title: Predmet C-652/18: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 18. listopada 2018. uputio Administrativen sad Haskovo (Bugarska) – SZ protiv Mitnica Burgas

text:
               7.1.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 4/16

      Zahtjev za prethodnu odluku koji je 18. listopada 2018. uputio Administrativen sad Haskovo (Bugarska) – SZ protiv Mitnica Burgas
      (Predmet C-652/18)
      (2019/C 4/21)
      Jezik postupka: bugarski

         Sud koji je uputio zahtjev

      Administrativen sad Haskovo

         Stranke glavnog postupka

         Podnositelj žalbe u kasacijskom postupku: SZ

         Druga stranka u kasacijskom postupku: Mitnica Burgas

         Prethodno pitanje

      Treba li članak 9. stavak 1. Uredbe (EZ) br. 1889/2005 (1) Europskog parlamenta i Vijeća od 26. listopada 2005. o kontrolama gotovine koja se unosi u Zajednicu ili iznosi iz Zajednice te članak 49. stavak 3. Povelje Europske unije o temeljnim pravima tumačiti na način da im se protivi nacionalni pravni propis, kao što je članak 20. stavak 1. Valuten Zakon (Zakon o valutama), koji u slučaju povrede obveze prijavljivanja u skladu s člankom 3. te uredbe uz izricanje novčane kazne u skladu s člankom 18. stavkom 1. Valuten Zakona u iznosu od 1 000 BGN do 3 000 BGN kumulativno predviđa oduzimanje neprijavljene gotovine u cijelosti, neovisno o njezinu porijeklu i namjeni?

         (1)  SL 2005., L 309, str. 9. (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 19., svezak 3., str. 224.)


title: Predmet T-616/18: Tužba podnesena 15. listopada 2018. – Polskie Górnictwo Naftowe i Gazownictwo S.A. protiv Europske komisije

text:
               7.1.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 4/31

      Tužba podnesena 15. listopada 2018. – Polskie Górnictwo Naftowe i Gazownictwo S.A. protiv Europske komisije
      (Predmet T-616/18)
      (2019/C 4/42)
      Jezik postupka: poljski

         Stranke

         Tužitelji: Polskie Górnictwo Naftowe i Gazownictwo S.A. (Varšava, Poljska) (zastupnici: E. Buczkowska i M. Trepka, pravni savjetnici)

         Tuženik: Europska komisija

         Tužbeni zahtjev

      Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

                  —

                  poništi odluku Komisije od 24. svibnja 2018. u vezi s postupkom na temelju članka 102. UFEU-a i članka 54. Sporazuma o EGP-u u predmetu AT.39816 — Dobava plina u srednjoj i istočnoj Europi (1), kojom se okončava navedeni postupak na temelju članka 9. Uredbe Vijeća (EZ) br. 1/2003 od 16. prosinca 2002. o provedbi pravila o tržišnom natjecanju koja su propisana člancima 81. i 82. [UEZ-a] (2) prihvaćanjem obveza dioničkog društva javnog prava Gazprom i Gazprom Export LLC (u daljnjem tekstu: Gazprom) od 15. ožujka 2018. kao pravno obvezujućih;

                  —

                  naloži Komisiji snošenje troškova postupka.

         Tužbeni razlozi i glavni argumenti

      U prilog osnovanosti tužbe tužitelj ističe šest tužbenih razloga.

                  1.

                  Prvi tužbeni razlog temelji se na Komisijinu donošenju odluke koja sadržava očitu povredu članka 9. Uredbe br. 1/2003, u vezi s člankom 102. UFEU-a, i načela proporcionalnosti, jer je Komisija počinila očitu pogrešku u ocjeni prikupljenih dokaza i smatrala da prigovori podneseni tijekom postupka AT.39816, koji se odnose na to da je Gazprom isporuke plina u Poljsku uvjetovao stjecanjem kontrole nad plinskom infrastrukturom u Poljskoj, nisu bili opravdani te je zbog te pogreške prihvatila Gazpromove ponude za preuzimanje obveza, u kojima nisu uzeti u obzir Komisijini prigovori podneseni u tom pogledu.

                  2.

                  Drugi tužbeni razlog temelji se na Komisijinu donošenju odluke koja sadržava očitu povredu članka 9. Uredbe br. 1/2003, u vezi s člankom 102. UFEU-a, i načela proporcionalnosti, jer je Komisija prihvatila Gazpromove ponude za preuzimanje obveza, koje se odnose na primjenu nepravičnih i očito previsokih cijena koje ne uzimaju u obzir na odgovarajući način Komisijine prigovore, uključujući bit tih prigovora, odnosno činjenicu da je dominantni operator primijenio očito previsoke cijene.

                  3.

                  Treći tužbeni razlog temelji se na Komisijinu donošenju odluke koja sadržava očitu povredu članka 9. Uredbe br. 1/2003, u vezi s člankom 102. UFEU-a, i načela proporcionalnosti, jer je Komisija prihvatila Gazpromove obveze koje se odnose na provedbu teritorijalnih ograničenja, koja ne uzimaju u obzir na odgovarajući način Komisijine prigovore, selektivna su i dupliciraju ponude za preuzimanje obveza, koje je dominantni operater već podnio u drugim postupcima, koji međutim nisu rezultirali promjenom njegovog ponašanja.

                  4.

                  Četvrti tužbeni razlog temelji se na Komisijinu donošenju odluke koja sadržava očitu povredu članka 7. Uredbe br. 1/2003, u vezi s člankom 194. stavkom 1. UFEU-a, jer je Komisija donijela odluku koja je suprotna ciljevima energetske politike Unije, ne uzimajući u obzir njezin negativni utjecaj na europsko tržište opskrbe plinom, a koja odluka posebice pojačava daljnju izolaciju i održavanje nekonkurentnih uvjeta na tržištima plina u srednjoj i istočnoj Europi u odnosu na zapadnu Europu, dok je cilj navedene politike integriranje tih tržišta i osiguranje jednakih uvjeta tržišnog natjecanja na svim tržištima Unije.

                  5.

                  Peti tužbeni razlog temelji se na Komisijinu donošenju odluke koja sadržava očitu povredu članka 18. stavka 1. UFEU-a i načela jednakosti, zbog uvođenja diskriminacije između stranaka ugovora s Gazpromom koje djeluju na tržištima zemalja srednje i istočne Europe, uključujući tužitelja, unatoč tomu što dvije skupine gore navedenih ugovornih stranaka djeluju na istom tržištu opskrbe plinom Unije i u tom kontekstu koriste odredbe članka 102. UFEU-a i članka 194. stavka 1. UFEU-a, te akte sekundarnog prava donesene na temelju njih.

                  6.

                  Šesti tužbeni razlog temelji se na zlouporabi ovlasti, kao i bitnoj povredi postupka, jer je Komisija donijela odluku objektivno suprotnu svrsi članka 9. Uredbe br. 1/2003 i provela postupak AT.39816 uz očitu povredu ovlasti koje su joj dodijeljene.

         (1)  SL 2018., C 258, str. 6.

         (2)  SL 2003., L 1; str. 1.; SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 8., svezak 1., str. 165.


title: Predmet C-527/17: Presuda Suda (deveto vijeće) od 25. listopada 2018. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Bundespatentgericht – Njemačka) – postupak koji je pokrenuo Boston Scientific Ltd (Zahtjev za prethodnu odluku – Intelektualno i industrijsko vlasništvo – Svjedodžba o dodatnoj zaštiti za lijekove – Uredba (EZ) br. 469/2009 – Područje primjene – Medicinski proizvod koji kao sastavni dio sadržava tvar koja se, ako se koristi odvojeno, može smatrati lijekom – Direktiva 93/42/EEZ – Članak 1. stavak 4. – Pojam „administrativni postupak dobivanja odobrenja”)

text:
               7.1.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 4/8

      Presuda Suda (deveto vijeće) od 25. listopada 2018. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Bundespatentgericht – Njemačka) – postupak koji je pokrenuo Boston Scientific Ltd
      (Predmet C-527/17) (1)

      (Zahtjev za prethodnu odluku - Intelektualno i industrijsko vlasništvo - Svjedodžba o dodatnoj zaštiti za lijekove - Uredba (EZ) br. 469/2009 - Područje primjene - Medicinski proizvod koji kao sastavni dio sadržava tvar koja se, ako se koristi odvojeno, može smatrati lijekom - Direktiva 93/42/EEZ - Članak 1. stavak 4. - Pojam „administrativni postupak dobivanja odobrenja”)
      (2019/C 4/10)
      Jezik postupka: njemački

         Sud koji je uputio zahtjev

      Bundespatentgericht

         Stranka glavnog postupka

      Boston Scientific Ltd

         uz sudjelovanje: Deutsches Patent- und Markenamt

         Izreka

      Članak 2. Uredbe (EZ) br. 469/2009 Europskog parlamenta i Vijeća od 6. svibnja 2009. o svjedodžbi o dodatnoj zaštiti za lijekove treba tumačiti na način da se postupak prethodnog odobrenja na temelju Direktive Vijeća 93/42/EEZ od 14. lipnja 1993. o medicinskim proizvodima, kako je izmijenjena Direktivom 2007/47/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 5. rujna 2007., za proizvod koji kao sastavni dio sadržava tvar u smislu članka 1. stavka 4. te direktive, kako je izmijenjena, ne može izjednačiti, u svrhe primjene te uredbe, s postupkom OSP-a te tvari na temelju Direktive 2001/83/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 6. studenoga 2001. o zakoniku Zajednice o lijekovima za humanu primjenu, kako je izmijenjena Direktivom 2004/27/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 31. ožujka 2004., čak i ako je navedena tvar bila predmet ocjene propisane u točki 7.4. prvom i drugom stavku Priloga I. Direktivi 93/42., kako je izmijenjena Direktivom 2007/47.

         (1)  SL C 402, 27. 11. 2017.


title: Predmet T-622/18: Tužba podnesena 15. listopada 2018. – EN (Informacije su izbrisane ili zamijenjene u okviru zaštite osobnih podataka i/ili povjerljivosti.) protiv Komisije

text:
               7.1.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 4/32

      Tužba podnesena 15. listopada 2018. – EN (1) protiv Komisije
      (Predmet T-622/18)
      (2019/C 4/43)
      Jezik postupka: engleski

         Stranke

         Tužitelj: EN (2) (zastupnik: E. Metodieva, odvjetnik)

         Tuženik: Europska komisija

         Tužbeni zahtjev

      Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

                  —

                  poništi odluku povjerenstva za odabir otvorenog natječaja EPSO/AD/323/16 od 12. prosinca 2017. – Istražitelji (AD 7) za sljedeće profile: 1. Istražitelji: rashodi EU-a, suzbijanje korupcije; 2. Istražitelji: carina i trgovina, duhan i krivotvorena roba, o neuvrštavanju tužitelja na popis uspješnih kandidata za prvi profil navedenog natječaja;

                  —

                  u cijelosti poništi odluku EPSO-a od 10. srpnja 2018. o odbijanju tužiteljeve žalbe na temelju članka 90. stavka 2. Pravilnika o osoblju u vezi s odlukom EPSO-ova povjerenstva za odabir o neuvrštavanju tužitelja na popis uspješnih kandidata;

                  —

                  naloži tuženiku plaćanje naknade štete tužitelju zbog izmakle dobiti uslijed njegova neuvrštavanja na navedeni popis uspješnih kandidata;

                  —

                  naloži tuženiku plaćanje tužiteljevih troškova za pravnu pomoć i zastupanje prije i tijekom postupka.

         Tužbeni razlozi i glavni argumenti

      U prilog osnovanosti tužbe tužitelj ističe sedam tužbenih razloga.

                  1.

                  Prvi tužbeni razlog, koji se temelji na neprimjerenom ponašanju jednog od članova povjerenstva za odabir, što je navodno dovelo do nepravilnog ocjenjivanja tužitelja.

                  2.

                  Drugi tužbeni razlog, koji se temelji na pristranosti jednog od članova povjerenstva za odabir na natječaju o kojem je riječ.

                  3.

                  Treći tužbeni razlog, koji se temelji na manjku kompetencija ispitivača.

                  4.

                  Četvrti tužbeni razlog, koji se temelji na tvrdnji da je natječaj o kojem je riječ povrijedio pravila o jeziku.

                  5.

                  Peti tužbeni razlog, koji se temelji na tome da su određene nepravilnosti utjecale na studiju slučaja na natječaju o kojem je riječ.

                  6.

                  Šesti tužbeni razlog, koji se temelji na povredi načela jednakog i pravednog postupanja koja proizlazi iz navodno predugog razdoblja od mjesec dana tijekom kojeg se natječaj o kojem je riječ održavao.

                  7.

                  Sedmi tužbeni razlog, koji se temelji na nedovoljnom obrazloženju koje se odnosi na procjenu tužitelja.

         (1)  Informacije su izbrisane ili zamijenjene u okviru zaštite osobnih podataka i/ili povjerljivosti.

         (2)  Informacije su izbrisane ili zamijenjene u okviru zaštite osobnih podataka i/ili povjerljivosti.


title: Predmet C-528/17: Presuda Suda (deveto vijeće) od 25. listopada 2018. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputilo Vrhovno sodišče – Slovenija) – Milan Božičevič Ježovnik protiv Republike Slovenije (Zahtjev za prethodnu odluku – Porez na dodanu vrijednost (PDV) – Direktiva 2006/112/EZ – Članak 143. stavak 1. točka (d) – Izuzeće PDV-a pri uvozu – Uvoz kojem slijedi isporuka unutar Zajednice – Opasnost od utaje poreza – Dobra vjera poreznog obveznika koji je uvoznik i dobavljač – Ocjena – Obveza dužne pažnje poreznog obveznika koji je uvoznik i dobavljač)

text:
               7.1.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 4/8

      Presuda Suda (deveto vijeće) od 25. listopada 2018. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputilo Vrhovno sodišče – Slovenija) – Milan Božičevič Ježovnik protiv Republike Slovenije
      (Predmet C-528/17) (1)

      (Zahtjev za prethodnu odluku - Porez na dodanu vrijednost (PDV) - Direktiva 2006/112/EZ - Članak 143. stavak 1. točka (d) - Izuzeće PDV-a pri uvozu - Uvoz kojem slijedi isporuka unutar Zajednice - Opasnost od utaje poreza - Dobra vjera poreznog obveznika koji je uvoznik i dobavljač - Ocjena - Obveza dužne pažnje poreznog obveznika koji je uvoznik i dobavljač)
      (2019/C 4/11)
      Jezik postupka: slovenski

         Sud koji je uputio zahtjev

      Vrhovno sodišče

         Stranke glavnog postupka

         Tužitelj: Milan Božičevič Ježovnik

         Tuženik: Republika Slovenija

         Izreka

      Članak 143. stavak 1. točku (d) Direktive Vijeća 2006/112/EZ o zajedničkom sustavu poreza na dodanu vrijednost, kako je izmijenjena Direktivom Vijeća 2009/69/EZ od 25. lipnja 2009., valja tumačiti na način da u okolnostima u kojima je porezni obveznik koji je uvoznik i dobavljač imao pravo na izuzeće od poreza na dodanu vrijednost na temelju odobrenja koje su nadležna carinska tijela izdala nakon prethodne provjere na temelju dokaza koje je podnio taj porezni obveznik, potonji ne mora naknadno platiti PDV ako se pri naknadnoj provjeri pokaže da nisu bili ispunjeni materijalni uvjeti za izuzeće, osim ako se, s obzirom na objektivne elemente, utvrdi da je predmetni porezni obveznik znao ili morao znati da su isporuke koje su slijedile predmetnim uvozima dio utaje koju je počinio kupac i da nije poduzeo sve razumne mjere koje je mogao poduzeti kako bi izbjegao tu utaju, provjera čega je na sudu koji je uputio zahtjev.

         (1)  SL C 374, 6. 11. 2017.


title: Predmet T-627/18: Tužba podnesena 19. listopada 2018. – ZK protiv Komisije

text:
               7.1.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 4/34

      Tužba podnesena 19. listopada 2018. – ZK protiv Komisije

      (Predmet T-627/18)
      (2019/C 4/45)
      Jezik postupka: francuski

         Stranke

         Tužiteljica: ZK (zastupnik: J.-N. Louis, odvjetnik)

         Tuženik: Europska komisija

         Tužbeni zahtjev

      Tužiteljica od Općeg suda zahtijeva da:
      proglasi i presudi da,

                  —

                  se poništava potvrđujuća odluka povjerenstva za odabir EPSO/AD/323/16 od 1. veljače 2018. da tužiteljičino ime ne uvrsti na popis uspješnih kandidata;

                  —

                  se, prema potrebi, poništava potvrđena odluka povjerenstva za odabir od 12. prosinca 2017.;

                  —

                  se Komisiji nalaže snošenje troškova.

         Tužbeni razlozi i glavni argumenti

      U prilog osnovanosti tužbe tužiteljica ističe dva tužbena razloga.

                  1.

                  Prvi tužbeni razlog koji se temelji na tvrdnji o, s jedne strane, povredi članka 30. Pravilnika o osoblju za dužnosnike Europske unije (u daljnjem tekstu: Pravilnik) i članka 3. njegova Priloga III. i, s druge strane, povredi pravila koja uređuju organizaciju testiranja u sklopu natječaja. Tužiteljica s tim u vezi, među ostalim, tvrdi da su njezinim razgovorima bila prisutna samo dva člana povjerenstva za odabir a ne povjerenstvo za odabir sastavljeno od predsjednice i šest članova. Nadalje ističe da je predsjednica u radu povjerenstva za odabir sudjelovala tek kao puki promatrač, čime se također krše odredbe Pravilnika.

                  2.

                  Drugi tužbeni razlog, koji se temelji na tvrdnji o povredi načela jednakog postupanja i nediskriminacije kojom je zahvaćena predmetna odluka, zbog nestabilnosti povjerenstva za odabir i korištenja zamjenskih ocjenjivača koji nisu prošli posebnu izobrazbu za ocjenjivače.


title: Predmet T-623/18: Tužba podnesena 13. listopada 2018. – EO (Informacije su izbrisane ili zamijenjene u okviru zaštite osobnih podataka i/ili povjerljivosti.) protiv Komisije

text:
               7.1.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 4/33

      Tužba podnesena 13. listopada 2018. – EO (1) protiv Komisije
      (Predmet T-623/18)
      (2019/C 4/44)
      Jezik postupka: engleski

         Stranke

         Tužiteljica: EO (2) (zastupnik: E. Metodieva, odvjetnik)

         Tuženik: Europska komisija

         Tužbeni zahtjev

      Tužiteljica od Općeg suda zahtijeva da:

                  —

                  poništi odluku povjerenstva za odabir otvorenog natječaja EPSO/AD/323/16 od 12. prosinca 2017. – Istražitelji (AD 7) za sljedeće profile: 1. Istražitelji: rashodi EU-a, suzbijanje korupcije; 2. Istražitelji: carina i trgovina, duhan i krivotvorena roba, o neuvrštavanju tužiteljice na popis uspješnih kandidata za prvi profil navedenog natječaja;

                  —

                  u cijelosti poništi odluku EPSO-a od 9. srpnja 2018. o odbijanju tužiteljičine žalbe na temelju članka 90. stavka 2. Pravilnika o osoblju u vezi s odlukom EPSO-vog povjerenstva za odabir o neuvrštavanju tužiteljice na navedeni popis uspješnih kandidata;

                  —

                  naloži tuženiku plaćanje naknade štete tužiteljici zbog izmakle dobiti uslijed njezina neuvrštavanja na navedeni popis uspješnih kandidata,

                  —

                  naloži tuženiku plaćanje tužiteljičinih troškova za pravnu pomoć i zastupanje prije i tijekom postupka.

         Tužbeni razlozi i glavni argumenti

      U prilog osnovanosti tužbe tužiteljica ističe sedam tužbenih razloga i uz to se poziva na sve argumente navedene u njezinoj žalbi na temelju članka 90. stavka 2. Pravilnika o osoblju.

                  1.

                  Prvi tužbeni razlog, koji se temelji na neprimjerenom ponašanju jednog od članova povjerenstva za odabir, što je navodno dovelo do nepravilnog ocjenjivanja tužiteljice.

                  2.

                  Drugi tužbeni razlog, koji se temelji na pristranosti nepristranosti jednog od članova povjerenstva za odabir na natječaju o kojem je riječ.

                  3.

                  Treći tužbeni razlog, koji se temelji na nedostatku kompetencija ispitivača.

                  4.

                  Četvrti tužbeni razlog, koji se temelji na tvrdnji da je natječaj o kojem je riječ povrijedio pravila o jeziku.

                  5.

                  Peti tužbeni razlog, koji se temelji na tome da su određene nepravilnosti utjecale na studiju slučaja na natječaju o kojem je riječ.

                  6.

                  Šesti tužbeni razlog, koji se temelji na povredi načela jednakog i pravednog poštenog postupanja koja proizlazi iz navodno predugog razdoblja od mjesec dana tijekom kojeg se natječaj o kojem je riječ održavao.

                  7.

                  Sedmi tužbeni razlog, koji se temelji na nedostatnom obrazloženju koje se odnosi na procjenu tužitelja.

         (1)  Informacije su izbrisane ili zamijenjene u okviru zaštite osobnih podataka i/ili povjerljivosti.

         (2)  Informacije su izbrisane ili zamijenjene u okviru zaštite osobnih podataka i/ili povjerljivosti.


title: Predmet C-655/18: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 19. listopada 2018. uputio Administrativen sad Varna (Bugarska) – Mitnitsa Varna protiv„Schenker” EOOD

text:
               7.1.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 4/17

      Zahtjev za prethodnu odluku koji je 19. listopada 2018. uputio Administrativen sad Varna (Bugarska) – Mitnitsa Varna protiv„Schenker” EOOD
      (Predmet C-655/18)
      (2019/C 4/22)
      Jezik postupka: bugarski

         Sud koji je uputio zahtjev

      Administrativen sad Varna

         Stranke glavnog postupka

         Žalitelj u kasacijskom postupku: Mitnitsa Varna

         Druga stranka u kasacijskom postupku:„Schenker” EOOD

         Prethodna pitanja

                  1.

                  Treba li članak 242. stavak 1. točke (a) i (b) Uredbe (EU) br. 952/2013 Europskog parlamenta i Vijeća od 9. listopada 2013. o Carinskom zakoniku Unije (1) tumačiti na način krađa robe stavljene u postupak carinskog skladištenja predstavlja u konkretnim okolnostima iz glavnog postupka izuzimanje od postupka carinskog skladištenja, koje dovodi do izricanja financijske sankcije korisniku odobrenja zbog carinskog prekršaja?

                  2.

                  Predstavlja li nalaganje plaćanja protuvrijednosti robe koja je predmet nepoštovanja carinskog zakonodavstva, u ovom slučaju izuzimanja od postupka carinskog skladištenja, administrativnu sankciju u skladu s člankom 42. stavcima 1. i 2. Uredbe (EU) br. 952/2013 Europskog parlamenta i Vijeća od 9. listopada 2013. o Carinskom zakoniku Unije, te je li dopuštena nacionalna odredba kojom je uređeno takvo plaćanje pored izricanja financijske sankcije? Je li ta odredba u skladu s kriterijima učinkovitosti, proporcionalnosti i odvraćujućeg karaktera sankcija, utvrđenima člankom 42. stavkom 1. drugom rečenicom te uredbe?

         (1)  SL 2013, L 269, str. 1.


title: Predmet T-634/18: Tužba podnesena 23. listopada 2018. – Geske protiv EUIPO-a (revolutionary air pulse technology)

text:
               7.1.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 4/35

      Tužba podnesena 23. listopada 2018. – Geske protiv EUIPO-a (revolutionary air pulse technology)
      (Predmet T-634/18)
      (2019/C 4/46)
      Jezik postupka: njemački

         Stranke

         Tužitelj: André Geske (Lübbecke, Njemačka) (zastupnik: R. Albrecht, odvjetnik)

         Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO)

         Podaci o postupku pred EUIPO-om

         Predmetni sporni žig: prijava verbalnog žiga Europske unije revolutionary air pulse technology – prijava za registraciju br. 17 025 231

         Pobijana odluka: odluka drugog žalbenog vijeća EUIPO-a od 5. rujna 2018. u predmetu R 2721/2017-2

         Tužbeni zahtjev

      Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

                  —

                  poništi pobijanu odluku;

                  —

                  naloži EUIPO-u snošenje troškova, uključujući troškove žalbenog postupka pred EUIPO-om.

         Tužbeni razlog

                  —

                  Povreda članka 7. stavka 1. točaka (b) i (c) Uredbe (EU) 2017/1001 Europskog parlamenta i Vijeća.


title: Predmet T-640/18: Tužba podnesena 29. listopada 2018. – Intercontact Budapest protiv CdT-a

text:
               7.1.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 4/35

      Tužba podnesena 29. listopada 2018. – Intercontact Budapest protiv CdT-a
      (Predmet T-640/18)
      (2019/C 4/47)
      Jezik postupka: mađarski

         Stranke

         Tužitelj: Intercontact Budapest Fordító és Pénzügyi Tanácsadó Kft. (Intercontact Budapest Kft.) (Budimpešta, Mađarska) (zastupnik: É. Subasicz, odvjetnik)

         Tuženik: Prevoditeljski centar za tijela Europske unije (CdT)

         Tužbeni zahtjev

      Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

                  —

                  ponajprije, utvrdi odgovaraju li stvarnosti bodovi dodijeljeni različitim sudionicima javne nabave na temelju usporedbe podnesenih ponuda i jesu li sukladni načelima jednakog postupanja, nediskriminacije, proporcionalnosti i transparentnosti;

                  —

                  podredno, utvrdi da je pogrešno tuženikovo pravno tumačenje članka 113. stavka 3. Uredbe (EU, Euratom) br. 966/2012 Europskog parlamenta i Vijeća od 25. listopada 2012. o financijskim pravilima koja se primjenjuju na opći proračun Unije i o stavljanju izvan snage Uredbe Vijeća (EZ, Euratom) br. 1605/2002, i da oglašavanje cijena ponuda sudionika javne nabave nije protivno navedenoj uredbi;

                  —

                  još podrednije, poništi rezultat koji je postigao tuženik u pogledu grupe 12 postupka FL/FIN17, kao i upravni postupak kad je riječ o toj istoj grupi;

                  —

                  još podrednije, od priopćavanja kojeg (važećeg) postupovnog akta u postupku javne nabave treba računati rok za podnošenje pravnog sredstva utvrđen člankom 263. Ugovora o funkcioniranju Europske unije;

                  —

                  naloži tuženiku snošenje troškova.

         Tužbeni razlozi i glavni argumenti

      U prilog osnovanosti tužbe tužitelj ističe četiri tužbena razloga.

                  1.

                  Prvi tužbeni razlog, koji se temelji na tome da su povrijeđena načela jednakog postupanja, nediskriminacije, proporcionalnosti i transparentnosti jer je tuženik na sudionike javne nabave primijenio različite kriterije ocjene u postupcima javne nabave (1).

                  2.

                  Drugi tužbeni razlog, koji se temelji na zlouporabi ovlasti jer tuženik tužitelju nije priopćio potrebne informacije u postupcima javne nabave (2).

                  3.

                  Treći tužbeni razlog, koji se temelji na tome da je tuženik – time što nije priopćio rokove za podnošenje pravnih sredstava te je tako ograničio mogućnost njihova podnošenja – povrijedio pravo Unije o javnoj nabavi (3).

                  4.

                  Četvrti tužbeni razlog, koji se temelji na tome da je tuženik spriječio ostvarivanje tužiteljeva prava na podnošenje pravnog sredstva protiv institucije Unije (4).

         (1)  Uvodne izjave 1. i 90. Direktive 2014/24/EU Europskog parlamenta i Vijeća od 26. veljače 2014. o javnoj nabavi i o stavljanju izvan snage Direktive 2004/18/EZ (SL 2014., L 94, str. 65.)

         (2)  Članak 113. Uredbe (EU, Euratom) br. 966/2012 Europskog parlamenta i Vijeća od 25. listopada 2012. o financijskim pravilima koja se primjenjuju na opći proračun Unije i o stavljanju izvan snage Uredbe Vijeća (EZ, Euratom) br. 1605/2002 (SL 2012., L 298, str. 1.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 1., svezak 7., str. 248.)

         (3)  Prilog V. dio D točka 16. Direktive 2014/24/EU Europskog parlamenta i Vijeća od 26. veljače 2014. o javnoj nabavi i o stavljanju izvan snage Direktive 2004/18/EZ (SL 2014., L 94, str. 65.)

         (4)  Članak 263. šesti stavak Ugovora o funkcioniranju Europske unije


title: Predmet T-642/18: Tužba podnesena 29. listopada 2018. – August Wolff protiv EUIPO-a – Faes Farma (DermoFaes Atopimed)

text:
               7.1.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 4/36

      Tužba podnesena 29. listopada 2018. – August Wolff protiv EUIPO-a – Faes Farma (DermoFaes Atopimed)
      (Predmet T-642/18)
      (2019/C 4/48)
      Jezik postupka: engleski

         Stranke

         Tužitelj: Dr. August Wolff GmbH & Co. KG Arzneimittel (Bielefeld, Njemačka) (zastupnik: A. Thünken, odvjetnik)

         Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO)

         Druga stranka pred žalbenim vijećem: Faes Farma, SA (Lamiaco-Leioa, Španjolska)

         Podaci o postupku pred EUIPO-om

         Nositelj spornog žiga: druga stranka pred žalbenim vijećem

         Predmetni sporni žig: prijava za verbalni žig Europske unije DermoFaes Atopimed – prijava za registraciju br. 15 069 396

         Postupak pred EUIPO-om: postupak povodom opoziva

         Pobijana odluka: odluka drugog žalbenog vijeća EUIPO-a od 11. srpnja 2018. u predmetu R 1365/2017-2

         Tužbeni zahtjev

      Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

                  —

                  poništi pobijanu odluku;

                  —

                  prihvati opoziv i odbije pobijanu prijavu;

                  —

                  naloži EUIPO-u, i eventualno intervenijentu, snošenje troškova postupka i troškova nastalih u postupku pred EUIPO-om.

         Tužbeni razlog

                  —

                  povreda članka 8. stavka 1. točke (b) Uredbe (EU) 2017/1001 Europskog parlamenta i Vijeća.


title: Predmet T-644/18: Tužba podnesena 29. listopada 2018. – August Wolff protiv EUIPO-a – Faes Farma (DermoFaes Atopiderm)

text:
               7.1.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 4/37

      Tužba podnesena 29. listopada 2018. – August Wolff protiv EUIPO-a – Faes Farma (DermoFaes Atopiderm)
      (Predmet T-644/18)
      (2019/C 4/49)
      Jezik postupka: engleski

         Stranke

         Tužitelj: Dr. August Wolff GmbH & Co. KG Arzneimittel (Bielefeld, Njemačka) (zastupnik: A. Thünken, odvjetnik)

         Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO)

         Druga stranka pred žalbenim vijećem: Faes Farma, SA (Lamiaco-Leioa, Španjolska)

         Podaci o postupku pred EUIPO-om

         Nositelj spornog žiga: druga stranka pred žalbenim vijećem

         Predmetni sporni žig: prijava za verbalni žig Europske unije DermoFaes Atopiderm – prijava za registraciju br. 15 069 438

         Postupak pred EUIPO-om: postupak povodom opoziva

         Pobijana odluka: odluka drugog žalbenog vijeća EUIPO-a od 11. srpnja 2018. u predmetu R 1305/2017-2

         Tužbeni zahtjev

      Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

                  —

                  poništi pobijanu odluku;

                  —

                  prihvati prigovor i odbije pobijanu prijavu;

                  —

                  naloži EUIPO-u, i eventualno intervenijentu, snošenje troškova postupka i troškova nastalih u postupku pred EUIPO-om.

         Tužbeni razlog

                  —

                  povreda članka 8. stavka 1. točke (b) Uredbe (EU) 2017/1001 Europskog parlamenta i Vijeća.


title: Predmet T-649/18: Tužba podnesena 29. listopada 2018. – ruwido austria protiv EUIPO-a (transparent pairing)

text:
               7.1.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 4/38

      Tužba podnesena 29. listopada 2018. – ruwido austria protiv EUIPO-a (transparent pairing)
      (Predmet T-649/18)
      (2019/C 4/50)
      Jezik postupka: njemački

         Stranke

         Tužitelj: ruwido austria GmbH (Neumarkt am Wallersee, Austrija) (zastupnik: A. Ginzburg, odvjetnik)

         Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO)

         Podaci o postupku pred EUIPO-om

         Predmetni sporni žig: prijava verbalnog žiga Europske unije transparent pairing – prijava za registraciju br. 16 581 118

         Pobijana odluka: odluka drugog žalbenog vijeća EUIPO-a od 30. kolovoza 2018. u predmetu R 2487/2017-2

         Tužbeni zahtjev

      Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

                  —

                  poništi pobijanu odluku;

                  —

                  naloži EUIPO-u snošenje troškova.

         Tužbeni razlozi

                  —

                  nedostatak obrazloženja pobijane odluke;

                  —

                  pogrešno materijalno tumačenje znaka za koji je podnesena prijava.


title: Predmet T-651/18: Tužba podnesena 30. listopada 2018. – Balani Balani i dr. protiv EUIPO-a – Play Hawkers (HAWKERS)

text:
               7.1.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 4/39

      Tužba podnesena 30. listopada 2018. – Balani Balani i dr. protiv EUIPO-a – Play Hawkers (HAWKERS)
      (Predmet T-651/18)
      (2019/C 4/51)
      Jezik na kojem je tužba podnesena: španjolski

         Stranke

         Tužitelji: Sonu Gangaram Balani Balani, Anup Suresh Balani Shivdasani i Amrit Suresh Balani Shivdasani (Las Palmas de Gran Canaria, Španjolska) (zastupnik: A. Díaz Marrero, odvjetnik)

         Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO)

         Druga stranka pred žalbenim vijećem: Play Hawkers, SL (Elche, Španjolska)

         Podaci o postupku pred EUIPO-om

         Podnositelj prijave spornog žiga: tužitelj pred Općim sudom

         Predmetni sporni žig: prijava figurativnog žiga Europske unije HAWKERS – prijava za registraciju br. 15 746 209

         Postupak pred EUIPO-om: postupak povodom opoziva

         Pobijana odluka: odluka drugog žalbenog vijeća EUIPO-a od 2. kolovoza 2018. u predmetu R 396/2018-2

         Tužbeni zahtjev

      Tužitelji od Općeg suda zahtijevaju da:

                  —

                  poništi pobijanu odluku i donese presudu kojom proglašava da se žig za koji je podnesena prijava za registraciju 15 746 209 i koji je dodijeljen djelomično, dodjeljuje i za preostale proizvode za koje je podnesena prijava: Satovi; Satovi za mjerenje vremena; Sportski satovi; Nakit; Nakit od bižuterije; Nakit; Nakit, uključujući imitacije nakita i plastični nakit; Urarski artikli; Kronometri (satovi); Kućišta za zidne, stolne i ručne satove.

                  —

                  naloži snošenje troškova.

         Tužbeni razlog

      Povreda članka 8. stavka 5. Uredbe (EU) br. 2017/1001 Europskog parlamenta i Vijeća.


title: Predmet T-652/18: Tužba podnesena 30. listopada 2018. – Porus protiv EUIPO-a (oral Dialysis)

text:
               7.1.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 4/39

      Tužba podnesena 30. listopada 2018. – Porus protiv EUIPO-a (oral Dialysis)
      (Predmet T-652/18)
      (2019/C 4/52)
      Jezik postupka: njemački

         Stranke

         Tužitelj: Porus GmbH (Monheim am Rhein, Njemačka) (zastupnik: C. Weil, odvjetnik)

         Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO)

         Podaci o postupku pred EUIPO-om

         Predmetni sporni žig: prijava verbalnog žiga Europske unije oral Dialysis – prijava za registraciju br. 16 774 259

         Pobijana odluka: odluka drugog žalbenog vijeća EUIPO-a od 14. rujna 2018. u predmetu R 1375/2018-2

         Tužbeni zahtjev

      Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

                  —

                  poništi pobijanu odluku;

                  —

                  prihvati tužbu;

                  —

                  naloži EUIPO-u snošenje troškova.

         Tužbeni razlog

                  —

                  povreda članka 7. stavka 1. točaka (b) i (c) Uredbe (EU) 2017/1001 Europskog parlamenta i Vijeća.


title: Predmet T-656/18: Tužba podnesena 2. studenoga 2018. – Jareš Procházková i Jareš protiv EUIPO-a – Elton Hodinářská (MANUFACTURE PRIM 1949)

text:
               7.1.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 4/40

      Tužba podnesena 2. studenoga 2018. – Jareš Procházková i Jareš protiv EUIPO-a – Elton Hodinářská (MANUFACTURE PRIM 1949)
      (Predmet T-656/18)
      (2019/C 4/53)
      Jezik na kojem je tužba podnesena: češki

         Stranke

         Tužitelji: Hana Jareš Procházková i Antonín Jareš (Prag, Češka Republika) (zastupnik: M. Kyjovský, odvjetnik)

         Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO)

         Druga stranka pred žalbenim vijećem: Elton Hodinářská a.s. (Nové Město nad Metují, Češka Republika)

         Podaci o postupku pred EUIPO-om

         Nositelj spornog žiga: druga stranka pred žalbenim vijećem

         Predmetni sporni žig: figurativni žig Europske unije MANUFACTURE PRIM 1949 – žig Europske unije br. 3 531 662

         Postupak pred EUIPO-om: postupak za proglašavanje žiga ništavim

         Pobijana odluka: odluka četvrtog žalbenog vijeća EUIPO-a od 7. rujna 2018. u predmetu R 1159/2017-4

         Tužbeni zahtjev

      Tužitelji od Općeg suda zahtijevaju da:

                  —

                  poništi pobijanu odluku;

                  —

                  naloži EUIPO-u snošenje troškova.

         Tužbeni razlozi

                  —

                  Povreda članka 60. stavaka 2. i 3., članka 64. stavka 5. i članka 70. stavka 2. Uredbe br. 2017/1001;

                  —

                  Povreda članka 27. stavka 4. i članka 55. Uredbe br. 2018/625.


title: Predmet T-659/18: Tužba podnesena 30. listopada 2018. – ZS protiv EIB-a

text:
               7.1.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 4/41

      Tužba podnesena 30. listopada 2018. – ZS protiv EIB-a
      (Predmet T-659/18)
      (2019/C 4/54)
      Jezik postupka: engleski

         Stranke

         Tužitelj: ZS (zastupnik: B. Maréchal, odvjetnik)

         Tuženik: Europska investicijska banka

         Tužbeni zahtjev

      Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

                  —

                  poništi odluku EIB-a od 27. rujna 2017. i 28. prosinca 2017.;

                  —

                  naloži potpunu naknadu štete koju je pretrpio tužitelj,

                  —

                  u tom pogledu tužitelj zahtijeva da se EIB-u naloži plaćanje:

                              —

                              30 000 eura kao neisplaćenih naknada plaće za 42 dana godišnjeg odmora i 40,5 dana TSA-A, što je ukupno 82,5 dana prava na dopust;

                              —

                              30 000 eura nezakonito odbijenih od iznosa prilikom njegova odlaska;

                              —

                              50 000 eura kao 3 % doprinosa od godišnje plaće za dobrovoljni dopunski mirovinski fond (RCVP) do uobičajene dobi za umirovljenje;

                              —

                              35 000 eura kao tužiteljevo pravo na bonus;

                              —

                              15 000 eura kao naknadu neimovinske štete koju je pretrpio tužitelj;

                              —

                              njegove troškove pravnog zastupanja u postupku u procijenjenom iznosu od 15 000 eura;

                              —

                              troškove postupka i sve troškove.

         Tužbeni razlozi i glavni argumenti

      U prilog osnovanosti tužbe tužitelj ističe dva tužbena razloga.

                  1.

                  Prvi tužbeni razlog, koji se temelji na tvrdnji da tužiteljeva odsustva nisu bila neopravdana i da je EIB, u svakom slučaju, trebao ranije reagirati s obzirom na razdoblje odsutnosti od pet godina. Takve tvrdnje zanemaruju usmeni dogovor između tužitelja i tuženika u pogledu popunjavanja liste vremena provedenog na radu. Nadalje, poslodavac nema pravne osnove za prijeboj ili odbitak navodno neopravdanog odsustva s tužiteljevim pravima na dopust ili iznosima koji su mu trebali biti isplaćeni prilikom odlaska.

                  2.

                  Drugi tužbeni razlog, koji se temelji na nekoliko pogrešaka koje je učinio tuženik prema tužitelju, koje su nezakoniti upravni akti ikoje su izravno utjecale na nastanak štete i dodatnu neimovinsku štetu, kao što su pritužbe o neopravdanim odsustvima, gubitak 82,5 dana prava na dopust bez pravne osnove u slučajevima u kojima prijeboj ili odbitci nisu dopušteni, nezakoniti odbitak od dospjelih iznosa koje treba isplatiti prilikom odlaska zbog tzv. neopravdanih odsustava, koji ne uključuju dobrovoljni dopunski mirovinski fond (RCVP).


title: Predmet T-660/18: Tužba podnesena 8. studenoga 2018. – VodafoneZiggo Group protiv Komisije

text:
               7.1.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 4/42

      Tužba podnesena 8. studenoga 2018. – VodafoneZiggo Group protiv Komisije
      (Predmet T-660/18)
      (2019/C 4/55)
      Jezik postupka: engleski

         Stranke

         Tužitelj: VodafoneZiggo Group BV (Utrecht, Nizozemska) (zastupnici: W. Knibbeler i A. Pliego Selie, odvjetnici)

         Tuženik: Europska komisija

         Tužbeni zahtjev

      Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

                  —

                  poništi tuženikovu odluku od 30. kolovoza 2018. koja se odnosi na predmete NL/2018/2099 i NL/2018/2100: veleprodajno tržište fiksnog pristupa u Nizozemskoj, broj dokumenta C(2018) 5848 final; i

                  —

                  naloži tuženiku snošenje tužiteljevih troškova u skladu s člankom 87. Poslovnika Općeg suda, uključujući troškove eventualnih intervenijenata.

         Tužbeni razlozi i glavni argumenti

      U prilog osnovanosti tužbe tužitelj ističe tri tužbena razloga.

                  1.

                  Prvi tužbeni razlog, koji se temelji na pogrešnoj primjeni i pogrešnom tumačenju članka 7. i 7.a Direktive 2002/21/EZ (1) o zajedničkom regulatornom okviru za elektroničke komunikacijske mreže i usluge (Okvirna direktiva)
                  U tom pogledu, tužitelj ističe da pobijana odluka sadrži nekoliko ključnih utvrđenja u odnosu na nacrt odluke nizozemskog regulatornog tijela (odluka WFA 2018) koja su kvalificirana kao komentari, ali koja u biti nedvojbeno ispunjavaju kriterije za utvrđenje ozbiljnih sumnja. Nadalje, tužitelj tvrdi da se prema objektivnim standardima svako od tih očitovanja tiče, u biti, ozbiljnih sumnja koje zahtijevaju provođenje temeljite Komisijine istrage u skladu s člankom 7. stavkom 4. i člankom 7. a stavkom 1. Okvirne direktive.

                  2.

                  Drugi tužbeni razlog, koji se temelji na očitim pogreškama u ocjeni, pogrešnoj primjeni članka 7. Okvirne direktive i izostanku pažljive istrage

                              —

                              U tom pogledu, tužitelj ističe da je Komisija pogrešno primijenila članke 7. i 7. a Okvirne direktive i počinila očitu pogrešku u ocjeni prihvaćanjem utvrđenja u pobijanoj odluci o zajedničkoj značajnoj tržišnoj snazi u odluci WFA 2018 s obzirom na to da ona očito dovode do ozbiljnih sumnji u smislu članka 7. stavka 4. Okvirne direktive.

                              —

                              Podredno, tužitelj tvrdi da je Komisija trebala, u svakom slučaju, pažljivo ispitati situaciju u pogledu (i) očito nedostatne analize nizozemskog regulatornog tijela o zajedničkoj značajnoj tržišnoj snazi ako se ta analiza uspoređuje s Okvirom za procjenu zajedničke značajne tržišne snage, kako ga je Komisija uspostavila u svojim smjernicama (očita pogreška u ocjeni) i (ii) Komisijinih prethodnih odluka koje pokazuju da ne postoji područje primjene za utvrđenje zajedničke značajne tržišne snage na relevantnim tržištima (nedosljednost).

                  3.

                  Treći tužbeni razlog, koji se temelji na nepostojanju obrazloženja koje je dovelo do povrede članka 296. UFEU-a

                              —

                              U tom pogledu tužitelj ističe da pobijana odluka ne sadržava dostatno obrazloženje u odnosu na ključne elemente odluke WFA 2018.

                              —

                              Nadalje, tužitelj tvrdi da je pobijana odluka u pogledu drugih odlučujućih utvrđenja pretjerano sažeta ili proturječna.

         (1)  Direktiva 2002/21/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 7. ožujka 2002. o zajedničkom regulatornom okviru za elektroničke komunikacijske mreže i usluge (SL, L 108, 24.4.2002., str. 33.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku: poglavlje 13., svezak 49., str. 25.).


title: Predmet T-662/18: Tužba podnesena 9. studenoga 2018. – romwell protiv EUIPO-a (twistpac)

text:
               7.1.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 4/43

      Tužba podnesena 9. studenoga 2018. – romwell protiv EUIPO-a (twistpac)
      (Predmet T-662/18)
      (2019/C 4/56)
      Jezik postupka: njemački

         Stranke

         Tužitelj: romwell GmbH & Co. KG (Breitscheidt, Njemačka) (zastupnik: C. Spintig, S. Pietzcker i M. Prasse, odvjetnici)

         Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO)

         Podaci o postupku pred EUIPO-om

         Predmetni sporni žig: prijava žiga Europske unije twistpac – prijava za registraciju br. 17 219 163

         Pobijana odluka: odluka drugog žalbenog vijeća EUIPO-a od 22. kolovoza 2018. u predmetu R 336/2018-2

         Tužbeni zahtjev

      Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

                  —

                  poništi pobijanu odluku;

                  —

                  naloži EUIPO-u snošenje troškova postupka, uključujući tužiteljeve troškove.

         Tužbeni razlozi

                  —

                  povreda članka 7. stavka 1. točke (c) Uredbe (EU) 2017/1001 Europskog parlamenta i Vijeća;

                  —

                  povreda članka 7. stavka 1. točke (b) Uredbe (EU) 2017/1001 Europskog parlamenta i Vijeća.


title: Ispravak obavijesti u Službenom listu o predmetu T-531/18 (SL C 399od, 5.11.2018.)

text:
               7.1.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 4/45

      Ispravak obavijesti u Službenom listu o predmetu T-531/18
      (
            Službeni list Europske unije C 399od 5. studenoga 2018.
         )
      (2019/C 4/57)
      Obavijest u Službenom listu o predmetu T-531/18 LL-Carpenter protiv Komisije trebala bi glasiti kako slijedi:

               „Tužba podnesena 1. rujna 2018. – LL-Carpenter protiv Komisije
               (Predmet T-531/18)
               (2018/C 399/60)
               Jezik postupka: češki

                  Stranke

                  Tužitelj: LL-Carpenter s.r.o. (Prag, Češka Republika) (zastupnik: J. Buřil, odvjetnik)

                  Tuženik: Europska komisija

                  Tužbeni zahtjev

               Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

                           —

                           poništi Odluku Europske komisije C(2018) 4138 final od 26. lipnja 2018. u predmetu AT.40037 — Carpenter/Subaru o odbijanju, u skladu s člankom 13. Uredbe Vijeća (EZ) br. 1/2003 od 16. prosinca 2002. o provedbi pravila o tržišnom natjecanju koja su propisana člancima 81. i 82. Ugovora o EZ-u (u daljnjem tekstu: Uredba br. 1/2003) i člankom 7. stavkom 2. Uredbe Komisije (EZ) br. 773/2004 od 7. travnja 2004. o postupcima koje Komisija vodi na temelju članaka 81. i 82. Ugovora o EZ-u (u daljnjem tekstu: Uredba br. 773/2004), tužiteljeve pritužbe podnesene 6. rujna 2012. u skladu s člankom 7. Uredbe br. 1/2003 zbog navodne povrede članka 101. Ugovora o funkcioniranju Europske unije, i

                           —

                           naloži Europskoj komisiji snošenje troškova.

                  Tužbeni razlozi i glavni argumenti

               U prilog osnovanosti tužbe tužitelj ističe dva tužbena razloga.

                           1.

                           Prvi tužbeni razlog, koji se temelji na tvrdnji da je pobijana odluka zahvaćena pogreškom koja se sastoji od pogrešne pravne ocjene i očito pogrešne činjenične ocjene.

                                       —

                                       Europska komisija je pogrešno ocijenila činjenice pri donošenju zaključka da se nacionalno tijelo za zaštitu tržišnog natjecanja u Češkoj Republici bavilo postupanjem koje je protivno tržišnom natjecanju za koje je tužitelj bio optužen (u dijelu koji se odnosi na Češku Republiku) te je dala pogrešnu pravnu ocjenu predmeta prema kojoj su uvjeti za primjenu članka 13. Uredbe br. 1/2003 bili ispunjeni (u dijelu koji se odnosi na Češku Republiku).

                                       —

                                       Europska komisija nije temeljito ispitala sve činjenične i zakonske okolnosti o kojima ju je obavijestio tužitelj i zbog toga je nepravilno ocijenila činjenice pri donošenju zaključka da tužiteljeva pisana očitovanja nisu dovela do drukčije ocjene pritužbe i da utvrđenje da je došlo do povrede članka 101. UFEU-a nije bilo vjerojatno te je dala pogrešnu pravnu ocjenu predmeta prema kojoj su uvjeti za primjenu članka 7. stavka 2. Uredbe br. 773/2004 bili ispunjeni.

                           2.

                           Drugi tužbeni razlog, koji se temelji na tvrdnji da je pobijana odluka zahvaćena postupovnom pogreškom jer Europska komisija u odluci ne pruža odgovarajuće obrazloženje.

                                       —

                                       Europska komisija nije navela koje je prioritete razmatrala kada je odlučila da neće provesti daljnja ispitivanja u predmetu, već se samo pozvala na očekivano visoke troškove daljnjih ispitivanja.

                                       —

                                       Europska komisija nije objasnila kako je ocijenila dokaze ili zbog čega nije uzela u obzir činjenične i zakonske okolnosti o kojima ju je obavijestio tužitelj ili zašto je svoju odluku o odbijanju pritužbe temeljila samo na tvrdnjama iz pisanih očitovanja društva protiv kojeg je pritužba bila usmjerena.”


               10.1.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 9/8

      Postupak koji je 9. studenoga 2018. Nadzorno tijelo EFTA-e pokrenulo protiv Islanda
      (Predmet E-5/18)
      (2019/C 9/09)
      Nadzorno tijelo EFTA-e, koje zastupaju Carsten Zatschler, Catherine Howdle i Ingibjörg Ólöf Vilhjálmsdóttir, zastupnici Nadzornog tijela EFTA-e, 35 Rue Belliard, B-1040 Bruxelles, pokrenulo je 9. studenoga 2018. pred Sudom EFTA-e postupak protiv Islanda.
      Nadzorno tijelo EFTA-e od Suda EFTA-e zahtijeva sljedeće:

                  1.

                  da ustvrdi da Island nije ispunio svoje obveze iz Akta iz točaka 7.d, 7.f i 7.k Priloga XIX. Sporazumu o Europskom gospodarskom prostoru (Direktiva 2013/11/EU Europskog parlamenta i Vijeća od 21. svibnja 2013. o alternativnom rješavanju potrošačkih sporova i izmjeni Uredbe (EZ) br. 2006/2004 i Direktive 2009/22/EZ), kako je prilagođen Sporazumu o EGP-u njegovim Protokolom 1., i iz članka 7. Sporazuma, zbog toga što nije donio mjere potrebne za provedbu tog akta u predviđenom roku ili u svakom slučaju nije o tome obavijestio Nadzorno tijelo EFTA-e;

                  2.

                  da Islandu naloži da snosi troškove tog postupka.

         Pravna pozadina i činjenična osnova te navedeni tužbeni razlozi:

                  —

                  U tužbi se navodi da se do 23. travnja 2018. Island nije uskladio s obrazloženim mišljenjem Nadzornog tijela EFTA-e od 21. veljače 2018. o propustu Islanda da u svojem nacionalnom pravnom poretku provede Direktivu 2013/11/EU Europskog parlamenta i Vijeća od 21. svibnja 2013. o alternativnom rješavanju potrošačkih sporova i izmjeni Uredbe (EZ) br. 2006/2004 i Direktive 2009/22/EZ, u skladu s točkama 7.d, 7.f i 7.k Priloga XIX. Sporazumu o Europskom gospodarskom prostoru, kako je prilagođena Sporazumu njegovim Protokolom 1. („Akt”).

                  —

                  Nadzorno tijelo EFTA-e smatra da, zbog toga što nije donio mjere potrebne za provedbu Akta u predviđenom roku, Island nije ispunio svoje obveze iz Akta i članka 7. Sporazuma o EGP-u.


title: Predmet C-547/18: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 23. kolovoza 2018. uputio Wojewódzki Sąd Administracyjny we Wrocławiu (Poljska) – Dong Yang Electronics Sp. z o.o. protiv Dyrektora Izby Administracji Skarbowej we Wrocławiu

text:
               4.2.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 44/7

      Zahtjev za prethodnu odluku koji je 23. kolovoza 2018. uputio Wojewódzki Sąd Administracyjny we Wrocławiu (Poljska) – Dong Yang Electronics Sp. z o.o. protiv Dyrektora Izby Administracji Skarbowej we Wrocławiu
      (Predmet C-547/18)
      (2019/C 44/10)
      Jezik postupka: poljski

         Sud koji je uputio zahtjev

      Wojewódzki Sąd Administracyjny we Wrocławiu

         Stranke glavnog postupka

         Tužitelj: Dong Yang Electronics Sp. z o.o.

         Tuženik: Dyrektor Izby Administracji Skarbowej we Wrocławiu

         Prethodna pitanja

                  1.

                  Može li se iz same činjenice da društvo sa sjedištem izvan područja Europske unije posjeduje društvo kćer na državnom području Poljske zaključiti da postoji stalni poslovni nastan u Poljskoj u smislu članka 44. Direktive Vijeća 2006/112/EZ od 28. studenoga 2006. o zajedničkom sustavu poreza na dodanu vrijednost (1) [omissis] i članka 11. stavka 1. Provedbene uredbe Vijeća (EU) br. 282/2011 od 15. ožujka 2011. o utvrđivanju provedbenih mjera za Direktivu 2006/112/EZ o zajedničkom sustavu poreza na dodanu vrijednost (2) (preinaka [omissis])?

                  2.

                  U slučaju negativnog odgovora na prvo pitanje, treba li treći subjekt analizirati ugovorne odnose između društva sa sjedištem izvan područja Europske unije i društva kćeri kako bi utvrdio postoji li stalni poslovni nastan društva kćeri u Poljskoj?

         (1)  SL L 347, str. 1.

         (2)  SL L 77, str. 1.


title: Predmet T-552/16: Rješenje Općeg suda od 16. studenoga 2018. – OT protiv Komisije („Javna služba — Privremeno osoblje — Prijava za radno mjesto direktora EMCDDA-a — Odbijanje prijave — Mišljenje CCA-a — Akt koji se ne može pobijati — Očita nedopuštenost”)

text:
               4.2.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 44/56

      Rješenje Općeg suda od 16. studenoga 2018. – OT protiv Komisije
      (Predmet T-552/16) (1)

      ((„Javna služba - Privremeno osoblje - Prijava za radno mjesto direktora EMCDDA-a - Odbijanje prijave - Mišljenje CCA-a - Akt koji se ne može pobijati - Očita nedopuštenost”))
      (2019/C 44/71)
      Jezik postupka: engleski

         Stranke

         Tužitelj: OT (zastupnik: D. Sobor, odvjetnik)

         Tuženik: Europska komisija (zastupnici: F. Simonetti i G. Gattinara, agenti)

         Predmet

      Zahtjev na temelju članka 270. UFEU-a za, s jedne strane, poništenje „[Komisijine] odluke od 26. rujna 2014. kojom se odbija [njezina] prijava […] za radno mjesto direktora Europskog centra za praćenje droga i ovisnosti o drogama” (EMCDDA), te, s druge strane, za naknadu imovinske i neimovinske štete koju je tužiteljica navodno pretrpjela.

         Izreka

                  1.

                  Tužba se odbija.

                  2.

                  OT-u se nalaže snošenje troškova.

         (1)  SL C 383, 17. 10. 2016. (predmet prvotno upisan pred Službeničkim sudom Europske unije pod brojem F-75/15 i prenesen Općem sudu Europske unije 1. 9. 2016.).


title: Predmet C-632/17: Rješenje Suda (sedmo vijeće) od 28. studenoga 2018. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Sąd Rejonowy w Siemianowicach Śląskich – Poljska) – Powszechna Kasa Oszczędności (PKO) Bank Polski S.A. protiv Jaceka Michalskog (Zahtjev za prethodnu odluku — Članak 99. Poslovnika Suda — Zaštita potrošača — Direktiva 93/13/EEZ — Nepoštene odredbe u potrošačkim ugovorima — Direktiva 2008/48/EZ — Postupak izdavanja platnog naloga na osnovi izvatka iz poslovnih knjiga banke — Nemogućnost suda da ocijeni eventualnu nepoštenost ugovornih odredbi ako potrošač ne podnese pravno sredstvo)

text:
               11.2.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 54/2

      Rješenje Suda (sedmo vijeće) od 28. studenoga 2018. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Sąd Rejonowy w Siemianowicach Śląskich – Poljska) – Powszechna Kasa Oszczędności (PKO) Bank Polski S.A. protiv Jaceka Michalskog
      (Predmet C-632/17) (1)

      ((Zahtjev za prethodnu odluku - Članak 99. Poslovnika Suda - Zaštita potrošača - Direktiva 93/13/EEZ - Nepoštene odredbe u potrošačkim ugovorima - Direktiva 2008/48/EZ - Postupak izdavanja platnog naloga na osnovi izvatka iz poslovnih knjiga banke - Nemogućnost suda da ocijeni eventualnu nepoštenost ugovornih odredbi ako potrošač ne podnese pravno sredstvo))
      (2019/C 54/02)
      Jezik postupka: poljski

         Sud koji je uputio zahtjev

      Sąd Rejonowy w Siemianowicach Śląskich

         Stranke glavnog postupka

         Tužitelj: Powszechna Kasa Oszczędności (PKO) Bank Polski S.A.

         Tuženik: Jacek Michalski

         Izreka

      Članak 7. stavak 1. Direktive Vijeća 93/13/EEZ od 5. travnja 1993. o nepoštenim uvjetima u potrošačkim ugovorima i članak 10. Direktive 2008/48/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 23. travnja 2008. o ugovorima o potrošačkim kreditima i stavljanju izvan snage Direktive Vijeća 87/102/EEZ treba tumačiti na način da im se protivi nacionalni propis poput onog o kojemu je riječ u glavnom postupku, koji omogućava donošenje rješenja o izdavanju platnog naloga na osnovi izvatka iz poslovnih knjiga banke kao elementa kojim se dokazuje postojanje potraživanja koje proizlazi iz ugovora o potrošačkom kreditu kada sud kojemu je podnesena tužba za izdavanje platnog naloga nema ovlast provesti ispitivanje eventualne nepoštenosti odredbi tog ugovora i u potonjem provjeriti postojanje informacija iz navedenog članka 10. jer pravila o ostvarivanju prava na prigovor protiv takvog rješenja ne jamče poštovanje prava koja potrošač ima na temelju tih direktiva.

         (1)  SL C 104, 19. 3. 2018.


title: Predmet C-48/18 P: Rješenje Suda (šesto vijeće) od 13. studenoga 2018. – Toontrack Music AB protiv Ureda Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO) (Žalba — Članak 181. Poslovnika Suda — Žig Europske unije — Prijava za registraciju verbalnog žiga EZMIX — Odbijanje prijave — Uredba (EZ) br. 207/2009 — Članak 7. stavak 1. točke (b) i (c) — Članci 65., 75. i 76. — Opisni karakter — Percepcija relevantne javnosti — Pravo na saslušanje — Načelo ispitivanja po službenoj dužnosti — Iskrivljavanje — Dokazi podneseni prvi put pred Općim sudom)

text:
               11.2.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 54/3

      Rješenje Suda (šesto vijeće) od 13. studenoga 2018. – Toontrack Music AB protiv Ureda Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO)
      (Predmet C-48/18 P) (1)

      ((Žalba - Članak 181. Poslovnika Suda - Žig Europske unije - Prijava za registraciju verbalnog žiga EZMIX - Odbijanje prijave - Uredba (EZ) br. 207/2009 - Članak 7. stavak 1. točke (b) i (c) - Članci 65., 75. i 76. - Opisni karakter - Percepcija relevantne javnosti - Pravo na saslušanje - Načelo ispitivanja po službenoj dužnosti - Iskrivljavanje - Dokazi podneseni prvi put pred Općim sudom))
      (2019/C 54/03)
      Jezik postupka: švedski

         Stranke

         Žalitelj: Toontrack Music AB (zastupnici: L.-E. Ström, advokat)

         Druga stranka u postupku: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO) (zastupnik: A. Folliard-Monguiral, agent)

         Izreka

                  1.

                  Žalba se odbacuje kao djelomično očito nedopuštena i odbija kao djelomično očito neosnovana.

                  2.

                  Društvu Toontrack Music AB nalaže se snošenje troškova.

         (1)  SL C 152, 30. 4. 2018.


title: Predmet C-630/18: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 8. listopada 2018. uputio Landesgericht Linz (Austrija) – HK, IJ protiv Deutsche Lufthansa AG

text:
               11.2.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 54/4

      Zahtjev za prethodnu odluku koji je 8. listopada 2018. uputio Landesgericht Linz (Austrija) – HK, IJ protiv Deutsche Lufthansa AG
      (Predmet C-630/18)
      (2019/C 54/05)
      Jezik postupka: njemački

         Sud koji je uputio zahtjev

      Landesgericht Linz

         Stranke glavnog postupka

         Tužitelji: HK, IJ

         Tuženik: Deutsche Lufthansa AG
      Predmet je rješenjem Suda od 15. studenoga 2018. brisan iz sudskog upisnika.


title: Predmet C-699/18: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 7. studenoga 2018. uputio Tribunalul Specializat Mureş (Rumunjska) – BRD Groupe Société Générale SA protiv KC

text:
               11.2.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 54/5

      Zahtjev za prethodnu odluku koji je 7. studenoga 2018. uputio Tribunalul Specializat Mureş (Rumunjska) – BRD Groupe Société Générale SA protiv KC
      (Predmet C-699/18)
      (2019/C 54/07)
      Jezik postupka: rumunjski

         Sud koji je uputio zahtjev

      Tribunalul Specializat Mureş

         Stranke glavnog postupka

         Žalitelj: BRD Groupe Société Générale SA

         Druga stranka u postupku: KC

         Prethodna pitanja

                  1.

                  Dopuštaju li odredbe Direktive Vijeća 93/13/EEZ o nepoštenim uvjetima u potrošačkim ugovorima (1), posebno uvodne izjave 12., 21. i 23., članak 2. točka (b), članak 6. stavak 1., članak 7. stavak 2. i članak 8., sukladno načelu procesne autonomije te povezanim načelima ekvivalentnosti i djelotvornosti, skup sudskih instrumenata koji se sastoji od redovne tužbe, koja ne podliježe zastari, za utvrđivanje nepoštenosti određenih odredbi sadržanih u potrošačkim ugovorima, i redovne tužbe osobne i imovinske naravi, koja podliježe zastari, kojom se želi ostvariti cilj Direktive u pogledu uklanjanja učinaka svih obveza koje su nastale i su izvršene na temelju odredbe za koju je utvrđeno da je nepoštena za potrošača?

                  2.

                  U slučaju potvrdnog odgovora na prvo pitanje, protive li se spomenute odredbe tumačenju koje polazi od primjene načela sigurnosti građanskopravnih odnosa, prema kojem stvarni trenutak od kojeg je potrošač morao ili bi bio morao znati za postojanje nepoštene odredbe jest trenutak prestanka važenja ugovora o kreditu u okviru kojeg je imao svojstvo potrošača?

         (1)  Direktiva Vijeća 93/13/EEZ od 5. travnja 1993. o nepoštenim uvjetima u potrošačkim ugovorima (SL 1993., L 95, str. 29.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 15., svezak 12., str. 24.)


title: Predmet C-707/18: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 13. studenoga 2018. uputio Tribunalul Timiş (Rumunjska) – Amărăşti Land Investment SRL protiv Direcţia Generală Regională a Finanţelor Publice Timişoara, Administraţia Judeţeană a Finanţelor Publice Timiş

text:
               11.2.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 54/5

      Zahtjev za prethodnu odluku koji je 13. studenoga 2018. uputio Tribunalul Timiş (Rumunjska) – Amărăşti Land Investment SRL protiv Direcţia Generală Regională a Finanţelor Publice Timişoara, Administraţia Judeţeană a Finanţelor Publice Timiş
      (Predmet C-707/18)
      (2019/C 54/08)
      Jezik postupka: rumunjski

         Sud koji je uputio zahtjev

      Tribunalul Timiş

         Stranke glavnog postupka

         Tužitelj: Amărăşti Land Investment SRL

         Tuženik: Direcţia Generală Regională a Finanţelor Publice Timişoara, Administraţia Judeţeană a Finanţelor Publice Timiş

         Prethodna pitanja

                  1.

                  Treba li Direktivu 2006/112 (1) i konkretno njezine članke 24., 28., 167. i članak 168. točku (a) tumačiti na način da, u okviru prodaje nekretnina koje nisu upisane u nacionalni javni registar nekretnina (zemljišne knjige) i koje u trenutku isporuke nisu upisane u katastar, kupac koji je porezni obveznik, a koji je ugovorom preuzeo obvezu da će o vlastitom trošku poduzeti radnje potrebne da se te nekretnine prvi put upišu u javni registar nekretnina, time prodavatelju pruža usluge ili da tako prima usluge koje su povezane s njegovim ulaganjem u nekretnine, za koje mu se mora priznati pravo na odbitak PDV-a?

                  2.

                  Treba li Direktivu 2006/112 i konkretno njezin članak 167. i članak 168. točku (a) tumačiti na način da se troškovi koje je snosio kupac koji je porezni obveznik pri prvom upisu nekretnina u javni registar nekretnina, u odnosu na koje ima obveznopravni zahtjev u vezi s budućim prijenosom prava vlasništva i koje su mu isporučili prodavatelji koji u zemljišne knjige nisu upisali svoje pravo vlasništva na nekretninama, mogu kvalificirati kao aktivnosti koje prethode ulaganju za koje porezni obveznik ima pravo na odbitak PDV-a?

                  3.

                  Treba li Direktivu 2006/112 i konkretno njezine članke 24., 28., 167. i članak 168. točku (a) tumačiti na način da troškove koje je snosio kupac koji je porezni obveznik pri prvom upisu nekretnina u javni registar nekretnina, koje su mu isporučene i u odnosu na koje kupac na temelju ugovora ima obveznopravni zahtjev u vezi s budućim prijenosom prava vlasništva prema prodavateljima koji u zemljišne knjige nisu upisali svoje pravo vlasništva na nekretninama, treba kvalificirati kao pružanje usluga prodavateljima u kontekstu u kojem su se prodavatelj i kupac sporazumjeli da cijenom nekretnina nisu obuhvaćeni troškovi transakcija povezanih s katastrom?

                  4.

                  U smislu Direktive 2006/112, treba li administrativne troškove u pogledu isporučenih nekretnina u odnosu na koje kupac ima obveznopravni zahtjev u vezi s prodavateljevim budućim prijenosom prava vlasništva, uključujući, ali ne ograničavajući se na troškove prvog upisa u javni registar nekretnina, obvezno snositi prodavatelj? Ili te troškove, na temelju sporazuma stranaka, može snositi kupac ili bilo koja strana pravnog posla, pri čemu se takvom subjektu priznaje pravo na odbitak PDV-a?

         (1)  Direktiva Vijeća 2006/112/EZ o zajedničkom sustavu poreza na dodanu vrijednost (SL 2006., L 347, str. 1.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 9., svezak 1., str. 120.)


title: Predmet C-718/18: Tužba podnesena 16. studenoga 2018. – Europska komisija protiv Savezne Republike Njemačke

text:
               11.2.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 54/6

      Tužba podnesena 16. studenoga 2018. – Europska komisija protiv Savezne Republike Njemačke
      (Predmet C-718/18)
      (2019/C 54/09)
      Jezik postupka: njemački

         Stranke

         Tužitelj: Europska komisija (zastupnici: M. Noll-Ehlers, O. Beynet, agenti)

         Tuženik: Savezna Republika Njemačka

         Tužbeni zahtjevi

      Tužitelj od Suda zahtijeva da

                  1.

                  Utvrdi da je Savezna Republika Njemačka povrijedila svoje obveze iz Direktive 2009/72/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 13. srpnja 2009. o zajedničkim pravilima za unutarnje tržište električne energije i stavljanju izvan snage Direktive 2003/54/EZ (1), i Direktive 2009/73/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 13. srpnja 2009. o zajedničkim pravilima za unutarnje tržište prirodnog plina i stavljanju izvan snage Direktive 2003/55/EZ (2), na način da nije ispravno prenijela

                              —

                              članak 2. točku 21. Direktive 2009/72/EZ, i članak 2. točku 20. Direktive 2009/73/EZ;

                              —

                              članak 19. stavak 3. u vezi s člankom 19. stavkom 8. Direktive 2009/72/EZ i 2009/73/EZ;

                              —

                              članak 19. stavak 5. Direktive 2009/72/EZ i 2009/73/EZ;

                              —

                              članak 37. stavak 1. točku (a) i stavak 6. točke (a) i (b) Direktive 2009/72/EZ, te članak 41. stavak 1. točku (a) i stavak 6. točke (a) i (b) Direktive 2009/73/EZ;

                  2.

                  Tuženiku naloži snošenje troškova postupka.

         Tužbeni razlozi i glavni argumenti

      Tužba se odnosi na manjkavi prijenos Direktiva 2009/72 i 2009/73 o unutarnjem tržištu električne energije i prirodnog plina u Njemačkoj Zakonom o energetskom sektoru (EnWG). Prema mišljenju Komisije, prijenos putem EnWG bio je nedovoljan u četiri aspekta. Najprije je definicija vertikalno integriranih poduzeća, koja određuje koja poduzeća potpadaju pod odredbe o razdvajanju, u njemačko pravo prenesena samo ograničeno. Kao drugo, propisi o razdoblju mirovanja prilikom promjene zaposlenja unutar vertikalno integriranog poduzeća nisu u potpunosti preneseni. Kao treće, odredbe koje zabranjuju postojanje interesa ili financijskih koristi od vertikalno integriranih društava prenesene su samo ograničeno. Konačno, dodjela nadležnosti u EnWG povrjeđuje isključive nadležnosti nacionalnog regulatornog tijela kako su predviđene direktivama.
      Prema mišljenju Komisije to predstavlja povredu članka 2. točke 21. Direktive 2009/72/EZ i članka 2. točke 20. Direktive 2009/73/EZ, članka19. stavka 3. u vezi s člankom 19. stavkom 8. Direktiva 2009/72/EZ i 2009/73/EZ, članka 19. stavka 5. Direktive 2009/72/EZ i 2009/73/EZ, kao i članka 37. stavka 1. točke (a) i stavka 6. točaka (a) i (b) Direktive 2009/72/EZ, i članka 41. stavka 1. točke (a) i stavka 6. točaka (a) i (b) Direktive 2009/73/EZ.

         (1)  SL 2009, L 211, str. 55. (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 12., svezak 4., str.29.)

         (2)  SL 2009, L 211, str. 94. (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 12., svezak 5., str.39.)


title: Predmet C-720/18: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 16. studenoga 2018. uputio Oberlandesgericht Düsseldorf (Njemačka) – Ferrari S.p.A. protiv DU

text:
               11.2.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 54/7

      Zahtjev za prethodnu odluku koji je 16. studenoga 2018. uputio Oberlandesgericht Düsseldorf (Njemačka) – Ferrari S.p.A. protiv DU
      (Predmet C-720/18)
      (2019/C 54/10)
      Jezik postupka: njemački

         Sud koji je uputio zahtjev

      Oberlandesgericht Düsseldorf

         Stranke glavnog postupka

         Tužitelj: Ferrari S.p.A.

         Tuženik: DU

         Prethodna pitanja

                  1.

                  Treba li se ocjena je li uporaba po vrsti i opsegu stvarna u smislu članka 12. stavka 1. Direktive 2008/95/EZ (1) u slučaju žiga koji je registriran za široku kategoriju proizvoda – u ovom slučaju: kopnena vozila, osobito automobili i njihovi dijelovi –, ali se stvarno koristi samo u određenom tržišnom segmentu – u ovom slučaju: luksuzni sportski automobili i njihovi dijelovi – temeljiti na ukupnom tržištu za registriranu kategoriju proizvoda ili se može temeljiti samo na određenom tržišnom segmentu? Ako je uporaba u određenom tržišnom segmentu dovoljna, treba li se u postupku opoziva žig zadržati za taj tržišni segment?

                  2.

                  Predstavlja li prodaja rabljenih proizvoda, koje je nositelj žiga već stavio na tržište u Europskom gospodarskom prostoru, nositeljevu uporabu žiga u smislu članka 12. stavka 1. Direktive 2008/95/EZ?

                  3.

                  Koristi li se žig, koji nije registriran samo za proizvod nego i za dijelove tog proizvoda, na način da se očuvaju stečena prava i kada se proizvod više ne prodaje, ali se prodaje pribor i rezervni dijelovi koji su označeni tim žigom za proizvode koji su prodavani u prošlosti i koji su označeni tim žigom?

                  4.

                  Treba li se prilikom ocjene o tome postoji li stvarna uporaba uzeti u obzir nudi li nositelj žiga određene usluge za već prodane proizvode bez korištenja žiga?

                  5.

                  Treba li se pri ispitivanju uporabe žiga u državi članici (u ovom slučaju: Njemačkoj) u smislu članka 12. stavka 1. Direktive 2008/95/EZ u skladu s člankom 5. Konvencije između Švicarske i Njemačke o recipročnoj zaštiti patenata, dizajna i žigova od 13. travnja 1892. uzeti u obzir i uporaba žiga u Švicarskoj?

                  6.

                  Je li u skladu s Direktivom 2008/95/EZ da se nositelju žiga, koji zbog opoziva žiga mora sudjelovati, nameće opsežan teret navođenja o uporabi žiga, ali da se rizik nedokazivosti nameće tužitelju koji je zahtijevao opoziv žiga?

         (1)  Direktiva 2008/95/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 22. listopada 2008. o usklađivanju zakonodavstava država članica o žigovima; SL 2008., L 299, str. 25. (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 17., svezak 2., str. 149.)


title: Predmet C-721/18: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 16. studenoga 2018. uputio Oberlandesgericht Düsseldorf (Njemačka) – Ferrari S.p.A. protiv DU

text:
               11.2.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 54/8

      Zahtjev za prethodnu odluku koji je 16. studenoga 2018. uputio Oberlandesgericht Düsseldorf (Njemačka) – Ferrari S.p.A. protiv DU
      (Predmet C-721/18)
      (2019/C 54/11)
      Jezik postupka: njemački

         Sud koji je uputio zahtjev

      Oberlandesgericht Düsseldorf

         Stranke glavnog postupka

         Tužitelj: Ferrari S.p.A

         Tuženik: DU

         Prethodna pitanja

                  1.

                  Treba li se ocjena je li uporaba po vrsti i opsegu stvarna u smislu članka 12. stavka 1. Direktive 2008/95/EZ (1) u slučaju žiga koji je registriran za široku kategoriju proizvoda – u ovom slučaju: kopnena vozila, osobito automobili i njihovi dijelovi –, ali se stvarno koristi samo u određenom tržišnom segmentu – u ovom slučaju: luksuzni sportski automobili i njihovi dijelovi – temeljiti na ukupnom tržištu za registriranu kategoriju proizvoda ili se može temeljiti samo na određenom tržišnom segmentu? Ako je uporaba u određenom tržišnom segmentu dovoljna, treba li se u postupku opoziva žig zadržati za taj tržišni segment?

                  2.

                  Predstavlja li prodaja rabljenih proizvoda, koje je nositelj žiga već stavio na tržište u Europskom gospodarskom prostoru, nositeljevu uporabu žiga u smislu članka 12. stavka 1. Direktive 2008/95/EZ?

                  3.

                  Koristi li se žig, koji nije registriran samo za proizvod nego i za dijelove tog proizvoda, na način da se očuvaju stečena prava i kada se proizvod više ne prodaje, ali se prodaje pribor i rezervni dijelovi koji su označeni tim žigom za proizvode koji su prodavani u prošlosti i koji su označeni tim žigom?

                  4.

                  Treba li se prilikom ocjene o tome postoji li stvarna uporaba uzeti u obzir nudi li nositelj žiga određene usluge za već prodane proizvode bez korištenja žiga?

                  5.

                  Treba li se pri ispitivanju uporabe žiga u državi članici (u ovom slučaju: Njemačkoj) u smislu članka 12. stavka 1. Direktive 2008/95/EZ u skladu s člankom 5. Konvencije između Švicarske i Njemačke o recipročnoj zaštiti patenata, dizajna i žigova od 13. travnja 1892. uzeti u obzir i uporaba žiga u Švicarskoj?

                  6.

                  Je li u skladu s Direktivom 2008/95/EZ da se nositelju žiga, koji zbog opoziva žiga mora sudjelovati, nameće opsežan teret navođenja o uporabi žiga, ali da se rizik nedokazivosti nameće tužitelju koji je zahtijevao opoziv žiga?

         (1)  Direktiva 2008/95/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 22. listopada 2008. o usklađivanju zakonodavstava država članica o žigovima; SL 2008., L 299, str. 25. (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 17., svezak 2., str. 149.)


title: Predmet C-743/18: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 28. studenoga 2018. uputio Rēzeknes tiesa (Latvija) – Elme Messer Metalurgs protiv Latvijas Investīciju un attīstības aģentūra

text:
               11.2.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 54/9

      Zahtjev za prethodnu odluku koji je 28. studenoga 2018. uputio Rēzeknes tiesa (Latvija) – Elme Messer Metalurgs protiv Latvijas Investīciju un attīstības aģentūra
      (Predmet C-743/18)
      (2019/C 54/12)
      Jezik postupka: latvijski

         Sud koji je uputio zahtjev

      Rēzeknes tiesa

         Stranke glavnog postupka

         Tužitelj: SIA Elme Messer Metalurgs

         Tuženik: Latvijas Investīciju un attīstības aģentūra

         Prethodno pitanje

      Treba li članak 2. točku 7. Uredbe Vijeća br. 1083/2006 (1) tumačiti na način da situaciju u kojoj korisnik bespovratnih sredstava ne može ostvariti predviđenu razinu prihoda za odgovarajuće razdoblje jer je tijekom tog razdoblja došlo do insolventnosti odnosno do prestanka poslovanja njegovog jedinog poslovnog partnera valja smatrati djelovanjem ili propustom gospodarskog subjekta (korisnika bespovratnih sredstava) koje dovodi ili može dovesti do štete za proračun Europske unije?

         (1)  Uredba Vijeća (EZ) br. 1083/2006 od 11. lipnja 2006. o utvrđivanju općih odredaba o Europskom fondu za regionalni razvoj, Europskom socijalnom fondu i Kohezijskom fondu i stavljanju izvan snage Uredbe (EZ) br. 1260/1999 (SL 2006., L 210, str. 25.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 14., svezak 2., str. 120.)


title: Predmet C-746/18: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 29. studenoga 2018. uputio Riigikohus (Estonija) – H. K. protiv Prokuratuur

text:
               11.2.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 54/10

      Zahtjev za prethodnu odluku koji je 29. studenoga 2018. uputio Riigikohus (Estonija) – H. K. protiv Prokuratuur
      (Predmet C-746/18)
      (2019/C 54/13)
      Jezik postupka: estonski

         Sud koji je uputio zahtjev

      Riigikohus

         Stranke glavnog postupka

         Žalitelj u kasacijskom postupku: H. K.

         Druga stranka u postupku: Prokuratuur

         Prethodna pitanja

                  1.

                  Treba li članak 15. stavak 1. Direktive 2002/58/EZ (1) Europskog parlamenta i Vijeća od 12. srpnja 2002. u vezi s člancima 7., 8., 11. i člankom 52. stavkom 1. Povelje Europske unije o temeljnim pravima tumačiti na način da pristup državnih tijela podacima na temelju kojih se može utvrditi polazište i odredište, datum, vrijeme i trajanje, vrsta komunikacijske usluge, upotrijebljena terminalna oprema, lokacija upotrebe mobilne terminalne opreme u odnosu na telefonsku ili mobilnu telefonsku komunikaciju okrivljenika u okviru kaznenog postupka čini tako ozbiljno zadiranje u temeljna prava zajamčena navedenim člancima Povelje da se taj pristup u području sprečavanja, istrage, otkrivanja i progona kaznenih djela mora ograničiti na borbu protiv teških kaznenih djela, neovisno o razdoblju na koje se odnose pohranjeni podaci koji su dostupni državnim tijelima?

                  2.

                  Treba li na temelju načela proporcionalnosti u skladu s presudom Suda od 2. listopada 2018. u predmetu C-207/16, točkama 55. do 57., članak 15. stavak 1. Direktive 2002/58/EZ tumačiti na način da se, ako količina podataka dostupnih državnim tijelima koja su navedena u prvom prethodnom pitanju nije velika (i u pogledu vrste podataka i njihova vremenskog okvira), posljedično zadiranje u temeljna prava može općenito opravdati ciljem sprečavanja, istrage, otkrivanja i progona kaznenih djela te da kaznena djela protiv kojih se bori takvim zadiranjem moraju biti razmjerno teža što je količina podataka dostupnih državnim tijelima veća?

                  3.

                  Znači li zahtjev da se pristup nadležnih državnih tijela podacima mora podvrgnuti prethodnom nadzoru suda ili neovisnog upravnog tijela, koji je naveden u točki 2. izreke presude Suda od 21. prosinca 2016. u spojenim predmetima C-203/15 i C-698/15, da se članak 15. stavak 1. Direktive 2002/58/EZ treba tumačiti na način da se neovisnim upravnim tijelom može smatrati državno odvjetništvo, koje vodi istragu i koje je prema zakonu dužno neovisno postupati, a vezano je isključivo zakonom te koje tijekom istrage ispituje i otegotne i olakotne okolnosti u odnosu na optuženika, ali naknadno u sudskom postupku zastupa optužnicu?

         (1)  Direktiva 2002/58/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 12. srpnja 2002. o obradi osobnih podataka i zaštiti privatnosti u području elektroničkih komunikacija (Direktiva o privatnosti i elektroničkim komunikacijama) (SL 2002., L 201, str. 37.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 13., svezak 52., str. 111.).


title: Predmet C-752/18: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 3. prosinca 2018. uputio Bayerischer Verwaltungsgerichtshof (Njemačka) – Deutsche Umwelthilfe e.V. protiv Freistaat Bayern

text:
               11.2.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 54/11

      Zahtjev za prethodnu odluku koji je 3. prosinca 2018. uputio Bayerischer Verwaltungsgerichtshof (Njemačka) – Deutsche Umwelthilfe e.V. protiv Freistaat Bayern
      (Predmet C-752/18)
      (2019/C 54/14)
      Jezik postupka: njemački

         Sud koji je uputio zahtjev

      Bayerischer Verwaltungsgerichtshof

         Stranke glavnog postupka

         Tužitelj: Deutsche Umwelthilfe e.V.

         Tuženik: Freistaat Bayern

         Prethodna pitanja

      Treba li

                  1.

                  obvezu iz članka 4. stavka 3. drugog podstavka Ugovora o Europskoj uniji (u daljnjem tekstu: UEU), u skladu s kojom države članice trebaju poduzeti sve odgovarajuće mjere kako bi osigurale ispunjavanje obveza koje proizlaze iz Ugovorâ ili akata institucija Unije,

                  2.

                  načelo učinkovite provedbe prava Unije od strane država članica koje se, među ostalim, predviđa člankom 197. stavkom 1. Ugovora o funkcioniranju Europske unije (u daljnjem tekstu: UFEU),

                  3.

                  pravo na djelotvoran pravni lijek koje je zajamčeno člankom 47. stavkom 1. Povelje Europske unije o temeljnim pravima,

                  4.

                  obvezu država ugovornica da osiguraju djelotvorne pravne lijekove u pitanjima okoliša, koja proizlazi iz članka 9. stavka 4. prve rečenice Konvencije o pristupu informacijama, sudjelovanju javnosti u odlučivanju i pristupu pravosuđu u pitanjima okoliša (Aarhuška konvencija),

                  5.

                  obvezu država članica utvrđenu člankom 19. stavkom 1. drugim podstavkom UEU-a da osiguraju učinkovitu pravnu zaštitu u područjima obuhvaćenima pravom Unije,

            tumačiti na način da njemački sud ima pravo, i po potrebi čak dužnost, odrediti kaznu zatvora dužnosnicima njemačke savezne zemlje, kako bi na taj način osigurao da savezna zemlja ispuni svoju obvezu ažuriranja plana za kvalitetu zraka u smislu članka 23. Direktive 2008/50/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 21. svibnja 2008. o kvaliteti zraka i čišćem zraku za Europu (SL 2008., L 152, str. 1.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 15., svezak 29., str. 169.) određenim minimalnim sadržajem ako je ta savezna zemlja pravomoćno osuđena na provedbu ažuriranja tim minimalnim sadržajem i ako

                  —

                  nekoliko prijetnji izricanjem novčanih kazni i određivanja novčanih kazni saveznoj zemlji nisu imali učinka,

                  —

                  prijetnje izricanja novčanih kazni i određivanja novčanih kazni nemaju nikakvog značajnog učinka ni u slučaju iznosa viših od iznosa dotadašnjih prijetnji i određivanja jer podmirenje novčanih kazni pravomoćno osuđene savezne zemlje nije povezano s financijskim gubicima, nego je u tom pogledu samo riječ o prijenosu određenog iznosa iz jednog mjesta knjiženja u državnom proračunu na drugo mjesto knjiženja u državnom proračunu,

                  —

                  je pravomoćno osuđena savezna zemlja u odnosu na sudove i u odnosu na javnost, među ostalim, preko svojeg najvišeg političkog dužnosnika u odnosu na parlament utvrdila da neće ispuniti obveze koje nalaže sud u pogledu planova za kvalitetu zraka,

                  —

                  se nacionalnim pravom u načelu predviđa obveza kazne zatvora u svrhu izvršenja sudskih odluka, ali se primjeni relevantne odredbe na situaciju o kojoj je riječ u predmetnom slučaju protivi sudska praksa Saveznog ustavnog suda, te se

                  —

                  nacionalnim pravom za situaciju o kojoj je riječ u predmetnom slučaju ne stavljaju na raspolaganje prisilna sredstva koja su učinkovitija od prijetnji novčanim kaznama i određivanja novčanih kazni, ali i manje invazivna od kazne zatvora, te primjena takvih prisilnih sredstava u načelu ne dolazi u obzir?


title: Predmet C-769/18: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 7. prosinca 2018. uputio Cour de cassation (Francuska) – Caisse d’assurance retraite et de la santé au travail d’Alsace-Moselle protiv SJ i Ministre chargé de la Sécurité sociale

text:
               11.2.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 54/13

      Zahtjev za prethodnu odluku koji je 7. prosinca 2018. uputio Cour de cassation (Francuska) – Caisse d’assurance retraite et de la santé au travail d’Alsace-Moselle protiv SJ i Ministre chargé de la Sécurité sociale
      (Predmet C-769/18)
      (2019/C 54/17)
      Jezik postupka: francuski

         Sud koji je uputio zahtjev

      Cour de cassation

         Stranke glavnog postupka

         Tužitelj: Caisse d’assurance retraite et de la santé au travail d’Alsace-Moselle

         Tuženici: SJ, Ministre chargé de la Sécurité sociale

         Prethodna pitanja

                  1.

                  Je li pomoć za ublažavanje tereta hendikepa predviđena člankom 35.a iz osme knjige Sozialgesetzbucha (njemački Socijalni zakonik), obuhvaćena materijalnim područjem primjene Uredbe br. 883/2004 (1)?

                  2.

                  U slučaju potvrdnog odgovora, jesu li naknada za obrazovanje hendikepiranog djeteta, dodatak na tu naknadu ili, umjesto toga, kompenzacijsko davanje za hendikepiranost, s jedne strane, i pomoć za integraciju hendikepirane djece i adolescenata predviđena člankom 35.a iz osme knjige Sozialgesetzbucha (njemački Socijalni zakonik), s druge strane, istovjetni u smislu članka 5. točke (a) Uredbe br. 883/2004, imajući u vidu cilj članka L. 351-4-1 francuskog Zakonika o sustavu socijalne sigurnosti koji predviđa uzimanje u obzir troškova povezanih s obrazovanjem hendikepiranog djeteta prilikom određivanja trajanja staža osiguranja za ostvarivanje prava na isplatu mirovine?

         (1)  Uredba (EZ) br. 883/2004 Europskog parlamenta i Vijeća od 29. travnja 2004. o koordinaciji sustava socijalne sigurnosti (SL L 166, str. 1) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 5., svezak 3., str. 160.)


title: Predmet C-782/18: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 13. prosinca 2018. uputio tribunal d’instance Épinal (Francuska) – Cofidis protiv YP

text:
               11.2.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 54/15

      Zahtjev za prethodnu odluku koji je 13. prosinca 2018. uputio tribunal d’instance Épinal (Francuska) – Cofidis protiv YP
      (Predmet C-782/18)
      (2019/C 54/19)
      Jezik postupka: francuski

         Sud koji je uputio zahtjev

      Tribunal d’instance Épinal

         Stranke glavnog postupka

         Tužitelj: Cofidis

         Tuženik: YP

         Prethodno pitanje

      Protivi li se zaštiti koju Direktiva 2008/48/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 23. travnja 2008. o ugovorima o potrošačkim kreditima i stavljanju izvan snage Direktive Vijeća 87/102/EEZ (1) jamči potrošačima, nacionalna odredba koja, u slučaju kad trgovac podnese tužbu protiv potrošača na temelju ugovora o kreditu sklopljenog među njima, nacionalnom sudu zabranjuje da se nakon proteka petogodišnjeg roka zastare koji teče od sklapanja ugovora, pozove i sankcionira, po službenoj dužnosti ili po prigovoru potrošača, na povredu odredbi o obvezi provjere kreditne sposobnosti potrošača iz članka 8. te direktive, odredbi o informacijama koje moraju jasno i sažeto biti navedene u ugovoru o kreditu iz članka 10. i sljedećih te direktive i, općenito, svih odredbi iz te direktive kojima se štite potrošači?

         (1)  SL L 133, str. 66.


title: Predmet C-784/18 P: Žalba koju je 12. prosinca 2018. podnio Mellifera eV, Vereinigung für wesensgemäße Bienenhaltung protiv presude Općeg suda (peto vijeće) od 27. rujna 2018. u predmetu T-12/17, Mellifera e. V. protiv Europske komisije

text:
               11.2.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 54/15

      Žalba koju je 12. prosinca 2018. podnio Mellifera eV, Vereinigung für wesensgemäße Bienenhaltung protiv presude Općeg suda (peto vijeće) od 27. rujna 2018. u predmetu T-12/17, Mellifera e. V. protiv Europske komisije
      (Predmet C-784/18 P)
      (2019/C 54/20)
      Jezik postupka: njemački

         Stranke

         Žalitelj: Mellifera eV, Vereinigung für wesensgemäße Bienenhaltung (zastupnik: A. Willand, odvjetnik)

         Druga stranka u postupku: Europska komisija

         Zahtjevi

      Žalitelj od Suda zahtjeva da

                  1.

                  Ukine presudu Općeg suda od 27. rujna 2018., Mellifera e. V. / Europska Komisija, T-12/17 u dijelu u kojem je Opći sud odbio točku 1. žaliteljevog tužbenog zahtjeva (t. 18. alineja 1. pobijane presude) – poništenje tuženikove Odluke od 8. studenoga 2016., Ares(2016)6306335 – i naložio žalitelju snošenje troškova;

                  2.

                  Proglasi ništavom tuženikovu odluku opisanu u točki 1.;

                  3.

                  Naloži tuženiku snošenje troškova postupka.

         Žalbeni razlozi i glavni argumenti

      Žalitelj se u prilog svojoj žalbi poziva na dva žalbena razloga.

         Prvi žalbeni razlog: povreda članka 10. stavka 1. u vezi s člankom 2. stavkom 1. točkom (g) Uredbe (EZ) br. 1367/2006 (1), i Aarhuškom konvencijom.
      Suprotno mišljenju Općeg suda, produljenje odobrenja za djelatnu tvar glifosat jest upravni akt koji se može preispitati u postupku na temelju članka 10. stavka 1. Uredbe br. 1367/2006., Činjenični element iz članka 2. stavka 1. točke (g) Uredbe (EZ) br. 1367/2006 se osobito prema svojem tekstu i svrsi odnosi na materijalno područje primjene, a ne na broj odnosno određenost osoba na koje se ta odredba odnosi.

         Drugi žalbeni razlog: povreda načela tumačenja sekundarnog prava EU-a u skladu s međunarodnim sporazumima.
      Opći sud je povrijedio načelo tumačenja u najvećoj mogućoj mjeri u skladu s međunarodnim pravom, jer nije tumačio članak 10. u vezi s člankom 2. stavkom 1. točkom (g) Uredbe (EZ) br. 1367/2006 u skladu s Aarhuškom konvencijom, iako bi to bilo u skladu s tekstom i svrhom relevantnog zakonodavstva Unije iz Uredbe (EZ) br. 1367/2006.

         (1)  Uredba (EZ) br. 1367/2006 Europskog parlamenta i Vijeća od 6. rujna 2006. o primjeni odredaba Aarhuške konvencije o pristupu informacijama, sudjelovanju javnosti u odlučivanju i pristupu pravosuđu u pitanjima okoliša na institucije i tijela Zajednice (SL L 264, str. 13.) (SL, posebno uzdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 15., svezak 20., str. 29.)


title: Predmet C-586/17: Rješenje predsjednika Suda od 15. studenoga 2018. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Raad van State – Nizozemska) – Staatssecretaris van Veiligheid en Justitie protiv D, I protiv Staatssecretaris van Veiligheid en Justitie

text:
               11.2.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 54/16

      Rješenje predsjednika Suda od 15. studenoga 2018. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Raad van State – Nizozemska) – Staatssecretaris van Veiligheid en Justitie protiv D, I protiv Staatssecretaris van Veiligheid en Justitie
      (Predmet C-586/17) (1)

      (2019/C 54/21)
      Jezik postupka: nizozemski
      Predsjednik Suda odredio je brisanje predmeta.

         (1)  SL C 5, 8. 1. 2018.


title: Predmet C-593/17: Rješenje predsjednika Suda od 16. listopada 2018. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Finanzgericht Hamburg – Njemačka) – Kreyenhop & Kluge GmbH & Co. KG protiv Hauptzollamt Hannover

text:
               11.2.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 54/16

      Rješenje predsjednika Suda od 16. listopada 2018. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Finanzgericht Hamburg – Njemačka) – Kreyenhop & Kluge GmbH & Co. KG protiv Hauptzollamt Hannover
      (Predmet C-593/17) (1)

      (2019/C 54/22)
      Jezik postupka: njemački
      Predsjednik Suda odredio je brisanje predmeta.

         (1)  SL C 32, 29. 1. 2018.


title: Predmet C-678/17: Rješenje predsjednika Suda od 8. studenoga 2018. – Europska komisija protiv Irske

text:
               11.2.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 54/17

      Rješenje predsjednika Suda od 8. studenoga 2018. – Europska komisija protiv Irske
      (Predmet C-678/17) (1)

      (2019/C 54/23)
      Jezik postupka: engleski
      Predsjednik Suda odredio je brisanje predmeta.

         (1)  SL C 22, 22. 1. 2018.


title: Predmet C-730/17: Rješenje predsjednika Suda od 7. studenoga 2018. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Tribunal de première instance francophone de Bruxelles – Belgija) – Edward Reich, Debora Lieber, Ella Reich, Ezra Bernard Reich, Zoe Reich protiv Koninklijke Luchtvaart Maatschappij NV

text:
               11.2.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 54/17

      Rješenje predsjednika Suda od 7. studenoga 2018. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Tribunal de première instance francophone de Bruxelles – Belgija) – Edward Reich, Debora Lieber, Ella Reich, Ezra Bernard Reich, Zoe Reich protiv Koninklijke Luchtvaart Maatschappij NV
      (Predmet C-730/17) (1)

      (2019/C 54/24)
      Jezik postupka: francuski
      Predsjednik Suda odredio je brisanje predmeta.

         (1)  SL C 104, 19. 3. 2018.


title: Predmet C-135/18: Rješenje predsjednika Suda od 26. listopada 2018. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Bundesgerichtshof – Njemačka) – Logistik XXL GmbH protiv CMR Transport & Logistik, uz sudjelovanje: Rudolph Spedition und Logistik GmbH

text:
               11.2.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 54/17

      Rješenje predsjednika Suda od 26. listopada 2018. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Bundesgerichtshof – Njemačka) – Logistik XXL GmbH protiv CMR Transport & Logistik, uz sudjelovanje: Rudolph Spedition und Logistik GmbH
      (Predmet C-135/18) (1)

      (2019/C 54/25)
      Jezik postupka: njemački
      Predsjednik Suda odredio je brisanje predmeta.

         (1)  SL C 190, 4. 6. 2018.


title: Predmet C-191/18: Rješenje predsjednika Suda od 26. listopada 2018. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Supreme Court – Irska) – KN protiv Minister for Justice and Equality

text:
               11.2.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 54/17

      Rješenje predsjednika Suda od 26. listopada 2018. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Supreme Court – Irska) – KN protiv Minister for Justice and Equality
      (Predmet C-191/18) (1)

      (2019/C 54/26)
      Jezik postupka: engleski
      Predsjednik Suda odredio je brisanje predmeta.

         (1)  SL C 190, 4. 6. 2018.


title: Predmet C-227/18: Rješenje predsjednika Suda od 8. studenoga 2018. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Budai Központi Kerületi Bíróság – Mađarska) – VE protiv WD

text:
               11.2.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 54/18

      Rješenje predsjednika Suda od 8. studenoga 2018. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Budai Központi Kerületi Bíróság – Mađarska) – VE protiv WD
      (Predmet C-227/18) (1)

      (2019/C 54/27)
      Jezik postupka: mađarski
      Predsjednik sedmog vijeća odredio je brisanje predmeta.

         (1)  SL C 231, 2. 7. 2018.


title: Predmet C-232/18: Rješenje predsjednika Suda od 22. studenoga 2018. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputila Audiencia Provincial de Almería – Španjolska) – Banco Popular Español SA protiv Maríje Ángeles Díaz Sorije, Miguela Ángela Góngore Gómeza, Joséa Antonija Sáncheza Gonzáleza, Dolores Maríje del Águila Andújar

text:
               11.2.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 54/18

      Rješenje predsjednika Suda od 22. studenoga 2018. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputila Audiencia Provincial de Almería – Španjolska) – Banco Popular Español SA protiv Maríje Ángeles Díaz Sorije, Miguela Ángela Góngore Gómeza, Joséa Antonija Sáncheza Gonzáleza, Dolores Maríje del Águila Andújar
      (Predmet C-232/18) (1)

      (2019/C 54/28)
      Jezik postupka: španjolski
      Predsjednik Suda odredio je brisanje predmeta.

         (1)  SL C 240, 9. 7. 2018.


title: Predmet C-279/18: Rješenje predsjednika Suda od 15. studenoga 2018. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Juzgado de lo Social n° 33 de Barcelona – Španjolska) – Magdalena Molina Rodríguez protiv Servicio Público de Empleo Estatal (SEPE)

text:
               11.2.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 54/18

      Rješenje predsjednika Suda od 15. studenoga 2018. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Juzgado de lo Social no 33 de Barcelona – Španjolska) – Magdalena Molina Rodríguez protiv Servicio Público de Empleo Estatal (SEPE)
      (Predmet C-279/18) (1)

      (2019/C 54/29)
      Jezik postupka: španjolski
      Predsjednik Suda odredio je brisanje predmeta.

         (1)  SL C 259, 23. 7. 2018.


title: Predmet C-289/18: Rješenje predsjednika Suda od 26. listopada 2018. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Handelsgericht Wien – Austrija) – KAMU Passenger & IT Services GmbH protiv Türk Hava Yollari A.O. – T.H.Y. Turkish Airlines

text:
               11.2.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 54/18

      Rješenje predsjednika Suda od 26. listopada 2018. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Handelsgericht Wien – Austrija) – KAMU Passenger & IT Services GmbH protiv Türk Hava Yollari A.O. – T.H.Y. Turkish Airlines
      (Predmet C-289/18) (1)

      (2019/C 54/30)
      Jezik postupka: njemački
      Predsjednik Suda odredio je brisanje predmeta.

         (1)  SL C 285, 13. 8. 2018.


title: Predmet C-466/18: Rješenje predsjednika Suda od 7. studenoga 2018. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Landesgericht Linz – Austrija) – DS protiv Porsche Inter Auto GmbH & Co KG

text:
               11.2.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 54/19

      Rješenje predsjednika Suda od 7. studenoga 2018. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Landesgericht Linz – Austrija) – DS protiv Porsche Inter Auto GmbH & Co KG
      (Predmet C-466/18) (1)

      (2019/C 54/31)
      Jezik postupka: njemački
      Predsjednik Suda odredio je brisanje predmeta.

         (1)  SL C 408, 12. 11. 2018.


title: Predmet C-526/18: Rješenje predsjednika šestoga vijeća Suda od 23. listopada 2018. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Förvaltningsrätten i Göteborg – Švedska) – AA protiv Migrationsverket

text:
               11.2.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 54/19

      Rješenje predsjednika šestoga vijeća Suda od 23. listopada 2018. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Förvaltningsrätten i Göteborg – Švedska) – AA protiv Migrationsverket
      (Predmet C-526/18) (1)

      (2019/C 54/32)
      Jezik postupka: švedski
      Predsjednik šestoga vijeća odredio je brisanje predmeta.

         (1)  SL C 381, 22. 10. 2018.