title: Predmet C-303/14: Presuda Suda (šesto vijeće) od 25. lipnja 2015. – Europska komisija protiv Republike Poljske (Povreda obveze države članice — Uredba (EZ) br. 842/2006 — Osposobljavanje i certifikacija — Obveza priopćavanja — Kazne — Uredbe (EZ) br. 303/2008, (EZ) br. 304/2008, (EZ) br. 305/2008, (EZ) br. 306/2008, (EZ) br. 307/2008 i (EZ) br. 308/2008)

text:
               24.8.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 279/16

         Presuda Suda (šesto vijeće) od 25. lipnja 2015. – Europska komisija protiv Republike Poljske
   (Predmet C-303/14) (1)

   ((Povreda obveze države članice - Uredba (EZ) br. 842/2006 - Osposobljavanje i certifikacija - Obveza priopćavanja - Kazne - Uredbe (EZ) br. 303/2008, (EZ) br. 304/2008, (EZ) br. 305/2008, (EZ) br. 306/2008, (EZ) br. 307/2008 i (EZ) br. 308/2008))
   (2015/C 279/19)
   Jezik postupka: poljski

      Stranke

      Tužitelj: Europska komisija (zastupnici: K. Mifsud-Bonnici i K. Herrmann, agenti)

      Tuženik: Republika Poljska (zastupnik: B. Majczyna, agent)

      Izreka

               1.

               Ne priopćivši Europskoj komisiji potrebne informacije o tijelima za certifikaciju osoblja i poduzeća i o nazivima certifikata za osoblje i poduzeća koja se bave djelatnostima u vezi s određenim fluoriranim stakleničkim plinovima ni nacionalne mjere u vezi s kaznama koje se primjenjuju u slučaju povrede odredaba Uredbe (EZ) br. 842/2006 Europskog parlamenta i Vijeća od 17. svibnja 2006. o određenim fluoriranim stakleničkim plinovima, Republika Poljska povrijedila je svoje obveze iz članka 5. stavka 2. i članka 13. stavka 2. te uredbe, članka 12. stavka 3. Uredbe Komisije (EZ) br. 303/2008 od 2. travnja 2008. o utvrđivanju, u skladu s Uredbom br. 842/2006, minimalnih zahtjeva i uvjeta za uzajamno priznavanje certifikacije poduzeća i osoblja u pogledu nepokretne rashladne i klimatizacijske opreme i dizalica topline koji sadrže određene fluorirane stakleničke plinove, članka 12. stavka 3. Uredbe Komisije (EZ) br. 304/2008 od 2. travnja 2008. o utvrđivanju, u skladu s Uredbom br. 842/2006, minimalnih zahtjeva i uvjeta za uzajamno priznavanje certifikacije poduzeća i osoblja u pogledu nepokretnih protupožarnih sustava i vatrogasnih aparata koji sadrže određene fluorirane stakleničke plinove, članka 7. stavka 1. Uredbe Komisije (EZ) br. 305/2008 od 2. travnja 2008. o utvrđivanju, u skladu s Uredbom br. 842/2006, minimalnih zahtjeva i uvjeta za uzajamno priznavanje certifikacije osoblja koje rekuperira određene fluorirane stakleničke plinove iz visokonaponskih sklopnih aparata, članka 6. stavka 1. Uredbe Komisije (EZ) br. 306/2008 od 2. travnja 2008. o utvrđivanju, u skladu s Uredbom br. 842/2006, minimalnih zahtjeva i uvjeta za uzajamno priznavanje certifikacije osoblja koje iz opreme rekuperira otapala na bazi određenih fluoriranih stakleničkih plinova, članka 4. stavka 2. Uredbe Komisije (EZ) br. 307/2008 od 2. travnja 2008. o utvrđivanju, u skladu s Uredbom br. 842/2006, minimalnih zahtjeva za programe osposobljavanja i uvjeta za uzajamno priznavanje potvrda o osposobljavanju za osoblje u pogledu klimatizacijskih sustava u određenim motornim vozilima koji sadrže određene fluorirane stakleničke plinove, te članka 1. Uredbe Komisije (EZ) br. 308/2008 od 2. travnja 2008. o utvrđivanju, u skladu s Uredbom br. 842/2006, formata koji države članice koriste za obavješćivanje o svojim programima osposobljavanja i certifikacije.

               2.

               Nalaže se Republici Poljskoj snošenje troškova.

      (1)  SL C 409, 17. 11. 2014.


title: Predmet T-838/16: Tužba podnesena 30. studenoga 2016. – BP protiv FRA

text:
               6.2.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 38/38

         Tužba podnesena 30. studenoga 2016. – BP protiv FRA
   (Predmet T-838/16)
   (2017/C 038/51)
   Jezik postupka: engleski

      Stranke

      Tužitelj: BP (Beč, Austrija) (zastupnik: E. Lazar, odvjetnik)

      Tuženik: Agencija Europske unije za temeljna prava (FRA)

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

               —

               naloži tuženiku da naknadi imovinsku i neimovinsku štetu koju je tužitelj pretrpio kao posljedicu nepravilnog postupanja i curenja njegovih/njezinih podataka te nekoliko drugih nepravilnosti koje su se dogodile za vrijeme postupka pred tuženikom povodom njegovih/njezinih zahtjevâ za pristup dokumentima na temelju Uredbe br. 1049/2001 i njegovih/njezinih zahtjevâ za pristup informacijama na temelju članka 13. Uredbe 45/2001;

               —

               naloži tuženiku da naknadi imovinsku i neimovinsku štetu koju je tužitelj pretrpio kao posljedicu povredâ više pravila kojima se dodjeljuju prava pojedincima;

               —

               naloži tuženiku da naknadi imovinsku i neimovinsku štetu koju je tužitelj pretrpio zbog tužiteljevih nepravilnih radnji poduzetih u tijeku izvršavanja presude u predmetu T-658/13P;

               —

               naloži tuženiku da naknadi tužitelju neimovinsku štetu;

               —

               naloži tuženiku da naknadi imovinsku štetu;

               —

               naloži tuženiku da naknadi trošak pravne naravi koji je tužitelju nastao zbog korištenja pravnih usluga prije započinjanja sudskog postupka;

               —

               naloži tuženiku da plati zatezne kamate na eventualno dosuđeni iznos;

               —

               naloži tuženiku da plati ukupne troškove čak i ako je tužba odbijena.

      Tužbeni razlozi i glavni argumenti

   U prilog osnovanosti tužbe tužitelj ističe dva tužbena razloga.

               1.

               Prvi tužbeni razlog temelji se na navodnoj povredi pravilâ kojima se dodjeljuju prava pojedincima i koja među ostalim uključuju povredu pravila o zaštiti podataka iz članka 4. stavka 1. Uredbe br. 1049/2001 u vezi s člankom 4. stavkom 4. iste uredbe i s provedbenim pravilima Uredbe 1049/2001, povredi članka 8. Europske konvencije za zaštitu ljudskih prava i temeljnih sloboda (EKLJP), povredi pravilâ o zaštiti podataka iz više članaka Uredbe br. 45/2001 i provedbenih pravila Uredbe 45/2001 te povredi obveze primjene dužne pažnje.

               2.

               Drugi tužbeni razlog temelji se na povredi obveze povjerljivosti koja je dovela do curenja tužiteljevih osobnih podataka trećim osobama i novinarima, te se temelji na zloporabi prava i očitom i ozbiljnom nedostatku dužne pažnje i brige za vrijeme obrade tužiteljevih osobnih podataka.


title: Predmet C-460/15: Presuda Suda (prvo vijeće) od 19. siječnja 2017. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Verwaltungsgericht Berlin – Njemačka) – Schaefer Kalk GmbH & Co. KG protiv Bundesrepublik Deutschland (Zahtjev za prethodnu odluku — Okoliš — Sustav trgovanja emisijskim jedinicama stakleničkih plinova unutar Europske unije — Direktiva 2003/87/EZ — Plan praćenja — Uredba (EU) br. 601/2012 — Članak 49. stavak 1. i točka 10. Priloga IV. — Izračun emisija postrojenja — Oduzimanje prenesenog ugljikova dioksida (CO2) — Isključenje CO2 korištenog u proizvodnji precipitiranog kalcijeva karbonata — Valjanost isključenja)

text:
               6.3.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 70/6

         Presuda Suda (prvo vijeće) od 19. siječnja 2017. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Verwaltungsgericht Berlin – Njemačka) – Schaefer Kalk GmbH & Co. KG protiv Bundesrepublik Deutschland
   (Predmet C-460/15) (1)

   ((Zahtjev za prethodnu odluku - Okoliš - Sustav trgovanja emisijskim jedinicama stakleničkih plinova unutar Europske unije - Direktiva 2003/87/EZ - Plan praćenja - Uredba (EU) br. 601/2012 - Članak 49. stavak 1. i točka 10. Priloga IV. - Izračun emisija postrojenja - Oduzimanje prenesenog ugljikova dioksida (CO2) - Isključenje CO2 korištenog u proizvodnji precipitiranog kalcijeva karbonata - Valjanost isključenja))
   (2017/C 070/08)
   Jezik postupka: njemački

      Sud koji je uputio zahtjev

   Verwaltungsgericht Berlin

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelj: Schaefer Kalk GmbH & Co. KG

      Tuženik: Bundesrepublik Deutschland

      Izreka

   Nevaljane su odredbe članka 49. stavka 1. druge rečenice Uredbe Komisije (EU) br. 601/2012 od 21. lipnja 2012. o praćenju i izvješćivanju o emisijama stakleničkih plinova u skladu s Direktivom 2003/87/EZ Europskog parlamenta i Vijeća i točke 10. pod B njezina Priloga IV. jer u emisije postrojenja za kalcinaciju vapna sustavno ubrajaju ugljikov dioksid (CO2) prenesen u drugo postrojenje radi proizvodnje precipitiranog kalcijeva karbonata, neovisno o tome je li taj ugljikov dioksid ispušten u atmosferu ili nije.

      (1)  SL C 389, 23. 11. 2015.


title: Spojeni predmeti C-97/13 i C-214/13: Rješenje Suda (veliko vijeće) od 3. veljače 2014. (zahtjev za prethodnu odluku Tribunalul Sibiu, Curtea de Apel Bucureşti – Rumunjska) – Silvia Georgiana Câmpean protiv Administraţia Finanţelor Publice a Municipiului Mediaş, Administraţia Fondului pentru Mediu (C-97/13), Administraţia Finanţelor Publice a Municipiului Alexandria protiv George Ciocoiu (C-214/13) (Zahtjev za prethodnu odluku — Unutarnji porezi — Članak 110. UFEU-a — Porez na onečišćenje koji se plaća na motorna vozila prilikom njihovej prve registracije — Porezna neutralnost između uvezenih rabljenih motornih vozila i sličnih vozila koja se već nalaze na nacionalnom tržištu)

text:
               10.6.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 175/16

         Rješenje Suda (veliko vijeće) od 3. veljače 2014. (zahtjev za prethodnu odluku Tribunalul Sibiu, Curtea de Apel Bucureşti – Rumunjska) – Silvia Georgiana Câmpean protiv Administraţia Finanţelor Publice a Municipiului Mediaş, Administraţia Fondului pentru Mediu (C-97/13), Administraţia Finanţelor Publice a Municipiului Alexandria protiv George Ciocoiu (C-214/13)
   (Spojeni predmeti C-97/13 i C-214/13) (1)

   ((Zahtjev za prethodnu odluku - Unutarnji porezi - Članak 110. UFEU-a - Porez na onečišćenje koji se plaća na motorna vozila prilikom njihovej prve registracije - Porezna neutralnost između uvezenih rabljenih motornih vozila i sličnih vozila koja se već nalaze na nacionalnom tržištu))
   2014/C 175/19
   Jezik postupka: rumunjski

      Sud koji je uputio zahtjev

   Tribunalul Sibiu, Curtea de Apel Bucureşti

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelji: Silvia Georgiana Câmpean (C-97/13), Administraţia Finanţelor Publice a Municipiului Alexandria (C-214/13)

      Tuženici: Administraţia Finanţelor Publice a Municipiului Mediaş, Administraţia Fondului pentru Mediu (C-97/13), George Ciocoiu (C-214/13)

      Predmet

   Zahtjev za prethodnu odluku – Tribunalul Sibiu, Curtea de Apel București – Porez na emisije onečišćujućih tvari koji se plaća za motorna vozila prilikom njihove prve registracije ili prilikom prvog upisa prava vlasništva – Iznimka za vozila koja su podvrgnuta prethodnim porezima – Mogućnost za ta vozila da sudskim putem ostvare povrat poreza kojima su bila podvrgnuta – Eventualno odvraćanje od stavljanja u promet rabljenih vozila kupljenih u drugim državama članicama – Sukladnost nacionalnih propisa s člankom 110. UFEU-a

      Izreka

   Članak 110. UFEU-a treba tumačiti u smislu da je protivan sustavu oporezivanja kao što je takav koji je bio uveden zatim ograničen od strane nacionalnih propisa kao što su ona u glavnom postupku, kojima država članica uvodi porez na onečišćenje koji se plaća za motorna vozila koji je organiziran tako da odvraća od stavljanja u promet u toj državi članici rabljenih vozila kupljenih u drugim državama članicama a ne odvraća od kupovine rabljenih vozila s nacionalnog tržišta koja su iste starosti i u istom stanju.

      (1)  SL C 129, 4.5.2013.

      SL C 189, 29.6.2013.


title: Predmet T-637/15: Presuda Općeg suda od 31. svibnja 2017. – Alma-The Soul of Italian Wine protiv EUIPO-a – Miguel Torres (SOTTO IL SOLE ITALIANO SOTTO il SOLE) („Žig Europske unije — Postupak povodom prigovora — Prijava figurativnog žiga Europske unije SOTTO IL SOLE ITALIANO SOTTO il SOLE — Raniji verbalni žig Europske unije VIÑA SOL — Relativni razlog za odbijanje — Povreda razlikovnog karaktera — Nepostojanje sličnosti znakova — Članak 8. stavak 5. Uredbe (EZ) br. 207/2009”)

text:
               17.7.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 231/22

         Presuda Općeg suda od 31. svibnja 2017. – Alma-The Soul of Italian Wine protiv EUIPO-a – Miguel Torres (SOTTO IL SOLE ITALIANO SOTTO il SOLE)
   (Predmet T-637/15) (1)

   ((„Žig Europske unije - Postupak povodom prigovora - Prijava figurativnog žiga Europske unije SOTTO IL SOLE ITALIANO SOTTO il SOLE - Raniji verbalni žig Europske unije VIÑA SOL - Relativni razlog za odbijanje - Povreda razlikovnog karaktera - Nepostojanje sličnosti znakova - Članak 8. stavak 5. Uredbe (EZ) br. 207/2009”))
   (2017/C 231/26)
   Jezik postupka: engleski

      Stranke

      Tužitelj: Alma-The Soul of Italian Wine LLLP (Coral Gables, Florida, Sjedinjene Države) (zastupnik: F. Terrano, odvjetnik)

      Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (zastupnik: J. Crespo Carrillo, agent)

      Druga stranka u postupku pred žalbenim vijećem EUIPO-a, intervenijent u postupku pred Općim sudom: Miguel Torres, SA (Vilafranca del Penedès, Španjolska) (zastupnik: J. Güell Serra, odvjetnik)

      Predmet

   Tužba podnesena protiv odluke drugog žalbenog vijeća EUIPO-a od 3. rujna 2015. (predmet R 356/2015-2) koja se odnosi na postupak povodom prigovora između društava Miguel Torres i Alma-The Soul of Italian Wine.

      Izreka

               1.

               Poništava se odluka drugog žalbenog vijeća Ureda Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO) od 3. rujna 2015. (predmet R 356/2015-2).

               2.

               EUIPO će snositi vlastite troškove kao i troškove društva Alma-The Soul of Italian Wine LLLP.

               3.

               Društvo Miguel Torres, SA snosit će vlastite troškove.

      (1)  SL C 27, 25. 1. 2016.


title: Predmet T-269/13 P: Presuda Općeg suda od 5. lipnja 2014. – Brune protiv Komisije ( „Žalba — Javna služba — Dužnosnici — Zapošljavanje — Otvoreni natječaj — Neuvrštavanje na rezervni popis — Nova odluka Komisije donesena nakon odluke Službeničkog suda o poništenju — Nesudjelovanje na usmenom ispitivanju” )

text:
               21.7.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 235/17

         Presuda Općeg suda od 5. lipnja 2014. – Brune protiv Komisije
   (Predmet T-269/13 P) (1)

   ((„Žalba - Javna služba - Dužnosnici - Zapošljavanje - Otvoreni natječaj - Neuvrštavanje na rezervni popis - Nova odluka Komisije donesena nakon odluke Službeničkog suda o poništenju - Nesudjelovanje na usmenom ispitivanju”))
   2014/C 235/22
   Jezik postupka: njemački

      Stranke

      Žalitelj: Markus Brune (Bonn, Njemačka) (zastupnik: H. Mannes, odvjetnik)

      Druga stranka u postupku: Europska komisija (zastupnici: J. Currall i B. Eggers, agenti)

      Predmet

   Žalba protiv presude Službeničkog suda Europske unije (drugo vijeće) od 21. ožujka 2013. Brune/Komisija (F-94/11, još neobjavljena u Zborniku) kojom se zahtjeva poništenje te presude.

      Izreka

               1.

               Žalba se odbija.

               2.

               Markus Brune snosit će svoje troškove kao i troškove Europske komisije koji su nastali u ovom postupku.

      (1)  SL C 207, 20.7.2013.


title: Predmet T-235/15: Tužba podnesena 15. svibnja 2015. – Pari Pharma protiv EMA

text:
               6.7.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 221/26

         Tužba podnesena 15. svibnja 2015. – Pari Pharma protiv EMA
   (Predmet T-235/15)
   (2015/C 221/35)
   Jezik postupka: engleski

      Stranke

      Tužitelj: Pari Pharma GmbH (Starnberg, Njemačka) (zastupnici: M. Epping i W. Rehmann, odvjetnici)

      Tuženik: Europska agencija za lijekove

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

               —

               poništi Odluku Europske agencije za lijekove (u daljnjem tekstu: EMA) ASK-11351 (Vantobra) od 24. travnja 2015. u dijelu u kojem se njome trećoj osobi odobrava pristup CHMP-ovom izvješću o ocjeni VANTOBRA o sličnosti s podhalerima Cayston i TOBI (EMA/CHMP/702525/2014) i CHMP-ovo izvješće o kliničkoj superiornosti u odnosu na Podhaler TOBI (EMA/CHMP/778270/2014) na temelju Uredbe (EZ) br. 1049/2001 (1);

               —

               EMA-i naloži da ne otkrije dokumente navedene u prethodnoj točki;

               —

               podredno, poništi Odluku EMA-e ASK-11351 (Vantobra) od 24. travnja 2015. u dijelu u kojem se njome trećoj osobi odobrava pristup (i) CHMP-ovom izvješću o ocjeni o kliničkoj superiornosti u odnosu na Podhaler TOBI, (EMA/CHMP/778270/2014) bez dodatnih uklanjanja podataka na stranicama 9. (Superiorna respiratorna tolerabilnost podhalera Vantobra u odnosu na podhaler Tobi), stranice 11. do 12. i 14. (Zaključak o tolerabilnosti podhalera Vantobra na temelju podataka o podhaleru TOBI), stranice 17. do 19. (tužiteljevo očitovanje o pitanju br. 1 i ocjena odgovora) i stranice 19. do 23. (tužiteljevo očitovanje o pitanju br. 2 i ocjena odgovora, 3. Zaključak i preporuka), u skladu s Prilogom A 1, i (ii) CHMP-ovo izvješće o ocjeni sličnosti podhalera VANTOBRA s podhalerima Cayston i TOBI (EMA/CHMP/702525/2014) bez dodatnih uklanjanja podataka na stranicama 9. do 10., Odjeljak 2.3 (Terapijska indikacija, 1) Podaci iz terenskog ispitivanja) i stranica 11. do 12., Odjeljak 2.3 (Terapijska indikacija, 2) Razgovor s liječnicima u centrima za cističnu fibrozu) u skladu s onim što je izloženo u Prilogu A 2, i da EMA-i naloži da gore navedene dokumente ne otkrije bez uklanjanja podataka koja proizlaze iz Priloga A 1 i Priloga A2; i

               —

               EMA-i naloži snošenje troškova postupka.

      Tužbeni razlozi i glavni argumenti

   U prilog osnovanosti tužbe tužitelj ističe jedan tužbeni razlog.
   Tužitelj tvrdi da se odlukom EMA-e krši Uredba (EZ) br. 1049/2001, te da se njome stoga krše tužiteljeva temeljna prava i slobode koja se odnose na zaštitu privatnog života i tajnosti podataka iz članka 7. Povelje Europske unije o temeljnim pravima (u daljnjem tekstu: Povelja), članka 8. Konvencije za zaštitu ljudskih prava i temeljnih sloboda od 4. studenoga 1950. i članka 339. UFEU-a, njegova sloboda poduzetništva iz članka 16. Povelje i njegovo pravo na vlasništvo koje se odnosi na intelektualno vlasništvo iz članka 17. stavka 2. Povelje. Tužitelj tvrdi (i) da bi otkrivanje omogućilo svakom konkurentu da, bez ikakvih dodatnih ulaganja, jednostavno upotrijebi podatke i informacije koje je tužitelj dostavio radi dobivanja odobrenja za stavljanje u promet za svoj vlastiti proizvod tobramycin, čime bi se nanijela šteta tužiteljevim poslovnim interesima, i (ii) da ne postoji prevladavajući javni interes za otkrivanje ovih dokumenata.

      (1)  Uredba (EZ) br. 1049/2001 Europskog parlamenta i Vijeća od 30. svibnja 2001. o javnom pristupu dokumentima Europskog parlamenta, Vijeća i Komisije (SL L 145, str. 43.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 1., svezak 16., str. 70.).


title: Predmet T-464/15: Rješenje Općeg suda od 14. rujna 2016. – Othman protiv Vijeća

text:
               7.11.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 410/33

         Rješenje Općeg suda od 14. rujna 2016. – Othman protiv Vijeća
   (Predmet T-464/15) (1)

   (2016/C 410/50)
   Jezik postupka: francuski
   Predsjednik sedmog vijeća odredio je brisanje predmeta.

      (1)  SL C 337, 12. 10. 2015.


title: Predmet C-489/15: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 17. rujna 2015. uputio Landgericht Berlin (Njemačka) – CTL Logistics GmbH protiv DB Netz AG

text:
               7.12.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 406/17

         Zahtjev za prethodnu odluku koji je 17. rujna 2015. uputio Landgericht Berlin (Njemačka) – CTL Logistics GmbH protiv DB Netz AG
   (Predmet C-489/15)
   (2015/C 406/18)
   Jezik postupka: njemački

      Sud koji je uputio zahtjev

   Landgericht Berlin

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelj: CTL Logistics GmbH

      Tuženik: DB Netz AG

      Prethodna pitanja

               1.

               Treba li odredbe europskog prava, a osobito stavak 1. prvu rečenicu, stavak 2., stavak 3., stavak 5. podstavak 1. i stavak 6. članka 30. Direktive 2001/14/EZ (1) tumačiti na način da isključuju zahtjeve za povrat pristojbi za korištenje željezničke infrastrukture koje okvirnim sporazumom ugovore ili odrede upravitelj infrastrukture i podnositelj zahtjeva, ako ti zahtjevi ne budu istaknuti u predviđenim postupcima pred nacionalnim regulatornim tijelom i u odgovarajućim sudskim postupcima u kojima su ispitane te odluke regulatornog tijela?

               2.

               Treba li odredbe europskog prava, a osobito stavak 1. prvu rečenicu, stavak 2., stavak 3., stavak 5. podstavak 1. i stavak 6. članka 30. Direktive 2001/14/EZ tumačiti na način da isključuju zahtjeve za povrat pristojbi za korištenje željezničke infrastrukture koje okvirnim sporazumom ugovore ili odrede upravitelj infrastrukture i podnositelj zahtjeva, ako regulatorno tijelo prethodno nije odlučivalo o spornim pristojbama za korištenje željezničke infrastrukture?

               3.

               Je li ispitivanje građanskih sudova primjerenosti pristojbi za korištenje željezničke infrastrukture na temelju nacionalne građanskopravne odredbe kojom je sudovima dozvoljeno, u slučaju jednostranog određivanja činidbe jedne strane, kontrolirati primjerenost tako određene činidbe i po potrebi je odrediti vlastitom odlukom ex aequo et bono, spojivo s pravilima prava Unije koja upravitelja infrastrukture obvezuju da se pridržava općih pravila za određivanje pristojbi, poput obveze nadoknade troškova (članak 6. stavak 1. Direktive 2001/14/EZ) ili uzimanja u obzir kriterija mogućnosti podnošenja tržišta (članak 8. stavak 1. Direktive 2001/14/EZ)?

               4.

               U slučaju potvrdnog odgovora na treće pitanje: treba li građanski sud pri korištenju svog diskrecijskog prava voditi računa o kriterijima iz Direktive 2001/14/EZ za određivanje pristojbi za korištenje željezničke infrastrukture i, u slučaju da treba, o kojima?

               5.

               Je li ispitivanje građanskih sudova primjerenosti pristojbi na temelju nacionalne odredbe navedene u pitanju u točki 3. spojivo s europskim pravom, ako građanski sudovi određuju pristojbe odstupajući od općih načela ubiranja pristojbi i od iznosa pristojbi koje primjenjuje upravitelj željeznica, premda je upravitelj željeznica sukladno pravu Unije obvezan postupati na jednak način i nediskriminirajuće u odnosu na sve osobe koje su ovlaštene na pristup (članak 4. stavak 5. Direktive 2001/14/EZ)?

               6.

               Je li ispitivanje građanskih sudova primjerenosti pristojbi upravitelja infrastrukture spojivo s pravom Unije uzimajući u obzir činjenicu da pravo Unije polazi od toga da je regulatorno tijelo nadležno odlučivati o neslaganjima između upravitelja infrastrukture i osobe koja je ovlaštena na pristup u odnosu na pristojbe za korištenje željezničke infrastrukture ili visinu ili strukturu pristojbi za korištenje željezničke infrastrukture koje osoba koja je ovlaštena na pristup mora ili bi morala platiti (članak 30. stavak 5. podstavak 3. Direktive 2001/14/EZ) te da regulatorno tijelo s obzirom na moguć velik broj sporova pred različitim građanskim sudovima više ne bi moglo jamčiti jedinstvenu primjenu propisa iz područja željeznica (članak 30. stavak 3. Direktive 2001/14/EZ)?

               7.

               Je li spojivo s pravom Unije, a osobito člankom 4. stavkom 1. Direktive 2001/14/EZ, da nacionalni propisi zahtijevaju da se ukupne pristojbe za korištenje željezničke infrastrukture upravitelja infrastrukture obračunavaju isključivo na temelju izravnih troškova?

      (1)  Direktiva 2001/14/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 26. veljače 2001. o dodjeli željezničkog infrastrukturnog kapaciteta i ubiranju pristojbi za korištenje željezničke infrastrukture i dodjeli rješenja o sigurnosti (SL L 75, str. 29.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 7., svezak 5., str. 27.)


title: Predmet C-269/15: Presuda Suda (deseto vijeće) od 26. listopada 2016. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Hof van Cassatie – Belgija) – Rijksdienst voor Pensioenen protiv Willema Hoogstada (Zahtjev za prethodnu odluku — Socijalna sigurnost — Uredba (EEZ) br. 1408/71 — Članak 4. — Materijalno područje primjene — Obustave na zakonom uređene starosne mirovine i na sve druge dopunske primitke — Članak 13. — Određivanje mjerodavnog zakonodavstva — Prebivalište u drugoj državi članici)

text:
               9.1.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 6/17

         Presuda Suda (deseto vijeće) od 26. listopada 2016. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Hof van Cassatie – Belgija) – Rijksdienst voor Pensioenen protiv Willema Hoogstada
   (Predmet C-269/15) (1)

   ((Zahtjev za prethodnu odluku - Socijalna sigurnost - Uredba (EEZ) br. 1408/71 - Članak 4. - Materijalno područje primjene - Obustave na zakonom uređene starosne mirovine i na sve druge dopunske primitke - Članak 13. - Određivanje mjerodavnog zakonodavstva - Prebivalište u drugoj državi članici))
   (2017/C 006/21)
   Jezik postupka: nizozemski

      Sud koji je uputio zahtjev

   Hof van Cassatie

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelj: Rijksdienst voor Pensioenen

      Tuženik: Willem Hoogstad

      uz sudjelovanje: Rijksinstituut voor ziekte- en invaliditeitsverzekering

      Izreka

   Članku 13. stavku 1. Uredbe Vijeća (EEZ) br. 1408/71 od 14. lipnja 1971. o primjeni sustava socijalne sigurnosti na zaposlene osobe, samozaposlene osobe i njihove obitelji koji se kreću unutar Zajednice, u verziji izmijenjenoj i ažuriranoj Uredbom Vijeća (EZ) br. 118/97 od 2. prosinca 1996., kako je izmijenjena Uredbom Vijeća (EZ) br. 1606/98 Vijeća od 18. prosinca 2006., protivi se nacionalni propis, poput onog o kojemu se raspravlja u glavnom postupku, kojim se predviđa ubiranje doprinosa za socijalno osiguranje, koji su u izravnoj i dovoljno značajnoj vezi sa zakonima koji uređuju grane socijalne sigurnosti navedene u članku 4. navedene uredbe, iz davanja koja potječu od sustavâ dopunskog mirovinskog osiguranja iako korisnik tih dopunskih mirovina ne boravi u toj državi članici te je, primjenom članka 13. stavka 2. točke (f) navedene uredbe, podvrgnut zakonodavstvu iz područja socijalne sigurnosti države članice u kojoj boravi.

      (1)  SL C 311, 21. 9. 2015.


title: Predmet C-659/16: Tužba podnesena 20. prosinca 2016. – Europska komisija protiv Vijeća Europske unije

text:
               6.2.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 38/20

         Tužba podnesena 20. prosinca 2016. – Europska komisija protiv Vijeća Europske unije
   (Predmet C-659/16)
   (2017/C 038/26)
   Jezik postupka: francuski

      Stranke

      Tužitelj: Europska komisija (zastupnici: A. Bouquet, E. Paasivirta i Ch. Hermes, agenti)

      Tuženik: Vijeće Europske unije

      Tužbeni zahtjev

               —

               djelomično poništiti Odluke Vijeća od 10. listopada 2016., usvojene putem Napomene o točki I/A koja se odnosi na stajalište Unije na 35. godišnjem sastanku Komisije za očuvanje antarktičkih morskih živih resursa (CCAMLR) (Hobart, Australija, od 17. do 28. listopada 2016.) o stvaranju tri zaštićena morska područja i stvaranja posebnih područja za studije (Dokumenti 12523/16 i 12445/16);

               —

               naložiti Vijeću Europske unije snošenja troškova.

      Tužbeni razlozi i glavni argumenti

   Komisija zahtijeva od Suda da poništi odluku Vijeća od 10. listopada 2016. zato što je Vijeće odredilo da prijedloge Komisiji za očuvanje antarktičkih morskih živih resursa o stvaranju tri zaštićena morska područja u Weddellovom moru, Rossovom moru i na istočnoj Antarktici i sustava posebnih područja za studije uputi i podrži Unija i njezine države članice, a ne da ih uputi i podrži samo Unija
   S obzirom na to da se njome smatra da je nadležnost u tom području podijeljena i da je, slijedom navedenog, o dokumentu za raspravu trebalo odlučiti konsenzusom te da ga je trebala uputiti Unija i njezine države članice, prema mišljenju Komisije pobijana odluka je nezakonita jer sprečava Komisiju da uputi taj dokument samo u ime Unije čime se čini povreda isključive nadležnosti Unije u tom području (i ovlasti Komisije da predstavlja Uniju).
   U prilog osnovanosti tužbe za poništenje pobijane odluke Komisija ističe dva tužbena razloga.
   Na prvom mjestu, Komisija drži da je usvajanjem pobijane odluke Vijeće povrijedilo isključivu nadležnost Unije u području očuvanja morskih bioloških resursa iz članka 3. stavka 1. točke (d) UFEU-a (prvi tužbeni razlog). Ponajprije, Komisija smatra je Vijeće pogrešno procijenilo pravni kontekst donošenja mjere na koju se odnosi pobijana odluka, kako u pogledu Komisije za očuvanje antarktičkih morskih živih resursa tako u pogledu Unije. Zatim, Komisija drži da je Vijeće pogrešno procijenilo cilj i sadržaj te mjere.
   Premda mjera nije mjera očuvanja morskih bioloških resursa u smislu članka 3. stavka 1. točke (d) UFEU-a, na drugom (podrednom) mjestu, Komisija drži da je usvajanjem pobijane odluke, Vijeće svejedno povrijedilo isključivu nadležnost Unije zato što Unija posjeduje isključivu vanjsku nadležnost u tom području budući da predviđena mjera može utjecati na pravila Unije ili izmijeniti njihov opseg u smislu članka 3. stavka 2. UFEU-a (drugi tužbeni razlog). Ponajprije, Komisija smatra da je Vijeće pogrešno zaključilo da predviđena mjera može utjecati na ili izmijeniti dvije odredbe sekundarnog prava (Uredbe (EZ) br. 600/2004 i (EZ) br. 601/2004). Zatim, Komisija smatra da Vijeće nije uzelo u obzir o utjecaj ili izmjeni okvirnog stajališta Unije iz lipnja 2014.


title: Predmet F-140/14: Tužba podnesena 22. prosinca 2014. – ZZ protiv Komisije

text:
               23.2.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 65/55

         Tužba podnesena 22. prosinca 2014. – ZZ protiv Komisije
   (Predmet F-140/14)
   (2015/C 065/74)
   Jezik postupka: francuski

      Stranke

      Tužitelj: ZZ (zastupnici: S. Rodrigues i A. Tymen, odvjetnici)

      Tuženik: Europska komisija

      Predmet i opis spora

   Poništenje odluke Komisije kojom se odbija ponovna uspostava karijere tužiteljice razvrstavanjem u višu funkcijsku skupinu od 1. ožujka 2015. i zahtjev za popravljanje navodno pretrpljene materijalne i nematerijalne štete.

      Tužbeni zahtjev tužitelja

               —

               Poništiti odluku tijela ovlaštenog za sklapanje ugovorâ o radu od 17. rujna 2014., koja je poslana dopisom od 18. rujna 2014., a koju je tužiteljica primila 19. rujna 2014.;

               —

               Naložiti popravljanje štete koju je pretrpjela tužiteljica, koja je primjenom načela ex aequo et bono procijenjena na 30  000 eura;

               —

               naložiti Komisiji snošenje troškova.


title: Predmet T-109/12: Presuda Općeg suda od 20. siječnja2015. – Španjolska protiv Komisije („Kohezijski fondovi – Smanjivanje financijske potpore – Rok za donošenje odluke”)

text:
               2.3.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 73/22

      Presuda Općeg suda od 20. siječnja2015. – Španjolska protiv Komisije
      (Predmet T-109/12) (1)

      („Kohezijski fondovi - Smanjivanje financijske potpore - Rok za donošenje odluke”)
      (2015/C 073/29)
      Jezik postupka: španjolski

         Stranke

         Tužitelj: Kraljevina Španjolska (zastupnik A. Rubio González, abogado del Estado)

         Tuženik: Europska komisija (zastupnici: D. Recchia, agent, najprije uz asistenciju J. Rivas Andrés i X. M. García García, a kasnije D. Rivas Andrés, odvjetnika)

         Predmet

      Zahtjev da se poništi Odluka Komisije C (2011) 9992 od 22. prosinca 2011. o smanjivanju potpore iz Kohezijskog fonda odobrene za projekte „Mjere u okviru implementacije druge faze glavnog plana gospodarenja gradskim čvrstim otpadom u Autonomnoj zajednici Ekstremaduri” (CCI 2000.ES.16.C.PE.020), „Odvodnja: područje srednjeg sliva Getafe i donjeg sliva Arroyo Culebro (sliv rijeke Tajo – sanacija)” (CCI 2002.ES.16.C.PE.002), „Ponovna uporaba pročišćene vode za navodnjavanje zelenih površina u Santa Cruzu de Tenerife” (CCI 2003.ES.16.C.PE.003) i „Tehnička potpora za studiju i izradu projekta proširenja vodoopskrbnog sustava na području Mancomunidad Algodor” (CCI 2002.ES.16.C.PE.040).

         Izreka

                  1.

                  Poništava se Odluka Komisije C (2011) 9992 od 22. prosinca 2011. o smanjivanju potpore iz Kohezijskog fonda odobrene za projekte „Mjere u okviru implementacije druge faze glavnog plana gospodarenja gradskim čvrstim otpadom u Autonomnoj zajednici Ekstremaduri” (CCI 2000.ES.16.C.PE.020), „Odvodnja: područje srednjeg sliva Getafe i donjeg sliva Arroyo Culebro (sliv rijeke Tajo – sanacija)” (CCI 2002.ES.16.C.PE.002), „Ponovna uporaba pročišćene vode za navodnjavanje zelenih površina u Santa Cruzu de Tenerife” (CCI 2003.ES.16.C.PE.003) i „Tehnička potpora za studiju i izradu projekta proširenja vodoopskrbnog sustava na području Mancomunidad Algodor” (CCI 2002.ES.16.C.PE.040).

                  2.

                  Europskoj komisiji se nalaže snošenje troškova.

         (1)  SL C 126, 28.4.2012.


title: Predmet F-46/12: Presuda Službeničkog suda (drugo vijeće) od 16. rujna 2013. — Höpcke protiv Komisije (Javna služba — Opći natječaj — Obavijest o natječaju EPSO/AST/111/10 — Neupisivanje na rezervnu listu — Upute o sastavljanju teksta minimalne duljine — Nepoštivanje)

text:
               8.3.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 71/32

      Presuda Službeničkog suda (drugo vijeće) od 16. rujna 2013. — Höpcke protiv Komisije
      (Predmet F-46/12) (1)

      (Javna služba - Opći natječaj - Obavijest o natječaju EPSO/AST/111/10 - Neupisivanje na rezervnu listu - Upute o sastavljanju teksta minimalne duljine - Nepoštivanje)
      (2014/C 71/61)
      Jezik postupka: francuski

         Stranke

         Tužitelj: Dagmar Höpcke (Bruxelles, Belgija) (zastupnici: S. Orlandi, A. Coolen, J.-N. Louis, É. Marchal i D. Abreu Caldas, odvjetnici)

         Tuženik: Europska komisija (zastupnici: B. Eggers i G. Gattinara, agenti)

         Predmet

      Zahtjev za poništenje odluke odbora za odabir natječaja EPSO/AST/111/10 o neupisivanju tužiteljevog imena na listu uspješnih kandidata na tom natječaju.

         Izreka presude

                  1.

                  Tužba se odbija.

                  2.

                  D. Höpcke će, osim vlastitih, snositi i troškove Europske komisije.

         (1)  SL C 184, 23.6.2012., str. 25.


title: Predmet C-73/14: Tužba podnesena 10. veljače 2014. — Vijeće Europske unije protiv Europske komisije

text:
               29.3.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 93/21

         Tužba podnesena 10. veljače 2014. — Vijeće Europske unije protiv Europske komisije
   (Predmet C-73/14)
   2014/C 93/35
   Jezik postupka: engleski

      Stranke

      Tužitelj: Vijeće Europske unije (zastupnici: A. Westerhof Löfflerová, E. Finnegan, R. Liudvinaviciute-Cordeiro, agenti)

      Tuženik: Europska komisija

      Tužbeni zahtjev

               —

               poništiti Odluku Komisije od 29. studenoga 2013. o podnošenju „pisane izjave Europske komisije u ime Europske unije” Međunarodnom sudu za pravo mora u predmetu 21 (1); i

               —

               naložiti Europskoj komisiji snošenje troškova

      Tužbeni razlozi i glavni argumenti

               1.

               Ovim zahtjevom Vijeće traži od Suda da poništi odluku Komisije od 29. studenoga 2013. o podnošenju „pisane izjave u ime Europske unije” Međunarodnom sudu za pravo mora u Predmetu 21 („pobijana odluka”).

               2.

               Vijeće smatra da je pobijana odluka, koju je Komisija donijela bez suglasnosti Vijeća i protiv njegove volje, nezakonita jer predstavlja povredu temeljnih načela prava Unije sadržanih u Ugovorima.

               3.

               Vijeće ističe dva razloga u potporu svog zahtjeva za poništenje pobijane odluke.

               4.

               Prvo, usvajanjem pobijane odluke Komisija je povrijedila načelo raspodjele ovlasti sadržano u članku 13. stavku 2. UEU-a i, posljedično, načelo institucionalne ravnoteže (prvi tužbeni razlog). U prvom dijelu tužbenog razloga Vijeće tvrdi da je Međunarodni sud za pravo mora tijelo koje je ustanovljeno Konvencijom Ujedinjenih naroda o pravu mora, koje donosi akte s pravnim učinkom te da je, posljedično, stajalište koje je trebalo izraziti u ime Unije pred Međunarodnim sudom za pravo mora Vijeće trebalo zauzeti u skladu s člankom 218. stavkom 9. UFEU-a. Sukladno drugom dijelu prvog tužbenog razloga Vijeće smatra da je Komisija u svakom slučaju povrijedila članak 16. stavak 1. UEU-a prisvajajući za sebe funkcije utvrđivanja politika koje, sukladno odredbama Ugovora, pripadaju samo Vijeću.

               5.

               Drugo, postupanjem koje je dovelo do donošenja pobijane odluke Komisija je povrijedila načelo lojalne suradnje sadržano u članku 13. stavku 2. UEU-a (drugi tužbeni razlog).

      (1)  Vijeće u ovom trenutku ne traži poništenje Komisijine izjave Međunarodnom sudu.


title: Predmet C-543/16: Tužba podnesena 27. listopada 2016. – Europska komisija protiv Savezne Republike Njemačke

text:
               9.1.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 6/31

         Tužba podnesena 27. listopada 2016. – Europska komisija protiv Savezne Republike Njemačke
   (Predmet C-543/16)
   (2017/C 006/38)
   Jezik postupka: njemački

      Stranke

      Tužitelj: Europska komisija (zastupnici: C. Hermes, E. Manhaeve, agenti)

      Tuženik: Savezna Republika Njemačka

      Tužbeni zahtjev

   Komisija od Suda zahtjeva da

               —

               utvrdi da je Savezna Republika Njemačka povrijedila obveze koje ima na temelju članka 5. stavaka 5. i 7. u vezi s Prilozima II. i III. Direktivi Vijeća 91/676/EEZ o zaštiti voda od onečišćenja uzrokovanog nitratima iz poljoprivrednih izvora (1) jer nije poduzela dodatne mjere i jača djelovanja kada je postalo izvjesno da mjere iz akcijskog programa za ostvarenje ciljeva iz ove direktive neće biti dovoljne i nije revidirala akcijski program kako bi se uskladila s zahtjevima iz Priloga II. i III.;

               —

               naloži Saveznoj Republici Njemačkoj snošenje troškova.

      Tužbeni razlozi i glavni argumenti

   Savezna Republika Njemačka povrijedila je obveze koje ima na temelju članka 5. stavka 5. jer nije poduzela dodatne mjere i jača djelovanja, iako je, najkasnije do podnošenja petog izvješća iz članka 10. Direktive koje je Njemačka podnijela za razdoblje od 2008. do 2011., 4. srpnja 2012., postalo izvjesno da mjere iz njemačkog akcijskog programa za ostvarivanje ciljeva te direktive neće biti dovoljne.
   Osim toga, Savezna Republika Njemačka povrijedila je obveze koje ima prema članku 5. stavku 7. Direktive, jer nije revidirala njemački akcijski program, iako je to bilo nužno uzimajući u obzir stanje opisano u gore navedenom izvješću od 4. srpnja 2012. Pritom je Savezna Republika Njemačka morala u svakom slučaju poduzeti mjere koje odgovaraju sadržajnim zahtjevima članka 5. stavaka 3. i 4. u vezi s prilozima II. i III. Direktive u cijelosti i propisno.
   Kod njemačkih pravila koja su na snazi to nije slučaj, jer

               —

               u pogledu načela uravnoteženog gnojenja, ona sadrže izračun potreba za gnojivom koji ne odgovara stvarnim potrebama određenih kultura za hranjivim tvarima, zahtjevima pedoklimatskih uvjeta i uvažavanju utjecaja gnojenja na vodene tokove, te dopuštaju prekoračenje do 60 kilograma dušika po hektaru godišnje u hranjivoj tvari (vidjeti Prilog III. točka 1. treći odjeljak Direktive);

               —

               tijekom razdoblja zabrane ona predviđaju iznimku za „kruti gnoj bez ekstrementa peradi” te ne sadrže diferencijaciju prema pedoklimatskim regijama, vrstama gnojiva, načinima gnojenja i ostalim okolišnim čimbenicima propisujući samo razdoblja zabrane od dva i pol do tri mjeseca (vidjeti Prilog III. točku 1 prvi odjeljak i Prilog II. točku A. br. 1. Direktive);

               —

               u pogledu propisanog kapaciteta spremnika za stajsko gnojivo, propisani kapaciteti odgovaraju kratkim razdobljima te, uz iznimku uredbi Berlina, Saske i Tiringije mogu uskladištiti samo tekuće gnojivo (vidi Prilog II. točku A. br. 5. Direktive);

               —

               dopuštaju na godišnjim obrađenim kulturama i travnatim površinama pod određenim uvjetima nanošenje najviše količine gnojiva koja odgovara iznosu od 230 kg dušika po hektaru godišnje (vidjeti Prilog III. točku 2. prvi pododjeljak Direktive);

               —

               u pogledu primjene gnojiva na tlu na strmom terenu ona predviđaju iznimku za kruti gnoj, bez ekstrementa peradi, predviđaju samo ograničenja za nanošenje gnojiva sa visokom koncentracijom dušika kod nagiba većeg od 10 % te u ovom slučaju zabranjuju samo u razmaku od tri metra od gornjeg ruba vodenog pada čime višestruko odstupaju od relevantnih znanstvenih studija (vidjeti Prilog II. točku A. br. 2. i Prilog III. točku 1. treći odjeljak pod (a) Direktive);

               —

               zabranjuju nanošenje gnojiva samo ako je snježni pokrivač deblji od pet centimetara i kod „tla koje je stalno zaleđeno i koje se površinski ne odmrzava tijekom dana” (vidjeti Prilog II. točku A. br. 3. i Prilog III. točku 1. treći odjeljak pod (a) i (b) Direktive).

         Redovne napomene njemačke vlade o planiranim izmjenama uredbe o gnojenju ne mogu opovrgnuti navedene povrede članka 5. stavaka 5. i 7. Direktive. Naime, odnosni propisi nisu stupili na snagu niti do proteka roka iz obrazloženog mišljenja od 11. rujna 2014., a niti od tada.

      (1)  SL, L 375, str. 1.; SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 15., svezak 6., str. 6.


title: Predmet T-38/09: Rješenje Općeg suda od 9. prosinca 2013. — El Corte Inglés protiv Komisije ( „Carinska unija — Uvoz tekstilnih proizvoda koji su deklarirani da potječu iz Jamajke — Naknadna naplata uvozne carine — Zahtjev za otpust carine — Članak 220. stavak 2. točka (b) i članak 239. Uredbe (EEZ) br. 2913/92 — Odluka Komisije o odbijanju — Poništenje odluke nacionalnih tijela o naknadnom knjiženju carine od strane nacionalnog suca — Obustava postupka” )

text:
               15.2.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 45/29

         Rješenje Općeg suda od 9. prosinca 2013. — El Corte Inglés protiv Komisije
   (Predmet T-38/09) (1)

   (Carinska unija - Uvoz tekstilnih proizvoda koji su deklarirani da potječu iz Jamajke - Naknadna naplata uvozne carine - Zahtjev za otpust carine - Članak 220. stavak 2. točka (b) i članak 239. Uredbe (EEZ) br. 2913/92 - Odluka Komisije o odbijanju - Poništenje odluke nacionalnih tijela o naknadnom knjiženju carine od strane nacionalnog suca - Obustava postupka)
   2014/C 45/47
   Jezik postupka: španjolski

      Stranke

      Tužitelj: El Corte Inglés, SA (Madrid, Španjolska) (zastupnici: M. Baz i P. Muñiz, odvjetnici)

      Tuženik: Europska komisija (zastupnici: G. Valero Jordana i L. Keppenne, agenti)

      Intervenijent na strani tužitelja: Axstores AB, ranije Åhléns AB (Štokholm, Švedska) (zastupnici: prvotno P. Fohlin i U. Käll, zatim U. Käll i T. Wetterlundh, odvjetnici)

      Predmet

   Zahtjev za poništenje odluke Komisije C(2008) 6317 final od 3. studenoga 2008. u kojoj se, s jedne strane, utvrđuje da je potrebno pristupiti naknadnoj naplati uvozne carine čije se plaćanje nije zahtijevalo od tužitelja i, s druge strane, da otpust te carine nije opravdan posebnim slučajem, sve u odnosu na uvoz tekstilnih proizvoda koji su deklarirani da potječu iz Jamajke (Predmet REM 03/07).

      Izreka

               1.

               Više nema mjesta odlučivanju o predmetnoj tužbi.

               2.

               Svaka će stranka snositi vlastite troškove.

      (1)  SL C 69, 21.3.2009.


title: Predmet F-100/14: Tužba podnesena 29. rujna 2014. – ZZ i dr. protiv Vijeća

text:
               15.12.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 448/41

         Tužba podnesena 29. rujna 2014. – ZZ i dr. protiv Vijeća
   (Predmet F-100/14)
   (2014/C 448/52)
   Jezik postupka: francuski

      Stranke

      Tužitelji: ZZ i dr. (zastupnik: S. Orlandi, odvjetnik)

      Tuženik: Vijeće Europske unije

      Predmet i opis spora

   Proglašenje neprimjenjivosti članka 7. Priloga V. i članka 8. Priloga VII. Pravilniku o osoblju, kako su izmijenjeni Uredbom br.1023/2013 Europskog parlamenta i Vijeća od 22. listopada 2013. o izmjeni Pravilnika o osoblju za dužnosnike Europske unije i Uvjeta zaposlenja ostalih službenika Europske unije i poništenje odluka koje povlače pravo na naknadu putnih troškova od mjesta rada do matičnog mjesta i ukidaju vrijeme za putovanje.

      Tužbeni zahtjevi tužiteljâ

               —

               proglasiti nezakonitima članak 7. Priloga V. Pravilniku i članak 8. Priloga VII. Pravilniku;

               —

               poništiti odluku kojom se tužiteljima više ne odobrava vrijeme za putovanje i naknada putnih troškova računajući od 2014. godine;

               —

               naložiti Vijeću snošenje troškova.


title: Predmet C-659/13: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 13. prosinca 2013. uputio First-tier Tribunal (Tax Chamber) (Ujedinjena Kraljevina) — C & J Clark International Ltd protiv The Commissioners for Her Majesty's Revenue & Customs

text:
               8.3.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 71/8

      Zahtjev za prethodnu odluku koji je 13. prosinca 2013. uputio First-tier Tribunal (Tax Chamber) (Ujedinjena Kraljevina) — C & J Clark International Ltd protiv The Commissioners for Her Majesty's Revenue & Customs
      (Predmet C-659/13)
      (2014/C 71/14)
      Jezik postupka: engleski

         Sud koji je uputio zahtjev

      First-tier Tribunal

         Stranke glavnog postupka

         Tužitelj: C & J Clark International Ltd

         Tuženik: The Commissioners for Her Majesty's Revenue & Customs

         Prethodna pitanja

                  1.

                  Je li Uredba (EK) Vijeća br. 1472/2006 (1) nevaljana utoliko što da krši članak 2. stavak 7. točku (b) i članak 9. stavak 5. osnovne antidampinške uredbe [Uredba Vijeća (EK) br. 384/96 (2)], s obzirom na to da Komisija nije ispitala zahtjeve za tretmanom tržišnog gospodarstva i individualnim tretmanom koje su podnijeli izvoznici u Kini i Vijetnamu, koji nisu bili uzorkovani u skladu s člankom 17. osnovne antidampinške uredbe?

                  2.

                  Je li Uredba (EK) Vijeća br. 1472/96 nevaljana utoliko što krši članak 2. stavak 7. točku (c) osnovne antidampinške uredbe [Uredba Vijeća (EK) br. 384/96], s obzirom na to da se Komisija nije izjasnila unutar tri mjeseca od početka ispitnog postupka tretmana tržišnog gospodarstva o zahtjevima koje su podnijeli izvoznici u Kini i Vijetnamu, koji nisu bili uzorkovani u skladu s člankom 17. osnovne antidampinške uredbe?

                  3.

                  Je li Uredba (EK) Vijeća br. 1472/2006 nevaljana u mjeri da krši članak 2. stavak 7. točku (c) osnovne antidampinške uredbe [Uredba Vijeća (EK) br. 384/96], s obzirom da se Komisija nije izjasnila unutar roka od tri mjeseca od početka istrage tretmana tržišnog gospodarstva o zahtjevima koje su podnijeli izvoznici u Kini i Vijetnamu, koji su bili uzorkovani u skladu s člankom 17. osnovne antidampinške uredbe?

                  4.

                  Je li Uredba (EK) Vijeća br. 1472/2006 nevaljana utoliko što krši članak 4. stavak 1., članak. 5. stavak 4. i članak 17. osnovne antidampinške uredbe [Uredba Vijeća (EK) br. 384/96], s obzirom da su industrijski proizvođači Zajednice nedovoljno surađivali da bi Komisija mogla valjano ocijeniti povredu, te sukladno tome valjanu procjenu uzroka?

                  5.

                  Je li Uredba (EK) Vijeća br. 1472/2006 nevaljana utoliko što krši članak 3. stavak 2. osnovne antidampinške uredbe [Uredba Vijeća (EK) br. 384/96] i članak 253. Ugovora o EZ-u, s obzirom na to da su dokazi u istražnom dosjeu pokazali da je povreda industrije Zajednice bila ocijenjena upotrebom materijalno manjkavih podataka te s obzirom na to da uredba ne daje nikakvo objašnjenje zašto ovi dokazi nisu uzeti u obzir?

                  6.

                  Je li Uredba (EK) Vijeća br. 1472/2006 nevaljana u mjeri da krši članak 3. stavak 7., osnovne antidampinške uredbe [Uredba Vijeća (EK) br. 384/96], s obzirom da učinci drugih činjenica za koje je poznato da uzrokuju povredu nisu bili pravilno odvojeni i razlikovani od učinaka navodno dampinškog uvoza?

                  7.

                  U kojoj mjeri se sudovi država članica mogu oslanjati na tumačenje Uredbe Vijeća (EK) br. 1472/2006 koje je Sud dao u predmetima C-249/10 P Brosmann i C-247/10 P Zhejiang Aokang kako bi zaključili da pristojbe nisu bile zakonski nametnute prema članku 236. o Carinskom zakoniku Zajednice [Uredba Vijeća 2913/92 (3)] za poduzeća koja, poput žalitelja u slučajevima Brosmann i Zhejiang Aokang, nisu bila uzorkovana, ali koja su ispunila zahtjeve za tretmanom tržišnog gospodarstva i individualnim tretmanom, koji nisu bili ispitani?

         (1)  Uredba Vijeća (EK) br. 1472/2006 od 5. listopada 2006. o uvođenju konačne antidampinške pristojbe i konačnoj naplati privremene pristojbe uvedene na uvoz određene obuće s gornjištima od kože podrijetlom iz Narodne Republike Kine i Vijetnama. SL L 275, str. 1.

         (2)  Uredba Vijeća (EK) br. 384/96 od 22. prosinca 1995. o zaštiti od dampinškog uvoza iz zemalja koje nisu članice Europske zajednice. SL L 56, str. 1.

         (3)  Uredba Vijeća (EEK) br. 2913/92 od 12. listopada 1992. o Carinskom zakoniku Zajednice (SL L 302, str. 1.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 2., svezak 2., str. 10.).


title: Predmet C-28/16: Rješenje Suda (šesto vijeće) od 12. siječnja 2017. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputila Kúria – Mađarska) – Magyar Villamos Művek Zrt. protiv Nemzeti Adó- és Vámhivatal Fellebbviteli Igazgatóság (Zahtjev za prethodnu odluku — Članak 99. Poslovnika Suda — Porez na dodanu vrijednost — Direktiva 2006/112/EZ — Članci 2., 9., 26., 167., 168. i 173. — Odbitak pretporeza — Porezni obveznik koji istodobno obavlja i gospodarsku i negospodarsku aktivnost — Holding društvo koje svojim društvima kćerima besplatno pruža usluge)

text:
               10.4.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 112/12

         Rješenje Suda (šesto vijeće) od 12. siječnja 2017. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputila Kúria – Mađarska) – Magyar Villamos Művek Zrt. protiv Nemzeti Adó- és Vámhivatal Fellebbviteli Igazgatóság
   (Predmet C-28/16) (1)

   ((Zahtjev za prethodnu odluku - Članak 99. Poslovnika Suda - Porez na dodanu vrijednost - Direktiva 2006/112/EZ - Članci 2., 9., 26., 167., 168. i 173. - Odbitak pretporeza - Porezni obveznik koji istodobno obavlja i gospodarsku i negospodarsku aktivnost - Holding društvo koje svojim društvima kćerima besplatno pruža usluge))
   (2017/C 112/17)
   Jezik postupka: mađarski

      Sud koji je uputio zahtjev

   Kúria

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelj: Magyar Villamos Művek Zrt.

      Tuženik: Nemzeti Adó- és Vámhivatal Fellebbviteli Igazgatóság

      Izreka

   Članci 2., 9., 26., 167., 168. i 173. Direktive Vijeća 2006/112/EZ od 28. studenoga 2006. o zajedničkom sustavu poreza na dodanu vrijednost trebaju se tumačiti na način da, budući da se zadiranje holding društva, kao što je slučaj onoga u glavnom postupku, u upravljanje njegovim društvima kćerima, ne može smatrati „gospodarskom aktivnosti” u smislu te direktive jer potonjima nije izdalo račun ni za usluge koje je steklo u korist cjelokupne grupe društava odnosno za određena društva kćeri, ni za pripadajući porez na dodanu vrijednost, takvo holding društvo ne može biti korisnik odbitka ulaznog poreza na dodanu vrijednost za te primljene usluge jer su one u vezi s transakcijama koje nisu obuhvaćene područjem primjene te direktive.

      (1)  SL C 156, 2. 5. 2016.


title: Predmet T-445/14: Tužba podnesena 16. lipnja 2014. – ABB protiv Komisije

text:
               8.9.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 303/39

         Tužba podnesena 16. lipnja 2014. – ABB protiv Komisije
   (Predmet T-445/14)
   2014/C 303/47
   Jezik postupka: engleski

      Stranke

      Tužitelji: ABB Ltd (Zürich, Švicarska); i ABB AB (Västerås, Švedska) (zastupnici: I. Vandenborre i S. Dionnet, odvjetnici)

      Tuženik: Europska komisija

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelji od Općeg suda zahtijevaju da:

               —

               djelomično poništi članak 1. odluke kojom se utvrđuje da su tužitelji sudjelovali u jedinstvenoj i trajnoj povredi u području (iznimno) visokonaponskog podzemnog i/ili podvodnog električnog voda budući da se utvrđenje odnosi na sve projekte za podvodne električne vodove voltaže 110kV i više (a ne samo na projekte za podvodne električne vodove voltaže 220kV i više);

               —

               djelomično poništi članak 1. odluke kojom se utvrđuje da su tužitelji sudjelovali u jedinstvenoj i trajnoj povredi u području (iznimno) visokonaponskog podzemnog i/ili podvodnog električnog voda budući da se utvrđenje odnosi na sve dodatke povezane s projektima za podvodne električne vodove voltaže 110kV i više (a ne samo na dodatke povezane s projektima za podvodne električne vodove voltaže 220kV i više);

               —

               djelomično poništi članak 1. odluke u mjeri u kojoj utvrđuje da je sudjelovanje tužiteljâ u povredi započelo 1. travnja 2000.;

               —

               naloži Komisiji snošenje troškova.

      Tužbeni razlozi i glavni argumenti

   Ovom tužbom tužitelji traže djelomično poništenje Komisijine Odluke C(2014) 2139 final od 2. travnja 2014. u predmetu AT.39610 – električni vodovi.
   U prilog osnovanosti tužbe tužitelj ističe šest tužbenih razloga.

               1.

               Prvi tužbeni razlog odnosi se na navod da Komisija nije ispunila teret dokazivanja te je počinila očitu grešku u ocjeni pretpostavljajući da je povreda obuhvatila sve projekte za podvodne električne vodove voltaže 110kV i više, iako je Komisijin spis sadržavao jasne naznake da povredom nisu obuhvaćeni svi projekti voltaže ispod 220kV.

               2.

               Drugi tužbeni razlog odnosi se na navod da Komisija nije ispunila teret dokazivanja u vezi s utvrđivanjem sudjelovanja tužiteljâ u takvoj povredi koja obuhvaća sve projekte za podvodne električne vodove voltaže 110kV i više.

               3.

               Treći tužbeni razlog odnosi se na navod da je Komisija počinila očitu grešku u ocjeni uključivši u područje povrede sve dodatke povezane s projektima za podvodne električne vodove voltaže 110kV i više, iako je Komisijin spis ukazivao na to da povreda obuhvaća samo dodatke povezane s projektima za podvodne električne vodove voltaže 220kV i više.

               4.

               Četvrti tužbeni razlog odnosi se na navod da je Komisija povrijedila pravo utvrdivši da su tužitelji sudjelovali u povredi od 1. travnja 2000.

               5.

               Peti tužbeni razlog odnosi se na navod da je Komisija počinila očitu grešku u ocjeni i povrijedila presumpciju nevinosti pretpostavljajući da su tužiteljevâ sudjelovanja u povredi započela od najranijeg mogućeg datuma.

               6.

               Šesti tužbeni razlog odnosi se na navod da je osporavana odluka nedovoljno obrazložena protivno članku 296. UFEU-a.


title: Predmet C-503/15: Presuda Suda (peto vijeće) od 16. veljače 2017. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Secretario Judicial del Juzgado de Violencia sobre la Mujer Único de Terrassa – Španjolska) – Ramón Margarit Panicello protiv Pilar Hernández Martínez (Zahtjev za prethodnu odluku — Članak 267. UFEU-a — Tajnik — Pojam „nacionalni sud” — Obvezna nadležnost — Izvršavanje sudskih funkcija — Neovisnost — Nenadležnost Suda)

text:
               10.4.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 112/8

         Presuda Suda (peto vijeće) od 16. veljače 2017. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Secretario Judicial del Juzgado de Violencia sobre la Mujer Único de Terrassa – Španjolska) – Ramón Margarit Panicello protiv Pilar Hernández Martínez
   (Predmet C-503/15) (1)

   ((Zahtjev za prethodnu odluku - Članak 267. UFEU-a - Tajnik - Pojam „nacionalni sud” - Obvezna nadležnost - Izvršavanje sudskih funkcija - Neovisnost - Nenadležnost Suda))
   (2017/C 112/11)
   Jezik postupka: španjolski

      Sud koji je uputio zahtjev

   Secretario Judicial del Juzgado de Violencia sobre la Mujer Único de Terrassa

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelj: Ramón Margarit Panicello

      Tuženik: Pilar Hernández Martínez

      Izreka

   Sud Europske unije nije nadležan dati odgovor na pitanja koja je postavio Secretario Judicial del Juzgado de Violencia sobre la Mujer Único de Terrassa (tajnik suda nadležnog za nasilje nad ženama u Terrassi, Španjolska).

      (1)  SL C 414, 14. 12. 2015.


title: Predmet F-99/14: Tužba podnesena 29. rujna 2014. – ZZ protiv Vijeća

text:
               15.12.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 448/40

         Tužba podnesena 29. rujna 2014. – ZZ protiv Vijeća
   (Predmet F-99/14)
   (2014/C 448/51)
   Jezik postupka: francuski

      Stranke

      Tužitelj: ZZ (zastupnik: M. Velardo, odvjetnik)

      Tuženik: Vijeće Europske unije

      Predmet i opis spora

   Djelomično poništenje dva priopćenja osoblju Vijeća Europske unije zbog toga što vežu pravo na povrat putnih troškova od mjesta rada do matičnog mjesta i vrijeme za putovanje s naknadom za život u inozemstvu i boravak u stranoj državi te osuda tuženika na plaćanje naknade štete za navodno pretrpljenu materijalnu i nematerijalnu štetu.

      Tužbeni zahtjev tužitelja

               —

               poništiti, na temelju članka 270. UFEU-a, odluku sadržanu u Priopćenju osoblju („CP”) 13/14 (odluka br. 2/2014) od 9. siječnja 2014., koja je izmijenila režim koji se primjenjuje na vrijeme za putovanje, zbog primjenjivosti od 1. siječnja 2014. odredbe sadržane u članku 7. Priloga V. Pravilniku, kao i Priopćenje osoblju („CP”) 9/14 (odluka br.12/2014), kojim je izmijenjen režim putnih troškova zbog primjenjivosti od 1. siječnja 2014. odredbe sadržane u članku 8. Priloga VII. Pravilniku, izmijenjenih Uredbom (EU, Euratom) br.1023/2013 Europskog parlamenta i vijeća od 22. listopada 2013. o izmjeni Pravilnika o osoblju za dužnosnike Europske unije i Uvjeta zaposlenja ostalih službenika Europske unije, objavljenom u Službenom listu br. L 287 od 29. listopada 2013. Zahtjev za poništenje ograničen je na dio tih priopćenja koji veže pravo na povrat putnih troškova i vrijeme za putovanje s naknadom za život u inozemstvu i boravak u stranoj državi kao i na članak 6. Priopćenja osoblju 9/14 kojim su uvedeni novi kriteriji za određivanje matičnog mjesta;

               —

               naložiti tuženiku da tužitelju plati iznos od 1 69  051,96 eura za pretrpljenu materijalnu štetu, kao i iznos od 40  000,00 eura za nematerijalnu štetu;

               —

               naložiti tuženiku plaćanje naknade štete i zateznih i kompenzacijskih kamata po stopi od 6,75 za pretrpljene materijalne i nematerijalne štete;

               —

               naložiti Vijeću snošenje troškova.


title: Presuda Suda od 24. rujna 2014. u predmetu E-3/14 – Nadzorno tijelo EFTA-e protiv Kraljevine Norveške (Propust države članice EGP-a da ispuni svoje obveze – Direktiva 2009/12/EZ o pristojbama zračnih luka)

text:
               23.4.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 131/6

         PRESUDA SUDA
   od 24. rujna 2014.
   u predmetu E-3/14
   Nadzorno tijelo EFTA-e protiv Kraljevine Norveške
   (Propust države članice EGP-a da ispuni svoje obveze – Direktiva 2009/12/EZ o pristojbama zračnih luka)
   (2015/C 131/06)
   U predmetu E-3/14, Nadzorno tijelo EFTA-e protiv Kraljevine Norveške – ZAHTJEV za izjavu da zbog toga što u predviđenom roku nije donijela mjere potrebne za provedbu akta iz točke 65.a Priloga XIII. Sporazumu o Europskom gospodarskom prostoru, odnosno Direktive 2009/12/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 11. ožujka 2009. o pristojbama zračnih luka, prilagođenog Sporazumu njegovim Protokolom 1., i/ili o tim mjerama odmah obavijestila Nadzorno tijelo EFTA-e, Kraljevina Norveška nije ispunila svoje obveze iz tog akta i članka 7. Sporazuma, Sud, u sastavu Carl Baudenbacher, predsjednik, Per Christiansen i Páll Hreinsson (sudac-izvjestitelj), suci, donio je 24. rujna 2014. presudu kao u izreci:
   Sud:

               1.

               Izjavljuje da nedonošenjem u predviđenom roku svih mjera potrebnih za provedbu akta iz točke 65.a Priloga XIII. Sporazumu o Europskom gospodarskom prostoru (Direktiva 2009/12/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 11. ožujka 2009. o pristojbama zračnih luka), prilagođenog Sporazumu njegovim Protokolom 1., Kraljevina Norveška nije ispunila svoje obveze iz tog akta i članka 7. Sporazuma.

               2.

               Nalaže Kraljevini Norveškoj plaćanje troškova postupka.


title: Predmet T-787/14 P: Presuda Općeg suda od 27. listopada 2016. – ESB protiv Cerafogli („Žalba — Javna služba — Osoblje ESB-a — Pristup dokumentima — Dokumenti koji se odnose na spor stranaka u postupku — Djelomično odbijanje pristupa — Pravilo podudarnosti između tužbenog zahtjeva i žalbe — Prigovor nezakonitosti”)

text:
               12.12.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 462/14

         Presuda Općeg suda od 27. listopada 2016. – ESB protiv Cerafogli
   (Predmet T-787/14 P) (1)

   ((„Žalba - Javna služba - Osoblje ESB-a - Pristup dokumentima - Dokumenti koji se odnose na spor stranaka u postupku - Djelomično odbijanje pristupa - Pravilo podudarnosti između tužbenog zahtjeva i žalbe - Prigovor nezakonitosti”))
   (2016/C 462/16)
   Jezik postupka: engleski

      Stranke

      Žalitelj: Europska središnja banka (zastupnici: u početku E. Carlini, M. López Torres i F. Malfrère, a zatim E. Carlini i F. Malfrère, u svojstvu agenata, uz asistenciju B. Wägenbaura, odvjetnika)

      Druga stranka u postupku: Maria Concetta Cerafogli (Rim, Italija) (zastupnik: S. Pappas, odvjetnik)

      Intervenijent u potporu žalitelju: Europska komisija (zastupnici: u početku J. Currall i G. Gattinara, a zatim G. Gattinara, u svojstvu agenata)

      Predmet

   Žalba protiv presude Službeničkog suda Europske unije (drugo vijeće) od 18. rujna 2014., Cerafogli/ESB (F-26/12, EU:F:2014:218), radi ukidanja te presude.

      Izreka

               1.

               Žalba se odbija.

               2.

               Europska središnja banka (ESB) snosit će vlastite troškove kao i one Marije Concette Cerafogli.

               3.

               Europska komisija snosit će vlastite troškove.

      (1)  SL C 46, 9. 2. 2015.


title: Predmet T-212/15: Presuda Općeg suda od 15. prosinca 2016. – Aldi protiv EUIPO-a – Miquel Alimentació Grup (Gourmet) („Žig Europske unije — Postupak povodom prigovora — Prijava figurativnog žiga Europske unije Gourmet — Raniji nacionalni verbalni i figurativni žigovi GOURMET i Gourmet — Relativni razlog za odbijanje — Vjerojatnost dovođenja u zabludu — Sličnost znakova — Članak 8. stavak 1. točka (b) Uredbe (EZ) br. 207/2009”)

text:
               6.2.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 38/28

         Presuda Općeg suda od 15. prosinca 2016. – Aldi protiv EUIPO-a – Miquel Alimentació Grup (Gourmet)
   (Predmet T-212/15) (1)

   ((„Žig Europske unije - Postupak povodom prigovora - Prijava figurativnog žiga Europske unije Gourmet - Raniji nacionalni verbalni i figurativni žigovi GOURMET i Gourmet - Relativni razlog za odbijanje - Vjerojatnost dovođenja u zabludu - Sličnost znakova - Članak 8. stavak 1. točka (b) Uredbe (EZ) br. 207/2009”))
   (2017/C 038/38)
   Jezik postupka: njemački

      Stranke

      Tužitelj: Aldi GmbH & Co. KG (Mülheim an der Ruhr, Njemačka) (zastupnici: C. Fürsen, N. Lützenrath, U. Rademacher i N. Bertram, odvjetnici)

      Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (zastupnici: M. Eberl i M. Fischer, agenti)

      Druga stranka u postupku pred žalbenim vijećem EUIPO-a, intervenijent u postupku pred Općim sudom: Miquel Alimentació Grup, SA (Vilamalla, Španjolska) (zastupnici: C. Duch Fonoll i R. Niebel, odvjetnici)

      Predmet

   Tužba podnesena protiv odluke četvrtog žalbenog vijeća EUIPO-a od 24. veljače 2015. (predmet R 0314/2014-4) koja se odnosi na postupak povodom prigovora između društava Miquel Alimentació Grup i Aldi.

      Izreka

               1.

               Tužba se odbija.

               2.

               Društvu Aldi GmbH & Co. KG nalaže se snošenje troškova.

      (1)  SL C 198, 15. 6. 2015.


title: Predmet C-282/13: Presuda Suda (treće vijeće) od 22. siječnja 2015. (zahtjev za prethodnu odluku Verwaltungsgerichtshofa – Austrija) – T-Mobile Austria GmbH protiv Telekom-Control-Kommission (Zahtjev za prethodnu odluku — Elektroničke komunikacijske mreže i usluge — Direktiva 2002/20/EZ — Članak 5. stavak 6. — Prava korištenja radijskih frekvencija i brojeva — Direktiva 2002/21/EZ — Članak 4. stavak 1. — Pravo žalbe protiv odluke državnog regulatornog tijela — Pojam „poduzeća obuhvaćenog odlukom državnog regulatornog tijela” — Članak 9.b — Prijenos pojedinačnih prava korištenja radijskih frekvencija — Nova dodjela prava korištenja radijskih frekvencija nakon spajanja dvaju poduzeća)

text:
               30.3.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 107/3

      Presuda Suda (treće vijeće) od 22. siječnja 2015. (zahtjev za prethodnu odluku Verwaltungsgerichtshofa – Austrija) – T-Mobile Austria GmbH protiv Telekom-Control-Kommission
      (Predmet C-282/13) (1)

      ((Zahtjev za prethodnu odluku - Elektroničke komunikacijske mreže i usluge - Direktiva 2002/20/EZ - Članak 5. stavak 6. - Prava korištenja radijskih frekvencija i brojeva - Direktiva 2002/21/EZ - Članak 4. stavak 1. - Pravo žalbe protiv odluke državnog regulatornog tijela - Pojam „poduzeća obuhvaćenog odlukom državnog regulatornog tijela” - Članak 9.b - Prijenos pojedinačnih prava korištenja radijskih frekvencija - Nova dodjela prava korištenja radijskih frekvencija nakon spajanja dvaju poduzeća))
      (2015/C 107/03)
      Jezik postupka: njemački

         Sud koji je uputio zahtjev

      Verwaltungsgerichtshof

         Stranke glavnog postupka

         Tužitelj: T-Mobile Austria GmbH

         Tuženik: Telekom-Control-Kommission

         uz sudjelovanje: Hutchison Drei Austria Holdings GmbH, prije Hutchison 3G Austria Holdings GmbH, Hutchison Drei Austria GmbH, prije Hutchison 3G Austria GmbH i Orange Austria Telecommunication GmbH, Stubai SCA, Orange Belgium SA, A1 Telekom Austria AG, Bundesministerin für Verkehr, Innovation und Technologie

         Izreka

      Članak 4. stavak 1. i članak 9.b Direktive 2002/21/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 7. ožujka 2002. o zajedničkom regulatornom okviru za elektroničke komunikacijske mreže i usluge (Okvirna direktiva), kako je izmijenjena Direktivom 2009/140/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 25. studenoga 2009., kao i članak 5. stavak 6. Direktive 2002/20/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 7. ožujka 2002. o ovlaštenju u području elektroničkih komunikacijskih mreža i usluga (Direktiva o ovlaštenju), kako je izmijenjena Direktivom 2009/140, treba tumačiti tako da se poduzeće u okolnostima kao što su one u u glavnom postupku može smatrati obuhvaćenom osobom, u smislu članka 4. stavka 1. Direktive 2002/21, kako je izmijenjena Direktivom 2009/140, ako je takvo poduzeće koje pruža elektroničke komunikacijske mreže ili usluge konkurent poduzeću ili poduzećima koja su stranke postupka odobrenja prijenosa prava korištenja radijskih frekvencija iz članka 5. stavka 6. i koja su adresati odluke državnog regulatornog tijela, i ako ta odluka može utjecati na položaj tog prvog poduzeća na tržištu.

         (1)  SL C 260, 7.9.2013.


title: Predmet T-455/14: Tužba podnesena 17. lipnja 2014. – Pirelli & C. protiv Komisije

text:
               11.8.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 261/42

         Tužba podnesena 17. lipnja 2014. – Pirelli & C. protiv Komisije
   (Predmet T-455/14)
   2014/C 261/68
   Jezik postupka: talijanski

      Stranke

      Tužitelj: Pirelli & C. SpA (Milano, Italija) (zastupnici: M. Siragusa, F. Moretti, G. Rizza i P. Ferrari, avvocati)

      Tuženik: Europska komisija

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

                  kao glavni zahtjev

                           —

                           poništi odluku u dijelu u kojem se odnosi na tužitelja, točnije njezin članak 1. stavak 5. točku (d), članak 2. točku (g) i članak 4., ali samo glede uključivanja tužitelja u popis osoba na koje se odluka odnosi,

                  podredno

                           —

                           odredi beneficium ordinis seu excussionis u korist tužitelja,
                           u slučaju donošenja presude u korist društva Prysmian u odvojenom postupku koje je to društvo pokrenulo tužbom za poništenje odluke

                           —

                           poništi odluku ili izmijeni njezin članak 2. točku (g) smanjujući novčanu kaznu izrečenu solidarno društvu Prysmian i tužitelju,

                  u svakom slučaju

                           —

                           naloži Europskoj komisiji snošenje troškova.

      Tužbeni razlozi i glavni argumenti

   Predmetna tužba podnesena je protiv Odluke Europske komisije od 2. travnja 2014. C(2014) 2139 final, koja se odnosi na postupak na temelju članka 101. Ugovora o funkcioniranju Europske unije i članka 53. Sporazuma o EGP-u (predmet AT.39610 – električni kablovi).
   U prilog osnovanosti tužbe tužitelj navodi šest tužbenih razloga:

               1.

               Prvi tužbeni razlog, koji se odnosi na povredu obveze obrazlaganja
               U okviru prvog tužbenog razloga društvo Pirelli navodi da nisu raspravljeni niti navedeni detaljni razlozi za neprimjenjivost Parental Liability Presumption (PLP) na odnos Pirelli-Prysmian. Odluku stoga treba poništiti zbog potpunog izostanka obrazloženja.

               2.

               Drugi tužbeni razlog, koji se odnosi na povredu općih načela i temeljnih prava zbog primjene pretpostavke odlučujućeg utjecaja
               U okviru drugog tužbenog razloga, tužitelj navodi da su odlukom povrijeđena njegova temeljna prava zaštićena člancima 48. i 49. Povelje iz Nice te člancima 6. stavkom 2. i 7. stavkom 1. Konvencije. Osim toga, pripisivanje odgovornosti društvu Pirelli predstavlja povredu prava vlasništva (članak 1. Protokola uz Konvenciju i članka 14. Konvencije, kao i članaka 17. i 21. Povelje iz Nice) i protivno je načelu neutralnosti iz članka 345. UFEU-a. Konačno, jasno je da je Komisija povrijedila pravo na obranu društva Pirelli, zajamčenočlankom 6. Konvencije i člankom 48. stavkom 2. Povelje iz Nice, jer se tužitelj nije mogao braniti u pogledu spornog protupravnog ponašanja s obzirom na to da nije imao pristup nikakvom dokazu koji bi mogao opovrgnuti navode društva Prysmian.

               3.

               Treći tužbeni razlog, koji se odnosi na neprimjenjivost parental liability presumption, jer nisu ispunjene pretpostavke za njezinu primjenu, i na povredu članka 101. UFEU-a
               U okviru trećeg tužbenog razloga, tužitelj navodi da je Komisija pogrešno primijenila PLP na predmetni slučaj, povrijedivši članak 101. UFEU-a, jer nije dovoljno uzela u obzir posebna obilježja odnosa kontrole Pirelli-Prysmian.

               4.

               Četvrti tužbeni razlog, koji se odnosi na povredu načela proporcionalnosti
               U okviru četvrtog tužbenog razloga, tužitelj navodi da je primjena PLP-a na predmetni slučaj protivna načelu proporcionalnosti iz članka 5. stavka 4. UFEU-a jer nije usmjeren postizanju ni jednog od ciljeva koje Komisija želi ostvariti njegovom upotrebom. Stoga nije postojao niti jedan razlog za proširivanje odgovornosti društva Prysmian i na društvo Pirelli.

               5.

               Peti tužbeni razlog, koji se odnosi na povredu načela proporcionalnosti i jednakog postupanja zbog pogrešne primjene načela solidarnosti na društva Pirelli i Prysmian u odnosu na obvezu plaćanja novčane kazne Komisiji i, podredno, zbog propusta da se to načelo prilagodi na odgovarajući način.
               U okviru petog tužbenog razloga, tužitelj navodi da se nametanjem društvu Pirelli solidarne odgovornosti s društvom Prysmian ne samo ne ostvaruju ciljevi koje Komisija želi postići u pogledu sankcija, već je takvo nametanje protivno tim ciljevima. Podredno, radi uzimanja u obzir odvojene odgovornosti pripisive društvima Prysmian i Pirelli, Komisija je morala barem predvidjeti beneficium ordinis seu excussionis u korist društva Pirelli. Konačno, propustivši primjereno uzeti u obzir razliku u ulozi tužitelja i društva Prysmian, Komisija je povrijedila načelo proporcionalnosti i načelo jednakog postupanja. Nadležni sud bi stoga trebao poništiti odluku u dijelu u kojem se odnosi na novčanu kaznu, ili podredno, izvršavajući svoju punu nadležnost preinačiti tu odluku i odrediti beneficium ordinis seu excussionis u korist društva Pirelli.

               6.

               Šesti tužbeni razlog, koji se odnosi na protupravnost odluke zbog povrede članka 101. UFEU-a i članaka 2. i 23. Uredbe (EZ) br. 1/2003, u dijelu koji se odnosi na društvo Prysmian
               U okviru šestog tužbenog razloga, tužitelj navodi argumente u korist vlastitog prava na poništenje (djelomično ili u cijelosti) odluke ili na smanjenje novčane kazne u slučaju da društvo Prysmian uspije u postupku koji je pokrenulo protiv odluke, a čiji su argumenti, izuzev onih koji su nepovoljni za tužitelja, ponovljeni u predmetnoj tužbi.


title: Predmet C-583/15: Presuda Suda (deseto vijeće) od 5. listopada 2016. – Europska komisija protiv Portugalske Republike (Povreda obveze države članice — Prometna politika — Uredba (EZ) br. 1071/2009 — Cestovni prijevoznik — Pojednostavljenje i administrativna suradnja — Članak 16. stavci 1. i 5. — Nacionalni elektronički registar poduzetnika cestovnog prijevoza — Međupovezanost nacionalnih elektroničkih registara)

text:
               28.11.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 441/6

      Presuda Suda (deseto vijeće) od 5. listopada 2016. – Europska komisija protiv Portugalske Republike
      (Predmet C-583/15) (1)

      ((Povreda obveze države članice - Prometna politika - Uredba (EZ) br. 1071/2009 - Cestovni prijevoznik - Pojednostavljenje i administrativna suradnja - Članak 16. stavci 1. i 5. - Nacionalni elektronički registar poduzetnika cestovnog prijevoza - Međupovezanost nacionalnih elektroničkih registara))
      (2016/C 441/08)
      Jezik postupka: portugalski

         Stranke

         Tužitelj: Europska komisija (zastupnici: J. Hottiaux, M. M. Farrajota i P. Guerra e Andrade, agenti)

         Tuženik: Portugalska Republika (zastupnici: L. Inez Fernandes, M. Figueiredo i C. Guerra Santos, agenti)

         Izreka

                  1.

                  Time što je propustila uspostaviti nacionalni elektronički registar poduzetnika cestovnog prijevoza te što je propustila uspostaviti njegovu međupovezanost s nacionalnim elektroničkim registrima drugih država članica, Portugalska Republika povrijedila je obveze koje ima na temelju članka 16. stavka 1. i 5. Uredbe (EZ) br. 1071/2009 Europskog parlamenta i Vijeća od 21. listopada 2009. o uspostavljanju zajedničkih pravila koja se tiču uvjeta za obavljanje djelatnosti cestovnog prijevoznika te stavljanju izvan snage Direktive Vijeća 96/26/EZ.

                  2.

                  Portugalskoj Republici se nalaže snošenje troškova.

         (1)  SL C 38, 1. 2. 2016., str. 29.


title: Predmet C-9/17: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 9. siječnja 2017. uputio Korkein hallinto-oikeus (Finska) – Maria Tirkkonen

text:
               20.3.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 86/17

         Zahtjev za prethodnu odluku koji je 9. siječnja 2017. uputio Korkein hallinto-oikeus (Finska) – Maria Tirkkonen
   (Predmet C-9/17)
   (2017/C 086/21)
   Jezik postupka: finski

      Sud koji je uputio zahtjev

   Korkein hallinto-oikeus

      Stranke glavnog postupka

      Žalitelj: Maria Tirkkonen

      Druga stranka u postupku: Maaseutuvirasto

      Prethodno pitanje

   Treba li članak 1. stavak 2. točku (a) Direktive o javnoj nabavi 2004/18/EZ (1) tumačiti na način da je definicijom „ugovora o javnoj nabavi” u smislu te direktive obuhvaćen sustav nabave

               —

               kojim javno tijelo namjerava nabavljati usluge na tržištu tijekom unaprijed određenog razdoblja, na način da pod uvjetima iz nacrta okvirnog ugovora priloženog pozivu na nadmetanje sklapa ugovore s gospodarskim subjektima koji ispunjavaju zahtjeve, koji su određeni i pojedinačno opisani u pozivu na nadmetanje, u pogledu sposobnosti ponuditelja i ponuđene usluge i koji prođu provjeru koja je pobliže opisana u pozivu za nadmetanje, i

               —

               kojemu se tijekom trajanja ugovora više ne može pristupiti?

      (1)  Direktiva Europskog parlamenta i Vijeća 2004/18/EZ od 31. ožujka 2004. o usklađivanju postupaka za sklapanje ugovora o javnim radovima, ugovora o javnoj nabavi robe te ugovora o javnim uslugama (SL 2004., L 134, str. 114.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 6., svezak 1., str. 156.).


title: Predmet C-425/14: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 17. rujna 2014. uputio Consiglio di Giustizia Amministrativa per la Regione Siciliana (Italija) – Impresa Edilux srl, in qualità di mandatario di ATI, Società Italiana Costruzioni e Forniture srl (SICEF) protiv Assessorato dei Beni Culturali e dell’Identità Siciliana – Servizio Soprintendenza Provincia di Trapani, Assessorato ai Beni Culturali e dell’Identità Siciliana, UREGA – Sezione provinciale di Trapani, Assessorato delle Infrastrutture e della Mobilità della Regione Siciliana

text:
               1.12.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 431/14

         Zahtjev za prethodnu odluku koji je 17. rujna 2014. uputio Consiglio di Giustizia Amministrativa per la Regione Siciliana (Italija) – Impresa Edilux srl, in qualità di mandatario di ATI, Società Italiana Costruzioni e Forniture srl (SICEF) protiv Assessorato dei Beni Culturali e dell’Identità Siciliana – Servizio Soprintendenza Provincia di Trapani, Assessorato ai Beni Culturali e dell’Identità Siciliana, UREGA – Sezione provinciale di Trapani, Assessorato delle Infrastrutture e della Mobilità della Regione Siciliana
   (Predmet C-425/14)
   (2014/C 431/20)
   Jezik postupka: talijanski

      Sud koji je uputio zahtjev

   Consiglio di Giustizia Amministrativa per la Regione Siciliana

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelji: Impresa Edilux srl, in qualità di mandatario di ATI, Società Italiana Costruzioni e Forniture srl (SICEF)

      Tuženici: Assessorato dei Beni Culturali e dell'Identità Siciliana – Servizio Soprintendenza Provincia di Trapani, Assessorato dei Beni Culturali e dell’Identità Siciliana, UREGA – Sezione provinciale di Trapani, Assessorato delle Infrastrutture e della Mobilità della Regione Siciliana

      Prethodna pitanja

               1.

               Je li u suprotnosti s pravom Europske unije, osobito s člankom 45. Direktive 2004/18/EZ (1), odredba poput članka 1. stavka 17. Zakona br. 190/2012, koja javnim naručiteljima dopušta da predvide kao legitimni razlog za isključenje društava, koja sudjeluju u nadmetanju pokrenutom radi sklapanja ugovora o javnoj nabavi, nepostojanje prihvata obveza, ili nepostojanje dokaza o danom prihvatu od strane spomenutih društava, sadržanih u takozvanoj „konvenciji o zakonitosti” i, općenito, u sporazumima između javnih naručitelja i uključenih društava, kojima je cilj suzbijanje organiziranog kriminala u području javnih nabava?

               2.

               Može li se, u smislu članka 45. Direktive 2004/[18]/EZ, eventualna odredba koja je dio pravnog poretka države članice u pogledu mogućnosti isključenja, kako je opisana u prethodnom pitanju, smatrati izuzetkom od načela taksativnog navođenja razloga isključenja, a koji je opravdan zahtjevom suzbijanja pojave pokušaja organiziranog kriminala da se infiltrira u postupke sklapanja javnopravnih ugovora?

      (1)  Direktiva Europskog parlamenta i Vijeća 2004/18/EZ od 31. ožujka 2004. o usklađivanju postupaka za sklapanje ugovora o javnim radovima, ugovora o javnoj nabavi robe te ugovora o javnim uslugama (SL L 134, str. 114.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 6., svezak 1., str. 156.)


title: Predmet T-242/14: Presuda Općeg suda od 7. listopada 2015. – The Smiley Company protiv OHIM-a (Oblik lica s rogovima) („Žig Zajednice — Prijava trodimenzionalnog žiga Zajednice — Oblik lica s rogovima — Apsolutni razlog za odbijanje — Razlikovni karakter — Članak 7. stavak 1. točka (b) Uredbe (EZ) br. 207/2009”)

text:
               30.11.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 398/48

         Presuda Općeg suda od 7. listopada 2015. – The Smiley Company protiv OHIM-a (Oblik lica s rogovima)
   (Predmet T-242/14) (1)

   ((„Žig Zajednice - Prijava trodimenzionalnog žiga Zajednice - Oblik lica s rogovima - Apsolutni razlog za odbijanje - Razlikovni karakter - Članak 7. stavak 1. točka (b) Uredbe (EZ) br. 207/2009”))
   (2015/C 398/61)
   Jezik postupka: engleski

      Stranke

      Tužitelj: The Smiley Company SPRL (Bruxelles, Belgija) (zastupnici: A. Freitag i C. Albrecht, odvjetnici)

      Tuženik: Ured za usklađivanje na unutarnjem tržištu (žigovi i dizajni) (zastupnici: P. Geroulakos i A. Folliard-Monguiral, agenti)

      Predmet

   Tužba protiv odluke prvog žalbenog vijeća OHIM-a od 16. siječnja 2014. (predmet R 836/2013-1) o prijavi za registraciju trodimenzionalnog znaka koji se sastoji od oblika lica s rogovima kao žiga Zajednice.

      Izreka

               1.

               Poništava se odluka prvog žalbenog vijeća ureda za usklađivanje na unutrašnjem tržištu (žigovi i dizajni) (OHIM) od 16. siječnja 2014. (predmet R 836/2013-1) u dijelu koji se odnosi na odbijanje registracije prijavljenoga žiga za „konzervirano, smrznuto, sušeno i kuhano voće i povrće; mliječne proizvode”.

               2.

               U preostalom dijelu tužba se odbija.

               3.

               Stranke će snositi vlastite troškove.

      (1)  SL C 282, 25. 8. 2014.


title: Predmet C-411/12: Presuda Suda (osmo vijeće) od 12. prosinca 2013. — Europska komisija protiv Talijanske Republike (Povreda obveze države članice — Državne potpore — Povlaštena cijena struje — Odluka 2011/746/EU — Potpore nespojive s unutarnjim tržištem — Povrat — Neprimjena u određenom roku)

text:
               22.2.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 52/17

         Presuda Suda (osmo vijeće) od 12. prosinca 2013. — Europska komisija protiv Talijanske Republike
   (Predmet C-411/12) (1)

   (Povreda obveze države članice - Državne potpore - Povlaštena cijena struje - Odluka 2011/746/EU - Potpore nespojive s unutarnjim tržištem - Povrat - Neprimjena u određenom roku)
   2014/C 52/27
   Jezik postupka: talijanski

      Stranke

      Tužitelj: Europska komisija (zastupnici: B. Stromsky, D. Grespan i S. Thomas, agenti)

      Tuženik: Talijanska Republika (zastupnici: G. Palmieri, uz asistenciju S. Fiorentina, agenti)

      Predmet

   Povreda obveze države članice — Državne potpore — Neusvajanje mjera potrebnih za usklađivanje s člancima 3., 4. i 5. Odluke Komisije 2011/746/EU od 23. veljače 2011. koja se odnosi na državne potpore koje je Italija primijenila u korist Portovesme Srl, ILA SpA, Eurallumina SpA i Syndial SpA (SL L 309, str. 1) — Obveza traženja, bez odgode, povrata potpora proglašenih nezakonitima i nespojivima s unutarnjim tržištem te obavještavanja Komisije o tome.

      Izreka

               1.

               Time što u propisanom roku nije poduzela sve potrebne mjere kako bi od Portovesme Srl i Eurallumina SpA povratila državnu potporu koja je u članku 2. Odluke Komisije 2011/746/EU od 23. veljače 2011. koja se odnosi na državne potpore C 38/B/04 (prije NN 58/04) i C 13/06 (prije N 587/05) proglašena nezakonitom i nespojivom s unutarnjim tržištem, a koje je Italija primijenila u korist Portovesme Srl, ILA SpA, Eurallumina SpA i Syndial SpA, Talijanska Republika je povrijedila svoje obveze koje ima na temelju članaka 3. i 4. te odluke.

               2.

               Talijanskoj Republici nalaže se snošenje troškova.

      (1)  SL C 355, 17.11.2012.


title: Predmet T-294/13: Rješenje Općeg suda od 10. studenog 2014. – Fialtor protiv Komisije i ESB-s ( „Tužba za poništenje i naknadu štete — Program potpore za stabilnost Cipra — Memorandum o razumijevanju o posebnom uvjetovanju gospodarske politike, sklopljen između Republike Cipra i ESM-a — Nadležnost Općeg suda — Uzročna veza — Tužba dijelom nedopuštena, a dijelom očito pravno neosnovana” )

text:
               26.1.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 26/31

         Rješenje Općeg suda od 10. studenog 2014. – Fialtor protiv Komisije i ESB-s
   (Predmet T-294/13) (1)

   ((„Tužba za poništenje i naknadu štete - Program potpore za stabilnost Cipra - Memorandum o razumijevanju o posebnom uvjetovanju gospodarske politike, sklopljen između Republike Cipra i ESM-a - Nadležnost Općeg suda - Uzročna veza - Tužba dijelom nedopuštena, a dijelom očito pravno neosnovana”))
   (2015/C 026/39)
   Jezik postupka: engleski

      Stranke

      Tužitelj: Fialtor Ltd (Belize City, Belize) (zastupnici: C. Paschalides, solicitor, i A. Paschalides, odvjetnik)

      Tuženici: Europska komisija (zastupnici: B. Smulders i J. P. Keppenne, agenti); i Europska središnja banka (ESB) (zastupnici: A. Sáinz de Vicuña Barroso, N. Lenihan i F. Athanasiou, agenti, uz asistenciju W. Bussiana, W. Devroea i D. Artsa, odvjetnika)

      Predmet

   Kao prvo, zahtjev za poništenje točaka 1.23 do 1.27 Memoranduma o razumijevanju o posebnom uvjetovanju gospodarske politike sklopljenog 26. travnja 2013. između Republike Cipra i ESM-a i, kao drugo, zahtjev za naknadu štete koju je tužitelj navodno pretrpio zbog uključivanja točaka 1.23 do 1.27 Memoranduma u taj akt i povrede Komisijine obveze nadzora.

      Izreka

               1.

               Tužba se odbija.

               2.

               CMBG-u Ltd nalaže se snošenje, osim vlastitih troškova, i troškova Europske komisije i Europske središnje banke (ESB).

      (1)  SL C 226, 3.8.2013.


title: Predmet F-34/14: Tužba podnesena 11. travnja 2014. – ZZ protiv ACER

text:
               16.6.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 184/46

         Tužba podnesena 11. travnja 2014. – ZZ protiv ACER
   (Predmet F-34/14)
   2014/C 184/77
   Jezik postupka: engleski

      Stranke

      Tužitelj: ZZ (zastupnik: S. Pappas, odvjetnik)

      Tuženik: Agencija za suradnju energetskih regulatora (ACER)

      Predmet i opis spora

   Poništenje odluke o neobnavljanju tužiteljevog ugovora o ugovornom djelatniku i zahtjev za naknadu štete.

      Tužbeni zahtjev tužitelja

               —

               Poništiti odluku direktora ACER-a o neobnavljanju tužiteljevog ugovora o radu s ACER-om po drugi put;

               —

               tuženiku naložiti plaćanje iznosa od 10 000 eura kao naknadu neimovinske štete koje je tužitelj pretrpio;

               —

               tuženiku naložiti snošenje troškova.


title: Predmet C-444/15: Presuda Suda (treće vijeće) od 21. prosinca 2016. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Tribunale Amministrativo Regionale per il Veneto – Italija) – Associazione Italia Nostra Onlus protiv Comune di Venezia i dr. (Zahtjev za prethodnu odluku — Okoliš — Direktiva 2001/42/EZ — Procjena učinaka određenih planova i programa na okoliš — Članak 3. stavak 3. — Planovi i programi za koje je potrebna procjena okoliša samo ako države članice utvrde da mogu imati značajne učinke na okoliš — Valjanost s obzirom na UFEU i Povelju Europske unije o temeljnim pravima — Pojam uporabe ‚malih površina na lokalnoj razini’ — Nacionalni propis koji upućuje na veličinu predmetnih površina)

text:
               20.2.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 53/15

         Presuda Suda (treće vijeće) od 21. prosinca 2016. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Tribunale Amministrativo Regionale per il Veneto – Italija) – Associazione Italia Nostra Onlus protiv Comune di Venezia i dr.
   (Predmet C-444/15) (1)

   ((Zahtjev za prethodnu odluku - Okoliš - Direktiva 2001/42/EZ - Procjena učinaka određenih planova i programa na okoliš - Članak 3. stavak 3. - Planovi i programi za koje je potrebna procjena okoliša samo ako države članice utvrde da mogu imati značajne učinke na okoliš - Valjanost s obzirom na UFEU i Povelju Europske unije o temeljnim pravima - Pojam uporabe ‚malih površina na lokalnoj razini’ - Nacionalni propis koji upućuje na veličinu predmetnih površina))
   (2017/C 053/17)
   Jezik postupka: talijanski

      Sud koji je uputio zahtjev

   Tribunale Amministrativo Regionale per il Veneto

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelj: Associazione Italia Nostra Onlus

      Tuženik: Comune di Venezia, Ministero per i beni e le attività culturali, Regione del Veneto, Ministero delle Infrastrutture e dei Trasporti, Ministero della Difesa Capitaneria di Porto di Venezia, Agenzia del Demanio

      uz sudjelovanje: Società Ca’ Roman Srl

      Izreka

               1.

               Ispitivanje prvog prethodnog pitanja nije otkrilo ni jedan element koji bi utjecao na valjanost članka 3. stavka 3. Direktive 2001/42/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 27. lipnja 2001. o procjeni učinaka određenih planova i programa na okoliš s obzirom na odredbe UFEU-a i Povelje Europske unije o temeljnim pravima.

               2.

               Članak 3. stavak 3. Direktive 2001/42, u vezi s uvodnom izjavom 10. te direktive, treba tumačiti na način da pojam „malih površina na lokalnoj razini” iz spomenutog stavka 3. treba definirati upućivanjem na veličinu predmetne površine, pri čemu moraju biti ispunjeni sljedeći uvjeti:

                           —

                           plan ili program je izradilo i/ili usvojilo lokalno tijelo, a ne regionalno ili nacionalno tijelo, i

                           —

                           ta površina unutar područja teritorijalne nadležnosti lokalnog tijela mala je u odnosu na to područje teritorijalne nadležnosti.

      (1)  SL C 381, 16. 11. 2015.


title: Predmet C-199/15: Presuda Suda (deveto vijeće) od 10. studenoga 2016. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Consiglio di Stato – Italija) – Ciclat Soc. Coop. protiv Consip SpA, Autorità per la Vigilanza sui Contratti Pubblici di lavori, servizi e forniture (Zahtjev za prethodnu odluku — Direktiva 2004/18/EZ — Članak 45. — Članci 49. i 56. UFEU-a — Javna nabava — Razlozi za isključenje iz postupka javne nabave radova, robe i usluga — Obveze vezane uz plaćanje doprinosa za socijalno osiguranje — Jedinstvena isprava o urednom plaćanju doprinosa za socijalno osiguranje — Ispravak nepravilnosti)

text:
               16.1.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 14/7

         Presuda Suda (deveto vijeće) od 10. studenoga 2016. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Consiglio di Stato – Italija) – Ciclat Soc. Coop. protiv Consip SpA, Autorità per la Vigilanza sui Contratti Pubblici di lavori, servizi e forniture
   (Predmet C-199/15) (1)

   ((Zahtjev za prethodnu odluku - Direktiva 2004/18/EZ - Članak 45. - Članci 49. i 56. UFEU-a - Javna nabava - Razlozi za isključenje iz postupka javne nabave radova, robe i usluga - Obveze vezane uz plaćanje doprinosa za socijalno osiguranje - Jedinstvena isprava o urednom plaćanju doprinosa za socijalno osiguranje - Ispravak nepravilnosti))
   (2017/C 014/08)
   Jezik postupka: talijanski

      Sud koji je uputio zahtjev

   Consiglio di Stato

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelj: Ciclat Soc. Coop.

      Tuženik: Consip SpA, Autorità per la Vigilanza sui Contratti Pubblici di lavori, servizi e forniture

      uz sudjelovanje: Istituto nazionale per l’assicurazione contro gli infortuni sul lavoro (INAIL), Team Service SCARL, u svojstvu nalogoprimca ATI-Snam Lazio Sud Srl i Ati-Linda Srl, Consorzio Servizi Integrati

      Izreka

   Članak 45. Direktive Europskog parlamenta i Vijeća 2004/18/EZ od 31. ožujka 2004. o usklađivanju postupaka za sklapanje ugovora o javnim radovima [ugovora o javnoj nabavi radova], ugovora o javnoj nabavi robe te ugovora o javnim uslugama [ugovora o javnoj nabavi usluga], treba tumačiti na način da mu se ne protivi nacionalni propis poput onoga o kojemu je riječ u glavnom postupku, koji obvezuje javnog naručitelja da kao razlog za isključenje smatra povredu obveze uplate doprinosa socijalnog osiguranja, utvrđenu potvrdom koju je javni naručitelj zatražio po službenoj dužnosti i koju su izdale institucije socijalnog osiguranja, ako je ta povreda postojala u vrijeme sudjelovanja u postupku javne nabave, premda više nije postojala u vrijeme donošenja odluke o odabiru ponude ili provjere javnog naručitelja po službenoj dužnosti.

      (1)  SL C 262, 10. 8. 2015.


title: Predmet T-165/15: Tužba podnesena 7. travnja 2015. – Ryanair and Airport Marketing Services protiv Komisije

text:
               13.7.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 228/18

         Tužba podnesena 7. travnja 2015. – Ryanair and Airport Marketing Services protiv Komisije
   (Predmet T-165/15)
   (2015/C 228/22)
   Jezik postupka: engleski

      Stranke

      Tužitelji: Ryanair Ltd (Dublin, Irska); i Airport Marketing Services Ltd (Dublin) (zastupnici: G. Berrisch, E. Vahida, i G. Metaxas-Maranghidis, odvjetnici, i B. Byrne, Solicitor)

      Tuženik: Europska komisija

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelji od Općeg suda zahtijevaju da:

               —

               poništi članak 1. stavak 1. i članak 1. stavak 2. kao i članke 3., 4. i 5. (u dijelu u kojem se odnose na članak 1. stavke 1. i 2.) Odluke Europske komisije od 23. srpnja 2014. o državnoj potpori SA.22614 kojom je utvrđeno da su društvo Ryanair i Airport Marketing Services primili nezakonitu državnu potporu od Gospodarske i industrijske komore Pau-Béarna, nespojivu s unutarnjim tržištem; i

               —

               naloži Komisiji snošenje troškova.

      Tužbeni razlozi i glavni argumenti

   U prilog osnovanosti tužbe tužitelj ističe četiri tužbena razloga.

               1.

               Prvi tužbeni razlog temelji se na povredi članka 41. Povelje Europske unije o temeljnim pravima, načela dobre uprave i prava tužiteljâ na obranu s obzirom na to da Komisija tužiteljima nije dopustila uvid u spis istrage i nije im omogućila da valjano iznesu svoja očitovanja.

               2.

               Drugi tužbeni razlog temelji se na povredi članka 107. stavka 1. UFEU-a jer je Komisija predmetne mjere pogrešno pripisala državi.

               3.

               Treći tužbeni razlog temelji se na povredi članka 107. stavka 1. UFEU-a jer je Komisija pogrešno odbila osloniti se na usporednu analizu koja bi ju dovela do zaključka o nepostojanju potpore tužiteljima. Podredno, Komisija nije pripisala odgovarajuću vrijednost marketinškim uslugama i odbila je razloge na kojima se temeljila odluka zračne luke da stekne te usluge, pogrešno je odbila mogućnost da je dio marketinških usluga mogao biti stečen zbog općeg interesa, nije ispitala marketinške ugovore u skladu sa stajalištem ulagača u tržišno gospodarstvo koje je različito od stajališta vlasnika i operatora zračne luke, utemeljila je svoje zaključke na nepotpunim i neodgovarajućim podacima pri izračunu profitabilnosti zračne luke, promatrala je iznimno kratko razdoblje i zanemarila mrežne eksternalije za koje je zračna luka mogla očekivati da će ih ostvariti od suradnje s Ryanairom. U svakom slučaju, čak i ako su tužitelji stekli prednost, Komisija nije utvrdila da se radilo o selektivnoj prednosti.

               4.

               Četvrti tužbeni razlog koji se podredno ističe i koji se temelji na povredi članka 107. stavka 1. i članka 108. stavka 2. UFEU-a jer je Komisija počinila očitu pogrešku u ocjeni i pogrešku koja se tiče prava zaključivši da je potpora Ryanairu i Airport Marketing Servicesu odgovarala iznosu kumulativnih graničnih gubitaka zračne luke Pau umjesto iznosu stvarne dobiti Ryanaira i Airport Marketing Servicesa. Komisija je trebala ispitati u kojoj je mjeri navodna dobit bila stvarno prenesena putnicima Ryanaira. Nadalje, Komisija nije kvantificirala konkurentnu prednost koju je Ryanair imao zbog plaćanja ispod troškova zračne luke Pau. Konačno, Komisija nije dostatno objasnila zašto je povrat iznosa potpore naveden u odluci bio nužan za ponovnu uspostavu stanja koje je prethodilo isplati potpore.