (1)

      (Zahtjev za prethodnu odluku - Članak 99. Poslovnika Suda - Neizravni porezi na prikupljanje kapitala - Direktiva 69/335/EEZ - Članci 4. i 7. - Osnivanje društva kapitala - Upravna pristojba koja je na snazi od 1. srpnja 1984. - Naknadno ukidanje te administrativne pristojbe i njezino ponovno uvođenje)
      (2019/C 172/04)
      Jezik postupka: portugalski

         Sud koji je uputio zahtjev

      Tribunal Administrativo e Fiscal de Penafiel

         Stranke glavnog postupka

         Tužitelj: Prosa — Produtos e Serviços Agrícolas

         Tuženik: Autoridade Tributária e Aduaneira

         Izreka

      Članak 4. stavak 1. točku (a) i članak 7. stavak 1. Direktive Vijeća 69/335/EEZ od 17. srpnja 1969. o neizravnim porezima na prikupljanje kapitala, kako je izmijenjena Direktivom Vijeća 85/303/EEZ od 10. lipnja 1985., treba tumačiti na način da im je protivan nacionalni propis kojim je država članica ponovno uvela upravnu pristojbu na radnje osnivanja društva kapitala obuhvaćenog prvom od navedenih odredbi, koje su 1. srpnja 1984. podvrgnute plaćanju te pristojbe, ali su kasnije od nje oslobođene.

         (1)  SL C 294, 20. 8. 2018.


title: predmet C-489/18: Rješenje Suda (sedmo vijeće) od 15. siječnja 2019. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio BudapestKörnyéki Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság — Mađarska) — Farmland Kft. protiv FöldművelésügyiMiniszter (Zahtjev za prethodnu odluku — Članak 53. stavak 2. Poslovnika Suda — Poljoprivreda — Programi izravne potpore — Program jedinstvenih plaćanja — Zahtjev za jedinstveno plaćanje po površini — Kriteriji — Zakoniti uporabitelj poljoprivrednog zemljišta)

text:
               20.5.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 172/5

      Rješenje Suda (sedmo vijeće) od 15. siječnja 2019. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Budapest Környéki Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság — Mađarska) — Farmland Kft. protiv Földművelésügyi Miniszter
      (predmet C-489/18) (1)

      (Zahtjev za prethodnu odluku - Članak 53. stavak 2. Poslovnika Suda - Poljoprivreda - Programi izravne potpore - Program jedinstvenih plaćanja - Zahtjev za jedinstveno plaćanje po površini - Kriteriji - Zakoniti uporabitelj poljoprivrednog zemljišta)
      (2019/C 172/05)
      Jezik postupka: mađarski

         Sud koji je uputio zahtjev

      Budapest Környéki Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság

         Stranke glavnog postupka

         Tužitelj: Farmland Kft.

         Tuženik: Földművelésügyi Miniszter

         Izreka

      Zahtjev za prethodnu odluku koji je odlukom od 17. srpnja 2018. uputio Budapest Környéki Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság (Upravni i radni sud u Budimpešti, Mađarska) je očito nedopušten.

         (1)  SL C 381, 22. 10. 2018.


title: predmet C-689/18: Rješenje Suda (šesto vijeće) od 7. ožujka 2019. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio DioikitikoProtodikeio Patron — Grčka) — XT protiv Elliniko Dimosio (Zahtjev za prethodnu odluku — Članak 99. Poslovnika Suda — Nacionalni porezi — Zabrana diskriminirajućih poreza — Porez na luksuzne proizvode — Motorna vozila — Izuzeće od poreza ovisno o datumu prve registracije u državi članici oporezivanja — Neuzimanje u obzir datuma prve registracije u drugoj državi članici)

text:
               20.5.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 172/5

      Rješenje Suda (šesto vijeće) od 7. ožujka 2019. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Dioikitiko Protodikeio Patron — Grčka) — XT protiv Elliniko Dimosio
      (predmet C-689/18) (1)

      (Zahtjev za prethodnu odluku - Članak 99. Poslovnika Suda - Nacionalni porezi - Zabrana diskriminirajućih poreza - Porez na luksuzne proizvode - Motorna vozila - Izuzeće od poreza ovisno o datumu prve registracije u državi članici oporezivanja - Neuzimanje u obzir datuma prve registracije u drugoj državi članici)
      (2019/C 172/06)
      Jezik postupka: grčki

         Sud koji je uputio zahtjev

      Dioikitiko Protodikeio Patron

         Stranke glavnog postupka

         Tužitelj: XT

         Tuženik: Elliniko Dimosio

         Izreka

      Članak 110. UFEU-a treba tumačiti na način da mu se protivi propis države članice, poput onog o kojemu je riječ u glavnom postupku, prema kojem je svaki vlasnik ili posjednik velikog osobnog vozila za privatnu uporabu čija je starost, izračunata od dana prve registracije u toj državi članici, veća od deset godina izuzet od plaćanja poreza na luksuzne proizvode, a da se pritom u obzir ne uzima eventualna ranija registracija u drugoj državi članici.

         (1)  SL C 25, 21. 01. 2019.


title: predmet C-8/19 PPU: Rješenje Suda (prvo vijeće) od 12. veljače 2019. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Spetsializiran nakazatelen sad — Bugarska) — kazneni postupak protiv RH (Zahtjev za prethodnu odluku — Hitni prethodni postupak — Pravosudna suradnja u kaznenim stvarima — Direktiva (EU) 2016/343 — Članak 4. — Javna upućivanja na krivnju — Odluka o istražnom zatvoru — Pravna sredstva — Postupak ispitivanja zakonitosti te odluke — Poštovanje pretpostavke nedužnosti — Članak 267. UFEU-a — Članak 47. drugi stavak Povelje Europske unije o temeljnim pravima — Pravo na saslušanje u razumnom roku — Nacionalni propis koji ograničava pravo nacionalnih sudova da Sudu upute zahtjev za prethodnu odluku ili ih obvezuje da donesu odluku prije nego što dobiju odgovor na taj zahtjev — Stegovne sankcije u slučaju nepoštovanja tog propisa)

text:
               20.5.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 172/6

      Rješenje Suda (prvo vijeće) od 12. veljače 2019. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Spetsializiran nakazatelen sad — Bugarska) — kazneni postupak protiv RH
      (predmet C-8/19 PPU) (1)

      (Zahtjev za prethodnu odluku - Hitni prethodni postupak - Pravosudna suradnja u kaznenim stvarima - Direktiva (EU) 2016/343 - Članak 4. - Javna upućivanja na krivnju - Odluka o istražnom zatvoru - Pravna sredstva - Postupak ispitivanja zakonitosti te odluke - Poštovanje pretpostavke nedužnosti - Članak 267. UFEU-a - Članak 47. drugi stavak Povelje Europske unije o temeljnim pravima - Pravo na saslušanje u razumnom roku - Nacionalni propis koji ograničava pravo nacionalnih sudova da Sudu upute zahtjev za prethodnu odluku ili ih obvezuje da donesu odluku prije nego što dobiju odgovor na taj zahtjev - Stegovne sankcije u slučaju nepoštovanja tog propisa)
      (2019/C 172/07)
      Jezik postupka: bugarski

         Sud koji je uputio zahtjev

      Spetsializiran nakazatelen sad

         Stranka glavnog kaznenog postupka

      RH

         Izreka

                  1.

                  Članak 267. UFEU-a i članak 47. drugi stavak Povelje Europske unije o temeljnim pravima treba tumačiti na način da im se protivi nacionalni propis, kako se tumači u sudskoj praksi, što ima za posljedicu to da je nacionalni sud dužan odlučiti o zakonitosti odluke o istražnom zatvoru a da pritom ne postoji mogućnost da Sudu podnese zahtjev za prethodnu odluku ili da pričeka njegov odgovor.

                  2.

                  Članke 4. i 6. Direktive (EU) 2016/343 Europskog parlamenta i Vijeća od 9. ožujka 2016. o jačanju određenih vidova pretpostavke nedužnosti i prava sudjelovati na raspravi u kaznenom postupku, u vezi s njezinom uvodnom izjavom 16., treba tumačiti na način da se zahtjevima koji proizlaze iz pretpostavke nedužnosti ne protivi to da, kada nadležni sud ispituje postoji li osnovana sumnja da je osumnjičenik ili optuženik počinio kazneno djelo koje mu se stavlja na teret, kako bi odlučio o zakonitosti odluke o istražnom zatvoru, taj sud provede odvagivanje inkriminirajućih i oslobađajućih dokaza koji su mu podneseni te da obrazloži svoju odluku ne samo navođenjem utvrđenih dokaza, nego i odlučivanjem o prigovorima obrane dotične osobe, pod uvjetom da se u toj odluci za osobu koja se nalazi u istražnom zatvoru ne navodi da je kriva.

         (1)  SL C 93, 11. 3. 2019.


title: predmet C-755/18 P: Žalba koju su 30. studenoga 2018. podnijeli Harry Shindler i dr. protiv rješenja Općeg suda (deveto prošireno vijeće) od 26. studenoga 2018. u predmetu T-458/17, Shindler i dr. protiv Vijeća

text:
               20.5.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 172/7

      Žalba koju su 30. studenoga 2018. podnijeli Harry Shindler i dr. protiv rješenja Općeg suda (deveto prošireno vijeće) od 26. studenoga 2018. u predmetu T-458/17, Shindler i dr. protiv Vijeća
      (predmet C-755/18 P)
      (2019/C 172/08)
      Jezik postupka: francuski

         Stranke

         Žalitelji: Harry Shindler i dr. (zastupnik: J. Fouchet, odvjetnik)

         Druga stranka u postupku: Vijeće Europske unije
      Rješenjem od 19. ožujka 2019. Sud (četvrto vijeće) odbio je žalbu.


title: predmet C-88/19: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 7. veljače 2019. uputio Judecătoria Zărnești (Rumunjska) — Asociația „Alianța pentru combaterea abuzurilor” protiv TM, UN, Asociația DMPA

text:
               20.5.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 172/7

      Zahtjev za prethodnu odluku koji je 7. veljače 2019. uputio Judecătoria Zărnești (Rumunjska) — Asociația „Alianța pentru combaterea abuzurilor” protiv TM, UN, Asociația DMPA
      (predmet C-88/19)
      (2019/C 172/09)
      Jezik postupka: rumunjski

         Sud koji je uputio zahtjev

      Judecătoria Zărnești

         Stranke glavnog postupka

         Tužitelj: Asociația „Alianța pentru combaterea abuzurilor”

         Okrivljenici: TM, UN, Asociația DMPA

         Prethodno pitanje

      Treba li članak 16. Direktive 92/43/EEZ (1) tumačiti na način da on nameće obvezu državama članicama da odrede izuzeća od članaka 12., 13., 14. i članka 15. točaka (a) i (b) i u slučajevima kad životinje koje pripadaju ugroženim vrstama napuštaju prirodno stanište te se nalaze u njegovoj neposrednoj blizini ili potpuno izvan njega?

         (1)  Direktiva Vijeća 92/43/EEZ od 21. svibnja 1992. o očuvanju prirodnih [i poluprirodnih] staništa i divlje faune i flore (SL 1992., L 206, str. 7.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 15., svezak 2., str. 14.)


title: predmet C-96/19: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 8. veljače 2019. uputio Landesverwaltungsgericht Niederösterreich (Austrija) — VO protiv Bezirkshauptmannschaft Tulln

text:
               20.5.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 172/8

      Zahtjev za prethodnu odluku koji je 8. veljače 2019. uputio Landesverwaltungsgericht Niederösterreich (Austrija) — VO protiv Bezirkshauptmannschaft Tulln
      (predmet C-96/19)
      (2019/C 172/10)
      Jezik postupka: njemački

         Sud koji je uputio zahtjev

      Landesverwaltungsgericht Niederösterreich

         Stranke glavnog postupka

         Tužitelj: VO

         Tuženik: Bezirkshauptmannschaft Tulln

         Prethodna pitanja

                  1.

                  Treba li Uredbu (EU) br. 165/2014 (1), osobito njezin članak 34. stavak 3. posljednju rečenicu i članak 36. stavak 2., tumačiti u smislu da im se protivi nacionalni propis na temelju kojeg vozači vozila opremljenih digitalnim tahografom u smislu članka 2. stavka 2. točke (h) Uredbe (EU) br. 165/2014, u slučaju nezabilježenih pojedinih radnih dana na kartici vozača (članak 2. stavak 2. točka (f) te uredbe) za koje nemaju ni tahografske listiće, za potonje dane moraju imati odgovarajuće potvrde poslodavca koje moraju ispunjavati minimalne zahtjeve za obrazac koji je ustanovila Europska komisija u skladu s člankom 11. stavkom 3. Direktive 2006/22/EZ (2), a koje moraju predočiti u slučaju kontrole?

                  2.

                  U slučaju da je odgovor na prvo pitanje niječan:
                  Je li obrazac koji je Komisija ustanovila u svojoj Odluci 2009/959/EU (3) djelomično ili potpuno ništavan?

         (1)  Uredba (EU) br. 165/2014 Europskog parlamenta i Vijeća od 4. veljače 2014. o tahografima u cestovnom prometu, stavljanju izvan snage Uredbe Vijeća (EEZ) br. 3821/85 o tahografu u cestovnom prometu i izmjeni Uredbe (EZ) br. 561/2006 Europskog parlamenta i Vijeća o usklađivanju određenog socijalnog zakonodavstva koje se odnosi na cestovni promet (SL 2014., L 60, str. 1.)

         (2)  Direktiva 2006/22/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 15. ožujka 2006. o minimalnim uvjetima za provedbu Uredbi Vijeća (EEZ) br. 3820/85 i (EEZ) br. 3821/85 o socijalnom zakonodavstvu koje se odnosi na aktivnosti cestovnog prijevoza i stavljanju izvan snage Direktive Vijeća 88/599/EEZ (SL 2006., L 102, str. 35.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 7., svezak 13., str. 84.)

         (3)  Odluka Komisije od 14. prosinca 2009. o izmjeni Odluke 2007/230/EZ o obrascu o socijalnom zakonodavstvu koje se odnosi na djelatnosti cestovnog prometa (priopćena pod brojem C(2009) 9895), (SL 2009., L 330, str. 80.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 7., svezak 20., str. 165.)


title: predmet C-101/19: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 11. veljače 2019. uputio Bundesverwaltungsgericht (Njemačka) —Deutsche Homöopathie-Union (DHU) Arzneimittel GmbH & Co. KG protiv Savezne Republike Njemačke

text:
               20.5.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 172/9

      Zahtjev za prethodnu odluku koji je 11. veljače 2019. uputio Bundesverwaltungsgericht (Njemačka) — Deutsche Homöopathie-Union (DHU) Arzneimittel GmbH & Co. KG protiv Savezne Republike Njemačke
      (predmet C-101/19)
      (2019/C 172/11)
      Jezik postupka: njemački

         Sud koji je uputio zahtjev

      Bundesverwaltungsgericht

         Stranke glavnog postupka

         Tužitelj: Deutsche Homöopathie-Union (DHU) Arzneimittel GmbH & Co. KG

         Tuženik: Savezna Republika Njemačka

         Prethodna pitanja

                  1.

                  Sadržava li članak 69. Direktive 2001/83/EZ (1) iscrpne zahtjeve o dopuštenom sadržaju upute o lijekovima koji se navode u članku 14. stavku 1. ili se mogu uključiti i druge informacije u smislu članka 62. Direktive 2001/83/EZ?

                  2.

                  Mogu li podaci o doziranju za lijekove koji se navode u članku 14. stavku 1. Direktive 2001/83/EZ biti informacije koje su korisne za pacijenta u smislu članka 62. Direktive 2001/83/EZ?

         (1)  Direktiva 2001/83/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 6. studenoga 2001. o zakoniku Zajednice o lijekovima za humanu primjenu (SL 2001., L 311, str. 67.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 13., svezak 56., str. 27.), kako je izmijenjena Direktivom 2012/26/EU Europskog parlamenta i Vijeća od 25. listopada 2012. (SL 2012., L 299, str. 1.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 13., svezak 60., str. 204.)


title: predmet C-102/19: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 11. veljače 2019. uputio Bundesverwaltungsgericht (Njemačka) —Deutsche Homöopathie-Union (DHU) Arzneimittel GmbH & Co. KG protiv Savezne Republike Njemačke

text:
               20.5.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 172/10

      Zahtjev za prethodnu odluku koji je 11. veljače 2019. uputio Bundesverwaltungsgericht (Njemačka) — Deutsche Homöopathie-Union (DHU) Arzneimittel GmbH & Co. KG protiv Savezne Republike Njemačke
      (predmet C-102/19)
      (2019/C 172/12)
      Jezik postupka: njemački

         Sud koji je uputio zahtjev

      Bundesverwaltungsgericht

         Stranke glavnog postupka

         Tužitelj: Deutsche Homöopathie-Union (DHU) Arzneimittel GmbH & Co. KG

         Tuženik: Savezna Republika Njemačka

         Prethodna pitanja

                  1.

                  Sadržava li članak 69. Direktive 2001/83/EZ (1) iscrpna pravila o dopuštenom sadržaju upute o lijeku koji se navodi u članku 14. stavku 1. [navedene direktive] ili se mogu uključiti i daljnje informacije u smislu članka 62. te direktive?

                  2.

                  Mogu li podaci o doziranju za lijek koji se navodi u članku 14. stavku 1. Direktive 2001/83/EZ biti informacije koje su korisne za pacijenta u smislu članka 62. te direktive?

         (1)  Direktiva 2001/83/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 6. studenoga 2001. o zakoniku Zajednice o lijekovima za humanu primjenu (SL 2001., L 311, str. 67.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 13., svezak 56., str. 27.), kako je izmijenjena Direktivom 2012/26/EU Europskog parlamenta i Vijeća od 25. listopada 2012. (SL 2012., L 299, str. 1.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 13., svezak 60., str. 204.)


title: predmet C-118/19: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 15. veljače 2019. uputio Landesgericht Salzburg (Austrija) — ZS protiv PVA Landesstelle Salzburg

text:
               20.5.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 172/12

      Zahtjev za prethodnu odluku koji je 15. veljače 2019. uputio Landesgericht Salzburg (Austrija) — ZS protiv PVA Landesstelle Salzburg
      (predmet C-118/19)
      (2019/C 172/15)
      Jezik postupka: njemački

         Sud koji je uputio zahtjev

      Landesgericht Salzburg

         Stranke glavnog postupka

         Tužitelj: ZS

         Tuženik: PVA Landesstelle Salzburg
      Predmet je rješenjem predsjednika Suda od 22. ožujka 2019. brisan iz upisnika Suda.


title: predmet C-134/19 P: Žalba koju je 18. veljače 2019. podnio Bank Refah Kargaran protiv presude Općeg suda (drugo vijeće) od 10. prosinca 2018. u predmetu T-552/15, Bank Refah Kargaran protiv Vijeća

text:
               20.5.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 172/12

      Žalba koju je 18. veljače 2019. podnio Bank Refah Kargaran protiv presude Općeg suda (drugo vijeće) od 10. prosinca 2018. u predmetu T-552/15, Bank Refah Kargaran protiv Vijeća
      (predmet C-134/19 P)
      (2019/C 172/16)
      Jezik postupka: francuski

         Stranke

         Žalitelj: Bank Refah Kargaran (zastupnik: J.-M. Thouvenin, odvjetnik)

         Druge stranke u postupku: Vijeće Europske unije, Europska komisija

         Zahtjevi

                  —

                  djelomično ukidanje presude od 10. prosinca 2018. koju je u predmetu T-552/15 donijelo drugo vijeće Općeg suda Europske unije;

                  —

                  u prvom redu usvojiti zahtjeve koje je podnositelj istaknuo pred Općim sudom Europske unije, odnosno dodijeliti mu naknadu s osnova imovinske štete u iznosu od 68 651 319 eura zajedno s kamatama, te naknadu s osnova neimovinske štete u iznosu od 52 547 415 eura;

                  —

                  podredno, vratiti predmet na ponovno suđenje Općem sudu;

                  —

                  u oba slučaja, naložiti Vijeću Europske unije snošenje troškova dvaju postupaka.

         Žalbeni razlozi i glavni argumenti

      U prilog osnovanosti žalbe žalitelj ističe sedam žalbenih razloga.

                  1.

                  Prvi žalbeni razlog temelji se pogrešci koja se tiče prava
                  Opći sud je počinio pogrešku koja se tiče prava kada je naveo da nedostatnost obrazloženja poništene odluke nije dovoljno ozbiljna povreda odredbe prava Europske unije.

                  2.

                  Drugi žalbeni razlog temelji se na pogrešci koja se tiče prava
                  Opći sud je počinio pogrešku koja se tiče prava ocijenivši da je činjenica što je žalitelj, žrtva nezakonite sankcije koju je izreklo Vijeće Europske unije, podnio tužbu i ishodio poništenje te sankcije, učinila uzaludnim pozivanje na dovoljno ozbiljnu povredu prava na djelotvornu sudsku zaštitu.

                  3.

                  Treći žalbeni razlog temelji se na pogrešci koja se tiče prava
                  Opći sud je počinio pogrešku koja se tiče prava odbivši razmotriti razlog kojeg je u svojoj replici iznio žalitelj, pri čemu nije provjerio, kako to traži sudska praksa, je li isticanje tog razloga u replici posljedica uobičajenog tijeka rasprave započete tužbom tijekom sudskog postupka.

                  4.

                  Četvrti i peti razlog temelje se na pogrešci koja se tiče prava
                  Opći sud je počinio pogrešku koja se tiče prava jer je na pogrešan način protumačio presudu donesenu u predmetu T-24/11 (1) i zato što je smatrao da zaključak da je Vijeće povrijedilo svoju obvezu da žalitelja upozna s dokazima koji mu se stavljaju na teret, a koji se tiču razloga donošenja mjere zamrzavanja sredstava, ne predstavlja dovoljno ozbiljnu povredu prava Europske unije koja dovodi do odgovornosti Unije.

                  5.

                  Šesti razlog temelji se na pogrešnom tumačenju tužbe
                  Opći sud je pogrešno protumačio tužbu smatrajući da se žalitelj nije u stadiju podnošenja tužbe pozvao na navodnu nezakonitost koja se temelji na nesukladnosti između razloga uvrštenja njegova imena na listu osoba na koje se odnose mjere ograničavanja s kriterijima koje primjenjuje Vijeće, a sve kako bi žaliteljev argument proglasio nedopuštenim.

                  6.

                  Sedmi razlog temelji se na pogrešnom tumačenju tužbe
                  Svodeći tužbene razloge o nezakonitostima isključivo na povredu obveze davanja obrazloženja, Opći sud je pogrešno protumačio tužbu.

         (1)  Presuda od 6. rujna 2013., Bank Refah Kargaran/Vijeće (T-24/11, EU:T:2013:403).


title: predmet C-135/19: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 20. veljače 2019. uputio Oberster Gerichtshof (Austrija) —Pensionsversicherungsanstalt protiv CW

text:
               20.5.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 172/14

      Zahtjev za prethodnu odluku koji je 20. veljače 2019. uputio Oberster Gerichtshof (Austrija) — Pensionsversicherungsanstalt protiv CW
      (predmet C-135/19)
      (2019/C 172/17)
      Jezik postupka: njemački

         Sud koji je uputio zahtjev

      Oberster Gerichtshof

         Stranke glavnog postupka

         Podnositelj revizije: Pensionsversicherungsanstalt

         Druga stranka u revizijskom postupku: CW

         Prethodna pitanja

                  1.

                  Treba li se austrijska naknada za rehabilitaciju u skladu s odredbama Uredbe (EZ) br. 883/2004 Europskog parlamenta i Vijeća od 29. travnja 2004. o koordinaciji sustava socijalne sigurnosti (1) kvalificirati kao

                              —

                              davanje za slučaj bolesti u skladu s člankom 3. stavkom 1. točkom (a) Uredbe ili

                              —

                              invalidsko davanje u skladu s člankom 3. stavkom 1. točkom (c) Uredbe ili

                              —

                              davanje za nezaposlenost u skladu s člankom 3. stavkom 1. točkom (h) Uredbe?

                  2.

                  Treba li Uredbu (EZ) br. 883/2004 u svjetlu primarnog prava tumačiti na način da je država članica kao bivša država boravišta i zaposlenja obvezna isplaćivati davanje kao što je austrijska naknada za rehabilitaciju osobi koja ima boravište u drugoj državi članici, ako je ta osoba većinu razdoblja osiguranja u granama koje se odnose na zdravstvo i mirovinu u svojstvu zaposlene osobe stekla u toj drugoj državi članici (vremenski nakon promjene mjesta boravišta u drugu državu članicu koje se dogodilo prije mnogo godina) i od tada nije primala nikakva davanja iz zdravstvenog i mirovinskog osiguranja bivše države boravišta i zaposlenja?

         (1)  SL 2004, L 166, str. 1.


title: predmet C-157/19 P: Žalba koju je 21. veljače 2019. podnio Ehab Makhlouf protiv presude Općeg suda (peto vijeće) od 12. prosinca 2018. u predmetu T-409/16, Makhlouf protiv Vijeća

text:
               20.5.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 172/15

      Žalba koju je 21. veljače 2019. podnio Ehab Makhlouf protiv presude Općeg suda (peto vijeće) od 12. prosinca 2018. u predmetu T-409/16, Makhlouf protiv Vijeća
      (predmet C-157/19 P)
      (2019/C 172/18)
      Jezik postupka: francuski

         Stranke

         Žalitelj: Ehab Makhlouf (zastupnik: E. Ruchat, odvjetnik)

         Druga stranka u postupku: Vijeće Europske unije

         Zahtjev

      Žalitelj od Suda zahtijeva da:

                  —

                  proglasi njegovu žalbu dopuštenom i osnovanom;

                  —

                  posljedično, ukine presudu od 12. prosinca 2018., koju je donio Opći sud Europske unije u predmetu T-409/16, Ehab Makhlouf/Vijeće Europske unije;

            i, odlučujući na temelju novih odredbi:

                  —

                  poništi Odluku (ZVSP) 2016/850 od 27. svibnja 2016. (1) i njezine naknadne provedbene akte, u dijelu u kojem se oni odnose na žalitelja;

                  —

                  naloži Vijeću Europske unije snošenje troškova postupka.

         Žalbeni razlozi i glavni argumenti

      U prilog svojoj žalbi žalitelj ističe tri žalbena razloga:
      Prvi žalbeni razlog, koji se temelji na pogrešci koja se tiče prava jer je Opći sud povrijedio žaliteljevo pravo na saslušanje prije donošenja novih mjera ograničavanja, koje je zajamčeno člankom 41. Povelje o temeljnim pravima.
      Drugi žalbeni razlog, koji se temelji na pogrešci koja se tiče prava i iskrivljavanju činjenica jer je Opći sud zanemario članke koje je žalitelj podnio u prilog svojoj tužbi za poništenje kako bi dokazao da ne podupire sirijski režim.
      Treći žalbeni razlog, koji se temelji na pogrešci koja se tiče prava jer Opći sud nije utvrdio nezakonitost članaka 27. i 28. Odluke 2013/255/ZVSP (2), prema kojima je pripadnost obitelji Al-Assad ili obitelji Makhlouf samostalni kriterij koji opravdava nametanje sankcije, pri čemu je istodobno prebacio teret dokazivanja.

         (1)  Odluka Vijeća (ZVSP) 2016/850 od 27. svibnja 2016. o izmjeni Odluke 2013/255/ZVSP o mjerama ograničavanja protiv Sirije (SL L 141, str. 125.)

         (2)  Odluka Vijeća 2013/255/ZVSP od 31. svibnja 2013. o mjerama ograničavanja protiv Sirije (SL L 147, str. 14.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 18., svezak 15., str. 277.)


title: predmet C-158/19 P: Žalba koju je 21. veljače 2019. podnijela Razan Othman protiv presude Općeg suda (peto vijeće) od 12. prosinca 2018. u predmetu T-416/16, Othman protiv Vijeća

text:
               20.5.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 172/16

      Žalba koju je 21. veljače 2019. podnijela Razan Othman protiv presude Općeg suda (peto vijeće) od 12. prosinca 2018. u predmetu T-416/16, Othman protiv Vijeća
      (predmet C-158/19 P)
      (2019/C 172/19)
      Jezik postupka: francuski

         Stranke

         Žaliteljica: Razan Othman (zastupnik: E. Ruchat, odvjetnik)

         Druga stranka u postupku: Vijeće Europske unije

         Zahtjev

      Žaliteljica od Suda zahtijeva da:

                  —

                  proglasi njezinu žalbu dopuštenom i osnovanom;

                  —

                  posljedično, ukine presudu od 12. prosinca 2018., koju je donio Opći sud Europske unije u predmetu T-416/16, Razan Othman/Vijeće Europske unije;

            i, odlučujući na temelju novih odredbi:

                  —

                  poništi Odluku (ZVSP) 2016/850 od 27. svibnja 2016. (1) i njezine naknadne provedbene akte, u dijelu u kojem se oni odnose na žaliteljicu;

                  —

                  naloži Vijeću Europske unije snošenje troškova postupka.

         Žalbeni razlozi i glavni argumenti

      U prilog svojoj žalbi žaliteljica ističe tri žalbena razloga:
      Prvi žalbeni razlog, koji se temelji na pogrešci koja se tiče prava jer je Opći sud povrijedio žaliteljičino pravo na saslušanje prije donošenja novih mjera ograničavanja, koje je zajamčeno člankom 41. Povelje o temeljnim pravima.
      Drugi žalbeni razlog, koji se temelji na pogrešci koja se tiče prava i iskrivljavanju činjenica jer je Opći sud zanemario članke koje je žaliteljica podnijela u prilog svojoj tužbi za poništenje kako bi dokazala da ne podupire sirijski režim.
      Treći žalbeni razlog, koji se temelji na pogrešci koja se tiče prava jer Opći sud nije utvrdio nezakonitost članaka 27. i 28. Odluke 2013/255/ZVSP (2), prema kojima je pripadnost obitelji Al-Assad ili obitelji Makhlouf samostalni kriterij koji opravdava nametanje sankcije, pri čemu je istodobno prebacio teret dokazivanja.

         (1)  Odluka Vijeća (ZVSP) 2016/850 od 27. svibnja 2016. o izmjeni Odluke 2013/255/ZVSP o mjerama ograničavanja protiv Sirije (SL L 141, str. 125.)

         (2)  Odluka Vijeća 2013/255/ZVSP od 31. svibnja 2013. o mjerama ograničavanja protiv Sirije (SL L 147, str. 14.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 18., svezak 15., str. 277.)


title: predmet C- 159/19 P: Žalba koju je 21. veljače 2019. podnio Syriatel Mobile Telecom (Joint Stock Company) protiv presude Općeg suda (peto vijeće) od 12. prosinca 2018. u predmetu T-411/16, Syriatel Mobile Telecom protiv Vijeća

text:
               20.5.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 172/17

      Žalba koju je 21. veljače 2019. podnio Syriatel Mobile Telecom (Joint Stock Company) protiv presude Općeg suda (peto vijeće) od 12. prosinca 2018. u predmetu T-411/16, Syriatel Mobile Telecom protiv Vijeća
      (predmet C- 159/19 P)
      (2019/C 172/20)
      Jezik postupka: francuski

         Stranke

         Žalitelj: Syriatel Mobile Telecom (Joint Stock Company) (zastupnik: E. Ruchat, odvjetnik)

         Druga stranka u postupku: Vijeće Europske unije

         Zahtjev(i)

                  —

                  Proglasiti žaliteljevu žalbu dopuštenom i osnovanom;

                  —

                  Shodno tome ukinuti presudu od 12. prosinca 2018. koju je Opći sud Europske unije donio u predmetu T-411/16, Syriatel Mobile Telecom protiv Vijeća Europske unije

            I novom odlukom:

                  —

                  poništiti Odluku Vijeća (ZVSP) 2016/850 od 27. svibnja 2016 (1) i njezine naknadne provedbene akte u dijelu u kojem se oni odnose na žalitelja;

                  —

                  naložiti Vijeću Europske unije snošenje troškova postupka.

         Žalbeni razlozi i glavni argumenti

      U prilog osnovanosti svoje žalbe žalitelj ističe tri žalbena razloga:
      Prvi žalbeni razlog temelji se na pogrešci koja se tiče prava, koja se sastoji u tome da je Opći sud povrijedio pravo žalitelja na saslušanje prije donošenja novih mjera ograničenja, koje je sadržano u članku 41. Povelje o temeljnim pravima.
      Drugi žalbeni razlog temelji se na pogrešci koja se tiče prava te na iskrivljavanju činjenica, jer je Opći sud zanemario članke koje je žalitelj iznio u prilog svojoj tužbi za poništenje kako bi dokazao da ne podupire sirijski režim.
      Treći žalbeni razlog temelji se na pogrešci koja se tiče prava, jer Opći sud nije presudio da su odredbe 27. i 28. Odluke 2013/255/ZVSP (2), prema kojima pripadnost obitelji Al-Assad ili obitelji Makhlouf predstavlja samostalan kriterij koji opravdava izricanje sankcije, nezakonite, pri čemu je istodobno prebacio teret dokazivanja.

         (1)  Odluka Vijeća (ZVSP)/2016/850 od 27. svibnja 2016. o izmjeni Odluke 2013/255/ZVSP o mjerama ograničavanja protiv Sirije (ŚL 2016., L 141, str. 125.)

         (2)  Odluka Vijeća 2013/255/ZVSP,od 31. svibnja 2013. o mjerama ograničavanja protiv Sirije (SL 2013., L 147,str. 14) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 18., svezak 15., str. 277.).


title: predmet C-182/19: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 26. veljače 2019. uputio First-tier Tribunal (Tax Chamber) (Ujedinjena Kraljevina) — Pfizer Consumer Healthcare Ltd protiv Commissioners for Her Majesty's Revenue and Customs

text:
               20.5.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 172/18

      Zahtjev za prethodnu odluku koji je 26. veljače 2019. uputio First-tier Tribunal (Tax Chamber) (Ujedinjena Kraljevina) — Pfizer Consumer Healthcare Ltd protiv Commissioners for Her Majesty's Revenue and Customs
      (predmet C-182/19)
      (2019/C 172/21)
      Jezik postupka: engleski

         Sud koji je uputio zahtjev

      First-tier Tribunal (Tax Chamber)

         Stranke glavnog postupka

         Žalitelj: Pfizer Consumer Healthcare Ltd

         Druga stranka u postupku: Commissioners for Her Majesty's Revenue and Customs

         Prethodna pitanja

      Je li Provedbena uredba Komisije (EU) 2016/1140 (1) od 8. srpnja 2016. o razvrstavanju određene robe u kombiniranu nomenklaturu nevaljana u dijelu u kojom se proizvodi koji:

                  i.

                  su sastavljeni od materijala sličnog zavoju, koji sadržava „toplinske ćelije” uključujući kemikalije,

                  ii.

                  djeluju slično kao pripremljeni oblozi, ali pružaju i dodatne prednosti,

                  iii.

                  putem egzotermne kemijske reakcije olakšavaju bol, smanjuju ukočenost i pospješuju zalječenje tkiva (što je potvrđeno višestrukim kliničkim ispitivanjima),

                  iv.

                  su pripremljeni u oblike i pakiranja za maloprodaju, i

                  v.

                  se izričito predstavljaju i oglašavaju kao proizvodi za medicinsku uporabu čiji su učinci navedeni pod (iii),
                  na temelju toga što su kemikalije materijal ili sastojak koji im daje njihove bitne značajke, njome razvrstavaju pod oznaku KN 3824, konkretno 38249096, a ne pod tarifni broj 3005 (na temelju naziva odgovarajućih tarifnih brojeva, napomena uz odsjeke ili poglavlja i napomena s objašnjenjem uz Opće pravilo o tumačenju 1. te na temelju Općeg pravila o tumačenju 3.a kojim se zahtijeva razvrstavanje u skladu s najodređenijim opisom, ili na drugi način)?

         (1)  SL 2016, L 189, str. 1.


title: predmet C-208/19: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 4. ožujka 2019. uputio Landesgerichts für Zivilrechtssachen Graz (Austrija) — NK protiv MS i AS

text:
               20.5.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 172/19

      Zahtjev za prethodnu odluku koji je 4. ožujka 2019. uputio Landesgerichts für Zivilrechtssachen Graz (Austrija) — NK protiv MS i AS
      (predmet C-208/19)
      (2019/C 172/22)
      Jezik postupka: njemački

         Sud koji je uputio zahtjev

      Landesgericht für Zivilrechtssachen Graz

         Stranke glavnog postupka

         Tužiteljica i žaliteljica: NK

         Tuženici i druge stranke u žalbenom postupku: MS, AS

         Prethodna pitanja

                  1.

                  Je li ugovor između arhitekta i potrošača, prema čijem je sadržaju arhitekt dužan (isključivo) projektirati novu obiteljsku kuću, uključujući izradu nacrta, ugovor „za izgradnju novih građevina” u smislu članka 3. stavka 3. točke (f) Direktive 2011/83/EU Europskog parlamenta i Vijeća od 25. listopada 2011. o pravima potrošača, izmjeni Direktive Vijeća 93/13/EEZ i Direktive 1999/44/EZ Europskog parlamenta i Vijeća te o stavljanju izvan snage Direktive Vijeća 85/577/EEZ i Direktive 97/7/EZ Europskog parlamenta i Vijeća (1)?

                  2.

                  U slučaju negativnog odgovora na prvo prethodno pitanje:
                  Je li ugovor između arhitekta i potrošača, prema čijem je sadržaju arhitekt dužan projektirati novu obiteljsku kuću u skladu sa specifikacijama i zahtjevima svojih naručitelja te izraditi nacrte u vezi s tim, ugovor za isporuku „robe koja je izrađena prema specifikacijama potrošača ili očito prilagođena potrošaču” u smislu članka 16. točke (c) te članka 2. točaka (3) i (4) Direktive 2011/83/EU?

         (1)  SL 2011, L 304, str. 64.; SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 15., svezak 8., str. 260.


title: predmet C-217/19: Tužba podnesena 8. ožujka 2019. — Europska komisija protiv Republike Finske

text:
               20.5.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 172/20

      Tužba podnesena 8. ožujka 2019. — Europska komisija protiv Republike Finske
      (predmet C-217/19)
      (2019/C 172/23)
      Jezik postupka: engleski

         Stranke

         Tužitelj: Europska komisija (zastupnici: C. Hermes, E. Ljung Rasmussen, agenti)

         Tuženik: Republika Finska

         Tužbeni zahtjev:

      Tužitelj zahtijeva od Općeg suda da:

                  —

                  utvrdi kako Republika Finska, učestalim izdavanjem odobrenja za proljetni lov mužjaka gavki (Somateria mollissima) u pokrajini Åland od 2011., nije ispunila svoje obveze na temelju članka 7. stavka 4. i članka 9. stavka 1. točke (c) Direktive 2009/147/EZ (1) Europskog parlamenta i Vijeća od 30. studenoga 2009. o očuvanju divljih ptica;

                  —

                  naloži Republici Finskoj snošenje troškova.

         Tužbeni razlozi i glavni argumenti

      Regionalna je vlada Ålandskih otoka, neovisne regije u Finskoj, od 2011. svake godine učestalo odobravala „odstupanje za proljetni lov” mužjaka patki gavki, s ukupnom kvotom od 2000 do 3800 ptica tijekom dva do tri tjedna u svibnju. To se vremensko razdoblje podudara s razdobljem razmnožavanja gavki.
      Članak 7. stavak 4. Direktive 2009/147/EZ zabranjuje lov tijekom perioda razmnožavanja.
      Finska tvrdi da je proljetni lov na gavke, na Ålandskim otocima, opravdan odstupanjem od odredbe članka 9. stavka 1. točke (c) Direktive 2009/147/EZ. Sukladno sudskoj praksi Suda, države članice snose teret dokaza kako bi se utvrdilo da su uvjeti iz te odredbe ispunjeni.
      Komisija smatra da Finska, kao prvo, nije utvrdila da sustav odstupanja predstavlja „razboritu uporabu” u skladu sa smislom članka 9. stavka 1. točke (c) Direktive 2009/147/EZ. Konkretno, Finska nije čvrstim znanstvenim dokazima obrazložila da je osigurala da relevantna populacija patki gavki ostane na zadovoljavajućoj razini.
      Kao drugo, Finska nije dokazala da se odobreni proljetni lov odnosi samo na korištenje ptica „u malom broju” sukladno članku 9. stavku 1. točki (c) Direktive 2009/147/EZ.

         (1)  Direktiva 2009/147/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 30. studenoga 2009. o očuvanju divljih ptica (SL 2010, L 20, str. 7.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 15, svezak 32, str. 128.)


title: predmet C-231/19: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 15. ožujka 2019. uputio Upper Tribunal (Tax and Chancery Chamber) (Ujedinjena Kraljevina) — Blackrock Investment Management (UK) Limited protiv Commissioners for Her Majesty's Revenue and Customs

text:
               20.5.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 172/21

      Zahtjev za prethodnu odluku koji je 15. ožujka 2019. uputio Upper Tribunal (Tax and Chancery Chamber) (Ujedinjena Kraljevina) — Blackrock Investment Management (UK) Limited protiv Commissioners for Her Majesty's Revenue and Customs
      (predmet C-231/19)
      (2019/C 172/24)
      Jezik postupka: engleski

         Sud koji je uputio zahtjev

      Upper Tribunal (Tax and Chancery Chamber)

         Stranke glavnog postupka

         Tužitelj: Blackrock Investment Management (UK) Limited

         Tuženik: Commissioners for Her Majesty's Revenue and Customs

         Prethodna pitanja

      Prema pravilnom tumačenju članka 135. stavka 1. točke (g) Direktive Vijeća 2006/112/EZ (1), ako je jedinstvena isporuka usluga upravljanja u smislu tog članka obavljena od strane trećih pružatelja upravitelju fonda i ako ju je upravitelj fonda uporabio kod upravljanja posebnim investicijskim fondovima (PIF-ovima) i upravljanju drugim fondovima koji nisu posebni investicijski fondovi (fondovi koji nisu PIF-ovi):

                  (a)

                  treba li ta jedinstvena usluga biti oporezivana jedinstvenom poreznom stopom? Ako je tako, kako odrediti tu jedinstvenu stopu? ili

                  (b)

                  treba li naknadu za tu jedinstvenu uslugu raspodijeliti u skladu s uporabom usluga upravljanja (primjerice, u odnosu na iznos sredstava kojima se upravlja u PIF-ovima i fondovima koji nisu PIF-ovi) kako bi se dio jedinstvene usluge izuzeo od oporezivanja, a dio oporezivao?

         (1)  Direktiva Vijeća 2006/112/EZ od 28. studenoga 2006. o zajedničkom sustavu poreza na dodanu vrijednost (SL 2006., L 347, str. 1.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 9., svezak 1., str. 120.)


title: predmet C-235/19: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 18. ožujka 2019. uputio Court of Appeal (Ujedinjena Kraljevina) —United Biscuits (Pensions Trustees) Limited, United Biscuits Pension Investments Limited protiv Commissioners for Her Majesty's Revenue and Customs

text:
               20.5.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 172/22

      Zahtjev za prethodnu odluku koji je 18. ožujka 2019. uputio Court of Appeal (Ujedinjena Kraljevina) — United Biscuits (Pensions Trustees) Limited, United Biscuits Pension Investments Limited protiv Commissioners for Her Majesty's Revenue and Customs
      (predmet C-235/19)
      (2019/C 172/25)
      Jezik postupka: engleski

         Sud koji je uputio zahtjev

      Court of Appeal

         Stranke glavnog postupka

         Tužitelji: United Biscuits (Pensions Trustees) Limited, United Biscuits Pension Investments Limited

         Tuženik: Commissioners for Her Majesty's Revenue and Customs

         Prethodna pitanja

      Jesu li pružanje usluga upravljanja mirovinskim fondovima (usluge UMF) koje upraviteljima pružaju (a) osiguravatelji i/ili (b) društva koja nisu osiguravatelji „transakcije osiguranja” u smislu članka 135. stavka l. točke (a) Direktive o PDV-u (1) (prijašnji članak 13. dio B točka (a) Šeste direktive)?

         (1)  Direktiva Vijeća 2006/112/EZ od 28. studenoga 2006. o zajedničkom sustavu poreza na dodanu vrijednost (SL 2006., L 347, str. 1.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 9., svezak 1., str. 120


title: predmet C-239/19: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 20. ožujka 2019. uputio High Court of Justice (Chancery Division)(Ujedinjena Kraljevina) — Eli Lilly and Company protiv Genentech Inc.

text:
               20.5.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 172/22

      Zahtjev za prethodnu odluku koji je 20. ožujka 2019. uputio High Court of Justice (Chancery Division) (Ujedinjena Kraljevina) — Eli Lilly and Company protiv Genentech Inc.
      (predmet C-239/19)
      (2019/C 172/26)
      Jezik postupka: engleski

         Sud koji je uputio zahtjev

      High Court of Justice (Chancery Division)

         Stranke glavnog postupka

         Tužitelj: Eli Lilly and Company

         Tuženik: Genentech Inc.

         Prethodno pitanje

      Protivi li se Uredbi br. 469/2009 (1) dodjela svjedodžbe o dodatnoj zaštiti nositelju temeljnog patenta za proizvod koji je predmet odobrenja za stavljanje u promet koje ima treća osoba, bez njezina pristanka?

         (1)  Uredba (EZ) br. 469/2009 Europskog parlamenta i Vijeća od 6. svibnja 2009. o svjedodžbi o dodatnoj zaštiti za lijekove (SL 2009., L 152, str. 1.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 13., svezak 64., str. 166.)


title: predmet C-564/17: Rješenje predsjednika Suda od 4. veljače 2019. — Europska komisija protiv Kraljevine Belgije, koju podupiru: Savezna Republika Njemačka, Republika Estonija, Irska, Kraljevina Španjolska, Francuska Republika,Talijanska Republika, Republika Latvija, Republika Litva, Mađarska

text:
               20.5.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 172/23

      Rješenje predsjednika Suda od 4. veljače 2019. — Europska komisija protiv Kraljevine Belgije, koju podupiru: Savezna Republika Njemačka, Republika Estonija, Irska, Kraljevina Španjolska, Francuska Republika, Talijanska Republika, Republika Latvija, Republika Litva, Mađarska
      (predmet C-564/17) (1)

      (2019/C 172/28)
      Jezik postupka: francuski
      Predsjednik Suda odredio je brisanje predmeta.

         (1)  SL C 328, 13. 11. 2017.


title: predmet C-399/18: Rješenje predsjednika Suda od 18. siječnja 2019. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio College van Beroep voor het Bedrijfsleven — Nizozemska) — Vereniging Gasopslag Nederland, TAQA Onshore BV, TAQA Piek Gas BV protiv Autoriteit Consument en Markt, uz sudjelovanje: Gas Transport Services BV

text:
               20.5.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 172/25

      Rješenje predsjednika Suda od 18. siječnja 2019. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio College van Beroep voor het Bedrijfsleven — Nizozemska) — Vereniging Gasopslag Nederland, TAQA Onshore BV, TAQA Piek Gas BV protiv Autoriteit Consument en Markt, uz sudjelovanje: Gas Transport Services BV
      (predmet C-399/18) (1)

      (2019/C 172/33)
      Jezik postupka: nizozemski
      Predsjednik Suda odredio je brisanje predmeta.

         (1)  SL C 294, 20. 8. 2018.


title: predmet C-48/19: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 25. siječnja 2019. uputio Bundesfinanzhof (Njemačka) — X-GmbH protiv Finanzamt Z

text:
               29.4.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 148/14

      Zahtjev za prethodnu odluku koji je 25. siječnja 2019. uputio Bundesfinanzhof (Njemačka) — X-GmbH protiv Finanzamt Z
      (predmet C-48/19)
      (2019/C 148/14)
      Jezik postupka: njemački

         Sud koji je uputio zahtjev

      Bundesfinanzhof

         Stranke glavnog postupka

         Tužitelj: X-GmbH

         Tuženik: Finanzamt Z

         Prethodna pitanja

                  1.

                  Je li u okolnostima poput onih u glavnom postupku, u kojima porezni obveznik u ime fondova zdravstvenog osiguranja telefonski savjetuje osiguranike o različitim pitanjima u vezi sa zdravljem i bolestima, riječ o djelatnosti koja ulazi u područje primjene članka 132. stavka 1. točke (c) Direktive Vijeća 2006/112/EZ od 28. studenoga 2006. o zajedničkom sustavu poreza na dodanu vrijednost (1)?

                  2.

                  Je li za potrebnu stručnu kvalifikaciju za usluge navedene u prvom prethodnom pitanju i transakcije u okviru „programa praćenja pacijenata” u okolnostima poput onih u glavnom postupku dovoljno da telefonska savjetovanja provode „zdravstveni treneri” (medicinski asistenti, medicinske sestre) te da u otprilike trećini slučajeva sudjeluje liječnik?

         (1)  SL 2006., L 347, str. 1. (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 9., svezak 1., str. 120.)


title: predmet C-56/19 P: Žalba koju je 25. siječnja 2019. podnio RFA International, LP protiv presude Općeg suda (deveto vijeće) od 15. studenoga 2018. u predmetu T-113/15, RFA International protiv Komisije

text:
               29.4.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 148/15

      Žalba koju je 25. siječnja 2019. podnio RFA International, LP protiv presude Općeg suda (deveto vijeće) od 15. studenoga 2018. u predmetu T-113/15, RFA International protiv Komisije
      (predmet C-56/19 P)
      (2019/C 148/15)
      Jezik postupka: engleski

         Stranke

         Žalitelj: RFA International, LP (zastupnici: B. Evtimov, odvjetnik, M. Krestiyanova, odvjetnica, D. O'Keeffe, Solicitor, N. Tuominen, E. Borovikov, odvjetnici)

         Druga stranka u postupku: Europska komisija

         Zahtjevi

      Žalitelj od Suda zahtijeva da:

                  —

                  ukine pobijanu presudu;

                  —

                  sam konačno odluči u sporu ako stanje postupka to dopušta;

                  —

                  podredno, uputi predmet Općem sudu na ponovno odlučivanje;

                  —

                  naloži Komisiji snošenje troškova postupka pred Sudom i troškova postupka pred Općim sudom.

         Žalbeni razlozi i glavni argumenti

      Ovom žalbom osporavaju se samo utvrđenja Općeg suda o žaliteljevu drugom tužbenom razlogu u prvom stupnju.
      U svojim utvrđenjima Opći sud počinio je pogrešku pri pravnom tumačenju članka 11. stavaka 9. i 10. Osnovne uredbe (1) i time što je preširoko definirao dopušteni doseg za Komisijine diskrecijske izbore prilikom ocjene složenih situacija na temelju tih odredaba. Žalitelj s poštovanjem zahtijeva da Sud ukine pobijanu presudu zbog sljedećih razloga.
      Opći sud počinio je dvije pogreške koje se tiču prava u dijelu koji se odnosi na tumačenje Osnovne uredbe.

                  a)

                  Kao prvo, Opći sud pogrešno je protumačio članak 11. stavak 9. Osnovne uredbe. U skladu s člankom 11. stavkom 9. Osnovne uredbe, u svim ispitnim postupcima za reviziju, Komisija, pod uvjetom da se okolnosti nisu promijenile, primjenjuje istu metodologiju koju je primijenila u ispitnom postupku koji je doveo do uvođenja pristojbe, vodeći pritom računa o članku 2. te uredbe. Međutim, kada je ocjenjivala jesu li antidampinške pristojbe bile uključene u preprodajne cijene, Komisija to nije učinila na temelju preprodajnih cijena utvrđenih u ispitnom postupku koji je doveo do prvotnog uređenja, nego na temelju trenutačnih troškova proizvodnje u Rusiji. To jest promjena metodologije u smislu članka 11. stavka 9. Osnovne uredbe. Komisija je primijetila da su se okolnosti znatno promijenile od prvotnog ispitnog postupka, a osobito su se povećali troškovi proizvodnje ruskih izvoznika za oko 100 %. Međutim, povećanja troškova postojala su i bila su poznata već tijekom ispitnih postupaka za povrat provedenih u razdoblju 2008.-2010.

                  b)

                  Kao drugo, Opći sud pogrešno je protumačio članak 11. stavak 10. Osnovne uredbe time što je primijenio pogrešan pravni kriterij. Pravni kriterij koji je osmislio Opći sud zahtijeva da se uključivanje antidampinških pristojbi u izvozne cijene može dokazati samo podacima o DDP (2) cijenama i time da su u novim cijenama bile uključene ne samo antidampinške pristojbe nego i svi nastali troškovi proizvodnje. Ni članak 11. stavak 10. Osnovne uredbe ni Obavijest Komisije o povratu antidampinških pristojbi (3) ne sadržava takav zahtjev.

            Naposljetku, Opći sud utvrdio je sadržajno netočne činjenice kada je zaključio:

                  a)

                  Povećanja troškova proizvodnje pojavila su se tek tijekom prvog i drugog razdoblja ispitnog postupka za povrat i stoga su činila promjenu okolnosti koja opravdava promjenu metodologije. Zapravo je Komisija znala za povećanja troškova već tijekom prvotnog ispitnog postupka i ispitnih postupaka za povrat provedenih u razdoblju 2008.-2010.

                  b)

                  Promjena metodologije bila je opravdana kako bi se stvorili jednaki uvjeti na tržištu i spriječilo diskriminatorno postupanje prema gospodarskim subjektima koji su podvrgnuti istim mjerama. Zapravo bi svi ruski proizvođači bili podvrgnuti istim povećanjima troškova.

         (1)  Uredba Vijeća (EZ) br. 1225/2009 od 30. studenoga 2009. o zaštiti od dampinškog uvoza iz zemalja koje nisu članice Europske zajednice (SL 2009., L 343, str. 51.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 11., svezak 30., str. 202.)

         (2)  „Delivery duty paid” (isporučeno plaćeno)

         (3)  SL 2014., C 164, str. 9.


title: predmet C- 57/19 P: Žalba koju je 25. siječnja 2019. podnijela Europska komisija protiv presude Općeg suda (treće prošireno vijeće) od 15. studenoga 2018. u predmetu T-793/14, Tempus Energy i Tempus Energy Technology protiv Europske komisije

text:
               29.4.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 148/16

      Žalba koju je 25. siječnja 2019. podnijela Europska komisija protiv presude Općeg suda (treće prošireno vijeće) od 15. studenoga 2018. u predmetu T-793/14, Tempus Energy i Tempus Energy Technology protiv Europske komisije
      (predmet C- 57/19 P)
      (2019/C 148/16)
      Jezik postupka: engleski

         Stranke

         Žalitelj: Europska komisija (zastupnik: É. Gippini Fournier, P. Němečková, agenti)

         Druge stranke u postupku: Tempus Energy Ltd, Tempus Energy Technology Ltd, Ujedinjena Kraljevina Velike Britanije i Sjeverne Irske

         Zahtjev

      Žalitelj od Suda zahtijeva da:

                  —

                  ukine presudu Općeg suda (treće prošireno vijeće) od 15. studenoga 2018., dostavljenu Komisiji idućeg dana, u predmetu T-793/14, Tempus Energy Ltd i Tempus Energy Technology Ltd protiv Europske komisije;
                  i

                  —

                  odbije tužbu za poništenje odluke Komisije C(2014)5083 final (1) od 23. srpnja 2014. o neospornosti programa potpora koji se odnosi na tržište kapaciteta u Ujedinjenoj Kraljevini;

            podredno,

                  —

                  ukine presudu Općeg suda (treće prošireno vijeće) od 15. studenoga 2018., dostavljenu Komisiji idućeg dana, u predmetu T-793/14, Tempus Energy Ltd i Tempus Energy Technology Ltd protiv Europske komisije;

                  —

                  vrati predmet Općem sudu na razmatranje drugog tužbenog razloga iz prvostupanjskog postupka;

            u svakom slučaju, naloži tužiteljima iz prvostupanjskog postupka snošenje troškova prvostupanjskog i žalbenog postupka.

         Žalbeni razlozi i glavni argumenti

      Žalba se temelji na jednom žalbenom razlogu: Opći sud pogrešno je protumačio članak 108. stavak 3. Ugovora o funkcioniranju Europske unije i članak 4. stavke 2. i 3. Uredbe Vijeća (EU) 2015/1589 (2) od 13. srpnja 2015. o utvrđivanju detaljnih pravila primjene članka 108. Ugovora o funkcioniranju Europske unije, time što je utvrdio da je prijavljena mjera potpore izazvala ozbiljne sumnje u pogledu njezine spojivosti s unutarnjim tržištem.
      Budući da je Opći sud, kad je riječ o pojmu ozbiljnih poteškoća, svoju odluku utemeljio na skupu indicija, jedini žalbeni razlog dijeli se na dva dijela koji odgovaraju dvama skupovima indicija koje se razmatralo u pobijanoj presudi:

                  —

                  Prvi dio: Opći sud počinio je pogrešku time što je, kao glavne indicije o postojanju sumnji, uzeo u obzir trajanje i okolnosti kontakata prije prijave i složenost mjere te činjenicu je li riječ o novoj mjeri.

                  —

                  Drugi dio: Opći sud počinio je pogrešku time što je predbacio Komisiji neprovođenje primjerene istrage u pogledu određenih aspekata tržišta kapaciteta Ujedinjene Kraljevine.

         (1)  Odobrenje državne potpore u skladu s člancima 107. i 108. Ugovora o funkcioniranju Europske unije (UFEU) — Slučajevi u kojima Komisija nema primjedbi ili mjera ne predstavlja potporu (SL 2014., L 348, str. 5.).

         (2)  SL 2015., L 248, str. 9. i ispravak SL 2017., L 186, str. 17.


title: predmet C-74/19: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 31. siječnja 2019. uputio Tribunal Judicial da Comarca de Lisboa — Juizo Local Cível de Lisboa — Juiz 18 (Portugal) — LE protiv Transportes Aéreos Portugueses, S.A.

text:
               29.4.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 148/18

      Zahtjev za prethodnu odluku koji je 31. siječnja 2019. uputio Tribunal Judicial da Comarca de Lisboa — Juizo Local Cível de Lisboa — Juiz 18 (Portugal) — LE protiv Transportes Aéreos Portugueses, S.A.
      (predmet C-74/19)
      (2019/C 148/17)
      Jezik postupka: portugalski

         Sud koji je uputio zahtjev

      Tribunal Judicial da Comarca de Lisboa — Juizo Local Cível de Lisboa — Juiz 18

         Stranke glavnog postupka

         Tužitelj: LE

         Tuženik: Transportes Aéreos Portugueses, S.A.

         Prethodna pitanja

                  1.

                  Obuhvaća li pojam „izvanredne okolnosti” koji je naveden u uvodnoj izjavi 14. Uredbe (EZ) br. 261/2004 (1) okolnost u kojoj putnik tijekom leta ugrize druge putnike i napadne članove posade koji su ga pokušali smiriti i koja je, prema mišljenju kapetana leta, opravdala preusmjeravanje zrakoplova u najbližu zračnu luku kako bi se iskrcali navedeni putnik i njegova prtljaga, zbog čega je taj let kasnio u slijetanju na odredište?

                  2.

                  Može li„izvanredna okolnost” koja nastane tijekom neposrednog prethodnog polaznog leta istog zrakoplova izuzeti zračnog prijevoznika od odgovornosti za zakašnjenje u polasku tog zrakoplova na povratnom letu na koji je ukrcan putnik koji je podnio pritužbu (sada tužitelj)?

                  3.

                  Za potrebe članka 5. stavka 3. Uredbe br. 261/2004, je li zračni prijevoznik (sada tuženik) poduzeo sve razumne mjere, ali unatoč tome nije mogao spriječiti zakašnjenje time što je odvagnuo i procijenio da slanje drugog zrakoplova ne bi spriječilo već započeto zakašnjenje i time što je uputio putnika koji presjeda (sada tužitelja) na let sljedećeg dana jer to društvo izvodi samo jedan let dnevno za putnikovo konačno odredište?

         (1)  Uredba (EZ) br. 261/2004 Europskog parlamenta i Vijeća od 11. veljače 2004. o utvrđivanju općih pravila odštete i pomoći putnicima u slučaju uskraćenog ukrcaja i otkazivanja ili dužeg kašnjenja leta […] te o stavljanju izvan snage Uredbe (EEZ) br. 295/91 (SL 2004., L 46, str. 1.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 7., svezak 26., str. 21.)


title: predmet C-105/19: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 8. veljače 2019. uputio Monomeles Protodikeio Serron (Grčka) — WP protiv Trapeza Peiraios AE

text:
               29.4.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 148/20

      Zahtjev za prethodnu odluku koji je 8. veljače 2019. uputio Monomeles Protodikeio Serron (Grčka) — WP protiv Trapeza Peiraios AE
      (predmet C-105/19)
      (2019/C 148/19)
      Jezik postupka: grčki

         Sud koji je uputio zahtjev

      Monomeles Protodikeio Serron (Grčka)

         Stranke glavnog postupka

         Tužitelj: WP

         Tuženik: Trapeza Peiraios AE

         Prethodna pitanja

                  1.

                  Treba li članak 6. stavak 1. Direktive 93/13 (1) tumačiti na način da se njime uvodi postupovno pravilo kogentne naravi kojim se nacionalnim sudovima nalaže da po službenoj dužnosti, čak i u fazi u kojoj se od njih zahtijeva izdavanje platnog naloga, vode računa o nepoštenosti odredbe koju su ugovorili pružatelj usluga i potrošač, s obzirom na sljedeće: u grčkom pravnom poretku, u skladu s člancima 623., 624., 628. i 629. Zakonika o parničnom postupku (kodikas politikis dikonomias), ne samo što takva obveza ne postoji, nego se platni nalog izdaje u postupku koji nije kontradiktoran, nakon formalne provjere dokumenata među kojima je i ugovor o kreditu; za izdavanje platnih naloga nadležni su sudovi Grčke Države; platni nalog je neposredno ovršiv naslov na temelju kojeg pružatelj usluge može nakon tri (3) dana pokrenuti ovršni postupak koji se ne može prekinuti?

                  2.

                  Treba li članak 6. stavak 1. Direktive 93/13 tumačiti na način da se njime uvodi postupovno pravilo kogentne naravi kojim se nacionalnim sudovima nalaže da ne izdaju platni nalog ako je dokazom u pisanom obliku, dostavljenom sudu koji izdaje platni nalog, dokazano da tražbina proizlazi iz općih uvjeta poslovanja (OUP) koji su zbog nepoštenosti proglašeni ništetnima presudama koje su postale pravomoćne, u okviru postupaka za izdavanje sudskog naloga koje su protiv pružatelja usluga pokrenule udruge potrošača, navedenih u ministarskoj odluci Z1-798/25-06-2008 (FEK B 1353/11-07-2008), u kojoj se nalazi nacionalni registar nepoštenih odredbi, [kako je izmijenjena i dopunjena ministarskom odlukom Z1-21/17-01-2011 te koju je grčko Državno vijeće (Symvoulio tis Epikrateias) proglasilo zakonitom presudom br. 1210/2010, nakon što je, s jedne strane, uzelo u obzir presude br. 1219/2001 i 430/2005 Vrhovnog suda (Areios Pagos), presude br. 5253/2003 i 6291/2000 Žalbenog suda u Ateni (Efeteio Athinon), presude br. 1119/2002 i 1208/1998 Visokog građanskog suda u Ateni (Polymeles Protodikeio Athinon), koje su već postale pravomoćne, kao i presudu br. 961/2007 tog Polymelesa Protodikeioa Athinona, koja je djelomično već postala pravomoćna, i, s druge strane, činjenicu da su učinci pravomoćnosti tih sudskih odluka od iznimnog javnog interesa za pravilno funkcioniranje tržišta i zaštitu potrošača (članak 10. stavak 2. Zakona 2251/1994); tom ministarskom odlukom „zabranjuje se uključivanje u ugovore između kreditnih institucija i potrošača, općih uvjeta poslovanja koji su već proglašeni nepoštenima pravomoćnim sudskim odlukama povodom postupaka koje su pokrenule udruge potrošača”, te se u njoj navode OUP-ovi koji su, kao nepošteni, već proglašeni ništetnima nakon provođenja kolektivnih postupaka koje su pokrenule udruge potrošača protiv banaka kao pružatelja usluga], uzimajući u obzir da su u Grčkoj za izdavanje platnog naloga nadležni sudovi — konkretnije, Eirinodikeia (mirovni suci) i Protodikeia (prvostupanjski sudovi) — i da je platni nalog neposredno ovršiv naslov, na temelju kojeg pružatelj usluge može nakon tri (3) dana pokrenuti ovršni postupak koji se ne može prekinuti?

                  3.

                  Treba li članak 6. stavak 1., članak 7. stavak 1. i članak 8. Direktive 93/13 tumačiti na način da pravomoćnost presuda kojima su prihvaćeni zahtjevi u okviru postupaka za izdavanje sudskog naloga pokrenutih od strane udruga potrošača protiv pružatelja usluga, zahtijeva kao dodatni uvjet, kako bi učinci presude važili erga omnes (u skladu s člankom 10. stavkom 20. Zakona 2251/1994), istovjetnost stranaka i činjeničnih i pravnih elemenata — kao što je to u nacionalnom postupovnom pravu propisano člankom 324. Zakonika o parničnom postupku (kodikas politikis dikonomias) —, što ima za posljedicu to da se pravomoćnost presuda kojima su prihvaćeni zahtjevi u okviru kolektivnih postupaka za izdavanje sudskog naloga ne može proširiti i primijeniti na svaki slučaj u kojem je nacionalnom sudu podnesena potrošačeva tužba protiv pružatelja usluge?

         (1)  Direktiva Vijeća 93/13/EEZ od 5. travnja 1993. o nepoštenim uvjetima u potrošačkim ugovorima (SL 1993., L 95, str. 29.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 15., svezak 12., str. 24.)