title: Predmet C-178/15: Presuda Suda (deseto vijeće) od 30. lipnja 2016. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Sąd Rejonowy dla Wrocławia-Śródmieścia – Poljska) – Alicia Sobczyszyn protiv Szkoła Podstawowa w Rzeplinie (Zahtjev za prethodnu odluku — Organizacija radnog vremena — Direktiva 2003/88/EZ — Pravo na plaćeni godišnji odmor — Učitelji — Dopust za ozdravljenje — Godišnji odmor koji se preklapa s dopustom za ozdravljenje — Pravo korištenja godišnjeg odmora u drugom razdoblju)

text:
               12.9.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 335/17

         Presuda Suda (deseto vijeće) od 30. lipnja 2016. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Sąd Rejonowy dla Wrocławia-Śródmieścia – Poljska) – Alicia Sobczyszyn protiv Szkoła Podstawowa w Rzeplinie
   (Predmet C-178/15) (1)

   ((Zahtjev za prethodnu odluku - Organizacija radnog vremena - Direktiva 2003/88/EZ - Pravo na plaćeni godišnji odmor - Učitelji - Dopust za ozdravljenje - Godišnji odmor koji se preklapa s dopustom za ozdravljenje - Pravo korištenja godišnjeg odmora u drugom razdoblju))
   (2016/C 335/22)
   Jezik postupka: poljski

      Sud koji je uputio zahtjev

   Sąd Rejonowy dla Wrocławia-Śródmieścia

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelj: Alicja Sobczyszyn

      Tuženik: Szkoła Podstawowa w Rzeplinie

      Izreka

   Članak 7. stavak 1. Direktive 2003/88/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 4. studenoga 2003. o određenim vidovima organizacije radnog vremena treba tumačiti na način da mu se protive nacionalni propis ili praksa poput one o kojoj je riječ u glavnom postupku, na temelju kojih je radniku koji je na dopustu za ozdravljenje, odobrenom u skladu s nacionalnim pravom, tijekom razdoblja godišnjeg odmora utvrđenog u kalendaru godišnjih odmora ustanove u kojoj je zaposlen, nakon njegova dopusta za ozdravljenje moguće odbiti pravo na korištenje plaćenog godišnjeg odmora u kasnijem razdoblju pod uvjetom da se svrha prava na dopust za ozdravljenje razlikuje od svrhe prava na godišnji odmor, što je dužan provjeriti sud koji je uputio zahtjev.

      (1)  SL C 245, 27. 7. 2015.


title: Predmet T-512/14: Tužba podnesena 26. lipnja 2014. – Green Source Poland protiv Komisije

text:
               10.11.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 395/50

      Tužba podnesena 26. lipnja 2014. – Green Source Poland protiv Komisije
      (Predmet T-512/14)
      (2014/C 395/63)
      Jezik postupka: engleski

         Stranke

         Tužitelj: Green Source Poland sp. z o.o. (Varšava, Poljska) (zastupnici: M. Merola i L. Armati, odvjetnici)

         Tuženik: Europska komisija

         Tužbeni zahtjev

      Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

                  —

                  poništi odluku;

                  —

                  naloži Komisiji snošenje troškova.

         Tužbeni razlozi i glavni argumenti

      Tužitelj tužbom traži poništenje Odluke Komisije C(2014) 2289 final od 7. travnja 2014. kojom je Komisija odbila dodijeliti financijski doprinos iz Europskog fonda za regionalni razvoj za predloženi veliki projekt „Kupnja i primjena inovativne tehnologije za proizvodnju biokomponenti radi proizvodnje biogoriva”, koji je dio operativnog programa „Inovativno gospodarstvo” za strukturnu pomoć u okviru cilja konvergencije u Poljskoj.
      U prilog osnovanosti tužbe tužitelj ističe šest tužbenih razloga.

                  1.

                  U okviru prvog tužbenog razloga tužitelj ističe da je Komisija prekoračila svoje ovlasti na temelju članka 41. Uredbe br. 1083/2006 (1) i povrijedila načela pravne sigurnosti i proporcionalnosti time što je prijedlogu direktive koji još nije odobren, to jest prijedlogu Direktive ILUC (2) priznala de facto obvezujući učinak. Tužitelj tvrdi da se odbijanje zapravo ne temelji na činjenici da je projektu, proizvodnom pogonu prve generacije za proizvodnju biogoriva iz prehrambenih kultura, nedostajala visoka razina inovacije, nego na njegovoj neusklađenosti s prijedlogom Direktive ILUC, kojim se promiču biogoriva druge generacije proizvedena od kultura koje nisu prehrambene. Komisija se dakle oslonila na buduće zakonodavstvo kako bi odbila dodijeliti doprinos iz Europskog fonda za regionalni razvoj.

                  2.

                  Tužitelj u okviru drugog tužbenog razloga ističe da je Komisija povrijedila obvezu obrazlaganja i počinila očitu grešku u ocjeni time što je zaključila da prijedlog Direktive ILUC dovodi u pitanje održivost predloženog postrojenja. Tužitelj tvrdi da je Komisija pogrešno utvrdila da bi nakon 2020. dugoročna gospodarska održivost postrojenja bila upitna, na temelju pretpostavke da će nakon 2020. financijsku potporu primati samo biogoriva proizvedena od kultura koje nisu prehrambene.

                  3.

                  Tužitelj se u okviru trećeg tužbenog razloga poziva na zlouporabu postupka i povredu načela proporcionalnosti jer se Komisija uzastopce oslanjala na nedosljedne i umjetne razloge kako bi odbila dodijeliti doprinos iz Europskog fonda za regionalni razvoj.

                  4.

                  Tužitelj se u okviru četvrtog tužbenog razloga poziva na povredu članka 41. Uredbe br. 1083/2006 jer je Komisija prilikom svoje ocjene prekoračila kriterije utvrđene mjerodavnim operativnim programom, zaključivši da potporu treba dati samo „rješenjima koja su u skladu s najnovijim tehnološkim standardima” i „najinovativnijim i najnovijim rješenjima”. Međutim, u operativnom je programu riječ samo o novim i modernim rješenjima, koja treba tumačiti s obzirom na trenutni stupanj industrijskog i trgovinskog razvoja u Poljskoj i na opći cilj poticanja razvoja regije o kojoj je riječ.

                  5.

                  Tužitelj se u okviru petog tužbenog razloga poziva na povredu članka 41. Uredbe br. 1083/2006, povredu načela dobre uprave i dužne pažnje kao i obveze obrazlaganja.

                  6.

                  Tužitelj se u okviru šestog tužbenog razloga poziva na zlouporabu postupka, povredu načela razumnog roka i dobre uprave, kao i na povredu članka 41. stavka 2. Uredbe br. 1083/2006, kojim je za donošenje odluka o velikim projektima propisan rok od tri mjeseca. Tužitelj tvrdi da je Komisija od Poljske uzastopno tražila da povuče svoj zahtjev i ponavljala ista pitanja ili postavljala nova i nepovezana pitanja, čime je zavlačila postupak više od godinu i pol dana, smanjivši tako vjerojatnost provedbe predloženog projekta.

         (1)  Uredba Vijeća (EZ) br. 1083/2006 od 11. srpnja 2006. o utvrđivanju općih odredaba o Europskom fondu za regionalni razvoj, Europskom socijalnom fondu i Kohezijskom fondu i stavljanju izvan snage Uredbe (EZ) br. 1260/1999 (SL 2006 L 210, str. 25.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 14., svezak 2., str. 120.).

         (2)  Prijedlog COM(2012) 595 final Direktive Europskog parlamenta i Vijeća o izmjeni Direktive 98/70/EZ o kakvoći benzinskih i dizelskih goriva i izmjeni Direktive 2009/28/EZ o promicanju uporabe energije iz obnovljivih izvora.


title: Predmet F-162/12: Rješenje Službeničkog suda (prvo vijeće) od 16. prosinca 2013. — CL protiv EEA-e (Javna služba — Privremeni djelatnik — Bolovanje — Raspoređivanje na radno mjesto — Dužnost skrbljenja — Uznemiravanje)

text:
               8.2.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 39/29

         Rješenje Službeničkog suda (prvo vijeće) od 16. prosinca 2013. — CL protiv EEA-e
   (Predmet F-162/12) (1)

   (Javna služba - Privremeni djelatnik - Bolovanje - Raspoređivanje na radno mjesto - Dužnost skrbljenja - Uznemiravanje)
   2014/C 39/54
   Jezik postupka: francuski

      Stranke

      Tužitelj: CL (Bruxelles, Belgija) (zastupnici: S. Orlandi, J.-N. Louis i D. Abreu Caldas, odvjetnici)

      Tuženik: Europska agencija za okoliš (EEA) (zastupnici: O. Cornu, agent, B. Wägenbaur, odvjetnik)

      Predmet

   Zahtjev za poništenje odluke o raspoređivanju tužitelja na radno mjesto po dovršenom bolovanju nakon datuma na koji je prema nalazima liječnika sposoban raditi.

      Izreka rješenja

               1.

               Tužba se odbija.

               2.

               CL snosi svoje troškove te mu se nalaže snošenje troškova Europske agencije za okoliš.

      (1)  SL C 86, 23.3.2013., str. 30.


title: Predmet T-650/16: Presuda Općeg suda od 13. srpnja 2017. – LG Electronics protiv EUIPO-a (QD) („Žig Europske unije — Prijava verbalnog žiga Europske unije QD — Apsolutni razlozi za odbijanje — Opisni karakter — Nepostojanje razlikovnog karaktera — Članak 7. stavak 1. točke (b) i (c) Uredbe (EZ) br. 207/2009”)

text:
               28.8.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 283/46

         Presuda Općeg suda od 13. srpnja 2017. – LG Electronics protiv EUIPO-a (QD)
   (Predmet T-650/16) (1)

   ((„Žig Europske unije - Prijava verbalnog žiga Europske unije QD - Apsolutni razlozi za odbijanje - Opisni karakter - Nepostojanje razlikovnog karaktera - Članak 7. stavak 1. točke (b) i (c) Uredbe (EZ) br. 207/2009”))
   (2017/C 283/70)
   Jezik postupka: engleski

      Stranke

      Tužitelj: LG Electronics, Inc. (Seul, Južna Koreja) (zastupnik: R. Schiffer, odvjetnik)

      Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (zastupnik: M. Rajh, agent)

      Predmet

   Tužba protiv odluke prvog žalbenog vijeća EUIPO-a od 24. svibnja 2016. (predmet R 2046/2015-1) o prijavi za registraciju verbalnog znaka QD kao žiga Europske unije.

      Izreka

               1.

               Tužba se odbija.

               2.

               Društvu LG Electronics, Inc. se nalaže snošenje troškova.

      (1)  SL C 402, 31. 10. 2016.


title: Predmet T-497/07: Presuda Općeg suda od 16. rujna 2013. — CEPSA protiv Komisije ( „Tržišno natjecanje — Zabranjeni sporazumi — Španjolsko tržište asfaltnog bitumena — Godišnji sporazumi o podjeli tržišta i usklađivanju cijena — Prijevod obavijesti o prigovorima — Pripisivost protupravnog ponašanja — Razuman rok — Načelo nepristranosti — Izračun iznosa novčane kazne — Načelo pravomoćnosti” )

text:
               16.11.2013

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 336/14

         Presuda Općeg suda od 16. rujna 2013. — CEPSA protiv Komisije
   (Predmet T-497/07) (1)

   (Tržišno natjecanje - Zabranjeni sporazumi - Španjolsko tržište asfaltnog bitumena - Godišnji sporazumi o podjeli tržišta i usklađivanju cijena - Prijevod obavijesti o prigovorima - Pripisivost protupravnog ponašanja - Razuman rok - Načelo nepristranosti - Izračun iznosa novčane kazne - Načelo pravomoćnosti)
   2013/C 336/29
   Jezik postupka: španjolski

      Stranke

      Tužitelj: Compañía Española de Petróleos (CEPSA), SA (Madrid, Španjolska) (zastupnici: O. Armengol i Gasull, P. Pérez-Llorca Zamora i Á. Pascual Morcillo, a zatim O. Armengol i Gasull i J. Rodríguez Cárcamo, odvjetnici)

      Tuženik: Europska komisija (zastupnici: F. Castillo de la Torre, agent, kojemu su početno asistirali J. Rivas Andrés, odvjetnik, i M. Heenan Bróna, solicitor, a zatim J. Rivas Andrés i J. Gutiérrez Gisbert, odvjetnik, te naposljetku J. Rivas Andrés)

      Predmet

   Zahtjev za poništenje Odluke Komisije C(2007) 4441 final od 3. listopada 2007. o postupku primjene članka 81. [EZ] [(predmet COMP/38.710 –Bitumen (Španjolska)], kao i zahtjev za smanjenje iznosa novčane kazne izrečene tužitelju u toj odluci.

      Izreka

               1.

               Tužba se odbija.

               2.

               Zahtjev Europske komisije koji se odnosi na visinu novčane kazne se odbija.

               3.

               Compañía Española de Petróleos (CEPSA), SA se nalaže snošenje troškova.

      (1)  SL C 64, 8.3.2008.


title: Predmet C-344/17: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 9. lipnja 2017. uputio Tribunale di Torino (Italija) – IJDF Italy Srl protiv Violeta Fernando Dionisio, Alex Del Rosario Fernando

text:
               2.10.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 330/3

         Zahtjev za prethodnu odluku koji je 9. lipnja 2017. uputio Tribunale di Torino (Italija) – IJDF Italy Srl protiv Violeta Fernando Dionisio, Alex Del Rosario Fernando
   (Predmet C-344/17)
   (2017/C 330/04)
   Jezik postupka: talijanski

      Sud koji je uputio zahtjev

   Tribunale di Torino

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelj: IJDF Italy Srl

      Tuženici: Violeta Fernando Dionisio, Alex Del Rosario Fernando

      Prethodno pitanje

   Treba li Direktivu 93/13/EEZ (1), drugu rečenicu članka 19. stavka 1. Ugovora o Europskoj uniji i članak 47. Povelje Europske unije o temeljnim pravima tumačiti na način da im se protivi nacionalni propis koji, u slučaju povezanih predmeta, a osobito u slučaju tražbine na temelju jamstva povezane s glavnim predmetom, propisuje da se o predmetima treba zajedno odlučivati pred istim sudom, iako bi zbog te odredbe sudsku nadležnost u vezi s tražbinom na temelju jamstva imao sud različit od suda nadležnoga za potrošača prema njegovom, čak i izabranom, boravištu ili prebivalištu?

      (1)  Direktiva Vijeća 93/13/EEZ od 5. travnja 1993. o nepoštenim uvjetima u potrošačkim ugovorima (SL 1993 L 95, str. 29.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 15., svezak 12., str. 24.)


title: Predmet T-325/15: Presuda Općeg suda od 25. siječnja 2017. – Sun System Kereskedelmi és Szolgáltató protiv EUIPO-a – Hollandimpex Kereskedelmi és Szolgáltató (Choco Love) („Žig Europske unije — Postupak povodom prigovora — Prijava figurativnog žiga Europske unije Choco Love — Raniji verbalni i figurativni žigovi Europske unije i nacionalni žigovi CHOCOLATE, CSOKICSŐ i Chocolate Brown — Relativni razlog za odbijanje — Vjerojatnost dovođenja u zabludu — Članak 8. stavak 1. točka (b) Uredbe (EZ) br. 207/2009”)

text:
               6.3.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 70/17

         Presuda Općeg suda od 25. siječnja 2017. – Sun System Kereskedelmi és Szolgáltató protiv EUIPO-a – Hollandimpex Kereskedelmi és Szolgáltató (Choco Love)
   (Predmet T-325/15) (1)

   ((„Žig Europske unije - Postupak povodom prigovora - Prijava figurativnog žiga Europske unije Choco Love - Raniji verbalni i figurativni žigovi Europske unije i nacionalni žigovi CHOCOLATE, CSOKICSŐ i Chocolate Brown - Relativni razlog za odbijanje - Vjerojatnost dovođenja u zabludu - Članak 8. stavak 1. točka (b) Uredbe (EZ) br. 207/2009”))
   (2017/C 070/23)
   Jezik postupka: engleski

      Stranke

      Tužitelj: Sun System Kereskedelmi és Szolgáltató Kft. (Budimpešta, Mađarska) (zastupnik: Á. László, odvjetnik)

      Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (zastupnici: I. Moisescu i A. Schifko, agenti)

      Druga stranka u postupku pred žalbenim vijećem EUIPO-a: Hollandimpex Kereskedelmi és Szolgáltató Kft. (Budimpešta)

      Predmet

   Tužba protiv odluke prvog žalbenog vijeća EUIPO-a od 26. ožujka 2015. (predmet R 1369/2014-1), koja se odnosi na postupak povodom prigovora između društava Sun System Kereskedelmi és Szolgáltató i Hollandimpex Kereskedelmi és Szolgáltató.

      Izreka

               1.

               Tužba se odbija.

               2.

               Društvu Sun System Kereskedelmi és Szolgáltató Kft. nalaže se snošenje vlastitih troškova i troškova Ureda Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO).

      (1)  SL C 279, 24. 8. 2015.


title: Predmet C-257/13: Zahtjev za prethodnu odluku koji je podnio Tribunal des affaires de sécurité sociale des Bouches du Rhône (Francuska) 13. svibnja 2013. — Anouthani Mlalali protiv CAF des Bouches-du-Rhône

text:
               20.7.2013

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 207/7

         Zahtjev za prethodnu odluku koji je podnio Tribunal des affaires de sécurité sociale des Bouches du Rhône (Francuska) 13. svibnja 2013. — Anouthani Mlalali protiv CAF des Bouches-du-Rhône
   (Predmet C-257/13)
   (2013/C 207/43)

   Predmetni postupak pokrenut je prije 1. srpnja 2013., datuma pristupanja Republike Hrvatske Europskoj uniji.


title: Predmet T-72/16: Tužba podnesena 15. veljače 2016. – BBY Solutions protiv EUIPO-a – Worldwide Sales Corporation España (BEST BUY mobile)

text:
               4.4.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 118/37

         Tužba podnesena 15. veljače 2016. – BBY Solutions protiv EUIPO-a – Worldwide Sales Corporation España (BEST BUY mobile)
   (Predmet T-72/16)
   (2016/C 118/43)
   Jezik na kojem je tužba podnesena: engleski

      Stranke

      Tužitelj: BBY Solutions, Inc. (Minneapolis, Sjedinjene Američke Države) (zastupnik: A. Poulter, Solicitor)

      Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO)

      Druga stranka pred žalbenim vijećem: Worldwide Sales Corporation España, SL (Sant Vicenç dels Horts, Španjolska)

      Podaci o postupku pred EUIPO-om

      Podnositelj spornog žiga: tužitelj

      Predmetni sporni žig: figurativni žig Europske unije s verbalnim elementom „BEST BUY mobile” – prijava za registraciju br. 7 213 424

      Postupak pred EUIPO-om: postupak povodom prigovora

      Pobijana odluka: odluka drugog žalbenog vijeća EUIPO-a od 1. prosinca 2015. u predmetu R 53/2015-2

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

               —

               poništi pobijanu odluku;

               —

               poništi odluku Odjela za prigovore od 6. studenoga 2014., u postupku povodom prigovora br. B 1485137;

               —

               prihvati registraciju prijave žiga Europske unije br. 007213424;

               —

               naloži EUIPO-u snošenje vlastitih troškova i troškova tužitelja.

      Tužbeni razlozi

               —

               žalbeno vijeće povrijedilo je članak 8. stavak 1. točku (b) Uredbe br. 207/2009 pogrešno ocijenivši dominantne i razlikovne elemente žigova;

               —

               žalbeno vijeće povrijedilo je članak 8. stavak 1. točku (b) Uredbe br. 207/2009 pogrešno ocijenivši opći dojam koji žigovi ostavljaju;

               —

               žalbeno vijeće povrijedilo je članak 8. stavak 1. točku (b) Uredbe br. 207/2009 pogrešno ocijenivši da se žigovi odnose na iste usluge; i

               —

               žalbeno vijeće povrijedilo je članak 8. stavak 1. točku (b) Uredbe br. 207/2009 pogrešno zaključivši da postoji vjerojatnost dovođenja u zabludu između ranijeg žiga protivne stranke i tužiteljevog žiga.


title: Predmet C-323/13: Tužba podnesena 13. lipnja 2013. — Europska komisija protiv Republike Italije

text:
               31.8.2013

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 252/14

         Tužba podnesena 13. lipnja 2013. — Europska komisija protiv Republike Italije
   (Predmet C-323/13)
   2013/C 252/33

   Predmetni postupak pokrenut je prije 1. srpnja 2013., datuma pristupanja Republike Hrvatske Europskoj uniji


title: Predmet T-384/11: Presuda Općeg suda od 25. studenoga 2014. – Safa Nicu Sepahan protiv Vijeća („Zajednička vanjska i sigurnosna politika – Mjere ograničavanja protiv Islamske Republike Iran radi sprečavanja nuklearne proliferacije – Zamrzavanje financijskih sredstava – Pogreška u ocjeni – Pravo na učinkovitu sudsku zaštitu – Zahtjev za naknadu štete”)

text:
               19.1.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 16/30

      Presuda Općeg suda od 25. studenoga 2014. – Safa Nicu Sepahan protiv Vijeća
      (Predmet T-384/11) (1)

      („Zajednička vanjska i sigurnosna politika - Mjere ograničavanja protiv Islamske Republike Iran radi sprečavanja nuklearne proliferacije - Zamrzavanje financijskih sredstava - Pogreška u ocjeni - Pravo na učinkovitu sudsku zaštitu - Zahtjev za naknadu štete”)
      (2015/C 016/48)
      Jezik postupka: engleski

         Stranke

         Tužitelj: Safa Nicu Sepahan Co. (Isfahan, Iran) (zastupnik: A. Bahrami, odvjetnik)

         Tuženik: Vijeće Europske unije (zastupnici: A. Vitro i R. Liudvinaviciute-Cordeiro, a potom R. Liudvinaviciute-Cordeiro i I. Gurov, agenti)

         Predmet

      S jedne strane, tužbe za djelomično poništenje Provedbene uredbe Vijeća br. 503/2011 od 23. svibnja 2011. o provedbi Uredbe (EU) br. 961/2010 o mjerama ograničavanja protiv Irana (SL L 136, str. 26.) i Uredbe Vijeća (EU) br. 267/2012 od 23. ožujka 2012. o mjerama ograničavanja protiv Irana i stavljanju izvan snage Uredbe (EU) br. 961/2010 (SL L 88, str. 1.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 18., svezak 4., str. 194.) te, s druge strane, zahtjeva za naknadu štete.

         Izreka

                  1.

                  Poništavaju se, u dijelu u kojem se odnose na Safa Nicu Sepahan Co.:

                              —

                              točka 19. dijela I. točke B Priloga I. Provedbenoj uredbi Vijeća (EU) br. 503/2011 od 23. svibnja 2011. o provedbi Uredbe (EU) br. 961/2010 o mjerama ograničavanja protiv Irana;

                              —

                              točka 61. dijela I., točke B, Priloga IX. Uredbi Vijeća (EU) br. 267/2012 od 23. ožujka 2012. o mjerama ograničavanja protiv Irana i stavljanju izvan snage Uredbe (EU) br. 961/2010.

                  2.

                  Vijeću Europske unije nalaže se plaćanje odštete u iznosu od 50 000 eura Safa Nicu Sepahanu na ime pretrpljene neimovinske štete koju je pretrpio Safa Nicu Sepahan.

                  3.

                  Odšteta koja će se platiti Safa Nicu Sepahanu uvećava se za zatezne kamate, počevši od objave ove presude sve do potpune isplate dodijeljene odštete, prema stopi koju je utvrdila Europska središnja banka za glavne operacije refinanciranja, uvećanoj za dva postotna boda.

                  4.

                  U preostalom dijelu tužba se odbija.

                  5.

                  Vijeće snosi vlastite troškove u vezi s glavnim postupkom i postupkom privremene pravne zaštite kao i polovicu troškova Safa Nicu Sepahana u vezi s tim postupcima. Safa Nicu Sepahan snosi polovicu vlastitih troškova vezanih uz glavni postupak i postupak privremene pravne zaštite.

         (1)  SL C 282, 24.9.2011.


title: Predmet T-689/15: Tužba podnesena 29. studenoga 2015. – Marcas Costa Brava protiv OHIM-a – Excellent Brands JMI (Cremcaffé by Julius Meinl)

text:
               8.2.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 48/84

         Tužba podnesena 29. studenoga 2015. – Marcas Costa Brava protiv OHIM-a – Excellent Brands JMI (Cremcaffé by Julius Meinl)
   (Predmet T-689/15)
   (2016/C 048/92)
   Jezik na kojem je tužba podnesena: engleski

      Stranke

      Tužitelj: Marcas Costa Brava, SL (Sils, Španjolska) (zastupnici: E. Manresa Medina i J. Manresa Medina, odvjetnici)

      Tuženik: Ured za usklađivanje na unutarnjem tržištu (žigovi i dizajni) (OHIM)

      Druga stranka pred žalbenim vijećem: Excellent Brands JMI Ltd (Baar, Švicarska)

      Podaci o postupku pred OHIM-om

      Podnositelj prijave spornog žiga: druga stranka u postupku pred žalbenim vijećem

      Predmetni sporni žig: figurativni žig Zajednice crvene i bijele boje koji sadrži verbalne elemente „Cremcaffé by Julius Meinl” – žig Zajednice br. 11 406 899

      Postupak pred OHIM-om: postupak povodom prigovora

      Pobijana odluka: odluka petog žalbenog vijeća OHIM-a od 28. rujna 2015. u predmetu R 2491/2014-5

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

               —

               poništi pobijanu odluku;

               —

               utvrdi da je uporaba žiga Zajednice br. 2 423 705 iz razreda 30. dokazana i da prijava žiga Zajednice br. 11 406 899 nije sukladna sa žigom Zajednice br. 2 423 705;

               —

               naloži OHIM-u i mogućim ostalim tuženicima snošenje svih troškova.

      Tužbeni razlog

               —

               Pogrešno tumačenje članka 15. stavka 1., članka 15. stavka 1. točke (a) i članka 8. stavka 1. točke (b) Uredbe br. 207/2009.


title: Predmet C-684/13: Presuda Suda (prvo vijeće) od 2. srpnja 2015. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Vestre Landsret – Danska) – Johannes Demmer protiv Fødevareministeriets Klagecenter (Zahtjev za prethodnu odluku — Poljoprivreda — Zajednička poljoprivredna politika — Program jedinstvenih plaćanja — Uredba (EZ) br. 1782/2003 — Članak 44. stavak 2. — Uredba (EZ) br. 73/2009 — Članak 34. stavak 2. točka (a) — Pojam „prihvatljivi hektar” — Površine oko uzletno-sletne staze i staze za vožnju i zaustavljanje — Upotreba u poljoprivrede svrhe — Dopuštenost — Povrat neopravdano dodijeljenih poljoprivrednih potpora)

text:
               7.9.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 294/5

         Presuda Suda (prvo vijeće) od 2. srpnja 2015. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Vestre Landsret – Danska) – Johannes Demmer protiv Fødevareministeriets Klagecenter
   (Predmet C-684/13) (1)

   ((Zahtjev za prethodnu odluku - Poljoprivreda - Zajednička poljoprivredna politika - Program jedinstvenih plaćanja - Uredba (EZ) br. 1782/2003 - Članak 44. stavak 2. - Uredba (EZ) br. 73/2009 - Članak 34. stavak 2. točka (a) - Pojam „prihvatljivi hektar” - Površine oko uzletno-sletne staze i staze za vožnju i zaustavljanje - Upotreba u poljoprivrede svrhe - Dopuštenost - Povrat neopravdano dodijeljenih poljoprivrednih potpora))
   (2015/C 294/06)
   Jezik postupka: danski

      Sud koji je uputio zahtjev

   Vestre Landsret

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelj: Johannes Demmer

      Tuženik: Fødevareministeriets Klagecenter

      Izreka

               1.

               Članak 44. stavak 2. Uredbe Vijeća (EZ) br. 1782/2003 od 29. rujna 2003. o zajedničkim pravilima za programe izravne potpore u sklopu zajedničke poljoprivredne politike i o uvođenju određenih programa potpore poljoprivrednicima, te izmjeni uredaba (EEZ) br. 2019/93, (EZ) br. 1452/2001, (EZ) br. 1453/2001, (EZ) br. 1454/2001, (EZ) 1868/94, (EZ) br. 1251/1999, (EZ) br. 1254/1999, (EZ) br. 1673/2000, (EEZ) br. 2358/71 i (EZ) br. 2529/2001 i članak 34. stavak 2. točku (a) Uredbe Vijeća (EZ) br. 73/2009 od 19. siječnja 2009. o utvrđivanju zajedničkih pravila za programe izravne potpore za poljoprivrednike u okviru zajedničke poljoprivredne politike i utvrđivanju određenih programa potpore za poljoprivrednike, kojom se izmjenjuju uredbe (EZ) br. 1290/2005, (EZ) br. 247/2006 i (EZ) br. 378/2007 i stavlja izvan snage Uredba (EZ) br. 1782/2003, treba tumačiti na način da poljoprivredna površina koju čine sigurnosne površine koje u zračnoj luci okružuju uzletno-sletne staze i staze za vožnju i zaustavljanje, koje su podvrgnute posebnim pravilima i ograničenjima, predstavlja prihvatljivu površinu pod uvjetom da, s jedne strane, poljoprivrednik koji tu površinu koristi za proizvodnju raspolaže dovoljnom autonomijom u njezinu korištenju, u svrhu obavljanja svoje poljoprivredne aktivnosti i, s druge strane, da može obavljati tu aktivnost na navedenoj površini usprkos ograničenjima koja proizlaze iz obavljanja nepoljoprivredne aktivnosti na istoj površini.

               2.

               Članak 137. Uredbe br. 73/2009 treba tumačiti na način da se poljoprivrednik koji je bio obaviješten prije 1. siječnja 2010. o neopravdanosti dodjele prava na plaćanje ne može pozvati na taj članak u svrhu uređenja tih prava.
               Članak 73. stavak 4. Uredbe Komisije (EZ) br. 796/2004 od 21. travnja 2004. o detaljnim pravilima za provedbu višestruke sukladnosti, modulacije i integriranog administrativnog i kontrolnog sustava predviđenih Uredbom Vijeća (EZ) br. 1782/2003, kako je izmijenjena Uredbom Komisije (EZ) br. 2184/2005 od 23. prosinca 2005., treba tumačiti na način da se treba smatrati da je poljoprivrednik mogao opravdano zamijetiti neprihvatljivost površina za primanje predmetne potpore za čije korištenje, u svrhu obavljanja svoje poljoprivredne djelatnosti, ne raspolaže nikakvom manevarskom marginom i/ili na kojima ne može obavljati tu djelatnost zbog ograničenja koja proizlaze iz obavljanja nepoljoprivredne djelatnosti na njima. U svrhu ocjene je li učinjenu pogrešku poljoprivrednik mogao opravdano zamijetiti mjerodavni trenutak je trenutak isplate potpore. Ocjenu iz članka 73. stavka 4. navedene Uredbe br. 796/2004 treba izvršiti odvojeno za svaku odnosnu godinu.
               Članak 73. stavak 5. Uredbe br. 796/2004, kako je izmijenjena Uredbom br. 2184/2005, treba tumačiti na način da u okolnostima kao što su one u glavnom postupku valja smatrati da je poljoprivrednik postupio u dobroj vjeri ako je zaista bio uvjeren da su predmetne površine prihvatljive. Ocjenu dobre vjere tog poljoprivrednika u svrhu članka 73. stavka 5. navedene Uredbe br. 796/2004 treba izvršiti odvojeno za svaku odnosnu godinu i ta dobra vjera treba trajati do isteka četvrte godine nakon dana isplate potpore.

      (1)  SL C 85, 22. 3. 2014.


title: Predmet C-64/15: Presuda Suda (šesto vijeće) od 28. siječnja 2016. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Bundesfinanzhof – Njemačka) – BP Europa SE protiv Hauptzollamt Hamburg-Stadt (Zahtjev za prethodnu odluku — Oporezivanje — Opći aranžmani za trošarine — Direktiva 2008/118/EZ — Nepravilnost do koje je došlo tijekom kretanja trošarinske robe — Kretanje robe unutar sustava odgode plaćanja trošarine — Manjak robe prilikom isporuke — Ubiranje trošarine u nedostatku dokaza o uništenju ili gubitku robe)

text:
               21.3.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 106/8

         Presuda Suda (šesto vijeće) od 28. siječnja 2016. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Bundesfinanzhof – Njemačka) – BP Europa SE protiv Hauptzollamt Hamburg-Stadt
   (Predmet C-64/15) (1)

   ((Zahtjev za prethodnu odluku - Oporezivanje - Opći aranžmani za trošarine - Direktiva 2008/118/EZ - Nepravilnost do koje je došlo tijekom kretanja trošarinske robe - Kretanje robe unutar sustava odgode plaćanja trošarine - Manjak robe prilikom isporuke - Ubiranje trošarine u nedostatku dokaza o uništenju ili gubitku robe))
   (2016/C 106/11)
   Jezik postupka: njemački

      Sud koji je uputio zahtjev

   Bundesfinanzhof

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelj: BP Europa SE

      Tuženik: Hauptzollamt Hamburg-Stadt

      Izreka

               1.

               Članak 20. stavak 2. Direktive Vijeća 2008/118/EZ od 16. prosinca 2008. o općim aranžmanima za trošarine i o stavljanju izvan snage Direktive 92/12/EEZ treba tumačiti na način da u okolnostima poput onih u glavom postupku kretanje trošarinske robe unutar sustava odgode plaćanja trošarine završava u smislu te odredbe u trenutku kada njezin primatelj nakon potpunog iskrcavanja prijevoznog sredstva koje sadrži predmetnu robu utvrdi njezin manjak u odnosu na količinu koja mu je trebala biti isporučena.

               2.

               Članak 7. stavak 2. točku (a) u vezi s člankom 10. stavkom 2. Direktive 2008/118 treba tumačiti na način da:

                           —

                           situacije koje se tim odredbama uređuju razlikuju se od one iz članka 7. stavka 4. te direktive i da

                           —

                           okolnost da nacionalna odredba kojom se prenosi članak 10. stavak 2. Direktive 2008/118, poput one o kojoj je riječ u glavnom postupku, izričito ne spominje da je nepravilnost koju uređuje ta odredba direktive trebala dovesti do puštanja u potrošnju predmetne robe ne može spriječiti primjenu te nacionalne odredbe u slučaju utvrđenja manjka, koji nužno podrazumijeva takvo puštanje u potrošnju.

               3.

               Članak 10. stavak 4. Direktive 2008/118 treba tumačiti na način da se primjenjuje ne samo kada ukupna količina robe koja se kreće unutar sustava odgode plaćanja trošarine ne dospije na mjesto odredišta nego i na slučajeve u kojima samo dio te robe nije dospio na odredište.

      (1)  SL C 138, 27. 4. 2015.


title: Predmet T-76/16: Tužba podnesena 17. veljače 2016. – Ikos protiv EUIPO-a (AEGYPTISCHE ERDE)

text:
               4.4.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 118/40

         Tužba podnesena 17. veljače 2016. – Ikos protiv EUIPO-a (AEGYPTISCHE ERDE)
   (Predmet T-76/16)
   (2016/C 118/46)
   Jezik postupka: njemački

      Stranke

      Tužitelj: Ikos GmbH (Lörrach, Njemačka) (zastupnik: A. Masberg, odvjetnik)

      Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO)

      Podaci o postupku pred EUIPO-om

      Predmetni sporni žig: verbalni žig Unije „AEGYPTISCHE ERDE” – prijava za registraciju br. 14 027 239

      Pobijana odluka: odluka prvog žalbenog vijeća EUIPO-a od 7. prosinca 2015. u predmetu R 1257/2015-1

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

               —

               poništi pobijanu odluku i registrira žig kako je prijavljen;

               —

               naloži EUIPO-u snošenje troškova.

      Tužbeni razlog

               —

               povreda članka 7. stavka 1. točke (c) Uredbe br. 207/2009.


title: Predmet T-767/15: Tužba podnesena 28. prosinca 2015. – Labeyrie protiv OHIM-a – Delpeyrat (Prikaz uzorka sa svijetlim ribicama na tamnoj pozadini)

text:
               29.2.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 78/28

         Tužba podnesena 28. prosinca 2015. – Labeyrie protiv OHIM-a – Delpeyrat (Prikaz uzorka sa svijetlim ribicama na tamnoj pozadini)
   (Predmet T-767/15)
   (2016/C 078/39)
   Jezik na kojem je tužba podnesena: francuski

      Stranke

      Tužitelj: Labeyrie (Saint-Geours-de-Maremne, Francuska) (zastupnik: A. Lecomte, odvjetnica)

      Tuženik: Ured za usklađivanje na unutarnjem tržištu (žigovi i dizajni) (OHIM)

      Druga stranka pred žalbenim vijećem: Delpeyrat (Saint Pierre du Mont, Francuska)

      Podaci o postupku pred OHIM-om

      Nositelj spornog žiga: tužitelj

      Predmetni sporni žig: figurativni žig Zajednice bez određene boje (prikaz uzorka sa svijetlim ribicama na tamnoj pozadini) – žig Zajednice br. 3 916 533

      Postupak pred OHIM-om: postupak povodom opoziva

      Pobijana odluka: odluka prvog žalbenog vijeća OHIM-a od 15. listopada 2015. u predmetu R 2694/2014-1

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

               —

               poništi pobijanu odluku u dijelu u kojem je potvrdila odluku OHIM-ova Odjela za poništaje koji je odredio opoziv prava društva LABEYRIE iz žiga Zajednice br. 3 916 533 u odnosu na označavanje riba;

               —

               naloži tuženiku snošenje troškova.

      Tužbeni razlog

               —

               povreda članka 51. stavka 1. točke (a) Uredbe br. 207/2009, u vezi s člankom 1. stavkom 1. točkom (a) iste uredbe kao i pravila 22. i 40. Uredbe br. 2868/95.


title: Predmet C-579/14 P: Žalba koju je 12. prosinca 2014. podnio Junited Autoglas Deutschland GmbH & Co. KG protiv presude Općeg suda (peto vijeće) od 16. listopada 2014. u predmetu T-297/13: Junited Autoglas Deutschland GmbH & Co. KG protiv Ureda za usklađivanje na unutarnjem tržištu (žigovi i dizajni)

text:
               21.9.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 311/13

         Žalba koju je 12. prosinca 2014. podnio Junited Autoglas Deutschland GmbH & Co. KG protiv presude Općeg suda (peto vijeće) od 16. listopada 2014. u predmetu T-297/13: Junited Autoglas Deutschland GmbH & Co. KG protiv Ureda za usklađivanje na unutarnjem tržištu (žigovi i dizajni)
   (Predmet C-579/14 P)
   (2015/C 311/16)
   Jezik postupka: engleski

      Stranke

      Žalitelj: Junited Autoglas Deutschland GmbH & Co. KG (zastupnici: C. Weil, Rechtsanwalt)

      Druga stranka u postupku: Ured za usklađivanje na unutarnjem tržištu (žigovi i dizajni)
   Rješenjem od 4. lipnja 2015. Sud (šesto vijeće) je odbacio žalbu i naložio Junited Autoglas Deutschland GmbH & Co. KG snošenje troškova.


title: Predmet C-428/16: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 1. kolovoza 2016. uputio Sofijski rajonen sad (Bugarska) – „Frontex International” ЕАD protiv Emila Janakieva

text:
               10.10.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 371/6

         Zahtjev za prethodnu odluku koji je 1. kolovoza 2016. uputio Sofijski rajonen sad (Bugarska) – „Frontex International” ЕАD protiv Emila Janakieva
   (Predmet C-428/16)
   (2016/C 371/08)
   Jezik postupka: bugarski

      Sud koji je uputio zahtjev

   Sofijski rajonen sad

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelj:„Frontex International” ЕАD

      Tuženik: Emil Janakiev

      Prethodna pitanja

               1.

               Protivi li se članku 101. stavku 1. UFEU-a (zabrana sprječavanja, ograničavanja ili narušavanja tržišnog natjecanja) članak 36. stavak 2. Zakona za advokaturata (Zakon o odvjetništvu), u skladu s kojim udruženje poduzetnika koji obavljaju slobodno zanimanje (odnosno Visš advokatski savet) (vrhovno odvjetničko vijeće), raspolaže diskrecijskom ovlašću da na temelju nadležnosti koju mu je prenijela država unaprijed odredi najniže iznose cijena usluga koje pružaju ti poduzetnici (nagrade za rad odvjetnika)?

               2.

               Ako je odgovor na prvo pitanje potvrdan, protivi li se članak 78. stavak 5. Graždanskog procesualenog kodeksa (Zakonik o građanskom postupku) in fine (u dijelu u kojem ta odredba ne dopušta smanjenje nagrada za rad odvjetnika ispod najnižeg određenog iznosa) članku 101. stavku 1. UFEU-a?

               3.

               Ako je odgovor na prvo pitanje potvrdan, protivi li se članak 132. stavak 5. Zakona za advokaturata (Zakon o odvjetništvu) (s obzirom na primjenu članka 136. stavka 1. tog zakona) članku 101. stavku 1. UFEU-a?

               4.

               Protivi li se članku 56. stavku 1. UFEU-a (zabrana ograničenja slobode pružanja usluga) članak 36. stavka 2. Zakona za advokaturata (Zakon o odvjetništvu)?

               5.

               Protivi li se članak 78. stavak 8. Graždanskog procesualenog kodeksa (Zakonik o građanskom postupku) članku 101. stavku 1. UFEU-a?

               6.

               Protivi li se članak 78. stavak 8. Graždanskog procesualenog kodeksa (Zakonik o građanskom postupku) Direktivi 77/249/EEZ (1) (kad je riječ o pravu osoba koje zastupaju pravni savjetnici da zahtijevaju naknadu troškova za rad odvjetnika)?

               7.

               Protivi li se članak 2a. dopunskih odredbi Naredbi no 1 za minimalnite razmeri na advokackite vaznagraždenja (Uredba br. 1. o najnižim iznosima nagrada za rad odvjetnika), koji dopušta da se porez na dodanu vrijednost smatra sastavnim dijelom cijene usluge pružene u okviru obavljanja slobodnog zanimanja (kad je riječ o uključenju poreza na dodanu vrijednost kao sastavnog dijela dugovanih nagrada za rad odvjetnika) Direktivi 2006/112/EZ (2)?

      (1)  Direktiva Vijeća 77/249/EEZ od 22. ožujka 1977. o olakšavanju učinkovitog ostvarivanja slobode pružanja odvjetničkih usluga (SL L 78, str. 17.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 6., svezak 9., str. 14.)

      (2)  Direktiva Vijeća 2006/112/EZ od 28. studenoga 2006. o zajedničkom sustavu poreza na dodanu vrijednost (SL L 347, str. 1.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 9., svezak 1., str. 120.)


title: Predmet C-252/15 P: Žalba koju je 28. svibnja 2015. podnio Naazneen Investments Ltd protiv presude Općeg suda (sedmo vijeće) od 18. ožujka 2015. u predmetu T-250/13, Naazneen Investments Limited protiv Ureda za usklađivanje na unutarnjem tržištu (žigovi i dizajni)

text:
               7.9.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 294/19

         Žalba koju je 28. svibnja 2015. podnio Naazneen Investments Ltd protiv presude Općeg suda (sedmo vijeće) od 18. ožujka 2015. u predmetu T-250/13, Naazneen Investments Limited protiv Ureda za usklađivanje na unutarnjem tržištu (žigovi i dizajni)
   (Predmet C-252/15 P)
   (2015/C 294/25)
   Jezik postupka: engleski

      Stranke

      Žalitelj: Naazneen Investments Ltd (zastupnici: P. Goldenbaum, Rechtsanwältin, I. Rohr, Rechtsanwältin)

      Druge stranke u postupku: Ured za usklađivanje na unutarnjem tržištu (žigovi i dizajni), Energy Brands, Inc.

      Žalbeni zahtjev

   Žalitelj od Suda zahtijeva da:

               —

               ukine presudu Općeg suda od 18. ožujka 2015. u predmetu T-250/13,

               —

               poništi odluku žalbenog vijeća u predmetu R-1101/2011-2, i podredno, po potrebi vrati predmet na ponovno suđenje Općem sudu i

               —

               naloži OHIM-u snošenje vlastitih troškova i troškova žalitelja pred Sudom, Općim sudom i žalbenim vijećem i,

               —

               ako Energy Brands, Inc. intervenira u postupak, naloži Energy Brandsu, Inc. snošenje vlastitih troškova.

      Žalbeni razlozi i glavni argumenti

   Žalitelj tvrdi da je Opći sud pogrešno protumačio opseg članka 75. i članka 51. stavka 1. točke (a) Uredbe br. 207/2009 (1), da nije proveo točnu i potpunu ukupnu ocjenu svih podnesenih dokaza i svih relevantnih okolnosti slučaja – odnosno da je pogrešno propustio utvrditi da žalbeno vijeće to nije učinilo – i da nije u dovoljnoj mjeri uzeo u obzir, odnosno pogrešno primijenio, načela sudske prakse. Također, došlo je do iskrivljavanja činjenica u pogledu nekoliko utvrđenja Općeg suda.
   I.   Povreda članka 75. Uredbe br. 207/2009
   Opći sud je počinio pogrešku koja se tiče prava time što je utvrdio da je žalbeno vijeće dalo prikladno obrazloženje za svoju odluku. Posebice, nije utvrdio da je žalbeno vijeće u potpunosti ignoriralo stranice 6. do 22. žalbenog podneska i da je propustilo razmotriti sve podnesene dokaze i pružiti vlastite argumente za svoje utvrđenje. Što se tiče prikladnog obrazloženja za neuporabu, Opći sud je počinio postupovnu pogrešku jer je temeljio svoje utvrđenje na novom aspektu navodne obveze žaliteljevog stjecatelja licencije da kontrolira i nadzire proizvodnju robe.
   II.   Povreda članka 51. stavka 1. točke (a) Uredbe br. 207/2009
   1.   Stvarna uporaba
   Opći sud je:

               —

               pogrešno utvrdio da je žalbeno vijeće uzelo u obzir izjave podnesene pod prisegom, iako uopće nije preispitalo dokaznu snagu tih izjava pod prisegom,

               —

               temeljio svoje utvrđenje na pogrešnim činjenicama time što je potvrdio da narudžba od 12 paleta boca za „testne prodaje” ima ograničenu ekonomsku važnost,

               —

               pogrešno utvrdio i primijenio pravilo da vrlo veliko tržište – poput tržišta pića kao proizvoda široke potrošnje – automatski podrazumijeva strože zahtjeve u pogledu opsega uporabe,

               —

               povrijedio načelo da se ne zahtijeva neprekinuta uporaba,

               —

               počinio pogrešku koja se tiče prava time što je zaključio da je razloge zbog kojih žig nije imao širu uporabu i uporabu kroz relevantno razdoblje trebalo ispitati samo u okviru ocjene razloga za neuporabu tog žiga,

               —

               propustio uzeti u obzir razliku između slučajeva „neuporabe” i „slučajeva uporabe u ograničenoj mjeri”,

               —

               pogrešno utvrdio načelo da kada ocjenjuje stvarnu uporabu žiga, žalbeno vijeće mora uzeti u obzir samo dokaze o postojanju takve uporabe, a ne dokaze o neuporabi tog žiga,

               —

               pogrešno utvrdio pravilo da u kontekstu oglašavanja i drugih promidžbenih aktivnosti samo velike kampanje mogu biti relevantne,

               —

               pogrešno zanemario važnost ispisa s nositeljeve internetske stranice i nije uzeo u obzir žaliteljeva obrazloženja i dokaze podnesene u tom pogledu,

               —

               pokazao pogrešno shvaćanje pojma „simboličan”.

         U kontekstu ispitivanja relevantnosti skromnog obujma trgovanja u stadiju (ponovnog) lansiranja, Opći sud je:

               —

               počinio pogrešku u računanju,

               —

               propustio kao valjan razlog uzeti u obzir nedostatke proizvoda i postupak povodom opoziva koji pokreće treća strana i,

               —

               počinio pogrešku koja se tiče prava u vezi s traženom kvalitetom razloga za uporabu u ograničenoj mjeri. U kontekstu stvarne uporabe, razlozi zbog kojih žig nije rabljen u većoj mjeri ne moraju ispuniti zahtjev opravdanih razloga za neuporabu, ali su dovoljni da ukazuju na to zašto uporaba nije bila u većoj mjeri

         2.   Opravdani razlozi za neuporabu
   2.1   Problemi u vezi s proizvodnjom pića „SMART WATER”
   Opći sud je:

               —

               temeljio svoje utvrđenje na iskrivljavanju činjenica, jer u stvari nije uopće bilo zanemarivanja obveza kontrole i nadzora proizvodnje robe,

               —

               pokazao pogrešno razumijevanje kriterija „neovisno od volje nositelja žiga” i „zapreke” iz članka 19. stavka 1. Sporazuma o trgovinskim aspektima prava intelektualnog vlasništva, posebice time što se nije zapitao bi li bilo nerazumno proizvoditi i stavljati nove proizvode na tržište, nego je li bilo nemoguće,

               —

               propustio priznati da je žalitelj podnio detaljna objašnjenja o tome zašto nije bilo moguće jednostavno i brzo nastaviti s proizvodnjom i dostavom, što niti žalbeno vijeće niti sam Opći sud nisu uzeli u obzir.

         2.2   Postupak opoziva koji pokreće treća strana
   Opći sud je

               —

               propustio priznati da je postupak povodom opoziva očito neovisan od volje nositelja žiga,

               —

               primijenio pogrešan kriterij kad je svoje utvrđenje temeljio na tome da postupak povodom opoziva nije spriječio nositelja da rabi žig,

               —

               uspostavio pogrešan kriterij „izravnih posljedica”. Opći sud je zaključio da, ako takav postupak povodom opoziva dovede do opoziva žiga, tužba za naknadu štete bi se mogla podnijeti. Međutim, naveo je da to nije valjan razlog za neuporabu jer nije „izravna posljedica” postupka povodom opoziva. Utvrđenja Općeg suda su u tom pogledu protivna ratio legisu zahtjeva stvarne uporabe. Kratak navod da je na nositelju da procijeni i izračuna rizike i zatim ili rabi žig unatoč mogućoj odgovornosti za štetu ili se suzdrži od uporabe žiga dovodi do očite diskriminacije prema malim i srednjim poduzetnicima. To bi također otvorilo mogućnost jednostavne zloporabe postupka opoziva od strane trećih zainteresiranih za registrirani žig.

      (1)  Uredba Vijeća (EZ) br. 207/2009 od 26. veljače 2009. o žigu Zajednice (SL L 78, str. 1.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 17., svezak 1., str. 226.)


title: Predmet T-359/15: Presuda Općeg suda od 15. rujna 2016. – Arrom Conseil protiv EUIPO-a – Nina Ricci (Roméo has a Gun by Romano Ricci) („Žig Europske unije — Postupak povodom prigovora — Prijava figurativnog žiga Europske unije Roméo has a Gun by Romano Ricci — Raniji verbalni žigovi Europske unije NINA RICCI i RICCI — Vjerojatnost dovođenja u zabludu — Članak 8. stavak 1. točka (b) Uredbe (EZ) br. 207/2009 — Nepošteno iskorištavanje razlikovnog karaktera ili ugleda ranijih žigova — Nanošenje štete ugledu — Članak 8. stavak 5. Uredbe br. 207/2009”)

text:
               31.10.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 402/41

         Presuda Općeg suda od 15. rujna 2016. – Arrom Conseil protiv EUIPO-a – Nina Ricci (Roméo has a Gun by Romano Ricci)
   (Predmet T-359/15) (1)

   ((„Žig Europske unije - Postupak povodom prigovora - Prijava figurativnog žiga Europske unije Roméo has a Gun by Romano Ricci - Raniji verbalni žigovi Europske unije NINA RICCI i RICCI - Vjerojatnost dovođenja u zabludu - Članak 8. stavak 1. točka (b) Uredbe (EZ) br. 207/2009 - Nepošteno iskorištavanje razlikovnog karaktera ili ugleda ranijih žigova - Nanošenje štete ugledu - Članak 8. stavak 5. Uredbe br. 207/2009”))
   (2016/C 402/47)
   Jezik postupka: engleski

      Stranke

      Tužitelj: Arrom Conseil (Pariz, Francuska) (zastupnici: C. Herissay Ducamp i J. Blanchard, odvjetnici)

      Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (zastupnik: H. Kunz, agent)

      Druga stranka u postupku pred žalbenim vijećem EUIPO-a, intervenijent u postupku pred Općim sudom: Nina Ricci SARL (Pariz, Francuska) (zastupnik: E. Armijo Chávarri, odvjetnik)

      Predmet

   Tužba protiv odluke prvog žalbenog vijeća EUIPO-a od 13. travnja 2015. (predmet R 1021/2014-1) o postupku povodom prigovora između društava Nina Ricci i Arrom Conseil.

      Izreka

               1.

               Tužba se odbija.

               2.

               Društvu Arrom Conseil nalaže se snošenje vlastitih troškova kao i troškova Ureda Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO) i društva Nina Ricci SARL.

      (1)  SL C 294, 7. 9. 2015.


title: Predmet T-283/12: Presuda Općeg suda od 6. studenoga 2014. – FIS'D protiv Komisije ( „Program djelovanja Erasmus Mundus — Okvirni sporazum o partnerstvu — Posebni sporazum o dodjeli bespovratnih sredstava — Odluka EACEA-e o raskidu okvirnog sporazuma i izmjeni posebnog sporazuma — Upravna žalba pred Komisijom — Komisijina odluka o odbijanju administrativne žalbe kao neosnovane — Povreda sporazuma i administrativnog i financijskog priručnika” )

text:
               15.12.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 448/18

         Presuda Općeg suda od 6. studenoga 2014. – FIS'D protiv Komisije
   (Predmet T-283/12) (1)

   ((„Program djelovanja Erasmus Mundus - Okvirni sporazum o partnerstvu - Posebni sporazum o dodjeli bespovratnih sredstava - Odluka EACEA-e o raskidu okvirnog sporazuma i izmjeni posebnog sporazuma - Upravna žalba pred Komisijom - Komisijina odluka o odbijanju administrativne žalbe kao neosnovane - Povreda sporazuma i administrativnog i financijskog priručnika”))
   (2014/C 448/23)
   Jezik postupka: talijanski

      Stranke

      Tužitelj: FIS’D – Formazione integrata superiore del design (Catanzaro, Italija) (zastupnici: S. Bariatti i A. Sodano, a zatim F. Sutti i A. Boso Caretta, odvjetnici)

      Tuženik: Europska komisija (zastupnici: M. Van Hoof, potom C. Cattabriga i D. Roussanov i konačno C. Cattabriga, agenti)

      Intervenijent u potporu tuženiku: Izvršna agencija za obrazovanje, audiovizualnu politiku i kulturu (EACEA) (zastupnici: H. Monet, agent, uz asistenciju M. Merola i C. Santacrocea, odvjetnika)

      Predmet

   Zahtjev za poništenje odluke Komisije od 12. travnja 2012. [ref. Ares (2012) 446225], kojom se odbija administrativna žalba podnesena protiv odluke Izvršne agencije za obrazovanje, audiovizualnu politiku i kulturu (EACEA) od 13. siječnja 2012., kojom je potonja prijevremeno raskinula Okvirni sporazum o partnerstvu 2011/0181 zaključen s Università degli Studi Mediterranea di Reggio Calabria (Mediteransko sveučilište Reggio Calabria, Italija) te izmijenila posebni sporazum o dodjeli bespovratnih sredstava koji je zaključila sa spomenutim sveučilištem.

      Izreka

               1.

               Tužba se odbija.

               2.

               Nalaže se FIS’D – Formazione integrata superiore del design snošenje vlastitih troškova, kao i troškova Europske komisije.

               3.

               Nalaže se Izvršnoj agenciji za obrazovanje, audiovizualnu politiku i kulturu (EACEA) snošenje vlastitih troškova.

      (1)  SL C 243, 11.8.2012.


title: Predmet T-107/16: Presuda Općeg suda od 16. svibnja 2017. – Airhole Facemasks protiv EUIPO-a – sindustrysurf (AIRHOLE FACE MASKS YOU IDIOT) „Žig Europske unije — Postupak za proglašavanje žiga ništavim — Figurativni žig Europske unije AIR HOLE FACE MASKS YOU IDIOT — Zla vjera — Članak 52. stavak 1. točka (b) Uredbe (EZ) br. 207/2009 — Ovlast preinačavanja”

text:
               10.7.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 221/20

         Presuda Općeg suda od 16. svibnja 2017. – Airhole Facemasks protiv EUIPO-a – sindustrysurf (AIRHOLE FACE MASKS YOU IDIOT)
   (Predmet T-107/16) (1)

   („Žig Europske unije - Postupak za proglašavanje žiga ništavim - Figurativni žig Europske unije AIR HOLE FACE MASKS YOU IDIOT - Zla vjera - Članak 52. stavak 1. točka (b) Uredbe (EZ) br. 207/2009 - Ovlast preinačavanja”)
   (2017/C 221/25)
   Jezik postupka: engleski

      Stranke

      Tužitelj: Airhole Facemasks, Inc. (Vancouver, Kanada) (zastupnici: S. Barker, solicitor, i A. Michaels, barrister)

      Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (zastupnik: D. Hanf, agent)

      Druga stranka u postupku pred žalbenim vijećem EUIPO-a, intervenijent u postupku pred Općim sudom: sindustrysurf, SL (Trapagaran, Španjolska)

      Predmet

   Tužba protiv odluke četvrtog žalbenog vijeća EUIPO-a od 18. siječnja 2016. (predmet R 2547/2014-4) koja se odnosi na postupak proglašavanja žiga ništavim između društava Airhole Facemasks i sindustrysurf.

      Izreka

               1.

               Poništava se i preinačuje odluka četvrtog žalbenog vijeća Ureda Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO) od 18. siječnja 2016. (predmet R 2547/2014-4) koja se odnosi na postupak za proglašavanje žiga ništavim između društava Airhole Facemasks, Inc. i sindustrysurf, SL, na način da se odbija žalba koju je sindustrysurf podnio EUIPO-u protiv odluke Odjela za poništaje od 30. srpnja 2014.

               2.

               Airhole Facemasks i EUIPO snosit će vlastite troškove nastale u postupku pred Općim sudom.

               3.

               Društvu Sindustrysurfu nalaže se snošenje troškova koji su društvu Airhole Facemasks nastali u postupku pred žalbenim vijećem EUIPO-a.

               4.

               Tužba se u preostalom dijelu odbija.

      (1)  SL C 175, 17. 5. 2016.


title: Predmet T-253/12: Presuda Općeg suda od 28. listopada 2015. – Hammar Nordic Plugg protiv Komisije („Državne potpore — Prodaja i zakup zemljišta i proizvodnog pogona — Odluka o utvrđivanju nespojivosti potpore s unutarnjim tržištem i nalaganju povrata potpore — Neprovođenje postupka javnog nadmetanja — Određivanje tržišne cijene — Kriterij privatnog ulagača — Utjecaj na trgovinu među državama članicama”)

text:
               21.12.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 429/15

         Presuda Općeg suda od 28. listopada 2015. – Hammar Nordic Plugg protiv Komisije
   (Predmet T-253/12) (1)

   ((„Državne potpore - Prodaja i zakup zemljišta i proizvodnog pogona - Odluka o utvrđivanju nespojivosti potpore s unutarnjim tržištem i nalaganju povrata potpore - Neprovođenje postupka javnog nadmetanja - Određivanje tržišne cijene - Kriterij privatnog ulagača - Utjecaj na trgovinu među državama članicama”))
   (2015/C 429/19)
   Jezik postupka: švedski

      Stranke

      Tužitelj: Hammar Nordic Plugg AB (Trollhättan, Švedska) (zastupnici: I. Otken Eriksson i U. Öberg, odvjetnici)

      Tuženik: Europska komisija (zastupnici: D. Grespan i P.-J. Loewenthal, agenti, uz asistenciju L. Sandberga-Morcha, odvjetnika)

      Predmet

   Zahtjev za poništenje Odluke Komisije 2012/293/EU od 8. veljače 2012. u vezi s državnom potporom SA.28809 (C 29/10) (ex NN 42/10 i ex CP 194/09) koju je Švedska primijenila u korist društva Hammar Nordic Plugg AB (SL L 150, str. 78.).

      Izreka

               1.

               Tužba se odbija.

               2.

               Hammar Nordic Plugg AB snosi vlastite troškove kao i troškove Europske komisije.

      (1)  SL C 258, 25. 8. 2012.


title: Predmet C-396/12: Presuda Suda (četvrto vijeće) od 27. veljače 2014. (zahtjev za prethodnu odluku Raad van State – Nizozemska) – A.M. van der Ham, A.H. van der Ham-Reijersen van Buuren protiv College van Gedeputeerde Staten van Zuid-Holland (Zajednička poljoprivredna politika — Financiranje iz EPFRR-a — Potpora ruralnom razvoju — Smanjenje ili ukidanje plaćanja u slučaju nepridržavanja pravila o višestrukoj sukladnosti — Pojam „namjernog nepridržavanja pravila” )

text:
               14.4.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 112/7

         Presuda Suda (četvrto vijeće) od 27. veljače 2014. (zahtjev za prethodnu odluku Raad van State – Nizozemska) – A.M. van der Ham, A.H. van der Ham-Reijersen van Buuren protiv College van Gedeputeerde Staten van Zuid-Holland
   (Predmet C-396/12) (1)

   ((Zajednička poljoprivredna politika - Financiranje iz EPFRR-a - Potpora ruralnom razvoju - Smanjenje ili ukidanje plaćanja u slučaju nepridržavanja pravila o višestrukoj sukladnosti - Pojam „namjernog nepridržavanja pravila”))
   2014/C 112/08
   Jezik postupka: nizozemski

      Sud koji je uputio zahtjev

   Raad van State

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelji: A.M. van der Ham, A.H. van der Ham-Reijersen van Buuren

      Tuženik: College van Gedeputeerde Staten van Zuid-Holland

      Predmet

   Zahtjev za prethodnu odluku – Raad van State – Nizozemska – Tumačenje članka 51. stavka 4. Uredbe Vijeća (EZ) br. 1698/2005 od 20. rujna 2005. o potporama ruralnom razvoju Europskog poljoprivrednog fonda za ruralni razvoj (EPFRR) (SL L 277, str. 1.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 3., svezak 40., str. 138.), izmijenjena Uredbom br. 74/2009 od 19. siječnja 2009. (SL L 30, str. 100.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 3., svezak 68., str. 100.), članka 23. Uredbe Komisije (EZ) br. 1975/2006 od 7. prosinca 2006. o utvrđivanju detaljnih pravila za provedbu Uredbe Vijeća br. 1698/2005 vezano uz primjenu postupaka kontrole, kao i uvjeta višestruke sukladnosti u vezi s mjerama ruralnog razvoja (SL L 368, str. 74.) i članka 67. stavka 1. Uredbe Komisije (EZ) br. 796/2004 od 21. travnja 2004. o utvrđivanju detaljnih pravila u pogledu višestruke sukladnosti, modulacije i integriranog administrativnog i kontrolnog sustava predviđenih Uredbom Vijeća (EZ) br. 1782/2003 o utvrđivanju zajedničkih pravila za programe izravne potpore za poljoprivrednike u okviru zajedničke poljoprivredne politike i utvrđivanju određenih programa potpore za poljoprivrednike (SL L 141, str. 18.) – Potpora ruralnom razvoju – Smanjenje ili ukidanje plaćanja u slučaju nepridržavanja pravila – Pojam namjernog nepridržavanja pravila

      Izreka

               1.

               Pojam „namjernog nepridržavanja pravila”, u smislu članka 67. stavka 1. Uredbe Komisije (EZ) br. 796/2004 od 21. travnja 2004. o utvrđivanju detaljnih pravila u pogledu višestruke sukladnosti, modulacije i integriranog administrativnog i kontrolnog sustava predviđenih Uredbom Vijeća (EZ) br. 1782/2003 od 29. rujna 2003. o zajedničkim pravilima za programe izravne potpore u sklopu zajedničke poljoprivredne politike i o uvođenju određenih programa potpore poljoprivrednicima i članka 23. Uredbe Komisije (EZ) br. 1975/2006 od 7. prosinca 2006. o utvrđivanju detaljnih pravila za provedbu Uredbe Vijeća (EZ) br. 1698/2005 vezano uz primjenu postupaka kontrole, kao i uvjeta višestruke sukladnosti u vezi s mjerama ruralnog razvoja, treba tumačiti na način da on zahtijeva da povredu pravila koja se odnose na višestruku sukladnost počini korisnik pomoći koji ide za tim da nastane situacija koja nije u skladu sa spomenutim pravilima ili koji ne ide za time, ali pristaje da takva situacija nastane. Pravu Unije nije protivna nacionalna odredba koja, poput one u predmetu u glavnom postupku, uz kriterij postojanja ustaljene i dugotrajne politike veže veliku dokaznu snagu, pod uvjetom da korisnik pomoći ima mogućnost, ako je primjenjivo, podnijeti dokaz o nepostojanju namjere u njegovom ponašanju.

               2.

               Članak 67. stavak 1. Uredbe br. 796/2004 i članak 23. Uredbe br. 1975/2006 trebaju se tumačiti na način da se spomenuti korisnik, u slučaju da treći koji izvršava poslove na zahtjev korisnika pomoći povrijedi zahtjeve koji se odnose na višestruku sukladnost, može smatrati odgovornim za tu povredu ako je prilikom odabira ili nadziranja trećega ili davanja uputa trećemu djelovao s namjerom ili nemarno, i to neovisno o namjernom ili nemarnom ponašanju spomenutog trećeg.

      (1)  SL C 379, 8.12.2012.


title: Predmet C-683/15: Rješenje predsjednika Suda od 27. lipnja 2017. – Europska komisija protiv Republike Poljske

text:
               11.9.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 300/27

         Rješenje predsjednika Suda od 27. lipnja 2017. – Europska komisija protiv Republike Poljske
   (Predmet C-683/15) (1)

   (2017/C 300/32)
   Jezik postupka: poljski
   Predsjednik Suda odredio je brisanje predmeta.

      (1)  SL C 78, 29. 2. 2016.


title: Predmet T-320/10: Presuda Općeg suda 13. rujna 2013. — Fürstlich Castell’sches Domänenamt protiv OHIM-a — Castel Frères (CASTEL) ( „Žig zajednice — Postupak radi proglašenja ništavosti — Verbalni žig Zajednice CASTEL — Apsolutni razlog za odbijanje — Opisni karakter — Članak 7. stavak 1. točka (c) Uredbe (EZ) br. 207/2009 — Dopuštenost — Apsolutni razlog za odbijanje koji nije iznesen pred žalbenim vijećem — Ispitivanje činjenica po službenoj dužnosti — Članak 76. stavak 1. Uredbe (EZ) br. 207/2009” )

text:
               26.10.2013

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 313/20

         Presuda Općeg suda 13. rujna 2013. — Fürstlich Castell’sches Domänenamt protiv OHIM-a — Castel Frères (CASTEL)
   (Predmet T-320/10) (1)

   (Žig zajednice - Postupak radi proglašenja ništavosti - Verbalni žig Zajednice CASTEL - Apsolutni razlog za odbijanje - Opisni karakter - Članak 7. stavak 1. točka (c) Uredbe (EZ) br. 207/2009 - Dopuštenost - Apsolutni razlog za odbijanje koji nije iznesen pred žalbenim vijećem - Ispitivanje činjenica po službenoj dužnosti - Članak 76. stavak 1. Uredbe (EZ) br. 207/2009)
   2013/C 313/37
   Jezik postupka: engleski

      Stranke

      Tužitelj: Fürstlich Castell’sches Domänenamt Albrecht Fürst zu Castell-Castell (Castell, Njemačka) (zastupnici: R. Kunze, G. Würtenberger i T. Wittmann, odvjetnici)

      Tuženik: Ured za usklađivanje na unutarnjem tržištu (žigovi i dizajni) (zastupnici: P.Geroulakos i G. Schneider, agenti)

      Druga stranka u postupku pred žalbenim vijećem OHIM-a, intervenijent pred Općim sudom: Castel Frères SAS (Blanquefort, Francuska) (zastupnici: A. von Mühlendahl i H. Hartwig, odvjetnici)

      Predmet

   Tužba protiv odluke drugog žalbenog vijeća OHIM-a od 4. svibnja 2010. (predmet R 962/2009-2) koja se odnosi na postupak radi proglašenja ništavosti između Fürstlich Castell’sches Domänenamt Albrecht Fürst zu Castell-Castell i Castel Frères SAS

      Izreka

               1.

               Ukida se odluka drugog žalbenog vijeća Ureda za usklađivanje na unutarnjem tržištu (žigovi i dizajni) (OHIM) od 4. svibnja 2010. (predmet R 962/2009-2).

               2.

               OHIM će snositi svoje troškove i troškove Fürstlich Castell’sches Domänenamt Albrecht Fürst zu Castell-Castell.

               3.

               Castel Frères SAS će snositi svoje troškove.

      (1)  SL C 260, 25.9.2010.


title: Predmet T-378/12: Presuda Općeg suda od 5. studenog 2013. — Capitalizaciones Mercantiles protiv OHIM-a — Leineweber (X) ( „Žig Zajednice — Postupak povodom prigovora — Prijava figurativnog žiga Zajednice X — Raniji figurativni žig Zajednice X — Relativni razlozi za odbijanje — Vjerojatnost dovođenja u zabludu — Sličnost znakova — Razlikovni karakter ranijeg žiga — Članak 8.stavak 1. točka (b)Uredbe (EZ) broj 207/2009” )

text:
               14.12.2013

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 367/27

         Presuda Općeg suda od 5. studenog 2013. — Capitalizaciones Mercantiles protiv OHIM-a — Leineweber (X)
   (Predmet T-378/12) (1)

   (Žig Zajednice - Postupak povodom prigovora - Prijava figurativnog žiga Zajednice X - Raniji figurativni žig Zajednice X - Relativni razlozi za odbijanje - Vjerojatnost dovođenja u zabludu - Sličnost znakova - Razlikovni karakter ranijeg žiga - Članak 8.stavak 1. točka (b)Uredbe (EZ) broj 207/2009)
   2013/C 367/49
   Jezik postupka: španjolski

      Stranke

      Tužitelj: Capitalizaciones Mercantiles Ltda (Bogota, Kolumbija) (zastupnici: J. Devaureix i L. Montoya Terán, odvjetnici)

      Tuženik: Ured za usklađivanje na unutarnjem tržištu (žigovi i dizajni) (zastupnik: J. Crespo Carrillo, agent)

      Druga stranka u postupku pred žalbenim vijećem OHIM-a, intervenijent u postupku pred Općim sudom: Leineweber GmbH & Co. KG (Herford, Njemačka) (zastupnici: S. Jackermeier i D. Wiedemann, odvjetnici)

      Predmet

   Tužba protiv odluke žalbenog vijeća OHIM-a od 15. svibnja 2012. (predmet R 1524/2011-1) koja se odnosi na postupak povodom prigovora između Leineweber GmbH & Co. KG i Capitalizaciones Mercantiles Ltda.

      Izreka

               1.

               Tužba se odbija.

               2.

               Capitalizaciones Mercantiles Ltda nalaže se snošenje troškova.

      (1)  SL C 366, 24.11.2012.


title: Predmet C-403/14: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 25. kolovoza 2014. uputio Administrativen sad – Varna (Bugarska) – „Vekos Trade” AD protiv Direktor na Direktsia „Obzhalvane i danachno-osiguritelna praktika”, Varna, pri Tsentralno Upravlenie na Natsionalnata agentsia za prihodite

text:
               10.11.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 395/24

      Zahtjev za prethodnu odluku koji je 25. kolovoza 2014. uputio Administrativen sad – Varna (Bugarska) – „Vekos Trade” AD protiv Direktor na Direktsia „Obzhalvane i danachno-osiguritelna praktika”, Varna, pri Tsentralno Upravlenie na Natsionalnata agentsia za prihodite
      (Predmet C-403/14)
      (2014/C 395/30)
      Jezik postupka: bugarski

         Sud koji je uputio zahtjev

      Administrativen sad – Varna

         Stranke glavnog postupka

         Tužitelj:„Vekos Trade” AD

         Tuženik: Direktor na Direktsia „Obzhalvane i danachno-osiguritelna praktika”, Varna, pri Tsentralno Upravlenie na Natsionalnata agentsia za prihodite

         Prethodna pitanja

                  1.

                  Jesu li povrijeđena načela porezne neutralnosti, proporcionalnosti i zaštite legitimnih očekivanja upravnom i sudskom praksom prema kojoj je prodavatelj – pošiljatelj iz ugovora o prijevozu – dužan utvrditi vjerodostojnost stjecateljevog potpisa i razjasniti pitanje potječe li potpis od osoba koje zastupaju društvo – stjecatelja – , njegovih zaposlenika na odgovarajućem položaju ili ovlaštene osobe?

                  2.

                  Ima li članak 138. stavak 1. Direktive Vijeća 2006/112/EZ od 28. studenoga 2006. o zajedničkom sustavu poreza na dodanu vrijednost (1) u slučaju kao što je ovaj izravan učinak i smije li nacionalni sud odredbu izravno primijeniti?

         (1)  (SL L 347, str. 1.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 9., svezak 1., str. 120.).


title: Predmet C-673/15 P: Žalba koju je 15. prosinca 2015. podnio The Tea Board protiv presude Općeg suda (osmo vijeće) od 2. listopada 2015. u predmetu T-624/13, The Tea Board protiv Ureda za usklađivanje na unutarnjem tržištu (žigovi i dizajni)

text:
               21.3.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 106/11

         Žalba koju je 15. prosinca 2015. podnio The Tea Board protiv presude Općeg suda (osmo vijeće) od 2. listopada 2015. u predmetu T-624/13, The Tea Board protiv Ureda za usklađivanje na unutarnjem tržištu (žigovi i dizajni)
   (Predmet C-673/15 P)
   (2016/C 106/15)
   Jezik postupka: engleski

      Stranke

      Žalitelj: The Tea Board (zastupnici: M.C. Maier, A. Nordemann, Rechtsanwälte)

      Druge stranke u postupku: Ured za usklađivanje na unutarnjem tržištu (žigovi i dizajni), Delta Lingerie

      Žalbeni zahtjev

   Žalitelj od Suda zahtijeva da:

               —

               ukine pobijanu odluku Općeg suda od 2. listopada 2015. u predmetu T-624/13 jer je Opći sud odbio tužbu u vezi sa sljedećim uslugama obuhvaćenima žigom prijavljenim za razrede 35 i 38:

                  Poslovne konzultacije u vezi s osnivanjem i radom prodavaonica na veliko i središnjih agencija za kupovanje na veliko i za potrebe oglašavanja; promicanje prodaje (za treće osobe), oglašavanje, vođenje komercijalnih poslova, komercijalna administracija, reklamiranje on-line na informatičkoj mreži, razdioba reklamnih oglasa (brošure, letci, besplatne novine, uzorci), usluge pretplate na novine za treće osobe; pružanje poslovnih informacija ili upiti; organizacija događaja i izložbi u komercijalne ili reklamne svrhe, vođenje poslova oglašavanja, iznajmljivanje reklamnih prostora, reklamiranje putem radija i televizije, sponzoriranje reklamiranja. (Razred 35)

                  Telekomunikacije, prijenos poruka i slika putem računala, usluge interaktivnog prijenosa televizijskih emisija u vezi s prezentacijom proizvoda, komunikacije pomoću računalnih terminala, komunikacija (prijenos poruka) na otvorenom i zatvorenom world wide webu. (Razred 38)

               —

               ako je potrebno, vrati predmet na ponovno odlučivanje Općem sudu,

               —

               naloži tuženiku snošenje troškova postupka.

      Žalbeni razlozi i glavni argumenti

               1.

               Žalbom se traži djelomično ukidanje presude Općeg suda u predmetu T-624/13 od 2. listopada 2015. jer je Opći sud odbio tužbu u odnosu na usluge obuhvaćene spornim žigom iz razreda 35 i 38.

               2.

               Žalba se temelji na dva žalbena razloga: povredi članka 8. stavka 1. točke (b) Uredbe o žigu (1) i povredi članka 8. stavka 5. Uredbe o žigu.

               3.

               Žalitelj smatra da osnovna funkcija zajedničkih žigova Zajednice iz članka 66. stavka 2. Uredbe o žigu, koji se sastoje u oznaci koja služi naznačivanju zemljopisnog podrijetla uključenih proizvoda, nije da oni služe kao oznaka trgovinskog podrijetla već samo da jamče zajedničko podrijetlo proizvoda i usluga koji se nude i prodaju pod tim žigom, odnosno da proizvodi potječu od poduzetnika koji se nalazi u zemljopisnoj regiji određenoj kao zajednički žig Zajednice i koji ima pravo koristiti zajednički žig Zajednice.

               4.

               Stoga prema mišljenju žalitelja treba zaključiti da se u okviru članka 8. stavka 1. točke (b) Uredbe o žigu zemljopisno podrijetlo mora uzeti u obzir kao važan čimbenik – bilo pri procjeni sličnosti predmetnih proizvoda i/ili usluga i/ili pri provođenju opće procjene vjerojatnosti dovođenja u zabludu.

               5.

               Stoga pri usporedbi proizvoda i/ili usluga ranijeg zajedničkog žiga Zajednice prema članku 66. stavku 2. Uredbe o žigu, koji se sastoji od oznake zemljopisnog podrijetla, s onima individualnog žiga Zajednice, prema mišljenju žalitelja nije odlučno jesu li proizvodi ili usluge slični s obzirom na njihovu vrstu, svrhu, krajnje korisnike i/ili prodajne kanale. Umjesto toga treba ispitati jesu li predmetni proizvodi i/ili usluge istog podrijetla.

               6.

               Žaliteljevo tumačenje članka 66. stavka 2. Uredbe o žigu proizlazi iz

                           1)

                           unutarnje logike Uredbe br. 207/2009, osobito činjenice da

                                       i.

                                       članak 66. stavak 2. Uredbe o žigu predstavlja iznimku u Uredbi br. 207/2009 jer se, prema članku 7. stavku 1. točki (c) Uredbe o žigu, žigovi koji se sastoje isključivo od oznaka ili podataka koji u trgovini mogu služiti za označivanje zemljopisnog podrijetla proizvoda ili pružanja usluga neće registrirati,

                                       ii.

                                       u skladu s člankom 67. stavkom 2. Uredbe o žigu, propisima kojima se uređuje uporaba zajedničkog žiga mora se dopustiti svakoj osobi čiji proizvodi ili usluge potječu iz određenog zemljopisnog područja da postane članicom udruge koja je nositelj žiga, i stoga, zajednički žig Zajednice koji se sastoji od oznake zemljopisnog podrijetla nikada ne omogućuje razlikovanje proizvoda ili usluga članova udruge koja je nositelj žiga od onoga drugih poduzetnika.

                           2)

                           tumačenja te odredbe u vezi s Uredbom br. 1151/2012 (2) i u vezi sa Sporazumom o trgovinskim aspektima prava intelektualnoga vlasništva, prema kojem se oznakama zemljopisnog podrijetla treba pružiti visok stupanj zaštite, i prema kojem treba zabraniti prezentaciju proizvoda kojom se označava ili daje naslutiti da je predmetni proizvod podrijetlom iz određenog zemljopisnog područja različitog od pravog mjesta podrijetla, na način da postoji vjerojatnost da će javnost dovesti u zabludu u vezi sa zemljopisnim podrijetlom proizvoda.

               7.

               Žalitelj smatra da se svojstva koja je Opći sud utvrdio u vezi sa žigom DARJEELING mogu također primijeniti na usluge poput poslovnih konzultacija ili telekomunikacijskih usluga, i da u tom pogledu mogu pojačati snagu privlačnosti predmetnog žiga. Žalitelj u nastavku ističe da Opći sud u svojoj presudi nije obrazložio razloge u vezi s pitanjem zašto se svojstva žiga DARJEELING ne mogu primijeniti na proizvode iz razreda 35 i 38, što je samo po sebi pogreška koja se tiče prava.

      (1)  Uredba Vijeća (EZ) br. 207/2009 od 26. veljače 2009. o žigu Zajednice

      SL L 78, str. 1. (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 17., sv. 1., str. 226.)

      (2)  Uredba (EU) br. 1151/2012 Europskog parlamenta i Vijeća od 21. studenoga 2012. o sustavima kvalitete za poljoprivredne i prehrambene proizvode

      SL L 343, str. 1. (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 15., sv. 25., str. 31.)


title: Predmet C-265/14 P: Žalba koju je 2. lipnja 2014. podnio Cemex S.A.B. de C.V. i drugi protiv presude Općeg suda (sedmo vijeće) od 14. ožujka 2014. u predmetu T-292/11, Cemex i drugi protiv Komisije

text:
               4.8.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 253/19

         Žalba koju je 2. lipnja 2014. podnio Cemex S.A.B. de C.V. i drugi protiv presude Općeg suda (sedmo vijeće) od 14. ožujka 2014. u predmetu T-292/11, Cemex i drugi protiv Komisije
   (Predmet C-265/14 P)
   2014/C 253/26
   Jezik postupka: španjolski

      Stranke

      Žalitelji: Cemex S.A.B. de C.V., New Sunward Holding BV, Cemex España, S.A.,Cemex Deutschland AG, Cemex UK, Cemex Czech Operations s.r.o., Cemex France Gestion y Cemex Austria AG (zastupnici: J. Folguera Crespo, P. Vidal Martínez, H. González Durántez i B. Martínez Corral, odvjetnici)

      Druga stranka u postupku: Europska komisija

      Žalbeni zahtjev

               —

               poništiti presudu Općeg suda od 14. ožujka 2014.;

               —

               odlučiti u meritumu o tužbi za poništenje podnesenoj Općem sudu i poništiti spornu odluku;

               —

               naložiti Komisiji da snosi troškove koje su Cemex i njegova društva kćeri imali kako u prvostupanjskom postupku pred Općim sudom, tako i u ovom postupku pred Sudom.

      Žalbeni razlozi i glavni argumenti

   1 —   Pogreška u ocjeni obrazloženja sporne odluke

   Žalitelji ističu da je Opći sud počinio pogrešku u ocjeni obrazloženja sporne odluke o zahtjevu za pružanje informacija, koja je formulirana na vrlo općenit način. Opći sud nije u svojoj analizi uzeo u obzir okolnosti konkretnog slučaja ni sadržaj pobijane odluke, niti je ispitao proporcionalnost u odnosu na materijalne mogućnosti Komisije i tehničke ili vremenske okolnosti u kojima je sporna odluka donesena.
   2 —   Pogreška u ocjeni nužnosti informacija

   Opći sud je također počinio pogrešku u svojoj ocjeni nužnosti zatraženih informacija u spornoj odluci, s obzirom na to da je jedan dio tih informacija već bio poznat Komisiji ili nije bio povezan s predmetom istrage.
   3 —   Pogreška u obrazloženju pobijane presude i u ocjeni povrede članka 18. stavka 3. Uredbe br. 1/2003
       (1)
      u vezi s prirodom zatraženih informacija

   Žalitelji također ističu pogrešku u obrazloženju pobijane presude, utoliko što se Opći sud nije izjasnio o nekim njihovim argumentima u vezi s prirodom zatraženih informacija, a što bi zahtijevalo vrijednosne sudove o hipotetskim situacijama. Nadalje, Opći sud je počinio pogrešku u ocjeni zaključivši da nije bilo povrede članka 18. stavka 3. Uredbe br. 1/2003, s obzirom na to da je za spornu odluku bilo potrebno odgovoriti na pitanja koja se ne odnose na činjenice niti su povezana s činjeničnim pitanjima.
   4 —   Pogreška u ocjeni zahtjeva proporcionalnosti

   Žalitelji smatraju da je Opći sud počinio pogrešku time što je odbio njihovu tužbu za djelomično poništenje sporne odluke o zahtjevu za pružanje informacija u dijelu u kojem je Opći sud smatrao da Komisija, prilikom donošenja odluke i određivanja pripadajućeg roka za odgovor, nije djelovala na neproporcionalan ili neprimjeren način. Pored toga žalitelji smatraju da je Opći sud počinio pogrešku time što je smatrao da je zahtjev Komisije za pružanje informacija bio opravdan, dok je odgovor žalitelja predstavljao osobito veliki obujam posla.
   5 —   Pogreška u ocjeni postojanja povrede članka 3. Uredbe br. 1
       (2)

   Opći sud počinio je pogrešku time što je presudio da Komisija nije povrijedila članak 3. stavak 1. Uredbe br.1 kada je dostavila spornu odluku isključivo na španjolskom jeziku.
   6 —   Pogreška u ocjeni povrede načela dobre uprave

   Naposljetku, žalitelji smatraju da je Opći sud počinio pogrešku time što je presudio da ponašanje Komisije, iako ga je kritizirao, ne predstavlja povredu načela dobre uprave.

      (1)  Uredba Vijeća (EZ) br. 1/2003 od 16. prosinca 2002. o provedbi pravila o tržišnom natjecanju koja su propisana člancima [101. i 102. UFEU-a] (SL 2003, L 1, str.1.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 1., svezak 8., str. 165.)

      (2)  Uredba Vijeća (EEZ) br. 1 od 15. travnja 1958. o određivanju jezika koji se koriste u Europskoj ekonomskoj zajednici (SL 1958, 17, str. 385.)


title: Predmet C-185/14: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 14. travnja 2014. uputio Varhoven administrativen sad (Bugarska) – EasyPay AD, Finance Engineering AD protiv Ministerski savet na Republika Balgaria, Natsionalen osiguritelen institut

text:
               24.6.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 194/17

         Zahtjev za prethodnu odluku koji je 14. travnja 2014. uputio Varhoven administrativen sad (Bugarska) – EasyPay AD, Finance Engineering AD protiv Ministerski savet na Republika Balgaria, Natsionalen osiguritelen institut
   (Predmet C-185/14)
   2014/C 194/21
   Jezik postupka: bugarski

      Sud koji je uputio zahtjev

   Varhoven administrativen sad

      Stranke glavnog postupka

      Podnositelj kasacijske žalbe: EasyPay AD, Finance Engineering AD

      Protivnici kasacijske žalbe: Ministerski savet na Republika Balgaria, Natsionalen osiguritelen institut

      Prethodna pitanja

               1.

               Treba li za poštansku uslugu poput usluge poštanskog doznačivanja, kojom se doznačuju novčani iznosi od strane pošiljatelja, koji je u ovom slučaju država, na primatelja – osobe koje imaju pravo na socijalna primanja – smatrati da nije obuhvaćena područjem primjene Direktive 97/67 (1), kako je izmijenjena Direktivom 2002/39 (2) i 2008/6 (3), pa da stoga podliježe odredbama članaka 106. i 107. UFEU-a?

               2.

               U slučaju potvrdnog odgovora na prvo pitanje, treba li članke 106. i 107. UFEU-a tumačiti tako da oni ne dopuštaju ograničenje slobodnog tržišnog natjecanja pri pružanju poštanske usluge poput opisane usluge, ako se to temelji na važnim razlozima u vezi s jamstvom ustavnog prava građana i socijalnom politikom države i ako se istodobno usluga prema svojoj naravi može kvalificirati kao usluga od općeg gospodarskog interesa, uz pretpostavku da naknada koju dobiva pružatelj usluge predstavlja naknadu koja ne prelazi iznos utvrđen u članku 2. stavku 1. točki (a) Odluke Europske komisije K(2011) 9380 od 20. prosinca 2011.?

      (1)  Direktiva 97/67/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 15. prosinca 1997. o zajedničkim pravilima za razvoj unutarnjeg tržišta poštanskih usluga u Zajednici i poboljšanje kvalitete usluga (SL 1998., L 15, str. 14.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 6., svezak 9., str. 53.).

      (2)  Direktiva 2002/39/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 10. lipnja 2002. o izmjeni Direktive 97/67/EZ u vezi s daljnjim otvaranjem tržišta poštanskih usluga u Zajednici (SL L 176, str. 21.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 6., svezak 1., str. 32.).

      (3)  Direktiva 2008/6/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 20. veljače 2008. o izmjeni Direktive 97/67/EZ u pogledu potpunog postizanja unutarnjeg tržišta poštanskih usluga u Zajednici (SL L 52, str. 3.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 6., svezak 9., str. 214.).


title: Predmet T-38/14: Tužba podnesena 14. siječnja 2014. – Kafetzakis i dr. protiv Helenske Republike i dr.

text:
               1.9.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 292/45

         Tužba podnesena 14. siječnja 2014. – Kafetzakis i dr. protiv Helenske Republike i dr.
   (Predmet T-38/14)
   2014/C 292/55
   Jezik postupka: grčki

      Stranke

      Tužitelji: Georgios Kafetzakis (Atena, Grčka) i dr. 102 tužitelja (zastupnik: Ch. Papadimitriou, odvjetnik)

      Tuženici: Helenska Republika, Europski parlament, Europsko vijeće, Vijeće Europske unije, Europska komisija, Europska središnja banka, Eurogrupa

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelji od Općeg suda zahtijevaju da:

               —

               utvrdi da su tuženici propustili usvojiti zakonske propise nužne da bi se izričito isključile obveznice koje je Helenska Republika obvezno dodijelila tužiteljima prilikom otkaza koji im je dalo bivše društvo Olympic Airways, nametnutog odlukom Europske komisije,

               —

               tužiteljima i svim zaposlenicima koje je otpustilo bivše društvo Olympic Airways, pravnim aktom Europske unije – direktivom, uredbom ili drugim normativnim aktom Unije – koji ima izravni učinak, prizna mogućnost povrata 100 % vrijednosti obveznica koje su im dodijeljene na ime naknade štete prilikom njihovog otpuštanja-odlaska iz društva Olympic Airways, i da

               —

               pravnim aktom Europske unije – direktivom, uredbom ili drugim normativnim aktom Unije – koji ima izravni učinak, naloži plaćanje po osnovi naknade štete u korist svakog od tužitelja u iznosu od 300.000 eura, zbog pretrpljene boli i patnji te zbog teške povrede temeljnih prava i preranog prekida njihovih profesionalnih karijera.

      Tužbeni razlozi i glavni argumenti

   U prilog osnovanosti tužbe tužitelj ističe pet tužbenih razloga.

               1.

               Prvi tužbeni razlog: zakonodavne i druge mjere koje su u Grčkoj dovele do toga da nositelji državnih obveznica na koje se primjenjuje grčko pravo obvezno sudjeluju u PSI-u, istinski predstavljaju pravne akte Europske unije.

               2.

               Drugi tužbeni razlog: mjere koje je grčka vlada usvojila radi rješavanja problema grčkog javnog duga u osnovi su bile nametnute od strane institucija Europske unije, naročito ESB-a i Europske komisije.

               3.

               Treći tužbeni razlog: tuženici su propustili usvojiti zakonske propise koji bi izričito isključivali obveznice grčke države, koje je grčka država tužiteljima silom dodijelila na ime naknade štete sukladno aktima Vijeća ministara u kojima su bili definirani uvjeti za primjenu PSI-a u Grčkoj.

               4.

               Četvrti tužbeni razlog: time što su otpušteni radnici bivšeg društva Olympic Airways tretirani kao obični imatelji obveznica grčke države i time što oni i njihovo obeštećenje nisu isključeni iz PSI-a, uzrokovana im je teška izravna i osobna šteta te su lišeni temeljnih prava.

               5.

               Peti tužbeni razlog: sve zakonodavne mjere koje je poduzela grčka vlada dogodile su se po preporuci, ili točnije, po odluci Eurogrupe, ECOFIN-a, ESB-a i Europske komisije.


title: Predmet C-100/15 P: Žalba koju je 26. veljače 2015. podnio Netherlands Maritime Technology Association, ranije Scheepsbouw Nederland, protiv presude Općeg suda (sedmo vijeće) od 9. prosinca 2014. u predmetu T-140/13, Netherlands Maritime Technology Association protiv Europske komisije

text:
               20.4.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 127/15

         Žalba koju je 26. veljače 2015. podnio Netherlands Maritime Technology Association, ranije Scheepsbouw Nederland, protiv presude Općeg suda (sedmo vijeće) od 9. prosinca 2014. u predmetu T-140/13, Netherlands Maritime Technology Association protiv Europske komisije
   (Predmet C-100/15 P)
   (2015/C 127/21)
   Jezik postupka: engleski

      Stranke

      Žalitelj: Netherlands Maritime Technology Association, ranije Scheepsbouw Nederland (zastupnici: K. Struckmann, Rechtsanwalt, G. Forwood, Barrister)

      Druge stranke u postupku: Europska komisija, Kraljevina Španjolska

      Žalbeni zahtjev

   Žalitelj od Suda zahtijeva da:

               —

               ukine presudu protiv koje je podnesena žalba u dijelu u kojem se odbija žaliteljev zahtjev za poništenje odluke;

               —

               poništi pobijanu odluku, ili podredno, vrati predmet Općem sudu radi razmatranja pravnih pitanja u skladu s presudom Suda, i

               —

               u svakom slučaju, naloži snošenje žaliteljevih troškova, uključujući troškove postupka pred Općim sudom.

      Žalbeni razlozi i glavni argumenti

   Žalitelj tvrdi da je Opći sud počinio pogrešku koja se tiče prava pri razmatranju dostatnosti i potpunosti Komisijinog preliminarnog ispitivanja, posebno stoga jer je:

               —

               propustio pravilno ocijeniti sve argumente koje je žalitelj istaknuo u postupku u prvom stupnju;

               —

               počinio očitu pogrešku u ocjeni, i

               —

               donio nedostatno i proturječno obrazloženje.

         Glavni argumenti mogu se sažeti kako slijedi:

               —

               što se tiče prvog žalbenog razloga, Opći sud je pogrešno protumačio žaliteljeve argumente u vezi sa složenom strukturom novog španjolskog sustava poreznih poticaja na zakup (dalje u tekstu: „novog STL sustava”), njegovom samostalnom provedbom i selektivnosti te tako nije razmotrio da li je u odluci propisno provedena analiza funkcioniranja programa kao cjeline i u vezi s drugim odredbama poreznog propisa i propisa o trgovačkim društvima.

               —

               Što se tiče drugog žalbenog razloga, Opći sud je počinio očitu pogrešku u tumačenju odluke što je dovelo do pogrešnog zaključka da je u odluci dostatno procijenjeno na koje će se korisnike primjenjivati novi STL sustav.

               —

               Što se tiče trećeg žalbenog razloga, Opći sud nije obrazložio u dostatnoj i suvisloj mjeri zbog čega bi bilo opravdano da se u spornoj odluci Gospodarska interesna udruženja (GIU-i) ne smatraju potencijalnim korisnicima novog STL sustava, niti je definirao referentni okvir za procjenu učinaka te mjere. Nadalje, Opći sud nije u dostatnoj mjeri obrazložio zašto je u spornoj odluci dostatno razjašnjeno kako je novi STL sustav sastavni dio općeg sustava.


title: Predmet T-317/14: Presuda Općeg suda od 24. rujna 2015. – Klement protiv OHIM-a – Bullerjan (Oblik štednjaka) („Žig Zajednice — Postupak opoziva — Trodimenzionalni žig Zajednice — Oblik štednjaka — Stvarna uporaba žiga — Članak 15. stavak 1. točka (a) i članak 51. stavak 1. točka (a) Uredbe (EZ) br. 207/2009 — Priroda uporabe žiga — Oblik koji se razlikuje u elementima koji ne utječu na razlikovni karakter žiga”)

text:
               23.11.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 389/49

         Presuda Općeg suda od 24. rujna 2015. – Klement protiv OHIM-a – Bullerjan (Oblik štednjaka)
   (Predmet T-317/14) (1)

   ((„Žig Zajednice - Postupak opoziva - Trodimenzionalni žig Zajednice - Oblik štednjaka - Stvarna uporaba žiga - Članak 15. stavak 1. točka (a) i članak 51. stavak 1. točka (a) Uredbe (EZ) br. 207/2009 - Priroda uporabe žiga - Oblik koji se razlikuje u elementima koji ne utječu na razlikovni karakter žiga”))
   (2015/C 389/53)
   Jezik postupka: njemački

      Stranke

      Tužitelj: Toni Klement (Dippoldiswalde, Njemačka) (zastupnici: J. Weiser i A. Grohmann, odvjetnici)

      Tuženik: Ured za usklađivanje na unutarnjem tržištu (žigovi i dizajni) (zastupnici: D. Walicka, a zatim A. Poch, D. Botis i A. Schifko, agenti)

      Druga stranka u postupku pred žalbenim vijećem OHIM-a, intervenijent u postupku pred Općim sudom: Bullerjan GmbH (Isernhagen-Kirchhorst, Njemačka)

      Predmet

   Tužba protiv odluke prvog žalbenog vijeća OHIM-a od 27. veljače 2014. (predmet R 1656/2013-1), povodom postupka opoziva između Tonija Klementa i društva Bullerjan GmbH.

      Izreka

               1.

               Tužba se odbija.

               2.

               Nalaže se Toniju Klementu snošenje troškova.

      (1)  SL C 261, 11. 8. 2014.


title: Spojeni predmeti C-458/14 i C-67/15: Presuda Suda (peto vijeće) od 14. srpnja 2016. (zahtjevi za prethodnu odluku koje su uputili Tribunale Amministrativo Regionale per la Lombardia, Tribunale Amministrativo Regionale per la Sardegna – Italija) – Promoimpresa srl (C-458/14) protiv Consorzio dei comuni della Sponda Bresciana del Lago di Garda e del Lago di Idro, Regione Lombardia i Mario Melis i dr. (C-67/15) protiv Comune di Loiri Porto San Paolo, Provincia di Olbia Tempio (Zahtjev za prethodnu odluku — Javne nabave i sloboda poslovnog nastana — Članak 49. UFEU-a — Direktiva 2006/123/EZ — Članak 12. — Koncesije na pomorskim dobrima kao i javnim dobrima jezera i rijeka od gospodarskog interesa — Automatsko produljenje — Izostanak postupka javne nabave)

text:
               12.9.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 335/6

         Presuda Suda (peto vijeće) od 14. srpnja 2016. (zahtjevi za prethodnu odluku koje su uputili Tribunale Amministrativo Regionale per la Lombardia, Tribunale Amministrativo Regionale per la Sardegna – Italija) – Promoimpresa srl (C-458/14) protiv Consorzio dei comuni della Sponda Bresciana del Lago di Garda e del Lago di Idro, Regione Lombardia i Mario Melis i dr. (C-67/15) protiv Comune di Loiri Porto San Paolo, Provincia di Olbia Tempio
   (Spojeni predmeti C-458/14 i C-67/15) (1)

   ((Zahtjev za prethodnu odluku - Javne nabave i sloboda poslovnog nastana - Članak 49. UFEU-a - Direktiva 2006/123/EZ - Članak 12. - Koncesije na pomorskim dobrima kao i javnim dobrima jezera i rijeka od gospodarskog interesa - Automatsko produljenje - Izostanak postupka javne nabave))
   (2016/C 335/06)
   Jezik postupka: talijanski

      Sud koji je uputio zahtjev

   Tribunale Amministrativo Regionale per la Lombardia, Tribunale Amministrativo Regionale per la Sardegna

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelji: Promoimpresa srl (C-458/14), i Mario Melis i dr. (C-67/15)

      Tuženici: Consorzio dei comuni della Sponda Bresciana del Lago di Garda e del Lago di Idro, Regione Lombardia (C-458/14), Comune di Loiri Porto San Paolo, Provincia di Olbia Tempio (C-67/15)

      uz sudjelovanje: Alessandro Piredda i dr.

      Izreka

               1.

               Članak 12. stavke 1. i 2. Direktive 2006/123/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 12. prosinca 2006. o uslugama na unutarnjem tržištu treba tumačiti na način da mu se protivi nacionalna mjera, poput one u glavnom postupku, koja predviđa automatsko produljenje ovlaštenja koja još nisu istekla na pomorskom dobru i javnom dobru jezera koja su namijenjena obavljanju turističko-rekreativne djelatnosti, bez ikakvog postupka odabira potencijalnih kandidata.

               2.

               Članak 49. UFEU-a treba tumačiti na način da mu se protivi nacionalno zakonodavstvo, poput onog u glavnom postupku, koje dopušta automatsko produljenje koncesija koje još nisu istekle na javnom dobru i koje su namijenjene obavljanju turističko-rekreativne djelatnosti, ako te koncesije predstavljaju određeni prekogranični interes.

      (1)  SL C 448, 15. 12. 2014.

      SL C 146, 4. 5. 2015.


title: Predmet C-402/14: Presuda Suda (treće vijeće) od 17. prosinca 2015. (zahtjev za prethodnu odluku Dioikitiko Efeteio Athinon – Grčka) – Viamar – Elliniki Aftokiniton kai Genikon Epicheiriseon AE protiv Elliniko Dimosio (Zahtjev za prethodnu odluku — Slobodno kretanje robe — Porezne odredbe — Nacionalni porezi — Carine fiskalne naravi — Davanja s istovrsnim učinkom — Formalnosti povezane s prelaskom granica — Članak 30. UFEU-a — Članak 110. UFEU-a — Direktiva 92/12/EEZ — Članak 3. stavak 3. — Direktiva 2008/118/EZ — Članak 1. stavak 3. — Neprenošenje u nacionalno pravo — Izravan učinak — Naplata poreza na motorna vozila u trenutku uvoza na državno područje države članice — Porez koji se odnosi na registraciju i možebitno stavljanje u promet vozila — Odbijanje povrata poreza u slučaju kada vozilo nije registrirano)

text:
               22.2.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 68/15

         Presuda Suda (treće vijeće) od 17. prosinca 2015. (zahtjev za prethodnu odluku Dioikitiko Efeteio Athinon – Grčka) – Viamar – Elliniki Aftokiniton kai Genikon Epicheiriseon AE protiv Elliniko Dimosio
   (Predmet C-402/14) (1)

   ((Zahtjev za prethodnu odluku - Slobodno kretanje robe - Porezne odredbe - Nacionalni porezi - Carine fiskalne naravi - Davanja s istovrsnim učinkom - Formalnosti povezane s prelaskom granica - Članak 30. UFEU-a - Članak 110. UFEU-a - Direktiva 92/12/EEZ - Članak 3. stavak 3. - Direktiva 2008/118/EZ - Članak 1. stavak 3. - Neprenošenje u nacionalno pravo - Izravan učinak - Naplata poreza na motorna vozila u trenutku uvoza na državno područje države članice - Porez koji se odnosi na registraciju i možebitno stavljanje u promet vozila - Odbijanje povrata poreza u slučaju kada vozilo nije registrirano))
   (2016/C 068/18)
   Jezik postupka: grčki

      Sud koji je uputio zahtjev

   Dioikitiko Efeteio Athinon

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelj: Viamar – Elliniki Aftokiniton kai Genikon Epicheiriseon AE

      Tuženik: Elliniko Dimosio

      Izreka

               1.

               Članak 1. stavak 3. Direktive Vijeća 2008/118/EZ od 16. prosinca 2008. o općim aranžmanima za trošarine i o stavljanju izvan snage Direktive 92/12/EEZ valja tumačiti na način da ispunjava uvjete za izravan učinak koji omogućuje pojedincima da se na njega pozivaju pred nacionalnim sudom u sporu protiv države članice.

               2.

               Članak 30. UFEU-a valja tumačiti na način da se protivi praksi države članice poput one o kojoj je riječ u glavnom postupku, prema kojoj se ne izvršava povrat poreza na registraciju naplaćenog prilikom uvoza motornih vozila iz drugih država članica, iako su predmetna vozila, koja nikad nisu bila registrirana u toj državi članici, ponovno izvezena u drugu državu članicu.

      (1)  SL C 380, 27. 10. 2014.


title: Predmet T-158/15: Tužba podnesena 1. travnja 2015. – Abertis Infraestructuras i Abertis Telecom Satélites protiv Komisije

text:
               1.6.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 178/21

         Tužba podnesena 1. travnja 2015. – Abertis Infraestructuras i Abertis Telecom Satélites protiv Komisije
   (Predmet T-158/15)
   (2015/C 178/21)
   Jezik postupka: španjolski

      Stranke

      Tužitelji: Abertis Infraestructuras, SA (Barcelona, Španjolska) i Abertis Telecom Satélites, SA (Madrid, Španjolska) (zastupnici: J. Buendía Sierra, M. Maragall de Gispert, M. Santa María Fernández, J. Panero Rivas, odvjetnici, i A. Balcells Cartagena, odvjetnica)

      Tuženik: Europska komisija

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelji od Općeg suda zahtijevaju da:

               —

               ocijeni dopuštenima i osnovanima razloge za poništenje istaknute u ovoj tužbi;

               —

               poništi članak 1. odluke u mjeri u kojoj je ocijenjeno da novo tumačenje članka 12. TRLIS-a (texto refundido de la Ley del Impuesto sobre Sociedades (pročišćeni tekst španjolskog Zakona o porezu na dobit)) od strane španjolske administracije treba smatrati državnom potporom nespojivom s unutarnjim tržištem;

               —

               poništi članak 4. stavak 1. odluke u mjeri u kojoj se od Kraljevine Španjolske traži da prestane s aktivnostima koje Komisija smatra sustavom državne potpore kako je opisan u članku 1.;

               —

               poništi članak 4. stavke 2., 3., 4. i 5. odluke u mjeri u kojoj se Kraljevini Španjolskoj nalaže povrat iznosa koje Komisija smatra državnom potporom;

               —

               podredno, ograniči doseg obveze povrata koja je člankom 4. stavkom 2. odluke nametnuta Kraljevini Španjolskoj prema istim uvjetima kao u prvoj i drugoj odluci te

               —

               naloži Komisiji snošenje troškova ovog postupka.

      Tužbeni razlozi i glavni argumenti

   Tužbeni razlozi i glavni argumenti slični su onima koji su izneseni u predmetima T-826/14, Španjolska/Komisija, i T-12/15, Banco de Santander i Santusa/Komisija.
   Tužitelji osobito smatraju da je počinjena pogreška koja se tiče prava kada je mjera pravno kvalificirana kao državna potpora, kod identifikacije korisnika mjere i kada je tumačenje administracije kategorizirano kao potpora različita od one koju je Komisija ocijenila u svojim odlukama; također ističu povredu načela zaštite legitimnih očekivanja, načela estoppel i načela pravne sigurnosti.