201808030312049832018/C 294/253502018CJC29420180820HR01HRINFO_JUDICIAL20180530181922Predmet C-350/18: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 30. svibnja 2018. uputio Vredegerecht te Antwerpen (Belgija) – Nationale Maatschappij der Belgische Spoorwegen (NMBS) protiv Larisse Nijs
 ---documentbreak--- C2942018HR1820120180530HR0025182192Zahtjev za prethodnu odluku koji je 30. svibnja 2018. uputio Vredegerecht te Antwerpen (Belgija) – Nationale Maatschappij der Belgische Spoorwegen (NMBS) protiv Larisse Nijs
   (Predmet C-350/18)2018/C 294/25Jezik postupka: nizozemski
      Sud koji je uputio zahtjev

   Vredegerecht te Antwerpen

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelj: Nationale Maatschappij der Belgische Spoorwegen (NMBS)

      Tuženik: Larissa Nijs

      Prethodna pitanja

            1.

            Treba li članak 9. stavak 4. [Uredbe (EZ) br. 1371/2007] (
                  1
               ) od 23. listopada 2007. o pravima i obvezama putnika u željezničkom prometu, u vezi s člankom 2. točkom (a) i člankom 3. Direktive 93/13 (
                  2
               ) tumačiti na način da između željezničkog prijevoznika i putnika uvijek nastaje ugovorni pravni odnos, pa i onda kad potonji upotrebljava prijevoznikovu uslugu bez kupnje karte?

            2.

            Ako je odgovor na prvo pitanje niječan, proteže li se tada zaštita doktrine o nepoštenim ugovornim odredbama na putnika koji upotrebljava javni prijevoz bez karte i koji je zbog takvog ponašanja na temelju općih uvjeta prijevoznika, koji se smatraju opće obvezujućim na temelju njihove normativne prirode ili priopćenja u državnom službenom listu, obvezan platiti dodatak na cijenu prijevoza?

            3.

            Protivi li se u svim slučajevima članku 6. Direktive 93/13 o nepoštenim uvjetima u potrošačkim ugovorima, u kojem je određeno da „[d]ržave članice utvrđuju da u ugovoru koji je prodavatelj robe ili pružatelj usluge sklopio s potrošačem prema nacionalnom pravu nepoštene odredbe nisu obvezujuće za potrošača, a da ugovor u tim uvjetima i dalje obvezuje stranke ako je u stanju nastaviti važiti i bez tih nepoštenih odredaba”, to da sud ublaži ugovornu odredbu koja se smatra nepoštenom ili umjesto nje primjeni opće pravno pravilo?

            4.

            Ako je odgovor na treće pitanje niječan, pod kojim okolnostima nacionalni sud može ublažiti ugovornu odredbu koja se smatra nepoštenom ili istu zamijeniti općim pravnim pravilom?

            5.

            Ako se na gore navedena pitanja ne može pružiti apstraktan odgovor, postavlja se pitanje protivi li se članku 6. Direktive 93/13, u slučaju u kojem nacionalni željeznički prijevoznik nakon što je zatekao putnika bez karte, potonjeg građanskopravno sankcionira dodatkom, ovisno o slučaju povrh cijene karte, te sud zaključi da je nametnuti dodatak nepošten u smislu članka 2. točke (a), u vezi s člankom 3. Direktive 93/13, to da sud proglasi ugovornu odredbu ništavom i primijeni opće pravno pravilo u području građanskopravne odgovornosti radi naknade štete koju je pretrpio nacionalni željeznički prijevoznik?

      (
         1
      )	SL 2007., L 315, str. 14. (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 7., svezak 10., str. 143.)
   (
         2
      )	Direktiva Vijeća 93/13/EEZ od 5 travnja 1993 o nepoštenim uvjetima u potrošačkim ugovorima (SL 1993., L 95, str. 29.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 15., svezak 12., str. 24.)


201808030802050942018/C 294/723992018TC29420180820HR01HRINFO_JUDICIAL20180627585811Predmet T-399/18: Tužba podnesena 27. lipnja 2018. – TrekStor protiv EUIPO-a (Theatre)
 ---documentbreak--- C2942018HR5810120180627HR0072581581Tužba podnesena 27. lipnja 2018. – TrekStor protiv EUIPO-a (Theatre)
   (Predmet T-399/18)2018/C 294/72Jezik na kojem je tužba podnesena: njemački
      Stranke

      Tužitelj: TrekStor Ltd (Hongkong, Kina) (zastupnici: O. Spieker, A. Schönfleisch i M. Alber, odvjetnici)

      Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO)

      Podaci o postupku pred EUIPO-om

      Predmetni sporni žig: Prijava za registraciju verbalnog žiga Europske unije „Theatre” – prijava za registraciju br. 16 374 886

      Pobijana odluka: odluka drugog žalbenog vijeća EUIPO-a od 26. travnja 2018. u predmetu R 2238/2017-2

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

            —

            poništi pobijanu odluku;

            —

            naloži EUIPO-u snošenje troškova.

      Tužbeni razlog

            —

            povreda članka 7. stavka 1. točaka (b) i (c) Uredbe (EU) 2017/1001 Europskog parlamenta i Vijeća.


201808030792050882018/C 294/543792010TC29420180820HR01HRINFO_JUDICIAL20180703414111Spojeni predmeti T-379/10 RENV i T-381/10 RENV: Presuda Općeg suda od 3. srpnja 2018. – Keramag Keramische Werke i dr. protiv Komisije (Tržišno natjecanje — Zabranjeni sporazumi — Francusko tržište kupaonske opreme — Odluka kojom se utvrđuje povreda članka 101. UFEU-a i članka 53. Sporazuma o EGP-u — Sudjelovanje određenih subjekata u zabranjenom sporazumu — Preispitivanje dokaza)
 ---documentbreak--- C2942018HR4110120180703HR0054411411Presuda Općeg suda od 3. srpnja 2018. – Keramag Keramische Werke i dr. protiv Komisije
   (Spojeni predmeti T-379/10 RENV i T-381/10 RENV) (
         1
      )
   „(Tržišno natjecanje — Zabranjeni sporazumi — Francusko tržište kupaonske opreme — Odluka kojom se utvrđuje povreda članka 101. UFEU-a i članka 53. Sporazuma o EGP-u — Sudjelovanje određenih subjekata u zabranjenom sporazumu — Preispitivanje dokaza)“2018/C 294/54Jezik postupka: engleski
      Stranke

      Tužitelji u predmetu T-379/10 RENV: Keramag Keramische Werke GmbH, bivši Keramag Keramische Werke AG (Ratingen, Njemačka) i 5 drugih tužitelja čija se imena nalaze u prilogu presudi. Tužitelj u predmetu T-381/10 RENV: Sanitec Europe Oy (Helsinki, Finska) (zastupnici: P. Lindfelt, K. Struckmann, odvjetnici, i J. Killick, barrister)

      Tuženik: Europska komisija (zastupnici: F. Castillo de la Torre, F. Ronkes Agerbeek i J. Norris-Usher, agenti)

      Predmet

   Zahtjev koji se temelji na članku 263. UFEU-a i kojim se traži, s jedne strane, djelomično poništenje Odluke Komisije C(2010) 4185 final od 23. lipnja 2010. o postupku primjene članka 101. UFEU i članka 53. Sporazuma o EGP-u (predmet COMP/39092 – Kupaonska oprema), i, s druge strane, smanjenje iznosa novčane kazne koja je tužiteljima izrečena tom odlukom.

      Izreka

            1.

            Tužba se odbija.

            2.

            Društvo Keramag Keramische Werke GmbH i drugi tužitelji čija se imena nalaze u prilogu snosit će, uz vlastite troškove, i troškove Europske komisije u predmetima C-613/13 P, T-379/10 RENV i T-381/10 RENV.

      (
         1
      )	SL C 301, 6. 11. 2010.


201808030702050842018/C 294/734042018TC29420180820HR01HRINFO_JUDICIAL20180702595911Predmet T-404/18: Tužba podnesena 2. srpnja 2018. – Zhadanov protiv EUIPO-a (PDF Expert)
 ---documentbreak--- C2942018HR5910120180702HR0073591591Tužba podnesena 2. srpnja 2018. – Zhadanov protiv EUIPO-a (PDF Expert)
   (Predmet T-404/18)2018/C 294/73Jezik postupka: engleski
      Stranke

      Tužitelj: Igor Zhadanov (Odessa, Ukrajina) (zastupnik: P. Olson, odvjetnik)

      Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO)

      Podaci o postupku pred EUIPO-om

      Predmetni sporni žig: prijava verbalnog žiga Europske unije PDF Expert – prijava za registraciju br. 16 257 735

      Pobijana odluka: odluka drugog žalbenog vijeća EUIPO-a od 18. travnja 2018. u predmetu R 1813/2017-2

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

            —

            poništi pobijanu odluku;

            —

            registrira prijavu žiga Europske unije br. 16 257 735 za „Softver informatičke aplikacije za osobna računala, mobilne telefone i prijenosne elektroničke uređaje, osobito, softver za gledanje, uređivanje i upravljanje pdf dokumentima”;

            —

            EUIPO-u naloži snošenje troškova.

      Tužbeni razlozi

            —

            Žalbeno vijeće pogriješilo je jer nije priznalo posebnu narav robe za koju je podnesena prijava;

            —

            Žalbeno vijeće pogriješilo je prilikom razmatranja podnesenih dokaza kada je zaključilo da prijavljeni žig nema razlikovni karakter stečen uporabom.


201808030732050742018/C 294/552222014TC29420180820HR01HRINFO_JUDICIAL20180704424211Predmet T-222/14 RENV: Presuda Općeg suda od 4. srpnja 2018. – Deluxe Entertainment Services Group protiv EUIPO-a (deluxe) (Žig Europske unije — Prijava figurativnog žiga Europske unije deluxe — Apsolutni razlog za odbijanje — Nepostojanje razlikovnog karaktera — Članak 7. stavak 1. točka (b) Uredbe (EZ) br. 207/2009 (koji je postao članak 7. stavak 1. točka (b) Uredbe (EU) 2017/1001) — Obveza obrazlaganja — Članak 75. Uredbe br. 207/2009 (koji je postao članak 94. Uredbe 2017/1001))
 ---documentbreak--- C2942018HR4210120180704HR0055421421Presuda Općeg suda od 4. srpnja 2018. – Deluxe Entertainment Services Group protiv EUIPO-a (deluxe)
   (Predmet T-222/14 RENV) (
         1
      )
   „(Žig Europske unije — Prijava figurativnog žiga Europske unije deluxe — Apsolutni razlog za odbijanje — Nepostojanje razlikovnog karaktera — Članak 7. stavak 1. točka (b) Uredbe (EZ) br. 207/2009 (koji je postao članak 7. stavak 1. točka (b) Uredbe (EU) 2017/1001) — Obveza obrazlaganja — Članak 75. Uredbe br. 207/2009 (koji je postao članak 94. Uredbe 2017/1001))“2018/C 294/55Jezik postupka: španjolski
      Stranke

      Tužitelj: Deluxe Entertainment Services Group Inc. (Burbank, Kalifornija, Sjedinjene Američke Države) (zastupnici: L. Gellman, solicitor, i M. Esteve Sanz, odvjetnik)

      Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (zastupnik: S. Palmero Cabezas, agent)

      Predmet

   Tužba protiv odluke drugog žalbenog vijeća EUIPO-a od 22. siječnja 2014. (predmet R 1250/2013-2) u vezi sa zahtjevom za registraciju figurativnog znaka deluxe kao žiga Europske unije.

      Izreka

            1.

            Tužba se odbija.

            2.

            Društvu Deluxe Entertainment Services Group Inc. nalaže se snošenje troškova.

      (
         1
      )	SL C 175, 10. 6. 2014.


201808030072050402018/C 294/383802018CJC29420180820HR01HRINFO_JUDICIAL20180611282811Predmet C-380/18: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 11. lipnja 2018. uputio Raad van State (Nizozemska) – Staatssecretaris van Justitie en Veiligheid, druga stranka u postupku: E.P.
 ---documentbreak--- C2942018HR2810120180611HR0038281281Zahtjev za prethodnu odluku koji je 11. lipnja 2018. uputio Raad van State (Nizozemska) – Staatssecretaris van Justitie en Veiligheid, druga stranka u postupku: E.P.
   (Predmet C-380/18)2018/C 294/38Jezik postupka: nizozemski
      Sud koji je uputio zahtjev

   Raad van State

      Stranke glavnog postupka

      Žalitelj: Staatssecretaris van Justitie en Veiligheid

      Druga stranka u postupku: E.P.

      Prethodna pitanja

            1.

            Treba li članak 6. stavak 1. točku (e) Uredbe (EU) 2016/399 (
                  1
               ) tumačiti na način da odluku o tome da se zakonit boravak u trajanju od ne više od 90 dana u bilo kojem razdoblju od 180 dana okončava jer stranac predstavlja prijetnju za javni poredak treba obrazložiti činjenicom da osobno ponašanje dotičnog stranca predstavlja stvarnu, trenutačnu i dostatno ozbiljnu prijetnju koja utječe neki od temeljnih interesa društva?

            2.

            Ako je odgovor na drugo pitanje niječan, koji se zahtjevi u pogledu obrazlaganja, u skladu s člankom 6. stavkom 1. točkom (e) Uredbe (EU) 2016/399 (Zakonik o schengenskim granicama), primjenjuj na odluku o tome da stranac predstavlja prijetnju za javni poredak?
            Treba li članak 6. stavak 1. točku (e) Uredbe (EU) 2016/399 (Zakonik o schengenskim granicama), tumačiti na način da mu se protivi nacionalna praksa u skladu s kojom stranac predstavlja prijetnju za javni poredak isključivo zato što nije sporno da ga se sumnjiči za počinjenje kaznenog djela?

      (
         1
      )	Uredba Europskog parlamenta i Vijeća od 9. ožujka 2016. o Zakoniku Unije o pravilima kojima se uređuje kretanje osoba preko granica (Zakonik o schengenskim granicama) (SL 2016., L 77, str. 1.)


201808030662050952018/C 294/744052018TC29420180820HR01HRINFO_JUDICIAL20180703596022Predmet T-405/18: Tužba podnesena 3. srpnja 2018. – Holmer Dahl protiv SRB-a
 ---documentbreak--- C2942018HR5920120180703HR0074592602Tužba podnesena 3. srpnja 2018. – Holmer Dahl protiv SRB-a
   (Predmet T-405/18)2018/C 294/74Jezik postupka: španjolski
      Stranke

      Tužitelj: Helene Holmer Dahl (Madrid, Španjolska) (zastupnici: R. Vallina Hoset, A. Sellés Marco, C. Iglesias Megías i A. Lois Perreau de Pinninck, odvjetnici)

      Tuženik: Jedinstveni sanacijski odbor

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

            —

            utvrdi izvanugovornu odgovornost Jedinstvenog sanacijskog odbora i naloži mu plaćanje naknade štete koju je pretrpio zbog svih radnji i propusta tog odbora zbog kojih je izgubio dionice društva BANCO POPULAR ESPAÑOL, S.A. čiji je bio imatelj;

            —

            naloži Jedinstvenom sanacijskom odboru da mu na ime naknade pretrpljene imovinske i neimovinske štete plati sljedeći iznos (u daljnjem tekstu: potraživani iznos):

                     —

                     na ime imovinske štete, ukupni iznos od 160558,41 eura za amortizaciju dionica Banco Popular i

                     —

                     na ime neimovinske štete, iznos do najviše 160558,41 eura ili iznos koji Opći sud smatra prikladnim;

            —

            odobri povećanje potraživanog iznosa za kompenzacijske kamate od 7. lipnja 2017. do izricanja presude kojom se odlučuje o ovoj tužbi;.

            —

            odobri povećanje potraživanog iznosa za odgovarajuće zatezne kamate od dana izricanja te presude do cjelokupnog plaćanja potraživanog iznosa, po stopi koju određuje Europska središnja banka (ESB) za glavne operacije refinanciranja, uvećanoj za dva postotna boda;

            —

            naloži Jedinstvenom sanacijskom odboru snošenje troškova.

      Tužbeni razlozi i glavni argumenti

   Tužbeni razlozi i glavni argumenti slični su onima istaknutima u predmetu T-659/17, Vallina Fonseca/Jedinstveni sanacijski odbor (SL 2017., C 424, str. 42.).


201808030742050982018/C 294/566162015TC29420180820HR01HRINFO_JUDICIAL20180703424322Predmet T-616/15: Presuda Općeg suda od 3. srpnja 2018. – Transtec protiv Komisije (EFR — Zemlje AKP-a — Sporazum iz Cotonoua — Programa podrške kulturnim inicijativama u luzofonim afričkim zemljama — Iznosi koje je Komisija isplatila subjektu koji je zadužen za financijsku provedbu programa u Gvineji Bisau — Povrat nakon financijske revizije — Prijeboj tražbina — Proporcionalnost — Stjecanje bez osnove — Izvanugovorna odgovornost)
 ---documentbreak--- C2942018HR4220120180703HR0056422432Presuda Općeg suda od 3. srpnja 2018. – Transtec protiv Komisije
   (Predmet T-616/15) (
         1
      )
   „(EFR — Zemlje AKP-a — Sporazum iz Cotonoua — Programa podrške kulturnim inicijativama u luzofonim afričkim zemljama — Iznosi koje je Komisija isplatila subjektu koji je zadužen za financijsku provedbu programa u Gvineji Bisau — Povrat nakon financijske revizije — Prijeboj tražbina — Proporcionalnost — Stjecanje bez osnove — Izvanugovorna odgovornost)“2018/C 294/56Jezik postupka: francuski
      Stranke

      Tužitelj: Transtec (Bruxelles, Belgija) (zastupnik: L. Levi, odvjetnik)

      Tuženik: Europska komisija (zastupnici: prvotno A. Aresu i S. Bartelt, a zatim A. Aresu, agenti)

      Predmet

   S jedne strane, zahtjev koji se temelji na članku 263. UFEU-a i kojim se traži poništenje odluka o prijeboju sadržanih u Komisijinim dopisima od 27. kolovoza te 7., 16., 23. i 25. rujna 2015. kojima se traži povrat iznosa od 624388,73 eura, koji odgovara iznosu dijela predujma koji je tužitelju isplaćen u okviru programa podrške kulturnim inicijativama u Gvineji Bisau, koji se financira iz devetog Europskog fonda za razvoj (EFR), zajedno sa zateznim kamatama, i, s druge strane, zahtjev koji se temelji na članku 268. UFEU-a i kojim se traži povrat iznosa koji su navodno povezani sa stjecanjem bez osnove te naknada štete koju je tužitelj navodno pretrpio postupanjem Komisije.

      Izreka

            1.

            Djelomično se poništavaju odluke o prijeboju sadržane u dopisima Europske komisije od 27. kolovoza te 7., 16., 23. i 25. rujna 2015., kojima se traži povrat iznosa od 624388,73 eura, koji odgovara iznosu dijela predujma koji je tužitelju isplaćen u okviru programa podrške kulturnim inicijativama u Gvineji Bisau, koji se financira iz devetog Europskog fonda za razvoj (EFR), zajedno sa zateznim kamatama, u dijelu u kojem se njima traži povrat iznosa od 312265,42 eura, koji odgovara iznosu neprihvatljivih troškova utvrđenih financijskim utvrđenjem br. 2 EFR-ova izvješća o reviziji 2007/20859 u vezi s procjenom programa provedbe i okončanja pod referentnim brojem FED/2010/249-005.

            2.

            U preostalom dijelu tužba se odbija.

            3.

            Komisija i društvo Transtec snosit će svatko svoje vlastite troškove.

      (
         1
      )	SL C 27, 25. 1. 2016.


title: Predmet C-404/18: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 19. lipnja 2018. uputio Arbeidsrechtbank Antwerpen (Belgija) – Jamina Hakelbracht, Tine Vandenbon, Instituut voor de Gelijkheid van Vrouwen en Mannen protiv WTG Retail BVBA

text:
               3.9.2018

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 311/8

      Zahtjev za prethodnu odluku koji je 19. lipnja 2018. uputio Arbeidsrechtbank Antwerpen (Belgija) – Jamina Hakelbracht, Tine Vandenbon, Instituut voor de Gelijkheid van Vrouwen en Mannen protiv WTG Retail BVBA
      (Predmet C-404/18)
      (2018/C 311/07)
      Jezik postupka: nizozemski

         Sud koji je uputio zahtjev

      Arbeidsrechtbank Antwerpen

         Stranke glavnog postupka

         Tužitelji: Jamina Hakelbracht, Tine Vandenbon, Instituut voor de Gelijkheid van Vrouwen en Mannen

         Tuženik: WTG Retail BVBA

         Prethodno pitanje

      Treba li pravo Unije, a osobito članak 24. Direktive 2006/54/EZ (1) Europskog parlamenta i Vijeća od 5. srpnja 2006. o provedbi načela jednakih mogućnosti i jednakog postupanja prema muškarcima i ženama u pitanjima zapošljavanja i rada tumačiti na način da mu se protivi nacionalni propis prema kojem se zaštita od viktimizacije osoba koje sudjeluju u svojstvu svjedoka primjenjuje samo na osobu koja u okviru ispitivanja pritužbe, osobi kojoj se podnosi pritužba, u potpisanom i datiranom dokumentu priopći činjenice koje je osobno vidjela ili čula, a odnose se na situaciju koja je predmet pritužbe, ili osobu koja kao svjedok daje iskaz u sudskom postupku?

         (1)  SL 2006., L 204, str. 23. (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 5., svezak 1., str. 246.)


title: Predmet T-451/14: Presuda Općeg suda od 12. srpnja 2018. – Fujikura protiv Komisije („Tržišno natjecanje — Zabranjeni sporazumi — Europsko tržište električnih vodova — Odluka o utvrđivanju povrede članka 101. UFEU-a — Jedinstvena i trajna povreda — Dokaz povrede — Trajanje sudjelovanja — Izračun iznosa novčane kazne — Težina povrede — Neograničena nadležnost”)

text:
               17.9.2018

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 328/39

      Presuda Općeg suda od 12. srpnja 2018. – Fujikura protiv Komisije
      (Predmet T-451/14) (1)

      ((„Tržišno natjecanje - Zabranjeni sporazumi - Europsko tržište električnih vodova - Odluka o utvrđivanju povrede članka 101. UFEU-a - Jedinstvena i trajna povreda - Dokaz povrede - Trajanje sudjelovanja - Izračun iznosa novčane kazne - Težina povrede - Neograničena nadležnost”))
      (2018/C 328/53)
      Jezik postupka: engleski

         Stranke

         Tužitelj: Fujikura Ltd (Tokyo, Japan) (zastupnik: L. Gyselen, odvjetnik)

         Tuženik: Europska komisija (zastupnici: A. Biolan, C. Giolito i H. van Vliet, agenti, uz asistenciju M. Johanssona, odvjetnika)

         Intervenijent u potporu tužitelju: Viscas Corp. (Tokyo) (zastupnik: J.-F. Bellis, odvjetnik)

         Predmet

      Zahtjev na temelju članka 263. UFEU-a kojim se traži, s jedne strane, djelomično poništenje Odluke Komisije C(2014) 2139 final od 2. travnja 2014. o postupku primjene članka 101. [UFEU-a] i članka 53. Sporazuma o [EGP-u] (predmet AT.39610 – električni vodovi) u dijelu u kojem se odnosi na tužitelja i, s druge strane, smanjenje iznosa novčane kazne koja mu je izrečena.

         Izreka

                  1.

                  Tužba se odbija.

                  2.

                  Društvu Fujikura Ltd nalaže se snošenje, osim vlastitih troškova, i troškova Europske komisije.

                  3.

                  Društvo Viscas Corp. snosit će vlastite troškove.

         (1)  SL C 303, 8. 9. 2014.


title: Predmet T-70/17: Presuda Općeg suda od 27. rujna 2018. – TenneT Holding protiv EUIPO-a – Ngrid Intellectual Property (NorthSeaGrid) („Žig Europske unije — Postupak povodom prigovora — Prijava figurativnog žiga Europske unije NorthSeaGrid — Raniji figurativni i verbalni žigovi Europske unije nationalgrid — Relativni razlog za odbijanje — Nepostojanje vjerojatnosti dovođenja u zabludu — Članak 8. stavak 1. točka (b) Uredbe (EZ)br. 207/2009 (koji je postao članak 8. stavak 1. točka (b) Uredbe (EU) 2017/1001)”)

text:
               26.11.2018

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 427/50

      Presuda Općeg suda od 27. rujna 2018. – TenneT Holding protiv EUIPO-a – Ngrid Intellectual Property (NorthSeaGrid)
      (Predmet T-70/17) (1)

      („Žig Europske unije - Postupak povodom prigovora - Prijava figurativnog žiga Europske unije NorthSeaGrid - Raniji figurativni i verbalni žigovi Europske unije nationalgrid - Relativni razlog za odbijanje - Nepostojanje vjerojatnosti dovođenja u zabludu - Članak 8. stavak 1. točka (b) Uredbe (EZ)br. 207/2009 (koji je postao članak 8. stavak 1. točka (b) Uredbe (EU) 2017/1001)”)
      (2018/C 427/64)
      Jezik postupka: engleski

         Stranke

         Tužitelj: TenneT Holding BV (Arnhem, Nizozemska) (zastupnik: K. Limperg, odvjetnik)

         Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO) (zastupnik: J. Crespo Carrillo, agent)

         Druga stranka u postupku pred žalbenim vijećem EUIPO-a, intervenijent u postupku pred Općim sudom: Ngrid Intellectual Property Ltd (London, Ujedinjena Kraljevina) (zastupnik: F. Traub, solicitor)

         Predmet

      Tužba protiv odluke petog žalbenog vijeća EUIPO-a od 21. studenoga 2016. (predmet R 1607/2015-5) koja se odnosi na postupak povodom prigovora između društava Ngrid Intellectual Property i TenneT Holding.

         Izreka

                  1.

                  Poništava se točka 1. odluke petog žalbenog vijeća EUIPO-a od 21. studenoga 2016. (predmet R 1607/2015-5) koja se odnosi na postupak povodom prigovora između društava Ngrid Intellectual Property Ltd i TenneT Holding BV.

                  2.

                  EUIPO će, osim vlastitih, snositi i troškove društva TenneT Holding.

                  3.

                  Društvo Ngrid Intellectual Property snosit će vlastite troškove.

         (1)  SL C 104, 3. 4. 2017.


title: Predmet C-606/18 P: Žalba koju su 24. rujna 2018. podnijeli Nexans France, Nexan protiv presude Općeg suda (osmo vijeće) od 12. srpnja 2018. u predmetu T-449/14: Nexans France, Nexan protiv Komisije

text:
               26.11.2018

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 427/29

      Žalba koju su 24. rujna 2018. podnijeli Nexans France, Nexan protiv presude Općeg suda (osmo vijeće) od 12. srpnja 2018. u predmetu T-449/14: Nexans France, Nexan protiv Komisije
      (Predmet C-606/18 P)
      (2018/C 427/37)
      Jezik postupka: engleski

         Stranke

         Žalitelji: Nexans France, Nexans (zastupnici: G. Forwood, avocate, M. Powell, A. Rogers, Solicitors)

         Druga stranka u postupku: Europska komisija

         Zahtjevi

      Žalitelji od Suda zahtijevaju da:

                  —

                  ukine presudu Općeg suda Europske unije od 12. srpnja 2018. Nexans France & Nexans/Komisija (predmet T-449/14, EU:T:2018:456);

                  —

                  vrati predmet Općem sudu na ponovno odlučivanje o njihovoj tužbi za poništenje sporne odluke u dijelu u kojem se odnosi na njih;

                  —

                  smanji novčane kazne izrečene žaliteljima za iznos koji odgovara smanjenom stupnju težine povrede; i

                  —

                  naloži Komisiji snošenje troškova žalbe i postupka pred Općim sudom.

         Žalbeni razlozi i glavni argumenti

                  1.

                  Kao prvo, pogreška koja se tiče prava pri tumačenju članka 20. stavka 2. točaka (b) i (c) Uredbe 1/2003 (1) u vezi s kopiranjem neispitanih elektroničkih podataka, jer kopiranje elektroničkih podataka nije bilo obuhvaćeno Komisijinim ovlastima;

                  2.

                  Kao drugo, pogreška koja se tiče prava pri tumačenju članka 20. stavka 2. Uredbe 1/2003 u vezi s nastavljenom pretragom u Komisijinim prostorijama u Bruxellesu, jer su Komisijine ovlasti u skladu s tom odredbom ograničene na prostorijama poduzetnika o kojem je riječ;

                  3.

                  Kao treće, pogreška koja se tiče prava jer se utvrdilo da Komisija nije prekoračila okvire odluke o pretrazi, jer se odluku o pretrazi treba pravilno protumačiti na način da se njome određuje da se pretragu može provesti samo u svim prostorima kojima upravljaju žalitelji;

                  4.

                  Kao četvrto, pogreška koja se tiče prava u vezi s izostankom učinaka povrede, jer Opći sud nije izvršio svoju neograničenu nadležnost u skladu s člankom 261. UFEU-a i člankom 31. Uredbe br. 1/2003, i sam smanjio stupanj težine na način da se uzme u obzir činjenica da povreda ustvari nije utjecala na većinu prodaja obuhvaćenih spornom odlukom; i

                  5.

                  Kao peto, očita pogreška u ocijeni i nepostojanje obrazloženja u vezi s dodatnih 2 % za „Europsku konfiguraciju”, jer nisu navedeni nikakvi razlozi zašto je Europska konfiguracija uzrokovala dodatno narušavanje tržišnog natjecanja u EGP-u Europsko – azijskoj konfiguraciji.

         (1)  Uredba Vijeća (EZ) br. 1/2003 od 16. prosinca 2002. o provedbi pravila o tržišnom natjecanju koja su propisana člancima 81. i 82. Ugovora o EZ-u (SL 2003., L 1, str. 1.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 8., svezak 1., str. 165.).


title: Predmet T-595/18: Tužba podnesena 28. rujna 2018. – Berliner Stadtwerke protiv EUIPO-a (berlinGas)

text:
               3.12.2018

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 436/59

      Tužba podnesena 28. rujna 2018. – Berliner Stadtwerke protiv EUIPO-a (berlinGas)
      (Predmet T-595/18)
      (2018/C 436/83)
      Jezik postupka: njemački

         Stranke

         Tužitelj: Berliner Stadtwerke GmbH (Berlin, Njemačka) (zastupnici: O. Spieker, A. Schönfleisch i N. Willich, odvjetnici)

         Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO)

         Podaci o postupku pred EUIPO-om

         Predmetni sporni žig: figurativni žig Europske unije berlinGas – prijava za registraciju br. 15 252 661

         Pobijana odluka: odluka prvog žalbenog vijeća EUIPO-a od 20. srpnja 2018. u predmetu R 2180/2016-1

         Tužbeni zahtjev

      Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

                  —

                  poništi pobijanu odluku;

                  —

                  naloži EUIPO-u snošenje troškova.

         Tužbeni razlozi

                  —

                  povreda članka 7. stavka 1. točke (b) i (c) Uredbe (EU) 2017/1001 Europskog parlamenta i Vijeća;

                  —

                  povreda članka 7. stavka 2. Uredbe (EU) 2017/1001 Europskog parlamenta i Vijeća.


title: Spojeni predmeti C-293/17 i C-294/17: Presuda Suda (drugo vijeće) od 7. studenoga 2018. (zahtjevi za prethodnu odluku koje je uputio Raad van State – Nizozemska) – Coöperatie Mobilisation for the Environment UA, Vereniging Leefmilieu protiv College van gedeputeerde staten van Limburg, College van gedeputeerde staten van Gelderland (C-293/17), Stichting Werkgroep Behoud de Peel protiv College van gedeputeerde staten van Noord-Brabant (C-294/17) (Zahtjev za prethodnu odluku — Direktiva 92/43/EEZ — Očuvanje prirodnih staništa i divlje faune i flore — Posebna područja očuvanja — Članak 6. — Procjena prihvatljivosti utjecaja plana ili projekta na područje — Nacionalni program za borbu protiv taloženja dušika — Pojmovi ‚projekt’ i ‚procjena prihvatljivosti’ — Prethodna sveukupna procjena pojedinačnih odobrenja za poljoprivredna gospodarstva koja uzrokuju takva taloženja)

text:
               14.1.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 16/13

      Presuda Suda (drugo vijeće) od 7. studenoga 2018. (zahtjevi za prethodnu odluku koje je uputio Raad van State – Nizozemska) – Coöperatie Mobilisation for the Environment UA, Vereniging Leefmilieu protiv College van gedeputeerde staten van Limburg, College van gedeputeerde staten van Gelderland (C-293/17), Stichting Werkgroep Behoud de Peel protiv College van gedeputeerde staten van Noord-Brabant (C-294/17)
      (Spojeni predmeti C-293/17 i C-294/17) (1)

      ((Zahtjev za prethodnu odluku - Direktiva 92/43/EEZ - Očuvanje prirodnih staništa i divlje faune i flore - Posebna područja očuvanja - Članak 6. - Procjena prihvatljivosti utjecaja plana ili projekta na područje - Nacionalni program za borbu protiv taloženja dušika - Pojmovi ‚projekt’ i ‚procjena prihvatljivosti’ - Prethodna sveukupna procjena pojedinačnih odobrenja za poljoprivredna gospodarstva koja uzrokuju takva taloženja))
      (2019/C 16/15)
      Jezik postupka: nizozemski

         Sud koji je uputio zahtjeve

      Raad van State

         Stranke glavnog postupka

         Tužitelji: Coöperatie Mobilisation for the Environment UA, Vereniging Leefmilieu

         Tuženici: College van gedeputeerde staten van Limburg, College van gedeputeerde staten van Gelderland

         uz sudjelovanje: G. H. Wildenbeest, Maatschap Smeets, Maatschap Lintzen-Crooijmans, W. A. H. Corstjens (C-293/17)
      i

         Tužitelj: Stichting Werkgroep Behoud de Peel

         Tuženik: College van gedeputeerde staten van Noord-Brabant,

         uz sudjelovanje: Maatschap Gebr. Lammers, Landbouwbedrijf Swinkels, Pluimveehouderij Van Diepen VOF, Vermeerderingsbedrijf Engelen, Varkenshouderij Limburglaan BV, Madou Agro Varkens CV (C-294/17)

         Izreka

                  1.

                  Članak 6. stavak 3. Direktive Vijeća 92/43/EEZ od 21. svibnja 1992. o očuvanju prirodnih staništa i divlje faune i flore treba tumačiti na način da se aktivnosti ispaše stoke i uporabe gnojiva na zemlji ili ispod njezine površine u blizini područja Natura 2000 mogu smatrati „projektom” u smislu te odredbe, čak i u slučaju da te aktivnosti, u dijelu u kojem ne čine fizički zahvat u prirodno okruženje, nisu „projekt” u smislu članka 1. stavka 2. točke (a) Direktive 2011/92/EU Europskog parlamenta i Vijeća od 13. prosinca 2011. o procjeni učinaka određenih javnih i privatnih projekata na okoliš.

                  2.

                  Članak 6. stavak 3. Direktive 92/43 treba tumačiti na način da ponavljajuću aktivnost kao što je upotreba gnojiva na zemlji ili ispod njezine površine, koja je odobrena na temelju nacionalnog prava prije stupanja na snagu te direktive, treba smatrati jednim i istim projektom u smislu navedene odredbe za koji nije potreban novi postupak izdavanja odobrenja ako ona čini jedinstvenu radnju, koju obilježava zajednički cilj, kontinuitet i identitet, osobito u vezi s mjestima i uvjetima provođenja. Ako je jedinstveni projekt odobren prije nego što je sustav zaštite predviđen tom istom odredbom postao primjenjiv na predmetno područje, provođenje tog projekta ipak može potpadati pod članak 6. stavak 2. te direktive.

                  3.

                  Članak 6. stavak 3. Direktive 92/43 treba tumačiti na način da mu se ne protivi nacionalni programski propis kojim se nadležnim tijelima dopušta da odobravaju projekt temeljeći se na „procjeni prihvatljivosti” u smislu te odredbe koja je provedena prethodno i u kojoj se ukupna utvrđena količina taloženja dušika smatrala usklađenom sa zaštitnim ciljevima tog propisa. To međutim vrijedi samo ako se, što je na nacionalnom sudu da provjeri, na temelju detaljnog i potpunog ispitivanja znanstvene utemeljenosti te procjene može uvjeriti da ne postoji nikakva razumna sumnja sa znanstvenog gledišta u pogledu nepostojanja štetnih učinaka bilo kojeg plana ili projekta za cjelovitost dotičnog područja.

                  4.

                  Članak 6. stavak 3. Direktive 92/43 treba tumačiti na način da mu se ne protivi nacionalni programski propis kao što je onaj o kojem je riječ u glavnom postupku, prema kojem za određene projekte koji ne dosežu određeni prag ili koji ne prelaze određenu gornju granicu u pogledu taloženja dušika nije potrebno ishoditi pojedinačno odobrenje ako se nacionalni sud uvjeri da „procjena prihvatljivosti”, u smislu te odredbe, provedena prethodno, ispunjava kriterij nepostojanja razumne znanstvene sumnje u pogledu nepostojanja štetnih učinaka tih planova ili projekata za cjelovitost dotičnih područja.

                  5.

                  Članak 6. stavak 3. Direktive 92/43 treba tumačiti na način da mu se protivi nacionalni programski propis kao što je onaj o kojem je riječ u glavnom postupku, koji dopušta da se određena kategorija projekata, u ovom slučaju upotreba gnojiva na zemlji ili ispod njezine površine i ispaša stoke, provodi a da ne podliježe obvezi ishođenja odobrenja i stoga pojedinačnoj procjeni prihvatljivosti njezinih utjecaja na predmetna područja, osim ako se na temelju objektivnih okolnosti sa sigurnošću može isključiti svaka mogućnost da navedeni projekti, samostalno ili zajedno s drugima projektima, mogu imati značajan utjecaj na ta područja, što je na nacionalnom sudu da provjeri.

                  6.

                  Članak 6. stavak 3. Direktive 92/43 treba tumačiti na način da se prilikom „ocjene prihvatljivosti” u smislu te odredbe ne može uzeti u obzir postojanje „mjera za očuvanje” u smislu stavka 1. tog članka, „preventivnih mjera” u smislu stavka 2. tog članka, mjera posebno donesenih za program kao što je onaj o kojem je riječ u glavnom postupku ili još takozvanih autonomnih mjera jer te mjere nisu dio tog programa, ako očekivane koristi tih mjera nisu sigurne u trenutku te procjene.

                  7.

                  Članak 6. stavak 2. Direktive 92/43 treba tumačiti na način da su mjere koje su uvedene nacionalnim propisom kao što je onaj o kojem je riječ u glavnom postupku, koje obuhvaćaju načine praćenja i nadzora poljoprivrednih gospodarstava čije aktivnosti uzrokuju taloženja dušika te mogućnost izricanja sankcija koje mogu ići do zatvaranja tih gospodarstava dovoljne za poštovanje te odredbe.

         (1)  SL C 293, 4. 9. 2017.


title: Predmet C-544/17 P: Presuda Suda (prvo vijeće) od 7. studenoga 2018. – BPC Lux 2 Sàrl protiv Europske komisije, Portugalske Republike (Žalba — Državne potpore — Tužba za poništenje — Dopuštenost — Potpora portugalskih tijela za sanaciju financijske institucije Banco Espírito Santo SA — Osnivanje i kapitalizacija banke za premošćivanje — Odluka Europske komisije kojom se potpora proglašava spojivom s unutarnjim tržištem — Pravni interes — Tužba pred nacionalnim sudovima radi poništenja odluke o sanaciji Banco Espírito Santo)

text:
               14.1.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 16/24

      Presuda Suda (prvo vijeće) od 7. studenoga 2018. – BPC Lux 2 Sàrl protiv Europske komisije, Portugalske Republike
      (Predmet C-544/17 P) (1)

      ((Žalba - Državne potpore - Tužba za poništenje - Dopuštenost - Potpora portugalskih tijela za sanaciju financijske institucije Banco Espírito Santo SA - Osnivanje i kapitalizacija banke za premošćivanje - Odluka Europske komisije kojom se potpora proglašava spojivom s unutarnjim tržištem - Pravni interes - Tužba pred nacionalnim sudovima radi poništenja odluke o sanaciji Banco Espírito Santo))
      (2019/C 16/29)
      Jezik postupka: engleski

         Stranke

         Žalitelj: BPC Lux 2 Sàrl (zastupnici: J. Webber i M. Steenson, solicitors, B. Woolgar, barrister, i K. Bacon, QC)

         Druge stranke u postupku: Europska komisija (zastupnici: L. Flynn i P.J. Loewenthal, agenti), Portugalska Republika

         Izreka

                  1.

                  Ukida se rješenje Općeg suda Europske unije od 19. srpnja 2017., BPC Lux 2 i dr./Komisija (T-812/14, neobjavljeno, EU:T:2017:560).

                  2.

                  Predmet se vraća Općem sudu Europske unije na ponovno suđenje.

                  3.

                  O troškovima će se odlučiti naknadno.

         (1)  SL C 402, 27. 11. 2017.


title: Predmet C-296/17: Presuda Suda (četvrto vijeće) od 14. studenoga 2018. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Varhoven kasatsionen sad (Bugarska) – Bugarska) – Wiemer & Trachte GmbH, u stečaju protiv Žana Oveda Tadžera (Zahtjev za prethodnu odluku — Pravosudna suradnja u građanskim stvarima — Stečajni postupci — Uredba (EZ) br. 1346/2000 — Članak 3. stavak 1. — Međunarodna nadležnost — Tužba radi pobijanja pravnih radnji stečajnog dužnika — Isključiva nadležnost sudova države članice na čijem je državnom području otvoren stečajni postupak)

text:
               14.1.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 16/14

      Presuda Suda (četvrto vijeće) od 14. studenoga 2018. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Varhoven kasatsionen sad (Bugarska) – Bugarska) – Wiemer & Trachte GmbH, u stečaju protiv Žana Oveda Tadžera
      (Predmet C-296/17) (1)

      ((Zahtjev za prethodnu odluku - Pravosudna suradnja u građanskim stvarima - Stečajni postupci - Uredba (EZ) br. 1346/2000 - Članak 3. stavak 1. - Međunarodna nadležnost - Tužba radi pobijanja pravnih radnji stečajnog dužnika - Isključiva nadležnost sudova države članice na čijem je državnom području otvoren stečajni postupak))
      (2019/C 16/16)
      Jezik postupka: bugarski

         Sud koji je uputio zahtjev

      Varhoven kasatsionen sad (Bugarska)

         Stranke glavnog postupka

         Tužitelj: Wiemer & Trachte GmbH, u stečaju

         Tuženik: Žan Oved Tadžer

         Izreka

      Članak 3. stavak 1. Uredbe Vijeća (EZ) br. 1346/2000 od 29. svibnja 2000. o stečajnom postupku treba tumačiti na način da je nadležnost sudova države članice na čijem je državnom području otvoren stečajni postupak – za odlučivanje o tužbi radi pobijanja pravnih radnji stečajnog dužnika protiv tuženika koji ima registrirano sjedište ili domicil u drugoj državi članici – isključiva.

         (1)  SL C 256, 7. 8. 2017.


title: Predmet C-619/16: Presuda Suda (veliko vijeće) od 6. studenoga 2018. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Oberverwaltungsgericht Berlin-Brandenburg – Njemačka) – Sebastian W. Kreuziger protiv Land Berlin (Zahtjev za prethodnu odluku — Socijalna politika — Organizacija radnog vremena — Direktiva 2003/88/EZ — Članak 7. — Pravo na plaćeni godišnji odmor — Nacionalni propis kojim se propisuje gubitak neiskorištenog godišnjeg odmora i novčane naknade za navedeni odmor kad radnik nije podnio zahtjev za godišnji odmor prije prestanka radnog odnosa)

text:
               14.1.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 16/3

      Presuda Suda (veliko vijeće) od 6. studenoga 2018. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Oberverwaltungsgericht Berlin-Brandenburg – Njemačka) – Sebastian W. Kreuziger protiv Land Berlin
      (Predmet C-619/16) (1)

      ((Zahtjev za prethodnu odluku - Socijalna politika - Organizacija radnog vremena - Direktiva 2003/88/EZ - Članak 7. - Pravo na plaćeni godišnji odmor - Nacionalni propis kojim se propisuje gubitak neiskorištenog godišnjeg odmora i novčane naknade za navedeni odmor kad radnik nije podnio zahtjev za godišnji odmor prije prestanka radnog odnosa))
      (2019/C 16/03)
      Jezik postupka: njemački

         Sud koji je uputio zahtjev

      Oberverwaltungsgericht Berlin-Brandenburg

         Stranke glavnog postupka

         Tužitelj: Sebastian W. Kreuziger

         Tuženik: Land Berlin

         Izreka

      Članak 7. Direktive Europskog parlamenta i Vijeća 2003/88/EZ od 4. studenoga 2003. o određenim vidovima organizacije radnog vremena treba tumačiti na način da mu se protivi nacionalni propis poput onoga u glavnom postupku, u mjeri u kojoj podrazumijeva da, ako radnik nije zatražio ostvarivanje svojeg prava na plaćeni godišnji odmor prije datuma prestanka radnog odnosa, zainteresirana osoba automatski gubi dane plaćenog godišnjeg odmora na koje je imala pravo na temelju prava Unije prilikom tog prestanka – a da se pritom prethodno ne provjeri je li joj njezin poslodavac stvarno omogućio ostvarivanje njezina prava na odmor prije navedenog prestanka, osobito pružanjem odgovarajuće informacije – te, povezano s time, gubi svoje pravo na novčanu naknadu za taj neiskorišteni plaćeni godišnji odmor.

         (1)  SL C 38, 6. 2. 2017.


title: Predmet C-308/17: Presuda Suda (prvo vijeće) od 15. studenoga 2018. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Oberster Gerichtshof – Austrija) – Helenska Republika protiv Lea Kuhna (Zahtjev za prethodnu odluku — Uredba (EU) br. 1215/2012 — Sudska nadležnost u građanskim i trgovačkim stvarima — Područje primjene — Članak 1. stavak 1. — Pojam „građanska i trgovačka stvar” — Obveznice koje je izdala država članica — Sudjelovanje privatnog sektora u restrukturiranju javnog duga te države — Jednostrana i retroaktivna izmjena uvjetâ zajma — Klauzule o zajedničkom djelovanju — Tužba koju su protiv navedene države podnijeli privatni vjerovnici koji posjeduju te obveznice kao fizičke osobe — Odgovornost države za radnje i propuste u izvršavanju javnih ovlasti)

text:
               14.1.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 16/15

      Presuda Suda (prvo vijeće) od 15. studenoga 2018. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Oberster Gerichtshof – Austrija) – Helenska Republika protiv Lea Kuhna
      (Predmet C-308/17) (1)

      ((Zahtjev za prethodnu odluku - Uredba (EU) br. 1215/2012 - Sudska nadležnost u građanskim i trgovačkim stvarima - Područje primjene - Članak 1. stavak 1. - Pojam „građanska i trgovačka stvar” - Obveznice koje je izdala država članica - Sudjelovanje privatnog sektora u restrukturiranju javnog duga te države - Jednostrana i retroaktivna izmjena uvjetâ zajma - Klauzule o zajedničkom djelovanju - Tužba koju su protiv navedene države podnijeli privatni vjerovnici koji posjeduju te obveznice kao fizičke osobe - Odgovornost države za radnje i propuste u izvršavanju javnih ovlasti))
      (2019/C 16/17)
      Jezik postupka: njemački

         Sud koji je uputio zahtjev

      Oberster Gerichtshof

         Stranke glavnog postupka

         Tužitelj: Helenska Republika

         Tuženik: Leo Kuhn

         Izreka

      Članak 1. stavak 1. Uredbe (EU) br. 1215/2012 Europskog parlamenta i Vijeća od 12. prosinca 2012. o [sudskoj] nadležnosti, priznavanju i izvršenju sudskih odluka u građanskim i trgovačkim stvarima treba tumačiti na način da pojam „građanska i trgovačka stvar” u smislu te odredbe ne obuhvaća spor poput onog u glavnom postupku u kojem je fizička osoba, stjecatelj obveznica, tužila državu članicu koja ih je izdala, nastojeći osporiti njihovu zamjenu obveznicama manje vrijednosti koja mu je nametnuta po sili zakona što ga je nacionalni zakonodavac donio u iznimnim okolnostima, a na temelju kojeg su ti uvjeti jednostrano i retroaktivno izmijenjeni unošenjem klauzule o zajedničkom djelovanju koja omogućuje da većina imatelja predmetnih obveznica manjini nametne spomenutu zamjenu.

         (1)  SL C 283, 28. 8. 2017.


title: Predmet T-625/18: Tužba podnesena 10. listopada 2018. – FT protiv ESMA-e

text:
               14.1.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 16/46

      Tužba podnesena 10. listopada 2018. – FT protiv ESMA-e
      (Predmet T-625/18)
      (2019/C 16/57)
      Jezik postupka: engleski

         Stranke

         Tužitelj: FT (zastupnik: S. Pappas, odvjetnik)

         Tuženik: Europsko nadzorno tijelo za vrijednosne papire i tržište kapitala (ESMA)

         Tužbeni zahtjev

      Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

                  —

                  poništi odluku ESMA41-137-1154 izvršnog direktora Europskog nadzornog tijela za vrijednosne papire i tržište kapitala (ESMA) od 9. kolovoza 2018. kojime ESMA zahtijeva povrat iznosa od 12 000 eura u vezi s troškovima nastalim ESMA-i u predmetu F-39/14;

                  —

                  poništi obavijest o terećenju br. 4440180170 od 10. kolovoza 2018. koju je izdala ESMA;

                  —

                  naloži ESMA-i snošenje vlastitih troškova i troškova tužitelja u ovom postupku.

         Tužbeni razlozi i glavni argumenti

      U prilog osnovanosti tužbe tužitelj ističe tri tužbena razloga.

                  1.

                  Prvi tužbeni razlog temelji se na povredi članka 98. Financijske uredbe (1), članka 60. Financijske uredbe ESMA-e (2), članka 170. Poslovnika Općeg suda te načela jednakosti oružja stranaka u sporu jer iznos koji tužitelj navodno duguje i koji je naveden u pobijanim aktima, Opći sud nije utvrdio u skladu s navedenim člankom 170.

                  2.

                  Drugi tužbeni razlog temelji se na tvrdnji da se troškovi koje potražuje tuženik ne mogu nadoknaditi jer je on prekoračio razuman rok za podnošenje takvih zahtjeva.

                  3.

                  Treći tužbeni razlog temelji se na tuženikovoj očitoj pogrešci u ocjeni tužiteljeva duga jer je iznos koji se potražuje od 12 000 eura pretjeran.

         (1)  Uredba (EU, Euratom) 2018/1046 Europskog parlamenta i Vijeća od 18. srpnja 2018. o financijskim pravilima koja se primjenjuju na opći proračun Unije, o izmjeni uredaba (EU) br. 1296/2013, (EU) br. 1301/2013, (EU) br. 1303/2013, (EU) br. 1304/2013, (EU) br. 1309/2013, (EU) br. 1316/2013, (EU) br. 223/2014, (EU) br. 283/2014 i Odluke br. 541/2014/EU te o stavljanju izvan snage Uredbe (EU, Euratom) br. 966/2012 (SL 2018., L 193, str. 1.).

         (2)  Odluka Upravnog odbora o financijskoj uredbi za vrijednosne papire i tržište kapitala ESMA/2014/MB/38.


title: Predmet C-310/17: Presuda Suda (veliko vijeće) od 13. studenoga 2018. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Gerechtshof Arnhem-Leeuwarden – Nizozemska) – Levola Hengelo BV protiv Smilde Foods BV (Zahtjev za prethodnu odluku — Intelektualno vlasništvo — Usklađivanje određenih aspekata autorskog i srodnih prava u informacijskom društvu — Direktiva 2001/29/EZ — Područje primjene — Članak 2. — Prava reproduciranja — Pojam „djelo” — Okus prehrambenog proizvoda)

text:
               14.1.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 16/16

      Presuda Suda (veliko vijeće) od 13. studenoga 2018. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Gerechtshof Arnhem-Leeuwarden – Nizozemska) – Levola Hengelo BV protiv Smilde Foods BV
      (Predmet C-310/17) (1)

      ((Zahtjev za prethodnu odluku - Intelektualno vlasništvo - Usklađivanje određenih aspekata autorskog i srodnih prava u informacijskom društvu - Direktiva 2001/29/EZ - Područje primjene - Članak 2. - Prava reproduciranja - Pojam „djelo” - Okus prehrambenog proizvoda))
      (2019/C 16/18)
      Jezik postupka: nizozemski

         Sud koji je uputio zahtjev

      Gerechtshof Arnhem-Leeuwarden

         Stranke glavnog postupka

         Tužitelj: Levola Hengelo BV

         Tuženik: Smilde Foods BV

         Izreka

      Direktivu 2001/29/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 22. svibnja 2001. o usklađivanju određenih aspekata autorskog i srodnih prava u informacijskom društvu treba tumačiti na način da joj se protivi to da okus prehrambenog proizvoda bude zaštićen autorskim pravom na temelju te direktive i to da se nacionalno zakonodavstvo tumači tako da se njime pruža autorskopravna zaštita takvom okusu.

         (1)  SL C 269, 14. 8. 2017.


title: Predmet C-426/17: Rješenje Suda (šesto vijeće) od 25. listopada 2018. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Juzgado de lo Social n°2 de Terrassa – Španjolska) – Elena Barba Giménez protiv Francisce Carrión Lozano (Zahtjev za prethodnu odluku — Članak 53. stavak 2. Poslovnika Suda — Povelja Europske unije o temeljnim pravima — Članak 47. — Korisnik besplatne pravne pomoći — Naknada odvjetnicima po službenoj dužnosti — Određivanje tarife od strane odvjetničke komore — Nepostojanje prethodne obavijesti klijentu o odvjetničkoj tarifi — Pritužba u vezi s nagradom za rad — Kontrola postojanja nepoštenih odredbi i nepoštene prakse — Glavni postupak — Pokretanje postupka pred nadležnim tijelom — Nepokretanje postupka pred sudom koji je uputio zahtjev — Odgovori na prethodna pitanja — Korisnost — Nepostojanje — Očita nedopuštenost)

text:
               14.1.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 16/26

      Rješenje Suda (šesto vijeće) od 25. listopada 2018. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Juzgado de lo Social no2 de Terrassa – Španjolska) – Elena Barba Giménez protiv Francisce Carrión Lozano
      (Predmet C-426/17) (1)

      ((Zahtjev za prethodnu odluku - Članak 53. stavak 2. Poslovnika Suda - Povelja Europske unije o temeljnim pravima - Članak 47. - Korisnik besplatne pravne pomoći - Naknada odvjetnicima po službenoj dužnosti - Određivanje tarife od strane odvjetničke komore - Nepostojanje prethodne obavijesti klijentu o odvjetničkoj tarifi - Pritužba u vezi s nagradom za rad - Kontrola postojanja nepoštenih odredbi i nepoštene prakse - Glavni postupak - Pokretanje postupka pred nadležnim tijelom - Nepokretanje postupka pred sudom koji je uputio zahtjev - Odgovori na prethodna pitanja - Korisnost - Nepostojanje - Očita nedopuštenost))
      (2019/C 16/32)
      Jezik postupka: španjolski

         Sud koji je uputio zahtjev

      Juzgado de lo Social no 2 de Terrassa

         Stranke glavnog postupka

         Tužitelj: Elena Barba Giménez

         Tuženik: Francisca Carrión Lozano

         Izreka

      Zahtjev za prethodnu odluku koji je odlukom od 27. lipnja 2017. uputio Juzgado de lo Social no 2 de Terrassa (Radni sud br. 2 u Terrassi, Španjolska) očito je nedopušten.

         (1)  SL C 300, 11. 9. 2017.


title: Predmet C-330/17: Presuda Suda (peto vijeće) od 15. studenoga 2018. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Bundesgerichtshof – Njemačka) – Verbraucherzentrale Baden-Württemberg e.V. protiv Germanwings GmbH (Zahtjev za prethodnu odluku — Uredba (EZ) br. 1008/2008 — Članak 2. točka 18. — Članak 23. stavak 1. — Prijevoz — Zajednička pravila za obavljanje zračnog prijevoza u Europskoj uniji — Obavješćivanje — Navođenje konačne cijene koja se plaća — Uključivanje tarife zračnog prijevoza u konačnu cijenu — Obveza navođenja tarife zračnog prijevoza u eurima ili u lokalnoj valuti — Izbor relevantne lokalne valute — Povezujući čimbenici)

text:
               14.1.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 16/16

      Presuda Suda (peto vijeće) od 15. studenoga 2018. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Bundesgerichtshof – Njemačka) – Verbraucherzentrale Baden-Württemberg e.V. protiv Germanwings GmbH
      (Predmet C-330/17) (1)

      ((Zahtjev za prethodnu odluku - Uredba (EZ) br. 1008/2008 - Članak 2. točka 18. - Članak 23. stavak 1. - Prijevoz - Zajednička pravila za obavljanje zračnog prijevoza u Europskoj uniji - Obavješćivanje - Navođenje konačne cijene koja se plaća - Uključivanje tarife zračnog prijevoza u konačnu cijenu - Obveza navođenja tarife zračnog prijevoza u eurima ili u lokalnoj valuti - Izbor relevantne lokalne valute - Povezujući čimbenici))
      (2019/C 16/19)
      Jezik postupka: njemački

         Sud koji je uputio zahtjev

      Bundesgerichtshof

         Stranke glavnog postupka

         Tužitelj: Verbraucherzentrale Baden-Württemberg e.V.

         Tuženik: Germanwings GmbH

         Izreka

      Članak 23. stavak 1. Uredbe (EZ) br. 1008/2008 Europskog parlamenta i Vijeća od 24. rujna 2008. o zajedničkim pravilima za obavljanje zračnog prijevoza u Zajednici, u vezi s njezinim člankom 2. točkom 18., treba tumačiti na način da su zračni prijevoznici koji prilikom navođenja tarifa usluga zračnog prijevoza unutar Zajednice ne navode te tarife u eurima dužni izabrati lokalnu valutu koja je objektivno povezana s mjestom ponuđene usluge. To je osobito slučaj s valutom koja je zakonsko sredstvo plaćanja u državi članici u kojoj se nalazi mjesto polaska ili odredište predmetnog leta.
      Prema tome, u slučaju poput onog o kojemu je riječ u glavnom postupku, u kojemu zračni prijevoznik sa sjedištem u jednoj od država članica gdje je euro zakonsko sredstvo plaćanja nudi putem interneta uslugu zračnog prijevoza kojoj je mjesto polaska leta u drugoj državi članici gdje euro nije zakonsko sredstvo plaćanja, već neka druga valuta, tarife zračnog prijevoza mogu biti izražene u valuti koja je zakonsko sredstvo plaćanja u potonjoj državi članici, ako nisu izražene u eurima.

         (1)  SL C 293, 4. 9. 2017.


title: Predmet T-635/18: Tužba podnesena 23. listopada 2018. – Industrial Química del Nalón protiv Komisije

text:
               14.1.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 16/47

      Tužba podnesena 23. listopada 2018. – Industrial Química del Nalón protiv Komisije
      (Predmet T-635/18)
      (2019/C 16/58)
      Jezik postupka: engleski

         Stranke

         Tužitelj: Industrial Química del Nalón, SA (Oviedo, Španjolska) (zastupnici: K. Van Maldegem, M. Grunchard, R. Crespi i S. Saez Moreno, odvjetnici)

         Tuženik: Europska komisija

         Tužbeni zahtjev

      Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

                  —

                  proglasi tužbu dopuštenom i osnovanom;

                  —

                  naloži naknadu štete koju mu je tuženik prouzrokovao;

                  —

                  naloži tuženiku da tužitelju plati štetu koju je tužitelj pretrpio kao izravnu posljedicu donošenja Uredbe Komisije (EU) br. 944/2013 оd 2. listopada 2013. o izmjeni Uredbe (EZ) br. 1272/2008 Europskog parlamenta i Vijeća o razvrstavanju, označivanju i pakiranju tvari i smjesa, za potrebe njezine prilagodbe tehničkom i znanstvenom napretku (SL 2013., L 261, str. 5.) u dijelu u kojem se njome smola, ugljeni katran, visokotemperaturna razvrstavaju kao Ak. toks. vod. okol. 1 (H400) i Kron. toks. vod. okol. 1 (H410) koja je procijenjena na ukupni iznos od 833 628,00 eura ili bilo koji drugi iznos koji tužitelj kasnije u tijeku postupka ili Opći sud utvrde;

                  —

                  podredno, međupresudom odluči da je tuženik dužan nadoknaditi pretrpljeni gubitak i naloži strankama da dostave Općem sudu, u razumnom roku računajući od datuma presude, podatke o iznosu naknade o kojem su se stranke suglasile ili, u suprotnom, naredi strankama da u istom roku dostave Općem sudu svoje podneske s detaljnim podacima u prilog iznosu;

                  —

                  naloži tuženiku da tužitelju plati kompenzacijsku kamatu po stopi zatezne kamate od datuma kada su gubitci pretrpljeni (tj. bilo od datuma stupanja na snagu nezakonitog razvrstavanja ili od datuma nastanka štete);

                  —

                  naloži tuženiku da plati zateznu kamatu od 8 % ili po bilo kojoj drugoj odgovarajućoj stopi koju će odrediti Opći sud, koja se na dugovani iznos obračunava od datuma presude Općeg suda do stvarne isplate; i

                  —

                  naloži tuženiku snošenje svih troškova postupka.

         Tužbeni razlozi i glavni argumenti

      U prilog osnovanosti tužbi tužitelj ističe jedan tužbeni razlog, koji se temelji na tvrdnji da je tuženik uzrokovao štetu tužitelju donošenjem i stupanjem na snagu Uredbe Komisije (EU) br. 944/2013 (1) kojom se tvari smola, ugljeni katran, visokotemperaturna razvrstavaju kao Ak. toks. vod. okol. 1 (H400) i Kron. toks. vod. okol. 1 (H410) tvari. Dana 22. studenoga 2017. Sud je odbio žalbu Europske komisije protiv odluke Općeg suda da djelomično poništi Uredbu br. 944/2013 u dijelu u kojem se njome tvari smola, ugljeni katran, visokotemperaturna razvrstavaju kao Ak. toks. vod. okol. 1 (H400) i Kron. toks. vod. okol. 1 (H410) tvari zbog očite pogreške u ocjeni. Tužitelju su nastali troškovi zbog primjene nezakonitog razvrstavanja. U skladu s člancima 268. i 340. UFEU-a tuženik je odgovoran za te troškove s obzirom na to da je tuženikovo postupanje nezakonito pod uvjetom da je dovoljno ozbiljna povreda prava, da je uzrokovana šteta stvarna i izvjesna te da postoji izravna uzročna veza između tuženikova postupanja i štete na koju se tužitelj poziva.

         (1)  Uredba Komisije (EU) br. 944/2013 оd 2. listopada 2013. o izmjeni Uredbe (EZ) br. 1272/2008 Europskog parlamenta i Vijeća o razvrstavanju, označivanju i pakiranju tvari i smjesa, za potrebe njezine prilagodbe tehničkom i znanstvenom napretku (SL 2013., L 261, str. 5.)


title: Predmet C-334/17 P: Presuda Suda (deveto vijeće) od 15. studenoga 2018. – Republika Estonija protiv Europske komisije, Republike Latvije (Žalba — Zajednička organizacija tržišta — Iznos koji će se naplaćivati za neuklonjene prekomjerne količine šećera — Odluka 2006/776/EZ — Zahtjev za izmjenu konačne odluke Europske komisije — Dopis o odbijanju — Tužba protiv tog dopisa — Dopuštenost)

text:
               14.1.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 16/17

      Presuda Suda (deveto vijeće) od 15. studenoga 2018. – Republika Estonija protiv Europske komisije, Republike Latvije
      (Predmet C-334/17 P) (1)

      ((Žalba - Zajednička organizacija tržišta - Iznos koji će se naplaćivati za neuklonjene prekomjerne količine šećera - Odluka 2006/776/EZ - Zahtjev za izmjenu konačne odluke Europske komisije - Dopis o odbijanju - Tužba protiv tog dopisa - Dopuštenost))
      (2019/C 16/20)
      Jezik postupka: estonski

         Stranke

         Žalitelj: Republika Estonija (zastupnik: N. Grünberg, agent)

         Druge stranke u postupku: Europska komisija (zastupnici: A. Lewis i L. Naaber-Kivisoo, agenti, uz asistenciju S. Modyja, vandeadvokaat), Republika Latvija

         Izreka

                  1.

                  Žalba se odbija.

                  2.

                  Republici Estoniji nalaže se snošenje troškova.

         (1)  SL C 256, 7. 8. 2017.


title: Predmet C-684/16: Presuda Suda (veliko vijeće) od 6. studenoga 2018. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Bundesarbeitsgericht – Njemačka) – Max-Planck-Gesellschaft zur Förderung der Wissenschaften eV protiv Tetsujija Shimizua (Zahtjev za prethodnu odluku — Socijalna politika — Organizacija radnog vremena — Direktiva 2003/88/EZ — Članak 7. — Pravo na plaćeni godišnji odmor — Nacionalni propis kojim se predviđa gubitak neiskorištenog plaćenog godišnjeg odmora i novčane naknade za navedeni godišnji odmor kad radnik nije podnio zahtjev za godišnji odmor prije prestanka radnog odnosa — Direktiva 2003/88/EZ — Članak 7. — Obveza usklađenog tumačenja nacionalnog prava — Povelja Europske unije o temeljnim pravima — Članak 31. stavak 2. — Mogućnost pozivanja na odredbu prava Unije u okviru spora između pojedinaca)

text:
               14.1.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 16/5

      Presuda Suda (veliko vijeće) od 6. studenoga 2018. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Bundesarbeitsgericht – Njemačka) – Max-Planck-Gesellschaft zur Förderung der Wissenschaften eV protiv Tetsujija Shimizua
      (Predmet C-684/16) (1)

      ((Zahtjev za prethodnu odluku - Socijalna politika - Organizacija radnog vremena - Direktiva 2003/88/EZ - Članak 7. - Pravo na plaćeni godišnji odmor - Nacionalni propis kojim se predviđa gubitak neiskorištenog plaćenog godišnjeg odmora i novčane naknade za navedeni godišnji odmor kad radnik nije podnio zahtjev za godišnji odmor prije prestanka radnog odnosa - Direktiva 2003/88/EZ - Članak 7. - Obveza usklađenog tumačenja nacionalnog prava - Povelja Europske unije o temeljnim pravima - Članak 31. stavak 2. - Mogućnost pozivanja na odredbu prava Unije u okviru spora između pojedinaca))
      (2019/C 16/05)
      Jezik postupka: njemački

         Sud koji je uputio zahtjev

      Bundesarbeitsgericht

         Stranke glavnog postupka

         Tužitelj: Max-Planck-Gesellschaft zur Förderung der Wissenschaften eV

         Tuženik: Tetsuji Shimizu

         Izreka

                  1.

                  Članak 7. Direktive 2003/88/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 4. studenoga 2003. o određenim vidovima organizacija radnog vremena i članak 31. stavak 2. Povelje Europske unije o temeljnim pravima valja tumačiti tako da im se protivi nacionalni propis poput onoga u glavnom postupku, na temelju kojeg, ako radnik nije zatražio ostvarivanje svojeg prava na plaćeni godišnji odmor tijekom predmetnog referentnog razdoblja, taj radnik po završetku tog razdoblja – automatski i bez prethodne provjere je li mu poslodavac stvarno omogućio ostvarivanje tog prava, osobito pružanjem primjerene obavijesti – gubi dane plaćenog godišnjeg odmora stečenog na temelju navedenih odredbi za navedeno razdoblje i, povezano s time, pravo na novčanu naknadu za neiskorišteni plaćeni godišnji odmor u slučaju prestanka radnog odnosa. U tom je pogledu na sudu koji je uputio zahtjev da provjeri, uzimajući u obzir cjelokupno nacionalno pravo i primjenjujući metode tumačenja koje ono priznaje, može li to pravo protumačiti na način koji može jamčiti punu učinkovitost prava Unije.

                  2.

                  U slučaju nemogućnosti tumačenja nacionalnog propisa poput onoga u glavnom postupku na način kojim bi se osigurala njegova sukladnost s člankom 7. Direktive 2003/88 i člankom 31. stavkom 2. Povelje o temeljnim pravima, iz potonje odredbe proizlazi da nacionalni sud pred kojim se vodi spor između radnika i njegova bivšeg poslodavca koji ima svojstvo pojedinca mora izuzeti iz primjene navedeni nacionalni propis i osigurati da – ako taj poslodavac ne može podnijeti dokaz da je postupio s dužnom pažnjom zahtijevanom kako bi radnik mogao stvarno koristiti plaćeni godišnji odmor na koji je imao pravo na temelju prava Unije – navedeni radnik ne može izgubiti ni svoja stečena prava na takav plaćeni godišnji odmor ni, povezano s time, u slučaju prestanka radnog odnosa, novčanu naknadu za neiskorišteni godišnji odmor, koju u tom slučaju mora isplatiti izravno predmetni poslodavac.

         (1)  SL C 104, 3. 4. 2017.


title: Predmet C-300/18 P: Žalba koju je 3. svibnja 2018. podnio UF protiv rješenja Općeg suda (sedmo vijeće) od 7. ožujka 2018. u predmetu T-422/17, UF protiv Europskog parlamenta i Vijeća Europske unije

text:
               14.1.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 16/26

      Žalba koju je 3. svibnja 2018. podnio UF protiv rješenja Općeg suda (sedmo vijeće) od 7. ožujka 2018. u predmetu T-422/17, UF protiv Europskog parlamenta i Vijeća Europske unije
      (Predmet C-300/18 P)
      (2019/C 16/33)
      Jezik postupka: litavski

         Stranke

         Žalitelj: UF (zastupnik: L. Gudaitė, advokatė)

         Druge stranke u postupku: Europski Parlament i Vijeće Europske unije
      Rješenjem od 11. listopada 2018. Sud (deseto vijeće) odlučio je da je žalba očito neosnovana.


title: Predmeti T-639/15 do T-666/15 i T-94/16: Presuda Općeg suda od 25. rujna 2018. – Psara i dr. protiv Parlamenta („Pristup dokumentima — Uredba (EZ) br. 1049/2001 — Europski parlament — Trošenje naknada članova Parlamenta — Odbijanje pristupa — Nepostojeći dokumenti — Osobni podaci — Uredba (EZ) br. 45/2001 — Nužnost prijenosa podataka — Konkretno i pojedinačno ispitivanje — Djelomičan pristup — Neprimjerena razina administrativnog opterećenja — Obveza obrazlaganja”)

text:
               14.1.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 16/36

      Presuda Općeg suda od 25. rujna 2018. – Psara i dr. protiv Parlamenta
      (Predmeti T-639/15 do T-666/15 i T-94/16) (1)

      ((„Pristup dokumentima - Uredba (EZ) br. 1049/2001 - Europski parlament - Trošenje naknada članova Parlamenta - Odbijanje pristupa - Nepostojeći dokumenti - Osobni podaci - Uredba (EZ) br. 45/2001 - Nužnost prijenosa podataka - Konkretno i pojedinačno ispitivanje - Djelomičan pristup - Neprimjerena razina administrativnog opterećenja - Obveza obrazlaganja”))
      (2019/C 16/44)
      Jezik postupka: engleski

         Stranke

         Tužiteljica u predmetu T-639/15: Maria Psara (Atena, Grčka) (zastupnici: N. Pirc Musar i R. Lemut Strle, odvjetnici)

         Tužiteljica u predmetu T-640/15: Tina Kristan (Ljubljana, Slovenija) (zastupnici: N. Pirc Musar i R. Lemut Strle, odvjetnici)

         Tužiteljica u predmetu T-641/15: Tanja Malle (Beč, Austrija) (zastupnici: N. Pirc Musar i R. Lemut Strle, odvjetnici)

         Tužitelj u predmetu T-642/15: Wojciech Cieśla (Varšava, Poljska) (zastupnici: N. Pirc Musar i R. Lemut Strle, odvjetnici)

         Tužitelj u predmetu T-643/15: Staffan Dahllof (zastupnici: N. Pirc Musar i R. Lemut Strle, odvjetnici)

         Tužiteljica u predmetu T-644/15: Delphine Reuter (zastupnici: N. Pirc Musar i R. Lemut Strle, odvjetnici)

         Tužitelj u predmetima T-645/15 i T-654/15: České centrum pro investigativní žurnalistiku o.p.s. (Prag, Češka Republika) (zastupnici: N. Pirc Musar i R. Lemut Strle, odvjetnici)

         Tužitelj u predmetu T-646/15: Harry Karanikas (Chalándri, Grčka) (zastupnici: N. Pirc Musar i R. Lemut Strle, odvjetnici)

         Tužiteljica u predmetima T-647/15 i T-657/15: Crina Boros (zastupnici: N. Pirc Musar i R. Lemut Strle, odvjetnici)

         Tužitelj u predmetima T-648/15, T-663/15 i T-665/15: Baltijas pētnieciskās žurnālistikas centrs Re:Baltica (Riga, Latvija) (zastupnici: N. Pirc Musar i R. Lemut Strle, odvjetnici)

         Tužitelj u predmetu T-649/15: Balazs Toth (Budimpešta, Mađarska) (zastupnici: N. Pirc Musar i R. Lemut Strle, odvjetnici)

         Tužiteljica u predmetu T-650/15: Minna Knus-Galán (Helsinki, Finska) (zastupnici: N. Pirc Musar i R. Lemut Strle, odvjetnici)

         Tužitelj u predmetu T-651/15: Atanas Čobanov (Plessis-Robinson, Francuska) (zastupnici: N. Pirc Musar i R. Lemut Strle, odvjetnici)

         Tužitelj u predmetu T-652/15: Dirk Liedtke (Hamburg, Njemačka) (zastupnici: N. Pirc Musar i R. Lemut Strle, odvjetnici)

         Tužitelj u predmetu T-653/15: Nils Mulvad (Risskov, Danska) (zastupnici: N. Pirc Musar i R. Lemut Strle, odvjetnici)

         Tužitelj u predmetu T-655/15: Hugo van der Parre (Huizen, Nizozemska) (zastupnici: N. Pirc Musar i R. Lemut Strle, odvjetnici)

         Tužiteljica u predmetu T-656/15: Guia Baggi (Firenca, Italija) (zastupnici: N. Pirc Musar i R. Lemut Strle, odvjetnici)

         Tužitelj u predmetu T-658/15: Marcos García Rey (zastupnici: N. Pirc Musar i R. Lemut Strle, odvjetnici)

         Tužitelj u predmetu T-659/15: Mark Lee Hunter (zastupnici: N. Pirc Musar i R. Lemut Strle, odvjetnici)

         Tužitelj u predmetu T-660/15: Kristof Clerix (Bruxelles) (zastupnici: N. Pirc Musar i R. Lemut Strle, odvjetnici)

         Tužitelj u predmetu T-661/15: Rui Araujo (Lisabon, Portugal) (zastupnici: N. Pirc Musar i R. Lemut Strle, odvjetnici)

         Tužiteljica u predmetu T-662/15: Anuška Delić (Ljubljana) (zastupnici: N. Pirc Musar i R. Lemut Strle, odvjetnici)

         Tužitelj u predmetu T-664/15: Jacob Borg (San Ġiljan, Malta) (zastupnici: N. Pirc Musar i R. Lemut Strle, odvjetnici)

         Tužiteljica u predmetu T-666/15: Matilda Bačelić (Zagreb, Hrvatska) (zastupnici: N. Pirc Musar i R. Lemut Strle, odvjetnici)

         Tužitelj u predmetu T-94/16: Gavin Sheridan (zastupnici: N. Pirc Musar i R. Lemut Strle, odvjetnici)

         Tuženik: Europski parlament (zastupnici: N. Görlitz, C. Burgos i M. Windisch, agenti)

         Predmet

      Zahtjevi na temelju članka 263. UFEU-a za poništenje odluka Parlamenta A(2015) 8324 C, A(2015) 8463 C, A(2015) 8627 C, A(2015) 8682 C, A(2015) 8594 C, A(2015) 8551 C, A(2015) 8732 C, A(2015) 8681 C, A(2015) 8334 C, A(2015) 8327 C, A(2015) 8344 C od 14. rujna 2015., A(2015) 8656 C, A(2015) 8678 C, A(2015) 8361 C, A(2015) 8663 C, A(2015) 8360 C, A(2015) 8486 C, A(2015) 8305 C od 15. rujna 2015., A(2015) 8602 C, A(2015) 8554 C, A(2015) 8490 C, A(2015) 8659 C, A(2015) 8547 C, A(2015) 8552 C, A(2015) 8553 C, A(2015) 8661 C, A(2015) 8684 C, A(2015) 8672 C od 16. rujna 2015. i A(2015) 13844 C od 14. siječnja 2016., kojima je Parlament na temelju Uredbe (EZ) br. 1049/2001 Europskog parlamenta i Vijeća od 30. svibnja 2001. o javnom pristupu dokumentima Europskog parlamenta, Vijeća i Komisije (SL 2001., L 145, str. 43.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 1., svezak 16., str. 70.) odbio njihove ponovne zahtjeve za pristup dokumentima Parlamenta koji sadržavaju informacije koje se odnose na naknade njegovim članovima.

         Izreka

                  1.

                  Predmeti T-639/15 do T-666/15 i T-94/16 spajaju se u svrhu donošenja ove presude.

                  2.

                  Tužbe se odbijaju.

                  3.

                  Mariji Psari, Tini Kristan, Tanji Malle, Wojciechu Cieśli, Staffanu Dahllofu, Delphine Reuter, društvu České centrum pro investigativní žurnalistiku o.p.s., Harryju Karanikasu, Crini Boros, društvu Baltijas pētnieciskās žurnālistikas centrs Re:Baltica, Balazsu Tothu, Minni Knus-Galán, Atanasu Čobanovu, Dirku Liedtkeu, Nilsu Mulvadu, Hugu van der Parreu, Guiji Baggi, Marcosu Garcíji Reyu, Marku Leeju Hunteru, Kristofu Clerixu, Ruiju Arauju, Anuški Delić, Jacobu Borgu, Matildi Bačelić i Gavinu Sheridanu nalaže se snošenje troškova.

         (1)  SL C 48, 8. 2. 2016.


title: Predmet T-718/16: Presuda Općeg suda od 8. studenoga 2018. – Mad Dogg Athletics protiv EUIPO-a – Aerospinning Master Franchising (SPINNING) („Žig Europske unije — Postupak opoziva — Verbalni žig Europske unije SPINNING — Djelomično proglašenje opoziva — Članak 51. stavak 1. točka (b) Uredbe (EZ) br. 207/2009 (koji je postao članak 58. stavak 1. točka (b) Uredbe (EU) 2017/1001)”)

text:
               14.1.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 16/38

      Presuda Općeg suda od 8. studenoga 2018. – Mad Dogg Athletics protiv EUIPO-a – Aerospinning Master Franchising (SPINNING)
      (Predmet T-718/16) (1)

      ((„Žig Europske unije - Postupak opoziva - Verbalni žig Europske unije SPINNING - Djelomično proglašenje opoziva - Članak 51. stavak 1. točka (b) Uredbe (EZ) br. 207/2009 (koji je postao članak 58. stavak 1. točka (b) Uredbe (EU) 2017/1001)”))
      (2019/C 16/45)
      Jezik postupka: engleski

         Stranke

         Tužitelj: Mad Dogg Athletics, Inc. (Los Angeles, Kalifornija, Sjedinjene Američke Države) (zastupnik: J. Steinberg, odvjetnik)

         Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (zastupnik: D. Walicka, agent)

         Druga stranka u postupku pred žalbenim vijećem EUIPO-a, intervenijent u postupku pred Općim sudom: Aerospinning Master Franchising s. r. o., ranije Aerospinning Master Franchising, Ltd., s.r.o. (Prag, Češka Republika) (zastupnik: K. Labalestra, odvjetnik)

         Predmet

      Tužba podnesena protiv odluke petog žalbenog vijeća EUIPO-a od 21. srpnja 2016. (predmet R 2375/2014-5), koja se odnosi na postupak opoziva između društava Aerospinning Master Franchising i Mad Dogg Athletics.

         Izreka

                  1.

                  Odluka petog žalbenog vijeća Ureda Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO) od 21. srpnja 2016. (predmet R 2375/2014-5) poništava se u dijelu u kojem se odnosi na proizvode iz razreda 28. i usluge iz razreda 41. u smislu Nicanskog sporazuma o međunarodnoj klasifikaciji proizvoda i usluga radi registracije žigova od 15. lipnja 1957., kako je revidiran i izmijenjen.

                  2.

                  EUIPO će snositi vlastite troškove i troškove društva Mad Dogg Athletics, Inc.

                  3.

                  Društvo Aerospinning Master Franchising s.r.o. snosit će vlastite troškove.

         (1)  SL C 462, 12. 12. 2016.


title: Predmet T-637/18: Tužba podnesena 23. listopada 2018. – Bawtry Carbon International protiv Komisije

text:
               14.1.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 16/49

      Tužba podnesena 23. listopada 2018. – Bawtry Carbon International protiv Komisije
      (Predmet T-637/18)
      (2019/C 16/60)
      Jezik postupka: engleski

         Stranke

         Tužitelj: Bawtry Carbon International Ltd (Doncaster, Ujedinjena Kraljevina) (zastupnici: K. Van Maldegem, M. Grunchard, R. Crespi i S. Saez Moreno, odvjetnici)

         Tuženik: Europska komisija

         Tužbeni zahtjev

      Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

                  —

                  proglasi tužbu dopuštenom i osnovanom;

                  —

                  naloži naknadu štete koju mu je tuženik prouzrokovao;

                  —

                  naloži tuženiku da tužitelju plati štetu koju je tužitelj pretrpio kao izravnu posljedicu donošenja Uredbe Komisije (EU) br. 944/2013 оd 2. listopada 2013. o izmjeni Uredbe (EZ) br. 1272/2008 Europskog parlamenta i Vijeća o razvrstavanju, označivanju i pakiranju tvari i smjesa, za potrebe njezine prilagodbe tehničkom i znanstvenom napretku (SL 2013., L 261, str. 5.) u dijelu u kojem se njome smola, ugljeni katran, visokotemperaturna razvrstavaju kao Ak. toks. vod. okol. 1 (H400) i Kron. toks. vod. okol. 1 (H410) koja je procijenjena na ukupni iznos od 194 200,06 eura ili bilo koji drugi iznos koji tužitelj kasnije u tijeku postupka ili Opći sud utvrde;

                  —

                  podredno, međupresudom odluči da je tuženik dužan nadoknaditi pretrpljeni gubitak i naloži strankama da dostave Općem sudu, u razumnom roku računajući od datuma presude, podatke o iznosu naknade o kojem su se stranke suglasile ili, u suprotnom, naredi strankama da u istom roku dostave Općem sudu svoje podneske s detaljnim podacima u prilog iznosu;

                  —

                  naloži tuženiku da tužitelju plati kompenzacijsku kamatu po stopi zatezne kamate od datuma kada su gubitci pretrpljeni (tj. bilo od datuma stupanja na snagu nezakonitog razvrstavanja ili od datuma nastanka štete);

                  —

                  naloži tuženiku da plati zateznu kamatu od 8 % ili po bilo kojoj drugoj odgovarajućoj stopi koju će odrediti Opći sud, koja se na dugovani iznos obračunava od datuma presude Općeg suda do stvarne isplate; i

                  —

                  naloži tuženiku snošenje svih troškova postupka.

         Tužbeni razlozi i glavni argumenti

      U prilog osnovanosti tužbi tužitelj ističe jedan tužbeni razlog, koji se temelji na tvrdnji da je tuženik uzrokovao štetu tužitelju donošenjem i stupanjem na snagu Uredbe Komisije (EU) br. 944/2013 (1) kojom se tvari smola, ugljeni katran, visokotemperaturna razvrstavaju kao Ak. toks. vod. okol. 1 (H400) i Kron. toks. vod. okol. 1 (H410) tvari. Dana 22. studenoga 2017. Sud je odbio žalbu Europske komisije protiv odluke Općeg suda da djelomično poništi Uredbu br. 944/2013 u dijelu u kojem se njome tvari smola, ugljeni katran, visokotemperaturna razvrstavaju kao Ak. toks. vod. okol. 1 (H400) i Kron. toks. vod. okol. 1 (H410) tvari zbog očite pogreške u ocjeni. Tužitelju su nastali troškovi zbog primjene nezakonitog razvrstavanja. U skladu s člancima 268. i 340. UFEU-a tuženik je odgovoran za te troškove s obzirom na to da je tuženikovo postupanje nezakonito pod uvjetom da je dovoljno ozbiljna povreda prava, da je uzrokovana šteta stvarna i izvjesna te da postoji izravna uzročna veza između tuženikova postupanja i štete na koju se tužitelj poziva.

         (1)  Uredba Komisije (EU) br. 944/2013 оd 2. listopada 2013. o izmjeni Uredbe (EZ) br. 1272/2008 Europskog parlamenta i Vijeća o razvrstavanju, označivanju i pakiranju tvari i smjesa, za potrebe njezine prilagodbe tehničkom i znanstvenom napretku (SL 2013., L 261, str. 5.)


title: Predmet C-551/18: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 29. kolovoza 2018. uputio Hof van Cassatie (Belgija) – Strafverfahren protiv IK

text:
               14.1.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 16/28

      Zahtjev za prethodnu odluku koji je 29. kolovoza 2018. uputio Hof van Cassatie (Belgija) – Strafverfahren protiv IK
      (Predmet C-551/18)
      (2019/C 16/35)
      Jezik postupka: nizozemski

         Sud koji je uputio zahtjev

      Hof van Cassatie

         Podnositelj žalbe u kasacijskom postupku

      IK

         Prethodna pitanja

                  1.

                  Treba li članak 8. stavak 1. točku (f) Okvirne odluke o Europskom uhidbenom nalogu (1) tumačiti na način da je dovoljno da pravosudno tijelo koje izdaje europski uhidbeni nalog u njemu navede samo izrečenu izvršivu kaznu zatvora a da pritom ne navede dodatnu kaznu koja je istom sudskom odlukom izrečena za isto kazneno djelo, poput dodatne kazne upućivanja kojom se sloboda stvarno oduzima tek nakon izvršenja glavne kazne zatvora i to samo nakon formalne odluke koju je u tu svrhu donio strafuitvoeringsrechtbank (Sud izvršenja kazne)?

                  2.

                  U slučaju potvrdnog odgovora na prvo pitanje, treba li članak 8. stavak 1. točku (f) Okvirne odluke o Europskom uhidbenom nalogu tumačiti na način da je posljedica predaje koju izvršava pravosudno tijelo u državi članici izvršenja na temelju europskog uhidbenog naloga u kojem se samo navodi izrečena izvršiva kazna zatvora, a ne navodi se dodatna kazna upućivanja koja je istom sudskom odlukom izrečena za isto kazneno djelo, to da se osobi o kojoj je riječ u državi članici u kojoj je pravosudno tijelo koje izdaje nalog stvarno može oduzeti sloboda radi izvršenja te dodatne kazne?

                  3.

                  U slučaju niječnog odgovora na prvo pitanje, treba li članak 8. stavak 1. točku (f) Okvirne odluke o Europskom uhidbenom nalogu tumačiti na način da je posljedica toga što pravosudno tijelo koje izdaje europski uhidbeni nalog u njemu nije navelo dodatnu kaznu upućivanja koja je izrečena to da ta dodatna kazna, za koju se može smatrati da za nju pravosudno tijelo izvršenja ne zna, ne može dovesti do stvarnog oduzimanja slobode u državi članici pravosudnog tijela koje izdaje nalog?

         (1)  Okvirna odluka Vijeća od 13. lipnja 2002. o Europskom uhidbenom nalogu i postupcima predaje između država članica (2002/584/PUP) (SL 2002., L 190, str. 1.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 19., svezak 3., str. 83.)


title: Predmet T-724/16 P: Presuda Općeg suda od 8. studenoga 2018. – Cocchi i Falcione protiv Komisije („Žalba — Javna služba — Prijenos nacionalnih mirovinskih prava — Članak 24. Pravilnika o osoblju — Dužnost pomaganja Unije — Gubitak pravnog interesa tužiteljâ tijekom postupka — Obustava prvostupanjskog postupka — Uzročna veza”)

text:
               14.1.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 16/39

      Presuda Općeg suda od 8. studenoga 2018. – Cocchi i Falcione protiv Komisije
      (Predmet T-724/16 P) (1)

      ((„Žalba - Javna služba - Prijenos nacionalnih mirovinskih prava - Članak 24. Pravilnika o osoblju - Dužnost pomaganja Unije - Gubitak pravnog interesa tužiteljâ tijekom postupka - Obustava prvostupanjskog postupka - Uzročna veza”))
      (2019/C 16/46)
      Jezik postupka: francuski

         Stranke

         Žalitelji: Giorgio Cocchi (Wezembeek-Oppem, Belgija) i Nicola Falcione (Bruxelles, Belgija) (zastupnik: S. Orlandi, odvjetnik)

         Druga stranka u postupku: Europska komisija (zastupnici: G. Gattinara i F. Simonetti, agenti)

         Predmet

      Žalba podnesena protiv rješenja Službeničkog suda Europske unije (prvo vijeće) od 2. kolovoza 2016., Cocchi i Falcione/Komisija (F-134/11, EU:F:2016:194) kojom se traži ukidanje tog rješenja.

         Izreka

                  1.

                  Rješenje Službeničkog suda Europske unije (prvo vijeće) od 2. kolovoza 2016., Cocchi i Falcione/Komisija (F-134/11) ukida se u dijelu u kojem je Službenički sud Europske unije utvrdio da se obustavlja postupak povodom zahtjeva za naknadu štete koje su u prvostupanjskom postupku podnijeli Giorgio Cocchi i Nicola Falcione.

                  2.

                  Žalba se u preostalom dijelu odbija.

                  3.

                  Odbijaju se zahtjevi za naknadu štete koje su podnijeli G. Cocchi i N. Falcione u okviru svoje tužbe u prvostupanjskom postupku pod brojem predmeta F-134/11.

                  4.

                  Svaka će stranka snositi vlastite troškove nastale u žalbenom i prvostupanjskom postupku u vezi sa zahtjevima za naknadu štete.

         (1)  SL C 441, 28. 11. 2016.


title: Predmet C-380/17: Presuda Suda (treće vijeće) od 7. studenoga 2018. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Raad van State – Nizozemska) – K, B protiv Staatssecretaris van Veiligheid en Justitie (Zahtjev za prethodnu odluku — Nadležnost Suda — Direktiva 2003/86/EZ — Pravo na spajanje obitelji — Članak 12. — Nepoštovanje roka od tri mjeseca nakon odobrenja međunarodne zaštite — Osoba koja uživa status supsidijarne zaštite — Odbijanje zahtjeva za izdavanje vize)

text:
               14.1.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 16/18

      Presuda Suda (treće vijeće) od 7. studenoga 2018. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Raad van State – Nizozemska) – K, B protiv Staatssecretaris van Veiligheid en Justitie
      (Predmet C-380/17) (1)

      ((Zahtjev za prethodnu odluku - Nadležnost Suda - Direktiva 2003/86/EZ - Pravo na spajanje obitelji - Članak 12. - Nepoštovanje roka od tri mjeseca nakon odobrenja međunarodne zaštite - Osoba koja uživa status supsidijarne zaštite - Odbijanje zahtjeva za izdavanje vize))
      (2019/C 16/22)
      Jezik postupka: nizozemski

         Sud koji je uputio zahtjev

      Raad van State

         Stranke glavnog postupka

         Tužitelj: K, B

         Tuženik: Staatssecretaris van Veiligheid en Justitie

         Izreka

                  1.

                  Sud je nadležan, u smislu članka 267. UFEU-a, za tumačenje članka 12. stavka 1. Direktive Vijeća 2003/86/EZ od 22. rujna 2003. o pravu na spajanje obitelji, u situaciji poput one o kojoj je riječ u glavnom postupku, u kojoj je sud koji je uputio zahtjev pozvan izjasniti se o pravu na spajanje obitelji osobe koja uživa status supsidijarne zaštite, ako je ta odredba nacionalnim pravom učinjena izravno i bezuvjetno primjenjivom na takvu situaciju.

                  2.

                  Članku 12. stavku 1. Direktive 2003/86 ne protivi se nacionalni propis kojime se dopušta odbijanje zahtjeva za spajanje obitelji koji je podnio član obitelji izbjeglice, na temelju povoljnijih odredba poglavlja V. te direktive koje se primjenjuju na izbjeglice, zbog toga što je taj zahtjev podnesen više od tri mjeseca nakon odobrenja statusa izbjeglice sponzoru, pri čemu je ponuđena mogućnost podnošenja novog zahtjeva u okviru drugog uređenja, pod uvjetom da je tim propisom:

                              —

                              predviđeno da se takav razlog odbijanja ne može prihvatiti u situacijama u kojima je nepravodobno podnošenje prvog zahtjeva opravdano posebnim okolnostima;

                              —

                              predviđeno da su osobe o kojima je riječ u potpunosti obaviještene o posljedicama odluke o odbijanju njihova prvog zahtjeva i o mjerama koje trebaju poduzeti kako bi uspješno ostvarile svoje pravo na spajanje obitelji, i

                              —

                              zajamčeno da sponzori priznati kao izbjeglice i dalje uživaju povoljnije uvjete izvršavanja prava na spajanje obitelji predviđene za izbjeglice, propisane člancima 10. i 11. ili člankom 12. stavkom 2. te direktive.

         (1)  SL C 300, 11. 9. 2017.


title: Predmet T-827/16: Presuda Općeg suda od 8. studenoga 2018. – QB protiv ESB-a („Javna služba — ESB-ovo osoblje — Ocjenjivanje — Izvješće o ocjeni karijere (2015) — Mogućnost razgovora radi ocjenjivanja u pratnji sindikalnog predstavnika Povreda pravila o objektivnosti i nepristranosti koju je počinio ocjenjivač — Plaća — Odluka kojom se odbija povećanje plaće — Dopuštenost dokaza — Poruka elektroničke pošte razmijenjena između člana osoblja i njegovog „coacha” upotrebom službene adrese elektroničke pošte — Odgovornost”)

text:
               14.1.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 16/39

      Presuda Općeg suda od 8. studenoga 2018. – QB protiv ESB-a
      (Predmet T-827/16) (1)

      ((„Javna služba - ESB-ovo osoblje - Ocjenjivanje - Izvješće o ocjeni karijere (2015) - Mogućnost razgovora radi ocjenjivanja u pratnji sindikalnog predstavnika Povreda pravila o objektivnosti i nepristranosti koju je počinio ocjenjivač - Plaća - Odluka kojom se odbija povećanje plaće - Dopuštenost dokaza - Poruka elektroničke pošte razmijenjena između člana osoblja i njegovog „coacha” upotrebom službene adrese elektroničke pošte - Odgovornost”))
      (2019/C 16/47)
      Jezik postupka: francuski

         Stranke

         Tužitelj: QB (zastupnik: L. Levi, odvjetnik)

         Tuženik: Europska središnja banka (zastupnici: F. von Lindeiner i B. Ehlers, agenti, uz asistenciju B. Wägenbaura, odvjetnika)

         Predmet

      Zahtjev na temelju članka 50.a Statuta Suda Europske unije i članka 36.2 Protokola o Statutu Europskog sustava središnjih banaka i ESB-a, priloženog UFEU-u i UEU-u za, s jedne strane, poništenje izvješća o ocjeni tužitelja koje se odnosi na razdoblje 2015. i ESB-ove odluke od 15. prosinca 2015. kojom mu se odbija povećanje plaće i, prema potrebi, poništenje ESB-ovih odluka od 2. svibnja i 15. rujna 2016. kojima se odbija tužiteljeva upravna žalba i pritužba i, s druge strane, za naknadu štete koju je tužitelj navodno pretrpio.

         Izreka

                  1.

                  Poništavaju se izvješće o ocjeni za osobu QB koje se odnosi na ocjenjivanje za 2015. i odluka Europske središnje banke (ESB) od 15. prosinca 2015. kojom se osobi QB odbija povećanje plaće.

                  2.

                  Tužba se u preostalom dijelu odbija.

                  3.

                  ESB snosi vlastite troškove kao i one osobe QB.

         (1)  SL C 22, 23. 1. 2017.


title: Predmet C-432/17: Presuda Suda (prvo vijeće) od 7. studenoga 2018. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Supreme Court of the United Kingdom – Ujedinjena Kraljevina) – Dermod Patrick O'Brien protiv Ministry of Justice, prije Department for Constitutional Affairs (Zahtjev za prethodnu odluku — Socijalna politika — Direktiva 97/81/EZ — Okvirni sporazum o radu s nepunim radnim vremenom koji su sklopili UNICE, CEEP i ETUC — Članak 4. — Načelo nediskriminacije — Radnici s nepunim radnim vremenom — Starosna mirovina — Izračun iznosa mirovine — Uzimanje u obzir razdoblja obnašanja dužnosti prije isteka roka za prenošenje Direktive 97/81/EZ — Primjena bez odgode na buduće učinke situacije koja je nastala za vrijeme važenja bivšeg zakona)

text:
               14.1.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 16/19

      Presuda Suda (prvo vijeće) od 7. studenoga 2018. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Supreme Court of the United Kingdom – Ujedinjena Kraljevina) – Dermod Patrick O'Brien protiv Ministry of Justice, prije Department for Constitutional Affairs
      (Predmet C-432/17) (1)

      ((Zahtjev za prethodnu odluku - Socijalna politika - Direktiva 97/81/EZ - Okvirni sporazum o radu s nepunim radnim vremenom koji su sklopili UNICE, CEEP i ETUC - Članak 4. - Načelo nediskriminacije - Radnici s nepunim radnim vremenom - Starosna mirovina - Izračun iznosa mirovine - Uzimanje u obzir razdoblja obnašanja dužnosti prije isteka roka za prenošenje Direktive 97/81/EZ - Primjena bez odgode na buduće učinke situacije koja je nastala za vrijeme važenja bivšeg zakona))
      (2019/C 16/23)
      Jezik postupka: engleski

         Sud koji je uputio zahtjev

      Supreme Court of the United Kingdom

         Stranke glavnog postupka

         Tužitelj: Dermod Patrick O'Brien

         Tuženici: Ministry of Justice, prije Department for Constitutional Affairs

         Izreka

      Direktivu Vijeća 97/81/EZ od 15. prosinca 1997. o Okvirnom sporazumu o radu s nepunim radnim vremenom koji su sklopili UNICE, CEEP i ETUC, kako je izmijenjena Direktivom Vijeća 98/23/EZ od 7. travnja 1998., treba tumačiti na način da se, u slučaju poput onoga u glavnom postupku, razdoblja radnog staža prije datuma isteka roka za prenošenje Direktive 97/81, kako je izmijenjena Direktivom 98/23, moraju uzeti u obzir prilikom utvrđivanja prava na mirovinu.

         (1)  SL C 318, 25. 9. 2017.


title: Predmet T-44/17: Presuda Općeg suda od 13. studenoga 2018. – Camomilla protiv EUIPO-a– CMT (CAMOMILLA) („Žig Europske unije — Postupak za proglašavanje žiga ništavim — Verbalni žig Europske unije CAMOMILLA — Raniji nacionalni figurativni žig CAMOMILLA — Djelomično odbijanje zahtjeva za proglašenje ništavosti — Relativni razlog za odbijanje — Vjerojatnost dovođenja u zabludu — Stvarna uporaba ranijeg žiga — Dokazi — Protutužba — Članak 8. stavak 1. točka (b) i članak 53. stavak 1. točka (a) Uredbe (EZ) br. 207/2009 (koji su postali članak 8. stavak 1. točka (b) i članak 60. stavak 1. točka (a) Uredbe (EU) 2017/1001) — Članak 57. stavci 2. i 3. Uredbe br. 207/2009 (koji je postao članak 64. stavci 2. i 3. Uredbe 2017/1001)”)

text:
               14.1.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 16/40

      Presuda Općeg suda od 13. studenoga 2018. – Camomilla protiv EUIPO-a– CMT (CAMOMILLA)
      (Predmet T-44/17) (1)

      ((„Žig Europske unije - Postupak za proglašavanje žiga ništavim - Verbalni žig Europske unije CAMOMILLA - Raniji nacionalni figurativni žig CAMOMILLA - Djelomično odbijanje zahtjeva za proglašenje ništavosti - Relativni razlog za odbijanje - Vjerojatnost dovođenja u zabludu - Stvarna uporaba ranijeg žiga - Dokazi - Protutužba - Članak 8. stavak 1. točka (b) i članak 53. stavak 1. točka (a) Uredbe (EZ) br. 207/2009 (koji su postali članak 8. stavak 1. točka (b) i članak 60. stavak 1. točka (a) Uredbe (EU) 2017/1001) - Članak 57. stavci 2. i 3. Uredbe br. 207/2009 (koji je postao članak 64. stavci 2. i 3. Uredbe 2017/1001)”))
      (2019/C 16/48)
      Jezik postupka: talijanski

         Stranke

         Tužitelj: Camomilla Srl (Buccinasco, Italija) (zastupnici: M. Mussi i H. Chiappetta, odvjetnici)

         Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (zastupnici: L. Rampini i J. Crespo Carrillo, agenti)

         Druga stranka u postupku pred žalbenim vijećem EUIPO-a, intervenijent u postupku pred Općim sudom: CMT Compagnia manifatture tessili Srl (CMT Srl) (Napulj, Italija) (zastupnici: M. Franzosi, V. Jandoli, A. Stein i G. Rubino, odvjetnici)

         Predmet

      Tužba podnesena protiv odluke petog žalbenog vijeća EUIPO-a od 21. studenoga 2016. (predmet R 2250/2015-5), koja se odnosi na postupak za proglašavanje žiga ništavim između društava CMT i Camomilla.

         Izreka

                  1.

                  Tužba se odbija.

                  2.

                  Protutužba se odbija.

                  3.

                  Društva Camomilla Srl i CMT Compagnia manifatture tessili Srl (CMT) snosit će svaki vlastite troškove kao i polovicu troškova Ureda Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO).

         (1)  SL C 95, 27. 3. 2017.


title: Predmet C-656/18: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 19. listopada 2018. uputio Amtsgericht Erding (Njemačka) – F. protiv Koninklijke Luchtvaart Maatschappij NV

text:
               14.1.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 16/30

      Zahtjev za prethodnu odluku koji je 19. listopada 2018. uputio Amtsgericht Erding (Njemačka) – F. protiv Koninklijke Luchtvaart Maatschappij NV
      (Predmet C-656/18)
      (2019/C 16/37)
      Jezik postupka: njemački

         Sud koji je uputio zahtjev

      Amtsgericht Erding

         Stranke glavnog postupka

         Tužitelj: F.

         Tuženik: Koninklijke Luchtvaart Maatschappij NV
      Predmet je rješenjem Suda od 7. studenoga 2018. brisan iz upisnika Suda.


title: Predmet T-638/18: Tužba podnesena 23. listopada 2018. – Deza protiv Komisije

text:
               14.1.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 16/50

      Tužba podnesena 23. listopada 2018. – Deza protiv Komisije
      (Predmet T-638/18)
      (2019/C 16/61)
      Jezik postupka: engleski

         Stranke

         Tužitelj: Deza, a.s. (Valašské Meziříčí, Češka Republika) (zastupnici: K. Van Maldegem, M. Grunchard, R. Crespi i S Saez Moreno, odvjetnici)

         Tuženik: Europska komisija

         Tužbeni zahtjev

      Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

                  —

                  proglasi tužbu dopuštenom i osnovanom;

                  —

                  naloži naknadu štete koju mu je tuženik prouzrokovao;

                  —

                  naloži tuženiku da tužitelju plati štetu koju je tužitelj pretrpio kao izravnu posljedicu donošenja Uredbe Komisije (EU) br. 944/2013 оd 2. listopada 2013. o izmjeni Uredbe (EZ) br. 1272/2008 Europskog parlamenta i Vijeća o razvrstavanju, označivanju i pakiranju tvari i smjesa, za potrebe njezine prilagodbe tehničkom i znanstvenom napretku (SL 2013., L 261, str. 5.) u dijelu u kojem se njome smola, ugljeni katran, visokotemperaturna razvrstavaju kao Ak. toks. vod. okol. 1 (H400) i Kron. toks. vod. okol. 1 (H410) koja je procijenjena na ukupni iznos od 4 784 000,00 CZK ili bilo koji drugi iznos koji tužitelj kasnije u tijeku postupka ili Opći sud utvrde;

                  —

                  podredno, međupresudom odluči da je tuženik dužan nadoknaditi pretrpljeni gubitak i naloži strankama da dostave Općem sudu, u razumnom roku računajući od datuma presude, podatke o iznosu naknade o kojem su se stranke suglasile ili, u suprotnom, naredi strankama da u istom roku dostave Općem sudu svoje podneske s detaljnim podacima u prilog iznosu;

                  —

                  naloži tuženiku da tužitelju plati kompenzacijsku kamatu po stopi zatezne kamate od datuma kada su gubitci pretrpljeni (tj. bilo od datuma stupanja na snagu nezakonitog razvrstavanja ili od datuma nastanka štete);

                  —

                  naloži tuženiku da plati zateznu kamatu od 8 % ili po bilo kojoj drugoj odgovarajućoj stopi koju će odrediti Opći sud, koja se na dugovani iznos obračunava od datuma presude Općeg suda do stvarne isplate; i

                  —

                  naloži tuženiku snošenje svih troškova postupka.

         Tužbeni razlozi i glavni argumenti

      U prilog osnovanosti tužbi tužitelj ističe jedan tužbeni razlog, koji se temelji na tvrdnji da je tuženik uzrokovao štetu tužitelju donošenjem i stupanjem na snagu Uredbe Komisije (EU) br. 944/2013 (1) kojom se tvari smola, ugljeni katran, visokotemperaturna razvrstavaju kao Ak. toks. vod. okol. 1 (H400) i Kron. toks. vod. okol. 1 (H410) tvari. Dana 22. studenoga 2017. Sud je odbio žalbu Europske komisije protiv odluke Općeg suda da djelomično poništi Uredbu br. 944/2013 u dijelu u kojem se njome tvari smola, ugljeni katran, visokotemperaturna razvrstavaju kao Ak. toks. vod. okol. 1 (H400) i Kron. toks. vod. okol. 1 (H410) tvari zbog očite pogreške u ocjeni. Tužitelju su nastali troškovi zbog primjene nezakonitog razvrstavanja. U skladu s člancima 268. i 340. UFEU-a tuženik je odgovoran za te troškove s obzirom na to da je tuženikovo postupanje nezakonito pod uvjetom da je dovoljno ozbiljna povreda prava, da je uzrokovana šteta stvarna i izvjesna te da postoji izravna uzročna veza između tuženikova postupanja i štete na koju se tužitelj poziva.

         (1)  Uredba Komisije (EU) br. 944/2013 оd 2. listopada 2013. o izmjeni Uredbe (EZ) br. 1272/2008 Europskog parlamenta i Vijeća o razvrstavanju, označivanju i pakiranju tvari i smjesa, za potrebe njezine prilagodbe tehničkom i znanstvenom napretku (SL 2013., L 261, str. 5.)


title: Predmet C-676/18: Tužba podnesena 30. listopada 2018. – Europska komisija protiv Kraljevine Belgije

text:
               14.1.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 16/30

      Tužba podnesena 30. listopada 2018. – Europska komisija protiv Kraljevine Belgije
      (Predmet C-676/18)
      (2019/C 16/38)
      Jezik postupka: francuski

         Stranke

         Tužitelj: Europska komisija (zastupnici: M. Condou-Durande, C. Cattabriga, G. von Rintelen, agenti)

         Tuženik: Kraljevina Belgija

         Tužbeni zahtjevi

                  —

                  utvrditi da je propuštanjem donošenja, najkasnije do 30. rujna 2016., svih zakona i drugih propisa potrebnih za usklađivanje s Direktivom 2014/36/EU Europskog parlamenta i Vijeća od 26. veljače 2014 (1), ili, u svakom slučaju, time što nije dostavila tekst tih mjera Komisiji, Kraljevina Belgija povrijedila je obveze koje ima na temelju članka 28. stavka 1. navedene direktive;

                  —

                  naložiti Kraljevini Belgiji, u skladu s člankom 260. stavkom 3. UFEU-a, plaćanje novčane kazne u iznosu od 49 906,50 eura dnevno počevši od dana objave presude u ovom slučaju zbog povrede obveze dostave teksta mjera o prenošenju Direktive 2014/36/EU koju će uplatiti na račun koji će odrediti Komisija;

                  —

                  Kraljevini Belgiji naložiti snošenje troškova.

         Tužbeni razlozi i glavni argumenti

      Države članice su obavezne, u skladu s člankom 28. stavkom 1. Direktive 2014/36/EU poduzeti potrebne nacionalne mjere za prijenos obveza iz te direktive najkasnije do 30. rujna 2016. Budući da Belgija nije dostavila mjere prenošenja te direktive, Komisija je odlučila pokrenuti postupak pred Sudom Europske unije.
      U svojoj tužbi, Komisija predlaže izricanje dnevne novčane kazne u iznosu od 49 906,50 eura Belgiji. Iznos novčane kazne izračunat je vodeći računa o težini i trajanju povrede, kao i odvraćajućem učinku s obzirom na sposobnost plaćanja te države članice.

         (1)  Direktiva 2014/36/EU Europskog parlamenta i Vijeća od 26. veljače 2014. o uvjetima za ulazak i boravak državljana trećih zemalja u svrhu zapošljavanja u statusu sezonskih radnika (SL 2014., L 94, str. 375.).