title: Predmet C-589/14: Presuda Suda (šesto vijeće) od 29. listopada 2015. – Europska komisija protiv Kraljevine Belgije (Povreda obveze države članice — Sloboda pružanja usluga — Slobodno kretanje kapitala — Kamate na tražbine koje nisu utjelovljene u vrijednosnim papirima — Porez po odbitku — Investicijska društva sa sjedištem u Belgiji koja su korisnici takvih kamata — Investicijska društva korisnici takvih kamata sa sjedištem u nekoj drugoj državi članici ili u trećoj zemlji koja je stranka Sporazuma o EGP-u — Različito postupanje — Teret dokazivanja — Kamate na tražbine koje su utjelovljene u belgijskim vrijednosnim papirima — Oporezivanje takvih kamata kada su vrijednosni papiri deponirani ili upisani na račun kod financijske ustanove sa sjedištem u nekoj drugoj državi članici ili u trećoj zemlji koja je stranka Sporazuma o EGP-u — Izuzeće u slučaju vrijednosnih papira deponiranih ili upisanih na račun kod financijske ustanove sa sjedištem u Belgiji)

text:
               21.12.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 429/6

         Presuda Suda (šesto vijeće) od 29. listopada 2015. – Europska komisija protiv Kraljevine Belgije
   (Predmet C-589/14) (1)

   ((Povreda obveze države članice - Sloboda pružanja usluga - Slobodno kretanje kapitala - Kamate na tražbine koje nisu utjelovljene u vrijednosnim papirima - Porez po odbitku - Investicijska društva sa sjedištem u Belgiji koja su korisnici takvih kamata - Investicijska društva korisnici takvih kamata sa sjedištem u nekoj drugoj državi članici ili u trećoj zemlji koja je stranka Sporazuma o EGP-u - Različito postupanje - Teret dokazivanja - Kamate na tražbine koje su utjelovljene u belgijskim vrijednosnim papirima - Oporezivanje takvih kamata kada su vrijednosni papiri deponirani ili upisani na račun kod financijske ustanove sa sjedištem u nekoj drugoj državi članici ili u trećoj zemlji koja je stranka Sporazuma o EGP-u - Izuzeće u slučaju vrijednosnih papira deponiranih ili upisanih na račun kod financijske ustanove sa sjedištem u Belgiji))
   (2015/C 429/08)
   Jezik postupka: francuski

      Stranke

      Tužitelj: Europska komisija (zastupnici: J.-F. Brakeland i W. Roels, agenti)

      Tuženik: Kraljevina Belgija (zastupnici: J.-C. Halleux i M. Jacobs, agenti)

      Izreka

               1.

               Kraljevina Belgija povrijedila je obveze koje ima na temelju članka 56. UFEU-a i članka 36. Sporazuma o Europskom gospodarskom prostoru održavajući na snazi pravne propise prema kojima kamate na tražbine utjelovljene u belgijskim vrijednosnim papirima podliježu naplati poreza po odbitku kada su ti vrijednosni papiri deponirani ili upisani na račun kod financijske ustanove sa sjedištem u nekoj drugoj državi članici Europske unije, a ne u Kraljevini Belgiji, odnosno u trećoj zemlji koja je stranka Sporazuma o Europskom gospodarskom prostoru od 2. svibnja 1992., dok su takve kamate izuzete od poreza po odbitku kada su spomenuti vrijednosni papiri deponirani ili upisani na račun kod financijske institucije sa sjedištem u Belgiji.

               2.

               U preostalom dijelu tužba se odbija.

               3.

               Europska komisija i Kraljevina Belgija snose vlastite troškove.

      (1)  SL C 73, 2. 3. 2015.


title: Predmet C-322/11: Presuda Suda (prvo vijeće) od 7. studenog 2013. (zahtjev za prethodnu odluku Korkein hallinto-oikeus — Finska) — postupak koji je pokrenuo K (Prethodno pitanje — Članak 63. UFEU-a i 65. UFEU-a — Sloboda kretanja kapitala — Porezno zakonodavstvo države članice koje ne dozvoljava odbitak gubitka koji proizlazi iz prodaje nekretnine koja se nalazi u drugoj državi članici, od dobiti koja proizlazi iz prijenosa vrijednosnih papira u državi članici oporezivanja)

text:
               11.1.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 9/3

         Presuda Suda (prvo vijeće) od 7. studenog 2013. (zahtjev za prethodnu odluku Korkein hallinto-oikeus — Finska) — postupak koji je pokrenuo K
   (Predmet C-322/11) (1)

   (Prethodno pitanje - Članak 63. UFEU-a i 65. UFEU-a - Sloboda kretanja kapitala - Porezno zakonodavstvo države članice koje ne dozvoljava odbitak gubitka koji proizlazi iz prodaje nekretnine koja se nalazi u drugoj državi članici, od dobiti koja proizlazi iz prijenosa vrijednosnih papira u državi članici oporezivanja)
   2014/C 9/03
   Jezik postupka: finski

      Sud koji je uputio zahtjev

   Korkein hallinto-oikeus

      Stranka glavnog postupka

   K

      Predmet

   Zahtjev za prethodnu odluku — Korkein hallinto-oikeus — Tumačenje članaka 63. i 65. UFEU-a — Sloboda kretanja kapitala — Nacionalno porezno zakonodavstvo koje ne dozvoljava neograničenom poreznom obvezniku da iz dobiti koja proizlazi iz prijenosa vrijednosnih papira u državi članici oporezivanja odbije gubitak koji proizlazi iz prodaje nekretnine koja se nalazi u drugoj državi članici

      Izreka

   Porezni propis države članice, kao što je onaj o kojem je riječ u glavnom postupku, koji poreznom obvezniku koji prebiva u toj državi članici i koji je neograničeni obveznik poreza na dohodak ne dozvoljava da odbije gubitak koji proizlazi iz prijenosa nekretnine koja se nalazi u drugoj državi članici od prihoda od pokretne imovine koji su oporezivi u prvoj državi članici, dok bi to, pod određenim uvjetima, bilo moguće kad bi se nekretnina nalazila u prvoj državi članici, nije protivan članku 63. UFEU-a i 65. UFEU-a.

      (1)  SL C 252, 27.8.2011.


title: Predmet T-718/14: Presuda Općeg suda od 30. studenog 2015. – Hong Kong Group protiv OHIM-a WE Brand (W E) („Žig Zajednice — Postupak povodom prigovora — Prijava figurativnog žiga Zajednice W E — Raniji verbalni žig Zajednice WE — Relativni razlog za odbijanje — Nepostojanje vjerojatnosti dovođenja u zabludu — Članak 8., stavak 1., točka (b) Uredbe (EZ) br. 207/2009”)

text:
               25.1.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 27/53

         Presuda Općeg suda od 30. studenog 2015. – Hong Kong Group protiv OHIM-a WE Brand (W E)
   (Predmet T-718/14) (1)

   ((„Žig Zajednice - Postupak povodom prigovora - Prijava figurativnog žiga Zajednice W E - Raniji verbalni žig Zajednice WE - Relativni razlog za odbijanje - Nepostojanje vjerojatnosti dovođenja u zabludu - Članak 8., stavak 1., točka (b) Uredbe (EZ) br. 207/2009”))
   (2016/C 027/68)
   Jezik postupka: engleski

      Stranke

      Tužitelj: Hong Kong Group Oy (Vantaa, Finska) (zastupnik: J.-H. Spåre, odvjetnik)

      Tuženik: Ured za usklađivanje na unutarnjem tržištu (žigovi i dizajni) (zastupnik: S. Bonne, agent)

      Druga stranka u postupku pred žalbenim vijećem OHIM-a, intervenijent u postupku pred Općim sudom: WE Brand Sàrl (Luxembourg, Luksemburg) (zastupnici: R. van Oerle i E. de Groot, odvjetnici)

      Predmet

   Tužba podnesena protiv odluke drugog žalbenog vijeća OHIM-a od 4. kolovoza 2014. (predmet R 2305/2013-2), donesene u postupku povodom prigovora između društava WE Brand Sàrl i Hong Kong Group Oy.

      Izreka

               1.

               Poništava se odluka drugog žalbenog vijeća Ureda za usklađivanje na unutarnjem tržištu (žigovi i dizajni) (OHIM) od 4. kolovoza 2014. (predmet R 2305/2013 2), donesena u postupku povodom prigovora između društava WE Brand Sàrl i Hong Kong Group Oy., kao i odluka Odjela za prigovore OHIM-a od 30. rujna 2013.

               2.

               Prigovor se odbija.

               3.

               OHIM i WE Brand će snositi vlastite troškove kao i one društva Hong Kong Group, uključujući troškove društva Hong Kong Group koji su bili neophodni u postupku pred žalbenim vijećem OHIM-a.

      (1)  SL C 431, 1. 12. 2014.


title: Predmet T-656/14: Presuda Općeg suda od 28. lipnja 2016. – Peri protiv EUIPO-a (Oblik stege oplate) [„Žig Europske unije — Prijava trodimenzionalnog žiga Europske unije — Oblik stege oplate — Relativni razlog za odbijanje — Znak koji se sastoji isključivo od oblika proizvoda potrebnog za postizanje nekog tehničkog rezultata — Članak 7. stavak 1. točka (e) podtočka (ii) Uredbe (EZ) br. 207/2009”]

text:
               8.8.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 287/20

         Presuda Općeg suda od 28. lipnja 2016. – Peri protiv EUIPO-a (Oblik stege oplate)
   (Predmet T-656/14) (1)

   ([„Žig Europske unije - Prijava trodimenzionalnog žiga Europske unije - Oblik stege oplate - Relativni razlog za odbijanje - Znak koji se sastoji isključivo od oblika proizvoda potrebnog za postizanje nekog tehničkog rezultata - Članak 7. stavak 1. točka (e) podtočka (ii) Uredbe (EZ) br. 207/2009”])
   (2016/C 287/24)
   Jezik postupka: njemački

      Stranke

      Tužitelj: Peri GmbH (Weißenhorn, Njemačka) (zastupnici: A. Bognár i M. Eck, odvjetnici)

      Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (zastupnik: D. Walicka, agent)

      Predmet

   Tužba protiv odluke prvog žalbenog vijeća EUIPO-a od 26. lipnja 2014. (predmet R 1178/2013-1) koja se odnosi na prijavu za registraciju trodimenzionalnog znaka koji predstavlja oblik stege oplate kao žiga Europske unije.

      Izreka

               1.

               Tužba se odbija.

               2.

               Društvu Peri GmbH nalaže se snošenje troškova.

      (1)  SL C 388, 3. 11. 2014.


title: Predmet C-516/15 P: Žalba koju je 24. rujna 2015. podnio Akzo Nobel NV, Akzo Nobel Chemicals GmbH, Akzo Nobel Chemicals BV protiv presude Općeg suda (četvrto vijeće) od 15. srpnja 2015. u predmetu T-47/10, Akzo Nobel NV, Akzo Nobel Chemicals GmbH, Akzo Nobel Chemicals BV, Akcros Chemicals Ltd protiv Europske komisije

text:
               7.12.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 406/22

         Žalba koju je 24. rujna 2015. podnio Akzo Nobel NV, Akzo Nobel Chemicals GmbH, Akzo Nobel Chemicals BV protiv presude Općeg suda (četvrto vijeće) od 15. srpnja 2015. u predmetu T-47/10, Akzo Nobel NV, Akzo Nobel Chemicals GmbH, Akzo Nobel Chemicals BV, Akcros Chemicals Ltd protiv Europske komisije
   (Predmet C-516/15 P)
   (2015/C 406/23)
   Jezik postupka: engleski

      Stranke

      Žalitelji: Akzo Nobel NV, Akzo Nobel Chemicals GmbH, Akzo Nobel Chemicals BV (zastupnici: C. Swaak, R. Wesseling, advocaten)

      Druga stranka u postupku: Europska komisija, Akcros Chemicals Ltd

      Zahtjev

   Žalitelji tvrde da bi Sud trebao:

               —

               ukinuti presudu Općeg suda od 15. srpnja 2015. u predmetu T-47/10 u u dijelu u kojem je utvrđeno da se kazne koje su isprva nametnute društvima Akzo Nobel Chemicals GmbH i Akzo Nobel Chemicals B.V. zbog njihova sudjelovanja u povredama ipak mogu pripisati društvu Akzo Nobel N.V. nakon što je Opći sud te kazne poništio;

               —

               poništiti odluku iz 2009. u dijelu u kojem je utvrđeno sudjelovanje društava Akzo Nobel Chemicals GmbH i AkzoNobel Chemicals B.V. u povredama, osobito članak 1. stavak 1. točku (b) i članak 1. stavak 2. točku (b);

               —

               poništiti odluku iz 2009. u dijelu u kojem pripisuje odgovornost i/ili kaznu društvu Akzo Nobel N.V. na temelju nezakonitog postupanja društava Akzo Nobel Chemicals GmbH i AkzoNobel Chemicals B.V, te osobito članak 1. stavak 1. točku (a) za razdoblje od 24. veljače 1987. do 28. lipnja 1993. te članak 1. stavak 2. točku (a) za razdoblje od 11. rujna 1991. do 28. lipnja 1993. i/ili članak 2. stavke 6. i 23.; ili podredno

               —

               ukinuti presudu Općeg suda od 15. srpnja 2015. u predmetu T-47/10 te vratiti predmet Općem sudu na ponovno suđenje kako bi donio odluke o meritumu; i

               —

               naložiti Komisiji snošenje tršokova ove žalbe.

      Žalbeni razlozi i glavni argumenti

   U prilog žalbi, žalitelji navode da je Opći sud počinio pogrešku koja se tiče prava u primjeni pravila koja se odnose na odgovornost matičnih društava time što je zaključio da se odgovornost za kazne koje su prvotno bile nametnute društvima kćerima, ali ih je Opći sud poništio, ipak može pripisati društvu Akzo Nobel N.V.
   U situaciji poput one o kojoj je ovdje riječ u kojoj odgovornost matičnog društva proizlazi jedino iz odgovornosti društava kćeri, odgovornost tog matičnog društva ne može prekoračiti odgovornost za koju su društva kćeri u konačnici odgovorna. Zbog toga, poništenje kazni nametnutih društvima Akzo Nobel Chemicals GmbH i Akzo Nobel Chemicals B.V. trebalo je dovesti do poništenja kazne nametnute društvu Akzo Nobel N.V.
   To je još bitnije u ovom slučaju u kojem je poništenje kazni nametnutih društvima Akzo Nobel Chemicals GmbH i Akzo Nobel Chemicals B.V. trebalo također dovesti do poništenja čitave odluke u odnosu na ta dva pravna subjekta.
   Slijedom odluke Suda EU u predmetu ArcelorMittal, Komisija se 2011. suočila s činjenicom zastare svoje ovlasti nametanja kazne društvima Elementis i Ciba/BASF. Komisija je zatim odlučila staviti izvan snage svoju čitavu odluku iz 2009. u dijelu u kojem je bila upućena bilo kojem pravnom subjektu koji pripada tim društvima.
   Da je Komisija jednako postupila u odnosu na društva Akzo Nobel Chemicals GmbH i Akzo Nobel Chemicals B.V., koji su se nalazili u istom položaju, stavila bi izvan snage svoju odluku kojom je utvrdila da su ta društva u početku sudjelovala u povredi.Da je u odnosu na te položaje postupano na jednak način, ne bi došlo do otvaranja pitanja pripisivanja odgovornosti budući da uopće nije bilo potrebe ni pravnog temelja za pripisivanje bilo kakve odgovornosti za kaznu društvu Akzo Nobel N.V.


title: Predmet C-349/13: Zahtjev za prethodnu odluku koji je podnio Naczelny Sąd Administracyjny (Poljska) dana 25. lipnja 2013. — Minister Finansów protiv Oil Trading Poland Sp. z o.o. w Szczecinie

text:
               21.9.2013

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 274/2

         Zahtjev za prethodnu odluku koji je podnio Naczelny Sąd Administracyjny (Poljska) dana 25. lipnja 2013. — Minister Finansów protiv Oil Trading Poland Sp. z o.o. w Szczecinie
   (Predmet C-349/13)
   2013/C 274/07

   Predmetni postupak pokrenut je prije 1. srpnja 2013., datuma pristupanja Republike Hrvatske Europskoj uniji.


title: Predmet T-46/17: Tužba podnesena 26. siječnja 2017. – TDH Group protiv EUIPO-a – Comercial de Servicios Agrigan (Pet Cuisine)

text:
               13.3.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 78/39

         Tužba podnesena 26. siječnja 2017. – TDH Group protiv EUIPO-a – Comercial de Servicios Agrigan (Pet Cuisine)
   (Predmet T-46/17)
   (2017/C 078/54)
   Jezik na kojem je tužba podnesena: engleski

      Stranke

      Tužitelj: TDH Group (Bruxelles, Belgija) (zastupnik: D. Chen, odvjetnik)

      Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO)

      Druga stranka pred žalbenim vijećem: Comercial de Servicios Agrigan, SA (Huesca, Španjolska)

      Podaci o postupku pred EUIPO-om

      Podnositelj prijave: tužitelj

      Predmetni sporni žig: međunarodna registracija žiga u kojoj je naznačena Europska unija br. 1 203 373 u odnosu na figurativni žig s verbalnim elementom „Pet Cuisine”

      Postupak pred EUIPO-om: postupak povodom prigovora

      Pobijana odluka: odluka drugog žalbenog vijeća EUIPO-a od 10. studenoga 2016. u predmetu R 685/2016-2

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

               —

               poništi pobijanu odluku;

               —

               naloži EUIPO-u snošenje troškova.

      Tužbeni razlog

               —

               povreda članka 8. stavka 1. točke (b) Uredbe br. 207/2009.


title: Predmet T-434/11: Presuda Općeg suda od 6. rujna 2013. — Europäisch-Iranische Handelsbank protiv Vijeća ( „Zajednička vanjska i sigurnosna politika — Mjere ograničavanja protiv Irana s ciljem sprečavanja širenja nuklearnog oružja — Zamrzavanje financijskih sredstava — Obveza obrazlaganja — Prava na obranu — Pravo na učinkovitu sudsku zaštitu — Očita pogreška u ocjeni — Pravo vlasništva — Proporcionalnost” )

text:
               19.10.2013

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 304/16

         Presuda Općeg suda od 6. rujna 2013. — Europäisch-Iranische Handelsbank protiv Vijeća
   (Predmet T-434/11) (1)

   (Zajednička vanjska i sigurnosna politika - Mjere ograničavanja protiv Irana s ciljem sprečavanja širenja nuklearnog oružja - Zamrzavanje financijskih sredstava - Obveza obrazlaganja - Prava na obranu - Pravo na učinkovitu sudsku zaštitu - Očita pogreška u ocjeni - Pravo vlasništva - Proporcionalnost)
   2013/C 304/26
   Jezik postupka: engleski

      Stranke

      Tužitelj: Europäisch-Iranische Handelsbank AG (Hamburg, Njemačka) (zastupnici: prvotno S. Ashley, S. Gadhia, solicitors, H. Hohmann, odvjetnik, D. Wyatt, QC, i R. Blakeley, barrister, zatim S. Ashley, H. Hohmann, D. Wyatt, R. Blakeley, S. Jeffrey i A. Irvine, solicitors)

      Tuženik: Vijeće Europske unije (zastupnici: F. Naert i R. Liudvinaviciute-Cordeiro, agenti)

      Intervenijenti koji podržavaju tuženika: Europska komisija (zastupnici: prvotno E. Paasivirta i S. Boelaert, zatim E. Paasivirta i M. Konstantinidis, agenti); i Ujedinjena Kraljevina Velika Britanije i Sjeverne Irske (zastupnici: S. Behzadi-Spencer, A. Robinson i C. Murrell, agenti, uz asistenciju J. Swift, QC, i R. Palmer, barrister)

      Predmet

   Zahtjev za poništenje, kao prvo, Odluke Vijeća 2011/299/ZVSP od 23. svibnja 2011. o izmjeni Odluke 2010/413/ZVSP o mjerama ograničavanja protiv Irana (SL L 136, str. 65.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 18., svezak 9., str. 197.), kao drugo, Uredbe Vijeća (EU) br. 503/2011 od 23. svibnja 2011. o provedbi Uredbe (EU) br. 961/2010 o mjerama ograničavanja protiv Irana (SL L 136, str. 26.), kao treće, Odluke Vijeća 2011/783/ZVSP od 1. prosinca 2011. o izmjeni Odluke 2010/413/ZVSP o mjerama ograničavanja protiv Irana (SL L 319, str. 71.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 18., svezak 11., str. 104.), kao četvrto, Provedbene uredbe Vijeća (EU) br. 1245/2011 od 1. prosinca 2011. o provedbi Uredbe (EU) br. 961/2010 o mjerama ograničavanja protiv Irana (SL L 319, str. 11.), i, kao peto, Uredbe Vijeća (EU) br. 267/2012 od 23. ožujka 2012. o mjerama ograničavanja protiv Irana i stavljanju izvan snage Uredbe (EU) br. 961/2010 (SL L 88, str. 1.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 18., svezak 4., str. 194.), u dijelu u kojem se ti akti odnose na tužitelja.

      Izreka

               1.

               Poništavaju se Uredba Vijeća (EU) br. 503/2011 od 23. svibnja 2011. o provedbi Uredbe (EU) br. 961/2010 o mjerama ograničavanja protiv Irana i Odluka Vijeća 2011/299/ZVSP od 23. svibnja 2011. o izmjeni Odluke 2010/413/ZVSP o mjerama ograničavanja protiv Irana u dijelu u kojem se odnose na Europäisch-Iranische Handelsbank AG.

               2.

               U preostalom dijelu tužba se odbija.

               3.

               Europäisch-Iranische Handelsbank snosit će, osim triju petina vlastitih troškova, i tri petine troškova Vijeća Europske unije.

               4.

               Vijeće će snositi, osim dviju petina vlastitih troškova, i dvije petine troškova Europäisch-Iranische Handelsbank.

               5.

               Ujedinjena Kraljevina Velike Britanije i Sjeverne Irske i Komisija snosit će vlastite troškove.

      (1)  SL C 282, 24.9.2011.


title: Predmet C-30/14: Presuda Suda (drugo vijeće) od 15. siječnja 2015. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Hoge Raad der Nederlanden – Nizozemska) – Ryanair Ltd protiv PR Aviationa BV (Zahtjev za prethodnu odluku – Direktiva 96/9/EZ – Pravna zaštita baza podataka – Baza podataka koja nije zaštićena ni autorskim pravom ni pravom sui generis – Ugovorno ograničenje prava korisnika baze podataka)

text:
               2.3.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 73/8

      Presuda Suda (drugo vijeće) od 15. siječnja 2015. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Hoge Raad der Nederlanden – Nizozemska) – Ryanair Ltd protiv PR Aviationa BV
      (Predmet C-30/14) (1)

      (Zahtjev za prethodnu odluku - Direktiva 96/9/EZ - Pravna zaštita baza podataka - Baza podataka koja nije zaštićena ni autorskim pravom ni pravom sui generis - Ugovorno ograničenje prava korisnika baze podataka)
      (2015/C 073/10)
      Jezik postupka: nizozemski

         Sud koji je uputio zahtjev

      Hoge Raad der Nederlanden

         Stranke glavnog postupka

         Tužitelj: Ryanair Ltd

         Tuženik: PR Aviation BV

         Izreka

      Direktivu 96/9/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 11. ožujka 1996. o pravnoj zaštiti baza podataka treba tumačiti na način da nije primjenjiva na bazu podataka koja nije zaštićena na temelju te direktive ni autorskim pravom ni pravom sui generis, zbog čega članak 6. stavak 1. te članci 8. i 15. navedene direktive nisu zapreka da stvaratelj takve baze podataka, ne dirajući time u mjerodavno nacionalno pravo, trećim osobama ugovorno ograniči korištenje bazom.

         (1)  SL C 5.5.2014., str.135.


title: Predmet C-165/14: Presuda Suda (veliko vijeće) od 13. rujna 2016. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Tribunal Supremo – Španjolska) – Alfredo Rendón Marín protiv Administración del Estado (Zahtjev za prethodnu odluku — Građanstvo Unije — Članci 20. i 21. UFEU-a — Direktiva 2004/38/EZ — Pravo boravka u državi članici državljanina treće zemlje s ranijom kaznenom osudom — Roditelj koji ima isključivo pravo na čuvanje i odgoj dvoje maloljetnika, građana Unije — Prvo dijete državljanin države članice boravka — Drugo dijete državljanin druge države članice — Nacionalno zakonodavstvo koje isključuje izdavanje dozvole boravka tom izravnom srodniku u uzlaznoj liniji zbog ranije kaznene osude — Uskrata boravka koja može uključivati obvezu da djeca napuste područje Unije)

text:
               14.11.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 419/2

         Presuda Suda (veliko vijeće) od 13. rujna 2016. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Tribunal Supremo – Španjolska) – Alfredo Rendón Marín protiv Administración del Estado
   (Predmet C-165/14) (1)

   ((Zahtjev za prethodnu odluku - Građanstvo Unije - Članci 20. i 21. UFEU-a - Direktiva 2004/38/EZ - Pravo boravka u državi članici državljanina treće zemlje s ranijom kaznenom osudom - Roditelj koji ima isključivo pravo na čuvanje i odgoj dvoje maloljetnika, građana Unije - Prvo dijete državljanin države članice boravka - Drugo dijete državljanin druge države članice - Nacionalno zakonodavstvo koje isključuje izdavanje dozvole boravka tom izravnom srodniku u uzlaznoj liniji zbog ranije kaznene osude - Uskrata boravka koja može uključivati obvezu da djeca napuste područje Unije))
   (2016/C 419/02)
   Jezik postupka: španjolski

      Sud koji je uputio zahtjev

   Tribunal Supremo

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelj: Alfredo Rendón Marín

      Tuženik: Administración del Estado

      Izreka

   Članak 21. UFEU-a i Direktivu 2004/38/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 29. travnja 2004. o pravu građana Unije i članova njihovih obitelji na slobodno kretanje i [boravak] na području države članice, kojom se izmjenjuje Uredba (EEZ) br. 1612/68 i stavljaju izvan snage direktive 64/221/EEZ, 68/360/EEZ, 72/194/EEZ, 73/148/EEZ, 75/34/EEZ, 75/35/EEZ, 90/364/EEZ, 90/365/EEZ i 93/96/EEZ, treba tumačiti na način da im se protivi nacionalni propis kojim se određuje automatsko odbijanje izdavanja dozvole boravka državljaninu treće zemlje, roditelju maloljetnog djeteta građanina Unije, državljanina države članice različite od države članice domaćina, koje taj roditelj uzdržava i s kojim ono boravi u državi članici domaćinu, samo zbog okolnosti ranije kaznene osude.
   Članak 20. UFEU-a treba tumačiti na način da mu se protivi taj isti nacionalni propis kojim se određuje automatsko odbijanje izdavanja dozvole boravka državljaninu treće zemlje, roditelju maloljetne djece građana Unije za koju taj roditelj ima isključivo pravo na čuvanje i odgoj, samo zbog okolnosti ranije kaznene osude, kada to odbijanje dovodi do toga da ta djeca moraju napustiti područje Unije.

      (1)  SL C 175, 10. 6. 2014.


title: Predmet T-378/17: Tužba podnesena 8. lipnja 2017. – La Zaragozana protiv EUIPO-a – Heineken Italia (CERVISIA)

text:
               7.8.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 256/39

         Tužba podnesena 8. lipnja 2017. – La Zaragozana protiv EUIPO-a – Heineken Italia (CERVISIA)
   (Predmet T-378/17)
   (2017/C 256/44)
   Jezik na kojem je tužba podnesena: engleski

      Stranke

      Tužitelj: La Zaragozana, SA (Zaragoza, Španjolska) (zastupnik: L. Broschat García, odvjetnik)

      Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO)

      Druga stranka u postupku pred žalbenim vijećem: Heineken Italia SpA (Pollein, Italija)

      Podaci o postupku pred EUIPO-om

      Podnositelj prijave: druga stranka pred žalbenim vijećem

      Predmetni sporni žig: figurativni žig Europske unije s verbalnim elementom „CERVISIA” – prijava za registraciju br. 13 395 397

      Postupak pred EUIPO-om: postupak povodom prigovora

      Pobijana odluka: odluka petog žalbenog vijeća EUIPO-a od 13. ožujka 2017. u predmetu R 1241/2016-5

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

               —

               poništi pobijanu odluku.

      Tužbeni razlog

               —

               povreda članka 8. stavka 1. točke (b) Uredbe br. 207/2009.


title: Predmet T-646/11: Presuda Općeg suda od 23. rujna 2014. – Ipatau protiv Vijeća ( „Zajednička vanjska i sigurnosna politika — Mjere ograničavanja protiv Bjelarusa — Zamrzavanje sredstava i gospodarskih izvora — Ograničenje ulaska u područje Unije i tranzita preko područja Unije — Tužba za poništenje — Rok za tužbu — Dopuštenost — Obveza obrazlaganja — Prava obrane — Pogreška u ocjeni” )

text:
               3.11.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 388/9

         Presuda Općeg suda od 23. rujna 2014. – Ipatau protiv Vijeća
   (Predmet T-646/11) (1)

   ((„Zajednička vanjska i sigurnosna politika - Mjere ograničavanja protiv Bjelarusa - Zamrzavanje sredstava i gospodarskih izvora - Ograničenje ulaska u područje Unije i tranzita preko područja Unije - Tužba za poništenje - Rok za tužbu - Dopuštenost - Obveza obrazlaganja - Prava obrane - Pogreška u ocjeni”))
   2014/C 388/09
   Jezik postupka: francuski

      Stranke

      Tužitelj: Vadzim Ipatau (Minsk, Bjelarus) (zastupnik: M. Michalauskas, odvjetnik)

      Tuženik: Vijeće Europske unije (zastupnici: F. Naert i B. Driessen, agenti)

      Predmet

   Zahtjev za poništenje Odluke Vijeća 2011/666/ZVSP od 10. listopada 2011. o izmjeni Odluke 2010/639/ZVSP o mjerama ograničavanja u odnosu na Bjelarus (SL L 265, str. 17.) u dijelu u kojem se odnosi na tužitelja, Provedbene uredbe Vijeća (EU) br. 1000/2011 od 10. listopada 2011. o provedbi članka 8.a stavka 1. Uredbe (EZ) br. 765/2006 o mjerama ograničavanja u odnosu na Bjelarus (SL L 265, str. 8.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 18., svezak 14., str. 40.), u dijelu u kojem se odnosi na tužitelja, Odluke Vijeća od 14. studenoga 2011. kojom je odbijen tužiteljev zahtjev da se njegovo ime ukloni iz Odluke Vijeća 2011/69/ZVSP od 31. siječnja 2011. o izmjeni Odluke Vijeća 2010/639/ZVSP o mjerama ograničavanja protiv određenih dužnosnika Bjelarusa (SL L 28, str. 40.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 18., svezak 9., str. 174.) i Provedbene uredbe Vijeća (EU) br. 84/2011 od 31. siječnja 2011. o izmjeni Uredbe (EZ) br. 765/2006 o mjerama ograničavanja protiv predsjednika Lukašenka i određenih dužnosnika Bjelarusa (SL L 28, str. 17.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 18., svezak 9., str. 159.), i poništenje Odluke Vijeća 2012/642/ZVSP od 15. listopada 2012. o mjerama ograničavanja protiv Bjelarusa (SL L 285, str. 1.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 18., svezak 10., str. 257.) i Provedbene uredbe Vijeća (EU) br. 1017/2012 od 6. studenoga 2012. o provedbi članka 8.a stavka 1. Uredbe (EZ) br. 765/2006 o mjerama ograničavanja u odnosu na Bjelarus (SL L 307, str. 7.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 18., svezak 11., str. 209.), u dijelu u kojem se odnose na tužitelja.

      Izreka

               1.

               Tužba se odbija.

               2.

               Vadzimu Ipatau nalaže se, pored vlastitih troškova, snošenje troškova Vijeća Europske unije.

      (1)  SL C 258, 25.8.2012.


title: Predmet C-131/16: Presuda Suda (osmo vijeće) od 11. svibnja 2017. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Krajowa Izba Odwoławcza – Poljska) – Archus sp. z o.o., Gama Jacek Lipik protiv Polskie Górnictwo Naftowe i Gazownictwo S.A. (Zahtjev za prethodnu odluku — Javna nabava — Direktiva 2004/17/EZ — Načela sklapanja ugovora — Članak 10. — Načelo jednakog postupanja prema ponuditeljima — Obveza naručitelja da od ponuditelja zatraže izmjene ili dopune ponude — Pravo naručitelja da u slučaju odbijanja zadrži bankarsku garanciju — Direktiva 92/13/EEZ — Članak 1. stavak 3. — Postupci preispitivanja — Odluka o dodjeli ugovora o javnoj nabavi — Isključenje ponuditelja — Tužba za poništenje — Pravni interes)

text:
               24.7.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 239/13

         Presuda Suda (osmo vijeće) od 11. svibnja 2017. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Krajowa Izba Odwoławcza – Poljska) – Archus sp. z o.o., Gama Jacek Lipik protiv Polskie Górnictwo Naftowe i Gazownictwo S.A.
   (Predmet C-131/16) (1)

   ((Zahtjev za prethodnu odluku - Javna nabava - Direktiva 2004/17/EZ - Načela sklapanja ugovora - Članak 10. - Načelo jednakog postupanja prema ponuditeljima - Obveza naručitelja da od ponuditelja zatraže izmjene ili dopune ponude - Pravo naručitelja da u slučaju odbijanja zadrži bankarsku garanciju - Direktiva 92/13/EEZ - Članak 1. stavak 3. - Postupci preispitivanja - Odluka o dodjeli ugovora o javnoj nabavi - Isključenje ponuditelja - Tužba za poništenje - Pravni interes))
   (2017/C 239/17)
   Jezik postupka: poljski

      Sud koji je uputio zahtjev

   Krajowa Izba Odwoławcza

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelji: Archus sp. z o.o., Gama Jacek Lipik

      Tuženik: Polskie Górnictwo Naftowe i Gazownictwo S.A.

      uz sudjelovanje: Digital-Center sp. z o.o.

      Izreka

               1.

               Načelo jednakog postupanja prema gospodarskim subjektima, utvrđeno u članku 10. Direktive 2004/17/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 31. ožujka 2004. o usklađivanju postupaka nabave subjekata koji djeluju u sektoru vodnog gospodarstva, energetskom i prometnom sektoru te sektoru poštanskih usluga, treba tumačiti na način da mu se protivi to da javni naručitelj u okviru javne nabave pozove ponuditelja da dostavi izjave ili dokumente zahtijevane u dokumentaciji za nadmetanje, a koji nisu bili dostavljeni u roku određenom za podnošenje ponuda. Taj se članak međutim ne protivi tomu da javni naručitelj pozove ponuditelja da pojasni ponudu ili ispravi očitu materijalnu pogrešku koju ona sadržava, pod uvjetom da je takav poziv upućen svim ponuditeljima u istoj situaciji, da se prema svim ponuditeljima postupa na jednak i pravedan način i da se to pojašnjenje odnosno ispravak ne mogu izjednačiti s podnošenjem nove ponude, što treba provjeriti sud koji je uputio zahtjev.

               2.

               Direktivu Vijeća 92/13/EZ od 25. veljače 1992. o usklađivanju zakona i drugih propisa o primjeni pravila Zajednice u postupcima nabave subjekata koji djeluju u sektoru vodnoga gospodarstva, energetskom, prometnom i telekomunikacijskom sektoru, kako je izmijenjena Direktivom 2007/66/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 11. prosinca 2007., treba tumačiti na način da se, u situaciji poput one u glavnom postupku, u kojoj su u postupku javne nabave podnesene dvije ponude i u kojoj je javni naručitelj donio dvije istodobne odluke od kojih se jedna odnosi na odbijanje ponude jednog ponuditelja, a druga na dodjelu ugovora drugome, odbijenom ponuditelju koji je podnio pravno sredstvo protiv tih dviju odluka mora omogućiti da zatraži isključenje ponude uspješnog ponuditelja jer pojam „određeni ugovor” u smislu članka 1. stavka 3. Direktive 92/13, kako je izmijenjena Direktivom 2007/66, može, ovisno o slučaju, obuhvaćati eventualno pokretanje novog postupka javne nabave.

      (1)  SL C 211, 13. 6. 2016.


title: Predmet F-67/14: Presuda Službeničkog suda (sudac pojedinac) od 25. lipnja 2015. – Mikulik protiv Vijeća (Javna služba — Dužnosnici — Probni rad — Produljenje trajanja probnog rada — Otkaz na kraju razdoblja probnog rada — Probni rad obavljen u neregularnim uvjetima)

text:
               3.8.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 254/24

         Presuda Službeničkog suda (sudac pojedinac) od 25. lipnja 2015. – Mikulik protiv Vijeća
   (Predmet F-67/14) (1)

   ((Javna služba - Dužnosnici - Probni rad - Produljenje trajanja probnog rada - Otkaz na kraju razdoblja probnog rada - Probni rad obavljen u neregularnim uvjetima))
   (2015/C 254/27)
   Jezik postupka: francuski

      Stranke

      Tužitelj: Filip Mikulik (Prag, Češka Republika) (zastupnik: M. Velardo, odvjetnik)

      Tuženik:Vijeće Europske unije (zastupnici: M. Bauer i M. Veiga, agenti)

      Predmet

   Zahtjev za poništenje odluke o otkazu tužitelju na kraju probnog rada i naknadu neimovinske štete koju je navodno pretrpio.

      Izreka presude

               1.

               Odbija se tužba.

               2.

               F. Mikulik snosi vlastite troškove i nalaže mu se snositi troškove Vijeća Europske unije.

      (1)  SL C 380, 27. 10. 2014., str.26.


title: Predmet C-378/13: Tužba podnesena 2. srpnja 2013. — Europska komisija protiv Helenske Republike

text:
               7.9.2013

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 260/23

         Tužba podnesena 2. srpnja 2013. — Europska komisija protiv Helenske Republike
   (Predmet C-378/13)
   2013/C 260/58
   Jezik postupka: grčki

      Stranke

      Tužitelj: Europska komisija (zastupnici: M. Patakia i A. Alcover San Pedro)

      Tuženik: Helenska Republika

      Tužbeni zahtjev

               —

               Utvrditi da Helenska Republika, time što nije poduzela mjere kako bi postupila sukladno presudi Suda od 6. listopada 2005. u predmetu C-502/03, Komisija protiv Helenske Republike, nije ispunila svoje obveze propisane u članku 260. stavku 1. UFEU-a.

               —

               Naložiti Helenskoj Republici plaćanje novčane kazne Komisiji u iznosu od 71 193,60 eura za svaki dan zakašnjenja u postupanju sukladno presudi donesenoj u predmetu C-502/03, počevši od dana donošenja presude u ovom postupku pa do dana postupanja sukladno presudi u predmetu C-502/03.

               —

               Naložiti Helenskoj Republici plaćanje Komisiji dnevnog paušalnog iznosa od 7 786,80 eura, počevši od dana donošenja presude u predmetu C-502/03 do dana donošenja presude u ovom predmetu ili do dana postupanja sukladno presudi donesenoj u predmetu C-502/03, ovisno o tome koji je od navedenih datuma ranije nastupio.

               —

               Naložiti Helenskoj Republici snošenje troškova.

      Pravni navodi i glavni argumenti

               1.

               U presudi od 6. listopada 2005. u predmetu C-502/03, Komisija protiv Helenske Republike, Sud je odlučio kako slijedi:

                           1.

                           Budući da Helenska Republika nije poduzela potrebne mjere kojima bi se osiguralo poštivanje članaka 4., 8. i 9. Direktive Vijeća 75/442/EEZ od 15. srpnja 1975. o otpadu, kako je izmijenjena Direktivom Vijeća 91/156/EEZ od 18. ožujka 1991., povrijedila je svoje obveze na temelju te Direktive.

                           2.

                           Helenskoj Republici nalaže se snošenje troškova.

               2.

               Članak 260. stavak 1. Ugovora o funkcioniranju Europske unije predviđa da ako Sud Europske unije ustanovi da država članica nije ispunila neku obvezu na temelju Ugovora, ta je država dužna poduzeti potrebne mjere kako bi postupila sukladno presudi Suda.

               3.

               Komisija je u okviru predsudskog postupka predviđenog u članku 260. UFEU-a poslala Helenskoj Republici pismo opomene i ponovljeno pismo opomene kojima ju je pozvala na očitovanje o mjerama poduzetim kako bi se postupilo sukladno spomenutoj presudi.

               4.

               Nakon što je ocijenila odgovore koje je Helenska Republika dala na gore navedene opomene, a posebice s obzirom na osam izvješća o napretku koje je izradila Helenska Republika, Komisija je ustanovila da Helenska Republika ni sedam godina nakon donošenja gore spomenute presude nije poduzela potrebne mjere nužne za postupanje sukladno presudi Suda od 6. listopada 2005. u predmetu C-502/03 pa je odlučila podići tužbu predviđenu člankom 260. stavkom 2. UFEU-a.


title: Predmet C-421/15 P: Žalba koju je 29. srpnja 2015. podnio Yoshida Metal Industry Co. Ltd protiv presude Općeg suda (sedmo vijeće) od 21. svibnja 2015. u spojenim predmetima T-331/10 RENV i T-416/10 RENV, Yoshida Metal Industry Co. Ltd protiv Ureda za usklađivanje na unutarnjem tržištu (žigovi i dizajni) (OHIM)

text:
               23.11.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 389/13

         Žalba koju je 29. srpnja 2015. podnio Yoshida Metal Industry Co. Ltd protiv presude Općeg suda (sedmo vijeće) od 21. svibnja 2015. u spojenim predmetima T-331/10 RENV i T-416/10 RENV, Yoshida Metal Industry Co. Ltd protiv Ureda za usklađivanje na unutarnjem tržištu (žigovi i dizajni) (OHIM)
   (Predmet C-421/15 P)
   (2015/C 389/15)
   Jezik postupka: engleski

      Stranke

      Žalitelj: Yoshida Metal Industry Co. Ltd (zastupnici: J. Cohen, Solicitor, G. Hobbs QC, T. St Quintin, barrister)

      Druga stranka u postupku: Ured za usklađivanje na unutarnjem tržištu (žigovi i dizajni) (OHIM), Pi-Design AG, Bodum France, Bodum Logistics A/S

      Žalbeni zahtjev

   Žalitelj prije svega od Suda zahtijeva da:

               a)

               ukine presudu Općeg suda (sedmo vijeće) od 21. svibnja 2015., Yoshida Metal Industry/OHIM, T-331/10 RENV i T-416/10 RENV;

               b)

               usvoji žaliteljevu tužbu Općem sudu radi poništenja odluke prvog žalbenog vijeća OHIM-a od 20. svibnja 2010. u predmetu R 1235/2008-1 i poništi spomenutu odluku;

               c)

               usvoji žaliteljevu tužbu Općem sudu radi poništenja odluke prvog žalbenog vijeća OHIM-a od 20. svibnja 2010. u predmetu R 1237/2008-1 i poništi spomenutu odluku;

               d)

               naloži OHIM-u i intervenijentima snošenje vlastitih troškova i onih koji su nastali žalitelju, uključujući i troškove za koje je u presudi Suda od 6. ožujka 2013., Pi-Design i dr./Yoshida Metal Industry, C-337/12 P do C-340/12 P utvrđeno da će se o njima odlučiti naknadno.

         Ako Sud ne prihvati glavni zahtjev, žalitelj od Suda podredno zahtijeva da:

               a)

               ukine presudu Općeg suda (sedmo vijeće) od 21. svibnja 2015., Yoshida Metal Industry/OHIM, T-331/10 RENV i T-416/10 RENV u dijelu koji se odnosi na sljedeće proizvode za koje su registrirani žigovi Zajednice br. 1371244 i 1372580: brusevi i držači za bruseve iz razreda 8.; posude za kućanstvo ili za kuhinju (koji nisu od plemenitih metala ili presvučeni istima) i stalci za noževe iz razreda 21.;

               b)

               usvoji žaliteljevu tužbu Općem sudu radi poništenja odluke prvog žalbenog vijeća OHIM-a od 20. svibnja 2010. u predmetu R 1235/2008-1 i poništi spomenutu odluku u dijelu koji se odnosi na sljedeće proizvode za koji je registriran žig Zajednice br. 1371244: brusevi i držači za bruseve iz razreda 8.; posude za kućanstvo ili za kuhinju (koji nisu od plemenitih metala ili presvučeni istima) i stalci za noževe iz razreda 21.;

               c)

               usvoji žaliteljevu tužbu Općem sudu radi poništenja odluke prvog žalbenog vijeća OHIM-a od 20. svibnja 2010. u predmetu R 1237/2008-1 i poništi spomenutu odluku u dijelu koji se odnosi na sljedeće proizvode za koji je registriran žig Zajednice br. 1372580: brusevi i držači za bruseve iz razreda 8.; posude za kućanstvo ili za kuhinju (koji nisu od plemenitih metala ili presvučeni istima) i stalci za noževe iz razreda 21.;

               d)

               naloži OHIM-u i intervenijentima snošenje vlastitih troškova i onih koji su nastali žalitelju, uključujući i troškove za koje je u presudi Suda od 6. ožujka 2013., Pi-Design i dr./Yoshida Metal Industry, C-337/12 P do C-340/12 P utvrđeno da će se o njima odlučiti naknadno.

      Žalbeni razlozi i glavni argumenti

   Žalitelj u prilog svojoj žalbi ističe dva žalbena razloga:

               a)

               prvi, koji se temelji na tome da je Opći sud povrijedio članak 7. stavak 1. točku (e) pod ii. Uredbe (1) time što ga je pogrešno protumačio i, posljedično, primijenio u odnosu na znakove koji su grafički prikazani predmetnim žigovima Zajednice.

               b)

               drugi, koji se temelji na tome da je Opći sud dodatno ili podredno povrijedio članak 52. stavak 3. Uredbe time što nije ispitao primjenu članka 7. stavka 1. točke (e) pod ii. u odnosu na svaku od različitih kategorija proizvoda za koje su bili registrirani znakovi grafički prikazani predmetnim žigovima Zajednice.

      U prilog prvom žalbenom razlogu, žalitelj u bitnome ističe sljedeće:
   U točki 39. pobijane presude Opći sud zaključio je da se članak 7. stavak 1. točka (e) pod ii. primjenjuje na bilo koji znak, bilo dvodimenzionalni ili trodimenzionalni, ako sva bitna obilježja znaka ispunjavaju tehničku funkciju. Međutim, usvajanjem takvog zaključka i njegovom primjenom na predmetne žigove Zajednice, Opći je sud počinio pogrešku jer je odstupio od (i posljedično zanemario učinak) utvrđenja iz točke 48. presude Lego Juris/OHIM, C-48/09 P, EU:C:2010:516, u skladu s kojom članak 7. stavak 1. točka (e) pod ii. ne sprječava registraciju znaka kao žiga „samo zato što ima funkcionalna obilježja”, a izrazima „isključivo” i „potrebno” ograničava se područje primjene članka 7. stavka 1. točke (e) pod ii. samo na znakove koji su „oblici proizvoda putem kojih se predstavlja samo tehničko rješenje”.
   U skladu s utvrđenjima iz presude Lego Juris/OHIM, C-48/09 P, EU:C:2010:516, Opći sud trebao je zaključiti da se člankom 7. stavkom 1. točkom (e) pod ii. ne propisuje pravni zahtjev da dvodimenzionalni ili trodimenzionalni znakovi ne smiju imati funkcionalnu narav i ne sprječava registracija „hibridnih znakova” koji se sastoje od vizualno uočljivih dekorativnih elemenata putem kojih se ne predstavlja samo tehničko rješenje, nego imaju i razlikovnu funkciju, kakva se i očekuje od žigova. Međutim, Opći sud pogrešno je odstupio od (i posljedično zanemario učinak) relevantnih pravnih kriterija za primjenu članka 7. stavka 1. točke (e) pod ii. time što nije pošao od toga da su znakovi grafički prikazani predmetnim žigovima Zajednice „hibridni znakovi” koji se sastoje od dekorativnih elemenata (vizualno uočljivi uzorci koji su promatraču predstavljeni u obliku crnih točaka dobivenih udubljivanjem i bojanjem udubina) koji, kao što je to potvrđeno odlukom drugog žalbenog vijeća OHIM-a od 31. listopada 2001. navedenom u točki 5. pobijane presude, imaju razlikovni karakter.
   Da Opći sud nije pogrešno protumačio i slijedom toga pogrešno primijenio članak 7. stavak 1. točku (e) pod ii. time što je u vezi sa znakovima grafički prikazanima predmetnim žigovima usvojio i primijenio pogrešan pristup glede toga da udubine mogu istodobno biti funkcionalne i imati razlikovni karakter, utvrdio bi da se odredbama tog članka ne isključuje registracija tih znakova i da su odluke prvog žalbenog vijeća OHIM-a, u kojima je odlučeno suprotno, pogrešne i treba ih poništiti.

      U prilog drugom žalbenom razlogu, žalitelj u bitnome ističe sljedeće:
   U skladu s člankom 52. stavkom 3. Uredbe Opći sud bio je dužan razmotriti jesu li znakovi grafički prikazani predmetnim žigovima Zajednice na temelju članka 7. stavka 1. točke (e) pod ii. ništavi jer su „oblici proizvoda putem kojih se predstavlja samo tehničko rješenje” (sukladno točki 48. presude Lego Juris/OHIM, C-48/09 P, EU:C:2010:516), u odnosu na sve ili samo neke od proizvoda za koje su registrirani, i ako je to slučaj, u odnosu na koje kategorije proizvoda za koje su znakovi registrirani. Opći sud nije ispunio taj bitni zahtjev i time je propustio iznijeti utvrđenja o kojima je ovisila zakonitost njegovog zaključka na temelju članka 7. stavka 1. točke (e) ii.
   Nadalje, Opći sud u svakom slučaju nije mogao ispuniti bitni zahtjev članka 52. stavak 3. tako da primjeni obrazloženje svojeg utvrđenja na temelju članka 7. stavka 1. točke (e) pod ii. na sve proizvode bez drški za koje su registrirani znakovi grafički prikazani predmetnim žigovima Zajednice. Znakovi su registrirani osobito za sljedeće kategorije proizvoda bez drški na koje se utvrđenje Općeg suda na temelju članka 7. stavka 1. točke (e) pod ii. sukladno zahtjevima iz članka 52. stavka 3. ne može zakonito primijeniti: brusevi i držači za bruseve iz razreda 8., posude za kućanstvo ili za kuhinju (koji nisu od plemenitih metala ili presvučeni istima) i stalci za noževe iz razreda 21.

      (1)  Uredba Vijeća (EZ) br. 207/2009 od 26. veljače 2009. o žigu Zajednice (SL L 78, str. 1.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 17., svezak 1., str. 226.)


title: Predmet T-221/15: Tužba podnesena 5. svibnja 2015. – Arbuzov protiv Vijeća

text:
               24.8.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 279/36

         Tužba podnesena 5. svibnja 2015. – Arbuzov protiv Vijeća
   (Predmet T-221/15)
   (2015/C 279/44)
   Jezik postupka: češki

      Stranke

      Tužitelj: Sergej Arbuzov (Kijev, Ukrajina) (zastupnik: M. Machytková, odvjetnik)

      Tuženik: Vijeće Europske unije

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

               —

               poništi Odluku Vijeća (ZVSP) 2015/364 od 5. ožujka 2015. o izmjeni Odluke 2014/119/ZVSP o mjerama ograničavanja usmjerenima protiv određenih osoba, subjekata i tijela s obzirom na stanje u Ukrajini, i Provedbenu uredbu Vijeća (EU) 2015/357 od 5. ožujka 2015. o provedbi Uredbe (EU) br. 208/2014 o mjerama ograničavanja usmjerenima protiv određenih osoba, subjekata i tijela s obzirom na stanje u Ukrajini u mjeri u kojoj se ti akti tiču tužitelja; i

               —

               naloži tuženiku snošenje troškova postupka.

      Tužbeni razlozi i glavni argumenti

   U prilog osnovanosti tužbe tužitelj ističe dva tužbena razloga.

               1.

               Prvi tužbeni razlog temelji se na povredi prava na dobru upravu

                           —

                           U tom smislu tužitelj navodi povredu prava na dobru upravu, zajamčenog člankom 41. stavcima 1. i 2. točkama (a) i (c) Povelje o temeljnim pravima Europske unije (u daljnjem tekstu: Povelja) s obzirom na to da tuženik nije postupao, prema mišljenju tužitelja, s primjerenim stupnjem pažnje koja zahtijeva temeljito i nepristrano ispitivanje svih relevantnih činjenica njegova slučaja.

               2.

               Drugi tužbeni razlog temelji se na povredi prava na vlasništvo

                           —

                           Tužitelj ovdje navodi povredu prava na vlasništvo zajamčenoga člankom 17. stavkom 1. Povelje i člankom 1. Dodatnog protokola br. 1. Konvencije za zaštitu ljudskih prava i temeljnih sloboda koja se sastojala u tome da je tuženik, usvojivši pobijane akte kao rezultat povrede prava na dobru upravu, njima ograničio tužiteljevo pravo na vlasništvo bez pravnog temelja i protivno uvjetima propisanim člankom 52. stavkom 1. Povelje.


title: Predmet C-500/14: Rješenje Suda (treće vijeće) od 6. listopada 2015. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Tribunale ordinario di Torino – Italija) – Ford Motor Company protiv Wheeltrims srl (Zahtjev za prethodnu odluku — Dizajn — Direktiva 98/71/EZ — Članak 14. — Uredba (EZ) br. 6/2002 — Članak 110. — Odredba, o popravku’ — Uporaba žiga od strane treće osobe koju nije odobrio nositelj žiga za zamjenske dijelove ili pribor za motorna vozila koji su istovjetni proizvodima za koje je žig registriran)

text:
               1.2.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 38/14

         Rješenje Suda (treće vijeće) od 6. listopada 2015. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Tribunale ordinario di Torino – Italija) – Ford Motor Company protiv Wheeltrims srl
   (Predmet C-500/14) (1)

   ((Zahtjev za prethodnu odluku - Dizajn - Direktiva 98/71/EZ - Članak 14. - Uredba (EZ) br. 6/2002 - Članak 110. - Odredba, o popravku’ - Uporaba žiga od strane treće osobe koju nije odobrio nositelj žiga za zamjenske dijelove ili pribor za motorna vozila koji su istovjetni proizvodima za koje je žig registriran))
   (2016/C 038/18)
   Jezik postupka: talijanski

      Sud koji je uputio zahtjev

   Tribunale ordinario di Torino

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelj: Ford Motor Company

      Tuženik: Wheeltrims srl

      Izreka

   Članak 14. Direktive 98/71/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 13. listopada 1998. o pravnoj zaštiti dizajna i članak 110. Uredbe Vijeća (EZ) br. 6/2002 od 12. prosinca 2001. o dizajnu Zajednice treba tumačiti na način da, primjenom iznimke iz odredbi Direktive 2008/95/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 22. listopada 2008. o usklađivanju zakonodavstava država članica o žigovima i Uredbe Vijeća (EZ) br. 207/2009 od 26. veljače 2009. o žigu Zajednice, ne dopuštaju proizvođaču rezervnih dijelova i pribora za motorna vozila, kao što su to poklopci kotača, da bez odobrenja proizvođača motornog vozila na svojim proizvodima ističe znak koji je istovjetan žigu koji je potonji registrirao, među ostalim i za te proizvode, s obrazloženjem da je takva uporaba tog žiga sredstvo popravka odnosnog vozila kojim mu se može, kao složenom proizvodu, obnoviti izvorni izgled.

      (1)  SL C 46, 9. 2. 2015.


title: Predmet T-241/13: Presuda Općeg suda od 16. prosinca 2015. – Grčka protiv Komisije („EFSJP — Komponenta za jamstva — EFJP i EPFRR — Izdaci isključeni iz financiranja — Goveđe meso — Ovčje i kozje meso — Duhan — Članak 69. Uredbe (EZ) br. 1782/2003 — Članak 31. stavak 2. Uredbe (EZ) br. 1290/2005 — Članak 23. stavak 1. Uredbe (EZ) br. 796/2004”)

text:
               8.2.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 48/44

         Presuda Općeg suda od 16. prosinca 2015. – Grčka protiv Komisije
   (Predmet T-241/13) (1)

   ((„EFSJP - Komponenta za jamstva - EFJP i EPFRR - Izdaci isključeni iz financiranja - Goveđe meso - Ovčje i kozje meso - Duhan - Članak 69. Uredbe (EZ) br. 1782/2003 - Članak 31. stavak 2. Uredbe (EZ) br. 1290/2005 - Članak 23. stavak 1. Uredbe (EZ) br. 796/2004”))
   (2016/C 048/49)
   Jezik postupka: grčki

      Stranke

      Tužitelj: Helenska Republika (zastupnici: I. Chalkias, S. Papaïoannou i A. Vasilopoulou, agenti)

      Tuženik: Europska komisija (zastupnici: A. Marcoulli i D. Triantafyllou, agenti)

      Predmet

   Zahtjev za poništenje Provedbene odluke Komisije 2013/123/EU od 26. veljače 2013. o isključenju iz financiranja Europske unije određenih izdataka nastalih za države članice na temelju Komponente za jamstva Europskog fonda za smjernice i jamstva u poljoprivredi (EFSJP), u okviru Europskog fonda za jamstva u poljoprivredi (EFJP) i Europskog poljoprivrednog fonda za ruralni razvoj (EPFRR) (SL L 67, str. 20.) u dijelu u kojem isključuje određene izdatke nastale za Helensku Republiku.

      Izreka

               1.

               Poništava se Provedbena odluka Komisije 2013/123/UE od 26. veljače 2013. o isključenju iz financiranja Europske unije određenih izdataka nastalih za države članice na temelju Komponente za jamstva Europskog fonda za smjernice i jamstva u poljoprivredi (EFSJP), u okviru Europskog fonda za jamstva u poljoprivredi (EFJP) i Europskog poljoprivrednog fonda za ruralni razvoj (EPFRR) u dijelu u kojem isključuje određene izdatke nastale za Helensku Republiku u sektoru duhana na temelju godine zahtjeva 2006.

               2.

               Tužba se u preostalom dijelu odbija.

               3.

               Europska komisija i Helenska Republika snosit će vlastite troškove.

      (1)  SL C 207, 20. 7. 2013.


title: Predmet C-198/14: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 22. travnja 2014. uputio Helsingin hovioikeus (Finska) – Valev Visnapuu protiv Kihlakunnansyyttäjä (Helsinki), Suomen valtio – Tullihallitus

text:
               30.6.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 202/13

         Zahtjev za prethodnu odluku koji je 22. travnja 2014. uputio Helsingin hovioikeus (Finska) – Valev Visnapuu protiv Kihlakunnansyyttäjä (Helsinki), Suomen valtio – Tullihallitus
   (Predmet C-198/14)
   2014/C 202/15
   Jezik postupka: finski

      Sud koji je uputio zahtjev

   Helsingin hovioikeus

      Stranke glavnog postupka

      Žalitelj: Valev Visnapuu

      Druga stranka u postupku: Kihlakunnansyyttäjä (Helsinki), Suomen valtio – Tullihallitus

      Prethodna pitanja

               1.

               Treba li dopustivost finskih propisa o porezu na ambalažu za pića – temeljem kojih se taj porez naplaćuje ako ambalaža nije u sustavu povrata – prosuđivati temeljem članka 110. UFEU-a, umjesto temeljem članka 34. UFEU-a? Kada je riječ o navedenom sustavu povrata, mora li se raditi o sustavu kaucije u kojem pakiratelj ili uvoznik pića samostalno ili na drugi način predviđen u zakonu o otpadu ili odgovarajućim propisima koji se primjenjuju u pokrajini Åland brine za oporabu ili recikliranje ambalaže za pića, na način da se ambalaža oporabi ili reciklira kao sirovina?

               2.

               Ukoliko je odgovor na prvo pitanje potvrdan: jesu li navedeni propisi u skladu s člankom 1. stavkom 1., člankom 7. i člankom 15. Direktive 94/62/EZ (1), ukoliko se uzme u obzir i članak 110. UFEU-a?

               3.

               Ukoliko je odgovor na prvo pitanje odričan: jesu li navedeni propisi u skladu s člankom 1. stavkom 1., člankom 7. i člankom 15. Direktive 94/62/EZ, ukoliko se uzme u obzir i članak 34. UFEU-a?

               4.

               Ukoliko je odgovor na treće pitanje odričan: treba li finske propise o porezu na ambalažu za pića smatrati dopuštenima u svjetlu članka 36. UFEU-a?

               5.

               Može li se zahtjev po kojem osoba koja gospodarski iskorištava alkoholna pića mora dobiti posebno maloprodajno odobrenje za obavljanje djelatnosti uvoza alkoholnih pića – i u slučaju kada kupac iz Finske putem interneta ili općenito na daljinu kupuje alkoholna pića od prodavatelja koji djeluje u drugoj državi članici, a koja prodavatelj doprema u Finsku – smatrati postojanjem monopola ili kao segment djelovanja monopola, tako da nije u suprotnosti s člankom 34. UFEU-a, već se mora ocjenjivati u kontekstu članka 37. UFEU-a?

               6.

               Ukoliko je odgovor na peto pitanje potvrdan: je li uvjet dobivanja odobrenja sukladan uvjetima koje moraju ispunjavati državni monopoli sukladno članku 37. UFEU-a?

               7.

               Ukoliko je odgovor na peto pitanje odričan, a na predmetni se slučaj mora primijeniti članak 34. UFEU-a: predstavljaju li finski propisi prema kojima je uvoz alkoholnih pića za osobnu uporabu u slučaju naručivanja tih pića iz inozemstva putem interneta ili općenito na daljinu dozvoljen jedino ako je pića uvezao sam naručitelj ili treća osoba neovisna od prodavatelja, i pri čemu se za uvoz traži odobrenje sukladno zakonu o alkoholu, količinska ograničenja uvoza ili mjeru s istovrsnim učinkom iz članka 34. UFEU-a?

               8.

               Ukoliko je odgovor na prethodno pitanje potvrdan: mogu li se navedeni propisi smatrati opravdanima i razmjernima u kontekstu zaštite ljudskog zdravlja i života?

      (1)  Direktiva Europskog parlamenta i Vijeća od 20. prosinca 1994. o ambalaži i ambalažnom otpadu (SL L 365, str. 10) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 13., svezak 64., str. 12.).


title: Predmet T-466/12: Presuda Općeg suda od 17. ožujka 2015. – RFA International protiv Komisije (Damping — Uvoz ferosilicija podrijetlom iz Rusije — Odbijanje zahtjeva za povrat plaćenih antidampinških pristojbi — Određivanje izvozne cijene — Jedinstveni gospodarski subjekt — Utvrđivanje dampinške marže — Primjena metodologije različite od one koja je korištena prilikom prvotnog ispitnog postupka — Promijenjene okolnosti — Članak 2. stavak 9. i članak 11. stavak 9. Uredbe (EZ) br. 1225/2009)

text:
               4.5.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 146/36

         Presuda Općeg suda od 17. ožujka 2015. – RFA International protiv Komisije
   (Predmet T-466/12) (1)

   ((Damping - Uvoz ferosilicija podrijetlom iz Rusije - Odbijanje zahtjeva za povrat plaćenih antidampinških pristojbi - Određivanje izvozne cijene - Jedinstveni gospodarski subjekt - Utvrđivanje dampinške marže - Primjena metodologije različite od one koja je korištena prilikom prvotnog ispitnog postupka - Promijenjene okolnosti - Članak 2. stavak 9. i članak 11. stavak 9. Uredbe (EZ) br. 1225/2009))
   (2015/C 146/48)
   Jezik postupka: engleski

      Stranke

      Tužitelj: RFA International, LP (Calgary, Kanada) (zastupnik: B. Evtimov, odvjetnik)

      Tuženik: Europska komisija (zastupnici: P. Němečková i A. Stobiecka-Kuik, agenti)

      Predmet

   Zahtjev za djelomično poništenje odluka Komisije C (2012) 5577 final, C (2012) 5585 final, C (2012) 5588 final, C (2012) 5595 final, C (2012) 5596 final, C (2012) 5598 final i C (2012) 5611 final od 10. kolovoza 2012. o zahtjevima za povrat plaćenih antidampinških pristojbi na uvoz ferosilicija podrijetlom iz Rusije, u dijelu u kojem se tim odlukama odbija povrat plaćenih antidampinških pristojbi, uz iznimku onih za koje je zahtjev proglašen nedopuštenim zbog isteka zakonskog roka.

      Izreka

               1.

               Tužba se odbija.

               2.

               Društvu RFA International, LP nalaže se snošenje troškova.

      (1)  SL C 389, 15.12.2012.


title: Predmet T-591/15: Tužba podnesena 13. listopada 2015. – Transavia Airlines protiv Komisije

text:
               30.11.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 398/74

         Tužba podnesena 13. listopada 2015. – Transavia Airlines protiv Komisije
   (Predmet T-591/15)
   (2015/C 398/87)
   Jezik postupka: nizozemski

      Stranke

      Tužitelj: Transavia Airlines (Schiphol, Nizozemska) (zastupnici: R. Elkerbout i M. R. Baneke, odvjetnici)

      Tuženik: Europska komisija

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

               —

               poništi članak 1. stavak 3. i (u dijelu u kojem se odnose na članak 1. stavak 3.) članke 3., 4. i 5. Odluke Europske komisije;

               —

               Europskoj komisiji naloži snošenje troškova.

      Tužbeni razlozi i glavni argumenti

   Tužitelj zahtijeva djelomično poništenje Odluke Komisije (EU) 2015/1227 od 23. srpnja 2014. o državnoj potpori SA.22614 (C 53/07) koju je provela Francuska u korist Trgovačke i industrijske komore Pau-Béarn te društava Ryanair, Airport Marketing Services i Transavia (priopćeno pod brojem dokumenta C[2014] 5085) (SL 2015, L 201, str. 109.).
   U prilog osnovanosti tužbe tužitelj ističe šest tužbenih razloga.

               1.

               Prvi tužbeni razlog: povreda načela dobre uprave u skladu s člankom 41. Povelje Europske unije o temeljnim pravima i prava na obranu.

                           —

                           Tužitelju prije donošenja pobijane odluke nije dana mogućnost da iznese svoje stajalište.

                           —

                           Komisija nije smjela odbiti zahtjev tužitelja od 25. kolovoza 2015. za pristup određenim dokumentima iz spisa.

               2.

               Drugi tužbeni razlog: povreda članka 107. stavka 1. UFEU-a jer je navodna državna potpora pogrešno pripisana francuskoj državi.

                           —

                           Komisija je „Trgovačku i industrijsku komoru Pau-Béarn” pogrešno smatrala javnim tijelom.

                           —

                           Komisija proturječi samoj sebi prilikom ocjene naravi „Trgovačke i industrijske komore Pau-Béarn”.

               3.

               Treći tužbeni razlog: povreda članka 107. stavka 1. UFEU-a jer je kriterij testa subjekta u tržišnom gospodarstvu pogrešno primijenjen.

                           —

                           Komisija je nedovoljno obrazložila zašto je odabrala kriterij isplativosti umjesto provedbe usporedbe s tržišnom cijenom.

                           —

                           Komisija je pogrešno primijenila kriterij isplativosti time što nije uzela u obzir motivaciju zračne luke Pau da s tužiteljem sklopi ugovor, odabrala prekratko razdoblje te nije pojasnila koje je prihode i prednosti uzela u obzir za zračnu luku Pau.

               4.

               Četvrti tužbeni razlog: povreda članka 107. stavka 1. UFEU-a, jer je pogrešno utvrđeno da je navodna gospodarska prednost selektivna.

               5.

               Peti tužbeni razlog: povreda članka 107. stavka 1. UFEU-a jer nije ispitano jesu li navodne gospodarske prednosti zaista imale negativne posljedice na tržišno natjecanje.

               6.

               Šesti tužbeni razlog: povreda članka 107. stavka 1. UFEU-a i članka 108. stavka 2. UFEU-a jer je Komisija počinila pogrešku u ocjeni te je pogrešno tumačila pravo time što je utvrdila da je potpora tužitelju odgovarala kumuliranom gubitku zračne luke Pau u razdoblju od 2006. do 2009., iako je zapravo trebala ispitati kakva je prednost zaista dana tužitelju.


title: Predmet T-685/13: Tužba podnesena 23. prosinca 2013. — Copernicus-Trademarks protiv OHIM-a — Blue Coat Systems (BLUECO)

text:
               22.2.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 52/41

         Tužba podnesena 23. prosinca 2013. — Copernicus-Trademarks protiv OHIM-a — Blue Coat Systems (BLUECO)
   (Predmet T-685/13)
   2014/C 52/79
   Jezik na kojem je tužba podnesena: njemački

      Stranke

      Tužitelj: Copernicus-Trademarks Ltd (Borehamwood, Ujedinjena Kraljevina) (zastupnici: L. Pechan i S. Körber, odvjetnici)

      Tuženik: Ured za usklađivanje na unutarnjem tržištu (žigovi i dizajni)

      Druga stranka u postupku pred žalbenim vijećem: Blue Coat Systems, Inc. (Sunnyvale, Sjedinjene Američke Države)

      Zahtjevi

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

               —

               poništi odluku prvog žalbenog vijeća Ureda za usklađivanje na unutarnjem tržištu (žigovi i dizajni) od 8. listopada 2013. u predmetu R 2028/2012-1 i izmijeni na način da je žalba osnovana i da se stoga prigovor odbija u cijelosti;

               —

               naloži tuženiku i Blue Coat Systems, Inc., ukoliko se uključi u postupak, snošenje troškova postupka uključujući troškove nastale tijekom žalbenog postupka.

      Tužbeni razlozi i glavni argumenti

      Podnositelj prijave žiga Zajednice: tužitelj

      Predmetni žig Zajednice: verbalni žig „BLUECO” za proizvode iz razreda 9 — prijava žiga Zajednice br. 9 724 675

      Nositelj žiga ili znaka navedenog u postupku prigovora: Blue Coat Systems, Inc.

      Navedeni žig ili znak: verbalni žig „BLUE COAT” za proizvode iz razreda 9 i usluge iz razreda 38 i 42 — žig Zajednice br. 3 016 235

      Odluka Odjela za prigovore: prigovor je prihvaćen

      Odluka žalbenog vijeća: odbijanje žalbe

      Tužbeni razlozi: povreda članka 8. stavka 1. točke (b) Uredbe br. 207/2009


title: Predmet T-594/15: Tužba podnesena 14. listopada 2015. – Metabolic Balance Holding protiv OHIM-a (Metabolic Balance)

text:
               30.11.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 398/76

         Tužba podnesena 14. listopada 2015. – Metabolic Balance Holding protiv OHIM-a (Metabolic Balance)
   (Predmet T-594/15)
   (2015/C 398/88)
   Jezik postupka: njemački

      Stranke

      Tužitelj: Metabolic Balance Holding GmbH (Isen, Njemačka) (zastupnik: W. Riegger, odvjetnik)

      Tuženik: Ured za usklađivanje na unutarnjem tržištu (žigovi i dizajni) (OHIM)

      Podaci o postupku pred OHIM-om

      Predmetni sporni žig: figurativni žig Zajednice s verbalnim elementima „Metabolic Balance” – prijava za registraciju br. 12 586 137

      Pobijana odluka: odluka prvog žalbenog vijeća OHIM-a od 12. kolovoza 2015. u predmetu R 2156/2014-1

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

               —

               poništi pobijanu odluku;

               —

               OHIM-u naloži snošenje troškova postupka, uključivo troškova koji su nastali tijekom žalbenog postupka.

      Tužbeni razlozi

               —

               povreda članka 7. stavka 1. točke (b) Uredbe br. 207/2009;

               —

               povreda članka 7. stavka 1. točke (c) Uredbe br. 207/2009.


title: Predmet C-454/15: Presuda Suda (drugo vijeće) od 24. studenoga 2016. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Hessisches Landesarbeitsgericht – Njemačka) – Jürgen Webb-Sämann protiv Christopher Seagon (u svojstvu stečajnog upravitelja društva Baumarkt Praktiker DIY GmbH) (Zahtjev za prethodnu odluku — Socijalna politika — Direktiva 2008/94/EZ — Članak 8. — Zaštita zaposlenika u slučaju insolventnosti njihova poslodavca — Odredbe koje se odnose na socijalno osiguranje — Doseg — Mjere nužne za zaštitu stečenih ili budućih prava zaposlenika u okviru dopunskog mirovinskog sustava — Obveza da se predvidi pravo na izdvajanje neplaćenih mirovinskih doprinosa iz stečajne mase — Nepostojanje)

text:
               30.1.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 30/12

         Presuda Suda (drugo vijeće) od 24. studenoga 2016. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Hessisches Landesarbeitsgericht – Njemačka) – Jürgen Webb-Sämann protiv Christopher Seagon (u svojstvu stečajnog upravitelja društva Baumarkt Praktiker DIY GmbH)
   (Predmet C-454/15) (1)

   ((Zahtjev za prethodnu odluku - Socijalna politika - Direktiva 2008/94/EZ - Članak 8. - Zaštita zaposlenika u slučaju insolventnosti njihova poslodavca - Odredbe koje se odnose na socijalno osiguranje - Doseg - Mjere nužne za zaštitu stečenih ili budućih prava zaposlenika u okviru dopunskog mirovinskog sustava - Obveza da se predvidi pravo na izdvajanje neplaćenih mirovinskih doprinosa iz stečajne mase - Nepostojanje))
   (2017/C 030/11)
   Jezik postupka: njemački

      Sud koji je uputio zahtjev

   Hessisches Landesarbeitsgericht

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelj: Jürgen Webb-Sämann

      Tuženik: Christopher Seagon (u svojstvu stečajnog upravitelja društva Baumarkt Praktiker DIY GmbH)

      Izreka

   Članak 8. Direktive 2008/94/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 22. listopada 2008. o zaštiti zaposlenika u slučaju insolventnosti njihova poslodavca, treba tumačiti na način da ne nalaže da se, u slučaju insolventnosti poslodavca, zadržaji iz plaće pretvoreni u mirovinske doprinose bivšeg zaposlenika, koje je taj poslodavac morao isplatiti na mirovinski račun u korist tog zaposlenika, izdvoje iz stečajne mase.

      (1)  SL C 389, 23. 11. 2015.


title: Predmet T-60/13: Presuda Općeg suda od 23. rujna 2015. – Appelrath-Cüpper protiv OHIM-a – Ann Christine Lizenzmanagement (AC) („Žig Zajednice — Postupak povodom prigovora — Prijava figurativnog žiga Zajednice AC — Raniji nacionalni i međunarodni figurativni žigovi AC ANN CHRISTINE i raniji figurativni žigovi Zajednice AC ANN CHRISTINE OCEAN i AC ANN CHRISTINE INTIMATE — Relativni razlog za odbijanje — Nepostojanje vjerojatnosti dovođenja u zabludu — Članak 8. stavak 1. točka (b)Uredbe (EZ) br. 207/2009”)

text:
               23.11.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 389/27

         Presuda Općeg suda od 23. rujna 2015. – Appelrath-Cüpper protiv OHIM-a – Ann Christine Lizenzmanagement (AC)
   (Predmet T-60/13) (1)

   ((„Žig Zajednice - Postupak povodom prigovora - Prijava figurativnog žiga Zajednice AC - Raniji nacionalni i međunarodni figurativni žigovi AC ANN CHRISTINE i raniji figurativni žigovi Zajednice AC ANN CHRISTINE OCEAN i AC ANN CHRISTINE INTIMATE - Relativni razlog za odbijanje - Nepostojanje vjerojatnosti dovođenja u zabludu - Članak 8. stavak 1. točka (b)Uredbe (EZ) br. 207/2009”))
   (2015/C 389/28)
   Jezik postupka: engleski

      Stranke

      Tužitelj: Reiner Appelrath-Cüpper Nachf. GmbH (Köln, Njemačka) (zastupnici: C. Schumann i A. Berger, odvjetnici)

      Tuženik: Ured za usklađivanje na unutarnjem tržištu (žigovi i dizajni) (zastupnik: J. Crespo Carrillo, agent)

      Druga stranka u postupku pred žalbenim vijećem OHIM-a, intervenijent u postupku pred Općim sudom: Ann Christine Lizenzmanagement GmbH & Co. KG (Beč, Austrija) (zastupnici: M. Hartmann, N. Voß i S. Fröhlich, odvjetnici)

      Predmet

   Tužba protiv odluke četvrtog žalbenog vijeća OHIM-a od 28. studenoga 2012. (predmet R 108/2012-4) u postupku povodom prigovora između društava Ann Christine Lizenzmanagement GmbH & Co. KG i Reiner Appelrath-Cüpper Nachf. GmbH.

      Izreka

               1.

               Poništava se odluka četvrtog žalbenog vijeća Ureda za usklađivanje na unutarnjem tržištu (žigovi i dizajni) (OHIM) od 28. studenoga 2012. (predmet R 108/2012 4) u dijelu u kojem se njome djelomično prihvaća prigovor društva Ann Christine Lizenzmanagement GmbH & Co. KG.

               2.

               OHIM će snositi vlastite troškove, kao i polovinu troškova društva Reiner Appelrath-Cüpper Nachf. GmbH.

               3.

               Društvo Ann Christine Lizenzmanagement GmbH & Co. KG će snositi vlastite troškove, kao i polovinu troškova društva Reiner Appelrath-Cüpper Nachf. GmbH nastalih u svrhu postupka pred žalbenim vijećem.

      (1)  SL C 101, 6. 4. 2013.


title: Predmet T-592/13: Tužba podnesena 11. studenoga 2013. — Ratioparts-Ersatzteile protiv OHIM-a — Norwood Industries (NORTHWOOD professional forest equipment)

text:
               25.1.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 24/29

         Tužba podnesena 11. studenoga 2013. — Ratioparts-Ersatzteile protiv OHIM-a — Norwood Industries (NORTHWOOD professional forest equipment)
   (Predmet T-592/13)
   2014/C 24/52
   Jezik na kojem je tužba podnesena: njemački

      Stranke

      Tužitelj: Ratioparts-Ersatzteile-Vertriebs GmbH (Euskirchen, Njemačka) (zastupnik: M. Koch, Rechtsanwalt)

      Tuženik: Ured za usklađivanje na unutarnjem tržištu (žigovi i dizajni)

      Druge stranke pred žalbenim vijećem: Norwood Industries (Kilworthy, Kanada)

      Zahtjev

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

               —

               preinači odluku drugog žalbenog vijeća od 28. kolovoza 2013. (žalbeni predmet R 356/2013-2) tako da u potpunosti odbije prigovor B1771461 i

               —

               naloži snošenje troškova postupka povodom prigovora podnositelju prigovora, a troškove žalbenog postupka protivniku žalbe.

      Tužbeni razlozi i glavni argumenti

      Podnositelj prijave žiga Zajednice: tužitelj

      Predmetni žig Zajednice: figurativni žig „NORTHWOOD professional forest equipment” za proizvode i usluge iz razreda 8, 9, 20, 25 i 35 — prijava žiga Zajednice br. 9 412 776

      Nositelj žiga ili znaka navedenog u postupku povodom prigovora: Norwood Industries

      Navedeni žig ili znak: verbalni žig Zajednice „NORWOOD” za proizvode iz razreda 7

      Odluka Odjela za prigovore: prigovor je djelomično prihvaćen

      Odluka žalbenog vijeća: odbijanje žalbe

      Tužbeni razlozi: povreda članka 8. stavka 1. točke (b) Uredbe (EZ) br. 207/2009


title: Predmet T-36/11: Presuda Općeg suda od 16. prosinca 2015. – Japan Airlines protiv Komisije („Tržišno natjecanje — Zabranjeni sporazumi — Europsko tržište zračnog prijevoza tereta — Sporazumi i usklađena djelovanja u odnosu na više elemenata cijena usluga zračnog prijevoza tereta (uvođenje dodatka za gorivo i dodatka za sigurnost, odbijanje plaćanja provizije na dodatke) — Članak 101. UFEU-a, članak 53. Sporazuma o EGP-u i članak 8. Sporazuma o zračnom prometu između Europske zajednice i Švicarske Konfederacije — Obveza obrazlaganja”)

text:
               8.2.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 48/31

         Presuda Općeg suda od 16. prosinca 2015. – Japan Airlines protiv Komisije
   (Predmet T-36/11) (1)

   ((„Tržišno natjecanje - Zabranjeni sporazumi - Europsko tržište zračnog prijevoza tereta - Sporazumi i usklađena djelovanja u odnosu na više elemenata cijena usluga zračnog prijevoza tereta (uvođenje dodatka za gorivo i dodatka za sigurnost, odbijanje plaćanja provizije na dodatke) - Članak 101. UFEU-a, članak 53. Sporazuma o EGP-u i članak 8. Sporazuma o zračnom prometu između Europske zajednice i Švicarske Konfederacije - Obveza obrazlaganja”))
   (2016/C 048/35)
   Jezik postupka: engleski

      Stranke

      Tužitelj: Japan Airlines Co. Ltd, prije Japan Airlines International Co. Ltd (Tokyo, Japan) (zastupnici: J.-F. Bellis, K. Van Hove, odvjetnici, i R. Burton, solicitor)

      Tuženik: Europska komisija (zastupnici: N. von Lingen i S. Noë, zatim S. Noë i J. Bourke i naposljetku A. Dawes, agenti, uz asistenciju J. Holmesa, barristera)

      Predmet

   Zahtjev za poništenje Odluke Komisije C (2010) 7694 final od 9. studenoga 2010. o postupku primjene članka 101. UFEU-a, članka 53. Sporazuma o EGP-u i članka 8. Sporazuma o zračnom prometu između Europske zajednice i Švicarske Konfederacije (predmet COMP/39258 – Zračni prijevoz tereta), i podredno smanjenje iznosa novčane kazne izrečene tužitelju i Japan Airlinesu Corp.

      Izreka

               1.

               Poništava se Odluka Komisije C (2010) 7694 final od 9. studenoga 2010. o postupku primjene članka 101. UFEU-a, članka 53. Sporazuma o EGP-u i članka 8. Sporazuma o zračnom prometu između Europske zajednice i Švicarske Konfederacije (predmet COMP/39258 – Zračni prijevoz tereta), u dijelu u kojem se odnosi na Japan Airlines Co. Ltd i Japan Airlines Corp.

               2.

               U preostalom dijelu tužba se odbija.

               3.

               Europskoj komisiji nalaže se snošenje vlastitih troškova kao i troškova Japan Airlinesa Co. Ltd.

      (1)  SL C 80, 12. 3. 2011.


title: Predmet C-131/14: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 21. ožujka 2014. uputio Corte suprema di cassazione (Italija) – Malvino Cervati, Società Malvi Sas di Cervati Malvino protiv Agenzia delle Dogane, Agenzia delle Dogane – Ufficio delle Dogane di Livorno

text:
               24.6.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 194/11

         Zahtjev za prethodnu odluku koji je 21. ožujka 2014. uputio Corte suprema di cassazione (Italija) – Malvino Cervati, Società Malvi Sas di Cervati Malvino protiv Agenzia delle Dogane, Agenzia delle Dogane – Ufficio delle Dogane di Livorno
   (Predmet C-131/14)
   2014/C 194/13
   Jezik postupka: talijanski

      Sud koji je uputio zahtjev

   Corte suprema di cassazione

      Stranke glavnog postupka

      Žalitelj: Malvino Cervati, Società Malvi Sas di Cervati Malvino

      Druga stranka u postupku: Agenzia delle Dogane, Agenzia delle Dogane – Ufficio delle Dogane di Livorno

      Prethodno pitanje

   Treba li Uredbe 1047/2001 (1) i 2988/95 (2) tumačiti na način da je zabranjeno i da predstavlja zlouporabu prava i zaobilaženje propisa postupanje gospodarskog subjekta iz Europske unije A (Malvi sas) koji, bez da posjeduje svjedodžbu o uvozu ili da je ispunio svoju kvotu, kupuje određenu kategoriju robe od drugog poslovnog subjekta iz Europske unije B (Tonini Roberto & C. sas), koji je s druge strane istu kupio od dobavljača izvan Europske unije (Bananaservice srl), prenesenu u stranoj državi drugom poslovnom subjektu iz Europske unije C (L'Olivo Maria) koji je ispunjavajući uvjete dobio svjedodžbu u okviru kvote te je, bez da prenese svjedodžbu, robu stavio na tržište Europske zajednice kako bi je, nakon carinjenja i uz određenu naplatu koja je niža od posebne carine za uvoz izvan kvote, prenio spomenutom gospodarskom subjektu B (Tonini Roberto & C. sas) koji je konačno prodaje gospodarskom subjektu A (Malvi sas)?

      (1)  Uredba Komisije (EZ) br. 1047/2001 od 30. svibnja 2001. o uspostavljanju sustava svjedodžbi o uvozu i svjedodžbi o porijeklu te određivanju načina upravljanja tarifnim kvotama za češnjak uvezen iz trećih zemalja [neslužbeni prijevod] (SL L 145, str. 35.)

      (2)  Uredba Vijeća (EZ, Euratom) br. 2988/95 od 18. prosinca 1995. o zaštiti financijskih interesa Europskih zajednica (SL L 312, str. 1.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 1., svezak 7., str. 5.)


               16.6.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 216/11

         Postupak koji je 17. prosinca 2015. Nadzorno tijelo EFTA-e pokrenulo protiv Islanda
   (Predmet E-33/15)
   (2016/C 216/08)
   Nadzorno tijelo EFTA-e, koje zastupaju Carsten Zatschler, Clémence Perrin i Íris Ísberg, zastupnici Nadzornog tijela EFTA-e, 35 Rue Belliard, B-1040 Bruxelles, Belgija, pokrenulo je 17. prosinca 2015. pred Sudom EFTA-e postupak protiv Islanda.
   Nadzorno tijelo EFTA-e od Suda EFTA-e zahtijeva sljedeće:

               1.

               da ustvrdi da Island nije ispunio svoje obveze iz akta iz točke 15.q poglavlja XIII. Priloga II. Sporazumu o Europskom gospodarskom prostoru (Direktiva 2012/26/EU Europskog parlamenta i Vijeća od 25. listopada 2012. o izmjeni Direktive 2001/83/EZ u pogledu farmakovigilancije), prilagođenog Sporazumu njegovim Protokolom 1., i iz članka 7. Sporazuma, jer nije donio mjere potrebne za provedbu tog akta u predviđenom roku, ili u svakom slučaju nije o tome obavijestio Nadzorno tijelo EFTA-e;

               2.

               da Islandu naloži da snosi troškove tog postupka.

      Pravna pozadina i činjenična osnova te navedeni razlozi:

               —

               U tužbi se navodi da se do 14. ožujka 2015. Island nije uskladio s obrazloženim mišljenjem Nadzornog tijela EFTA-e od 14. siječnja 2015. o propustu Islanda da u svoj nacionalni pravni poredak provede Direktivu 2012/26/EU Europskog parlamenta i Vijeća od 25. listopada 2012. o izmjeni Direktive 2001/83/EZ u pogledu farmakovigilancije („Akt”) iz točke 15.q poglavlja XIII. Priloga II. Sporazumu o Europskom gospodarskom prostoru i prilagođenu Sporazumu njegovim Protokolom 1.

               —

               Nadzorno tijelo EFTA-e smatra da, zbog toga što nije donio mjere potrebne za provedbu Akta u predviđenom roku, Island nije ispunio svoje obveze iz Akta i iz članka 7. Sporazuma o EGP-u.


title: Spojeni predmeti T-50/06 RENV II i T-69/06 RENV II: Presuda Općeg suda od 22. travnja 2016. – Irska i Aughinish Alumina protiv Komisije [„Državne potpore — Direktiva 92/81/EEZ — Trošarine na mineralna ulja — Mineralna ulja koja se koriste kao gorivo za proizvodnju aluminijevog oksida — Oslobođenje od trošarine — Postojeće ili nove potpore — Članak 1. točka (b) podtočke i., iii. i iv. Uredbe (EZ) br. 659/1999 — Pravna sigurnost — Legitimna očekivanja — Razumni rok — Načelo dobre uprave — Zlouporaba ovlasti — Obveza obrazlaganja — Pojam državne potpore — Prednost — Utjecaj na trgovinu između država članica — Narušavanje tržišnog natjecanja”]

text:
               6.6.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 200/17

         Presuda Općeg suda od 22. travnja 2016. – Irska i Aughinish Alumina protiv Komisije
   (Spojeni predmeti T-50/06 RENV II i T-69/06 RENV II) (1)

   ([„Državne potpore - Direktiva 92/81/EEZ - Trošarine na mineralna ulja - Mineralna ulja koja se koriste kao gorivo za proizvodnju aluminijevog oksida - Oslobođenje od trošarine - Postojeće ili nove potpore - Članak 1. točka (b) podtočke i., iii. i iv. Uredbe (EZ) br. 659/1999 - Pravna sigurnost - Legitimna očekivanja - Razumni rok - Načelo dobre uprave - Zlouporaba ovlasti - Obveza obrazlaganja - Pojam državne potpore - Prednost - Utjecaj na trgovinu između država članica - Narušavanje tržišnog natjecanja”])
   (2016/C 200/24)
   Jezik postupka: engleski

      Stranke

      Tužitelji: Irska (zastupnici: E. Creedon, A. Joyce i E. McPhillips, agenti, uz asistenciju P. McGarryja, SC); Aughinish Alumina Ltd (Askeaton, Irska) (zastupnici: C. Waterson, C. Little i J. Handoll, solicitors)

      Tuženik: Europska komisija (zastupnici: V. Di Bucci, N. Khan, G. Conte, D. Grespan i K. Walkerová, agenti)

      Predmet

   Zahtjev za poništenje Odluke Komisije 2006/323/EZ od 7. prosinca 2005. o oslobođenju od trošarina za mineralna ulja koja se koriste kao gorivo pri proizvodnji aluminijevog oksida u regijama Gardanne i Shannon te na Sardiniji, koje se primjenjuje u Francuskoj, Irskoj i Italiji (SL 2006., L 119, str. 12.), u dijelu u kojem se ta odluka odnosi na oslobođenje od trošarina na mineralna ulja koja se koriste kao gorivo za proizvodnju aluminijevog oksida u regiji Shannon (Irska).

      Izreka

               1.

               Tužbe se odbijaju.

               2.

               Irskoj se nalaže snošenje vlastitih troškova i tri četvrtine troškova Europske komisije u predmetima T-50/06, T-50/06 RENV I i T-50/06 RENV II kao i tri dvadesetine Komisijinih troškova u predmetima C-89/08 P i C-272/12 P.

               3.

               Društvu Aughinish Alumina Ltd nalaže se snošenje vlastitih troškova i tri četvrtine Komisijinih troškova u predmetima T-69/06, T-69/06 RENV I i T-69/06 RENV II, tri dvadesetine Komisijinih troškova u predmetima C-89/08 P i C-272/12 P kao i svih troškova u predmetu T-69/06 R.

               4.

               Komisiji se nalaže snošenje jedne četvrtine vlastitih troškova u spojenim predmetima T–50/06 i T–69/06, spojenim predmetima T–50/06 RENV I i T–69/06 RENV I T–50/06 RENV II i spojenim predmetima T–69/06 RENV II kao i petine vlastitih troškova u predmetima C–89/08 P i C-272/12 P.

      (1)  SL C 86, 8. 4. 2016.


title: Predmet C-430/14: Presuda Suda (peto vijeće) od 21. siječnja 2016. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Augstākā tiesa – Latvija) – Valsts ieņēmumu dienests protiv Artūrs Stretinskis (Zahtjev za prethodnu odluku — Carinska unija — Carinski zakonik Zajednice — Članak 29. stavak 1. točka (d) — Određivanje carinske vrijednosti — Uredba br. 2454/93 — Članak 143. stavak 1. točka (h) — Pojam ‘povezanih osoba’ za potrebe određivanja carinske vrijednosti — Odnos srodstva između kupca, fizičke osobe i rukovoditelja društva prodavatelja)

text:
               14.3.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 98/12

         Presuda Suda (peto vijeće) od 21. siječnja 2016. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Augstākā tiesa – Latvija) – Valsts ieņēmumu dienests protiv Artūrs Stretinskis
   (Predmet C-430/14) (1)

   ((Zahtjev za prethodnu odluku - Carinska unija - Carinski zakonik Zajednice - Članak 29. stavak 1. točka (d) - Određivanje carinske vrijednosti - Uredba br. 2454/93 - Članak 143. stavak 1. točka (h) - Pojam ‘povezanih osoba’ za potrebe određivanja carinske vrijednosti - Odnos srodstva između kupca, fizičke osobe i rukovoditelja društva prodavatelja))
   (2016/C 098/14)
   Jezik postupka: latvijski

      Sud koji je uputio zahtjev

   Augstākā tiesa

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelj: Valsts ieņēmumu dienests

      Tuženik: Artūrs Stretinskis

      Izreka

   Članak 143. stavak 1. točku (h) Uredbe Komisije (EEZ) br. 2454/93 od 2. srpnja 1993. o utvrđivanju odredaba za provedbu Uredbe Vijeća (EEZ) br. 2913/92 o Carinskom zakoniku Zajednice, kako je izmijenjena Uredbom Komisije (EZ) br. 46/1999 od 8. siječnja 1999., treba tumačiti na način da kupca, fizičku osobu, i prodavatelja, pravnu osobu u kojoj srodnik tog kupca doista ima ovlast utjecati na prodajnu cijenu navedene robe u korist navedenog kupca, treba smatrati povezanim osobama u smislu članka 29. stavka 1. točke (d) Uredbe Vijeća (EEZ) br. 2913/92 od 12. listopada 1992. o Carinskom zakoniku Zajednice, kako je izmijenjena Uredbom (EZ) br. 82/97 Europskog parlamenta i Vijeća od 19. prosinca 1996.

      (1)  SL C 421, 24. 11. 2014.


title: Predmet T-586/14: Tužba podnesena 7. kolovoza 2014. – Xinyi PV Products (Anhui) Holdings protiv Komisije

text:
               20.10.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 372/20

         Tužba podnesena 7. kolovoza 2014. – Xinyi PV Products (Anhui) Holdings protiv Komisije
   (Predmet T-586/14)
   2014/C 372/25
   Jezik postupka: engleski

      Stranke

      Tužitelj: Xinyi PV Products (Anhui) Holdings Ltd (Anhui, Narodna Republika Kina) (zastupnici: Y. Melin i V. Akritidis, odvjetnici)

      Tuženik: Europska komisija

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

               —

               poništi Provedbenu uredbu Komisije (EU) br. 470/2014 оd 13. svibnja 2014. (1) o uvođenju konačne antidampinške pristojbe i konačnoj naplati privremene pristojbe na uvoz solarnog stakla podrijetlom iz Narodne Republike Kine u mjeri u kojoj se odnosi na Xinyi PV Products (Anhui) Holdings Ltd; i

               —

               naloži Komisiji, i svakom intervenijentu kojem bi moglo biti dopušteno poduprijeti Komisiju u tijeku postupka, snošenje troškova ovog postupka.

      Tužbeni razlozi i glavni argumenti

   U prilog osnovanosti tužbe tužitelj ističe četiri tužbena razloga.

               1.

               Prvi tužbeni razlog odnosi se na navod da je Komisija učinila očitu grešku koja se tiče činjenica i prava smatrajući da su tužiteljevi troškovi proizvodnje i financijska situacija podložni značajnim poremećajima prenesenim iz bivšeg sustava bez tržišnoga gospodarstva, čime je povrijeđen članak 2. stavak 7. točka (c) treća alineja osnovne Uredbe.

               2.

               Drugi tužbeni razlog odnosi se na navod da je Komisija učinila očitu grešku koja se tiče ocjene te nije pružila dostatne dokaze zaključujući iz tužiteljeve izvozne cijene da je provizija prodajnog agenta jednaka marži koju tužitelju naplaćuje povezano poduzeće iz Hong Konga, a da ne postoje prikladni dokazi da je to povezano poduzeće zaista djelovalo kao agent uz proviziju, čime je povrijeđen članak 2. stavak 10. točka (i) osnovne Uredbe.

               3.

               Treći tužbeni razlog odnosi se na navod da Komisija nije računala tužiteljevu izvoznu cijenu na temelju stvarno plaćene ili plative cijene za proizvod prilikom prodaje EU, niti se ona temelji na cijeni po kojoj je izvezeni proizvod prvi puta preprodan nezavisnom kupcu u EU, čime je povrijeđen članak 2. stavci 8. i 9. osnovne Uredbe.

               4.

               Četvrti tužbeni razlog odnosi se na navod da je Komisija propustila navesti bitne činjenice i dokaze koji bi omogućili razumijevanje na koji su način izračunate tužiteljeva dampinška marža i marža štete, čime je povrijeđen članak 20. osnovne Uredbe i članak 41. Povelje Europske unije o temeljnim pravima.

      (1)  Provedbena uredba Komisije (EU) br. 470/2014 оd 13. svibnja 2014. o uvođenju konačne antidampinške pristojbe i konačnoj naplati privremene pristojbe na uvoz solarnog stakla podrijetlom iz Narodne Republike Kine (SL L 142, str. 1.)


title: Predmet T-624/13: Tužba podnesena 25. studenoga 2013. — The Tea Board protiv OHIM-a — Delta Lingerie (Darjeeling)

text:
               15.2.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 45/37

         Tužba podnesena 25. studenoga 2013. — The Tea Board protiv OHIM-a — Delta Lingerie (Darjeeling)
   (Predmet T-624/13)
   2014/C 45/64
   Jezik na kojem je tužba podnesena: engleski

      Stranke

      Tužitelj: The Tea Board (Kalkuta, Indija) (zastupnik: A. Nordemann, odvjetnik)

      Tuženik: Ured za usklađivanje na unutarnjem tržištu (žigovi i dizajni)

      Druga stranka u postupku pred žalbenim vijećem: Delta Lingerie (Cachan, Francuska)

      Zahtjevi

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva:

               —

               poništenje odluke drugog žalbenog vijeća Ureda za usklađivanje na unutarnjem tržištu (žigovi i dizajni) od 17. rujna 2013. donesene u predmetu R 1504/2012-2;

               —

               nalaganje tuženiku snošenja troškova postupka.

      Tužbeni razlozi i glavni argumenti

      Podnositelj prijave žiga Zajednice: druga stranka u postupku pred žalbenim vijećem

      Predmetni žig Zajednice: figurativni žig zelene boje koji sadrži verbalni element „Darjeeling” za razrede 25, 35 i 38 — prijava žiga Zajednice br. 9 466 269

      Nositelj žiga ili znaka navedenog u postupku prigovora: tužitelj

      Navedeni žig ili znak: registracija zajedničkog žiga Zajednice br. 4 325 718 za verbalni žig „DARJEELING” za proizvode iz razreda 30; registracija zajedničkog žiga Zajednice br. 8 674 327 za figurativni žig koja sadrži verbalni element „DARJEELING” za proizvode iz razreda 30

      Odluka odjela za prigovore: prigovor je odbačen

      Odluka žalbenog vijeća: žalba je odbijena

      Tužbeni razlozi: povreda članka 8. stavka 1. točke (b) i članka 8. stavka 5. Uredbe o žigu Zajednice.


title: Predmet T-420/14: Presuda Općeg suda od 21. svibnja 2015. – Wine in Black protiv OHIM-a – Quinta do Noval-Vinhos (Wine in Black) „Žig Zajednice — Postupak povodom prigovora — Prijava verbalnog žiga Zajednice Wine in Black — Raniji verbalni žig Zajednice NOVAL BLACK — Relativni razlog za odbijanje — Nepostojanje vjerojatnosti dovođenja u zabludu — Sličnost znakova — Članak 8. stavak 1. točka (b) Uredbe (EZ) br. 207/2009”

text:
               6.7.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 221/14

         Presuda Općeg suda od 21. svibnja 2015. – Wine in Black protiv OHIM-a – Quinta do Noval-Vinhos (Wine in Black)
   (Predmet T-420/14) (1)

   („Žig Zajednice - Postupak povodom prigovora - Prijava verbalnog žiga Zajednice Wine in Black - Raniji verbalni žig Zajednice NOVAL BLACK - Relativni razlog za odbijanje - Nepostojanje vjerojatnosti dovođenja u zabludu - Sličnost znakova - Članak 8. stavak 1. točka (b) Uredbe (EZ) br. 207/2009”)
   (2015/C 221/19)
   Jezik postupka: engleski

      Stranke

      Tužitelj: Wine in Black GmbH (Berlin, Njemačka) (zastupnici: A. Bauer i V. Ahmann, odvjetnici)

      Tuženik: Ured za usklađivanje na unutarnjem tržištu (žigovi i dizajni) (zastupnici: M. Vuijst i A. Folliard-Monguiral, agenti)

      Druga stranka u postupku pred žalbenim vijećem OHIM-a, intervenijent u postupku pred Općim sudom: Quinta do Noval-Vinhos, SA (Pinhão, Portugal)

      Predmet

   Tužba podnesena protiv odluke prvog žalbenog vijeća OHIM-a od 6. ožujka 2014. (predmet R 1601/2013-1) koja se odnosi na postupak povodom prigovora između društava Quinta do Noval-Vinhos, SA i Wine in Black GmbH.

      Izreka

               1.

               Poništava se odluka prvog žalbenog vijeća Ureda za usklađivanje na unutarnjem tržištu (žigovi i dizajni) (OHIM) od 6. ožujka 2014. (predmet R 1601/2013-1).

               2.

               Nalaže se OHIM-u snošenje troškova.

      (1)  SL C 303, 8. 9. 2014.


title: Predmet T-316/13: Presuda Općeg suda od 27. travnja 2016. – Pappalardo i dr. protiv Komisije („Izvanugovorna odgovornost — Ribarstvo — Očuvanje ribolovnih resursa — Oporavak plavoperajne tune — Hitne mjere o zabrani ribolova okružujućim mrežama plivaricama — Dovoljno ozbiljna povreda pravnog pravila kojim se dodjeljuju prava pojedincima”)

text:
               13.6.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 211/43

      Presuda Općeg suda od 27. travnja 2016. – Pappalardo i dr. protiv Komisije
      (Predmet T-316/13) (1)

      ((„Izvanugovorna odgovornost - Ribarstvo - Očuvanje ribolovnih resursa - Oporavak plavoperajne tune - Hitne mjere o zabrani ribolova okružujućim mrežama plivaricama - Dovoljno ozbiljna povreda pravnog pravila kojim se dodjeljuju prava pojedincima”))
      (2016/C 211/53)
      Jezik postupka: talijanski

         Stranke

         Tužitelji: Salvatore Aniello Pappalardo (Cetara, Italija), Pescatori La Tonnara Soc. coop. (Cetara), Fedemar Srl (Cetara), Testa Giuseppe E C. Snc (Catane, Italija), Pescatori San Pietro Apostolo Srl (Cetara), Camplone Arnaldo & C. Snc di Camplone Arnaldo EC (Pescara, Italija) i Valentino Pesca Sas di Camplone Arnaldo & C. (Pescara) (zastupnici: V. Cannizzaro i L. Caroli, odvjetnici)

         Tuženik: Europska komisija (zastupnici: A. Bouquet i D. Nardi, agenti)

         Predmet

      Tužba za naknadu štete kojom se zahtijeva popravljanje štete koju je tužitelj navodno pretrpio zbog donošenja Uredbe Komisije (EZ) br. 530/2008 od 12. lipnja 2008. o utvrđivanju hitnih mjera primjenjivih na plivarice tunolovke koje love plavoperajnu tunu u Atlantskom oceanu istočno od meridijana 45o W i u Mediteranskome moru (SL L 155, str. 9.).

         Izreka

                  1.

                  Tužba se odbija.

                  2.

                  Društvima Salvatore Aniello Pappalardo, Pescatori La Tonnara Soc. coop., Fedemar Srl, Testa Giuseppe E C. Snc, Pescatori San Pietro Apostolo Srl, Camplone Arnaldo & C. Snc di Camplone Arnaldo EC i Valentino Pesca Sas di Camplone Arnaldo & C. nalaže se snošenje troškova.

         (1)  SL C 226, 3.8.2013.


title: Predmet C-86/17 P: Žalba koju je 16. veljače 2017. podnio Redpur GmbH protiv presude Općeg suda (sedmo vijeće) od 15. prosinca 2016. u predmetu T-227/15, Redpur GmbH protiv Ureda Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO)

text:
               3.7.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 213/16

         Žalba koju je 16. veljače 2017. podnio Redpur GmbH protiv presude Općeg suda (sedmo vijeće) od 15. prosinca 2016. u predmetu T-227/15, Redpur GmbH protiv Ureda Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO)
   (Predmet C-86/17 P)
   (2017/C 213/19)
   Jezik postupka: njemački

      Stranke

      Žalitelj: Redpur GmbH (zastupnik: S. Schiller, odvjetnik)

      Druge stranke u postupku: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO), Redwell Manufaktur GmbH

      Žalbeni zahtjev

   Žalitelj od Suda zahtijeva da:

               —

               ukine presudu Općeg suda od 15. prosinca 2016. u predmetu T-227/15 i odbije prigovor;

               —

               naloži EUIPO-u snošenje troškova koji su nastali tužitelju u predmetnom postupku;

               —

               naloži društvu Redwell Manufaktur GmbH snošenje troškova koji su tužitelju nastali u postupcima pred Odjelom za prigovore i žalbenim vijećem EUIPO-a.

      Žalbeni razlozi i glavni argumenti

      Podnositelj prijave žiga Zajednice: tužitelj

      Predmetni žig Zajednice: verbalni žig „Redpur” za robu iz razreda 11 – prijava žiga Zajednice br. 10 934 305

      Nositelj žiga ili znaka navedenog u postupku povodom prigovora: druga stranka u postupku

      Žig ili znak naveden u postupku povodom prigovora: verbalni i figurativni žig Zajednice br. 004769717 „redwell INFRAROT HEIZUNGEN” za robu iz razreda 11; austrijski verbalni žig br. 232549 „Redwell” za robu iz razreda 11; međunarodni verbalni žig (WIPO) br. 914971, „Redwell” za robu iz razreda 11 i tvrtke u Austriji „REDWELL Manufaktur GmbH” für Heizsysteme und Raumheizgeräte, insbesondere Infrarotheizungen und –heizungsanlagen”

      Odluka Odjela za prigovore: prigovor je usvojen

      Odluka žalbenog vijeća: žalba je odbijena

      Tužbeni razlog: povreda članka 8. stavka 1. točke (b) Uredbe br. 207/2009 (1)

      (1)  Uredba Vijeća (EZ) br. 207/2009 od 26. veljače 2009. o žigu Zajednice (SL 2009., L 78, str. 1.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 17., svezak 1., str. 226.)


title: Predmet C-375/14: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 6. kolovoza 2014. uputio Tribunale di Frosinone (Italija) – kazneni postupak protiv Rosarije Laezza

text:
               20.10.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 372/4

         Zahtjev za prethodnu odluku koji je 6. kolovoza 2014. uputio Tribunale di Frosinone (Italija) – kazneni postupak protiv Rosarije Laezza
   (Predmet C-375/14)
   2014/C 372/06
   Jezik postupka: talijanski

      Sud koji je uputio zahtjev

   Tribunale di Frosinone

      Stranke glavnog postupka

   Rosarija Laezza

      Prethodno pitanje

   Trebaju li se članci 49. i prateći. i 56. i prateći Ugovora o funkcioniranju Europske unije, kako su dopunjeni s obzirom na načela sadržana u presudi Suda od 16. veljače 2012. u predmetu C-72/10, tumačiti na način da su u suprotnosti s nacionalnim propisom koji predviđa obvezno besplatno ustupanje prava na uporabu materijalne i nematerijalne imovine u vlasnništvu, koju čini mreža za upravljanjem i primanjem oklada, po prestanku te djelatnosti zbog konačnog isteka dozvole ili zbog učinka odluka o gubitku prava ili opozivu?