title: Predmet T-756/18: Tužba podnesena 28. prosinca 2018. – AG protiv Europola

text:
               11.3.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 93/67

      Tužba podnesena 28. prosinca 2018. – AG protiv Europola
      (Predmet T-756/18)
      (2019/C 93/87)
      Jezik postupka: njemački

         Stranke

         Tužitelj: AG (zastupnik: C. Abrar, odvjetnik)

         Tuženik: Agencija Europske unije za suradnju tijela za izvršavanje zakonodavstva

         Tužbeni zahtjev

      Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

                  —

                  poništi tuženikovo prešutno odbijanje tužiteljeve pritužbe od 2. srpnja 2018.;

                  —

                  naloži tuženiku da za tužitelja donese pravilno obrazloženu i zakonitu odluku o njegovu zahtjevu za udio u mirovinskom fondu Europola; i

                  —

                  naloži tuženiku snošenje svih troškova postupka.

         Tužbeni razlozi i glavni argumenti

      Tužba se temelji na sljedećim tužbenim razlozima.

                  1.

                  Prvi tužbeni razlog: opća povreda obveze obrazlaganja

                              —

                              U okviru prvog tužbenog razloga prigovara se da je tužiteljev zahtjev u pogledu (i) prijenosa upravnog akta kojim tuženik Odluku (EU) 2015/1889 (1) primjenjuje na tužitelja i (ii) obrazloženja tog upravnog akta s objašnjenjem zašto je znatan dio imovine mirovinskog fonda prenesen na države članice bio prešutno odbijen.

                              —

                              U vezi s time ističe se da je tuženik povrijedio svoje obveze u skladu s načelima dobre europske upravne prakse i u skladu s člankom 296. UFEU-a. Tužitelj također ima pravni interes jer mu samo obrazložena odluka o njegovim pravima u mirovinskom fondu Europola može omogućiti ocjenu zakonitosti dodjele i ostvarenja eventualnih daljnjih prava.

                  2.

                  Drugi tužbeni razlog: uzgredni nadzor Odluke (EU) 2015/1889

                              —

                              U okviru drugog tužbenog razloga tvrdi se da bi se navodni temelj manjkave odluke u okviru pravnog preispitivanja također mogao pokazati pogreškom u ocjeni i stoga nezakonitim. U tom smislu osobito je potrebno objasniti zbog čega su znatni dijelovi mirovinskog fonda Europola bili preneseni na države članice EU-a.

                              —

                              Nadalje, ističe se da Opći sud radi ekonomičnosti postupka i izbjegavanja eventualnog daljnjeg sudskog postupka tuženiku može dati upute o zakonitosti Odluke (EU) 2015/1998 jer se uzgredni nadzor te odluke u nedostatku obrazložene odluke ne može provesti.

         (1)  Odluka Vijeća (EU) 2015/1889 od 8. listopada 2015. o raspuštanju mirovinskog fonda Europola (SL L 276, 21. 10. 2015., str. 60.)


title: Predmet T-760/18: Tužba podnesena 20. prosinca 2018. – Intercontinental Exchange Holdings protiv EUIPO-a – New York Mercantile Exchange (NYMEX BRENT)

text:
               11.3.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 93/68

      Tužba podnesena 20. prosinca 2018. – Intercontinental Exchange Holdings protiv EUIPO-a – New York Mercantile Exchange (NYMEX BRENT)
      (Predmet T-760/18)
      (2019/C 93/88)
      Jezik postupka: engleski

         Stranke

         Tužitelj: Intercontinental Exchange Holdings, Inc. (Atlanta, Georgia, Sjedinjene Američke Države) (zastupnici: R. Hoy, Solicitor, i J. Bowhill, QC)

         Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO)

         Druga stranka pred žalbenim vijećem: New York Mercantile Exchange, Inc. (New York, New York, Sjedinjene Američke Države)

         Podaci o postupku pred EUIPO-om

         Podnositelj prijave spornog žiga: druga stranka pred žalbenim vijećem

         Predmetni sporni žig: prijava verbalnog žiga Europske unije NYMEX BRENT – prijava za registraciju br. 15 333 891

         Postupak pred EUIPO-om: postupak povodom prigovora

         Pobijana odluka: odluka četvrtog žalbenog vijeća EUIPO-a od 19. listopada 2018. u predmetu R 102/2018-4

         Tužbeni zahtjev

      Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

                  —

                  poništi pobijanu odluku;

                  —

                  naloži drugoj stranci pred žalbenim vijećem snošenje troškova.

         Tužbeni razlog

                  —

                  Povreda članka 8. stavka 1. točke (b) Uredbe (EU) 2017/1001 Europskog parlamenta i Vijeća.


title: Predmet T-6/19: Tužba podnesena 4. siječnja 2019. – Irish Wind Farmers’ Association i dr. protiv Komisije

text:
               11.3.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 93/69

      Tužba podnesena 4. siječnja 2019. – Irish Wind Farmers’ Association i dr. protiv Komisije
      (Predmet T-6/19)
      (2019/C 93/89)
      Jezik postupka: engleski

         Stranke

         Tužitelji: Irish Wind Farmers’ Association Clg (Kilkenny, Irska), Carrons Windfarm Ltd (Shanagolden, Irska), Foyle Windfarm Ltd (Dublin, Irska) i Greenoge Windfarm Ltd (Bunclody, Irska) (zastupnici: M. Segura Catalán i M. Clayton, odvjetnici)

         Tuženik: Europska komisija

         Tužbeni zahtjev

      Tužitelji od Općeg suda zahtijevaju da:

                  —

                  poništi dopis Europske komisije od 25. listopada 2018., u vezi s predmetom SA.44671 Irska – navodna nezakonita državna potpora dodijeljena sektoru fosilnih goriva u obliku smanjene stope poreza na imovinu;

                  —

                  naloži Komisiji snošenje troškova postupka.

         Tužbeni razlozi i glavni argumenti

      U prilog osnovanosti tužbe tužitelji ističu jedan tužbeni razlog, odnosno okolnost da je Komisija propustila pokrenuti službenu istragu na temelju članka 108. stavka 2. UFEU-a i članka 4. stavka 4. Uredbe 2015/1589 (1), unatoč sumnji u postojanje državne potpore, čime je tužiteljima uskratila njihova postupovna prava. Taj tužbeni razlog sadržava dva dijela:

                  1.

                  Prvi dio: Komisija je trebala donijeti službenu odluku. Komisija nije uredno ispitala pritužbu, u skladu s njezinim vlastitim pravilima te su u donošenju pobijanog akta povrijeđene odredbe Uredbe 2015/1589.

                  2.

                  Drugi dio: Komisija je trebala ozbiljno posumnjati u kvalifikaciju mjere kao potpore te stoga pokrenuti službenu istragu na temelju članka 4. stavka 4. Uredbe 2015/1589, osobito i inter alia s obzirom na to da je Komisija pogrešno razumjela doseg pritužbe, propustila odgovarajuće ispitati sve informacije koje je u okviru pritužbe pružio njezin podnositelj, nije uredno ispitala mjeru, zauzela je pogrešan pristup u procjeni selektivnosti te nije ispitala ostale zahtjeve iz članka 107. UFEU-a.

         (1)  Uredba Vijeća (EU) 2015/1589 od 13. srpnja 2015. o utvrđivanju detaljnih pravila primjene članka 108. Ugovora o funkcioniranju Europske unije (SL 2015., L 248, str. 9.)


title: Predmet T-10/19: Tužba podnesena 4. siječnja 2019. – United States Seafoods protiv EUIPO-a – (UNITED STATES SEAFOODS)

text:
               11.3.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 93/69

      Tužba podnesena 4. siječnja 2019. – United States Seafoods protiv EUIPO-a – (UNITED STATES SEAFOODS)
      (Predmet T-10/19)
      (2019/C 93/90)
      Jezik postupka: engleski

         Stranke

         Tužitelj: United States Seafoods LLC (Seattle, Washington, Sjedinjene Američke Države) (zastupnici: C. Spintig, S. Pietzcker i M. Prasse, odvjetnici)

         Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO)

         Podaci o postupku pred EUIPO-om

         Predmetni sporni žig: međunarodna registracija u kojoj je naznačena Europska unija u pogledu figurativnog žiga UNITED STATES SEAFOODS – prijava za registraciju br. 1 365 398

         Pobijana odluka: odluka petog žalbenog vijeća EUIPO-a od 11. listopada 2018. u predmetu R 817/2018-5

         Tužbeni zahtjev

      Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

                  —

                  poništi pobijanu odluku;

                  —

                  naloži EUIPO-u snošenje troškova.

         Tužbeni razlozi

                  —

                  Povreda članka 7. stavka 1. točke (b) Uredbe (EU) 2017/1001 Europskog parlamenta i Vijeća;

                  —

                  Povreda članka 7. stavka 1. točke (c) Uredbe (EU) 2017/1001 Europskog parlamenta i Vijeća.


title: Predmet T-17/19: Tužba podnesena 11. siječnja 2019. – Giulia Moi protiv Parlamenta

text:
                  11.3.2019

                  HR

                  Službeni list Europske unije

                  C 93/70

         Tužba podnesena 11. siječnja 2019. – Giulia Moi protiv Parlamenta
         (Predmet T-17/19)
         (2019/C 93/91)
         Jezik postupka: talijanski

            Stranke

            Tužitelj: Giulia Moi ( XX (*1), Italija) (zastupnik: M. Contini, odvjetnik)

            Tuženik: Europski parlament

            Tužbeni zahtjev

         Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

                     —

                     primarno, poništi odluku Predsjedništva Europskog parlamenta od 12. studenoga 2018., o potvrđivanju odluke predsjednika Europskog parlamenta od 2. listopada 2018., kojom se Giulii Moi izriče sankcija koja uključuje gubitak prava na dnevnice za razdoblje od 12 dana zbog toga što je uznemiravala svoja dva akreditirana parlamentarna asistenta.

                     —

                     podredno, u malo vjerojatnoj pretpostavci da se odbije glavni dio zahtjeva i ne dovodeći u pitanje kasniju žalbu, utvrdi da je izrečena stegovna sankcija pretjerana i/ili nerazmjerna i da je ublaži zamjenjujući je onom iz članka 166. točke (a) Poslovnika Europskog parlamenta.

                     —

                     u svakom slučaju, naloži tuženoj instituciji da dodijeli pravičnu naknadu, koja se sastoji u plaćanju iznosa u visini od 50 000 eura – ili višeg ili manjeg iznosa koji odredi sud– i obveže predsjednika da objavi informaciju o tome na plenarnoj sjednici Europskog parlamenta.

                     —

                     naloži tuženiku snošenje troškova.

            Tužbeni razlozi i glavni argumenti

         A U prilog tužbi, tužitelj ističe povredu načela kontradiktornosti, poštovanja postupovnih pravila i članka 41. Povelje Europske unije o temeljnim pravima.

                     1.

                     Ističe se da ne postoje uvjeti za primjenu predmetne stegovne sankcije, koja se na prvi pogled opravdava jednostavnim navođenjem izvješća savjetodavnog odbora i upućivanjem na to izvješće, a taj odbor, sa svoje strane, bez ikakva obrazloženja tužiteljevo postupanje kvalificirao kao „uznemiravanje”, ne navodeći nikakve dokaze.

                     2.

                     Usto, jasno je da je Predsjedništvo očito pogrešno upotrijebilo svoje ovlasti i da ih je očito zloupotrijebilo, jer se djela za koja priznaje da su istaknuli navodno uznemiravani asistenti, ne mogu smatrati uznemiravanjem, u smislu članka 12.a Pravilnika o osoblju.

                     3.

                     Predsjedništvo je, sa svoje strane, počinilo pogrešku i iskrivilo činjenice na kojima se temelji odluka, u vezi s definicijom „uznemiravanja” iz članka 12. Pravilnika o osoblju. Takvim uznemiravanjem se mora smatrati „neprimjereno postupanje” koje „traje tijekom određenog razdoblja, ponavlja se ili je sustavno” te se izražava fizičkim ponašanjem, usmenim ili pisanim izjavama, gestama ili drugim namjernim djelovanjem koje može štetiti osobnosti, dostojanstvu, ili fizičkom ili psihičkom integritetu osobe.

                     4.

                     S obzirom na tako razjašnjen pojam „uznemiravanja”, iz uvida u same elemente iz spisa postupka proizlazi da tužiteljevo postupanje nije ni na koji način „uznemiravanje” i da je ograničen broj prigovora, vremenski ograničenih na jako kratko razdoblje, povezan s ispunjavanjem zadataka asistenata i njihovom prisutnosti u uredu, te da je rezultat njihove odmazde spram tužitelja, koji je zatražio da im se dâ otkaz.

                     5.

                     Usto, nijedan vanjski promatrač koji je uobičajeno osjetljiv i upućen u posebno radno okružje članova Parlamenta i njihovih izravnih suradnika nikada ne bi mogao zaključiti da je ponašanje koje se pripisuje tužitelju pretjerano ni da zaslužuje osudu do te mjere da šteti osobnosti, dostojanstvu, ili fizičkom ili psihičkom integritetu predmetnih asistenata, uzimajući u obzir visoku naknadu koji im je Parlament isplatio.

            (*1)  Informacije su izbrisane ili zamijenjene u okviru zaštite osobnih podataka i/ili povjerljivosti.


title: Predmet T-21/19: Tužba podnesena 11. siječnja 2019. – Pablosky protiv EUIPO-a – docPrice (mediFLEX easystep)

text:
               11.3.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 93/71

      Tužba podnesena 11. siječnja 2019. – Pablosky protiv EUIPO-a – docPrice (mediFLEX easystep)
      (Predmet T-21/19)
      (2019/C 93/92)
      Jezik postupka: engleski

         Stranke

         Tužitelj: Pablosky, SL (Madrid, Španjolska) (zastupnik: A. Tarí Lázaro, odvjetnik)

         Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO)

         Druga stranka pred žalbenim vijećem: docPrice GmbH (Koblenz, Njemačka)

         Podaci o postupku pred EUIPO-om

         Nositelj spornog žiga: druga stranka pred žalbenim vijećem

         Predmetni sporni žig: prijava figurativnog žiga Europske unije mediFLEX easystep – prijava za registraciju br. 15 730 898

         Postupak pred EUIPO-om: postupak povodom prigovora

         Pobijana odluka: odluka četvrtog žalbenog vijeća EUIPO-a od 8. studenoga 2018. u predmetu R 76/2018-4

         Tužbeni zahtjev

      Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

                  —

                  poništi pobijanu odluku;

                  —

                  odbije žig Europske unije br. 15 730 898 u cijelosti što se tiče proizvoda iz razreda 10. i 25.;

                  —

                  naloži tuženiku snošenje troškova.

         Tužbeni razlog

                  —

                  Povreda članka 8. stavka 1. točke (b) Uredbe (EU) 2017/1001 Europskog parlamenta i Vijeća.


title: Predmet T-23/19: Tužba podnesena 14. siječnja 2019. – Limango protiv EUIPO-a – Consolidated Artists (limango)

text:
               11.3.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 93/72

      Tužba podnesena 14. siječnja 2019. – Limango protiv EUIPO-a – Consolidated Artists (limango)
      (Predmet T-23/19)
      (2019/C 93/93)
      Jezik postupka: engleski

         Stranke

         Tužitelj: Limango GmbH (München, Njemačka) (zastupnik: C. Hauss-Löhde i M. Mette, odvjetnici)

         Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO)

         Druga stranka u postupku pred žalbenim vijećem: Consolidated Artists BV (Rotterdam, Nizozemska)

         Podaci o postupku pred EUIPO-om

         Nositelj spornog žiga: tužitelj pred Općim sudom

         Predmetni sporni žig: prijava verbalnog žiga limango – Prijava za registraciju br. 6 943 096

         Postupak pred EUIPO-om: postupak povodom prigovora

         Pobijana odluka: odluka prvog žalbenog vijeća EUIPO-a od 3. listopada 2018. u spojenim predmetima R 1844/2017-1 i R 2093/2017-1

         Tužbeni zahtjev

      Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

                  —

                  poništi spornu odluku;

                  —

                  odbije prigovor u cijelosti;

                  —

                  naloži tuženiku i intervenijentu snošenje troškova postupka.

         Tužbeni razlozi

                  —

                  povreda članka 8. stavka 1. točke (b) Uredbe (EU) 2017/1001 Europskog parlamenta i Vijeća;

                  —

                  povreda članka 8. stavka 5. Uredbe (EU) 2017/1001 Europskog parlamenta i Vijeća.


title: Predmet T-24/19: Tužba podnesena 11. siječnja 2019. – INC and Consorzio Stabile Sis protiv Komisije

text:
               11.3.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 93/73

      Tužba podnesena 11. siječnja 2019. – INC and Consorzio Stabile Sis protiv Komisije
      (Predmet T-24/19)
      (2019/C 93/94)
      Jezik postupka: engleski

         Stranke

         Tužitelji: INC SpA (Torino, Italija) i Consorzio Stabile Sis SCpA (Torino) (zastupnici: H.-G. Kamann, F. Louis i G. Tzifa, odvjetnici)

         Tuženik: Europska komisija

         Tužbeni zahtjev

      Tužitelji od Općeg suda zahtijevaju da:

                  —

                  poništi Komisijinu odluku C(2018) 2435 final od 27. travnja 2018. u predmetima SA. 49335 (2017/N) i SA.49336 (2017/N); (1)

                  —

                  naloži Komisiji snošenje troškova.

         Tužbeni razlozi i glavni argumenti

      U prilog tužbi, tužitelji se pozivaju na jedan tužbeni razlog za svaki od dva različita slučaja navodne državne potpore.

                  1.

                  Prvi tužbeni razlog koji se odnosi na predmet SA.49336 (2017/N), u skladu s kojim donošenjem pobijane odluke Komisija nije pokrenula službeni istražni postupak predviđen člankom 108. stavkom 2. UFEU-a te člankom 4. stavkom 4. i člankom 6. Uredbe (EU) 2015/1589 (2), unatoč postojanju ozbiljnih poteškoća tijekom prethodnog istražnog postupka glede spojivosti prijavljene pojedinačne državne potpore u vezi s talijanskim upraviteljem autoceste s naplatom cestarine (Autostrade per l'Italia SpA) s unutarnjim tržištem. Tužitelji tvrde da je Komisija time povrijedila članak 108. stavak 3. UFEU-a i članak 4. stavak 3. Uredbe 2015/1589.

                  2.

                  Drugi tužbeni razlog koji se odnosi na predmet SA.49335 (2017/N), u skladu s kojim donošenjem pobijane odluke Komisija nije pokrenula službeni istražni postupak predviđen člankom 108. stavkom 2. UFEU-a te člankom 4. stavkom 4. i člankom 6. Uredbe (EU) 2015/1589, unatoč postojanju ozbiljnih poteškoća tijekom prethodnog istražnog postupka glede spojivosti prijavljene pojedinačne državne potpore u vezi s drugim talijanskim upraviteljem autoceste s naplatom cestarine (Società Iniziative Autostradali e Servizi Spa) s unutarnjim tržištem. Tužitelji tvrde da je Komisija time povrijedila članak 108. stavak 3. UFEU-a i članak 4. stavak 3. Uredbe (EU) 2015/1589.

         (1)  SL 2018., C 379, str. 3.

         (2)  Uredba Vijeća (EU) 2015/1589 od 13. srpnja 2015. o utvrđivanju detaljnih pravila primjene članka 108. Ugovora o funkcioniranju Europske unije (SL 2015., L 248, str. 9. i ispravak SL 2017., L 186, str. 17.).


title: Predmet T-29/19: Tužba podnesena 15. siječnja 2019. – Idea Groupe protiv EUIPO-a – The Logistical Approach (Idealogistic Verhoeven Greatest care in getting it there)

text:
               11.3.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 93/73

      Tužba podnesena 15. siječnja 2019. – Idea Groupe protiv EUIPO-a – The Logistical Approach (Idealogistic Verhoeven Greatest care in getting it there)
      (Predmet T-29/19)
      (2019/C 93/95)
      Jezik na kojem je tužba podnesena: francuski

         Stranke

         Tužitelj: Idea Groupe (Montoir de Bretagne, Francuska) (zastupnik: P. Langlais, odvjetnik)

         Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO)

         Druga stranka pred žalbenim vijećem: The Logistical Approach BV (Uden, Nizozemska)

         Podaci o postupku pred EUIPO-om

         Podnositelj prijave spornog žiga: druga stranka pred žalbenim vijećem

         Predmetni sporni žig: prijava figurativnog žiga Europske unije Idealogistic Verhoeven Greatest care in getting it there u crnoj, bijeloj i nijansama plave boje – prijava za registraciju br. 14 567 184

         Postupak pred EUIPO-om: postupak povodom prigovora

         Pobijana odluka: odluka četvrtog žalbenog vijeća EUIPO-a od 12. studenoga 2018. u predmetu R 2064/2017-1

         Tužbeni zahtjevi

      Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

                  —

                  poništi pobijanu odluku;

                  —

                  naloži EUIPO-u snošenje troškova;

                  —

                  naloži društvu The Logistical Approach B.V snošenje troškova u svezi s njegovom intervencijom, u slučaju njegove intervencije.

         Tužbeni razlozi

                  —

                  povreda članka 8. stavka 1. točke (b) Uredbe (EU) br. 2017/1001 Europskog parlamenta i Vijeća;

                  —

                  povreda članka 8. stavka 4. Uredbe (EU) br. 2017/1001 Europskog parlamenta i Vijeća.


title: Predmet T-35/19: Tužba podnesena 17. siječnja 2019. – Benavides Torres protiv Vijeća

text:
               11.3.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 93/74

      Tužba podnesena 17. siječnja 2019. – Benavides Torres protiv Vijeća
      (Predmet T-35/19)
      (2019/C 93/96)
      Jezik postupka: engleski

         Stranke

         Tužitelj: Antonio José Benavides Torres (Caracas, Venezuela) (zastupnici: L. Giuliano i F. Di Gianni, odvjetnici)

         Tuženik: Vijeće Europske unije

         Tužbeni zahtjev

      Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

                  —

                  poništi Odluku Vijeća (ZVSP) 2018/1656 (1) i Provedbenu uredbu Vijeća (EU) 2018/1653 (2) u dijelu u kojem se njihove odredbe odnose na tužitelja; i

                  —

                  naloži tuženiku snošenje troškova.

         Tužbeni razlozi i glavni argumenti

      U prilog osnovanosti tužbe tužitelj ističe jedan tužbeni razlog u kojemu navodi da je tuženik počinio očitu pogrešku u ocjeni kada je utvrdio da njegovo ime treba ostati na popisima iz Priloga I. Odluci Vijeća (ZVSP) 2017/2074 (3) i Priloga IV. Uredbi Vijeća (EU) 2017/2063 (4), unatoč činjenici da on više nema nikakvu ulogu u venezuelanskim političkim ni vojnim vlastima niti je s njima povezan.

         (1)  Odluka Vijeća (ZVSP) 2018/1656 od 6. studenoga 2018. o izmjeni Odluke (ZVSP) 2017/2074 o mjerama ograničavanja s obzirom na stanje u Venezueli (SL L 276, 7. 11. 2018., str. 10.)

         (2)  Provedbena Uredba Vijeća (EU) 2018/1653 od 6. studenoga 2018. o provedbi Uredbe (EU) 2017/2063 o mjerama ograničavanja s obzirom na stanje u Venezueli (SL L 276, 7. 11. 2018., str. 1.)

         (3)  Odluka Vijeća (ZVSP) 2017/2074 od 13. studenoga 2017. o mjerama ograničavanja s obzirom na stanje u Venezueli (SL L 295, 14. 11. 2017, str. 60.)

         (4)  Uredba Vijeća (EU) 2017/2063 od 13. studenoga 2017. o mjerama ograničavanja s obzirom na stanje u Venezueli (SL L 295, 14. 11. 2017., str. 21.)


title: Predmet T-36/19: Tužba podnesena 18. siječnja 2019. – PE Digital protiv EUIPO-a – Spark Networks Services (ElitePartner)

text:
               11.3.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 93/75

      Tužba podnesena 18. siječnja 2019. – PE Digital protiv EUIPO-a – Spark Networks Services (ElitePartner)
      (Predmet T-36/19)
      (2019/C 93/97)
      Jezik na kojem je tužba podnesena: njemački

         Stranke

         Tužitelj: PE Digital GmbH (Hamburg, Njemačka) (zastupnici: V. von Bomhard i J. Fuhrmann, odvjetnici)

         Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO)

         Druga stranka pred žalbenim vijećem: Spark Networks Services GmbH (Berlin, Njemačka)

         Podaci o postupku pred EUIPO-om

         Nositelj spornog žiga: tužitelj

         Predmetni sporni žig: figurativni žig Europske unije ElitePartner – žig Europske unije br. 5 996 351

         Postupak pred EUIPO-om: postupak brisanja

         Pobijana odluka: odluka prvog žalbenog vijeća EUIPO-a od 25. listopada 2018. u predmetu R 614/2017-1

         Tužbeni zahtjev

      Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

                  —

                  pobijanu odluku preinači na način da sporni žig Europske unije nije u suprotnosti s razlogom za ništavost iz članka 59. stavka 1. točke (a) u vezi s člankom 7. stavkom 1. točkom (b) Uredbe (EU) 2017/1001;

                  —

                  podredno, poništi pobijanu odluku;

                  —

                  naloži tuženiku snošenje troškova postupka, uključujući tužiteljeve troškove, te drugoj stranci troškove njezine intervencije u postupku pred žalbenim vijećem.

         Tužbeni razlozi

                  —

                  povreda članka 59. stavka 1. točke (a) u vezi s člankom 7. stavkom 1. točkom (b) Uredbe (EU) 2017/1001 Europskog parlamenta i Vijeća;

                  —

                  povreda članka 94. stavka 1. prve rečenice Uredbe (EU) 2017/1001 Europskog parlamenta i Vijeća.


title: Predmet T-40/19: Tužba podnesena 21. siječnja 2019. – Amigüitos pets & life protiv EUIPO-a – Société des produits Nestlé (THE ONLY ONE by alphaspirit wild and perfect)

text:
               11.3.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 93/76

      Tužba podnesena 21. siječnja 2019. – Amigüitos pets & life protiv EUIPO-a – Société des produits Nestlé (THE ONLY ONE by alphaspirit wild and perfect)
      (Predmet T-40/19)
      (2019/C 93/98)
      Jezik postupka: engleski

         Stranke

         Tužitelj: Amigüitos pets & life, SA (Lorca, Španjolska) (zastupnik: N. Fernández Fernández-Pacheco, odvjetnik)

         Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO)

         Druga stranka u postupku pred žalbenim vijećem: Société des produits Nestlé SA (Vevey, Švicarska)

         Podaci o postupku pred EUIPO-om

         Nositelj spornog žiga: tužitelj pred Općim sudom

         Predmetni sporni žig: prijava figurativnog žiga Europske unije THE ONLY ONE by alphaspirit wild and perfect u bijeloj, crvenoj i crnoj boji – Prijava za registraciju br. 15 385 719

         Postupak pred EUIPO-om: postupak povodom prigovora

         Pobijana odluka: odluka četvrtog žalbenog vijeća EUIPO-a od 19. studenoga 2018. u predmetu R 272/2018-4

         Tužbeni zahtjev

      Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

                  —

                  poništiti pobijanu odluku u dijelu u kojem se njome prihvaća prigovor protiv prijave za registraciju žiga Europske unije br. 15 385 719 za proizvode iz razreda 5 i 31;

                  —

                  naloži EUIPO-u da potvrdi registraciju na temelju prijave žiga Europske unije br. 15 385 719 za sve proizvode čija se zaštita traži tim žigom;

                  —

                  naloži intervenijentu, a po potrebi i tuženiku, snošenje troškova nastalih u postupku pred EUIPO-om i Općim sudom.

         Tužbeni razlozi

                  —

                  povreda članka 8. stavka 1. točke (b) Uredbe (EU) 2017/1001 Europskog parlamenta i Vijeća;

                  —

                  povreda članka 8. stavka 5. Uredbe (EU) 2017/1001 Europskog parlamenta i Vijeća.


title: Predmet T-44/19: Tužba podnesena 23. siječnja 2019. – Globalia Corporación Empresarial protiv EUIPO-a – Touring Club Italiano (TC Touring Club)

text:
               11.3.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 93/77

      Tužba podnesena 23. siječnja 2019. – Globalia Corporación Empresarial protiv EUIPO-a – Touring Club Italiano (TC Touring Club)
      (Predmet T-44/19)
      (2019/C 93/99)
      Jezik postupka: engleski

         Stranke

         Tužitelj: Globalia Corporación Empresarial, SA (Llucmajor, Španjolska) (zastupnik: A. Gómez López, odvjetnik)

         Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO)

         Druga stranka u postupku pred žalbenim vijećem: Touring Club Italiano (Milano, Italija)

         Podaci o postupku pred EUIPO-om

         Podnositelj prijave spornog žiga: tužitelj u postupku pred Općim sudom

         Predmetni sporni žig: figurativni žig Europske unije TC Touring Club u crvenoj i svijetlosivoj boji – prijava za registraciju br. 15 299 001

         Postupak pred EUIPO-om: postupak povodom prigovora

         Pobijana odluka: odluka četvrtog žalbenog vijeća EUIPO-a od 9. studenoga 2018. u predmetu R 448/12018-4

         Tužbeni zahtjev

      Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

                  —

                  poništi pobijanu odluku zbog povrede članka 95. stavaka 1. i 2. Uredbe (EU) 2017/1001 Europskog parlamenta i Vijeća, koja predstavlja bitnu povredu postupka, i/ili

                  —

                  poništi pobijanu odluku zbog pogrešne primjene članka 47. stavka 2. Uredbe (EU) 2017/1001 Europskog parlamenta i Vijeća i utvrdi da je dokaz „stvarne” uporabe ranijeg žiga nedovoljan ili neuvjerljiv, i/ili

                  —

                  poništi pobijanu odluku zbog pogrešne primjene članka 8. stavka 1. točke (b) Uredbe (EU) 2017/1001 Europskog parlamenta i Vijeća i utvrdi da ne postoji vjerojatnost dovođenja u zabludu između suprotstavljenih žigova;

                  —

                  naloži snošenje troškova postupka tuženiku i mogućem intervenijentu.

         Tužbeni razlozi

                  —

                  povreda članka 95. stavaka 1.i 2. Uredbe (EU) 2017/1001 Europskog parlamenta i Vijeća;

                  —

                  povreda članka 47. stavka 2. Uredbe (EU) 2017/1001 Europskog parlamenta i Vijeća;

                  —

                  povreda članka 8. stavka 1. točke (b) Uredbe (EU) 2017/1001 Europskog parlamenta i Vijeća.


title: Predmet T-46/19: Tužba podnesena 25. siječnja 2019. – Helenska Republika protiv Europske komisije

text:
               11.3.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 93/78

      Tužba podnesena 25. siječnja 2019. – Helenska Republika protiv Europske komisije
      (Predmet T-46/19)
      (2019/C 93/100)
      Jezik postupka: grčki

         Stranke

         Tužitelj: Helenska Republika (zastupnici: G. Kanellopoulos, E. Leftheriotou i A. E. Vasilopoulou)

         Tuženik: Europska komisija

         Tužbeni zahtjev

      Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

                  —

                  poništi pobijanu odluku u dijelu i točkama u kojima se Helenskoj Republici nalažu paušalni i jednokratni financijski ispravci u bruto iznosu od 25 092 988,84 eura i neto iznosu od 24 851 438,56 eura, nakon provjere ΑΑ/2016/013/GR u vezi s potporama po površini, u odnosu na zahtjeve za 2015./2016. (financijske godine 2016. i 2017., str. 63. do 74. sažetog izvješća) te naloži tuženiku isplatu troškova postupka koje je snosila Helenska Republika.

         Tužbeni razlozi i glavni argumenti

      U prilog tužbi tužitelj ističe tri tužbena razloga.

                  1.

                  Prvi tužbeni razlog temelji se na Komisijinoj povredi članka 4. stavka 1. točke (h) Uredbe br. 1307/2013 (1), u vezi tumačenja i primjene pojma „trajni pašnjak”.

                  2.

                  Drugi tužbeni razlog temelji se na nedostatku obrazloženja u odnosu na povredu članka 296. UFEU-a, članka 18. stavka 5. Uredbe br. 640/2014 (2), smjernica za osiguravanje kvalitete LPIS-a (Executable Test Suite (ETS) LPIS data quality measures, version 6.0) i načela proporcionalnosti.

                  3.

                  Treći tužbeni razlog temelji se na nedostatnom obrazloženju dijela u kojemu je tuženik naložio paušalne i jednokratne financijske ispravke.

         (1)  Uredba (EU) br. 1307/2013 Europskog parlamenta i Vijeća od 17. prosinca 2013. o utvrđivanju pravila za izravna plaćanja poljoprivrednicima u programima potpore u okviru zajedničke poljoprivredne politike i o stavljanju izvan snage Uredbe Vijeća (EZ) br. 637/2008 i Uredbe Vijeća (EZ) br. 73/2009 (SL 2013., L 347, str. 608.).

         (2)  Delegirana uredba Komisije (EU) br. 640/2014 оd 11. ožujka 2014. o dopuni Uredbe (EU) br. 1306/2013 Europskog parlamenta i Vijeća u pogledu integriranog administrativnog i kontrolnog sustava te uvjeta za odbijanje ili obustavu plaćanja i administrativne kazne koje se primjenjuju za izravna plaćanja, potporu ruralnom razvoju i višestruku sukladnost (SL 2014., L 181, str. 48.).


title: Predmet T-79/18: Presuda Općeg suda od 30. siječnja 2019. – Bekat protiv EUIPO-a – Borbet (ARBET) („Žig Europske unije — Postupak povodom prigovora — Prijava figurativnog žiga Europske unije ARBET — Raniji nacionalni verbalni žig BORBET — Relativni razlog za odbijanje — Vjerojatnost dovođenja u zabludu — Sličnost znakova — Članak 8. stavak 1. točka (b) Uredbe (EU) 2017/1001”)

text:
               18.3.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 103/38

      Presuda Općeg suda od 30. siječnja 2019. – Bekat protiv EUIPO-a – Borbet (ARBET)
      (Predmet T-79/18) (1)

      ((„Žig Europske unije - Postupak povodom prigovora - Prijava figurativnog žiga Europske unije ARBET - Raniji nacionalni verbalni žig BORBET - Relativni razlog za odbijanje - Vjerojatnost dovođenja u zabludu - Sličnost znakova - Članak 8. stavak 1. točka (b) Uredbe (EU) 2017/1001”))
      (2019/C 103/49)
      Jezik postupka: njemački

         Stranke

         Tužitelj: Arif Oliver Bekat (Esslingen, Njemačka) (zastupnik: P. Kohl, odvjetnik)

         Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (zastupnici: M. Eberl, D. Hanf i D. Walicka, agenti)

         Druga stranka u postupku pred žalbenim vijećem EUIPO-a, intervenijent u postupku pred Općim sudom: Borbet GmbH (Hallenberg, Njemačka) (zastupnik: J. Krenzel, odvjetnik)

         Predmet

      Tužba podnesena protiv odluke četvrtog žalbenog vijeća EUIPO-a od 6. prosinca 2017. (predmet R 1117/2017-4), koja se odnosi na postupak povodom prigovora između društva Borbet i A. O. Bekata.

         Izreka

                  1.

                  Tužba se odbija.

                  2.

                  Arifu Oliveru Bekatu nalaže se snošenje troškova.

         (1)  SL C 134, 16. 4. 2018.


title: Predmet T-88/18: Presuda Općeg suda od 5. veljače 2019. – Gruppo Armonie protiv EUIPO-a (ARMONIE) („Žig Europske unije — Prijava figurativnog žiga Europske unije ARMONIE — Apsolutni razlog za odbijanje — Nepostojanje razlikovnog karaktera — Članak 7. stavak 1. točka (b) Uredbe (EU) 2017/1001”)

text:
               18.3.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 103/38

      Presuda Općeg suda od 5. veljače 2019. – Gruppo Armonie protiv EUIPO-a (ARMONIE)
      (Predmet T-88/18) (1)

      ((„Žig Europske unije - Prijava figurativnog žiga Europske unije ARMONIE - Apsolutni razlog za odbijanje - Nepostojanje razlikovnog karaktera - Članak 7. stavak 1. točka (b) Uredbe (EU) 2017/1001”))
      (2019/C 103/50)
      Jezik postupka: talijanski

         Stranke

         Tužitelj: Gruppo Armonie SpA (Casalgrande, Italija) (zastupnik: G. Medri, odvjetnik)

         Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (zastupnik: L. Rampini, agent)

         Predmet

      Tužba podnesena protiv odluke petog žalbenog vijeća EUIPO-a od 15. prosinca 2017. (predmet R 2063/2017-5), koja se odnosi na prijavu za registraciju figurativnog znaka ARMONIE kao žiga Europske unije.

         Izreka

                  1.

                  Tužba se odbija.

                  2.

                  Društvu Gruppo Armonie SpA nalaže se snošenje troškova.

         (1)  SL C 134, 16. 4.2018.


title: Predmet T-97/18: Presuda Općeg suda od 31. siječnja 2019. – DeepMind Technologies protiv EUIPO-a (STREAMS) („Žig Europske unije — Prijava verbalnog žiga Europske unije STREAMS — Apsolutni razlozi za odbijanje — Opisni karakter — Članak 7. stavak 1. točka (c) i članak 7. stavak 2. Uredbe (EU) 2017/1001 — Ranija EUIPO-ova praksa”)

text:
               18.3.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 103/39

      Presuda Općeg suda od 31. siječnja 2019. – DeepMind Technologies protiv EUIPO-a (STREAMS)
      (Predmet T-97/18) (1)

      ((„Žig Europske unije - Prijava verbalnog žiga Europske unije STREAMS - Apsolutni razlozi za odbijanje - Opisni karakter - Članak 7. stavak 1. točka (c) i članak 7. stavak 2. Uredbe (EU) 2017/1001 - Ranija EUIPO-ova praksa”))
      (2019/C 103/51)
      Jezik postupka: engleski

         Stranke

         Tužitelj: DeepMind Technologies Ltd (London, Ujedinjena Kraljevina) (zastupnici: T. St Quintin, barrister, K. Gilbert i G. Lodge, solicitors)

         Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (zastupnici: u početku V. Ruzek i D. Walicka, zatim V. Ruzek i H. O’Neill, agenti)

         Predmet

      Tužba podnesena protiv odluke prvog žalbenog vijeća EUIPO-a od 27. studenoga 2017. (predmet R 35/2017-1), koja se odnosi na prijavu za registraciju verbalnog znaka STREAMS kao žiga Europske unije.

         Izreka

                  1.

                  Tužba se odbija.

                  2.

                  Društvu DeepMind Technologies Ltd nalaže se snošenje troškova.

         (1)  SL C 134, 16. 4. 2018.


title: Predmet T-181/18: Presuda Općeg suda od 24. siječnja 2019. – Multifit protiv EUIPO-a (TAKE CARE) („Žig Europske unije — Prijava figurativnog žiga Europske unije TAKE CARE — Apsolutni razlog za odbijanje — Nepostojanje razlikovnog karaktera — Članak 7. stavak 1. točka (b) Uredbe (EU) 2017/1001”)

text:
               18.3.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 103/39

      Presuda Općeg suda od 24. siječnja 2019. – Multifit protiv EUIPO-a (TAKE CARE)
      (Predmet T-181/18) (1)

      ((„Žig Europske unije - Prijava figurativnog žiga Europske unije TAKE CARE - Apsolutni razlog za odbijanje - Nepostojanje razlikovnog karaktera - Članak 7. stavak 1. točka (b) Uredbe (EU) 2017/1001”))
      (2019/C 103/52)
      Jezik postupka: njemački

         Stranke

         Tužitelj: Multifit Tiernahrungs GmbH (Krefeld, Njemačka) (zastupnici: N. Weber i L. Thiel, odvjetnici)

         Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (zastupnici: M. Eberl i M. Fischer, agenti)

         Predmet

      Tužba podnesena protiv odluke petog žalbenog vijeća EUIPO-a od 4. siječnja 2018. (predmet R 845/2017-5), koja se odnosi na prijavu za registraciju figurativnog znaka TAKE CARE kao žiga Europske unije.

         Izreka

                  1.

                  Tužba se odbija.

                  2.

                  Društvu Multifit Tiernahrungs GmbH nalaže se snošenje troškova.

         (1)  SL C 161, 7. 5. 2018.


title: Predmet T-256/18: Presuda Općeg suda od 30. siječnja 2019. – Arezzo Indústria e Comércio protiv EUIPO-a (SCHUTZ) („Žig Europske unije — Prijava verbalnog žiga Europske unije SCHUTZ — Apsolutni razlozi za odbijanje — Opisni karakter — Članak 7. stavak 1. točke (b) i (c) Uredbe (EZ) br. 207/2009 (koji je postao članak 7. stavak 1. točke (b) i (c) Uredbe (EU) 2017/1001)”)

text:
               18.3.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 103/40

      Presuda Općeg suda od 30. siječnja 2019. – Arezzo Indústria e Comércio protiv EUIPO-a (SCHUTZ)
      (Predmet T-256/18) (1)

      ((„Žig Europske unije - Prijava verbalnog žiga Europske unije SCHUTZ - Apsolutni razlozi za odbijanje - Opisni karakter - Članak 7. stavak 1. točke (b) i (c) Uredbe (EZ) br. 207/2009 (koji je postao članak 7. stavak 1. točke (b) i (c) Uredbe (EU) 2017/1001)”))
      (2019/C 103/53)
      Jezik postupka: portugalski

         Stranke

         Tužitelj: Arezzo Indústria e Comércio, SA (Belo Horizonte, Brazil) (zastupnici: A. Sebastião i J. M. Pimenta, odvjetnici)

         Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (zastupnik: J. Crespo Carrillo, agent)

         Predmet

      Tužba podnesena protiv odluke četvrtog žalbenog vijeća EUIPO-a od 12. veljače 2018. (predmet R 661/2017-4), koja se odnosi na registraciju verbalnog znaka SCHUTZ kao žiga Europske unije.

         Izreka

                  1.

                  Tužba se odbija.

                  2.

                  Društvu Arezzo Indústria e Comércio, SA nalaže se snošenje troškova.

         (1)  SL C 231, 2. 7. 2018.


title: Predmet T-332/18: Presuda Općeg suda od 6. veljače 2019. – Marry Me Group protiv EUIPO-a (MARRY ME) („Žig Europske unije — Prijava verbalnog žiga Europske unije MARRY ME — Apsolutni razlog za odbijanje — Opisni karakter — Članak 7. stavak 1. točka (c) Uredbe (EU) 2017/1001”)

text:
               18.3.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 103/40

      Presuda Općeg suda od 6. veljače 2019. – Marry Me Group protiv EUIPO-a (MARRY ME)
      (Predmet T-332/18) (1)

      ((„Žig Europske unije - Prijava verbalnog žiga Europske unije MARRY ME - Apsolutni razlog za odbijanje - Opisni karakter - Članak 7. stavak 1. točka (c) Uredbe (EU) 2017/1001”))
      (2019/C 103/54)
      Jezik postupka: njemački

         Stranke

         Tužitelj: Marry Me Group AG (Zug, Švicarska) (zastupnik: G. Theado, odvjetnik)

         Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (zastupnici: J. Schäfer i D. Walicka, agenti)

         Predmet

      Tužba podnesena protiv odluke petog žalbenog vijeća EUIPO-a od 5. ožujka 2018. (predmet R 806/2017-5), koja se odnosi na prijavu za registraciju verbalnog znaka MARRY ME kao žiga Europske unije.

         Izreka

                  1.

                  Tužba se odbija.

                  2.

                  Društvu Marry Me Group AG nalaže se snošenje troškova.

         (1)  SL C 259, 23. 7. 2018.


title: Predmet T-427/18: Presuda Općeg suda od 31. siječnja 2019. – Geske protiv EUIPO-a (SATISFYERMEN) („Žig Europske unije — Prijava figurativnog žiga Europske unije SATISFYERMEN — Apsolutni razlozi za odbijanje — Opisni karakter — Članak 7. stavak 1. točka (c) Uredbe (EU) 2017/1001 — Nepostojanje razlikovnog karaktera — Članak 7. stavak 1. točka (b) Uredba 2017/1001 — Obveza obrazlaganja — Članak 94. prva rečenica Uredbe 2017/1001”)

text:
               18.3.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 103/42

      Presuda Općeg suda od 31. siječnja 2019. – Geske protiv EUIPO-a (SATISFYERMEN)
      (Predmet T-427/18) (1)

      ((„Žig Europske unije - Prijava figurativnog žiga Europske unije SATISFYERMEN - Apsolutni razlozi za odbijanje - Opisni karakter - Članak 7. stavak 1. točka (c) Uredbe (EU) 2017/1001 - Nepostojanje razlikovnog karaktera - Članak 7. stavak 1. točka (b) Uredba 2017/1001 - Obveza obrazlaganja - Članak 94. prva rečenica Uredbe 2017/1001”))
      (2019/C 103/56)
      Jezik postupka: njemački

         Stranke

         Tužitelj: André Geske (Lübbecke, Njemačka) (zastupnik: R. Albrecht, odvjetnik)

         Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (zastupnici: A. Sesma Merino i S. Hanne, agenti)

         Predmet

      Tužba protiv odluke prvog žalbenog vijeća EUIPO-a od 10. svibnja 2018. (predmet R 2603/2017-1), koja se odnosi na prijavu za registraciju figurativnog znaka SATISFYERMEN kao žiga Europske unije.

         Izreka

                  1.

                  Tužba se odbija.

                  2.

                  Andréu Geskeu nalaže se snošenje troškova.

         (1)  SL C 301, 27. 8. 2018.


title: Predmet T-624/16 TO: Rješenje Općeg suda od 29. siječnja 2019. – G. L’Huillier protiv B. Gollnischa i Parlamenta („Prigovor trećeg — Odbijanje zahtjeva za intervenciju treće osobe koja je podnijela prigovor — Nedopuštenost”)

text:
               18.3.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 103/43

      Rješenje Općeg suda od 29. siječnja 2019. – G. L’Huillier protiv B. Gollnischa i Parlamenta
      (Predmet T-624/16 TO) (1)

      ((„Prigovor trećeg - Odbijanje zahtjeva za intervenciju treće osobe koja je podnijela prigovor - Nedopuštenost”))
      (2019/C 103/58)
      Jezik postupka: francuski

         Stranke

         Treća osoba koja je podnijela prigovor: Guillaume L’Huillier (Etterbeek, Belgija) (zastupnik: A. Varaut, odvjetnik)

         Tužitelj u glavnom postupku: Bruno Gollnisch (Villiers-le-Mahieu, Francuska) (zastupnik: B. Bonnefoy-Claudet, odvjetnik)

         Tuženik u glavnom postupku: Europski parlament (zastupnici: M. Ecker i L. Vétillard, agenti)

         Predmet

      Prigovor trećeg protiv presude od 7. ožujka 2018., Gollnisch/Parlament (T-624/16, neobjavljena, u postupku žalbe, EU:T:2018:121).

         Izreka

                  1.

                  Odbija se prigovor trećeg.

                  2.

                  Guillaume L’Huillier će snositi, osim vlastitih, i troškove Europskog parlamenta.

                  3.

                  Bruno Gollnisch snosit će vlastite troškove.

         (1)  SL C 383, 17. 10. 2016.


title: Predmet T-687/18 R: Rješenje predsjednika Općeg suda od 21. siječnja 2019. – Pilatus Bank protiv ESB-a („Privremena pravna zaštita — Ekonomska i monetarna politika — Bonitetni nadzor nad kreditnim institucijama — Zahtjev za suspenziju primjene — Nepostojanje hitnosti”)

text:
               18.3.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 103/43

      Rješenje predsjednika Općeg suda od 21. siječnja 2019. – Pilatus Bank protiv ESB-a
      (Predmet T-687/18 R)
      ((„Privremena pravna zaštita - Ekonomska i monetarna politika - Bonitetni nadzor nad kreditnim institucijama - Zahtjev za suspenziju primjene - Nepostojanje hitnosti”))
      (2019/C 103/59)
      Jezik postupka: engleski

         Stranke

         Tužitelj: Pilatus Bank plc (Ta’Xbiex, Malta) (zastupnici: O.H. Behrends, M. Kirchner i L. Feddern, odvjetnici)

         Tuženik: Europska središnja banka (zastupnici: E. Yoo, M. Puidokas i A. Karpf, agenti)

         Predmet

      Zahtjev na temelju članaka 278. i 279. UFEU-a kojim se traži suspenzija primjene akta Europske središnje banke sadržanog u poruci elektroničke pošte od 10. rujna 2018. u skladu s kojim je ESB zahtijevao da tužitelj s njim mora komunicirati posredstvom osobe koju je odredilo malteško tijelo za financijske usluge ili uz odobrenje te osobe.

         Izreka

                  1.

                  Odbija se zahtjev za privremenu pravnu zaštitu.

                  2.

                  O troškovima će se odlučiti naknadno.


title: Predmet T-741/18: Tužba podnesena 18. prosinca 2018. – ZZ protiv ECB-a

text:
               18.3.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 103/46

      Tužba podnesena 18. prosinca 2018. – ZZ protiv ECB-a
      (Predmet T-741/18)
      (2019/C 103/61)
      Jezik postupka: engleski

         Stranke

         Tužitelj: ZZ (zastupnici: M. Demetriou, QC, D. Piccinin, Barrister, E. Poulton, L. Carlisle, i R. Molesworth, Solicitors)

         Tuženik: Europska središnja banka (ESB)

         Tužbeni zahtjev

      Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

                  —

                  poništi odluku ESB-a od 10. listopada 2018. u vezi s namjeravanim tužiteljevim stjecanjem kvalificiranog udjela u Bank A (ECB-SSM-2018-LV-2);

                  —

                  naloži tuženiku snošenje troškova.

         Tužbeni razlozi i glavni argumenti

      U prilog osnovanosti tužbe tužitelj ističe dva tužbena razloga.

                  1.

                  Prvi tužbeni razlog u okviru kojeg se tvrdi da nije dokazano da tužitelj nije postupao transparentno u svojim odnosima s nadležnim tijelima.

                              —

                              Tužitelj tvrdi da na temelju dokaza na koje se ESB oslonio u pobijanoj odluci nije moguće utvrditi, i da oni ne predstavljaju odgovarajuću osnovu za ESB-ovo utvrđenje da tužitelj nije transparentno postupao u smislu da bi njegov integritet mogao biti doveden u pitanje.

                  2.

                  Drugi tužbeni razlog u okviru kojeg se tvrdi da je došlo do pogreške koja se tiče prava kad je utvrđeno da tužiteljeva nedužna poslovanja s trećom stranom dovode u pitanje tužiteljev integritet.

                              —

                              Tužitelj tvrdi da je ESB počinio pogrešku koja se tiče prava kad je utvrdio da tužiteljevi odnosi s trećom stranom dovode u pitanje njegov integritet u okolnostima u kojima je ESB prihvatio da tužitelj nije imao saznanja o bilo kakvim nedozvoljenim radnjama te treće strane u to vrijeme i u okolnostima u kojima je tužitelj bio nedužna žrtva tih nedozvoljenih radnji.


title: Predmet T-763/18: Tužba podnesena 30. prosinca 2018. – Lazarus Szolgáltató és Kereskedelmi protiv Europske komisije

text:
               18.3.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 103/47

      Tužba podnesena 30. prosinca 2018. – Lazarus Szolgáltató és Kereskedelmi protiv Europske komisije
      (Predmet T-763/18)
      (2019/C 103/62)
      Jezik postupka: mađarski

         Stranke

         Tužitelj: Lazarus Szolgáltató és Kereskedelmi Kft. (Lazarus Kft.) (Békés, Mađarska) (zastupnik: L. Szabó, odvjetnik)

         Tuženik: Europska komisija

         Tužbeni zahtjev

      Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

                  —

                  kao prvo, poništi Odluku Komisije donesenu 20. srpnja 2011. u predmetu SA. 29432 — CP 290/2009 — Mađarska — „Potpora za zapošljavanje radnika s invaliditetom koja je navodno nezakonita zbog diskriminatornosti propisa” (u daljnjem tekstu: primarno pobijana odluka).

                  —

                  podredno, poništi Odluku Komisije donesenu 25. siječnja 2017. u predmetu SA. 45498 (FC/2016) — „Pritužba društva OPS Újpest-lift Kft. u vezi s državnim potporama isplaćenima između 2006. i 2012. društvima koja su zaposlila osobe s invaliditetom” (u daljnjem tekstu: podredno pobijana odluka).

                  —

                  naloži Komisiji snošenje troškova.

         Tužbeni razlozi i glavni argumenti

      U potporu svojoj tužbi tužitelj za svaki dio tužbenog zahtjeva ističe tužbeni razlog.

                  1.

                  Tužbeni razlog koji se odnosi na glavni zahtjev: pogreška koja se tiče prava i pogrešna ocjena dostupnog dokaza
                  Mađarska su tijela, protivno članku 107. stavku 1. UFEU-a, dodijelila nezakonite državne potpore 21 poduzetniku korisniku, koji su tužiteljevi konkurenti. Te potpore nisu bile isključivo namijenjene namirivanju dodatnih troškova zapošljavanja radnika s invaliditetom, nego su se njima financirali i opći troškovi poduzetnika korisnika i, time, remetilo tržišno natjecanje. U primarno pobijanoj odluci, Komisija je istaknula da ukupni iznos potpora dodijeljenih poduzetnicima korisnicima nije veći od ukupnog iznosa potpora koji se može dodijeliti u skladu s člancima 41. i 42. Uredbe o općem skupnom izuzeću (1), zbog čega su, sporne potpore načelno spojive s unutarnjim tržištem u smislu članka 107. stavka 3. UFEU-a. Primarno pobijana odluka ne govori ništa o štetnim učincima koji za tužitelja proizlaze iz nacionalnih mjera kojima su potpore dodijeljene i, time, krši tužiteljeva postupovna prava koja ima na temelju članka 108. stavka 2. UFEU-a.

                  2.

                  Tužbeni razlog koji se odnosi na podredni zahtjev: pogreška koja se tiče prava i očito iskrivljavanje dostupnog dokaza
                  Komisija je počinila pogrešku koja se tiče prava i očito iskrivila dostupni dokaz zato što je u podredno pobijanoj odluci navela da pritužba društva OPS Újpest-lift Kft. ne sadržava nikakve nove pravne ili činjenične elemente koji bi doveli do izmjene ocjene koju je Komisija dala u predmetu SA. 29432 — CP 290/2009. Podredno pobijana odluka ne govori ništa o štetnim učincima koji za tužitelja proizlaze iz nacionalnih mjera kojima su potpore dodijeljene i, time, krši tužiteljeva postupovna prava koja tužitelj ima na temelju članka 108. stavka 2. UFEU-a.

         (1)  Uredba Komisije (EZ) br. 800/2008 od 6. kolovoza 2008. o ocjenjivanju određenih kategorija potpora sukladnima sa zajedničkim tržištem u primjeni članaka [107.] i [108. UFEU-a] (SL 2008., L 214, str. 3.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 8., svezak 4., str. 159.)


title: Predmet T-13/19: Tužba podnesena 8. siječnja 2019. – Češka Republika protiv Komisije

text:
               18.3.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 103/48

      Tužba podnesena 8. siječnja 2019. – Češka Republika protiv Komisije
      (Predmet T-13/19)
      (2019/C 103/63)
      Jezik postupka: češki

         Stranke

         Tužitelj: Češka Republika (zastupnici: M. Smolek, J. Vláčil i O. Serdula, agenti)

         Tuženik: Europska komisija

         Tužbeni zahtjev

      Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

                  —

                  presudi da je Europska komisija prekršila obveze prema članku 4. stavku 3. Ugovora o Europskoj uniji u vezi s člankom 47. Povelje Europske unije o temeljnim pravima jer je, vezano za to što je Češka Republika uvjetno stavila na raspolaganje tradicionalna vlastita sredstva u iznosu od 40 482 255 CZK, propustila pokrenuti postupak protiv Češke Republike zbog neispunjenja obveze s tim u vezi odnosno povrata dotičnog iznosa i

                  —

                  naloži Europskoj komisiji snošenje troškova.

         Tužbeni razlozi i glavni argumenti

      Tužitelj u prilog tužbi ističe jedini tužbeni razlog.
      Češka Republika smatra da obveza Europske komisije da poduzme spomenute korake proizlazi iz načela lojalne suradnje utvrđenog u članku 4. stavku 3. Ugovora o Europskoj uniji u vezi s pravom na djelotvoran pravni lijek iz članka 47. Povelje Europske unije o temeljnim pravima.
      S obzirom na činjenicu da, prema sudskoj praksi Suda (1), u postupku zbog povrede obveze samo Sud može konačno odlučiti o sporu između države članice i Europske komisije u području tradicionalnih vlastitih sredstava, da Europska komisija mora, vezano za dotično uvjetno plaćanje, pokrenuti takav postupak bez neopravdanog kašnjenja ili vratiti tu uplatu ako ustanovi da nema temelja za pokretanje takvog postupka.
      Češka Republika uplatila je dotični iznos na račun Europske komisije još 2015. Međutim, Europska komisija nije pokrenula postupak zbog povrede obveze u tom slučaju i nije vratila dotični iznos koji joj je uvjetno plaćen, iako ju je Češka Republika na to formalno pozvala. Češka Republika prema tome tvrdi da su ispunjeni uvjeti za utvrđenje da je Komisija propustila djelovati.

         (1)  Usporediti presudu od 25. listopada 2017., Slovačka/Komisija (C-593/15 P i C-594/15 P, EU:C:2017:800) i presudu od 25. listopada 2017., Rumunjska/Komisija (C-599/15 P, EU:C:207:801).


title: Predmet T-25/19: Tužba podnesena 11. siječnja 2019. – AD protiv ECHA-e

text:
               18.3.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 103/49

      Tužba podnesena 11. siječnja 2019. – AD protiv ECHA-e
      (Predmet T-25/19)
      (2019/C 103/64)
      Jezik postupka: engleski

         Stranke

         Tužitelj: AD (zastupnici: L. Levi i N. Flandin, odvjetnici)

         Tuženik: Europska agencija za kemikalije (ECHA)

         Tužbeni zahtjev

      Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

                  —

                  poništi tuženikovu odluku od 28. ožujka 2018. o neproduljenju tužiteljeva ugovora o radu s ECHA-om;

                  —

                  poništi objavu slobodnog radnog mjesta koju je ECHA objavila 9. ožujka 2018. za radno mjesto člana ugovornog osoblja FS II, u dijelu u kojem navedena objava nudi radno mjesto sa zadacima koji su jednaki onima koje je tužitelj izvršavao u okviru svog ugovora člana privremenog osoblja;

                  —

                  ako je to potrebno, poništi i tuženikovu odluku od 1. listopada 2018., o kojoj je tužitelj obaviješten 2. listopada 2018., kojom je odbijena tužiteljeva žalba protiv odluke o neproduljenju ugovora;

                  —

                  naloži naknadu materijalne i nematerijalne štete koju je pretrpio tužitelj;

                  —

                  naloži tuženiku snošenje svih troškova.

         Tužbeni razlozi i glavni argumenti

      U prilog osnovanosti tužbe tužitelj ističe pet tužbenih razloga.

                  1.

                  Prvi tužbeni zahtjev u okviru kojeg se tvrdi da je došlo do povrede Work Instructions (radne upute) koje je ECHA utvrdila u pogledu postupka produljenja ili neproduljenja ugovora i do povrede načela jednakog postupanja i zabrane diskriminacije.

                  2.

                  Drugi tužbeni zahtjev u okviru kojeg se tvrdi da je došlo do povrede obveze obrazlaganja.

                  3.

                  Treći tužbeni zahtjev u okviru kojeg se tvrdi da je došlo do povrede prava obrane, a posebno prava na saslušanje.

                  4.

                  Četvrti tužbeni zahtjev u okviru kojeg se tvrdi da je došlo do povrede obveze dužne pažnje.

                  5.

                  Peti tužbeni zahtjev u okviru kojeg se tvrdi da su razlozi koje je ECHA navela u prilog neproduljenja ugovora o radu očito pogrešni i ukazuju na to da je došlo do zlouporabe ovlasti.


title: Predmet C-221/18 P: Rješenje Suda (šesto vijeće) od 13. prosinca 2018. – Électricité de France (EDF) protiv Europske komisije, Francuske Republike (Žalba — Članak 181. Poslovnika Suda — Državne potpore — Prva odluka Europske komisije — Mjera državne potpore koja je nespojiva s unutarnjim tržištem — Poništenje Općeg suda Europske unije — Potvrda Suda Europske unije — Druga Komisijina odluka — Mjera državne potpore koja je nespojiva s unutarnjim tržištem — Odbijanje tužbe za poništenje — Članak 266. UFEU-a — Povreda pravomoćnosti prve presude Općeg suda — Iskrivljavanje dokaza — Nepoštovanje Komisijine obveze provođenja detaljne i nepristrane istrage koje je počinio Opći sud — Nedostatak u obrazloženju — Kvalifikacija mjere — Nova ili postojeća potpora)

text:
               18.3.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 103/6

      Rješenje Suda (šesto vijeće) od 13. prosinca 2018. – Électricité de France (EDF) protiv Europske komisije, Francuske Republike
      (Predmet C-221/18 P) (1)

      ((Žalba - Članak 181. Poslovnika Suda - Državne potpore - Prva odluka Europske komisije - Mjera državne potpore koja je nespojiva s unutarnjim tržištem - Poništenje Općeg suda Europske unije - Potvrda Suda Europske unije - Druga Komisijina odluka - Mjera državne potpore koja je nespojiva s unutarnjim tržištem - Odbijanje tužbe za poništenje - Članak 266. UFEU-a - Povreda pravomoćnosti prve presude Općeg suda - Iskrivljavanje dokaza - Nepoštovanje Komisijine obveze provođenja detaljne i nepristrane istrage koje je počinio Opći sud - Nedostatak u obrazloženju - Kvalifikacija mjere - Nova ili postojeća potpora))
      (2019/C 103/06)
      Jezik postupka: francuski

         Stranke

         Žalitelj: Électricité de France (EDF) (zastupnik: M. Debroux, odvjetnik)

         Druge stranke u postupku: Europska komisija (zastupnici: É. Gippini Fournier, B. Stromsky i D. Recchia, agenti), Francuska Republika

         Izreka

                  1.

                  Žalba se odbija.

                  2.

                  Électricité de France (EDF) nalaže se snošenje troškova.

         (1)  SL C 182, 28. 5. 2018.


title: Predmet C-561/18: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 4. rujna 2018. uputio Verwaltungsgericht Berlin (Njemačka) – Solvay Chemicals GmbH protiv Bundesrepublik Deutschland

text:
               18.3.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 103/6

      Zahtjev za prethodnu odluku koji je 4. rujna 2018. uputio Verwaltungsgericht Berlin (Njemačka) – Solvay Chemicals GmbH protiv Bundesrepublik Deutschland
      (Predmet C-561/18)
      (2019/C 103/07)
      Jezik postupka: njemački

         Sud koji je uputio zahtjev

      Verwaltungsgericht Berlin

         Stranke glavnog postupka

         Tužitelj: Solvay Chemicals GmbH

         Tuženik: Bundesrepublik Deutschland
      Rješenjem od 6. veljače 2019., Sud (prvo vijeće) je presudio:
      Članak 49. stavak 1. drugi podstavak Uredbe Komisije (EU) br. 601/2012 od 21. lipnja 2012. o praćenju i izvješćivanju o emisijama stakleničkih plinova u skladu s Direktivom 2003/87/EZ Europskog parlamenta i Vijeća (1) i točka 20. pod B njezina Priloga IV. nevaljani su jer u emisije postrojenja za kalcinaciju vapna sustavno ubrajaju ugljikov dioksid (CO2) prenesen u drugo postrojenje radi proizvodnje kalcijeva karbonata, neovisno o tome je li taj ugljikov dioksid ispušten u atmosferu.

         (1)  SL 2012., L 181, str. 30.; SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 15., svezak 9., str. 308.


title: Predmet C-674/18: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 30. listopada 2018. uputio Bundesarbeitsgerichts (Njemačka) – EM protiv TMD Friction GmbH

text:
               18.3.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 103/7

      Zahtjev za prethodnu odluku koji je 30. listopada 2018. uputio Bundesarbeitsgerichts (Njemačka) – EM protiv TMD Friction GmbH
      (Predmet C-674/18)
      (2019/C 103/08)
      Jezik postupka: njemački

         Sud koji je uputio zahtjev

      Bundesarbeitsgericht

         Stranke glavnog postupka

         Tužitelj: EM

         Tuženik: TMD Friction GmbH

         Prethodna pitanja

                  1.

                  Dopušta li članak 3. stavak 4. Direktive Vijeća 2001/23/EZ (1) od 12. ožujka 2001. o usklađivanju zakonodavstava država članica u odnosu na zaštitu prava zaposlenika kod prijenosa poduzeća, pogona ili dijelova poduzeća ili pogona u slučaju prijenosa pogona obavljen nakon pokretanja stečajnog postupka na sredstvima prenositelja prema nacionalnom pravu, koje zahtijeva da se članak 3. stavak 1. i stavak 3. Direktive 2001/23/EZ načelno primijeni također u odnosu na prava zaposlenika na davanja za slučaj starosti, invalidska davanja ili davanja za nadživjele članove obitelji na temelju dodatnog mirovinskog sustava u poduzeću ili između poduzeća, ograničenje u skladu s kojim preuzimatelj ne odgovara za očekivana prava koja se temelje na radnom stažu koji je bio stečen prije pokretanja stečajnog postupka?

                  2.

                  Ako je odgovor na prvo prethodno pitanje potvrdan:
                  Ocjenjuju li se nužne mjere kojima se osiguravaju interesi zaposlenika u vezi s pravima ili očekivanim pravima od dodatnog mirovinskog osiguranja u poduzeću ili između poduzeća iz članka 3. stavka 4. točke (b) Direktive 2001/23/EZ u slučaju prijenosa pogona nakon pokretanja stečajnog postupka na sredstvima prenositelja na temelju potrebne razine zaštite iz članka 8. Direktive 2008/94/EZ (2) Europskog parlamenta i Vijeća od 22. listopada 2008. o zaštiti zaposlenika u slučaju insolventnosti njihovog poslodavca?

                  3.

                  U slučaju niječnog odgovora na drugo prethodno pitanje:
                  Treba li članak 3. stavak 4. točku (b) Direktive 2001/23/EZ tumačiti na način da su poduzete nužne mjere kojima se osiguravaju interesi zaposlenika u vezi s pravima ili očekivanim pravima na temelju dodatnog mirovinskog osiguranja u poduzeću ili između poduzeća ako nacionalno zakonodavstvo predviđa da:

                              —

                              se na preuzimatelja prenese obveza da zaposleniku obuhvaćenom prijenosom poduzeća tijekom postupka u budućnosti osigura davanja na temelju dodatnog mirovinskog sustava u poduzeću ili između poduzeća,

                              —

                              preuzimatelj odgovara za buduća potraživanja u dijelu koji se odnosi na radni staž koji je bio u tom poduzeću stečen nakon pokretanja stečajnog postupka,

                              —

                              na temelju nacionalnog prava određeni osiguravatelj za slučaj insolventnosti u tom slučaju ne odgovara za onaj dio očekivanih prava iz mirovine stečenih prije pokretanja stečajnog postupka, i

                              —

                              zaposlenik može zahtijevati isplatu dijela budućih mirovinskih prava koja su bila stečena prije pokretanja stečajnog nad prenositeljem?

                  4.

                  Ako nacionalno pravo u slučaju prijenosa pogona također zahtijeva primjenu članaka 3. i 4. Direktive 2001/23/EZ tijekom stečajnog postupka, primjenjuje li se članak 5. stavak 2. točka (a) Direktive 2001/23/EZ na očekivana prava zaposlenika na osnovi dodatnog mirovinskog osiguranja u poduzeću ili između poduzeća koja su stečena prije pokretanja stečajnog postupka, ali koja zaposlenicima daju prava na potraživanja tek nastupom osiguranog slučaja, to jest tek kasnije?

                  5.

                  Ako na drugo ili četvrto pitanje treba odgovoriti potvrdno:
                  Obuhvaća li minimalna razina zaštite koju moraju osigurati države članice na temelju članka 8. Direktive 2008/94/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 22. listopada 2008. o zaštiti zaposlenika u slučaju insolventnosti njihova poslodavca također očekivana prava, koja u trenutku pokretanja stečajnog postupka na temelju nacionalnog prava nisu još bila zakonski stečena i koja se zakonski također stječu samo zato što prestanak radnog odnosa nije povezan sa stečajem?

                  6.

                  Ako je odgovor na peto prethodno pitanje potvrdan:
                  U kojim se okolnostima zbog insolventnosti poslodavca pretrpljeni gubici bivšeg zaposlenika koji se odnose na davanja iz strukovnog mirovinskog osiguranja mogu smatrati očito neproporcionalnima i stoga obvezivati države članice da osiguraju u skladu s člankom 8. Direktive 2008/94/EZ minimalnu zaštitu protiv toga, iako će zaposlenik dobiti barem polovicu davanja iz mirovinskog sustava koja proizlaze iz njegovih stečenih mirovinskih prava?

                  7.

                  Ako je odgovor na šesto prethodno pitanje potvrdan:
                  Pruža li se zaštita očekivanih prava zaposlenika na temelju članka 3. stavka 4. točke (b) ili članka 5. stavka 2. točke (a) Direktive 2001/23/EZ koja je jednaka onoj iz članka 8. Direktive 2008/94/EZ i ako ta obveza ne proizlazi iz nacionalnog prava nego iz izravne primjene članka 8. Direktive 2008/94/EZ?

                  8.

                  Ako je odgovor na sedmo prethodno pitanje potvrdan:
                  Ima li članak 8. Direktive 2008/94/EZ izravan učinak, na način da se na njega može pozvati zaposlenik pred nacionalnim sudom i onda kada zaposlenik, iako prima barem polovicu davanja koja proizlaze iz njegovih ostvarenih mirovinskih prava, ima međutim gubitke nastale zbog stečaja poslodavca koje treba smatrati neproporcionalnima?

                  9.

                  Ako je odgovor na osmo prethodno pitanje potvrdan:
                  Je li privatnopravno organizirani, za poslodavce obvezujući, fond koji je država članica odredila kao nositelja osiguranja za slučaj insolventnosti strukovnog mirovinskog sustava i koji podliježe državnom nadzoru financijskih usluga te koji na temelju javnog prava od poslodavaca ubire i doprinose potrebne za osiguranje insolventnosti i koji, poput javnog tijela, upravnim aktom može određivati uvjete ovrhe, javno tijelo države članice?

         (1)  SL 2001., L 82, str. 16. (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 5., svetak 3., str. 151.)

         (2)  SL 2008., L 283, str. 36. (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 5., svetak 2., str. 128.)


title: Predmet C-675/18: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 30. listopada 2018. uputio Bundesarbeitsgericht (Njemačka) – FL protiv TMD Friction EsCo GmbH

text:
               18.3.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 103/9

      Zahtjev za prethodnu odluku koji je 30. listopada 2018. uputio Bundesarbeitsgericht (Njemačka) – FL protiv TMD Friction EsCo GmbH
      (Predmet C-675/18)
      (2019/C 103/09)
      Jezik postupka: njemački

         Sud koji je uputio zahtjev

      Bundesarbeitsgericht

         Stranke glavnog postupka

         Tužitelj: FL

         Tuženik: TMD Friction EsCo GmbH

         Prethodna pitanja

                  1.

                  Dopušta li članak 3. stavak 4. Direktive Vijeća 2001/23/EZ (1) od 12. ožujka 2001. o usklađivanju zakonodavstava država članica u odnosu na zaštitu prava zaposlenika kod prijenosa poduzeća, pogona ili dijelova poduzeća ili pogona u slučaju prijenosa pogona obavljen nakon pokretanja stečajnog postupka na sredstvima prenositelja prema nacionalnom pravu, koji zahtijeva da se članak 3. stavak 1. i stavak 3. Direktive 2001/23/EZ načelno primijeni također u odnosu na prava zaposlenika na davanja za slučaj starosti, invalidska davanja ili davanja za nadživjele članove obitelji na temelju dodatnog mirovinskog sustava u poduzeću ili između poduzeća, ograničenje u skladu s kojim preuzimatelj ne odgovara za očekivana prava koja se temelje na radnom stažu koji je bio stečen prije pokretanja stečajnog postupka?

                  2.

                  Ako je odgovor na prvo prethodno pitanje potvrdan:
                  Ocjenjuju li se nužne mjere kojima se osiguravaju interesi zaposlenika u vezi s pravima ili očekivanim pravima od dodatnog mirovinskog osiguranja u poduzeću ili između poduzeća iz članka 3. stavka 4. točke (b) Direktive 2001/23/EZ u slučaju prijenosa pogona nakon pokretanja stečajnog postupka na sredstvima prenositelja na temelju potrebne razine zaštite iz članka 8. Direktive 2008/94/EZ (2) Europskog parlamenta i Vijeća od 22. listopada 2008. o zaštiti zaposlenika u slučaju insolventnosti njihovog poslodavca?

                  3.

                  U slučaju niječnog odgovora na drugo prethodno pitanje:
                  Treba li članak 3. stavak 4. točku (b) Direktive 2001/23/EZ tumačiti na način da su poduzete nužne mjere kojima se osiguravaju interesi zaposlenika u vezi s pravima ili očekivanim pravima od mirovinskih davanja, na temelju dodatnog osiguranja u poduzeću ili između poduzeća ako nacionalno zakonodavstvo predviđa da:

                              —

                              se zaposleniku obuhvaćenom prijenosom u budućnosti osigura davanja na temelju dodatnog mirovinskog sustava u poduzeću ili između poduzeća,

                              —

                              preuzimatelj za očekivana prava iz osiguranja čija visina između ostalog ovisi o radnom stažu u poduzeću i visini plaće u trenutku nastupa osiguranog slučaja, odgovara u dijelu koji se odnosi na radni staž koji je bio u tom poduzeću stečen nakon pokretanja stečajnog postupka

                              —

                              na temelju nacionalnog prava određeni osiguravatelj za slučaj insolventnosti u tom slučaju odgovara za onaj dio očekivanih prava stečenih prije pokretanja stečajnog postupka čiji se iznos određuje na temelju plaće koju je zaposlenik primao na dan kada je pokrenut stečajni postupak, i

                              —

                              ni preuzimatelj ni osiguravatelj za slučaj insolventnosti mirovinskog sustava ne odgovaraju za povećanje očekivanih prava do kojeg je došlo zbog povećanja plaće nakon pokretanja stečajnog postupka u odnosu na radni staž stečen prije tog razdoblja,

                              —

                              zaposlenik međutim može tu razliku visine očekivanih prava istaknuti u okviru stečajnog postupka prenositelja?

                  4.

                  Ako nacionalno pravo u slučaju prijenosa pogona također zahtijeva primjenu članaka 3. i 4. Direktive 2001/23/EZ tijekom stečajnog postupka, da li se članak 5. stavak 2. točka (a) Direktive 2001/23/EZ primjenjuje na očekivana prava zaposlenika na osnovi dodatnog mirovinskog osiguranja u poduzeću ili između poduzeća koja su nastala prije pokretanja stečajnog postupka, ali zaposlenici ostvaruju potraživanja tek nastupom osiguranog slučaja, stoga tek kasnije?

                  5.

                  Ako na drugo ili četvrto pitanje treba odgovoriti potvrdno:
                  Da li minimalna razina zaštite koju moraju osigurati države članice na temelju članka 8. Direktive 2008/94/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 22. listopada 2008. o zaštiti zaposlenika u slučaju insolventnosti njihova poslodavca obuhvaća također onaj dio očekivanih prava koji je stečen prije pokretanja stečajnog postupka koja su nastala samo zato što radni odnosi nije prestao zbog stečaja?

                  6.

                  Ako je odgovor na peto prethodno pitanje potvrdan:
                  U kojim se okolnostima zbog insolventnosti poslodavca pretrpljeni gubici bivšeg zaposlenika koji se odnose na davanja iz strukovnog mirovinskog osiguranja mogu smatrati očito neproporcionalnima i da stoga obvezuju države članice da osiguraju minimalnu zaštitu protiv toga, iako bivši zaposlenik dobiva barem polovicu davanja iz mirovinskog sustava koja proizlaze iz njegovih stečenih mirovinskih prava?

                  7.

                  Ako je odgovor na šesto prethodno pitanje potvrdan:
                  Da li se zaštita očekivanih prava zaposlenika na temelju članka 3. stavka 4. točke (b) ili članka 5. stavka 2. točke (a) Direktive 2001/23/EZ koja je jednaka onoj iz članka 8. Direktive 2008/94/EZ pruža i ako ta obveza ne proizlazi iz nacionalnog prava već iz izravne primjene članka 8. Direktive 2008/94/EZ?

                  8.

                  Ako je odgovor na sedmo prethodno pitanje potvrdan:
                  Ima li članak se 8. Direktive 2008/94/EZ izravan učinak, na način da se na njega može pozvati poslodavac pred nacionalnim sudom ako zaposlenik iako prima barem polovicu davanja koja proizlaze iz njegovih ostvarenih mirovinskih prava, gubici koji su mu nastali zbog stečaja poslodavca svejedno se trebaju smatrati neproporcionalnima?

                  9.

                  Ako je odgovor na osmo prethodno pitanje potvrdan:
                  Je li privatnopravno organizirani, za poslodavce obvezujući, fond koji je država članica odredila kao nositelja osiguranja za slučaj insolventnosti strukovnog mirovinskog sustava i koji podliježe državnom nadzoru financijskih usluga te koji na temelju javnog prava od poslodavaca ubire i doprinose potrebne za osiguranje insolventnosti i koji poput javnog tijela upravnim aktom može određivati uvjete ovrhe, javno tijelo države članice?

         (1)  SL 2001., L 82, str. 16. (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 5., svetak 3., str. 151.)

         (2)  SL 2008., L 283, str. 36. (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 5., svetak 2., str. 128.)


title: Predmet C-719/18: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 15. studenoga 2018. uputio Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio (Italija) – Vivendi SA protiv Autorità per le Garanzie nelle Comunicazioni

text:
               18.3.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 103/11

      Zahtjev za prethodnu odluku koji je 15. studenoga 2018. uputio Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio (Italija) – Vivendi SA protiv Autorità per le Garanzie nelle Comunicazioni
      (Predmet C-719/18)
      (2019/C 103/10)
      Jezik postupka: talijanski

         Sud koji je uputio zahtjev

      Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio

         Stranke glavnog postupka

         Tužitelj: Vivendi SA

         Tuženik: Autorità per le Garanzie nelle Comunicazioni

         Prethodna pitanja

                  1.

                  Protivi li se – iako države članice imaju mogućnost odrediti kada se poduzetnici nalaze u vladajućem položaju (s posljedičnim nalaganjem istima posebnih obveza) – pravu Europske unije i, osobito, načelu slobode kretanja kapitala iz članka 63. UFEU-a, odredba članka 43. stavka 11. Zakonodavne uredbe br. 177 od 31. srpnja 2005. u tekstu koji je bio na snazi na dan donošenja pobijane odluke, prema kojoj „poduzetnici, čak ni putem kontroliranih ili povezanih društava, čiji su prihodi u sektoru elektroničkih komunikacija, kako je definiran člankom 18. Zakonodavne uredbe br. 259 od 1. kolovoza 2003., veći od 40 % ukupnih prihoda tog sektora, ne smiju u integriranom komunikacijskom sustavu ostvarivati prihode veće od 10 % istog sustava”? Je li tome tako u dijelu u kojem je – pozivajući se na članak 18. Zakonika o elektroničkim komunikacijama – predmetni sektor ograničen na tržišta koja se mogu prethodno regulirati, unatoč općepoznatom podatku da se informacija (čiji je pluralizam cilj propisa) više prenosi putem interneta, osobnih računala i mobilne telefonije, tako da isključenje iz tog sektora, konkretno, maloprodajnih usluga mobilne telefonije samo zato što djeluju u punom sustavu tržišnog natjecanja može biti nerazumno? Također, je li tome tako s obzirom na činjenicu da je Autorità odredila granice sektora elektroničkih komunikacija, u cilju primjene navedenog članka 43. stavka 11. upravo prilikom predmetnog postupka, uzimajući u obzir samo tržišta u odnosu na koja je provedena barem jedna analiza od stupanja na snagu Zakonika o elektroničkim komunikacijama, dakle od 2003. do danas, i prihode koji proizlaze iz posljednjeg korisnog utvrđenja, obavljenog 2015.?

                  2.

                  Protive li se načela koja se odnose na zaštitu slobode poslovnog nastana i slobodnog pružanja usluga, navedena u člancima 49. i 56. Ugovora o funkcioniranju Europske unije (UFEU), članci 15. i 16. Direktive 2002/21/EZ (1) [o zajedničkom regulatornom okviru za elektroničke komunikacijske mreže i usluge], kojima se štiti pluralizam i sloboda izražavanja, i načelo proporcionalnosti iz prava Unije, primjeni nacionalnog propisa u području audiovizualnih i radijskih javnih medijskih usluga, poput onog talijanskog sadržanog u članku 43. stavcima 11. i 14., u skladu s kojim se pod prihode relevantne za utvrđivanje drugog praga od 10 % mogu podvesti i prihodi poduzeća koja nisu pod kontrolom ni pod prevladavajućim utjecajem, nego su samo „povezana” u smislu članka 2359. Građanskog zakonika (na koji se upućuje u stavku 14. članka 43.), iako proizlazi da nije moguće nikako utjecati na informacije koje potonji trebaju prenijeti?

                  3.

                  Protive li se načela koja se odnose na slobodu poslovnog nastana i slobodno pružanje usluga, navedena u člancima 49. i 56. Ugovora o funkcioniranju Europske unije (UFEU-a), članci 15. i 16. Direktive 2002/21/EZ, načela u području zaštite pluralizma izvora informacija i tržišnog natjecanja u sektoru radiodifuzijskog emitiranja iz Direktive 2010/13/EU (2) o audiovizualnim medijskim uslugama i iz Direktive 2002/21/EZ nacionalnom propisu poput Zakonodavne uredbe br. 177/2005., koja u stavcima 9. i 11. članka 43. podvrgava vrlo različitim pragovima (20 % i 10 %) „subjekte koji moraju biti upisani u registar komunikacijskih operatora uspostavljen na temelju članka 1. stavka 6. točke (a) podtočke 5. Zakona br. 249 od 31. srpnja 1997. (to jest subjekte kojima su Autorità ili druga nadležna upravna tijela dali koncesiju ili odobrenje na temelju važećih propisa, poduzeća koja imaju koncesiju za oglašavanje, bez obzira na način prenošenja, izdavačka poduzeća i tako dalje, koji se spominju u stavku 9.), u odnosu na poduzeća koja djeluju u sektoru elektroničkih komunikacija, kako je prethodno definiran (u okviru stavka 11.)?

         (1)  Direktiva 2002/21/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 7. ožujka 2002. o zajedničkom regulatornom okviru za elektroničke komunikacijske mreže i usluge (Okvirna direktiva) (SL 2002., L 108, str. 33.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 13., svezak 49., str. 25.)

         (2)  Direktiva 2010/13/EU Europskog parlamenta i Vijeća od 10. ožujka 2010. o koordinaciji određenih odredaba utvrđenih zakonima i drugim propisima u državama članicama o pružanju audiovizualnih medijskih usluga (Direktiva o audiovizualnim medijskim uslugama) (SL 2010., L 95, str. 1.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 6., svezak 7., str. 160.)


title: Predmet C-760/18: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 4. prosinca 2018. uputio Monomeles Protodikeio Lasithiou (Grčka) – M.V. i dr. protiv Organismos Topikis Aftodioikisis (O.T.A.) „Dimos Agiou Nikolaou”

text:
               18.3.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 103/12

      Zahtjev za prethodnu odluku koji je 4. prosinca 2018. uputio Monomeles Protodikeio Lasithiou (Grčka) – M.V. i dr. protiv Organismos Topikis Aftodioikisis (O.T.A.) „Dimos Agiou Nikolaou”
      (Predmet C-760/18)
      (2019/C 103/11)
      Jezik postupka: grčki

         Sud koji je uputio zahtjev

      Monomeles Protodikeio Lasithiou (Grčka)

         Stranke glavnog postupka

         Tužitelji: M.V. i dr.

         Tuženik: Organismos Topikis Aftodioikisis (O.T.A.) „Dimos Agiou Nikolaou”

         Prethodna pitanja

                  1.

                  Bi li cilj i korisni učinak Okvirnog sporazuma o radu na određeno vrijeme, sklopljenog 18. ožujka 1999., koji se nalazi u prilogu Direktive Vijeća 1999/70/EZ od 28. lipnja 1999. o Okvirnom sporazumu o radu na određeno vrijeme koji su sklopili ETUC, UNICE i CEEP (SL [1999.], L 175, str. 43.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 5., svezak 4., str. 228.), bili dovedeni u pitanje tumačenjem odredbi nacionalnog prava kojima se Okvirni sporazum prenosi u nacionalni pravni poredak i koje iz definicije „uzastopnih” ugovora na određeno vrijeme, u smislu članka 1. i članka 5. stavka 2. Okvirnog sporazuma, isključuje automatsko produljenje ugovora o radu na određeno vrijeme radnika zaposlenih u području održavanja gradske čistoće na temelju izričite odredbe nacionalnog zakonodavstva poput članka 167. Zakona br. 4099/2012, uz obrazloženje da ono ne predstavlja sklapanje novog ugovora na određeno vrijeme u pisanom obliku već produljenje trajanja već postojećeg ugovora o radu?

                  2.

                  U slučaju ustanovljenja i provedbe prakse zapošljavanja radnika u području održavanja gradske čistoće koji su protivni mjerama sprečavanja zlouporaba koje proizlaze iz uporabe uzastopnih ugovora o radu na određeno vrijeme, koje su predviđene nacionalnom mjerom prijenosa članka 5. stavka 1. Okvirnog sporazuma, uključuje li obveza nacionalnog suda da tumači nacionalno pravo u skladu s pravom Unije i primjenu odredbe nacionalnog prava poput članka 8. stavka 3. Zakona br. 2112/1920, kao odgovarajuće pravne mjere u smislu članka 5. stavka 1. Okvirnog sporazuma, koja je postojala i prije, ali je još uvijek na snazi, a koja bi omogućavala da se uzastopni ugovori o radu na određeno vrijeme, upotrebljeni radi zadovoljavanja stalnih i trajnih potreba lokalnih tijela u području održavanja gradske čistoće, pravilno iznova pravno kvalificiraju kao ugovori na neodređeno vrijeme?

                  3.

                  U slučaju da je odgovor na prethodno pitanje potvrdan, postoji li pretjerano ograničenje obveze tumačenja nacionalnog prava u skladu s pravom Unije ako ustavnopravno pravilo, poput članka 103. stavaka 7. i 8. Ustava, izmijenjenog 2001., u potpunosti zabranjuje, u javnom sektoru, izmjenu ugovora o radu na određeno vrijeme sklopljenih za vrijeme važenja navedene odredbe u ugovore o radu na neodređeno vrijeme, i tako onemogućuje provedbu odgovarajuće mjere nacionalnog prava u smislu članka 5. stavka 1. Okvirnog sporazuma, koja je postojala i prije, ali j još uvijek na snazi, poput članka 8. stavka 3. Zakona br. 2112/1920, sprječavajući mogućnost da se tijekom sudskog postupka iznova pravno kvalificiraju kao ugovori na neodređeno vrijeme uzastopni ugovori o radu na određeno vrijeme, upotrebljeni radi zadovoljavanja stalnih i trajnih potreba lokalnih tijela u području održavanja gradske čistoće, čak i u slučaju kada zadovoljavaju stalne i trajne potreba?


title: Predmet C-827/18: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 24. prosinca 2018. uputio Amtsgericht Kamenz (Njemačka) – MC protiv ND

text:
               18.3.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 103/13

      Zahtjev za prethodnu odluku koji je 24. prosinca 2018. uputio Amtsgericht Kamenz (Njemačka) – MC protiv ND
      (Predmet C-827/18)
      (2019/C 103/12)
      Jezik postupka: njemački

         Sud koji je uputio zahtjev

      Amtsgericht Kamenz

         Stranke glavnog postupka

         Tužitelj: MC

         Tuženik: ND

         Prethodno pitanje

      Je li u slučaju sporne glavne tražbine od 535,00 eura, koja proizlazi iz kupoprodajnog ugovora sklopljenog u obliku javnobilježničkog akta od 10. veljače 2016. o kupnji stana u etažnom vlasništvu u Großröhrsdorfu, koji ulazi u sudsku nadležnost Amtsgerichta Kamenz (Općinski sud u Kamenzu, Njemačka), koja konkretno proizlazi iz prijenosa posjeda i uporabe na tužitelja 1. travnja 2016., u skladu s člankom 6. ugovora sklopljenog u obliku javnobilježničkog akta, pri čemu je riječ o najamnini koju je 1. travnja 2016. tuženiku još platio njegov najmoprimac predmetnog stana u etažnom vlasništvu, riječ o tužbi u smislu članka 22. Luganske konvencije (1), koja za predmet ima plaćanje u vezi sa stvarnim pravom na nekretninama te najam ili zakup nekretnina, ili međunarodnu nadležnost njemačkog suda treba izvesti iz neke druge odredbe Luganske konvencije, ili [je] utemeljena međunarodna nadležnost švicarskog suda nadležnog za domicil tuženika (članak 2. stavak 1. u vezi s člankom 5. točkom 1. Luganske konvencije)?

         (1)  Konvencija o nadležnosti i priznavanju te izvršavanju sudskih odluka u građanskim i trgovačkim stvarima od 30. listopada 2007. („Druga luganska konvencija”) (SL 2009., L 147, str. 5.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 19., svezak 6., str. 185.)


title: Predmet C-17/19: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 10. siječnja 2019. uputio Cour de cassation (Francuska) – Bouygues travaux publics, Elco construct Bucarest, Welbond armatures

text:
               18.3.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 103/14

      Zahtjev za prethodnu odluku koji je 10. siječnja 2019. uputio Cour de cassation (Francuska) – Bouygues travaux publics, Elco construct Bucarest, Welbond armatures
      (Predmet C-17/19)
      (2019/C 103/13)
      Jezik postupka: francuski

         Sud koji je uputio zahtjev

      Cour de cassation

         Stranke glavnog postupka

         Tužitelji u kasacijskom postupku: Bouygues travaux publics, Elco construct Bucarest, Welbond armatures

         Prethodna pitanja

      Treba li članak 11. Uredbe Vijeća (EEZ) br. 574/72 od 21. ožujka 1972. o utvrđivanju postupka provedbe Uredbe Vijeća (EEZ) br. 1408/71 od 14. lipnja 1971. o primjeni sustava socijalne sigurnosti na zaposlene osobe i njihove obitelji koji se kreću unutar Zajednice (1), u njezinoj verziji izmijenjenoj i dopunjenoj Uredbom Vijeća (EZ) br. 118/97 od 2. prosinca 1996. (2), kako je izmijenjena Uredbom (EZ) br. 647/2005 Europskog parlamenta i Vijeća od 13. travnja 2005. (3), i članak 19. Uredbe (EZ) br. 987/2009 Europskog parlamenta i Vijeća od 16. rujna 2009. o utvrđivanju postupka provedbe Uredbe (EZ) br. 883/2004 Europskog parlamenta i Vijeća od 29. travnja 2004. o koordinaciji sustava socijalne sigurnosti (4) tumačiti na način da obrazac E 101 koji izdaje ustanova koju je odredilo nadležno tijelo države članice na temelju članka 14. stavaka 1. i 2. točke (b) Uredbe br. 1408/71, u njezinoj verziji izmijenjenoj i dopunjenoj Uredbom br. 118/97, kako je izmijenjena Uredbom (EZ) br. 647/2005 Europskog parlamenta i Vijeća od 13. travnja 2005. ili obrazac A1, izdan na temelju članka 13. stavka 1. Uredbe br. 883/2004 Europskog parlamenta i Vijeća od 29. travnja 2004. o koordinaciji sustava socijalne sigurnosti veže sudove države članice u kojoj je rad izvršen da utvrde mjerodavno zakonodavstvo, ne samo za sustav socijalnog osiguranja već i za radno pravo, kada to zakonodavstvo određuje obveze poslodavaca i prava zaposlenika na način da nakon kontradiktorne rasprave ne mogu odbiti navedene obrasce osim ako, na temelju ispitivanja dokaza prikupljenih tijekom istrage uz pomoć kojih je utvrđeno da su navedeni obrasci pribavljeni ili navedeni prijevarno i da institucija koja ih je izdala to nije uzela u obzir, u razumnom roku, ti sudovi utvrde da je riječ je o prijevari čiji je objektivni element izostanak poštovanja uvjeta predviđenih u jednoj ili drugoj ranije navedenoj odredbi Uredbe Vijeća (EEZ) br. 574/72 od 21. ožujka 1972. o utvrđivanju postupka provedbe Uredbe Vijeća (EEZ) br. 1408/71 od 14. lipnja 1971. i Uredbi (EZ) br. 987/2009 Europskog parlamenta i Vijeća od 16. rujna 2009. o utvrđivanju postupka provedbe Uredbe (EZ) br. 883/2004, a subjektivni element, namjera osobe protiv koje se vodi postupak da zaobiđe ili izbjegne uvjete za izdavanje navedenog obrasca kako bi ostvarila prednost koja iz njega proizlazi?

         (1)  SL L 74, str. 1.

         (2)  Uredba Vijeća (EZ) br. 118/97 od 2. prosinca 1996. o izmjeni i ažuriranju Uredbe (EEZ) br. 1408/71 o primjeni sustava socijalne sigurnosti za zaposlene osobe, samozaposlene osobe i članove njihovih obitelji koji se kreću unutar Zajednice i Uredbe (EEZ) br. 574/72 o utvrđivanju postupka za provedbu Uredbe (EEZ) br. 1408/71 (SL L 28, str. 1.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 5., svezak 7., str. 7.).

         (3)  Uredba (EZ) br. 647/2005 Europskog parlamenta i Vijeća od 13. travnja 2005. o izmjeni Uredbe Vijeća (EEZ) br. 1408/71 o primjeni sustava socijalne sigurnosti na zaposlene osobe, samozaposlene osobe i članove njihovih obitelji koji se kreću unutar Zajednice i (EEZ) br. 574/72 o utvrđivanju postupka provedbe Uredbe (EEZ) br. 1408/71 (SL L 117, str. 1) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 5., svezak 1., str. 108.).

         (4)  SL L 284, str. 1.


title: Predmet C-19/19: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 11. siječnja 2019. uputio Cour de cassation (Belgija) – État belge protiv Pantochim SA, u stečaju

text:
               18.3.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 103/15

      Zahtjev za prethodnu odluku koji je 11. siječnja 2019. uputio Cour de cassation (Belgija) – État belge protiv Pantochim SA, u stečaju
      (Predmet C-19/19)
      (2019/C 103/14)
      Jezik postupka: francuski

         Sud koji je uputio zahtjev

      Cour de cassation

         Stranke glavnog postupka

         Žalitelj u kasacijskom postupku: État belge

         Druga stranka u kasacijskom postupku: Pantochim SA, u stečaju

         Prethodna pitanja

                  —

                  Treba li odredbu prema kojoj se potraživanje u vezi s kojim je podnesen zahtjev za naplatu „smatra potraživanjem države članice u kojoj tijelo kojem se podnosi zahtjev ima sjedište”, kao što je to predviđeno člankom 6. [drugim podstavkom], Direktive Vijeća 2008/55/EZ od 26. svibnja 2008. o uzajamnoj pomoći u naplati potraživanja koja se odnose na određene pristojbe, carine, poreze i druge mjere (1), koji zamjenjuje članak 6. stavak 2. Direktive Vijeća 76/308/EEZ od 15. ožujka 1976. o uzajamnoj pomoći kod naplate potraživanja vezanih uz određene pristojbe, carine, poreze i druge mjere (2), tumačiti na način da se potraživanje države koja je podnijela zahtjev smatra zahtjevom države kojoj se podnosi zahtjev, tako da potraživanje države koja je podnijela zahtjev stječe svojstvo potraživanja države kojoj se podnosi zahtjev?

                  —

                  Treba li pojam „povlašteni tretman” iz članka 10.. Direktive Vijeća 2008/55/EZ od 26. svibnja 2008. i, prije kodifikacije, članka 10. Direktive Vijeća 76/308/EEZ od 15. ožujka 1976., smatrati prioritetnim pravom vezanim uz to potraživanje, koje mu daje pravo prvenstva pred drugim potraživanjima u slučaju postojanja više potraživanja, ili bilo kojim mehanizmom koji ima za učinak, u slučaju postojanja više potraživanja, prioritetnu naplatu potraživanja?

                  —

                  Treba li mogućnost da porezna uprava, u skladu s uvjetima iz članka 334. Programskog zakona od 27. studenoga 2004., izvrši prijeboj u slučaju postojanja više potraživanja smatrati povlaštenim tretmanom u smislu članka 10. gore navedenih direktiva?

         (1)  SL L 150, str. 28.

         (2)  SL L 73, str. 18. Direktiva 2008/55/EZ navodi (bilješka br. 3) da je izvorni naziv Direktive 76/308/EEZ izmijenjen Direktivom 79/1071/EEZ (SL L 331, str. 10.), Direktivom 92/12/EEZ (JO L 76, str. 1.) i Direktivom 2001/44/CE (SL L 175, str. 17).


title: Predmet C-29/19: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 16. siječnja 2019. uputio Bundessozialgericht (Njemačka) – ZP protiv Bundesagentur für Arbeit

text:
               18.3.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 103/15

      Zahtjev za prethodnu odluku koji je 16. siječnja 2019. uputio Bundessozialgericht (Njemačka) – ZP protiv Bundesagentur für Arbeit
      (Predmet C-29/19)
      (2019/C 103/15)
      Jezik postupka: njemački

         Sud koji je uputio zahtjev

      Bundessozialgericht

         Stranke glavnog postupka

         Tužitelj: ZP

         Tuženik: Bundesagentur für Arbeit

         Prethodna pitanja

                  1.

                  Treba li članak 62. stavak 1. Uredbe (EZ) br. 883/2004 (1) u vezi s člankom 62. stavkom 2. te uredbe tumačiti na način da nadležna ustanova države članice boravišta za slučaj nezaposlenosti radnika kao osnovicu za određivanje davanja mora uzeti u obzir „plaću” koju je dotična osoba „primila” za svoju posljednju djelatnost u svojstvu zaposlene osobe na području te ustanove, čak i ako nacionalno zakonodavstvo u pogledu naknade za nezaposlenost koje nadležna ustanova provodi predviđa da se ta plaća ne može uzeti u obzir zbog nedovoljnog trajanja razdoblja primanja plaće i podredno je predviđeno fiktivno određivanje davanja?

                  2.

                  Treba li članak 62. stavak 1. Uredbe (EZ) br. 883/2004 u vezi s člankom 62. stavkom 2. te uredbe tumačiti na način da nadležna ustanova države članice boravišta za slučaj nezaposlenosti radnika kao osnovicu za određivanje davanja mora uzeti u obzir „plaću” koju je dotična osoba „primila” za svoju posljednju djelatnost u svojstvu zaposlene osobe na području te ustanove čak i ako nacionalno zakonodavstvo koje nadležna ustanova provodi predviđa da se ta plaća zbog nepravodobnog obračuna ne može uključiti u referentno razdoblje kao osnovica za određivanje davanja i podredno je predviđeno fiktivno određivanje davanja?

         (1)  Uredba (EZ) br. 883/2004 Europskog parlamenta i Vijeća od 29. travnja 2004. o koordinaciji sustava socijalne sigurnosti (SL 2004., L 166, str. 1.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 5., svezak 3., str. 160.)


title: Predmet C-30/19: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 10. siječnja 2019. uputio Högsta domstolen (Švedska) – Diskrimineringsombudsmannen protiv Braathens Regional Aviation AB

text:
               18.3.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 103/16

      Zahtjev za prethodnu odluku koji je 10. siječnja 2019. uputio Högsta domstolen (Švedska) – Diskrimineringsombudsmannen protiv Braathens Regional Aviation AB
      (Predmet C-30/19)
      (2019/C 103/16)
      Jezik postupka: švedski

         Sud koji je uputio zahtjev

      Högsta domstolen

         Stranke glavnog postupka

         Podnositelj revizije: Diskrimineringsombudsmannen

         Druga stranka u postupku: Braathens Regional Aviation AB

         Prethodna pitanja

      U predmetu koji se odnosi na povredu zabrane propisane Direktivom 2000/43/EZ (1), ako oštećenik zahtijeva naknadu štete zbog diskriminacije, mora li država članica – ako to oštećenik zahtijeva – uvijek ispitati je li došlo do diskriminacije – i, ovisno o okolnostima, utvrditi činjenicu diskriminacije – bez obzira na to je li osoba tužena zbog diskriminacije priznala da je došlo do diskriminacije, kako bi se smatralo da je ispunjen zahtjev iz članka 15. prema kojem sankcije moraju biti djelotvorne, proporcionalne i odvraćajuće?

         (1)  Direktiva Vijeća 2000/43/EZ o provedbi načela jednakog postupanja prema osobama bez obzira na njihovo rasno ili etničko podrijetlo (SL 2000., L 180, str. 22.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 20., svezak 1., str. 19.).


title: Predmet C-35/19: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 21. siječnja 2019. uputio Tribunal de première instance de Liège (Belgija) – BU protiv Belgijske Države

text:
               18.3.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 103/17

      Zahtjev za prethodnu odluku koji je 21. siječnja 2019. uputio Tribunal de première instance de Liège (Belgija) – BU protiv Belgijske Države
      (Predmet C-35/19)
      (2019/C 103/17)
      Jezik postupka: francuski

         Sud koji je uputio zahtjev

      Tribunal de première instance de Liège

         Stranke glavnog postupka

         Tužitelj: BU

         Tuženik: Belgijska Država

         Prethodna pitanja

      Protivi li se članak 38. stavak 1.4 C.I.R./92 članku 45. i pratećim člancima (načelo slobodnog kretanja radnika) te članku 56. i pratećim člancima (načelo slobodnog pružanja usluga) Ugovora o funkcioniranju Europske unije time što izuzima od poreza samo naknade za invalidnost isplaćene iz proračuna Belgijske Države, dakle u skladu s belgijskim zakonodavstvom, diskriminirajući na taj način poreznog obveznika s boravištem u Belgiji kojemu naknade čija je svrha naknaditi invalidnost isplaćuje druga država članica Europske unije te one nisu izuzete od poreza, u odnosu na poreznog obveznika s boravištem u Belgiji, koji prima naknade za invalidnost od Belgijske Države prema njezinu zakonodavstvu, a koje su izuzete od poreza?