title: Predmet C-364/21: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 10. lipnja 2021. uputio dal Corte dei Conti (Italija) – Federazione Italiana Triathlon/Istituto Nazionale di Statistica – ISTAT, Ministero dell'Economia e delle Finanze

text:
               30.8.2021

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 349/21

      Zahtjev za prethodnu odluku koji je 10. lipnja 2021. uputio dal Corte dei Conti (Italija) – Federazione Italiana Triathlon/Istituto Nazionale di Statistica – ISTAT, Ministero dell'Economia e delle Finanze
      (Predmet C-364/21)
      (2021/C 349/26)
      Jezik postupka: talijanski

         Sud koji je uputio zahtjev

      Corte dei Conti

         Stranke glavnog postupka

         Tužitelj: Federazione Italiana Triathlon

         Tuženici: Istituto Nazionale di Statistica – ISTAT, Ministero dell'Economia e delle Finanze

         Druga stranka: Procura generale della Corte dei conti

         Prethodna pitanja

                  1.

                  Protivi li se pravilu o izravnoj primjenjivosti ESA-e 2010. (1) i načelu korisnog učinka te uredbe i Direktive br. 85/2011 (2) nacionalno zakonodavstvo kojim se nadležnost nacionalnog suda koji je nadležan za pravilnu primjenu ESA-e 2010. ograničava samo u svrhu nacionalnog zakonodavstva o ograničavanju javnih izdataka, čime se onemogućuje glavni korisni učinak propisa [prava Unije], odnosno provjera transparentnosti i pouzdanosti proračunskih salda na temelju koje se utvrđuje konvergencija Italije u smjeru srednjoročnog proračunskog cilja?

                  2.

                  Protivi li se pravilu o izravnoj primjenjivosti ESA-e 2010. i načelu korisnog učinka te uredbe i Direktive br. 85/2011, u pogledu organizacijskog razdvajanja proračunskih tijela od nadzornih tijela, nacionalno zakonodavstvo kojim se učinci odluke nacionalnog suda koji je nadležan za pravilnu primjenu ESA-e 2010. ograničavaju samo u svrhu nacionalnog zakonodavstva o ograničavanju javnih izdataka, čime se onemogućuje svaki neovisan nadzor subjektivnog ograničavanja računa talijanske javne uprave (kako se kvalificira u svrhu [prava Unije]) na temelju kojeg se provjerava konvergencija Italije u smjeru srednjoročnog proračunskog cilja?

                  3.

                  Protivi li se načelu vladavine prava, u obliku djelotvornosti sudske zaštite i ekvivalentnosti pravnih lijekova, nacionalno zakonodavstvo koje:

                              a.

                              onemogućuje bilo kakvu sudsku provjeru u pogledu toga je li ISTAT, u svrhu razgraničenja sektora S.13., pravilno primijenio ESA-u 2010. i stoga provjeru u pogledu točnosti, transparentnosti i pouzdanosti proračunskih salda na temelju koje se provjerava konvergencija Italije u smjeru srednjoročnog proračunskog cilja (povreda načela djelotvornosti zaštite);

                              b.

                              izlaže tužitelja, u slučaju da se i na temelju zakona koji se tumači vjerodostojno, smatra pravilnim tumačenjem pravnog pravila koje predlažu tužena upravna tijela, dvostrukoj obvezi podnošenja sudske žalbe i posljedičnim opasnostima od izricanja kontradiktornih presuda o postojanju određenog statusa prava [Unije], pri čemu se zapravo onemogućuje djelotvorna zaštita njegova prava koja se pravodobno zahtijeva za izvršenje obveza koje proizlaze iz tog prava (odnosno financijske godine) i narušava pravna sigurnost u pogledu postojanja statusa javne uprave;

                              c.

                              ako se, i na temelju zakona koji se tumači vjerodostojno, smatra pravilnim tumačenje pravnog pravila koje predlažu tužena upravna tijela, to nacionalno zakonodavstvo predviđa da odluku o pravilnosti ograničenja proračuna treba donijeti sud različit od suda kojem talijanski Ustav dodjeljuje nadležnost u pogledu proračunskog prava?

         (1)  Uredba (EU) br. 549/2013 Europskog parlamenta i Vijeća od 21. svibnja 2013. o Europskom sustavu nacionalnih i regionalnih računa u Europskoj uniji (SL 2013., L 174, str. 1.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 10., svezak 8., str. 3.)

         (2)  Direktiva Vijeća 2011/85/EU od 8. studenoga 2011. o zahtjevima za proračunske okvire država članica (SL 2011., L 306, str. 41.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 1., svezak 9., str. 122.)


title: Spojeni predmeti C-804/18 i C-341/19: Presuda Suda (veliko vijeće) od 15. srpnja 2021. (zahtjevi za prethodnu odluku koje su uputili Arbeitsgericht Hamburg, Bundesarbeitsgericht – Njemačka) – IX/WABE eV (C-804/18), i MH Müller Handels GmbH/MJ (C-341/19) („Zahtjev za prethodnu odluku – Socijalna politika – Direktiva 2000/78/EZ – Jednako postupanje pri zapošljavanju i obavljanju zanimanja – Zabrana diskriminacije na temelju vjere ili uvjerenja – Interno pravilo privatnog poduzeća koje radnicima zabranjuje vidljivo nošenje upadljivih i velikih simbola političkih, svjetonazorskih ili vjerskih uvjerenja na radnom mjestu – Izravna ili neizravna diskriminacija – Proporcionalnost – Odvagivanje slobode vjere i drugih temeljnih prava – Legitimnost poslodavčeve politike neutralnosti – Nužnost dokazivanja postojanja ekonomske štete za poslodavca”)

text:
               30.8.2021

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 349/2

      Presuda Suda (veliko vijeće) od 15. srpnja 2021. (zahtjevi za prethodnu odluku koje su uputili Arbeitsgericht Hamburg, Bundesarbeitsgericht – Njemačka) – IX/WABE eV (C-804/18), i MH Müller Handels GmbH/MJ (C-341/19)
      (Spojeni predmeti C-804/18 i C-341/19) (1)

      („Zahtjev za prethodnu odluku - Socijalna politika - Direktiva 2000/78/EZ - Jednako postupanje pri zapošljavanju i obavljanju zanimanja - Zabrana diskriminacije na temelju vjere ili uvjerenja - Interno pravilo privatnog poduzeća koje radnicima zabranjuje vidljivo nošenje upadljivih i velikih simbola političkih, svjetonazorskih ili vjerskih uvjerenja na radnom mjestu - Izravna ili neizravna diskriminacija - Proporcionalnost - Odvagivanje slobode vjere i drugih temeljnih prava - Legitimnost poslodavčeve politike neutralnosti - Nužnost dokazivanja postojanja ekonomske štete za poslodavca”)
      (2021/C 349/02)
      Jezik postupka: njemački

         Sudovi koji su uputili zahtjev

      Arbeitsgericht Hamburg, Bundesarbeitsgericht

         Stranke glavnog postupka

         Tužitelji: IX (C-804/18), MH Müller Handels GmbH (C-341/19)

         Tuženici: WABE eV (C-804/18), MJ (C-341/19)

         Izreka

                  1.

                  Članak 1. i članak 2. stavak 2. točku (a) Direktive Vijeća 2000/78/EZ od 27. studenoga 2000. o uspostavi općeg okvira za jednako postupanje pri zapošljavanju i obavljanju zanimanja treba tumačiti na način da interno pravilo poduzeća kojim se radnicima zabranjuje nošenje svakog vidljivog simbola političkih, svjetonazorskih ili vjerskih uvjerenja na radnom mjestu ne čini izravnu diskriminaciju na temelju vjere ili uvjerenja u smislu te direktive prema radnicima koji poštuju određena pravila odijevanja na temelju vjerskih učenja, pod uvjetom da se to pravilo primjenjuje općenito i bez razlike.

                  2.

                  Članak 2. stavak 2. točku (b) Direktive 2000/78 treba tumačiti na način da različito postupanje koje se neizravno temelji na vjeri ili uvjerenjima, a koje proizlazi iz internog pravila poduzeća koje radnicima zabranjuje nošenje svakog vidljivog simbola političkih, svjetonazorskih ili vjerskih uvjerenja na radnom mjestu, može biti opravdano poslodavčevom željom da provodi politiku političke, svjetonazorske i vjerske neutralnosti prema klijentima i korisnicima, pod uvjetom, kao prvo, da ta politika zadovoljava stvarnu potrebu tog poslodavca, koju potonji mora dokazati uzimajući u obzir, među ostalim, legitimna očekivanja tih klijenata ili korisnika i nepovoljne posljedice koje bi taj poslodavac pretrpio bez takve politike, imajući u vidu narav njegovih aktivnosti ili kontekst u kojem se nalaze, kao drugo, da je to različito postupanje prikladno za osiguranje dobre primjene te politike neutralnosti, što pretpostavlja da se ta politika provodi dosljedno i sustavno i, kao treće, da je ta zabrana ograničena na ono što je strogo nužno s obzirom na stvarni opseg i težinu nepovoljnih posljedica koje poslodavac nastoji izbjeći takvom zabranom.

                  3.

                  Članak 2. stavak 2. točku (b) podtočku i. Direktive 2000/78 treba tumačiti na način da neizravna diskriminacija koja se temelji na vjeri ili uvjerenjima, a koja proizlazi iz internog pravila poduzeća koje radnicima zabranjuje nošenje vidljivih simbola političkih, svjetonazorskih ili vjerskih uvjerenja na radnom mjestu radi osiguranja politike neutralnosti unutar tog poduzeća, može biti opravdana jedino ako takva zabrana obuhvaća svaki vidljivi oblik izražavanja političkih, svjetonazorskih ili vjerskih uvjerenja. Zabrana koja je ograničena na nošenje upadljivih i velikih simbola političkih, svjetonazorskih ili vjerskih uvjerenja može činiti izravnu diskriminaciju na temelju vjere ili uvjerenja, koja ni u kojem slučaju ne može biti opravdana na temelju te odredbe.

                  4.

                  Članak 2. stavak 2. točku (b) Direktive 2000/78 treba tumačiti na način da se nacionalne odredbe kojima se štiti sloboda vjere mogu uzeti u obzir kao povoljnije odredbe u smislu članka 8. stavka 1. te direktive u okviru ispitivanja prikladnosti različitog postupanja koje se neizravno temelji na vjeri ili uvjerenjima.

         (1)  SL C 182, 27. 5. 2019.

         SL C 255, 29. 7. 2019.


title: Predmet C-453/19 P: Presuda Suda (četvrto vijeće) od 15. srpnja 2021. – Deutsche Lufthansa AG/Europska komisija, Land Rheinland-Pfalz, Ryanair DAC („Žalba – Državne potpore – Potpore u korist zračnih luka i zračnih prijevoznika – Odluka kojom se mjere u korist Zračne luke Frankfurt-Hahn kvalificiraju kao državne potpore spojive s unutarnjim tržištem i kojom se utvrđuje nepostojanje državne potpore u korist zračnih prijevoznika korisnika te zračne luke – Nedopuštenost tužbe za poništenje – Članak 263. četvrti stavak UFEU-a – Fizička ili pravna osoba na koju se predmetna odluka ne odnosi izravno i osobno – Djelotvorna sudska zaštita”)

text:
               30.8.2021

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 349/3

      Presuda Suda (četvrto vijeće) od 15. srpnja 2021. – Deutsche Lufthansa AG/Europska komisija, Land Rheinland-Pfalz, Ryanair DAC
      (Predmet C-453/19 P) (1)

      („Žalba - Državne potpore - Potpore u korist zračnih luka i zračnih prijevoznika - Odluka kojom se mjere u korist Zračne luke Frankfurt-Hahn kvalificiraju kao državne potpore spojive s unutarnjim tržištem i kojom se utvrđuje nepostojanje državne potpore u korist zračnih prijevoznika korisnika te zračne luke - Nedopuštenost tužbe za poništenje - Članak 263. četvrti stavak UFEU-a - Fizička ili pravna osoba na koju se predmetna odluka ne odnosi izravno i osobno - Djelotvorna sudska zaštita”)
      (2021/C 349/03)
      Jezik postupka: njemački

         Stranke

         Žalitelj: Deutsche Lufthansa AG (zastupnik: A. Martin-Ehlers, odvjetnik)

         Druge stranke u postupku: Europska komisija (zastupnici: T. Maxian Rusche i S. Noë, agenti), Land Rheinland-Pfalz (zastupnik: C. Koenig, profesor), Ryanair DAC (zastupnici: G. Berrisch, odvjetnik, D. Vasbeck, odvjetnik, i B. Byrne, solicitor)

         Izreka

                  1.

                  Žalba se odbija.

                  2.

                  Deutsche Lufthansa AG snosit će, osim vlastitih troškova, troškove Europske komisije, Landa Rheinland-Pfalz i društva Ryanair DAC.

         (1)  SL C 263, 5. 8. 2019.


title: Predmet C-535/19: Presuda Suda (veliko vijeće) od 15. srpnja 2021. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio l’Augstākā tiesa (Senāts) – Latvija) – A. („Zahtjev za prethodnu odluku – Slobodno kretanje osoba – Građanstvo Unije – Uredba (EZ) br. 883/2004 – Članak 3. stavak 1. točka (a) – Davanja za slučaj bolesti – Pojam – Članak 4. i članak 11. stavak 3. točka (e) – Direktiva 2004/38/EZ – Članak 7. stavak 1. točka (b) – Pravo boravka u trajanju duljem od tri mjeseca – Uvjet raspolaganja sveobuhvatnim zdravstvenim osiguranjem – Članak 24. – Jednako postupanje – Državljanin države članice koji nije ekonomski aktivan i koji zakonito boravi na državnom području druge države članice – Odbijanje države članice domaćina da tu osobu uključi u svoj sustav javnog zdravstvenog osiguranja”)

text:
               30.8.2021

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 349/4

      Presuda Suda (veliko vijeće) od 15. srpnja 2021. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio l’Augstākā tiesa (Senāts) – Latvija) – A.
      (Predmet C-535/19) (1)

      („Zahtjev za prethodnu odluku - Slobodno kretanje osoba - Građanstvo Unije - Uredba (EZ) br. 883/2004 - Članak 3. stavak 1. točka (a) - Davanja za slučaj bolesti - Pojam - Članak 4. i članak 11. stavak 3. točka (e) - Direktiva 2004/38/EZ - Članak 7. stavak 1. točka (b) - Pravo boravka u trajanju duljem od tri mjeseca - Uvjet raspolaganja sveobuhvatnim zdravstvenim osiguranjem - Članak 24. - Jednako postupanje - Državljanin države članice koji nije ekonomski aktivan i koji zakonito boravi na državnom području druge države članice - Odbijanje države članice domaćina da tu osobu uključi u svoj sustav javnog zdravstvenog osiguranja”)
      (2021/C 349/04)
      Jezik postupka: latvijski

         Sud koji je uputio zahtjev

      Augstākā tiesa (Senāts)

         Stranke glavnog postupka

         Žalitelj: A

         uz sudjelovanje: Latvijas Republikas Veselības ministrija

         Izreka

                  1.

                  Članak 3. stavak 1. točku (a) Uredbe (EZ) br. 883/2004 Europskog parlamenta i Vijeća od 29. travnja 2004. o koordinaciji sustava socijalne sigurnosti, kako je izmijenjena Uredbom (EZ) br. 988/2009 Europskog parlamenta i Vijeća od 16. rujna 2009., treba tumačiti na način da usluge zdravstvene zaštite koje financira država i koje se pružaju – bez ikakve pojedinačne i diskrecijske ocjene osobnih potreba – osobama koje ulaze u kategoriju korisnika, kako je definirana nacionalnim zakonodavstvom, čine „davanja za slučaj bolesti” u smislu te odredbe i stoga ulaze u područje primjene te Uredbe br. 883/2004, kako je izmijenjena Uredbom br. 988/2009.

                  2.

                  Članak 11. stavak 3. točku (e) Uredbe br. 883/2004, kako je izmijenjena Uredbom br. 988/2009, u vezi s člankom 7. stavkom 1. točkom (b) Direktive 2004/38/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 29. travnja 2004. o pravu građana Unije i članova njihovih obitelji slobodno se kretati i boraviti na državnom području država članica, o izmjeni Uredbe (EEZ) br. 1612/68 i stavljaju izvan snage direktiva 64/221/EEZ, 68/360/EEZ, 72/194/EEZ, 73/148/EEZ, 75/34/EEZ, 75/35/EEZ, 90/364/EEZ, 90/365/EEZ i 93/96/EEZ treba tumačiti na način da mu se protivi nacionalno zakonodavstvo koje iz prava na uključivanje u sustav javnog zdravstvenog osiguranja države članice domaćina – u svrhu korištenja uslugama zdravstvene zaštite koje financira ta država – isključuje građane Unije koji nisu ekonomski aktivni i koji su državljani druge države članice, na koje se na temelju članka 11. stavka 3. točke (e) Uredbe br. 883/2004, kako je izmijenjena Uredbom br. 988/2009, primjenjuje zakonodavstvo države članice domaćina i koji ostvaruju svoje pravo boravka na njezinu državnom području na temelju članka 7. stavka 1. točke (b) te direktive.
                  Nasuprot tomu, članak 4. i članak 11. stavak 3. točku (e) Uredbe br. 883/2004, kako je izmijenjena Uredbom br. 988/2009, kao i članak 7. stavak 1. točku (b) i članak 24. Direktive 2004/38 treba tumačiti na način da im se ne protivi naplatnost uključivanja takvih građana Unije u taj sustav kako bi se izbjeglo to da navedeni građani postanu nerazuman teret za javne financije države članice domaćina.

         (1)  SL C 328, 30. 9. 2019.


title: Predmet C-758/19: Presuda Suda (prvo vijeće) od 15. srpnja 2021. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Protodikeio Athinon – Grčka) – OH/ID („Zahtjev za prethodnu odluku – Članci 268., 270., 340. i 343. UFEU-a – Protokol (br. 7) o povlasticama i imunitetima Europske unije – Članci 11., 17. i 19. – Bivši član Europske komisije – Imunitet od sudskih postupaka – Tužba zbog izvanugovorne odgovornosti – Ukidanje imuniteta – Nadležnost Suda Europske unije”)

text:
               30.8.2021

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 349/6

      Presuda Suda (prvo vijeće) od 15. srpnja 2021. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Protodikeio Athinon – Grčka) – OH/ID
      (Predmet C-758/19) (1)

      („Zahtjev za prethodnu odluku - Članci 268., 270., 340. i 343. UFEU-a - Protokol (br. 7) o povlasticama i imunitetima Europske unije - Članci 11., 17. i 19. - Bivši član Europske komisije - Imunitet od sudskih postupaka - Tužba zbog izvanugovorne odgovornosti - Ukidanje imuniteta - Nadležnost Suda Europske unije”)
      (2021/C 349/06)
      Jezik postupka: grčki

         Sud koji je uputio zahtjev

      Protodikeio Athinon

         Stranke glavnog postupka

         Tužitelj: OH

         Tuženik: ID

         Izreka

      Sud Europske unije ima isključivu nadležnost, uz isključenje nadležnosti nacionalnih sudova, za odlučivanje o tužbi zbog izvanugovorne odgovornosti koju je podnio bivši član privremenog osoblja Europske komisije zbog protupravnog postupanja koje prigovara članu te institucije čiji je on bio suradnik i koje je navodno Europsku komisiju navelo da raskine radni odnos s tim službenikom. Takva tužba mora se podnijeti protiv Unije, koju zastupa Komisija, a ne protiv člana Komisije o kojem je riječ.

         (1)  SL C 19, 20. 1. 2020.


title: Predmet C-848/19 P: Presuda Suda (veliko vijeće) od 15. srpnja 2021. – Savezna Republika Njemačka/Republika Poljska, Europska komisija, Republika Latvija, Republika Litva („Žalba – Članak 194. stavak 1. UFEU-a – Načelo energetske solidarnosti – Direktiva 2009/73/EZ – Unutarnje tržište prirodnog plina – Članak 36. stavak 1. – Odluka Europske komisije o izmjeni uvjeta za izuzeće plinovoda OPAL od pravila koja se odnose na pristup treće strane i regulaciju tarifa na zahtjev njemačkog regulatornog tijela – Tužba za poništenje”)

text:
               30.8.2021

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 349/7

      Presuda Suda (veliko vijeće) od 15. srpnja 2021. – Savezna Republika Njemačka/Republika Poljska, Europska komisija, Republika Latvija, Republika Litva
      (Predmet C-848/19 P) (1)

      („Žalba - Članak 194. stavak 1. UFEU-a - Načelo energetske solidarnosti - Direktiva 2009/73/EZ - Unutarnje tržište prirodnog plina - Članak 36. stavak 1. - Odluka Europske komisije o izmjeni uvjeta za izuzeće plinovoda OPAL od pravila koja se odnose na pristup treće strane i regulaciju tarifa na zahtjev njemačkog regulatornog tijela - Tužba za poništenje”)
      (2021/C 349/08)
      Jezik postupka: poljski

         Stranke

         Žalitelj: Savezna Republika Njemačka (zastupnici: J. Möller i D. Klebs, agenti, uz asistenciju H. Haller, T. Heitling, L. Reiser i V. Vacha, odvjetnika)

         Druge stranke u postupku: Republika Poljska (zastupnici: B. Majczyna, M. Kawnik i M. Nowacki, agenti), Europska komisija (zastupnici: O. Beynet i K. Herrmann, agenti), Republika Latvija (zastupnici: u početku K. Pommere, V. Soņeca i E. Bārdiņš, a zatim K. Pommere, V. Kalniņa i E. Bārdiņš, agenti), Republika Litva (zastpnici: R. Dzikovič i K. Dieninis, agenti)

         Izreka

                  1.

                  Žalba se odbija.

                  2.

                  Saveznoj Republici Njemačkoj nalaže se snošenje, osim vlastitih, troškova nastalih Republici Poljskoj.

                  3.

                  Republika Latvija, Republika Litva i Europska komisija snosit će vlastite troškove.

         (1)  SL C 27, 27. 1. 2020.


title: Predmet C-851/19 P: Presuda Suda (drugo vijeće) od 15. srpnja 2021. – DK/Europska služba za vanjsko djelovanje („Žalba – Javna služba – Stegovni postupak – Stegovna sankcija – Određivanje te sankcije – Uskraćivanje dijela iznosa mirovine – Kaznena i građanska presuda pred nacionalnim sudovima – Naknada, u cijelosti ili djelomično, nematerijalne štete prouzročene Europskoj uniji – Nerelevantnost te naknade – Članak 10. Pravilnika o osoblju za dužnosnike Europske unije – Načelo jednakog postupanja – Načelo proporcionalnosti”)

text:
               30.8.2021

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 349/8

      Presuda Suda (drugo vijeće) od 15. srpnja 2021. – DK/Europska služba za vanjsko djelovanje
      (Predmet C-851/19 P) (1)

      („Žalba - Javna služba - Stegovni postupak - Stegovna sankcija - Određivanje te sankcije - Uskraćivanje dijela iznosa mirovine - Kaznena i građanska presuda pred nacionalnim sudovima - Naknada, u cijelosti ili djelomično, nematerijalne štete prouzročene Europskoj uniji - Nerelevantnost te naknade - Članak 10. Pravilnika o osoblju za dužnosnike Europske unije - Načelo jednakog postupanja - Načelo proporcionalnosti”)
      (2021/C 349/09)
      Jezik postupka: francuski

         Stranke

         Žalitelj: DK (zastupnici: u početku S. Orlandi i T. Martin, a potom S. Orlandi, odvjetnici)

         Druga stranka u postupku: Europska služba za vanjsko djelovanje (zastupnici: S. Marquardt i R. Spáč, agenti)

         Izreka

                  1.

                  Žalba se odbija.

                  2.

                  Osobi DK nalaže se snošenje troškova.

         (1)  SL C 68, 2. 3. 2020.


title: Predmet C-30/20: Presuda Suda (prvo vijeće) od 15. srpnja 2021. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Juzgado de lo Mercantil n° 2 de Madrid – Španjolska) – RH/AB Volvo, Volvo Group Trucks Central Europ GmbH, Volvo Lastvagnar AB, Volvo Group España SA („Zahtjev za prethodnu odluku – Pravosudna suradnja u građanskim stvarima – Sudska nadležnost i izvršenje odluka u građanskim i trgovačkim stvarima – Uredba (EU) br. 1215/2012 – Članak 7. točka 2. – Nadležnost u stvarima povezanima s deliktima ili kvazideliktima – Mjesto nastanka štete – Zabranjeni sporazum za koji je utvrđeno da je protivan članku 101. UFEU-a i članku 53. Sporazuma o Europskom gospodarskom prostoru – Određivanje međunarodne i mjesne nadležnosti – Koncentracija nadležnosti u korist specijaliziranog suda”)

text:
               30.8.2021

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 349/8

      Presuda Suda (prvo vijeće) od 15. srpnja 2021. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Juzgado de lo Mercantil no 2 de Madrid – Španjolska) – RH/AB Volvo, Volvo Group Trucks Central Europ GmbH, Volvo Lastvagnar AB, Volvo Group España SA
      (Predmet C-30/20) (1)

      („Zahtjev za prethodnu odluku - Pravosudna suradnja u građanskim stvarima - Sudska nadležnost i izvršenje odluka u građanskim i trgovačkim stvarima - Uredba (EU) br. 1215/2012 - Članak 7. točka 2. - Nadležnost u stvarima povezanima s deliktima ili kvazideliktima - Mjesto nastanka štete - Zabranjeni sporazum za koji je utvrđeno da je protivan članku 101. UFEU-a i članku 53. Sporazuma o Europskom gospodarskom prostoru - Određivanje međunarodne i mjesne nadležnosti - Koncentracija nadležnosti u korist specijaliziranog suda”)
      (2021/C 349/10)
      Jezik postupka: španjolski

         Sud koji je uputio zahtjev

      Juzgado de lo Mercantil no 2 de Madrid

         Stranke glavnog postupka

         Tužitelj: RH

         Tuženici: AB Volvo, Volvo Group Trucks Central Europ GmbH, Volvo Lastvagnar AB, Volvo Group España SA

         Izreka

      Članak 7. točku 2. Uredbe (EU) br. 1215/2012 Europskog parlamenta i Vijeća od 12. prosinca 2012. o [sudskoj] nadležnosti, priznavanju i izvršenju sudskih odluka u građanskim i trgovačkim stvarima treba tumačiti na način da na tržištu na koje utječu tajni dogovori o utvrđivanju i povećavanju cijena robe, za odlučivanje, po osnovi mjesta nastanka štete, o tužbi za naknadu štete prouzročene tim dogovorima protivnima članku 101. UFEU-a, međunarodno i mjesno nadležan jest bilo sud na čijem je području poduzeće koje se smatra oštećenim kupilo robu koja je pod utjecajem tih dogovora, ili, u slučaju kad je to poduzeće izvršilo kupnju u više mjesta, sud na čijem se području nalazi registrirano sjedište tog poduzeća.

         (1)  SL C 161, 11. 5. 2020.


title: Predmet C-60/20: Presuda Suda (peto vijeće) od 15. srpnja 2021. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Administratīvā apgabaltiesa – Latvija) – „Latvijas dzelzceļš” VAS/Valsts dzelzceļa administrācija („Zahtjev za prethodnu odluku – Željeznički prijevoz – Direktiva 2012/34/EU – Jedinstveni Europski željeznički prostor – Članak 13. stavci 2. i 6. – Pristup uslužnim objektima i uslugama povezanima sa željeznicom – Uredba (EU) 2017/2177 – Prenamjena objekta – Ovlasti regulatornog tijela”)

text:
               30.8.2021

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 349/9

      Presuda Suda (peto vijeće) od 15. srpnja 2021. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Administratīvā apgabaltiesa – Latvija) – „Latvijas dzelzceļš” VAS/Valsts dzelzceļa administrācija
      (Predmet C-60/20) (1)

      („Zahtjev za prethodnu odluku - Željeznički prijevoz - Direktiva 2012/34/EU - Jedinstveni Europski željeznički prostor - Članak 13. stavci 2. i 6. - Pristup uslužnim objektima i uslugama povezanima sa željeznicom - Uredba (EU) 2017/2177 - Prenamjena objekta - Ovlasti regulatornog tijela”)
      (2021/C 349/11)
      Jezik postupka: latvijski

         Sud koji je uputio zahtjev

      Administratīvā apgabaltiesa

         Stranke glavnog postupka

         Tužitelj:„Latvijas dzelzceļš” VAS

         Tuženik: Valsts dzelzceļa administrācija

         uz sudjelovanje:„Baltijas Ekspresis” AS,

         Izreka

                  1.

                  Članak 13. stavke 2. i 6. Direktive 2012/34/EU Europskog parlamenta i Vijeća od 21. studenoga 2012. o uspostavi jedinstvenog Europskog željezničkog prostora treba tumačiti na način da se obveza pružanja svim željezničkim prijevoznicima, na nediskriminirajući način, pristupa uslužnim objektima u smislu članka 3. točke 11. te direktive, koji su navedeni u njezinu Prilogu II. točki 2., ne može nametnuti vlasnicima takvih objekata koji nisu njihovi operatori.

                  2.

                  Članak 13. stavak 6. Direktive 2012/34 treba tumačiti na način da se ne primjenjuje na situaciju u kojoj vlasnik zgrade u kojoj se nalazi uslužni objekt u smislu članka 3. točke 11. te direktive, koji se koristi, želi okončati ugovor o zakupu koji se odnosi na tu zgradu kako bi ju prenamijenio za vlastitu uporabu.

         (1)  SL C 161, 11. 5. 2020.


title: Predmet C-190/20: Presuda Suda (četvrto vijeće) od 15. srpnja 2021. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Bundesgerichtshof – Njemačka) – DocMorris NV / Apothekerkammer Nordrhein (Zahtjev za prethodnu odluku – Lijekovi za humanu primjenu koji se izdaju na liječnički recept – Direktiva 2001/83/EZ – Područje primjene – Oglašavanje dopisne ljekarne kojim se ne nastoji utjecati na kupčev izbor određenog lijeka, nego na izbor ljekarne – Nagradna igra – Slobodno kretanje robe – Nacionalni propis – Zabrana nuđenja, najavljivanja ili davanja pogodnosti i drugih reklamnih darova u području terapeutskih proizvoda – Načini prodaje koji su izvan područja primjene članka 34. UFEU-a)

text:
               30.8.2021

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 349/10

      Presuda Suda (četvrto vijeće) od 15. srpnja 2021. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Bundesgerichtshof – Njemačka) – DocMorris NV / Apothekerkammer Nordrhein
      (Predmet C-190/20) (1)

      (Zahtjev za prethodnu odluku - Lijekovi za humanu primjenu koji se izdaju na liječnički recept - Direktiva 2001/83/EZ - Područje primjene - Oglašavanje dopisne ljekarne kojim se ne nastoji utjecati na kupčev izbor određenog lijeka, nego na izbor ljekarne - Nagradna igra - Slobodno kretanje robe - Nacionalni propis - Zabrana nuđenja, najavljivanja ili davanja pogodnosti i drugih reklamnih darova u području terapeutskih proizvoda - Načini prodaje koji su izvan područja primjene članka 34. UFEU-a)
      (2021/C 349/12)
      Jezik postupka: njemački

         Sud koji je uputio zahtjev

      Bundesgerichtshof

         Stranke glavnog postupka

         Tužitelj: DocMorris NV

         Tuženik: Apothekerkammer Nordrhein

         Izreka

                  1.

                  Direktivu 2001/83/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 6. studenoga 2001. o zakoniku Zajednice o lijekovima za humanu primjenu, kako je izmijenjena Direktivom 2012/26/EU Europskog parlamenta i Vijeća od 25. listopada 2012., treba tumačiti na način da se ona ne primjenjuje na nacionalni propis kojim se ljekarni koja dopisno prodaje lijekove zabranjuje organiziranje reklamne kampanje u obliku nagradne igre kojom se sudionicima omogućuje dobivanje predmeta za svakodnevnu upotrebu koji nisu lijekovi, pri čemu je za sudjelovanje u toj igri potrebno poslati narudžbenicu za lijek za humanu primjenu koji se izdaje na liječnički recept, uz prilaganje tog recepta.

                  2.

                  Članak 34. UFEU-a treba tumačiti na način da mu se ne protivi takav nacionalni propis.

         (1)  SL C 279, 24. 8. 2020.


title: Predmet C-241/20: Presuda Suda (prvo vijeće) od 15. srpnja 2021. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Tribunal de première instance du Luxembourg – Belgija) – BJ/État belge (Zahtjev za prethodnu odluku – Slobodno kretanje radnika – Slobodno kretanje kapitala – Porez na dohodak – Zakonodavstvo o izbjegavanju dvostrukog oporezivanja – Dohoci ostvareni u državi članici koja nije država članica boravka – Načini izračuna oslobođenja u državi članici boravka – Gubitak dijela koristi od određenih poreznih olakšica)

text:
               30.8.2021

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 349/10

      Presuda Suda (prvo vijeće) od 15. srpnja 2021. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Tribunal de première instance du Luxembourg – Belgija) – BJ/État belge
      (Predmet C-241/20) (1)

      (Zahtjev za prethodnu odluku - Slobodno kretanje radnika - Slobodno kretanje kapitala - Porez na dohodak - Zakonodavstvo o izbjegavanju dvostrukog oporezivanja - Dohoci ostvareni u državi članici koja nije država članica boravka - Načini izračuna oslobođenja u državi članici boravka - Gubitak dijela koristi od određenih poreznih olakšica)
      (2021/C 349/13)
      Jezik postupka: francuski

         Sud koji je uputio zahtjev

      Tribunal de première instance du Luxembourg

         Stranke glavnog postupka

         Tužitelj: BJ

         Tuženik: État belge

         Izreka

                  1.

                  Članak 45. UFEU-a treba tumačiti na način da mu se protivi porezni propis države članice čija primjena ima za posljedicu to da porezni obveznik koji boravi u toj državi članici gubi u okviru izračuna svojeg poreza na dohodak u navedenoj državi članici dio koristi od poreznih olakšica koje je ona njime priznala jer ostvaruje primitak od rada na temelju obavljanja nesamostalne profesionalne djelatnosti u drugoj državi članici, koji je oporeziv u toj potonjoj državi članici i oslobođen od poreza u državi članici boravka na temelju bilateralnog ugovora o izbjegavanju dvostrukog oporezivanja.

                  2.

                  Okolnost da dotični porezni obveznik ne ostvaruje značajan dohodak u državi članici boravka ne utječe na odgovor na prvo prethodno pitanje jer mu ta država članica može priznati predmetne porezne olakšice.

                  3.

                  Okolnost da se dotični porezni obveznik na temelju ugovora o izbjegavanju dvostrukog oporezivanja između države članice boravka i države članice zaposlenja koristio, u okviru oporezivanja dohodaka koje je ostvario u drugoj državi članici, poreznim olakšicama predviđenima poreznim zakonodavstvom te države članice ne utječe na odgovor na prvo prethodno pitanje, s obzirom na to da ni taj ugovor ni porezni propis države članice boravka ne predviđaju uzimanje u obzir tih olakšica i na to da te olakšice ne uključuju određene pogodnosti na koje taj porezni obveznik u načelu ima pravo u državi članici boravka.

                  4.

                  Okolnost da je u državi članici zaposlenja dotični porezni obveznik ostvario umanjenje poreza u iznosu koji je barem jednak iznosu poreznih olakšica koje je izgubio u državi članici boravka ne utječe na odgovor na prvo prethodno pitanje.

                  5.

                  Članak 63. stavak 1. i članak 65. stavak 1. točku (a) UFEU-a treba tumačiti na način da im se protivi porezni propis države članice čija primjena ima za posljedicu to da porezni obveznik koji boravi u toj državi članici gubi dio koristi od poreznih olakšica koje ona priznaje jer ostvaruje dohotke od stana čiji je on vlasnik u drugoj državi članici, pri čemu su oni oporezivi u toj potonjoj državi članici i oslobođeni od poreza u prvoj državi članici na temelju bilateralnog ugovora o izbjegavanju dvostrukog oporezivanja.

         (1)  SL C 297, 7. 9. 2020.


title: Predmet C-370/21: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 15. lipnja 2021. uputio Landgericht München (Njemačka) – DOMUS-SOFTWARE-AG/Marc Braschoß Immobilien GmbH

text:
               30.8.2021

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 349/22

      Zahtjev za prethodnu odluku koji je 15. lipnja 2021. uputio Landgericht München (Njemačka) – DOMUS-SOFTWARE-AG/Marc Braschoß Immobilien GmbH
      (Predmet C-370/21)
      (2021/C 349/27)
      Jezik postupka: njemački

         Sud koji je uputio zahtjev

      Landgericht München

         Stranke glavnog postupka

         Žalitelj: DOMUS-SOFTWARE-AG

         Druga stranka u žalbenom postupku: Marc Braschoß Immobilien GmbH

         Prethodno pitanje

      Treba li članak 6. stavke 1. i 2. Direktive 2011/7/EU (1) u vezi s člankom 3. Direktive 2011/7 tumačiti na način da u slučaju periodičnih potraživanja naknade iz jedinstvenog ugovornog odnosa za svako pojedino potraživanje naknade postoji pravo na isplatu paušalnog iznosa od najmanje 40 eura?

         (1)  Direktiva 2011/7/EU Europskog parlamenta i Vijeća od 16. veljače 2011. o borbi protiv kašnjenja u plaćanju u poslovnim transakcijama (preinačena) (SL 2011., L 48, str. 1.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 17., svezak 2., str. 200.).


title: Predmet C-378/21: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 21. lipnja 2021. uputio Bundesfinanzgericht (Austrija) – P GmbH

text:
               30.8.2021

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 349/22

      Zahtjev za prethodnu odluku koji je 21. lipnja 2021. uputio Bundesfinanzgericht (Austrija) – P GmbH
      (Predmet C-378/21)
      (2021/C 349/28)
      Jezik postupka: njemački

         Sud koji je uputio zahtjev

      Bundesfinanzgericht

         Stranke glavnog postupka

         Žalitelj: P GmbH

         Tuženo tijelo: Finanzamt Österreich

         Prethodna pitanja

                  1.

                  Je li u skladu s člankom 203. Direktive o PDV-u (1) izdavatelj računa dužan platiti PDV, ako – kao u slučaju poput ovoga – ne može postojati opasnost od gubitka poreznih prihoda jer su primatelji usluga krajnji potrošači koji nisu ovlašteni na odbitak pretporeza?

                  2.

                  Ako je odgovor na prvo pitanje potvrdan te je izdavatelj računa u skladu s člankom 203. Direktive o PDV-u dužan platiti PDV:

                              (a)

                              Može li se ne provesti ispravak računa u odnosu na primatelje usluga, ako je, s jedne strane, isključena opasnost od gubitka poreznih prihoda i, s druge strane, ispravak računa faktički nemoguć?

                              (b)

                              Protivi li se ispravku PDV-a to da su krajnji potrošači porez snosili u okviru naknade i da se na taj način porezni obveznik ispravkom PDV-a obogatio?

         (1)  Direktiva Vijeća 2006/112/EZ od 28. studenoga 2006. o zajedničkom sustavu poreza na dodanu vrijednost (SL 2006., L 347, str. 1.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 9., svezak 1., str. 120.).


title: Predmet C-380/21: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 18. siječnja 2021. uputio Corte suprema di cassazione (Italija) – Istituto nazionale della previdenza sociale (INPS)/Ryanair DAC

text:
               30.8.2021

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 349/23

      Zahtjev za prethodnu odluku koji je 18. siječnja 2021. uputio Corte suprema di cassazione (Italija) – Istituto nazionale della previdenza sociale (INPS)/Ryanair DAC
      (Predmet C-380/21)
      (2021/C 349/29)
      Jezik postupka: talijanski

         Sud koji je uputio zahtjev

      Corte suprema di cassazione

         Stranke glavnog postupka

         Tužitelj: Istituto nazionale della previdenza sociale (INPS)

         Tuženik: Ryanair DAC

         Prethodna pitanja

      Može li se izraz „osoba uglavnom zaposlena na državnom području države članice u kojoj boravi” iz članka 14. stavka 2. točke (a) podtočke ii. [Uredbe br. 1408/71 (1), kako je izmijenjena], tumačiti na način kao što se tumači izraz koji se (u području pravosudne suradnje u građanskim i sudskim stvarima te u području pojedinačnih ugovora o radu (Uredba (EZ) br. 44/2001 (2)) u članku 19. točki 2. podtočki (a) [potonje Uredbe] definira kao „mjest[o] u kojemu zaposlenik obično obavlja posao”, također u području zrakoplovstva i letačkog osoblja (Uredba (EEZ) br. 3922/91 (3)), kao što se to navodi u sudskoj praksi Suda Europske unije istaknutoj u obrazloženju?

         (1)  Uredba Vijeća (EEZ) br. 1408/71 od 14. lipnja 1971. o primjeni sustava socijalne sigurnosti na zaposlene osobe i njihove obitelji koji se kreću unutar Zajednice (SL 1971., L 149, str. 2)(SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 5., svezak 5., str. 7.)

         (2)  Uredba Vijeća (EZ) br. 44/2001, od 22. prosinca 2000. o [sudskoj] nadležnosti, priznavanju i izvršenju sudskih odluka u građanskim i trgovačkim stvarima (SL 2001., L 12, str. 1.)(SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 19., svezak 3., str. 30.)

         (3)  Uredba Vijeća (EEZ) br. 3922/91, od 16. prosinca 1991. o usklađivanju tehničkih zahtjeva i upravnih postupaka u području civilnog zrakoplovstva (SL 1991., L 373, str. 4) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 7., svezak 25., str. 3.)


title: Predmet C-405/21: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 30. lipnja 2021. uputio Višje sodišče v Mariboru (Slovenija) – FV/NOVA KREDITNA BANKA MARIBOR d.d.

text:
               30.8.2021

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 349/23

      Zahtjev za prethodnu odluku koji je 30. lipnja 2021. uputio Višje sodišče v Mariboru (Slovenija) – FV/NOVA KREDITNA BANKA MARIBOR d.d.
      (Predmet C-405/21)
      (2021/C 349/30)
      Jezik postupka: slovenski

         Sud koji je uputio zahtjev

      Višje sodišče v Mariboru

         Stranke glavnog postupka

         Žalitelj: FV

         Druga stranka u postupku: NOVA KREDITNA BANKA MARIBOR d.d.

         Prethodno pitanje

      Treba li članak 3. stavak 1. u vezi s člancima 8. i 8.a Direktive Vijeća 93/13/EEZ (1) tumačiti na način da im se ne protive nacionalne odredbe kojima se dva uvjeta, odnosno uvjeti „dobre vjere” i „znatnije neravnoteže” kvalificiraju kao alternativni (različiti, samostalni i međusobno neovisni uvjeti), tako da je u svrhu odlučivanja o nepoštenosti ugovorne odredbe dovoljno postojanje određenih činjenica koje se mogu pripisati samo jednom od dvaju navedenih uvjeta?

         (1)  Direktiva Vijeća 93/13/EEZ od 5. travnja 1993. o nepoštenim uvjetima u potrošačkim ugovorima (SL 1993., L 95, str. 29.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 15., svezak 12., str. 24.)


title: Predmet T-245/18: Presuda Općeg suda od 14. srpnja 2021. – Benavides Torres/Vijeće („Zajednička vanjska i sigurnosna politika – Mjere ograničavanja poduzete s obzirom na stanje u Venezueli – Zamrzavanje financijskih sredstava – Popisi osoba, subjekata i tijela na koje se primjenjuje zamrzavanje financijskih sredstava i gospodarskih izvora – Uvrštenje tužiteljeva imena na popise – Obveza obrazlaganja – Prava obrane – Načelo dobre uprave – Pravo na djelotvornu sudsku zaštitu – Pogreška u ocjeni”)

text:
               30.8.2021

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 349/24

      Presuda Općeg suda od 14. srpnja 2021. – Benavides Torres/Vijeće
      (Predmet T-245/18) (1)

      („Zajednička vanjska i sigurnosna politika - Mjere ograničavanja poduzete s obzirom na stanje u Venezueli - Zamrzavanje financijskih sredstava - Popisi osoba, subjekata i tijela na koje se primjenjuje zamrzavanje financijskih sredstava i gospodarskih izvora - Uvrštenje tužiteljeva imena na popise - Obveza obrazlaganja - Prava obrane - Načelo dobre uprave - Pravo na djelotvornu sudsku zaštitu - Pogreška u ocjeni”)
      (2021/C 349/31)
      Jezik postupka: engleski

         Stranke

         Tužitelj: Antonio José Benavides Torres (Caracas, Venezuela) (zastupnici: L. Giuliano i F. Di Gianni, odvjetnici)

         Tuženik: Vijeće Europske unije (zastupnici: S. Kyriakopoulou, V. Piessevaux, P. Mahnič i A. Antoniadis, agenti)

         Predmet

      Zahtjev na temelju članka 263. UFEU-a za poništenje, s jedne strane, Odluke Vijeća (ZVSP) 2018/90 od 22. siječnja 2018. o izmjeni Odluke (ZVSP) 2017/2074 o mjerama ograničavanja s obzirom na stanje u Venezueli (SL 2018., L 16 I, str. 14.) i, s druge strane, Provedbene uredbe Vijeća (EU) 2018/88 od 22. siječnja 2018. o provedbi Uredbe (EU) 2017/2063 o mjerama ograničavanja s obzirom na stanje u Venezueli (SL 2018., L 16 I, str. 6.), u dijelu u kojem se ti akti odnose na tužitelja.

         Izreka

                  1.

                  Tužba se odbija.

                  2.

                  Antoniju Joséu Benavidesu Torresu nalaže se snošenje troškova.

         (1)  SL C 200, 11. 6. 2018.


title: Predmet T-246/18: Presuda Općeg suda od 14. srpnja 2021. – Moreno Pérez/Vijeće („Zajednička vanjska i sigurnosna politika – Mjere ograničavanja poduzete s obzirom na stanje u Venezueli – Zamrzavanje financijskih sredstava – Popisi osoba, subjekata i tijela na koje se primjenjuje zamrzavanje financijskih sredstava i gospodarskih izvora – Uvrštenje tužiteljeva imena na popise – Zadržavanje tužiteljeva imena na popisima – Obveza obrazlaganja – Prava obrane – Načelo dobre uprave – Pravo na djelotvornu sudsku zaštitu – Pogreška u ocjeni”)

text:
               30.8.2021

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 349/24

      Presuda Općeg suda od 14. srpnja 2021. – Moreno Pérez/Vijeće
      (Predmet T-246/18) (1)

      („Zajednička vanjska i sigurnosna politika - Mjere ograničavanja poduzete s obzirom na stanje u Venezueli - Zamrzavanje financijskih sredstava - Popisi osoba, subjekata i tijela na koje se primjenjuje zamrzavanje financijskih sredstava i gospodarskih izvora - Uvrštenje tužiteljeva imena na popise - Zadržavanje tužiteljeva imena na popisima - Obveza obrazlaganja - Prava obrane - Načelo dobre uprave - Pravo na djelotvornu sudsku zaštitu - Pogreška u ocjeni”)
      (2021/C 349/32)
      Jezik postupka: engleski

         Stranke

         Tužitelj: Maikel José Moreno Pérez (Caracas, Venezuela) (zastupnici: L. Giuliano i F. Di Gianni, odvjetnici)

         Tuženik: Vijeće Europske unije (zastupnici: S. Kyriakopoulou, P. Mahnič i A. Antoniadis, agenti)

         Predmet

      Zahtjev na temelju članka 263. UFEU-a za poništenje, s jedne strane, Odluke Vijeća (ZVSP) 2018/90 od 22. siječnja 2018. o izmjeni Odluke (ZVSP) 2017/2074 o mjerama ograničavanja s obzirom na stanje u Venezueli (SL 2018., L 16 I, str. 14.) i Odluke Vijeća (ZVSP) 2018/1656 od 6. studenoga 2018. o izmjeni Odluke (ZVSP) 2017/2074 o mjerama ograničavanja s obzirom na stanje u Venezueli (SL 2018., L 276, str. 10.) i, s druge strane, Provedbene uredbe Vijeća (EU) 2018/88 od 22. siječnja 2018. o provedbi Uredbe (EU) 2017/2063 o mjerama ograničavanja s obzirom na stanje u Venezueli (SL 2018., L 16 I, str. 6.) i Provedbene uredbe Vijeća (EU) 2018/1653 od 6. studenoga 2018. o provedbi Uredbe (EU) 2017/2063 o mjerama ograničavanja s obzirom na stanje u Venezueli (SL 2018., L 276, str. 1.), u dijelu u kojem se ti akti odnose na tužitelja.

         Izreka

                  1.

                  Tužba se odbija.

                  2.

                  Maikelu Joséu Morenu Pérezu nalaže se snošenje troškova.

         (1)  SL C 200, 11. 6. 2018.


title: Predmet T-247/18: Presuda Općeg suda od 14. srpnja 2021. – Lucena Ramírez/Vijeće („Zajednička vanjska i sigurnosna politika – Mjere ograničavanja poduzete s obzirom na stanje u Venezueli – Zamrzavanje financijskih sredstava – Popisi osoba, subjekata i tijela na koje se primjenjuje zamrzavanje financijskih sredstava i gospodarskih izvora – Uvrštenje tužiteljičina imena na popise – Zadržavanje tužiteljičina imena na popisima – Obveza obrazlaganja – Prava obrane – Načelo dobre uprave – Pravo na djelotvornu sudsku zaštitu – Pogreška u ocjeni”)

text:
               30.8.2021

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 349/25

      Presuda Općeg suda od 14. srpnja 2021. – Lucena Ramírez/Vijeće
      (Predmet T-247/18) (1)

      („Zajednička vanjska i sigurnosna politika - Mjere ograničavanja poduzete s obzirom na stanje u Venezueli - Zamrzavanje financijskih sredstava - Popisi osoba, subjekata i tijela na koje se primjenjuje zamrzavanje financijskih sredstava i gospodarskih izvora - Uvrštenje tužiteljičina imena na popise - Zadržavanje tužiteljičina imena na popisima - Obveza obrazlaganja - Prava obrane - Načelo dobre uprave - Pravo na djelotvornu sudsku zaštitu - Pogreška u ocjeni”)
      (2021/C 349/33)
      Jezik postupka: engleski

         Stranke

         Tužiteljica: Tibisay Lucena Ramírez (Caracas, Venezuela) (zastupnici: L. Giuliano i F. Di Gianni, odvjetnici)

         Tuženik: Vijeće Europske unije (zastupnici: S. Kyriakopoulou, P. Mahnič i A. Antoniadis, agenti)

         Predmet

      Zahtjev na temelju članka 263. UFEU-a za poništenje, s jedne strane, Odluke Vijeća (ZVSP) 2018/90 od 22. siječnja 2018. o izmjeni Odluke (ZVSP) 2017/2074 o mjerama ograničavanja s obzirom na stanje u Venezueli (SL 2018., L 16 I, str. 14.) i Odluke Vijeća (ZVSP) 2018/1656 od 6. studenoga 2018. o izmjeni Odluke (ZVSP) 2017/2074 o mjerama ograničavanja s obzirom na stanje u Venezueli (SL 2018., L 276, str. 10.) i, s druge strane, Provedbene uredbe Vijeća (EU) 2018/88 od 22. siječnja 2018. o provedbi Uredbe (EU) 2017/2063 o mjerama ograničavanja s obzirom na stanje u Venezueli (SL 2018., L 16 I, str. 6.) i Provedbene uredbe Vijeća (EU) 2018/1653 od 6. studenoga 2018. o provedbi Uredbe (EU) 2017/2063 o mjerama ograničavanja s obzirom na stanje u Venezueli (SL 2018., L 276, str. 1.), u dijelu u kojem se ti akti odnose na tužiteljicu.

         Izreka

                  1.

                  Tužba se odbija.

                  2.

                  Tibisay Luceni Ramírez nalaže se snošenje troškova.

         (1)  SL C 200, 11. 6. 2018.


title: Predmet T-248/18: Presuda Općeg suda od 14. srpnja 2021 – Cabello Rondón/Vijeće („Zajednička vanjska i sigurnosna politika – Mjere ograničavanja donesene s obzirom na stanje u Venezueli – Zamrzavanje financijskih sredstava – Popisi osoba, subjekata i tijela na koje se primjenjuje zamrzavanje financijskih sredstava i gospodarskih izvora – Uvrštenje tužiteljeva imena na popise – Zadržavanje tužiteljeva imena na popisima – Obveza obrazlaganja – Prava obrane – Načelo dobre uprave – Pravo na djelotvornu sudsku zaštitu – Pogreška u ocjeni – Sloboda izražavanja”)

text:
               30.8.2021

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 349/26

      Presuda Općeg suda od 14. srpnja 2021 – Cabello Rondón/Vijeće
      (Predmet T-248/18) (1)

      („Zajednička vanjska i sigurnosna politika - Mjere ograničavanja donesene s obzirom na stanje u Venezueli - Zamrzavanje financijskih sredstava - Popisi osoba, subjekata i tijela na koje se primjenjuje zamrzavanje financijskih sredstava i gospodarskih izvora - Uvrštenje tužiteljeva imena na popise - Zadržavanje tužiteljeva imena na popisima - Obveza obrazlaganja - Prava obrane - Načelo dobre uprave - Pravo na djelotvornu sudsku zaštitu - Pogreška u ocjeni - Sloboda izražavanja”)
      (2021/C 349/34)
      Jezik postupka: engleski

         Stranke

         Tužitelj: Diosdado Cabello Rondón (Caracas, Venezuela) (zastupnici: L. Giuliano i F. Di Gianni, odvjetnici)

         Tuženik: Vijeće Europske unije (zastupnici: S. Kyriakopoulou, P. Mahnič, V. Piessevaux i A. Antoniadis, agenti)

         Predmet

      Zahtjev na temelju članka 263. UFEU-a za poništenje, s jedne strane, Odluke Vijeća (ZVSP) 2018/90 od 22. siječnja 2018. o izmjeni Odluke (ZVSP) 2017/2074 o mjerama ograničavanja s obzirom na stanje u Venezueli (SL 2018., L 16 I, str. 14.), i Odluke Vijeća (ZVSP) 2018/1656 od 6. studenoga 2018. o izmjeni Odluke (ZVSP) 2017/2074 o mjerama ograničavanja s obzirom na stanje u Venezueli (SL 2018., L 276, str. 10.), i, s druge strane, Provedbene uredbe Vijeća (EU) 2018/88 od 22. siječnja 2018. o provedbi Uredbe (EU) 2017/2063 o mjerama ograničavanja s obzirom na stanje u Venezueli (SL 2018., L 16 I, str. 6.) i Provedbene uredbe Vijeća (EU) 2018/1653 od 6. studenoga 2018. o provedbi Uredbe (EU) 2017/2063 o mjerama ograničavanja s obzirom na stanje u Venezueli (SL 2018., L 276, str. 1.), u dijelu u kojem se ti akti odnose na tužitelja.

         Izreka

                  1.

                  Tužba se odbija.

                  2.

                  Diosdadu Cabellu Rondónu nalaže se snošenje troškova.

         (1)  SL C 200, 11. 6. 2018.


title: Predmet T-249/18: Presuda Općeg suda od 14. srpnja 2021. – Saab Halabi/Vijeće („Zajednička vanjska i sigurnosna politika – Mjere ograničavanja poduzete s obzirom na stanje u Venezueli – Zamrzavanje financijskih sredstava – Popisi osoba, subjekata i tijela na koje se primjenjuje zamrzavanje financijskih sredstava i gospodarskih izvora – Uvrštenje tužiteljeva imena na popise – Zadržavanje tužiteljeva imena na popisima – Obveza obrazlaganja – Prava obrane – Načelo dobre uprave – Pravo na djelotvornu sudsku zaštitu – Pogreška u ocjeni”)

text:
               30.8.2021

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 349/27

      Presuda Općeg suda od 14. srpnja 2021. – Saab Halabi/Vijeće
      (Predmet T-249/18) (1)

      („Zajednička vanjska i sigurnosna politika - Mjere ograničavanja poduzete s obzirom na stanje u Venezueli - Zamrzavanje financijskih sredstava - Popisi osoba, subjekata i tijela na koje se primjenjuje zamrzavanje financijskih sredstava i gospodarskih izvora - Uvrštenje tužiteljeva imena na popise - Zadržavanje tužiteljeva imena na popisima - Obveza obrazlaganja - Prava obrane - Načelo dobre uprave - Pravo na djelotvornu sudsku zaštitu - Pogreška u ocjeni”)
      (2021/C 349/35)
      Jezik postupka: engleski

         Stranke

         Tužitelj: Tarek William Saab Halabi (Caracas, Venezuela) (zastupnici: L. Giuliano i F. Di Gianni, odvjetnici)

         Tuženik: Vijeće Europske unije (zastupnici: S. Kyriakopoulou, V. Piessevaux, P. Mahnič i A. Antoniadis, agenti)

         Predmet

      Zahtjev na temelju članka 263. UFEU-a za poništenje, s jedne strane, Odluke Vijeća (ZVSP) 2018/90 od 22. siječnja 2018. o izmjeni Odluke (ZVSP) 2017/2074 o mjerama ograničavanja s obzirom na stanje u Venezueli (SL 2018., L 16 I, str. 14.) i Odluke Vijeća (ZVSP) 2018/1656 od 6. studenoga 2018. o izmjeni Odluke (ZVSP) 2017/2074 o mjerama ograničavanja s obzirom na stanje u Venezueli (SL 2018., L 276, str. 10.) i, s druge strane, Provedbene uredbe Vijeća (EU) 2018/88 od 22. siječnja 2018. o provedbi Uredbe (EU) 2017/2063 o mjerama ograničavanja s obzirom na stanje u Venezueli (SL 2018., L 16 I, str. 6.) i Provedbene uredbe Vijeća (EU) 2018/1653 od 6. studenoga 2018. o provedbi Uredbe (EU) 2017/2063 o mjerama ograničavanja s obzirom na stanje u Venezueli (SL 2018., L 276, str. 1.), u dijelu u kojem se ti akti odnose na tužitelja.

         Izreka

                  1.

                  Tužba se odbija.

                  2.

                  Tareku Williamu Saabu Halabiju nalaže se snošenje troškova.

         (1)  SL C 200, 11. 6. 2018.


title: Predmet T-550/18: Presuda Općeg suda od 14. srpnja 2021. – Harrington Padrón/Vijeće („Zajednička vanjska i sigurnosna politika – Mjere ograničavanja poduzete s obzirom na stanje u Venezueli – Zamrzavanje financijskih sredstava – Popisi osoba, subjekata i tijela na koje se primjenjuje zamrzavanje financijskih sredstava i gospodarskih izvora – Uvrštenje tužiteljičina imena na popise – Pogreška u ocjeni – Pravo vlasništva”)

text:
               30.8.2021

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 349/27

      Presuda Općeg suda od 14. srpnja 2021. – Harrington Padrón/Vijeće
      (Predmet T-550/18) (1)

      („Zajednička vanjska i sigurnosna politika - Mjere ograničavanja poduzete s obzirom na stanje u Venezueli - Zamrzavanje financijskih sredstava - Popisi osoba, subjekata i tijela na koje se primjenjuje zamrzavanje financijskih sredstava i gospodarskih izvora - Uvrštenje tužiteljičina imena na popise - Pogreška u ocjeni - Pravo vlasništva”)
      (2021/C 349/36)
      Jezik postupka: engleski

         Stranke

         Tužiteljica: Katherine Nayarith Harrington Padrón (Caracas, Venezuela) (zastupnici: F. Di Gianni i L. Giuliano, odvjetnici)

         Tuženik: Vijeće Europske unije (zastupnici: A. Antoniadis, S. Kyriakopoulou i P. Mahnič, agenti)

         Predmet

      Zahtjev na temelju članka 263. UFEU-a za poništenje Odluke Vijeća (ZVSP) 2018/901 od 25. lipnja 2018. o izmjeni Odluke (ZVSP) 2017/2074 o mjerama ograničavanja s obzirom na stanje u Venezueli (SL 2018., L 160 I, str. 12.) i Provedbene uredbe Vijeća (EU) 2018/899 od 25. lipnja 2018. o provedbi Uredbe (EU) 2017/2063 o mjerama ograničavanja s obzirom na stanje u Venezueli (SL 2018., L 160 I, str. 5.), u dijelu u kojem se ti akti odnose na tužiteljicu.

         Izreka

                  1.

                  Tužba se odbija.

                  2.

                  Katherini Nayarith Harrington Padrón nalaže se snošenje troškova.

         (1)  SL C 427, 26. 11. 2018.


title: Predmet T-551/18: Presuda Općeg suda od 14. srpnja 2021. – Oblitas Ruzza/Vijeće („Zajednička vanjska i sigurnosna politika – Mjere ograničavanja poduzete s obzirom na stanje u Venezueli – Zamrzavanje financijskih sredstava – Popisi osoba, subjekata i tijela na koje se primjenjuje zamrzavanje financijskih sredstava i gospodarskih izvora – Uvrštenje tužiteljičina imena na popise – Zadržavanje tužiteljičina imena na popisima – Pogreška u ocjeni – Pravo vlasništva”)

text:
               30.8.2021

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 349/28

      Presuda Općeg suda od 14. srpnja 2021. – Oblitas Ruzza/Vijeće
      (Predmet T-551/18) (1)

      („Zajednička vanjska i sigurnosna politika - Mjere ograničavanja poduzete s obzirom na stanje u Venezueli - Zamrzavanje financijskih sredstava - Popisi osoba, subjekata i tijela na koje se primjenjuje zamrzavanje financijskih sredstava i gospodarskih izvora - Uvrštenje tužiteljičina imena na popise - Zadržavanje tužiteljičina imena na popisima - Pogreška u ocjeni - Pravo vlasništva”)
      (2021/C 349/37)
      Jezik postupka: engleski

         Stranke

         Tužiteljica: Sandra Oblitas Ruzza (Caracas, Venezuela) (zastupnici: F. Di Gianni i L. Giuliano, odvjetnici)

         Tuženik: Vijeće Europske unije (zastupnici: A. Antoniadis, S. Kyriakopoulou i P. Mahnič, agenti)

         Predmet

      Zahtjev na temelju članka 263. UFEU-a za poništenje, s jedne strane, Odluke Vijeća (ZVSP) 2018/901 od 25. lipnja 2018. o izmjeni Odluke (ZVSP) 2017/2074 o mjerama ograničavanja s obzirom na stanje u Venezueli (SL 2018., L 160 I, str. 12.) i Odluke Vijeća (ZVSP) 2018/1656 od 6. studenoga 2018. o izmjeni Odluke (ZVSP) 2017/2074 o mjerama ograničavanja s obzirom na stanje u Venezueli (SL 2018., L 276, str. 10.) i, s druge strane, Provedbene uredbe Vijeća (EU) 2018/899 od 25. lipnja 2018. o provedbi Uredbe (EU) 2017/2063 o mjerama ograničavanja s obzirom na stanje u Venezueli (SL 2018., L 160 I, str. 5.) i Provedbene uredbe Vijeća (EU) 2018/1653 od 6. studenoga 2018. o provedbi Uredbe (EU) 2017/2063 o mjerama ograničavanja s obzirom na stanje u Venezueli (SL 2018., L 276, str. 1.), u dijelu u kojem se ti akti odnose na tužiteljicu.

         Izreka

                  1.

                  Tužba se odbija.

                  2.

                  Sandri Oblitas Ruzza nalaže se snošenje troškova.

         (1)  SL C 427, 26. 11. 2018.


title: Predmet T-552/18: Presuda Općeg suda od 14. srpnja 2021. – Moreno Reyes/Vijeće („Zajednička vanjska i sigurnosna politika – Mjere ograničavanja poduzete s obzirom na stanje u Venezueli – Zamrzavanje financijskih sredstava – Popisi osoba, subjekata i tijela na koje se primjenjuje zamrzavanje financijskih sredstava i gospodarskih izvora – Uvrštenje tužiteljeva imena na popise – Zadržavanje tužiteljeva imena na popisima – Pogreška u ocjeni”)

text:
               30.8.2021

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 349/29

      Presuda Općeg suda od 14. srpnja 2021. – Moreno Reyes/Vijeće
      (Predmet T-552/18) (1)

      („Zajednička vanjska i sigurnosna politika - Mjere ograničavanja poduzete s obzirom na stanje u Venezueli - Zamrzavanje financijskih sredstava - Popisi osoba, subjekata i tijela na koje se primjenjuje zamrzavanje financijskih sredstava i gospodarskih izvora - Uvrštenje tužiteljeva imena na popise - Zadržavanje tužiteljeva imena na popisima - Pogreška u ocjeni”)
      (2021/C 349/38)
      Jezik postupka: engleski

         Stranke

         Tužitelj: Xavier Antonio Moreno Reyes (Caracas, Venezuela) (zastupnici: F. Di Gianni i L. Giuliano, odvjetnici)

         Tuženik: Vijeće Europske unije (zastupnici: A. Antoniadis, S. Kyriakopoulou i P. Mahnič, agenti)

         Predmet

      Zahtjev na temelju članka 263. UFEU-a za poništenje, s jedne strane, Odluke Vijeća (ZVSP) 2018/901 od 25. lipnja 2018. o izmjeni Odluke (ZVSP) 2017/2074 o mjerama ograničavanja s obzirom na stanje u Venezueli (SL 2018., L 160 I, str. 12.) i Odluke Vijeća (ZVSP) 2018/1656 od 6. studenoga 2018. o izmjeni Odluke (ZVSP) 2017/2074 o mjerama ograničavanja s obzirom na stanje u Venezueli (SL 2018., L 276, str. 10.) i, s druge strane, Provedbene uredbe Vijeća (EU) 2018/899 od 25. lipnja 2018. o provedbi Uredbe (EU) 2017/2063 o mjerama ograničavanja s obzirom na stanje u Venezueli (SL 2018., L 160 I, str. 5.) i Provedbene uredbe Vijeća (EU) 2018/1653 od 6. studenoga 2018. o provedbi Uredbe (EU) 2017/2063 o mjerama ograničavanja s obzirom na stanje u Venezueli (SL 2018., L 276, str. 1.), u dijelu u kojem se ti akti odnose na tužitelja.

         Izreka

                  1.

                  Odluka Vijeća (ZVSP) 2018/901 od 25. lipnja 2018. o izmjeni Odluke (ZVSP) 2017/2074 o mjerama ograničavanja s obzirom na stanje u Venezueli, Odluka Vijeća (ZVSP) 2018/1656 od 6. studenoga 2018. o izmjeni Odluke (ZVSP) 2017/2074 o mjerama ograničavanja s obzirom na stanje u Venezueli, Provedbena uredba (EU) 2018/899 od 25. lipnja 2018. o provedbi Uredbe (EU) 2017/2063 o mjerama ograničavanja s obzirom na stanje u Venezueli i Provedbena uredba Vijeća (EU) 2018/1653 od 6. studenoga 2018. o provedbi Uredbe (EU) 2017/2063 o mjerama ograničavanja s obzirom na stanje u Venezueli poništavaju se u dijelu u kojem se odnose na Xaviera Antonija Morena Reyesa.

                  2.

                  Vijeću Europske unije nalaže se snošenje troškova.

         (1)  SL C 427, 26. 11. 2018.


title: Predmet T-553/18: Presuda Općeg suda od 14. srpnja 2021. – Rodríguez Gómez/Vijeće („Zajednička vanjska i sigurnosna politika – Mjere ograničavanja poduzete s obzirom na stanje u Venezueli – Zamrzavanje financijskih sredstava – Popisi osoba, subjekata i tijela na koje se primjenjuje zamrzavanje financijskih sredstava i gospodarskih izvora – Uvrštenje tužiteljičina imena na popise – Zadržavanje tužiteljičina imena na popisima – Pogreška u ocjeni – Pravo vlasništva”)

text:
               30.8.2021

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 349/29

      Presuda Općeg suda od 14. srpnja 2021. – Rodríguez Gómez/Vijeće
      (Predmet T-553/18) (1)

      („Zajednička vanjska i sigurnosna politika - Mjere ograničavanja poduzete s obzirom na stanje u Venezueli - Zamrzavanje financijskih sredstava - Popisi osoba, subjekata i tijela na koje se primjenjuje zamrzavanje financijskih sredstava i gospodarskih izvora - Uvrštenje tužiteljičina imena na popise - Zadržavanje tužiteljičina imena na popisima - Pogreška u ocjeni - Pravo vlasništva”)
      (2021/C 349/39)
      Jezik postupka: engleski

         Stranke

         Tužiteljica: Delcy Eloina Rodríguez Gómez (Caracas, Venezuela) (zastupnici: F. Di Gianni i L. Giuliano, odvjetnici)

         Tuženik: Vijeće Europske unije (zastupnici: A. Antoniadis, S. Kyriakopoulou i P. Mahnič, agenti)

         Predmet

      Zahtjev na temelju članka 263. UFEU-a za poništenje, s jedne strane, Odluke Vijeća (ZVSP) 2018/901 od 25. lipnja 2018. o izmjeni Odluke (ZVSP) 2017/2074 o mjerama ograničavanja s obzirom na stanje u Venezueli (SL 2018., L 160 I, str. 12.) i Odluke Vijeća (ZVSP) 2018/1656 od 6. studenoga 2018. o izmjeni Odluke (ZVSP) 2017/2074 o mjerama ograničavanja s obzirom na stanje u Venezueli (SL 2018., L 276, str. 10.) i, s druge strane, Provedbene uredbe Vijeća (EU) 2018/899 od 25. lipnja 2018. o provedbi Uredbe (EU) 2017/2063 o mjerama ograničavanja s obzirom na stanje u Venezueli (SL 2018., L 160 I, str. 5.) i Provedbene uredbe Vijeća (EU) 2018/1653 od 6. studenoga 2018. o provedbi Uredbe (EU) 2017/2063 o mjerama ograničavanja s obzirom na stanje u Venezueli (SL 2018., L 276, str. 1.), u dijelu u kojem se ti akti odnose na tužiteljicu.

         Izreka

                  1.

                  Tužba se odbija.

                  2.

                  Delcy Eloini Rodríguez Gómez nalaže se snošenje troškova.

         (1)  SL C 427, 26. 11. 2018.


title: Predmet T-554/18: Presuda Općeg suda od 14. srpnja 2021. – Hernández Hernández/Vijeće („Zajednička vanjska i sigurnosna politika – Mjere ograničavanja poduzete s obzirom na stanje u Venezueli – Zamrzavanje financijskih sredstava – Popisi osoba, subjekata i tijela na koje se primjenjuje zamrzavanje financijskih sredstava i gospodarskih izvora – Uvrštenje tužiteljičina imena na popise – Zadržavanje tužiteljičina imena na popisima – Pogreška u ocjeni – Pravo vlasništva”)

text:
               30.8.2021

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 349/30

      Presuda Općeg suda od 14. srpnja 2021. – Hernández Hernández/Vijeće
      (Predmet T-554/18) (1)

      („Zajednička vanjska i sigurnosna politika - Mjere ograničavanja poduzete s obzirom na stanje u Venezueli - Zamrzavanje financijskih sredstava - Popisi osoba, subjekata i tijela na koje se primjenjuje zamrzavanje financijskih sredstava i gospodarskih izvora - Uvrštenje tužiteljičina imena na popise - Zadržavanje tužiteljičina imena na popisima - Pogreška u ocjeni - Pravo vlasništva”)
      (2021/C 349/40)
      Jezik postupka: engleski

         Stranke

         Tužiteljica: Socorro Elizabeth Hernández (Caracas, Venezuela) (zastupnici: F. Di Gianni i L. Giuliano, odvjetnici)

         Tuženik: Vijeće Europske unije (zastupnici: A. Antoniadis, S. Kyriakopoulou i P. Mahnič, agenti)

         Predmet

      Zahtjev na temelju članka 263. UFEU-a za poništenje, s jedne strane, Odluke Vijeća (ZVSP) 2018/901 od 25. lipnja 2018. o izmjeni Odluke (ZVSP) 2017/2074 o mjerama ograničavanja s obzirom na stanje u Venezueli (SL 2018., L 160 I, str. 12.) i Odluke Vijeća (ZVSP) 2018/1656 od 6. studenoga 2018. o izmjeni Odluke (ZVSP) 2017/2074 o mjerama ograničavanja s obzirom na stanje u Venezueli (SL 2018., L 276, str. 10.) i, s druge strane, Provedbene uredbe Vijeća (EU) 2018/899 od 25. lipnja 2018. o provedbi Uredbe (EU) 2017/2063 o mjerama ograničavanja s obzirom na stanje u Venezueli (SL 2018., L 160 I, str. 5.) i Provedbene uredbe Vijeća (EU) 2018/1653 od 6. studenoga 2018. o provedbi Uredbe (EU) 2017/2063 o mjerama ograničavanja s obzirom na stanje u Venezueli (SL 2018., L 276, str. 1.), u dijelu u kojem se ti akti odnose na tužiteljicu.

         Izreka

                  1.

                  Tužba se odbija.

                  2.

                  Socorro Elizabeth Hernández Hernández nalaže se snošenje troškova.

         (1)  SL C 427, 26. 11. 2018.


title: Predmet T-32/19: Presuda Općeg suda od 14. srpnja 2021. – Harrington Padrón/Vijeće („Zajednička vanjska i sigurnosna politika – Mjere ograničavanja poduzete s obzirom na stanje u Venezueli – Zamrzavanje financijskih sredstava – Popisi osoba, subjekata i tijela na koje se primjenjuje zamrzavanje financijskih sredstava i gospodarskih izvora – Uvrštenje tužiteljičina imena na popise – Pogreška u ocjeni”)

text:
               30.8.2021

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 349/31

      Presuda Općeg suda od 14. srpnja 2021. – Harrington Padrón/Vijeće
      (Predmet T-32/19) (1)

      („Zajednička vanjska i sigurnosna politika - Mjere ograničavanja poduzete s obzirom na stanje u Venezueli - Zamrzavanje financijskih sredstava - Popisi osoba, subjekata i tijela na koje se primjenjuje zamrzavanje financijskih sredstava i gospodarskih izvora - Uvrštenje tužiteljičina imena na popise - Pogreška u ocjeni”)
      (2021/C 349/41)
      Jezik postupka: engleski

         Stranke

         Tužiteljica: Katherine Nayarith Harrington Padrón (Caracas, Venezuela) (zastupnici: L. Giuliano i F. Di Gianni, odvjetnici)

         Tuženik: Vijeće Europske Unije (zastupnici: A. Antoniadis, S. Kyriakopoulou i P. Mahnič, agenti)

         Predmet

      Zahtjev na temelju članka 263. UFEU-a za poništenje Odluke Vijeća (ZVSP) 2018/1656 od 6. studenoga 2018. o izmjeni Odluke (ZVSP) 2017/2074 o mjerama ograničavanja s obzirom na stanje u Venezueli (SL 2018., L 276, str. 10.) i Provedbene uredbe Vijeća (EU) 2018/1653 od 6. studenoga 2018. o provedbi Uredbe (EU) 2017/2063 o mjerama ograničavanja s obzirom na stanje u Venezueli (SL 2018., L 276, str. 1.), u dijelu u kojem se ti akti odnose na tužiteljicu.

         Izreka

                  1.

                  Tužba se odbija.

                  2.

                  Katherini Nayarith Harrington Padrón nalaže se snošenje troškova.

         (1)  SL C 103, 18. 3. 2019.


title: Predmet T-35/19: Presuda Općeg suda od 14. srpnja 2021. – Benavides Torres/Vijeće („Zajednička vanjska i sigurnosna politika – Mjere ograničavanja poduzete s obzirom na stanje u Venezueli – Zamrzavanje financijskih sredstava – Popisi osoba, subjekata i tijela na koje se primjenjuje zamrzavanje financijskih sredstava i gospodarskih izvora – Zadržavanje tužiteljeva imena na popisima – Pogreška u ocjeni”)

text:
               30.8.2021

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 349/31

      Presuda Općeg suda od 14. srpnja 2021. – Benavides Torres/Vijeće
      (Predmet T-35/19) (1)

      („Zajednička vanjska i sigurnosna politika - Mjere ograničavanja poduzete s obzirom na stanje u Venezueli - Zamrzavanje financijskih sredstava - Popisi osoba, subjekata i tijela na koje se primjenjuje zamrzavanje financijskih sredstava i gospodarskih izvora - Zadržavanje tužiteljeva imena na popisima - Pogreška u ocjeni”)
      (2021/C 349/42)
      Jezik postupka: engleski

         Stranke

         Tužitelj: Antonio José Benavides Torres (Caracas, Venezuela) (zastupnici: L. Giuliano i F. Di Gianni, odvjetnici)

         Tuženik: Vijeće Europske unije (zastupnici: S. Kyriakopoulou, V. Piessevaux, P. Mahnič i A. Antoniadis, agenti)

         Predmet

      Zahtjev na temelju članka 263. UFEU-a kojim se traži poništenje Odluke Vijeća (ZVSP) 2018/1656 od 6. studenoga 2018. o izmjeni Odluke (ZVSP) 2017/2074 o mjerama ograničavanja s obzirom na stanje u Venezueli (SL 2018., L 276, str. 10.) i Provedbene uredbe Vijeća (EU) 2018/1653 od 6. studenoga 2018. o provedbi Uredbe (EU) 2017/2063 o mjerama ograničavanja s obzirom na stanje u Venezueli (SL 2018., L 276, str. 1.), u dijelu u kojem se ti akti odnose na tužitelja.

         Izreka

                  1.

                  Tužba se odbija.

                  2.

                  Antoniu Joséu Benavidesu Torresu nalaže se snošenje troškova.

         (1)  SL C 93, 11. 3. 2019.


title: Predmet T-632/19: Presuda Općeg suda od 14. srpnja 2021 – DD/FRA („Javna služba – Privremeno osoblje – Zahtjev za naknadu štete – Neimovinska šteta – Izvršenje presuda Službeničkog suda i Općeg suda”)

text:
               30.8.2021

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 349/32

      Presuda Općeg suda od 14. srpnja 2021 – DD/FRA
      (Predmet T-632/19) (1)

      („Javna služba - Privremeno osoblje - Zahtjev za naknadu štete - Neimovinska šteta - Izvršenje presuda Službeničkog suda i Općeg suda”)
      (2021/C 349/43)
      Jezik postupka: engleski

         Stranke

         Tužitelj: DD (zastupnici: L. Levi i M. Vandenbussche, odvjetnice)

         Tuženik: Agencija Europske unije za temeljna prava (zastupnici: M. O’Flaherty, agent, uz asistenciju B. Wägenbaura, odvjetnika)

         Predmet

      Tužba na temelju članka 270. UFEU-a radi, kao prvo, naknade neimovinske štete koju je tužitelj navodno pretrpio, kao drugo, radi poništenja odluke direktora FRA-e od 19. studenoga 2018. kojom se odbija tužiteljev zahtjev za naknadu štete, i kao treće, poništenje – ako je potrebno – odluke od 12. lipnja 2019. kojom se odbija žalba protiv prethodno navedene odluke od 19. studenoga 2018.

         Izreka

                  1.

                  Tužba se odbija.

                  2.

                  Osobi DD se nalaže snošenje, osim vlastitih, i troškova Agencije Europske unije za temeljna prava (FRA).

         (1)  SL C 406, 2. 12. 2019.


title: Predmet T-75/20: Presuda Općeg suda od 14. srpnja 2021. – Abitron Germany/EUIPO – Hetronic International (NOVA) („Žig Europske unije – Postupak za proglašenje žiga ništavim – Verbalni žig Europske unije NOVA – Raniji neregistrirani nacionalni žig NOVA – Relativni razlog za odbijanje – Članak 8. stavak 4. i članak 53. stavak 1. točka (c) Uredbe (EZ) br. 207/2009 (koji su postali članak 8. stavak 4., odnosno, članak 60. stavak 1. točka (c) Uredbe (EU) 2017/1001) – Upućivanje na nacionalnom pravo koje uređuje raniji žig – Apsolutni razlog za odbijanje – Nepostojanje zle vjere – Članak 53. stavak 1. točka (b) Uredbe br. 207/2009 (koji je postao članak 59. stavak 1. točka (b) Uredbe 2017/1001)”)

text:
               30.8.2021

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 349/32

      Presuda Općeg suda od 14. srpnja 2021. – Abitron Germany/EUIPO – Hetronic International (NOVA)
      (Predmet T-75/20) (1)

      („Žig Europske unije - Postupak za proglašenje žiga ništavim - Verbalni žig Europske unije NOVA - Raniji neregistrirani nacionalni žig NOVA - Relativni razlog za odbijanje - Članak 8. stavak 4. i članak 53. stavak 1. točka (c) Uredbe (EZ) br. 207/2009 (koji su postali članak 8. stavak 4., odnosno, članak 60. stavak 1. točka (c) Uredbe (EU) 2017/1001) - Upućivanje na nacionalnom pravo koje uređuje raniji žig - Apsolutni razlog za odbijanje - Nepostojanje zle vjere - Članak 53. stavak 1. točka (b) Uredbe br. 207/2009 (koji je postao članak 59. stavak 1. točka (b) Uredbe 2017/1001)”)
      (2021/C 349/44)
      Jezik postupka: njemački

         Stranke

         Tužitelj: Abitron Germany GmbH (Langquaid, Njemačka) (zastupnici: T. Dolde i K. Lüder, odvjetnici)

         Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (zastupnik: D. Hanf, agent)

         Druga stranka u postupku pred žalbenim vijećem EUIPO-a, intervenijent u postupku pred Općim sudom: Hetronic International, Inc. (Oklahoma City, Oklahoma, Sjedinjene Američke Države) (zastupnik: A. Wehlau, odvjetnik)

         Predmet

      Tužba podnesena protiv odluke četvrtog žalbenog vijeća EUIPO-a od 10. prosinca 2019. (predmet R 521/2019-4), koja se odnosi na postupak za proglašenje žiga ništavim između društava Abitron Germany i Hetronic International.

         Izreka

                  1.

                  Tužba se odbija.

                  2.

                  Društvu Abitron Germany GmbH nalaže se snošenje troškova.

         (1)  SL C 103, 30. 3. 2020.


title: Predmet T-181/20: Presuda Općeg suda od 14. srpnja 2021. Griba/CPVO (Stark Gugger) („Biljna sorta – Zahtjev za dodjeljivanje oplemenjivačkog prava na biljnu sortu Zajednice za vrstu jabuka Stark Gugger – Tehničko ispitivanje – Mjesto ispitivanja – Jednako postupanje – Prava obrane – Obveza obrazlaganja”)

text:
               30.8.2021

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 349/33

      Presuda Općeg suda od 14. srpnja 2021. Griba/CPVO (Stark Gugger)
      (Predmet T-181/20) (1)

      („Biljna sorta - Zahtjev za dodjeljivanje oplemenjivačkog prava na biljnu sortu Zajednice za vrstu jabuka Stark Gugger - Tehničko ispitivanje - Mjesto ispitivanja - Jednako postupanje - Prava obrane - Obveza obrazlaganja”)
      (2021/C 349/45)
      Jezik postupka: engleski

         Stranke

         Tužitelj: Griba Baumschulgenossenschaft landwirtschaftliche Gesellschaft (Terlano, Italija) (zastupnik: G. Würtenberger, odvjetnik)

         Tuženik: Ured Zajednice za biljne sorte (zastupnici: M. Ekvad, O. Lamberti i F. Mattina, agenti, uz asistenciju A. von Mühlendahla i H. Hartwiga, odvjetnika)

         Predmet

      Tužba protiv odluke žalbenog vijeća CPVO-a od 24. siječnja 2020 (predmet A 008/2018), povodom zahtjeva za dodjeljivanje oplemenjivačkog prava na biljnu sortu Zajednice za vrstu jabuka Stark Gugger.

         Izreka

                  1.

                  Tužba se odbija.

                  2.

                  Društvu Griba Baumschulgenossenschaft landwirtschaftliche Gesellschaft nalaže se snošenje troškova.

         (1)  SL C 191, 8. 6. 2020.


title: Predmet T-182/20: Presuda Općeg suda od 14. srpnja 2021. – Griba/CPVO (Gala Perathoner) („Biljna sorta – Zahtjev za dodjeljivanje oplemenjivačkog prava na biljnu sortu Zajednice za vrstu jabuka Gala Perathoner – Tehničko ispitivanje – Mjesto ispitivanja – Jednako postupanje – Prava obrane – Obveza obrazlaganja”)

text:
               30.8.2021

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 349/34

      Presuda Općeg suda od 14. srpnja 2021. – Griba/CPVO (Gala Perathoner)
      (Predmet T-182/20) (1)

      („Biljna sorta - Zahtjev za dodjeljivanje oplemenjivačkog prava na biljnu sortu Zajednice za vrstu jabuka Gala Perathoner - Tehničko ispitivanje - Mjesto ispitivanja - Jednako postupanje - Prava obrane - Obveza obrazlaganja”)
      (2021/C 349/46)
      Jezik postupka: engleski

         Stranke

         Tužitelj: Griba Baumschulgenossenschaft landwirtschaftliche Gesellschaft (Terlano, Italija) (zastupnik: G. Würtenberger, odvjetnik)

         Tuženik: Ured Zajednice za biljne sorte (zastupnici: M. Ekvad, O. Lamberti i F. Mattina, agenti, uz asistenciju A. von Mühlendahla i H. Hartwiga, odvjetnika)

         Predmet

      Tužba protiv odluke žalbenog vijeća CPVO-a od 17. siječnja 2020 (predmet A 004/2016), povodom zahtjeva za dodjeljivanje oplemenjivačkog prava na biljnu sortu Zajednice za vrstu jabuka Gala Perathoner.

         Izreka

                  1.

                  Tužba se odbija.

                  2.

                  Društvu Griba Baumschulgenossenschaft landwirtschaftliche Gesellschaft nalaže se snošenje troškova.

         (1)  SL C 191, 8. 6. 2020.


title: Predmet T-297/20: Presuda Općeg suda od 14. srpnja 2021. – Fashioneast i AM.VI./EUIPO – Moschillo (RICH JOHN RICHMOND) („Žig Europske unije – Postupak opoziva – Figurativni žig Europske unije RICH JOHN RICHMOND – Nepostojanje stvarne uporabe žiga – Članak 51. stavak 1. točka (a) Uredbe (EZ) br. 207/2009 (koji je postao članak 58. stavak 1. točka (a) Uredbe (EU) 2017/1001) – Uporaba u obliku koji se razlikuje po elementima koji mijenjaju razlikovni karakter žiga – Članak 15. stavak 1. drugi podstavak točka (a) Uredbe br. 207/2009 (koji je postao članak 18. stavak 1. drugi podstavak točka (a) Uredbe 2017/1001)”)

text:
               30.8.2021

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 349/34

      Presuda Općeg suda od 14. srpnja 2021. – Fashioneast i AM.VI./EUIPO – Moschillo (RICH JOHN RICHMOND)
      (Predmet T-297/20) (1)

      („Žig Europske unije - Postupak opoziva - Figurativni žig Europske unije RICH JOHN RICHMOND - Nepostojanje stvarne uporabe žiga - Članak 51. stavak 1. točka (a) Uredbe (EZ) br. 207/2009 (koji je postao članak 58. stavak 1. točka (a) Uredbe (EU) 2017/1001) - Uporaba u obliku koji se razlikuje po elementima koji mijenjaju razlikovni karakter žiga - Članak 15. stavak 1. drugi podstavak točka (a) Uredbe br. 207/2009 (koji je postao članak 18. stavak 1. drugi podstavak točka (a) Uredbe 2017/1001)”)
      (2021/C 349/47)
      Jezik postupka: engleski

         Stranke

         Tužitelji: Fashioneast Sàrl (Luxembourg, Luksemburg), AM.VI. Srl (Napulj, Italija) (zastupnici: A. Camusso i M. Baghetti, odvjetnici)

         Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (zastupnici: R. Cottrell, J. Crespo Carrillo i V. Ruzek, agenti)

         Druga stranka u postupku pred žalbenim vijećem EUIPO-a: Moschillo Srl (Avellino, Italija)

         Predmet

      Tužba protiv odluke drugog žalbenog vijeća EUIPO-a od 16. ožujka 2020. (predmet R 1381/2019-2), povodom postupka opoziva između, s jedne strane, društva Moschillo i, s druge strane, društava Fashioneast i AM.VI.

         Izreka

                  1.

                  Tužba se odbija.

                  2.

                  Društvima Fashioneast Sàrl i AM.VI. Srl nalaže se snošenje troškova.

         (1)  SL C 255, 3. 8. 2020.


title: Predmet T-389/20: Presuda Općeg suda od 14. srpnja 2021. – KO/Komisija („Javna služba – Privremeno osoblje – Primici od rada – Naknada za život u inozemstvu – Članak 4. stavak 1. točka (b) Priloga VII. Pravilniku – Odbijanje dodjele naknade za život u inozemstvu – Uobičajeno boravište – Probni rok”)

text:
               30.8.2021

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 349/35

      Presuda Općeg suda od 14. srpnja 2021. – KO/Komisija
      (Predmet T-389/20) (1)

      („Javna služba - Privremeno osoblje - Primici od rada - Naknada za život u inozemstvu - Članak 4. stavak 1. točka (b) Priloga VII. Pravilniku - Odbijanje dodjele naknade za život u inozemstvu - Uobičajeno boravište - Probni rok”)
      (2021/C 349/48)
      Jezik postupka: engleski

         Stranke

         Tužitelj: KO (zastupnici: S. Rodrigues i A. Champetier, odvjetnici)

         Tuženik: Europska komisija (zastupnici: T. Bohr i A. – C. Simon, agenti)

         Predmet

      Zahtjev na temelju članka 270. UFEU-a radi poništenja odluke Komisijina Ureda za upravljanje individualnim materijalnim pravima i njihovu isplatu (PMO) od 18. listopada 2019. kojom se tužitelju odbija dodjela naknade za život u inozemstvu.

         Izreka

                  1.

                  Tužba se odbija.

                  2.

                  Osobi KO nalaže se snošenje troškova.

         (1)  SL C 279, 24. 8. 2020.


title: Predmet T-399/20: Presuda Općeg suda od 14. srpnja 2021. – Cole Haan/EUIPO – Samsøe & Samsøe Holding (Ø) („Žig Europske unije – Postupak povodom prigovora – Prijava figurativnog žiga Europske unije Ø – Raniji međunarodni figurativni žig φ – Relativni razlog za odbijanje – Vjerojatnost dovođenja u zabludu – Sličnost znakova – Članak 8. stavak 1. točka (b) Uredbe (EU) 2017/1001”)

text:
               30.8.2021

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 349/35

      Presuda Općeg suda od 14. srpnja 2021. – Cole Haan/EUIPO – Samsøe & Samsøe Holding (Ø)
      (Predmet T-399/20) (1)

      („Žig Europske unije - Postupak povodom prigovora - Prijava figurativnog žiga Europske unije Ø - Raniji međunarodni figurativni žig φ - Relativni razlog za odbijanje - Vjerojatnost dovođenja u zabludu - Sličnost znakova - Članak 8. stavak 1. točka (b) Uredbe (EU) 2017/1001”)
      (2021/C 349/49)
      Jezik postupka: engleski

         Stranke

         Tužitelj: Cole Haan LLC (Greenland, New Hampshire, Sjedinjene Američke Države) (zastupnik: G. Vos, odvjetnik)

         Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (zastupnici: T. Frydendahl i A. Folliard-Monguiral, agenti)

         Druga stranka u postupku pred žalbenim vijećem EUIPO-a, intervenijent u postupku pred Općim sudom: Samsøe & Samsøe Holding A/S (Kopenhagen, Danska) (zastupnik: C. Jardorf, odvjetnica)

         Predmet

      Tužba protiv odluke četvrtog žalbenog vijeća EUIPO-a od 15. travnja 2020. (predmet R 1375/2019-4), koja se odnosi na postupak povodom prigovora između društava Samsøe & Samsøe Holding i Cole Haan.

         Izreka

                  1.

                  Tužba se odbija.

                  2.

                  Društvu Cole Haan LLC nalaže se snošenje, osim vlastitih, i troškova Ureda Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO).

                  3.

                  Društvo Samsøe & Samsøe Holding A/S snosit će vlastite troškove.

         (1)  SL C 271, 17. 8. 2020.


title: Predmet T-488/20: Presuda Općeg suda od 14. srpnja 2021. – Guerlain/EUIPO (oblik izduženog, stožastog i valjkastog ruža za usne) („Žig Europske unije – Prijava trodimenzionalnog žiga Europske unije – Oblik izduženog, stožastog i valjkastog ruža za usne – Apsolutni razlog za odbijanje – Razlikovni karakter – Članak 7. stavak 1. točka (b) Uredbe (EU) 2017/1001”)

text:
               30.8.2021

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 349/36

      Presuda Općeg suda od 14. srpnja 2021. – Guerlain/EUIPO (oblik izduženog, stožastog i valjkastog ruža za usne)
      (Predmet T-488/20) (1)

      („Žig Europske unije - Prijava trodimenzionalnog žiga Europske unije - Oblik izduženog, stožastog i valjkastog ruža za usne - Apsolutni razlog za odbijanje - Razlikovni karakter - Članak 7. stavak 1. točka (b) Uredbe (EU) 2017/1001”)
      (2021/C 349/50)
      Jezik postupka: francuski

         Stranke

         Tužitelj: Guerlain (Pariz, Francuska) (zastupnik: T. de Haan, odvjetnik)

         Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (zastupnici: S. Pétrequin, A. Folliard-Monguiral i V. Ruzek, agenti)

         Predmet

      Tužba protiv odluke prvog žalbenog vijeća EUIPO-a od 2. lipnja 2020. (predmet R 2292/2019-1), koja se odnosi na prijavu za registraciju trodimenzionalnog znaka koji čini oblik izduženog, stožastog i valjkastog ruža za usne kao žiga Europske unije.

         Izreka

                  1.

                  Poništava se odluka prvog žalbenog vijeća Ureda Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO) od 2. lipnja 2020. (predmet R 2292/2019-1).

                  2.

                  EUIPO-u se nalaže snošenje troškova, uključujući nužne troškove koji su društvu Guerlain nastali u postupku pred žalbenim vijećem EUIPO-a.

         (1)  SL C 320, 28. 9. 2020.


title: Predmet T-622/20: Općeg suda od 14. srpnja 2021. – Aldi/EUIPO (Cachet) („Žig Europske unije – Prijava verbalnog žiga Europske unije Cachet – Apsolutni razlozi za odbijanje – Opisni karakter – Razlikovni karakter – Članak 7. stavak 1. točke (b) i (c) Uredbe (EU) 2017/1001”)

text:
               30.8.2021

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 349/37

      Općeg suda od 14. srpnja 2021. – Aldi/EUIPO (Cachet)
      (Predmet T-622/20) (1)

      („Žig Europske unije - Prijava verbalnog žiga Europske unije Cachet - Apsolutni razlozi za odbijanje - Opisni karakter - Razlikovni karakter - Članak 7. stavak 1. točke (b) i (c) Uredbe (EU) 2017/1001”)
      (2021/C 349/52)
      Jezik postupka: njemački

         Stranke

         Tužitelj: Aldi GmbH & Co. KG (Mülheim an der Ruhr, Njemačka) (zastupnici: N. Lützenrath, C. Fürsen i M. Minkner, odvjetnici)

         Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (zastupnici: E. Śliwińska i D. Hanf, agenti)

         Predmet

      Tužba podnesena protiv odluke četvrtog žalbenog vijeća EUIPO-a od 11. kolovoza 2020. (predmet R 452/2020-4), povodom prijave za registraciju verbalnog znaka Cachet kao žiga Europske unije.

         Izreka

                  1.

                  Odluka četvrtog žalbenog vijeća Ureda Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO) od 11. kolovoza 2020. (predmet R 452/2020-4) se poništava u dijelu u kojem se odnosi na „higijenske proizvode za medicinsku uporabu” navedene u prijavi za registraciju žiga.

                  2.

                  U preostalom dijelu tužba se odbija.

                  3.

                  Društvo Aldi GmbH & Co. KG i EUIPO snosit će svaki svoje troškove.

         (1)  SL C 399, 23. 11. 2020.


title: Predmet T-740/20: Presuda Općeg suda od 14. srpnja 2021. – Arnautu/Parlament („Institucionalno pravo – Pravilnik o isplati troškova i naknada zastupnicima Europskog parlamenta – Naknada za parlamentarnu pomoć – Povrat nepravilno isplaćenih iznosa – Prigovor nezakonitosti – Prava obrane – Pogreška u ocjeni”)

text:
               30.8.2021

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 349/38

      Presuda Općeg suda od 14. srpnja 2021. – Arnautu/Parlament
      (Predmet T-740/20) (1)

      („Institucionalno pravo - Pravilnik o isplati troškova i naknada zastupnicima Europskog parlamenta - Naknada za parlamentarnu pomoć - Povrat nepravilno isplaćenih iznosa - Prigovor nezakonitosti - Prava obrane - Pogreška u ocjeni”)
      (2021/C 349/53)
      Jezik postupka: francuski

         Stranke

         Tužitelj: Marie-Christine Arnautu (Pariz, Francuska) (zastupnik: F. Wagner, odvjetnik)

         Tuženik: Europski parlament (zastupnici: N. Görlitz, T. Lazian i M. Ecker, agenti)

         Predmet

      Zahtjev na temelju članka 263. UFEU-a radi poništenja, kao prvo, odluke glavnog tajnika Parlamenta od 21. rujna 2020. o povratu od tužiteljice iznosa od 87 203,46 eura pogrešno plaćenog na ime parlamentarne pomoći, i, kao drugo, obavijesti o terećenju od 22. listopada 2020. izdane u vezi s tom odlukom.

         Izreka

                  1.

                  Tužba se odbija.

                  2.

                  Marie-Christine Arnautu će, osim vlastitih, snositi i troškove Europskog parlamenta.

         (1)  SL C 44, 8. 2. 2021.


title: Predmet T-749/20: Presuda Općeg suda od 14. srpnja 2021. – Veronese/EUIPO – Veronese Design Company (VERONESE) („Žig Europske unije – Postupak za proglašenje žiga ništavim – Figurativni žig Europske unije VERONESE – Raniji verbalni žig Europske unije VERONESE – Relativni razlog za odbijanje – Nepostojanje vjerojatnosti dovođenja u zabludu – Članak 8. stavak 1. točka (b) i članak 53. stavak 1. točka (a) Uredbe (EZ) br. 207/2009 (koji su postali članak 8. stavak 1. točka (b), odnosno, članak 60. stavak 1. točka (a) Uredbe (EU) 2017/1001) – Odluka donesena nakon što je Opći sud poništio raniju odluku – Članak 72. stavak 6. Uredbe 2017/1001 – Pravomoćnost”)

text:
               30.8.2021

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 349/38

      Presuda Općeg suda od 14. srpnja 2021. – Veronese/EUIPO – Veronese Design Company (VERONESE)
      (Predmet T-749/20) (1)

      („Žig Europske unije - Postupak za proglašenje žiga ništavim - Figurativni žig Europske unije VERONESE - Raniji verbalni žig Europske unije VERONESE - Relativni razlog za odbijanje - Nepostojanje vjerojatnosti dovođenja u zabludu - Članak 8. stavak 1. točka (b) i članak 53. stavak 1. točka (a) Uredbe (EZ) br. 207/2009 (koji su postali članak 8. stavak 1. točka (b), odnosno, članak 60. stavak 1. točka (a) Uredbe (EU) 2017/1001) - Odluka donesena nakon što je Opći sud poništio raniju odluku - Članak 72. stavak 6. Uredbe 2017/1001 - Pravomoćnost”)
      (2021/C 349/54)
      Jezik postupka: francuski

         Stranke

         Tužitelj: Veronese (Pariz, Francuska) (zastupnik: S. Herrburger, odvjetnica)

         Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (zastupnik: M V. Ruzek, agent)

         Druga stranka u postupku pred žalbenim vijećem EUIPO-a, intervenijent u postupku pred Općim sudom: Veronese Design Company Ltd (Kowloon, Hong Kong) (zastupnik: B. Lafont, odvjetnica)

         Predmet

      Tužba podnesena protiv odluke četvrtog žalbenog vijeća EUIPO-a od 26. listopada 2020. (predmet R-1951/2020-4), koja se odnosi na postupak za proglašenje žiga ništavim između društava Veronese i Veronese Design Company.

         Izreka

                  1.

                  Tužba se odbija.

                  2.

                  Društvu Veronese nalaže se snošenje troškova.

         (1)  SL C 44, 8. 2. 2021.


title: Predmet T-389/21: Tužba podnesena 5. srpnja 2021. – Landesbank Baden-Württemberg/SRB

text:
               30.8.2021

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 349/39

      Tužba podnesena 5. srpnja 2021. – Landesbank Baden-Württemberg/SRB
      (Predmet T-389/21)
      (2021/C 349/55)
      Jezik postupka: njemački

         Stranke

         Tužitelj: Landesbank Baden-Württemberg (Stuttgart, Njemačka) (zastupnici: H. Berger i M. Weber, odvjetnici)

         Tuženik: Jedinstveni sanacijski odbor (SRB)

         Tužbeni zahtjev

      Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

                  —

                  poništi odluku Jedinstvenog sanacijskog odbora od 14. travnja 2021. o izračunu ex ante doprinosâ jedinstvenom fondu za sanaciju za 2021. (SRB/ES/2021/22), uključujući njezine priloge, u dijelu u kojem se pobijana odluka, uključujući Prilog I., Prilog II. i Prilog III., odnosi na tužiteljev doprinos;

                  —

                  naloži tuženiku snošenje troškova postupka.

            Podredno, u slučaju da Opći sud smatra da je pobijana odluka pravno nepostojeća zato što je tuženik primijenio pogrešan službeni jezik te je zbog toga tužba za poništenje nedopuštena jer je bespredmetna, tužitelj zahtijeva da se:

                  —

                  utvrdi da je pobijana odluka nepostojeća u dijelu u kojem se odnosi na tužitelja;

                  —

                  tuženiku naloži snošenje troškova postupka.

         Tužbeni razlozi i glavni argumenti

      U prilog osnovanosti tužbe tužitelj ističe deset tužbenih razloga.

                  1.

                  Prvi tužbeni razlog, koji se temelji na tvrdnji da se odlukom povrjeđuje članak 81. stavak 1. Uredbe br. 806/2014 (1), u vezi s člankom 3. Uredbe Vijeća br. 1 od 15. travnja 1958. (2) jer odluka nije sastavljena na službenom jeziku koji se primjenjuje u odnosu na tužitelja odnosno njemačkom.

                  2.

                  Drugi tužbeni razlog, koji se temelji na tvrdnji da se odlukom povrjeđuje obveza obrazlaganja iz članka 296. stavka 2. UFEU-a i iz članka 41. stavka 1. i stavka 2. točke (c) Povelje Europske unije o temeljnim pravima (u daljnjem tekstu: Povelja) jer odluka sadržava brojne praznine u obrazloženju, osobito u pogledu tuženikove primjene brojnih zakonskih diskrecijskih ovlasti, i jer se njome ne objavljuju podaci drugih institucija.

                  3.

                  Treći tužbeni razlog, koji se temelji na tvrdnji da se odlukom povrjeđuje pravo na djelotvoran pravni lijek iz članka 47. stavka 1. Povelje jer je praktički onemogućeno njezino sudsko preispitivanje i time je tužitelju uskraćeno pravo na djelotvoran pravni lijek.

                  4.

                  Četvrti tužbeni razlog, koji se temelji na tvrdnji da se člancima 4. do 9. te Prilogom I. Delegiranoj uredbi (EU) 2015/63 (3), kako je izmijenjena Delegiranom uredbom 2016/1434 (4) (u daljnjem tekstu: Delegirana uredba), povrjeđuje nadređeno pravo jer je praktički onemogućeno njezino sudsko preispitivanje i time je tužitelju uskraćeno pravo na djelotvoran pravni lijek .

                  5.

                  Peti tužbeni razlog, koji se temelji na tvrdnji da se drugom rečenicom članka 7. stavka 4. Delegirane uredbe povrjeđuje nadređeno pravo jer se njome dopušta objektivno neodgovarajuće i disproporcionalno razlikovanje između članova institucionalnog sustava zaštite (u daljnjem tekstu: IPS) kao i relativiziranje indikatora IPS.

                  6.

                  Šesti tužbeni razlog, koji se temelji na tvrdnji da se odlukom, među ostalim, povrjeđuje članak 113. stavak 7. Uredbe (EU) br. 575/2013 (5) i zahtjev odgovarajućeg izračuna doprinosa na temelju rizika jer se njome u pogledu tužitelja primjenjuje multiplikator od 5/9 za indikator IPS. Razlikovanje između institucija na razini indikatora IPS je zbog IPS-ova sveobuhvatnog zaštitnog učinka u suprotnosti sa sustavom i samovoljno.

                  7.

                  Sedmi tužbeni razlog, koji se temelji na tvrdnji da se člancima 6., 7. i 9. te Prilogom I. Delegiranoj uredbi povrjeđuje nadređeno pravo, među ostalim i zbog toga što se njima povrjeđuju zahtjev odgovarajućeg izračuna doprinosa na temelju rizika, načelo proporcionalnosti i zahtjev da se u potpunosti uzmu u obzir činjenice u predmetu.

                  8.

                  Osmi tužbeni razlog, koji se temelji na tvrdnji da se odlukom povrjeđuje tužiteljeva sloboda poduzetništva na temelju članka 16. Povelje i načelo proporcionalnosti jer primijenjeni multiplikatori za prilagodbu riziku nisu u skladu s tužiteljevim natprosječno dobrim profilom rizičnosti.

                  9.

                  Deveti tužbeni razlog, koji se temelji na tvrdnji da se odlukom povrjeđuju članci 16. i 20. Povelje, načelo proporcionalnosti i pravo na dobru upravu zbog očite pogreške pri tuženikovu izvršavanju brojnih diskrecijskih ovlasti.

                  10.

                  Deseti tužbeni razlog, koji se temelji na tvrdnji da se prvom i drugom rečenicom članka 20. stavka 1. Delegirane uredbe povrjeđuje članak 103. stavak 7. Direktive 2014/59/EU (6) i zahtjev odgovarajućeg izračuna doprinosa na temelju rizika.

         (1)  Uredba (EU) br. 806/2014 Europskog parlamenta i Vijeća od 15. srpnja 2014. o utvrđivanju jedinstvenih pravila i jedinstvenog postupka za sanaciju kreditnih institucija i određenih investicijskih društava u okviru jedinstvenog sanacijskog mehanizma i jedinstvenog fonda za sanaciju te o izmjeni Uredbe (EU) br. 1093/2010 (EU) (SL 2014., L 225, str. 1. i ispravak SL 2015., L 101, str. 62.)

         (2)  Uredba Vijeća br. 1 od 15. travnja 1958. o određivanju jezika koji se koriste u Europskoj ekonomskoj zajednici (SL 1958., 17, str. 385.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 1., svezak 3., str. 3.)

         (3)  Delegirana uredba Komisije (EU) 2015/63 od 21. listopada 2014. o dopuni Direktive 2014/59/EU Europskog parlamenta i Vijeća u vezi s ex ante doprinosima aranžmanima financiranja sanacije (SL 2015., L 11, str. 44. i ispravak SL 2017., L 156, str. 38.)

         (4)  Delegirana uredba Komisije (EU) 2016/1434 оd 14. prosinca 2015. o ispravku Delegirane uredbe (EU) 2015/63 o dopuni Direktive 2014/59/EU Europskog parlamenta i Vijeća u vezi s ex ante doprinosima aranžmanima financiranja sanacije (SL 2016., L 233, str. 1.)

         (5)  Uredba (EU) br. 575/2013 Europskog parlamenta i Vijeća od 26. lipnja 2013. o bonitetnim zahtjevima za kreditne institucije i investicijska društva i o izmjeni Uredbe (EU) br. 648/2012 (SL 2013., L 176, str. 1.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 6., svezak 13., str. 3. i ispravak SL 2017., L 20, str. 2.)

         (6)  Direktiva 2014/59/EU Europskog parlamenta i Vijeća od 15. svibnja 2014. o uspostavi okvira za oporavak i sanaciju kreditnih institucija i investicijskih društava te o izmjeni Direktive Vijeća 82/891/EEZ i direktiva 2001/24/EZ, 2002/47/EZ, 2004/25/EZ, 2005/56/EZ, 2007/36/EZ, 2011/35/EU, 2012/30/EU i 2013/36/EU te uredbi (EU) br. 1093/2010 i (EU) br. 648/2012 Europskog parlamenta i Vijeća (SL 2014., L 173, str. 190. i ispravak SL 2015., L 216, str. 9.)


title: Predmet T-390/21: Tužba podnesena 5. srpnja 2021. – DZ Bank/SRB

text:
               30.8.2021

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 349/41

      Tužba podnesena 5. srpnja 2021. – DZ Bank/SRB
      (Predmet T-390/21)
      (2021/C 349/56)
      Jezik postupka: njemački

         Stranke

         Tužitelj: DZ Bank AG Deutsche Zentral-Genossenschaftsbank, Frankfurt am Main (Frankfurt na Majni, Njemačka) (zastupnici: H. Berger i M. Weber, odvjetnici)

         Tuženik: Jedinstveni sanacijski odbor (SRB)

         Tužbeni zahtjev

      Tužitelji od Općeg suda zahtijevaju da:

                  —

                  poništi odluku Jedinstvenog sanacijskog odbora od 14. travnja 2021. o izračunu ex ante doprinosâ jedinstvenom fondu za sanaciju za 2021. (SRB/ES/2021/22), uključujući njezine priloge, u dijelu u kojem se pobijana odluka, uključujući Prilog I., Prilog II. i Prilog III., odnosi na tužiteljev doprinos;

                  —

                  naloži tuženiku snošenje troškova postupka.

            Podredno, u slučaju da Opći sud smatra da je pobijana odluka pravno nepostojeća zato što je tuženik primijenio pogrešan službeni jezik te je zbog toga tužba za poništenje nedopuštena jer je bespredmetna, tužitelj zahtijeva da se;

                  —

                  utvrdi da je pobijana odluka nepostojeća u dijelu u kojem se odnosi na tužitelja;

                  —

                  tuženiku naloži snošenje troškova postupka.

         Tužbeni razlozi i glavni argumenti

      U prilog osnovanosti tužbe tužitelj ističe deset tužbenih razloga koji su u bitnome istovjetni ili slični onima istaknutima u predmetu T-389/21, Landesbank Baden-Württemberg/SRB.