title: Predmet T-355/14: Tužba podnesena 30. ožujka 2014. – STC protiv Komisije

text:
               14.7.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 223/64

         Tužba podnesena 30. ožujka 2014. – STC protiv Komisije
   (Predmet T-355/14)
   (2014/C 223/66)
   Jezik postupka: talijanski

      Stranke

      Tužitelj: STC SpA (Forlì, Italija) (zastupnici: A. Marelli i G. Delucca, odvjetnici)

      Tuženik: Europska komisija

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

               —

               poništi pobijane odluke sa svim pravnim posljedicama koje su one proizvele, a osobito u smislu da:

               —

               naloži javnom naručitelju da naknadi štetu koja je nastala kao posljedica takvih nezakonitih odluka, bilo konkretno, ponovnim provođenjem postupka nadmetanja u korist tužitelja, bilo drugom istovjetnom radnjom, a u tom slučaju, naloži naknadu štete zbog poslovnih gubitaka te takozvane štete nanesene ugledu u ukupnom iznosu od 15 % cijene naznačene u ponudi tužitelja ili, u ukupnom iznosu od 15 % vrijednosti javnog nadmetanja ili, podredno tome, u nekom drugom višem ili nižem iznosu koji Sud, prema potrebi, pravično odredi; da, u svakom slučaju, naloži isplatu kompenzacijske kamate na ime naknade štete uzrokovane zakašnjenjem te, uz to,

               —

               naloži Komisiji snošenje svih troškova postupka, uključujući i dodatne troškove, pristojbe i bilo koje druge troškove određene zakonom, uz pridržaj prava na naknadno određivanje njihove visine.

      Tužbeni razlozi i glavni argumenti

   Ova tužba podnosi se protiv odluke Odjela za održavanje i usluge Uprave za održavanje Ispre Glavne uprave Zajedničkog istraživačkog centra Europske komisije, koja je priopćena temeljem obavijesti br. Ares(2014)1041060 od 3. travnja 2014., o negativnoj ocjeni ponude tužitelja u postupku javnog nadmetanja JRC IPR 2013 C04 0031 OC, odluke o dodjeli ugovora drugom poduzeću te odluke o odbijanju zahtjeva za uvid u natječajnu dokumentaciju.
   Predmet ovog javnog nadmetanja bio je ugovor o izvršnom projektu, nabavi opreme i izradi novog trigeneracijskog postrojenja koje radi na principu plinske turbine te predviđanje sklapanja ugovora o redovitom i izvanrednom održavanju za razdoblje od 6 godina, od kojih su prve 2 godine pod jamstvom.
   U prilog osnovanosti tužbe tužitelj ističe tri tužbena razloga.

               1.

               Prvi tužbeni razlog, koji se odnosi na to da tužitelju nije priznato pravo na uvid u natječajnu dokumentaciju. U tom pogledu tužitelj ističe povredu:

                           —

                           članaka 42. i 47. Povelje Europske unije o temeljnim pravima;

                           —

                           prava na uvid u natječajnu dokumentaciju s obzirom da mu nije omogućen uvid u mjerila vrednovanja ponuda, bodove koje su ostvarili ostali ponuditelji te cjeloviti tekst izvješća o vrednovanju tužitelja.

                           —

                           prava obrane i prava na učinkovitu sudsku zaštitu.

               2.

               Drugi tužbeni razlog, koji se odnosi na financijsku ponudu koju je dao tužitelj. U tom pogledu tužitelj ističe povredu:

                           —

                           članka 296. UFEU-a zbog proturječnog i nedovoljnog obrazloženja.

                           —

                           prava na dobru upravu iz članka 41. stavka 2. Povelje Europske unije o temeljnim pravima.

                           —

                           članka 112. stavka 1. Uredbe (EU, Euratom) br. 966/2012 Europskog parlamenta i Vijeća od 25. listopada 2012. o financijskim pravilima koja se primjenjuju na opći proračun Unije i o stavljanju izvan snage Uredbe Vijeća (EZ, Euratom) br. 1605/2002 (SL L 298, str. 1.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 1., svezak 9., str. 183.).

                           —

                           članka 160. stavka 3. Delegirane uredbe Komisije (EU) br. 1268/2012 od 29. listopada 2012. o pravilima za primjenu Uredbe (EU, Euratom) br. 966/2012 Europskog parlamenta i Vijeća o financijskim pravilima koja se primjenjuju na opći proračun Unije (SL L 362, str. 1.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 1., svezak 7., str. 248.).

                           —

                           načela jednakog postupanja i transparentnosti u fazi vrednovanja ponuda za dodjelu ugovora kao i načela jednakih mogućnosti svih ponuditelja.

               3.

               Treći tužbeni razlog, koji se odnosi na tehničku ponudu tužitelja. U tom pogledu tužitelj ističe povredu:

                           —

                           članka 296. UFEU-a zbog proturječnog i nedovoljnog obrazloženja.

                           —

                           prava na dobru upravu iz članka 41. stavka 2. Povelje Europske unije o temeljnim pravima.

                           —

                           članka 112. stavka 1. Uredbe (EU, Euratom) br. 966/2012 Europskog parlamenta i Vijeća od 25. listopada 2012. o financijskim pravilima koja se primjenjuju na opći proračun Unije i o stavljanju izvan snage Uredbe Vijeća (EZ, Euratom) br. 1605/2002 (SL L 298, str. 1.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 1., svezak 9., str. 183.).

                           —

                           članka 139. stavka 1. i članka 160. stavka 3. Delegirane uredbe Komisije (EU) br. 1268/2012 od 29. listopada 2012. o pravilima za primjenu Uredbe (EU, Euratom) br. 966/2012 Europskog parlamenta i Vijeća o financijskim pravilima koja se primjenjuju na opći proračun Unije (SL L 362, str. 1.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 1., svezak 7., str. 248.).

                           —

                           načela transparentnosti i članka 16. Povelje o temeljnim pravima Europske unije.

         Tužitelj također ističe iskrivljavanje rezultata iz dokumenata.


20150731015616672015/C 270/022262013CJC27020150817HR01HRINFO_JUDICIAL201506112211Spojeni predmeti C-226/13, C-245/13, C-247/13 i C-578/13: Presuda Suda (prvo vijeće) od 11. lipnja 2015. (zahtjevi za prethodnu odluku koje su uputili Landgericht Wiesbaden i Landgericht Kiel – Njemačka) – Stefan Fahnenbrock (C-226/13), Holger Priestoph (C-245/13), Matteo Antonio Priestoph (C-245/13), Pia Antonia Priestoph (C-245/13), Rudolf Reznicek (C-247/13), Hans-Jürgen Kickler (C-578/13), Walther Wöhlk (C-578/13), Zahnärztekammer Schleswig-Holstein Versorgungswerk (C-578/13) protiv Helenske Republike (Zahtjev za prethodnu odluku — Pravosudna suradnja u građanskim stvarima — Dostava sudskih i izvansudskih pismena — Uredba (EZ) br. 1393/2007 — Članak 1. stavak 1. — Pojam, građanske ili trgovačke stvari’ — Odgovornost države za ,acta jure imperii’)
 ---documentbreak--- C2702015HR210120150611HR00022121Presuda Suda (prvo vijeće) od 11. lipnja 2015. (zahtjevi za prethodnu odluku koje su uputili Landgericht Wiesbaden i Landgericht Kiel – Njemačka) – Stefan Fahnenbrock (C-226/13), Holger Priestoph (C-245/13), Matteo Antonio Priestoph (C-245/13), Pia Antonia Priestoph (C-245/13), Rudolf Reznicek (C-247/13), Hans-Jürgen Kickler (C-578/13), Walther Wöhlk (C-578/13), Zahnärztekammer Schleswig-Holstein Versorgungswerk (C-578/13) protiv Helenske Republike
   (Spojeni predmeti C-226/13, C-245/13, C-247/13 i C-578/13) (
         1
      )
   „(Zahtjev za prethodnu odluku — Pravosudna suradnja u građanskim stvarima — Dostava sudskih i izvansudskih pismena — Uredba (EZ) br. 1393/2007 — Članak 1. stavak 1. — Pojam, građanske ili trgovačke stvari’ — Odgovornost države za ,acta jure imperii’)“2015/C 270/02Jezik postupka: njemački
      Sud koji je uputio zahtjev

   Landgericht Wiesbaden, Landgericht Kiel

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelji: Stefan Fahnenbrock (C-226/13), Holger Priestoph (C-245/13), Matteo Antonio Priestoph (C-245/13), Pia Antonia Priestoph (C-245/13), Rudolf Reznicek (C-247/13), Hans-Jürgen Kickler (C-578/13), Walther Wöhlk (C-578/13), Zahnärztekammer Schleswig-Holstein Versorgungswerk (C-578/13)

      Tuženik: Helenska Republika

      Izreka

   Članak 1. stavak 1. Uredbe (EZ) br. 1393/2007 Europskog parlamenta i Vijeća od 13. studenoga 2007. o dostavi, u državama članicama, sudskih i izvansudskih pismena u građanskim ili trgovačkim stvarima, i o stavljanju izvan snage Uredbe Vijeća (EZ) br. 1348/2000 treba tumačiti na način da se sudske tužbe za odštetu zbog smetanja posjeda i uznemiravanja vlasništva, za ispunjenje ugovornih obveza i naknadu štete, poput onih iz glavnog postupka, koje su protiv države izdavatelja podnijele privatne osobe, nositelji državnih obveznica, ulaze u područje primjene navedene uredbe, s obzirom na to da nije razvidno da one očito ne pripadaju u građanske ili trgovačke stvari.
   (
         1
      )	SL C 215, 27. 7. 2013.

      SL C 24, 25. 1. 2014.


title: Predmet T-354/15: Tužba podnesena 2. srpnja 2015. – Allergopharma protiv Komisije

text:
               5.10.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 328/11

         Tužba podnesena 2. srpnja 2015. – Allergopharma protiv Komisije
   (Predmet T-354/15)
   (2015/C 328/10)
   Jezik postupka: njemački

      Stranke

      Tužitelj: Allergopharma GmbH & Co. KG (Reinbek, Njemačka) (zastupnici: T. Müller-Ibold i F.-C. Laprévote, odvjetnici)

      Tuženik: Europska komisija

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

               —

               poništi odluku Komisije od 27. ožujka 2015. o odobrenju programa potpore njemačkim farmaceutskim poduzećima u financijskim poteškoćama u obliku izuzeća od obveznih rabata (SA.34881 (2013/C) (ex 2013/NN) (ex 2012/CP));

               —

               naloži Europskoj komisiji snošenje troškova postupka

      Tužbeni razlozi i glavni argumenti

   U prilog osnovanosti tužbe tužitelj ističe četiri tužbena razloga.

               1.

               Prvi tužbeni razlog koji se temelji na pogrešci koja se tiče prava i povredi Ugovora, zabrane diskriminacije i načela zaštite legitimnih očekivanja zbog nepoštovanja Smjernica za sanaciju i restrukturiranje (1)

                           —

                           Prvim tužbenim razlogom tužitelj tvrdi da je odlukom počinjena povreda načela jednakog postupanja i zaštite legitimnih očekivanja kao i pogreška koja se tiče prava jer nedopušteno odstupa od obvezujućih Smjernica za sanaciju i restrukturiranje iako takvo odstupanje nije predviđeno u tim smjernicama. Obrazloženje prema kojem izuzećima nije cilj umjetno zadržati neučinkovita poduzeća na tržištu je pogrešno jer (i) pravi razliku između učinkovitih i neučinkovitih poduzeća iako toga nema u Smjernicama i (ii) Komisijino shvaćanje „učinkovitosti” koje je poslužilo kao osnova za odluku nije spojivo s temeljnim načelima prava u području potpora.

               2.

               Drugi tužbeni razlog koji se temelji na pogrešci koja se tiče prava, pogrešci koja se tiče činjenica i očitoj pogrešci u ocjeni prilikom primjene članka 107. stavka 3. točke (c) UFEU-a

                           —

                           Drugim tužbenim razlogom tužitelj tvrdi da odluka, čak pod pretpostavkom da Komisija može ocijeniti izuzeća izravno na temelju mjerila iz članka 107. stavka 3. točke (c) UFEU-a, sadržava cijeli niz pogrešaka koje se tiču prava i očitih pogrešaka u ocjeni jer njome nije jasno određen cilj potpora pa onda nije objašnjeno ni zašto su te potpore nužne za postizanje tog cilja. Prema tužiteljevom mišljenju, Komisija je posebno propustila uzeti u obzir da su prema sudskoj praksi potpore za poslovanje odobrene poduzećima u poteškoćama načelno neprikladne za postizanje ciljeva u općem interesu i da izuzećima nedostaje bilo kakav poticajan učinak.

               3.

               Treći tužbeni razlog koji se temelji na povredi bitnih postupovnih jamstava kao i prava na saslušanje

                           —

                           Trećim tužbenim razlogom tužitelj tvrdi da pobijana odluka uz povredu prava na saslušanje i postupovnih jamstava prema članku 6. stavku 1. Uredbe (EZ) br. 659/1999 (2) prelazi znatno više od razjašnjenja pitanja koja su bila postavljena u odluci o pokretanju postupka. S jedne strane, u pobijanoj odluci dolazi se do zaključka prema kojem potpore nije prikladno ocjenjivati prema mjerilu iz Smjernica za sanaciju i restrukturiranje dok se u odluci o pokretanju postupka naglašava da je u tom pogledu riječ o „jedinoj pravnoj osnovi za spojivost s unutarnjim tržištem.” S druge strane, u pobijanoj odluci dolazi se i do zaključka prema kojem je iznimno prikladno ocjenjivati spojivost potpora izravno prema mjerilu iz članka 107. stavka 3. točke (c) UFEU-a, iako odluka o pokretanju postupka ne sadržava nikakvo upućivanje na tu mogućnost. To je tužitelju onemogućilo da se izjasni o tim pitanjima koja su Komisiji u konačnici bila presudna.

               4.

               Četvrti tužbeni razlog koji se temelji na povredi obveze obrazlaganja

                           —

                           Četvrtim tužbenim razlogom tužitelj tvrdi da pobijana odluka ima ozbiljne nedostatke u obrazloženju jer Komisija u pogledu brojnih točaka nije pružila razumljive razloge. Razumljivi razlozi osobito nedostaju u pogledu (i) primjene iznimke iz članka 107. stavka 3. točke (c) UFEU-a te (ii) izvanrednih okolnosti koje bi opravdale odobrenje potpora za poslovanje kao u predmetnom slučaju.

      (1)  Smjernice Zajednice o državnim potporama za sanaciju i restrukturiranje poduzeća u teškoćama (SL 2004, C 244, str. 2.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 8., svezak 3., str. 121.).

      (2)  Uredba Vijeća (EZ) br. 659/1999 od 22. ožujka 1999. o utvrđivanju detaljnih pravila primjene članka 93. Ugovora o EZ-u (SL L 83, str. 1.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 8., svezak 4., str. 16.).


title: Predmet C-389/17: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 29. lipnja 2017. uputio Lietuvos vyriausiasis administracinis teismas (Litva) – UAB „EVP International” protiv Lietuvos bankas

text:
               18.9.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 309/28

         Zahtjev za prethodnu odluku koji je 29. lipnja 2017. uputio Lietuvos vyriausiasis administracinis teismas (Litva) – UAB „EVP International” protiv Lietuvos bankas
   (Predmet C-389/17)
   (2017/C 309/36)
   Jezik postupka: litavski

      Sud koji je uputio zahtjev

   Lietuvos vyriausiasis administracinis teismas

      Stranke glavnog postupka

      Žalitelj: UAB „EVP International”

      Druga stranka u postupku: Lietuvos bankas

      Prethodna pitanja

   Treba li članak 5. stavak 2. u vezi s člankom 6. stavkom 1. točkom (a) Direktive 2009/110/EZ (1) Europskog parlamenta i Vijeća od 16. rujna 2009. o osnivanju, obavljanju djelatnosti i bonitetnom nadzoru poslovanja institucija za elektronički novac te o izmjeni direktiva 2005/60/EZ i 2006/48/EZ i stavljanju izvan snage Direktive 2000/46/EZ tumačiti na način da, s obzirom na okolnosti slučaja, sljedeće usluge treba smatrati platnim uslugama koje jesu (ili nisu) povezane s izdavanjem elektroničkog novca:

               (a)

               transakciju plaćanja kojom se, na zahtjev (nalog) imatelja elektroničkog novca instituciji za elektronički novac (izdavatelju), elektronički novac (sredstva za iskup) u nominalnoj vrijednosti prenosi na bankovni račun; i

               (b)

               transakciju plaćanja kod koje, na nalog prodavatelja, kupac (platitelj) robe i/ili usluga plaća robu/usluge na način da izvrši prijenos/uplatu sredstva instituciji za elektronički novac (izdavatelju elektroničkog novca), koja, kada primi sredstva, izda elektronički novac, u nominalnoj vrijednosti primljenih sredstava, u korist prodavatelja (imatelja elektroničkog novca)?

      (1)  Direktiva 2009/110/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 16. rujna 2009. o osnivanju, obavljanju djelatnosti i bonitetnom nadzoru poslovanja institucija za elektronički novac te o izmjeni direktiva 2005/60/EZ i 2006/48/EZ i stavljanju izvan snage Direktive 2000/46/EZ (SL 2009., L 267, str. 7.) (SL, službeno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 6., svezak 11 ., str. 94.)


title: Predmet C-178/13: Rješenje predsjednika Suda od 22. studenoga 2013. – Europska komisija protiv Republike Finske

text:
               7.4.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 102/29

         Rješenje predsjednika Suda od 22. studenoga 2013. – Europska komisija protiv Republike Finske
   (Predmet C-178/13) (1)

   2014/C 102/44
   Jezik postupka: finski
   Predsjednik Suda odredio je brisanje predmeta.

      (1)  SL C 156, 1.6.2013.


title: Predmet T-516/17: Tužba podnesena 4. kolovoza 2017. – Imasa, Ingeniería y Proyectos protiv Komisije i SRB-a

text:
               23.10.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 357/20

         Tužba podnesena 4. kolovoza 2017. – Imasa, Ingeniería y Proyectos protiv Komisije i SRB-a
   (Predmet T-516/17)
   (2017/C 357/26)
   Jezik postupka: španjolski

      Stranke

      Tužitelj: Imasa, Ingeniería y Proyectos, S.A. (Oviedo, Španjolska) (zastupnici: B. Gutiérrez de la Roza Pérez, P. Rubio Escobar, R. Ruiz de la Torre Esporrín i B. Fernández García, odvjetnici)

      Tuženik: Europska komisija i Jedinstveni sanacijski odbor (SRB)

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da poništi sljedeće akte:

               —

               Odluku (SRB/EES/2017/08) Jedinstvenog sanacijskog odbora s njegove izvršne sjednice od 7. lipnja 2017., o usvajanju sanacijskog programa za financijsku instituciju Banco Popular Español, S.A.

               —

               Odluku Komisije (EU) 2017/1246 od 7. lipnja 2017. o potvrđivanju sanacijskog programa za društvo Banco Popular Español S.A.

      Tužbeni razlozi i glavni argumenti

   Tužbeni razlozi i glavni argumenti slični su onima navedenima u predmetima T-478/17, Mutualidad de la Abogacía i Hermandad Nacional de Arquitectos Superiores y Químicos/Jedinstveni sanacijski odbor, T-481/17, Fundación Tatiana Pérez de Guzmán el Bueno i SFL/Jedinstveni sanacijski odbor, T-482/17, Comercial Vascongada Recalde/Komisija i Jedinstveni sanacijski odbor, T-483/17, García Suárez i dr./Komisija i Jedinstveni sanacijski odbor, T-484/17, Fidesban i dr./Jedinstveni sanacijski odbor, T-497/17, Sáchez del Valle i Calatrava Real State 2015/Komisija i Jedinstveni sanacijski odbor te T-498/17, Pablo Álvarez de Linera Granda/Komisija i Jedinstveni sanacijski odbor.


title: Predmet T-457/12: Rješenje Općeg suda od 24. listopada 2013. — Stromberg Menswear protiv OHIM-a — Leketoy Stormberg Inter (STORMBERG) ( „Žig Zajednice — Verbalni žig Zajednice STORMBERG — Tužba protiv zahtjeva za pretvaranje žiga Zajednice u nacionalnu prijavu žiga — Nedopuštenost žalbe pred žalbenim vijećem — Tužba očito bez ikakvog pravnog osnova” )

text:
               14.12.2013

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 367/28

         Rješenje Općeg suda od 24. listopada 2013. — Stromberg Menswear protiv OHIM-a — Leketoy Stormberg Inter (STORMBERG)
   (Predmet T-457/12) (1)

   (Žig Zajednice - Verbalni žig Zajednice STORMBERG - Tužba protiv zahtjeva za pretvaranje žiga Zajednice u nacionalnu prijavu žiga - Nedopuštenost žalbe pred žalbenim vijećem - Tužba očito bez ikakvog pravnog osnova)
   2013/C 367/51
   Jezik podstupka: engleski

      Stranke

      Tužitelj: Stromberg Menswear (Leeds, Ujedinjena Kraljevina) (zastupnici: A. Tsoutsanis, odvjetnik i C. Tulley, solicitor)

      Tuženik: Ured za usklađivanje na unutarnjem tržištu (žigovi i dizajni) (zastupnik: J. Crespo Carrillo, agent)

      Druga stranka u postupku pred žalbenim vijećem OHIM-a, intervenijent u postupku pred Općim sudom: Leketoy Stormberg Inter (Kristiansand S, Norveška) (zastupnici: prvotno T. Mølsgaard, potom J. Løje, odvjetnici)

      Predmet

   Tužba podnesena protiv odluke četvrtog žalbenog vijeća OHIM-a od 3. kolovoza 2012. (predmet R 428/2012-4) koja se odnosi na postupak koji se vodi povodom zahtjeva za pretvaranje žiga Zajednice u nacionalnu prijavu žiga koji je podnio Leketoy Stormberg Inter AS.

      Izreka

               1.

               Tužba se odbacuje.

               2.

               Stromberg Menswear Ltd nalaže se snošenje troškova.

      (1)  SL C 63, 2.3.2013.


title: Predmet T-188/15: Tužba podnesena 17. travnja 2015. – Compagnia Trasporti Pubblici i dr. protiv Komisije

text:
               15.6.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 198/42

         Tužba podnesena 17. travnja 2015. – Compagnia Trasporti Pubblici i dr. protiv Komisije
   (Predmet T-188/15)
   (2015/C 198/57)
   Jezik postupka: talijanski

      Stranke

      Tužitelji: Compagnia Trasporti Pubblici SpA (Arzano, Italija); Atap – Azienda Trasporti Automobilistici Pubblici delle Province di Biella e Vercelli SpA (Biella, Italija); Actv SpA (Venecija, Italija); Ferrovie Appulo Lucane Srl (Bari, Italija); Asstra Associazione Trasporti (Rim, Italija): i Associazione Nazionale Autotrasporto Viaggiatori (ANAV) (Rim) (zastupnik: M. Malena, odvjetnik)

      Tuženik: Europska komisija

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelji od Općeg suda zahtijevaju da poništi one točke i dijelove pobijane odluke koji su predmet tužbe.

      Tužbeni razlozi i glavni argumenti

   Tužbeni razlozi i glavni argumenti jednaki su onima iz predmeta T-187/15, Compagnia Trasporti Pubblici i dr./Komisija.


title: Predmet T-647/15: Tužba podnesena 13. studenoga 2015. – Boros protiv Parlamenta

text:
               8.2.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 48/61

         Tužba podnesena 13. studenoga 2015. – Boros protiv Parlamenta
   (Predmet T-647/15)
   (2016/C 048/69)
   Jezik postupka: engleski

      Stranke

      Tužitelj: Crina Boros (London, Ujedinjena Kraljevina) (zastupnik: N. Pirc Musar, odvjetnik)

      Tuženik: Europski parlament

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

               —

               poništi odluku A(2015)8554 C Europskog parlamenta od 16. rujna 2015. o odbijanju ponovnog zahtjeva tužitelja za pristup određenim dokumentima u vezi s informacijama o putnim troškovima, dnevnicama, naknadama za opće izdatke i troškovima za osoblje zastupnika Europskog parlamenta;

               —

               naloži Parlamentu snošenje troškova tužitelja u skladu s člancima 134. i 140. Poslovnika Općeg suda, uključujući troškove intervenijenata.

      Tužbeni razlozi i glavni argumenti

   U prilog osnovanosti tužbe tužitelj ističe pet tužbenih razloga.

               1.

               Prvi tužbeni razlog temelji se na povredi članka 4. stavka 1. točke (b) Uredbe 1049/2001 (1) u vezi s člankom 8. točkom (b) Uredbe 45/2001 (2), s obzirom na to da zatraženi osobni podaci nisu zaštićeni na temelju zakonodavstva Zajednice.

               2.

               Drugi tužbeni razlog temelji se na povredi članka 4. stavka 1. točke (b) Uredbe 1049/2001 u vezi s člankom 8. točkom (b) Uredbe 45/2001, s obzirom na to da je pristup zatraženim informacijama odbijen iako su uvjeti za njihovo otkrivanje ispunjeni.

               3.

               Treći tužbeni razlog temelji se na povredi opće obveze ispitivanja svakog pojedinačnog dokumenta, koja proizlazi iz članaka 2. i 4. Uredbe 1049/2001 povezanih s člankom 6. stavkom 3. Uredbe 1049/2001.

               4.

               Četvrti tužbeni razlog temelji se na povredi članka 4. stavka 6. Uredbe 1049/2001, jer odbijanje djelomičnog pristupa nije opravdano.

               5.

               Peti tužbeni razlog temelji se na povredi obveze obrazlaganja kako je to propisano člankom 7. stavkom 1. i člankom 8. stavkom 1. Uredbe 1049/2001, jer se Parlament nije osvrnuo na sve tužiteljeve argumente.

      (1)  Uredba (EZ) br. 1049/2001 Europskog parlamenta i Vijeća od 30. svibnja 2001. o javnom pristupu dokumentima Europskog parlamenta, Vijeća i Komisije (SL L 145, str. 43.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 1., svezak 16., str. 70.).

      (2)  Uredba (EZ) br. 45/2001 Europskog parlamenta i VIjeća od 18. prosinca 2000. o zaštiti pojedinaca u vezi s obradom osobnih podataka u institucijama i tijelima Zajednice i o slobodnom kretanju takvih podataka (SL L 8, str. 1.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 13., svezak 34., str. 6.).


title: Predmet T-769/15: Tužba podnesena 29. prosinca 2015. – SeNaPro protiv OHIM-a – Paltentaler Splitt & Marmorwerke (Dolokorn)

text:
               29.2.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 78/30

         Tužba podnesena 29. prosinca 2015. – SeNaPro protiv OHIM-a – Paltentaler Splitt & Marmorwerke (Dolokorn)
   (Predmet T-769/15)
   (2016/C 078/41)
   Jezik na kojem je tužba podnesena: njemački

      Stranke

      Tužitelj: SeNaPro GmbH (Pommelsbrunn, Njemačka) (zastupnik: A. Schröder, odvjetnik)

      Tuženik: Ured za usklađivanje na unutarnjem tržištu (žigovi i dizajni) (OHIM)

      Druga stranka pred žalbenim vijećem: Paltentaler Splitt & Marmorwerke GmbH (Rottenmann, Austrija)

      Podaci o postupku pred OHIM-om

      Podnositelj prijave: tužitelj

      Predmetni sporni žig: verbalni žig Zajednice „Dolokorn” – prijava za registraciju br. 11 877 181

      Postupak pred OHIM-om: postupak povodom prigovora

      Pobijana odluka: odluka prvog žalbenog vijeća OHIM-a od 23. listopada 2015. u predmetu R 2643/2014-1

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

               —

               poništi pobijanu odluku;

               —

               naloži OHIM-u snošenje vlastitih troškova i troškova društva SeNaPro GmbH.

      Tužbeni razlog

               —

               povreda članka 75. i 76. stavaka 1. i 2. Uredbe br. 207/2009.


title: Predmet C-586/13: Presuda Suda (četvrto vijeće) od 18. lipnja 2015. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Pesti Központi Kerületi Bíróság – Mađarska) – Martin Meat kft protiv Géza Simonfay, Ulrich Salburg (Zahtjev za prethodnu odluku — Slobodno pružanje usluga — Direktiva 96/71/EZ — Članak 1. stavak 3. točke (a) i (c) — Upućivanje radnika — Ustupanje radne snage — Akt o pristupanju iz 2003. — Poglavlje 1. stavci 2. i 13. Priloga X. — Prijelazne mjere — Pristup mađarskih državljana tržištu rada država koje su već bile države članice Europske unije na dan pristupa Republike Mađarske — Zahtijevanje radne dozvole za ustupanje radne snage — Sektori koji nisu osjetljivi)

text:
               24.8.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 279/7

         Presuda Suda (četvrto vijeće) od 18. lipnja 2015. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Pesti Központi Kerületi Bíróság – Mađarska) – Martin Meat kft protiv Géza Simonfay, Ulrich Salburg
   (Predmet C-586/13) (1)

   ((Zahtjev za prethodnu odluku - Slobodno pružanje usluga - Direktiva 96/71/EZ - Članak 1. stavak 3. točke (a) i (c) - Upućivanje radnika - Ustupanje radne snage - Akt o pristupanju iz 2003. - Poglavlje 1. stavci 2. i 13. Priloga X. - Prijelazne mjere - Pristup mađarskih državljana tržištu rada država koje su već bile države članice Europske unije na dan pristupa Republike Mađarske - Zahtijevanje radne dozvole za ustupanje radne snage - Sektori koji nisu osjetljivi))
   (2015/C 279/08)
   Jezik postupka: mađarski

      Sud koji je uputio zahtjev

   Pesti Központi Kerületi Bíróság

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelj: Martin Meat kft

      Tuženici: Géza Simonfay, Ulrich Salburg

      Izreka

               1.

               Poglavlje 1. stavke 2. i 13. Priloga X. Aktu o pristupanju Češke Republike, Republike Estonije, Republike Cipra, Republike Latvije, Republike Litve, Republike Mađarske, Republike Malte, Republike Poljske, Republike Slovenije i Slovačke Republike Europskoj uniji i prilagodbama Ugovora na kojima se temelji Europska unija treba tumačiti na način da Republika Austrija ima pravo ograničiti ustupanje radne snage na svom državnom području, u skladu s poglavljem 1. stavkom 2. tog priloga, čak i kada se to ustupanje ne odnosi na osjetljive sektore u smislu poglavlja 1. stavka 13. navedenog priloga.

               2.

               Kada se radi o ugovornom odnosu poput onoga o kojem je riječ u glavnom postupku, kako bi se utvrdilo treba li taj ugovorni odnos označiti ustupanjem radne snage u smislu članka 1. stavka 3. točke (c) Direktive 96/71/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 16. prosinca 1996. o upućivanju radnika u okviru pružanja usluga, treba uzeti u obzir svaki element koji navodi na to da upućivanje radnika u državu članicu domaćina sâmo jest ili nije predmet navedene isporuke usluga na kojoj počiva navedeni ugovorni odnos. Načelno su utvrđeni pokazatelji da takvo upućivanje sâmo ovdje nije predmet isporuke usluga o kojima je riječ, osobito činjenica da isporučitelj usluga snosi posljedice izvršenja koje nije u skladu s pružanjem usluga navedenim u ugovoru, kao i okolnost da može sam odrediti potrebni broj radnika koje šalje u državu članicu domaćina. Nasuprot tomu, okolnost da poduzeće korisnik nadzire usklađenost navedene isporuke s navedenim ugovorom ili da može davati opće upute radnicima pružatelja usluga kao takvo ne omogućuje zaključak o postojanju ustupanja radne snage.

      (1)  SL C 71, 8. 3. 2014.


title: Predmet T-697/15: Rješenje Općeg suda od 25. svibnja 2016. – Bergbräu protiv EUIPO-a – Vilser Privatbrauerei (VILSER BERGBRÄU)

text:
               1.8.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 279/41

         Rješenje Općeg suda od 25. svibnja 2016. – Bergbräu protiv EUIPO-a – Vilser Privatbrauerei (VILSER BERGBRÄU)
   (Predmet T-697/15) (1)

   (2016/C 279/57)
   Jezik postupka: njemački
   Predsjednik drugog vijeća odredio je brisanje predmeta.

      (1)  SL C 78, 29. 2. 2016.


title: Predmet T-337/15: Presuda Općeg suda od 29. rujna 2016. – Bach Flower Remedies protiv EUIPO-a – Durapharma (RESCUE) („Žig Europske unije — Postupak za proglašavanje žiga ništavim — Verbalni žig Europske unije RESCUE — Apsolutni razlog za odbijanje — Opisni karakter — Nepostojanje razlikovnog karaktera stečenog uporabom — Članak 7. stavak 1. točka (c) i članak 7. stavak 3. Uredbe (EZ) br. 207/2009 — Članak 52. stavak 2. Uredbe (EZ) br. 207/2009”)

text:
               14.11.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 419/39

         Presuda Općeg suda od 29. rujna 2016. – Bach Flower Remedies protiv EUIPO-a – Durapharma (RESCUE)
   (Predmet T-337/15) (1)

   ((„Žig Europske unije - Postupak za proglašavanje žiga ništavim - Verbalni žig Europske unije RESCUE - Apsolutni razlog za odbijanje - Opisni karakter - Nepostojanje razlikovnog karaktera stečenog uporabom - Članak 7. stavak 1. točka (c) i članak 7. stavak 3. Uredbe (EZ) br. 207/2009 - Članak 52. stavak 2. Uredbe (EZ) br. 207/2009”))
   (2016/C 419/50)
   Jezik postupka: engleski

      Stranke

      Tužitelj: Bach Flower Remedies Ltd (Wimbledon, Ujedinjena Kraljevina) (zastupnik: I. Fowler, solicitor)

      Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (zastupnici: M. Simandlova i A. Schifko, agenti)

      Druga stranka u postupku pred žalbenim vijećem EUIPO-a: Durapharma ApS (Stenstrup, Danska)

      Predmet

   Tužba protiv odluke prvog žalbenog vijeća EUIPO-a od 26. ožujka 2015. (predmet R 2551/2013-1) koja se odnosi na postupak za proglašavanje žiga ništavim između društava Durapharma i Bach Flower Remedies.

      Izreka

               1.

               Tužba se odbija.

               2.

               Društvu Bach Flower Remedies Ltd nalaže se snošenje vlastitih, kao i troškova Ureda Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO).

      (1)  SL C 294, 7. 9. 2015.


title: Predmet T-144/15: Tužba podnesena 25. ožujka 2015. – L'Oréal protiv OHIM-a – Theralab (VICHY LABORATOIRES V IDÉALIA)

text:
               26.5.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 171/34

         Tužba podnesena 25. ožujka 2015. – L'Oréal protiv OHIM-a – Theralab (VICHY LABORATOIRES V IDÉALIA)
   (Predmet T-144/15)
   (2015/C 171/40)
   Jezik na kojem je tužba podnesena: engleski

      Stranke

      Tužitelj: L'Oréal (Pariz, Francuska) (zastupnik: J. Sena Mioludo, odvjetnik)

      Tuženik: Ured za usklađivanje na unutarnjem tržištu (žigovi i dizajni) (OHIM)

      Druga stranka pred žalbenim vijećem: Theralab – Produtos Farmacêuticos e Nutracêuticos, Lda (Viseu, Portugal)

      Podaci o postupku pred OHIM-om

      Podnositelj prijave: tužitelj

      Sporni žig u pitanju: figurativni žig Zajednice s verbalnim elementima „VICHY LABORATOIRES V IDÉALIA” – prijava za registraciju br. 1 1 0 74  391

      Postupak pred OHIM-om: postupak povodom prigovora

      Pobijana odluka: odluka četvrtog žalbenog vijeća OHIM-a od 22. siječnja 2015. u predmetu R 1097/2014-4

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

               —

               poništi pobijanu odluku;

               —

               poništi odluku Odjela za prigovore od 26. veljače 2014. u postupku povodom prigovora B 002139916;

               —

               odbije prigovor B 002139916;

               —

               u cijelosti prihvati prijavu žiga Zajednice br. 011074391 „VICHY LABORATOIRES V IDÉALIA (+fig)”;

               —

               naloži OHIM-u snošenje troškova.

      Tužbeni razlog

               —

               povreda čl. 8. stavka 1. točke (b) Uredbe br. 207/2009.


title: Predmet C-499/13: Presuda Suda (prvo vijeće) od 26. ožujka 2015. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Naczelny Sąd Administracyjny – Poljska) – Marian Macikowski protiv Dyrektor Izby Skarbowej w Gdańsku (Zahtjev za prethodnu odluku — Zajednički sustav poreza na dodanu vrijednost — Načela proporcionalnosti i porezne neutralnosti — Oporezivanje isporuke nekretnina u okviru obvezne prodaje drugoj osobi na javnoj dražbi — Nacionalni propisi koji obvezuju sudskog ovršitelja koji provodi takvu prodaju da obračuna i plati PDV na takvu transakciju — Plaćanje kupoprodajne cijene nadležnom sudu i nužnost da potonji PDV koji treba platiti prenese sudskom ovršitelju — Odgovornost za naknadu štete i kaznena odgovornost sudskog ovršitelja u slučaju neplaćanja PDV-a — Razlika između općeg roka za plaćanje PDV-a poreznog obveznika i roka propisanog takvom sudskom ovršitelju — Nemogućnost odbitka plaćenog pretporeza)

text:
               26.5.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 171/3

         Presuda Suda (prvo vijeće) od 26. ožujka 2015. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Naczelny Sąd Administracyjny – Poljska) – Marian Macikowski protiv Dyrektor Izby Skarbowej w Gdańsku
   (Predmet C-499/13) (1)

   ((Zahtjev za prethodnu odluku - Zajednički sustav poreza na dodanu vrijednost - Načela proporcionalnosti i porezne neutralnosti - Oporezivanje isporuke nekretnina u okviru obvezne prodaje drugoj osobi na javnoj dražbi - Nacionalni propisi koji obvezuju sudskog ovršitelja koji provodi takvu prodaju da obračuna i plati PDV na takvu transakciju - Plaćanje kupoprodajne cijene nadležnom sudu i nužnost da potonji PDV koji treba platiti prenese sudskom ovršitelju - Odgovornost za naknadu štete i kaznena odgovornost sudskog ovršitelja u slučaju neplaćanja PDV-a - Razlika između općeg roka za plaćanje PDV-a poreznog obveznika i roka propisanog takvom sudskom ovršitelju - Nemogućnost odbitka plaćenog pretporeza))
   (2015/C 171/04)
   Jezik postupka: poljski

      Sud koji je uputio zahtjev

   Naczelny Sąd Administracyjny

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelj: Marian Macikowski

      Tuženik: Dyrektor Izby Skarbowej w Gdańsku

      Izreka

               1.

               Članke 9. i 193. i članak 199. stavak 1. točku (g) Direktive Vijeća 2006/112/EZ od 28. studenoga 2006. o zajedničkom sustavu poreza na dodanu vrijednost treba tumačiti na način da nisu protivni odredbi nacionalnog prava poput one u glavnom postupku, koja u okviru prodaje nekretnine u ovršnom postupku obvezuje pravni subjekt, odnosno sudskog ovršitelja koji je tu prodaju proveo, da u propisanim rokovima obračuna, naplati i plati porez na dodanu vrijednost koji treba platiti na prihod od te transakcije.

               2.

               Načelo proporcionalnosti treba tumačiti na način da nije protivno odredbi nacionalnog prava poput one u glavnom postupku, na temelju koje sudski ovršitelj treba odgovarati svojom ukupnom imovinom za iznos poreza na dodanu vrijednost koji treba platiti na prihod od prodaje nekretnine u ovršnom postupku u slučaju da ne ispuni svoju obvezu naplate i plaćanja tog poreza, pod uvjetom da dotični sudski ovršitelj stvarno raspolaže svim pravnim sredstvima za ispunjenje te obveze, a što treba provjeriti sud koji je uputio zahtjev.

               3.

               Članke 206., 250. i 252. Direktive 2006/112 i načelo porezne neutralnosti treba tumačiti na način da nisu protivni odredbi nacionalnog prava poput one u glavnom postupku, u skladu s kojom je porezni platac naveden u toj odredbi dužan obračunati, naplatiti i platiti iznos poreza na dodanu vrijednost koji treba platiti za prodaju robe u ovršnom postupku, a ne može odbiti iznos pretporeza od početka poreznog razdoblja do datuma naplate poreza od poreznog obveznika.

      (1)  SL C 367, 14. 12. 2013.


title: Predmet C-433/13: Tužba podnesena 31. srpnja 2013. — Europska komisija/Slovačka Republika

text:
               16.11.2013

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 336/6

         Tužba podnesena 31. srpnja 2013. — Europska komisija/Slovačka Republika
   (Predmet C-433/13)
   2013/C 336/15
   Jezik postupka: slovački

      Stranke

      Tužitelj: Europska komisija (zastupnici: A. Tokár i F. Schatz, agenti)

      Tuženik: Slovačka Republika

      Tužbeni zahtjev

   Europska komisija traži od Suda da:

               —

               utvrdi da je Slovačka Republika, odbivši priznati pravo na doplatak za tuđu pomoć i njegu, doplatak za pomoć i doplatak za naknadu povećanih troškova, predviđene Zakonom br. 447/2008 Z.z., korisnicima koji borave u drugoj državi članici, povrijedila obveze koje proizlaze iz članka 48. Ugovora o funkcioniranju Europske Unije i članaka 7. i 21. Uredbe (EZ) br. 883/2004 Europskog Parlamenta i Vijeća od 29. travnja 2004. o koordinaciji sustava socijalne sigurnosti (1);

               —

               naloži Slovačkoj Republici snošenje troškova.

      Tužbeni razlozi i glavni argumenti

   Komisija tvrdi da su doplatak za tuđu pomoć i njegu, doplatak za pomoć i doplatak za naknadu povećanih troškova, predviđeni Zakonom br. 447/2008 Z.z, davanja za slučaj bolesti u smislu članka 3. stavka 1. točke a) Uredbe br. 883/2004, koja moraju također biti isplaćena korisnicima koji ne borave u državi članici u pitanju (u konkretnom slučaju, Slovačkoj Republici). Nacionalni propis ne smije stoga ograničavati pravo korisnika koji ne borave u Slovačkoj Republici da primaju navedene doplatke. Slovački zakon, koji predviđa takvo ograničenje, stoga je protivan članku 48. UFEU-a i člancima 7. i 21. Uredbe (EZ) br. 883/2004.

      (1)  SL L 166, str. 1. (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 5., svezak 3., str. 160.)


title: Predmet T-300/15: Tužba podnesena 5. lipnja 2015. – OASE protiv OHIM-a – COMPO France (AlGo)

text:
               10.8.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 262/34

         Tužba podnesena 5. lipnja 2015. – OASE protiv OHIM-a – COMPO France (AlGo)
   (Predmet T-300/15)
   (2015/C 262/46)
   Jezik na kojem je tužba podnesena: njemački

      Stranke

      Tužitelj: OASE GmbH (Hörstel, Njemačka) (zastupnik: T. Weeg, odvjetnik)

      Tuženik: Ured za usklađivanje na unutarnjem tržištu (žigovi i dizajni) (OHIM)

      Druga stranka pred žalbenim vijećem: COMPO France SAS (Roche-Lez-Beaupré, Francuska)

      Podaci o postupku pred OHIM-om

      Podnositelj prijave: tužitelj

      Predmetni sporni žig: verbalni žig Zajednice „AlGo” – prijava za registraciju br. 10 096 337

      Postupak pred OHIM-om: postupak povodom prigovora

      Pobijana odluka: odluka prvog žalbenog vijeća OHIM-a od 11. veljače 2015. u predmetu R 1409/2013-1

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

               —

               izmijeni pobijanu odluku tako da u cijelosti odbije prigovor;

               —

               naloži OHIM-u snošenje troškova.

      Tužbeni razlozi

               —

               povreda članka 42. stavaka 2. i 3. Uredbe br. 207/2009;

               —

               povreda članka 8. stavka 1. točke (b) Uredbe br. 207/2009.


title: Predmet C-13/16: Presuda Suda (drugo vijeće) od 4. svibnja 2017. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Augstākā tiesa – Latvija) – Valsts policijas Rīgas reģiona pārvaldes Kārtības policijas pārvalde protiv Rīgas pašvaldības SIA „Rīgas satiksme” (Zahtjev za prethodnu odluku — Direktiva 95/46/EZ — Članak 7. točka (f) — Osobni podaci — Uvjeti zakonitosti obrade osobnih podataka — Pojam „potrebna u svrhe zakonitog interesa treće osobe” — Zahtjev za priopćavanje osobnih podataka o osobi odgovornoj za prometnu nesreću, radi pokretanja sudskog postupka — Dužnost nadzornika da udovolji takvom zahtjevu — Nepostojanje)

text:
               3.7.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 213/11

         Presuda Suda (drugo vijeće) od 4. svibnja 2017. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Augstākā tiesa – Latvija) – Valsts policijas Rīgas reģiona pārvaldes Kārtības policijas pārvalde protiv Rīgas pašvaldības SIA „Rīgas satiksme”
   (Predmet C-13/16) (1)

   ((Zahtjev za prethodnu odluku - Direktiva 95/46/EZ - Članak 7. točka (f) - Osobni podaci - Uvjeti zakonitosti obrade osobnih podataka - Pojam „potrebna u svrhe zakonitog interesa treće osobe” - Zahtjev za priopćavanje osobnih podataka o osobi odgovornoj za prometnu nesreću, radi pokretanja sudskog postupka - Dužnost nadzornika da udovolji takvom zahtjevu - Nepostojanje))
   (2017/C 213/10)
   Jezik postupka: latvijski

      Sud koji je uputio zahtjev

   Augstākā tiesa

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelj: Valsts policijas Rīgas reģiona pārvaldes Kārtības policijas pārvalde

      Tuženik: Rīgas pašvaldības SIA „Rīgas satiksme”

      Izreka

   Članak 7. točku (f) Direktive 95/46/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 24. listopada 1995. o zaštiti pojedinaca u vezi s obradom osobnih podataka i o slobodnom protoku takvih podataka, treba tumačiti na način da se njime ne nameće obveza priopćavanja osobnih podataka trećoj osobi kako bi joj se omogućilo pokretanje postupka pred građanskim sudom za naknadu štete koju je prouzročila osoba na koju se odnosi zaštita tih podataka. Međutim, članku 7. točki (f) te direktive ne protivi se takvo priopćavanje na temelju nacionalnog prava.

      (1)  SL C 111, 29. 3. 2016.


title: Predmet C-397/16: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 18. srpnja 2016. uputio Corte d’appello di Milano (Italija) – Acacia Srl protiv Fallimento Pneusgarda Srl, Audi AG

text:
               10.10.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 371/4

         Zahtjev za prethodnu odluku koji je 18. srpnja 2016. uputio Corte d’appello di Milano (Italija) – Acacia Srl protiv Fallimento Pneusgarda Srl, Audi AG
   (Predmet C-397/16)
   (2016/C 371/04)
   Jezik postupka: talijanski

      Sud koji je uputio zahtjev

   Corte d’appello di Milano

      Stranke glavnog postupka

      Žalitelj: Acacia Srl

      Druga stranka u postupku: Fallimento Pneusgarda Srl, Audi AG

      Prethodna pitanja

               1.

               Protivi li se (a) načelima slobodnog kretanja robe i slobode pružanja usluga na unutarnjem tržištu; (b) načelu učinkovitosti europskih pravila o tržišnom natjecanju i liberalizaciji unutarnjeg tržišta; (c) načelima korisnog učinka i ujednačene primjene europskog prava unutar Europske Unije; (d) odredbama sekundarnog prava Europske unije kao što su to Direktiva br. 98/71 (1), a osobito njezin članak 14., članak 1. Uredbe br. 461/2010 (2) i Pravilniku UN/ECE br. 124., tumačenje članka 110. Uredbe br. 6/2002 (3), koji sadržava klauzulu o popravku, koje iz pojma sastavnog dijela složenog proizvoda (automobila), namijenjenog dopuštanju njegova popravka i vraćanju njegova prvobitnog izgleda, isključuje neoriginalni naplatak koji je izgledom potpuno jednak originalnom naplatku, homologiziranom na temelju gorenavedenog Pravilnika UN/ECE br. 124?

               2.

               Ako je odgovor na prvo pitanje niječan, protive li se pravila o pravima koja proizlaze iz industrijskog vlasništva u vezi s registriranim dizajnima, nakon odvagivanja interesa o kojima je riječ u prvom pitanju, primjeni klauzule o popravku kad je riječ o replikama dodatne opreme koje klijent može različito izabrati ako klauzulu o popravku treba tumačiti strogo i primjenjivati samo na rezervne dijelove čiji je oblik vezan uz proizvod, odnosno na dijelove čiji je oblik određen bitno nepromjenjivo u odnosu na vanjski izgled složenog proizvoda, pri čemu su isključeni drugi dijelovi za koje se smatra da su nezamjenjivi i da ih klijent slobodno ugrađuje prema vlastitom ukusu?

               3.

               Ako je odgovor na drugo pitanje potvrdan, koje mjere treba poduzeti proizvođač neoriginalnih naplataka kako bi osigurao zakonit promet proizvoda namijenjenih popravku složenog proizvoda i vraćanju njegova prvobitnog vanjskog izgleda?

      (1)  Direktiva 98/71/EZ Europskog parlamenta i Vijeća o 13. listopada 1998. o pravnoj zaštiti dizajna (SL L 289, str. 28.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 13., svezak 44., str. 49.)

      (2)  Uredba Komisije (EU) br. 461/2010 od 27 svibnja 2010. o primjeni članka 101. stavka 3. Ugovora o funkcioniranju Europske unije na kategorije vertikalnih sporazuma i usklađenih djelovanja u sektoru motornih vozila (SL L 129, str. 52.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 8., svezak 3., str. 277.)

      (3)  Uredba Vijeća (EZ) br. 6/2002 od 12. prosinca 2001. o dizajnu Zajednice (SL 2002., L 3, str. 1.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 13., svezak 24., str. 25.)


title: Predmet T-467/14: Tužba podnesena 24. lipnja 2014. – Fonditel Pensiones protiv Komisije

text:
               4.8.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 253/64

         Tužba podnesena 24. lipnja 2014. – Fonditel Pensiones protiv Komisije
   (Predmet T-467/14)
   2014/C 253/87
   Jezik postupka: španjolski

      Stranke

      Tužitelj: Fonditel Pensiones, Entidad Gestora de Fondos de Pensiones, SA (Madrid, Španjolska) (zastupnici: J. L. Buendía Sierra, E. Abad Valdenebro, R. Calvo Salinero i A. Lamadrid de Pablo, odvjetnici)

      Tuženik: Europska komisija

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

               —

               poništi pobijanu odluku u mjeri u kojoj Komisija skup mjera, koje prema njoj sačinjavaju takozvani španjolski sustav financijskog leasinga, kvalificira kao novu državu potporu nespojivu s unutarnjim tržištem;

               —

               podredno, poništi članke 1. i 4. pobijane odluke kojima se ulagači u AIE-ove (gospodarska interesna udruženja) utvrđuju kao korisnici navodnih potpora i isključivi adresati naloga za povrat;

               —

               podredno, poništi članak 4. pobijane odluke u mjeri u kojoj se njime nalaže povrat navodnih potpora;

               —

               poništi članak 4. pobijane odluke u mjeri u kojoj se u njemu izjašnjava o zakonitosti privatnih ugovora između ulagača i drugih pravnih subjekata; i

               —

               naloži Komisiji snošenje troškova ovog postupka.

      Tužbeni razlozi i glavni argumenti

   Tužbeni razlozi i glavni argumenti isti su kao i oni već istaknuti u predmetu T-700/13, Bankia/Komisija.


title: Predmet C-638/13 P: Presuda Suda (prvo vijeće) od 26. siječnja 2017. – Roca SARL protiv Europske komisije (Žalba — Zabranjeni sporazumi — Belgijsko, njemačko, francusko, talijansko, nizozemsko i austrijsko tržište kupaonske opreme — Usklađivanje prodajnih cijena i razmjena osjetljivih poslovnih informacija — Smjernice o metodi za utvrđivanje iznosa novčanih kazni iz 2006. — Načelo jednakog postupanja — Izvršavanje neograničene nadležnosti)

text:
               3.4.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 104/8

         Presuda Suda (prvo vijeće) od 26. siječnja 2017. – Roca SARL protiv Europske komisije
   (Predmet C-638/13 P) (1)

   ((Žalba - Zabranjeni sporazumi - Belgijsko, njemačko, francusko, talijansko, nizozemsko i austrijsko tržište kupaonske opreme - Usklađivanje prodajnih cijena i razmjena osjetljivih poslovnih informacija - Smjernice o metodi za utvrđivanje iznosa novčanih kazni iz 2006. - Načelo jednakog postupanja - Izvršavanje neograničene nadležnosti))
   (2017/C 104/13)
   Jezik postupka: španjolski

      Stranke

      Žalitelj: Roca SARL (zastupnik: P. Vidal Martínez, abogada)

      Druga stranka u postupku: Europska komisija (zastupnici: F. Castilla Contreras, F. Castillo de la Torre i F. Jimeno Fernández, agenti)

      Izreka

               1.

               Žalba se odbija

               2.

               Društvu Roca SARL nalaže se snošenje troškova.

      (1)  SL C 52, 22. 2. 2014.


title: Predmet F-116/13: Rješenje Službeničkog suda od 4. svibnja 2016. – Leon-Gonzalez protiv Komisije

text:
               20.6.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 222/47

         Rješenje Službeničkog suda od 4. svibnja 2016. – Leon-Gonzalez protiv Komisije
   (Predmet F-116/13) (1)

   (2016/C 222/69)
   Jezik postupka: francuski
   Predsjednik drugog vijeća odredio je brisanje predmeta.

      (1)  SL C 45, 15. 2. 2014., str. 46


title: Predmet T-575/14: Tužba podnesena 28. srpnja 2014. – Larymnis Larko protiv Komisije

text:
               10.11.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 395/52

      Tužba podnesena 28. srpnja 2014. – Larymnis Larko protiv Komisije
      (Predmet T-575/14)
      (2014/C 395/65)
      Jezik postupka: grčki

         Stranke

         Tužitelj: Elliniki Metalleftiki kai Metallourgiki Larymnis Larko A.E. (Kallithea Attikis, Grčka) (zastupnik: B. Koulouris, odvjetnik)

         Tuženik: Europska komisija

         Tužbeni zahtjev

      Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

                  —

                  poništi Odluku Komisije od 27. ožujka 2014. [SG-Greffe(2014) D/4621/28/03/2014] o državnoj potpori u korist dioničkog društva „Geniki Metalleftiki kai Metallourgiki Anonimi Eteria NEA LARKO” [NEA LARKO], broj SA.34572 (2013/C) (prijašnji 2013NN) koju je provela Helenska Republika, u dijelu u kojem se odnosi na mjere 2, 3, 4 i 6 koje, prema toj pobijanoj odluci, predstavljaju državnu potporu koja je nespojiva s unutarnjim tržištem;

                  —

                  naloži tuženiku snošenje postupovnih troškova tužitelja.

         Tužbeni razlozi i glavni argumenti

      U prilog tužbi tužitelj, kao prvo, tvrdi da ima očiti pravni interes zahtijevati poništenje pobijane odluke s obzirom na to da se ona izravno i pojedinačno odnosi na njega, na isti način kao i na njezine adresate i, kao drugo, ističe tri tužbena razloga:

                  1.

                  Prvi tužbeni razlog temelji se na povredi obveze obrazloženja iz članka 296. UFEU-a

                              —

                              Tužitelj tvrdi sljedeće: a) kao što proizlazi iz same pobijane odluke, Komisija je donijela zaključke o predmetnim mjerama koje su provele grčka tijela, a da pritom nije raspolagala dovoljnim informacijama o njima. Konkretnije, kada je riječ o mjerama 2, 4 i 6 (državnim jamstvima za 2008., 2010. i 2011.), u pobijanoj se odluci izričito navodi da Komisija ne raspolaže informacijama o isteku tih jamstava. Osim toga, kada jer riječ o mjeri 3 (povećanje kapitala iz 2009.), Komisija priznaje da ne zna kada je proveden značajniji dio tog povećanja kapitala; b) pobijanoj odluci nedostaje obrazloženje zato što ona uopće ne definira tržište predmetnih proizvoda u svrhu određivanja je li društvo NEA LARKO stavljeno u povoljniji položaj, a drugi gospodarski subjekti u nepovoljniji tržišni položaj; c) ustvari, kada je riječ o mjerama 4 i 6, jedina koja je bila u povoljnijem položaju u predmetnom slučaju je Grčka država koja je, umjesto da društvu NEA LARKO-u vrati iznos poreza koji joj je ono platilo (porez na dobit i PDV), njemu dodijelila predmetna jamstva, uz dodatne troškove.

                  2.

                  Drugi tužbeni razlog temelji se na pogrešnoj ocjeni činjeničnog stanja (pogrešna ocjena činjenica) kao i na pogrešnom tumačenju i primjeni članka 296. stavka 2. UFEU-a i članka 107. stavka 1. UFEU-a

                              —

                              Tužitelj tvrdi sljedeće: a) grčka tijela su, kako glede gore navedenih jamstava (mjere 2, 4 i 6) tako i glede mjere 3 (povećanje kapitala NEA LARKO-a iz 2009.) postupala kao „razuman ulagač na tržištu”. Bilo koji razumni i racionalni profesionalni ulagač dodijelio bi jamstva društvu u kojem ima vlastite interese (kako što u predmetnom slučaju Grčka država ima u društvu NEA LARKO) za iznose koje pokrivaju vlastite odgovarajuće obveze u odnosu na vlastito poduzeće (u ovom slučaju obveze grčke države na povrat poreza na dobit i PDV-a NEA LARKO-u). Osim toga, u predmetnom slučaju je Grčka država očekivala ostvarenje dobiti od prodaje NEA LARKO-a. Potrebno je naglasiti da se predmetna jamstva nisu ostvarila i da b) se u pobijanoj odluci nije ispitalo veličinu nadziranog poduzeća niti je, s obzirom na tu veličinu i položaj NEA LARKO-a u čitavom sektoru tržišta proizvoda, ono moglo utjecati na unutarnje tržište „proizvoda”. Potrebno je naglasiti da je veličina NEA LARKO-a takva da državne potpore o kojima je riječ nisu ni na koji način mogle utjecati na unutarnje tržište.

                  3.

                  Treći tužbeni razlog temelji se na povredi načela proporcionalnosti

                              —

                              Tužitelj tvrdi da, čak i kada bi se prihvatilo da predmetna jamstva predstavljaju zabranjene državne potpore, pobijanu odluku treba poništiti zbog povrede načela proporcionalnosti prilikom utvrđivanja iznosa primljene potpore. Konkretnije, kada je riječ o tom utvrđivanju (mjere 2, 4 i 6), Komisija nije uzela u obzir činjenicu da predmetne mjere nisu ostvarene i da stoga nije pravno prihvatljivo od NEA LARKO-a (ili trećeg poduzeća) zahtijevati plaćanje istog iznosa jamstava koja nisu ostvarena s obzirom da je taj iznos bio pokriven i jamstvima grčke države, koja je predmetna jamstva u velikoj mjeri dodijelila za pokriće dugova NEA LARKO-a, zajmoprimca.


title: Predmet C-58/15: Presuda Suda (šesto vijeće) od 23. prosinca 2015. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Bayerischer Verwaltungsgerichtshof – Njemačka) – Firma Theodor Pfister protiv Landkreis Main-Spessart (Zahtjev za prethodnu odluku — Poljoprivreda — Sanitarne inspekcije — Službene kontrole hrane za životinje i hrane — Financiranje kontrola — Troškovi inspekcije povezani s poslovima klanja — Uredba (EZ) br. 882/2004 — Direktiva 85/73/EEZ — Mogućnost naplate iznosa koji obuhvaća stvarno nastale troškove inspekcije više od iznosa pristojbi predviđenih tom direktivom)

text:
               22.2.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 68/19

         Presuda Suda (šesto vijeće) od 23. prosinca 2015. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Bayerischer Verwaltungsgerichtshof – Njemačka) – Firma Theodor Pfister protiv Landkreis Main-Spessart
   (Predmet C-58/15) (1)

   ((Zahtjev za prethodnu odluku - Poljoprivreda - Sanitarne inspekcije - Službene kontrole hrane za životinje i hrane - Financiranje kontrola - Troškovi inspekcije povezani s poslovima klanja - Uredba (EZ) br. 882/2004 - Direktiva 85/73/EEZ - Mogućnost naplate iznosa koji obuhvaća stvarno nastale troškove inspekcije više od iznosa pristojbi predviđenih tom direktivom))
   (2016/C 068/23)
   Jezik postupka: njemački

      Sud koji je uputio zahtjev

   Bayerischer Verwaltungsgerichtshof

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelj: Firma Theodor Pfister

      Tuženik: Landkreis Main-Spessart

      Izreka

   Članak 27. stavak 3. prvi podstavak drugu rečenicu Uredbe Europskog parlamenta i Vijeća (EZ) br. 882/2004 od 29. travnja 2004. o kako bi se provjerila sukladnost sa zakonima o hrani i hrani za životinje, te pravilima o zdravstvenoj zaštiti i dobrobiti životinja, kako je izmijenjena Uredbom Vijeća (EZ) br. 1791/2006 od 20. studenog 2006. treba tumačiti na način da dopušta, za prijelazno razdoblje za 2007. godinu, naplatu pristojbi za troškove nastale službenim inspekcijama i kontrolama u području higijene mesa koji obuhvaćaju troškove koje snosi nadležno tijelo, u smislu Direktive Vijeća 85/73/EEZ od 29. siječnja 1985. o financiranju veterinarskih inspekcija i kontrola obuhvaćenih direktivama 89/662/EEZ, 90/425/EEZ, 90/675/EEZ i 91/496/EEZ, kako je izmijenjena Direktivom Vijeća 97/79/CE od 18. prosinca 1997.

      (1)  SL C 171, 26. 5. 2015.


title: Predmet T-15/15: Tužba podnesena 13. siječnja 2015. – Costa protiv Parlamenta

text:
               9.3.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 81/26

         Tužba podnesena 13. siječnja 2015. – Costa protiv Parlamenta
   (Predmet T-15/15)
   (2015/C 081/34)
   Jezik postupka: talijanski

      Stranke

      Tužitelj: Paolo Costa (Venecija, Italija) (zastupnici: G. Orsoni i M. Romeo, odvjetnici)

      Tuženik: Europski parlament

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

               —

               proglasi ništavima i bez učinka 1au smislu članaka 263. i 264. Ugovora o funkcioniranju Europske unije odluku predsjednika Europskog parlamenta od 11. studenoga 2014., priopćenu 28. studenoga 2014., i sve akte na kojima se ta odluka temelji, koji su s njome povezani i koji su iz nje proizašli

               —

               naloži Europskom parlamentu snošenje svih troškova.

      Tužbeni razlozi i glavni argumenti

   Ova je tužba podnesena protiv odluke predsjednika Europskog parlamenta od 11. studenoga 2014., br. 318189, kojom se obustavlja isplata starosne mirovine tužitelja počevši od lipnja 2010. i nalaže povrat iznosa koje je on primio od srpnja 2009. do svibnja 2010.
   U potporu tužbi tužitelj ističe dva tužbena razloga.

               1.

               Prvi tužbeni razlog temelji se na povredi pravnih pravila, na povredi Pravilnika o isplati troškova i naknada zastupnicima Europskog parlamenta kao i na povredi članka 12. Uredbe o doživotnim naknadama za članove Zastupničkog doma talijanskog parlamenta.

                           —

                           U tom se pogledu ističe povreda članka 12. stavka 2.a točke (v) Uredbe o doživotnim naknadama za članove Zastupničkog doma talijanskog parlamenta, na koju upućuje Pravilnik o isplati troškova i naknada zastupnicima Europskog parlamenta s obzirom na to da je ta odredba pogrešno upotrebljena kao osnova obustavu isplate mirovine zbog stupanja na dužnost predsjednika Lučke uprave u Veneciji.

                           —

                           Također se ističe da se dužnost predsjednika talijanske Lučke uprave ne ulazi u područje primjene članka 12. stavka 2a. točke (v) Uredbe s obzirom na to da ta dužnost, kako je to presudio Sud Europske unije u presudi od 10. listopada 2014. (C-270/13), predstavlja posebnu dužnost koja se dodjeljuje jedino na temelju dokazanih stručnih sposobnosti kandidata u području gospodarstva i prometa, koja nije povezana ni sa kojom političkom odlukom ili imenovanjem izvršne vlasti koje je političke naravi i koja ne obuhvaća izvršavanje političke funkcije.

               2.

               Drugi tužbeni razlog temelji se na povredi Ugovorâ i pravnih pravila, na povredi članaka 4., 6. i 15. UEU-a, na povredi članka 1. Protokola uz Europsku konvenciju o ljudskim pravima i temeljnim slobodama (EKLJP) u području zaštite vlasništva, na povredi načela legitimnih očekivanja kao i na povredi načela dobre vjere.

                           —

                           U tom se pogledu ističe povreda članaka 4. i 13. UEU-a, koji nalažu Europskom parlamentu, kao i drugim institucijama, zaštitu legitimnih očekivanja koja, u okviru pravnog sustava Zajednice, ima svaki od subjekata koji su njegov sastavni dio.

                           —

                           Također se ističe povreda načela zaštite legitimnih očekivanja i dobre vjere, općih i temeljnih načela prava Unije koja su priznata i potvrđena u sudskoj praksi Suda Europske unije koja nalaže njihovo poštivanje uvijek u slučajevima kada je riječ o povratu iznosa isplaćenih fizičkoj osobi u dobroj vjeri.

                           —

                           Konačno, ističe se povreda članka 1. Protokola uz EKLJP o zaštiti vlasništva, na koji upućuje članak 6. UEU-a i koji ima istu obvezujuću snagu kao i Ugovori, koji nalaže obvezu zaštite legitimnih očekivanja fizičke osobe o postojanju njezinog prava na tražbinu i o njenoj zakonitoj naplati.


title: Predmet C-585/14: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 18. prosinca 2014. uputio Curtea de Apel Cluj (Rumunjska) – Petru Chiş protiv Administrația Județeană a Finanțelor Publice Cluj

text:
               30.3.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 107/15

      Zahtjev za prethodnu odluku koji je 18. prosinca 2014. uputio Curtea de Apel Cluj (Rumunjska) – Petru Chiş protiv Administrația Județeană a Finanțelor Publice Cluj
      (Predmet C-585/14)
      (2015/C 107/20)
      Jezik postupka: rumunjski

         Sud koji je uputio zahtjev

      Curtea de Apel Cluj

         Stranke glavnog postupka

         Tužitelj: Petru Chiş

         Tuženik: Administrația Județeană a Finanțelor Publice Cluj

         Prethodna pitanja

                  1.

                  Treba li, s obzirom na odredbe Zakona br. 9/2012 i njime predviđeni predmet oporezivanja, članak 110. UFEU-a tumačiti tako da mu je protivno to da država članica Europske unije uvede porez na emisije onečišćujućih tvari koji se primjenjuje prilikom registracije motornih vozila koja potječu iz druge države članice, a ne primjenjuje se na registraciju prilikom prijenosa prava vlasništva nacionalnih motornih vozila za koja je takav ili sličan porez već plaćen, kada je ostatak iznosa takvog poreza, koji je uračunat u vrijednost motornog vozila na nacionalnom tržištu, niži od novog poreza?

                  2.

                  Treba li, s obzirom na odredbe Zakona br. 9/2012 i njime predviđeni predmet oporezivanja, članak 110. UFEU-a tumačiti tako da mu je protivno to da država članica Europske unije uvede porez na emisije onečišćujućih tvari koji se primjenjuje prilikom registracije motornih vozila koja potječu iz druge države članice, a koji se za nacionalna motorna vozila plaća samo prilikom prijenosa prava vlasništva takvog motornog vozila, što ima za posljedicu to da se strano motorno vozilo ne može koristiti ako se takav porez ne plati, dok se nacionalno motorno vozilo može vremenski neograničeno koristiti, a da se porez ne plati sve do eventualnog prijenosa prava vlasništva navedenog motornog vozila, nakon čega slijedi registracija na novog vlasnika?


title: Predmet F-96/15: Rješenje Službeničkog suda od 3. svibnja 2016. – Grzebielec protiv Komisije

text:
               20.6.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 222/50

         Rješenje Službeničkog suda od 3. svibnja 2016. – Grzebielec protiv Komisije
   (Predmet F-96/15) (1)

   (2016/C 222/80)
   Jezik postupka: francuski
   Predsjednik prvog vijeća odredio je brisanje predmeta.

      (1)  SL C 294, 7. 9. 2015., str. 84


title: Predmet T-806/14: Presuda Općeg suda od 10. svibnja 2016. – August Strock protiv EUIPO-a (Prikaz bijelog i plavog četvrtastog pakiranja) („Žig Europske Unije — Međunarodna registracija u kojoj je naznačena Europska unija — Figurativni žig koji prikazuje bijelo i plavo četvrtasto pakiranje — Apsolutni razlog za odbijanje — Nepostojanje razlikovnog karaktera — Članak 7. stavak 1. točka (b) Uredbe (EZ) br. 207/2009”)

text:
               20.6.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 222/15

         Presuda Općeg suda od 10. svibnja 2016. – August Strock protiv EUIPO-a (Prikaz bijelog i plavog četvrtastog pakiranja)
   (Predmet T-806/14) (1)

   ((„Žig Europske Unije - Međunarodna registracija u kojoj je naznačena Europska unija - Figurativni žig koji prikazuje bijelo i plavo četvrtasto pakiranje - Apsolutni razlog za odbijanje - Nepostojanje razlikovnog karaktera - Članak 7. stavak 1. točka (b) Uredbe (EZ) br. 207/2009”))
   (2016/C 222/17)
   Jezik postupka: engleski

      Stranke

      Tužitelj: August Storck KG (Berlin, Njemačka) (zastupnici: P. Goldenbaum, I. Rohr, T. Melchert i A.-C. Richter, odvjetnici)

      Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO) (zastupnici: V. Melgar i H. Kunz, agenti)

      Predmet

   Tužba podnesena protiv odluke petog žalbenog vijeća EUIPO-a od 8. rujna 2014. (predmet R 644/2014-5) u vezi s međunarodnom registracijom u kojoj je naznačena Europska unija figurativnog žiga koji prikazuje bijelo i plavo četvrtasto pakiranje.

      Izreka

               1.

               Tužba se odbija.

               2.

               August Storck KG se nalaže snošenje troškova.

      (1)  SL C 46, 9. 2. 2015.


title: Predmet C-537/13: Presuda Suda (deveto vijeće) od 15. siječnja 2015. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Lietuvos Aukščiausiasis Teismas – Litva) – Birutė Šiba protiv Arūnasa Devėnasa (Zahtjev za prethodnu odluku – Direktiva 93/13/EEZ – Područje primjene – Ugovori sklopljeni s potrošačima – Ugovor o pružanju pravnih usluga sklopljen između odvjetnika i potrošača)

text:
               2.3.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 73/6

      Presuda Suda (deveto vijeće) od 15. siječnja 2015. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Lietuvos Aukščiausiasis Teismas – Litva) – Birutė Šiba protiv Arūnasa Devėnasa
      (Predmet C-537/13) (1)

      (Zahtjev za prethodnu odluku - Direktiva 93/13/EEZ - Područje primjene - Ugovori sklopljeni s potrošačima - Ugovor o pružanju pravnih usluga sklopljen između odvjetnika i potrošača)
      (2015/C 073/07)
      Jezik postupka: litavski

         Sud koji je uputio zahtjev

      Lietuvos Aukščiausiasis Teismas

         Stranke glavnog postupka

         Tužitelj: Birutė Šiba

         Tuženik: Arūnas Devėnas

         Izreka

      Direktivu Vijeća 93/13/EEZ od 5. travnja 1993. o nepoštenim uvjetima u potrošačkim ugovorima valja tumačiti na način da se ona primjenjuje na standardizirane ugovore o pravnim uslugama, poput onih o kojima je riječ u glavnom postupku, sklopljene između odvjetnika i fizičke osobe koja ne postupa s ciljem povezanim s njezinom profesionalnom djelatnošću.

         (1)  SL C 11.1.2014., str. 9.


title: Predmet C-165/14: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 7. travnja 2014. uputio Tribunal Supremo (Španjolska) – Alfredo Rendón Marín protiv Administración del Estado

text:
               10.6.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 175/31

         Zahtjev za prethodnu odluku koji je 7. travnja 2014. uputio Tribunal Supremo (Španjolska) – Alfredo Rendón Marín protiv Administración del Estado
   (Predmet C-165/14)
   2014/C 175/38
   Jezik postupka: španjolski

      Sud koji je uputio zahtjev

   Tribunal Supremo, Sala de lo Contencioso Administrativo, Sección Tercera

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelj: Alfredo Rendón Marín

      Druga stranka u postupku: Administración del Estado

      Prethodna pitanja

   Je li sukladan članku 20. UFEU-a, tumačenom u smislu presuda od 19. listopada 2004. (predmet C-200/02) (1) i od 8. ožujka 2011. (predmet C-34/09) (2), nacionalni zakon koji isključuje mogućnost izdavanja dozvole boravka roditelju građanina Europske unije koji je maloljetan i o njemu ovisan, zbog ranije kažnjavanosti u državi u kojoj je zahtjev podnesen, iako će to dovesti do prisilnog odlaska s teritorija Unije maloljetnika koji je dužan pridružiti se roditelju?

      (1)  EU:C:2004:639

      (2)  EU:C:2011:124


title: Predmet C-503/17: Tužba podnesena 21. kolovoza 2017. – Europska komisija protiv Ujedinjene Kraljevine Velike Britanije i Sjeverne Irske

text:
               16.10.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 347/21

         Tužba podnesena 21. kolovoza 2017. – Europska komisija protiv Ujedinjene Kraljevine Velike Britanije i Sjeverne Irske
   (Predmet C-503/17)
   (2017/C 347/28)
   Jezik postupka: engleski

      Stranke

      Tužitelj: Europska komisija (zastupnici: F. Tomat, J. Tomkin, agenti)

      Tuženik: Ujedinjena Kraljevina Velike Britanije i Sjeverne Irske

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelj od Suda zahtijeva da:

               —

               presudi da je, time što je omogućila uporabu označenog goriva za opskrbu letjelica za privatne potrebe, Ujedinjena Kraljevina povrijedila svoje obveze na temelju Direktive 95/60/EZ (1);

               —

               naloži Ujedinjenoj Kraljevini Velike Britanije i Sjeverne Irske snošenje troškova.

      Tužbeni razlozi i glavni argumenti

   Komisija smatra da je dopuštanje prodaje označenog goriva za punjenje letjelica za privatne potrebe u bitnome neusklađeno s Direktivom 95/60/EZ (Direktiva o fiskalnom označavanju). Cilj obveze označavanja goriva podvrgnutog smanjenoj trošarini je osiguravanje mogućnosti lakšeg razlikovanja tih goriva od goriva za koje je plaćena puna trošarina. Međutim, učinak nacionalne mjere je takav da u slučaju pronalaska označenog goriva u spremniku letjelice za privatne potrebe, koji je napunjen gorivom u Ujedinjenoj Kraljevini, nije moguće utvrditi na temelju oznake je li za upotrijebljeno gorivo plaćena puna ili smanjena trošarina.

      (1)  Direktiva Vijeća 95/60/EZ od 27. studenoga 1995. o fiskalnom označivanju plinskog ulja i kerozina (SL 1995., L 291, str. 46.). (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 9., svezak 2., str . 44.)


title: Predmet C-431/15: Rješenje predsjednika Suda od 24. siječnja 2017. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Audiencia Provincial de Cantabria – Španjolska) – Liberbank, SA protiv Rafaela Pirisa del Campoa

text:
               24.4.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 129/12

         Rješenje predsjednika Suda od 24. siječnja 2017. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Audiencia Provincial de Cantabria – Španjolska) – Liberbank, SA protiv Rafaela Pirisa del Campoa
   (Predmet C-431/15) (1)

   (2017/C 129/14)
   Jezik postupka: španjolski
   Predsjednik Suda odredio je brisanje predmeta.

      (1)  SL C 354, 26. 10. 2015.


title: Predmet C-394/12: Presuda Suda (veliko vijeće) od 10. prosinca 2013. (zahtjev za prethodnu odluku koju je uputio Asylgerichtshof, Austrija) — Shamso Abdullahi protiv Bundesasylamta (Zahtjev za prethodnu odluku — Zajednički europski sustav azila — Uredba (EZ) br. 343/2003 — Određivanje države članice odgovorne za razmatranje zahtjeva za azil — Nadzor nad poštivanjem kriterija odgovornosti za razmatranje zahtjeva za azil — Opseg sudskog nadzora)

text:
               15.2.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 45/12

         Presuda Suda (veliko vijeće) od 10. prosinca 2013. (zahtjev za prethodnu odluku koju je uputio Asylgerichtshof, Austrija) — Shamso Abdullahi protiv Bundesasylamta
   (Predmet C-394/12) (1)

   (Zahtjev za prethodnu odluku - Zajednički europski sustav azila - Uredba (EZ) br. 343/2003 - Određivanje države članice odgovorne za razmatranje zahtjeva za azil - Nadzor nad poštivanjem kriterija odgovornosti za razmatranje zahtjeva za azil - Opseg sudskog nadzora)
   2014/C 45/20
   Jezik postupka: njemački

      Sud koji je uputio zahtjev

   Asylgerichtshof

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelj: Shamso Abdullahi

      Tuženik: Bundesasylamt

      Predmet

   Zahtjev za prethodnu odluku — Asylgerichtshof — Tumačenje Uredbe Vijeća (EZ) br. 343/2003 od 18. veljače 2003. o utvrđivanju kriterija i mehanizama za određivanje države članice odgovorne za razmatranje zahtjeva za azil koji je u jednoj od država članica podnio državljanin treće zemlje (SL L 50, str. 1.) i prije svega njezinih članaka 10., 16., 18. i 19., kao i Uredbe Komisije (EZ) br. 1560/2003 od 2. rujna 2003. o utvrđivanju detaljnih pravila za primjenu Uredbe br. 343/2003 (SL L 222, str. 3.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 19., svezak 10, str. 17.) — Somalska državljanka koja je u Grčkoj prešla granicu Unije odakle se potom kroz treće države i Mađarsku uputila prema Austriji gdje je, manje od 12 mjeseci od svog prvog ulaska na teritorij Unije, podnijela zahtjev za azil — Određivanje države članice odgovorne za razmatranje predmetnog zahtjeva za azil

      Izreka

   Članak 19. stavak 2. Uredbe Vijeća (EZ) br. 343/2003 od 18. veljače 2003. o utvrđivanju kriterija i mehanizama za određivanje države članice odgovorne za razmatranje zahtjeva za azil koji je u jednoj od država članica podnio državljanin treće zemlje treba tumačiti u smislu da, u okolnostima u kojima je država članica preuzela nadležnost nad tražiteljom azila primjenom kriterija navedenog u članku 10. stavku 1. navedene uredbe, to jest kao država članica prvog ulaska tražitelja azila na teritorij Europske unije, taj tražitelj može pobijati izbor tog kriterija jedino pozivajući se na postojanje sustavnih nedostataka postupka za odobrenje azila i na uvjete za prihvat tražitelja azila u toj državi članici koji daju ozbiljne i provjerene razloge smatrati da se dotični tražitelj izlaže stvarnoj opasnosti da bude podvrgnut neljudskim ili ponižavajućim postupcima u smislu članka 4. Povelje Europske unije o temeljnim pravima.

      (1)  SL C 343, 10.11.2012.


title: Predmet C-670/15: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 15. prosinca 2015. uputio Bundesarbeitsgericht (Njemačka) – Jan Šalplachta

text:
               7.3.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 90/6

         Zahtjev za prethodnu odluku koji je 15. prosinca 2015. uputio Bundesarbeitsgericht (Njemačka) – Jan Šalplachta
   (Predmet C-670/15)
   (2016/C 090/09)
   Jezik postupka: njemački

      Sud koji je uputio zahtjev

   Bundesarbeitsgericht

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelj: Jan Šalplachta

      Prethodno pitanje

   Zahtijeva li pravo fizičke osobe na djelotvoran pristup sudovima u prekograničnom sporu u smislu članaka 1. i 2. Direktive Vijeća 2003/8/EZ od 27. siječnja 2003. o unapređenju pristupa pravosuđu u prekograničnim sporovima utvrđivanjem minimalnih zajedničkih pravila o pravnoj pomoći u takvim sporovima (1) da pravna pomoć koju je odobrila Savezna Republika Njemačka obuhvaća troškove koje je podnositelj zahtjeva predujmio za prijevod izjave i prilogâ zahtjevu za pravnu pomoć ako je podnositelj zahtjeva istodobno sa podizanjem tužbe postavio zahtjev za pravnu pomoć nadležnom sudu koji vodi postupak, a koji je i nadležno tijelo za primanje u smislu članka 13. stavka 1. točke (b) direktive te je sam dao izraditi prijevod?

      (1)  SL L 26, str. 41. (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 19., svezak 3., str. 105.), kako je ispravljena ispravkom u SL 2003, L 32, str. 1.


title: Predmeti T-233/11 i T-262/11: Presuda Općeg suda od 9. prosinca 2015. – Grčka i Ellinikos Chrysos protiv Komisije („Državne potpore — Sektor rudarstva — Bespovratna sredstva koja su rudarskom poduzetniku Ellinikos Chrysosu dodijelila grčka tijela — Ugovor o prijenosu rudnika po cijeni nižoj od tržišne vrijednosti i porezno oslobođenje u odnosu na taj prijenos — Odluka kojom se mjere potpore proglašavaju nezakonitim i kojom se nalaže povrat odgovarajućih iznosa — Pojam koristi — Kriterij privatnog ulagača”)

text:
               1.2.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 38/47

         Presuda Općeg suda od 9. prosinca 2015. – Grčka i Ellinikos Chrysos protiv Komisije
   (Predmeti T-233/11 i T-262/11) (1)

   ((„Državne potpore - Sektor rudarstva - Bespovratna sredstva koja su rudarskom poduzetniku Ellinikos Chrysosu dodijelila grčka tijela - Ugovor o prijenosu rudnika po cijeni nižoj od tržišne vrijednosti i porezno oslobođenje u odnosu na taj prijenos - Odluka kojom se mjere potpore proglašavaju nezakonitim i kojom se nalaže povrat odgovarajućih iznosa - Pojam koristi - Kriterij privatnog ulagača”))
   (2016/C 038/60)
   Jezici postupka: grčki i engleski

      Stranke

      Tužitelji: Helenska Republika (zastupnici: P. Mylonopoulos, V. Asimakopoulos, G. Kanellopoulos i A. Iosifidou, agenti) (predmet T-233/11); i Ellinikos Chrysos AE Metalleion kai Viomichanias Chrysou (Kifissia, Grčka) (zastupnici: K. Adamantopoulos, E. Petritsi, E. Trova i P. Skouris, zatim K. Adamantopoulos, E. Trova, P. Skouris i E. Roussou, odvjetnici) (predmet T-262/11)

      Tuženik: Europska komisija (zastupnici: É. Gippini Fournier i D. Triantafyllou, agenti)

      Predmet

   Zahtjev za poništenje Odluke Komisije 2011/452/EU od 23. veljače 2011. o državnoj potpori C 48/08 (ex NN 61/08) koju je Grčka dodijelila u korist Ellinikos Chrysos AE (SL L 193, str. 27).

      Izreka

               1.

               Predmeti T-233/11 i T-262/11 spajaju se radi donošenja presude.

               2.

               Tužbe se odbijaju.

               3.

               U predmetu T-233/11, Helenska će Republika snositi vlastite troškove, kao i troškove Europske komisije.

               4.

               U predmetu T-262/11, Ellinikos Chrysos AE Metalleion kai Viomichanias Chrysou će snositi vlastite troškove, kao i troškove Komisije.

      (1)  SL C 204, 9. 7. 2011.


title: Predmet T-552/14: Tužba podnesena 22. srpnja 2014. – Wm. Wrigley Jr. protiv OHIM-a (Extra)

text:
               6.10.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 351/15

         Tužba podnesena 22. srpnja 2014. – Wm. Wrigley Jr. protiv OHIM-a (Extra)
   (Predmet T-552/14)
   2014/C 351/18
   Jezik postupka: engleski

      Stranke

      Tužitelj: Wm. Wrigley Jr. Company (Wilmington, Sjedinjene Države) (zastupnici: M. Kinkeldey, S. Brandstätter i C. Schmitt, odvjetnici)

      Tuženik: Ured za usklađivanje na unutarnjem tržištu (žigovi i dizajni)

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

               —

               poništi odluku petog žalbenog vijeća Ureda za usklađivanje na unutarnjem tržištu (žigovi i dizajni) od 19. svibnja 2014. donesenu u predmetu R 199/2014-5.

      Tužbeni razlozi i glavni argumenti

      Predmetni žig Zajednice: figurativni žig koji sadrži verbalni element „Extra” za proizvode iz razreda 3, 21 i 30 – prijava žiga Zajednice br. 1 1 7 37  582

      Odluka ispitivača: prijava žiga Zajednice je odbijena

      Odluka žalbenog vijeća: žalba je odbijena

      Tužbeni razlozi: povreda članka 7. stavka 1. točke (b) Uredbe br. 207/2009.


title: Predmet T-625/16: Tužba podnesena 2. rujna 2016. – Przedsiębiorstwo Energetyki Cieplnej protiv ECHA-e

text:
               31.10.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 402/51

         Tužba podnesena 2. rujna 2016. – Przedsiębiorstwo Energetyki Cieplnej protiv ECHA-e
   (Predmet T-625/16)
   (2016/C 402/61)
   Jezik postupka: poljski

      Stranke

      Tužitelj: Przedsiębiorstwo Energetyki Cieplnej sp. z o. o. (Grajewo, Poljska) (zastupnik: T. Dobrzyński, odvjetnik)

      Tuženik: Europska agencija za kemikalije

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

               —

               poništi ECHA-inu Odluku br. SME (2016) 2851 od 23. lipnja 2016. u kojoj je utvrđeno da tužitelj ne ispunjava uvjete za sniženje pristojbi za srednje poduzetnike i u kojoj je određena administrativna pristojba protiv njega;

               —

               poništi ECHA-in Račun br. 10058238 od 23. lipnja 2016. o razlici između pristojbe koju je platio tužitelj i pristojbe koja se primjenjuje na velike poduzetnike u skladu s ECHA-inom Odlukom br. SME (2016) 2851;

               —

               poništi ECHA-in Račun br. 10058239 od 23. lipnja 2016. u kojem je određena visina administrativne pristojbe u skladu s ECHA-inom Odlukom br. SME (2016) 2851;

               —

               poništi Odluku br. 14/2015 Upravnog odbora ECHA-e od 4. lipnja 2015. (MB/43/2014) ME (2016) 2851;

               —

               naloži tuženiku snošenje troškova postupka.

      Tužbeni razlozi i glavni argumenti

   U potporu tužbi tužitelj ističe pet tužbenih razloga.

               1.

               Prvi tužbeni razlog: povreda načela dodjeljivanja nadležnosti

                           —

                           Visina administrativne pristojbe koja je određena u Odluci MB/43/2014 Upravnog odbora ECHA-e, koja je temelj donošenja pobijane odluke i računâ je, s obzirom na funkcije koje administrativna pristojba mora ispuniti, neproporcionalno visoka i na taj način je izjednačena s kaznom. To krši načelo dodjeljivanja nadležnosti sadržano u članku 5. UEU-a u vezi s uvodnom izjavom 11. Uredbe Komisije (EZ) br. 340/2008.

               2.

               Drugi tužbeni razlog: povreda načela pravne sigurnosti i prava na dobru upravu

                           —

                           Tužiteljevo objašnjenje o veličini poduzetnika temelji se na informacijama koje je, među ostalim, potječu od same ECHA-e kao i na nacionalnim informacijama. Veličina poduzetnika trebala je biti određena na temelju Zakona o slobodi gospodarske djelatnosti od 2. srpnja 2004. Taj zakon ne definira poduzetnike prema strukturi udjela. ECHA nije pružila dovoljno informacija o pravilima za registraciju i povećala je pristojbu bez mogućnosti ispravljanja pogreške.

               3.

               Treći tužbeni razlog: povreda načela proporcionalnosti

                           —

                           U skladu s odredbama Uredbe Komisije (EZ) br. 1907/2006 i Uredbe Komisije (EZ) br. 340/2008 administrativne pristojbe moraju biti usklađene s ECHA-inim stvarnim troškovima kontrole. Valja smatrati nedopuštenom ECHA-inu praksu u skladu s kojom poduzetnici koji su dali lažne izjave o svojoj veličini plaćaju troškove kontrole svih poduzetnika.

               4

               Četvrti tužbeni razlog: povreda načela jednakog postupanja

                           —

                           ECHA je povrijedila načelo jednakog postupanja naplaćivanjem administrativne pristojbe i određivanjem visine te pristojbe s obzirom na veličinu poduzetnika. Predstavlja kršenje načela jednakog postupanja određivanje istih administrativnih pristojbi poduzetniku koji je kvalificiran kao velik samo na temelju udjela u kapitalu javnog tijela kao i poduzetniku koji je kvalificiran kao velik na temelju svojeg godišnjeg prihoda i broja zaposlenih.

               5.

               Peti tužbeni razlog: Ništavost računa izdanih na temelju pobijane odluke

                           —

                           Zbog poništenja ECHA-ine Odluke SME (2016) 2851 valja poništiti račune na kojima se temelje ECHA-ini zahtjevi za plaćanje. Naplaćene pristojbe također nisu bile dospjele jer tužitelj u trenutku donošenja ECHA-ine Odluke br. SME (2016) 2851 i izdavanja računa nije bio obvezan registrirati se u sustav REACH.


title: Predmet T-30/13: Rješenje Općeg suda od 18. svibnja 2015. – GRE protiv OHIM-a – Villiger Söhne (LIBERTE american blend)

text:
               13.7.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 228/25

         Rješenje Općeg suda od 18. svibnja 2015. – GRE protiv OHIM-a – Villiger Söhne (LIBERTE american blend)
   (Predmet T-30/13) (1)

   (2015/C 228/33)
   Jezik postupka: njemački
   Predsjednik četvrtog vijeća odredio je brisanje predmeta.

      (1)  SL C 79, 16.3.2013.


title: Predmet T-712/16: Tužba podnesena 5. listopada 2016. – Deutsche Lufthansa protiv Komisije

text:
               12.12.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 462/28

         Tužba podnesena 5. listopada 2016. – Deutsche Lufthansa protiv Komisije
   (Predmet T-712/16)
   (2016/C 462/36)
   Jezik postupka: engleski

      Stranke

      Tužitelj: Deutsche Lufthansa AG (Köln, Njemačka) (zastupnik: S. Völcker, lawyer)

      Tuženik: Europska komisija

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

               —

               u cijelosti ili djelomično poništi Komisijinu Odluku C(2016) 4964 final od 25. srpnja 2016. u predmetu br. M.3770 – Lufthansa/Swiss – Komisijina odluka o Lufthansinom zahtjevu za djelomično oslobođenje od obveza koje se odnose na rute Zürich-Stockholm i Zürich-Varšava;

               —

               naloži Komisiji snošenje troškova.

      Tužbeni razlozi i glavni argumenti

   U prilog osnovanosti tužbe tužitelj ističe tri tužbena razloga.

               1.

               Prvi tužbeni razlog temelji se na tome da odluku treba poništiti jer je zahvaćena očitom pogreškom u ocjeni, te zbog toga krši načela proporcionalnosti i zaštite legitimnih očekivanja odbijanjem preispitivanja i/ili oslobođenja od određenih obveza određenih Komisijinom Odlukom od 4. srpnja 2005. u predmetu br. COMP/M.3770 – Lufthansa/Swiss.

               2.

               Drugi tužbeni razlog temelji se na tome da odluku treba poništiti jer je Komisija povrijedila načelo dobre uprave propustivši pažljivo i nepristrano ocijeniti sve elemente predmeta.

               3.

               Treći tužbeni razlog temelji se na tome da odluku treba poništiti jer je Komisija zlouporabila svoje ovlasti zaobilaženjem upravnog postupka iz Uredbe 1/2003.


title: Predmet C-571/15: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 6. studenoga 2015. uputio Hessisches Finanzgericht (Njemačka) – Wallenborn Transports SA protiv Hauptzollamt Gießen

text:
               7.3.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 90/3

         Zahtjev za prethodnu odluku koji je 6. studenoga 2015. uputio Hessisches Finanzgericht (Njemačka) – Wallenborn Transports SA protiv Hauptzollamt Gießen
   (Predmet C-571/15)
   (2016/C 090/05)
   Jezik postupka: njemački

      Sud koji je uputio zahtjev

   Hessisches Finanzgericht

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelj: Wallenborn Transports SA

      Tuženik: Hauptzollamt Gießen

      Prethodna pitanja

               1.

               pitanje:
               Je li propis države članice o porezu na dodanu vrijednost prema kojem slobodne zone kontrolnog tipa I. (slobodne luke) nisu dio državnog područja situacija u smislu članka 156., kako je navedena u članku 61. podstavku 1. i u članku 71. stavku 1. podstavku 1. Direktive o sustavu poreza na dodanu vrijednost (1)?

         U slučaju potvrdnog odgovora na prvo pitanje:

               2.

               pitanje:
               Nastaje li oporezivi događaj i nastupa li obveza obračuna za robu koja podliježe carinskim davanjima, u skladu s člankom 71. stavkom 1. podstavkom 2. Direktive o PDV-u, u trenutku u kojem unutar slobodne zone kontrolnog tipa I. nastaje oporezivi događaj i nastupa obveza obračuna carinskih davanja i onda kada zakonodavstvo o porezu na dodanu vrijednost države članice na državnom području koje se nalazi slobodna zona propisuje da slobodne zone kontrolnog tipa I. (slobodne luke) nisu dio državnog područja?

         U slučaju negativnog odgovora na drugo pitanje:

               3.

               pitanje:
               Nastaje li oporezivi događaj i nastupa li obveza obračuna za robu koja se kreće u postupku vanjskog provoza – a da taj postupak nije završen u slobodnoj zoni kontrolnog tipa I. – i u slobodnoj zoni nezakonito izuzima ispod carinskog nadzora tako da carinski dug za nju nastaje u skladu s člankom 203. stavkom 1. Carinskog zakonika (2) u istom trenutku prema drugom oporezivom događaju i to na temelju članka 204. stavka 1. točke (a) Carinskog zakonika jer roba prije radnje kojom je nezakonito izuzeta od carinskog nadzora nije podnesena carinskom tijelu u tuzemstvu nadležnom za slobodnu zonu i jer tamo nije završen postupak provoza?

      (1)  Direktiva 2006/112/EZ Vijeća od 28. studenoga 2006. o zajedničkom sustavu poreza na dodanu vrijednost; SL L 347, str. 1. (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 9., svezak 1., str. 120.)

      (2)  Uredba Vijeća (EEZ) br. 2913/92 od 12. listopada 1992. o Carinskom zakoniku Zajednice; SL L 302, str. 1. (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 2., svezak 2., str. 110.)


title: Predmet C-417/13: Presuda Suda (drugo vijeće) od 28. siječnja 2015. (zahtjev za prethodnu odluku Oberster Gerichtshof – Austrija) – ÖBB Personenverkehr AG protiv Gotthard Starjakob (Zahtjev za prethodnu odluku — Socijalna politika — Direktiva 2000/78/EZ — Jednako postupanje pri zapošljavanju i obavljanju zanimanja — Članak 2. stavak 1. i stavak 2. točka (a) — Članak 6. stavak 1. — Diskriminacija na temelju dobi — Nacionalni propis prema kojem se razdoblja obrazovanja i službe ostvarena prije navršenih 18 godina života mogu uzeti u obzir radi određivanja plaće pod uvjetom produljenja rokova za napredovanje — Opravdanje — Prikladnost za ostvarenje željenog cilja — Mogućnost ulaganja prigovora na produžetak rokova za napredovanje)

text:
               30.3.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 107/5

      Presuda Suda (drugo vijeće) od 28. siječnja 2015. (zahtjev za prethodnu odluku Oberster Gerichtshof – Austrija) – ÖBB Personenverkehr AG protiv Gotthard Starjakob
      (Predmet C-417/13) (1)

      ((Zahtjev za prethodnu odluku - Socijalna politika - Direktiva 2000/78/EZ - Jednako postupanje pri zapošljavanju i obavljanju zanimanja - Članak 2. stavak 1. i stavak 2. točka (a) - Članak 6. stavak 1. - Diskriminacija na temelju dobi - Nacionalni propis prema kojem se razdoblja obrazovanja i službe ostvarena prije navršenih 18 godina života mogu uzeti u obzir radi određivanja plaće pod uvjetom produljenja rokova za napredovanje - Opravdanje - Prikladnost za ostvarenje željenog cilja - Mogućnost ulaganja prigovora na produžetak rokova za napredovanje))
      (2015/C 107/06)
      Jezik postupka: njemački

         Sud koji je uputio zahtjev

      Oberster Gerichtshof

         Stranke glavnog postupka

         Tužitelj: ÖBB Personenverkehr AG

         Tuženik: Gotthard Starjakob

         Izreka

                  1.

                  Pravo Unije, osobito članak 2. i članak 6. stavak 1. Direktive 2000/78 od 27. studenoga 2000. o uspostavi općeg okvira za jednako postupanje pri zapošljavanju i obavljanju zanimanja treba tumačiti na način da mu nije protivan nacionalni propis, poput onog u glavnom postupku, koji, radi dokidanja diskriminacije na temelju dobi, uračunava razdoblja službe koja prethode 18. godini života ali koji istodobno sadrži pravilo koje se u biti primjenjuje samo na službenike koji su žrtva te diskriminacije, koje produžuje za jednu godinu razdoblje potrebno za napredovanje u svakom od prva tri platna stupnja i koje time zasigurno održava različito postupanje na temelju dobi.

                  2.

                  Pravo Unije, osobito članak 16. Direktive 2000/78, treba tumačiti na način da nacionalni propis čiji je cilj dokinuti diskriminaciju na temelju dobi ne treba nužno omogućiti službeniku, kod kojeg razdoblja službe prije navršene 18. godine nisu bila uračunata prilikom izračuna njegova napredovanja, dobivanje novčane naknade koja odgovara isplati razlike između plaće koja bi mu bila isplaćena da nije postojala takva diskriminacija i one koja je doista isplaćena. Međutim, u slučaju poput onog u glavnom postupku i sve dok sustav koji dokida diskriminaciju na temelju dobi, na način koji je sukladan onom što predviđa Direktiva 2000/78, ne bude usvojen, uspostavljanje jednakog postupanja podrazumijeva davanje službenicima čije je iskustvo barem djelomično bilo stečeno prije 18. godine istih povlastica kao što su one kojima se mogu koristiti službenici koji su stekli, nakon navršavanja navedene dobi, iskustvo iste naravi i usporedivog trajanja u pogledu uračunavanja razdoblja službe prije navršene 18. godine kao i napredovanja u tablici plaća.

                  3.

                  Pravo Unije, osobito članak 16. Direktive 2000/78 treba tumačiti na način da mu nije protivno uređenje prema kojem nacionalni zakonodavac propisuje obvezu suradnje radi uračunavanja razdoblja obrazovanja i službe navršenih prije 18. godine života, temeljem koje službenik treba poslodavcu dostaviti dokaze koji se odnose na ta razdoblja. Međutim, ne predstavlja zloporabu prava činjenica da službenik odbija suradnju prilikom primjene tog propisa, u slučaju poput onog u glavnom postupku, koji sadrži diskriminaciju na temelju dobi, u suprotnosti s Direktivom 2000/78 kao ni njegova tužba kojom zahtjeva isplatu radi uspostavljanja jednakosti postupanja u usporedbi s službenicima koji su stekli, nakon navršenja navedene dobi, iskustvo iste naravi i usporedivog trajanja.

                  4.

                  Načelo djelotvornosti treba tumačiti na način da mu, u slučaju poput onog u glavnom postupku, nije protivan nacionalni rok zastare kod prava utemeljenih na pravu Unije koji počinje teći prije datuma proglašenja presude Suda kojom se u tom području razjašnjava pravna situacija.

         (1)  SL C 325, 9.11.2013.


               28.5.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 163/12

         Postupak koji je 14. siječnja 2014. Nadzorno tijelo EFTA-e pokrenulo protiv Kraljevine Norveške
   (Predmet E-7/14)
   (2014/C 163/11)
   Nadzorno tijelo EFTA-e, koje zastupaju Xavier Lewis i Gjermund Mathisen, u svojstvu zastupnikâ Nadzornog tijela EFTA-e, Rue Belliard 35, 1040 Bruxelles, pokrenulo je 14. siječnja 2014. postupak protiv Norveške pred Sudom EFTA-e.
   Nadzorno tijelo EFTA-e od Suda EFTA-e zahtijeva:

               1.

               da ustvrdi da, održavajući na snazi nacionalna pravila u skladu s kojima se za motorna vozila uzeta u zakup (leasing) i registrirana u inozemstvu koja su u Norvešku privremeno uvezle osobe s boravištem u Norveškoj naplaćuje ukupan iznos poreza za registraciju a da osoba nema pravo na oslobađanje ili povrat ako vozilo nije namijenjeno za trajnu uporabu prvenstveno u Norveškoj ili se doista rabi na taj način, Norveška nije ispunila svoje obveze iz članka 36. Sporazuma o EGP-u.

               2.

               da se Kraljevini Norveškoj naloži da snosi troškove postupka.

      Pravna pozadina i činjenična osnova te navedeni razlozi:

               —

               U skladu s norveškim zakonodavstvom automobili uzeti u zakup (leasing) i registrirani u inozemstvu koje su privremeno uvezle osobe s boravištem u Norveškoj u načelu podliježu plaćanju ukupnog iznosa poreza na registraciju od trenutka njihove uporabe u Noveškoj. Nadzorno tijelo EFTA-e smatra da je to protivno načelu slobodnog kretanja usluga. Tvrdi i da Norveška do sad nije donijela potrebne zakonodavne mjere kako bi omogućila usklađenost s člankom 36. Sporazuma o EGP-u.

               —

               Nadzorno tijelo EFTA-e smatra da među ostalim članak 36. Sporazuma o EGP-u isključuje primjenu svakog nacionalnog zakonodavstva kojim se bez objektivnog opravdanja pružateljima usluga ograničava ta sloboda.


title: Predmet T-650/15: Tužba podnesena 13. studenoga 2015. – Knus-Galán protiv Parlamenta

text:
               8.2.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 48/64

         Tužba podnesena 13. studenoga 2015. – Knus-Galán protiv Parlamenta
   (Predmet T-650/15)
   (2016/C 048/72)
   Jezik postupka: engleski

      Stranke

      Tužitelj: Minna Knus-Galán (Helsinki, Finska) (zastupnik: N. Pirc Musar, odvjetnik)

      Tuženik: Europski parlament

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

               —

               poništi odluku A(2015)8551 C Europskog parlamenta od 14. rujna 2015. kojom se odbija tužiteljev ponovni zahtjev za pristup određenim dokumentima koji se odnose na informacije o putnim troškovima, dnevnicama, naknadama za opće troškove i troškove za osoblje zastupnika Europskog parlamenta;

               —

               naloži Parlamentu da snosi tužiteljeve troškove u skladu s člancima 134. i 140. Poslovnika Općeg suda, uključujući troškove eventualnih intervenijenata.

      Tužbeni razlozi i glavni argumenti

   U prilog osnovanosti tužbe tužitelj ističe pet tužbenih razloga.

               1.

               Prvi tužbeni razlog koji se odnosi na povredu članka 4. stavka 1. točke (b) Uredbe 1049/2001 (1) u vezi s člankom 8. točkom (b) Uredbe 45/2001 (2), s obzirom na to da traženi osobni podaci nisu zaštićeni propisima Zajednice

               2.

               Drugi tužbeni razlog koji se odnosi na povredu članka 4. stavka 1. točke (b) Uredbe 1049/2001 u vezi s člankom 8. točkom (b) Uredbe 45/2001 jer je odbijen pristup traženim informacijama, iako su uvjeti za njihovo otkrivanje bili ispunjeni

               3.

               Treći tužbeni razlog koji se odnosi na povredu opće obveze iz članka 2. i članka 4. Uredbe 1049/2001 u vezi s člankom 6. stavkom 3. Uredbe 1049/2001, u skladu s kojom je potrebno ispitati svaki pojedini dokument

               4.

               Četvrti tužbeni razlog koji se odnosi na povredu članka 4. stavka 6. Uredbe 1049/2001 jer odbijanje djelomičnog pristupa traženim dokumentima nije bilo opravdano

               5.

               Peti tužbeni razlog koji se odnosi na povredu obveze obrazlaganja iz članka 7. stavka 1. i članka 8. stavka 1. Uredbe 1049/2001 jer Parlament nije odgovorio na sve tužiteljeve argumente.

      (1)  Uredba (EZ) br. 1049/2001 Europskog parlamenta i Vijeća od 30. svibnja 2001. o javnom pristupu dokumentima Europskog parlamenta, Vijeća i Komisije (SL 2001 L 145, str. 43.; SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 1., svezak 16., str .70.).

      (2)  Uredba (EZ) br. 45/2001 Europskog parlamenta i Vijeća od 18. prosinca 2000. o zaštiti pojedinaca u vezi s obradom osobnih podataka u institucijama i tijelima Zajednice i o slobodnom kretanju takvih podataka (SL 2001 L 8, str. 1.; SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 13., svezak 34., str. 6.).