title: Predmet T-630/13: Tužba podnesena 28. studenoga 2013. — DK Recycling und Roheisen protiv Komisije

text:
               1.2.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 31/15

         Tužba podnesena 28. studenoga 2013. — DK Recycling und Roheisen protiv Komisije
   (Predmet T-630/13)
   2014/C 31/27
   Jezik postupka: njemački

      Stranke

      Tužitelj: DK Recycling und Roheisen GmbH (Duisburg, Njemačka) (zastupnik: S. Altenschmidt, Rechtsanwalt)

      Tuženik: Europska komisija

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

               —

               poništi članak 1. stavak 1. Odluke 2013/448/EU tužitelja od 5. rujna 2013. o nacionalnim provedbenim mjerama za prijelaznu besplatnu dodjelu emisijskih jedinica stakleničkih plinova u skladu s člankom 11. stavkom 3. Direktive 2003/87/EZ (1) Europskog parlamenta i Vijeća (C(2013) 5666, 2013/448/EU, SL L 240, str. 27.) u dijelu u kojem se odbija uvrštavanje postrojenja popisanih u Prilogu I., točka A i točka D s oznakama postrojenja DE000000000001320 i DE-new-14220-0045 na popis postrojenja obuhvaćenih Direktivom 2003/87/EZ koji je Komisiji sukladno članku 11. stavku 1. Direktive 2003/87/EZ dostavila Njemačka te odgovarajuće preliminarne godišnje količine emisijskih jedinica besplatno dodijeljene tim postrojenjima;

               —

               Komisiji naloži snošenje troškova postupka.

      Tužbeni razlozi i glavni argumenti

   U prilog osnovanosti tužbe tužitelj u bitnome ističe sljedeće:

               —

               Pobijana odluka povređuje, u dijelu u kojem je pobija tužitelj, Direktivu 2003/87/EZ i Odluku 2011/278/EU (2). Povrh toga, Odluka je protivna načelu proporcionalnosti i Povelji o temeljnim pravima Europske unije. Također nije ni propisno obrazložena.

               —

               U dijelu u kojem se tužiteljevo odbijanje besplatne dodjele emisijskih jedinica postrojenjima temelji na tome da im je Njemačka odobrila dodatnu prijelaznu besplatnu dodjelu emisijskih jedinica kao kompenzaciju za neprihvatljivu strogost, tužitelj ističe da, suprotno mišljenu Komisije, ta dodjela nije protivna Odluci 2011/278. U svakom slučaju, posebna dodjela u slučajevima prekomjerne strogosti kao kompenzacija za neprihvatljiva opterećenja kao posljedice trgovanja emisijama proizlazi iz jamstava Povelje o temeljnim pravima Europske unije, osobito temeljnih prava slobode poduzetništva i vlasništva kao i načela proporcionalnosti.

               —

               U dijelu u kojem se odbijanje besplatne dodjele emisijskih jedinica postrojenjima tužitelja temelji na tome da im je Njemačka odobrila dodatnu prijelaznu besplatnu dodjelu emisijskih jedinica za proizvodnju koncentrata cinka u visokoj peći tužitelja na temelju potpostrojenja s procesnim emisijama tužitelj prigovara da je pobijana Odluke protivna Odluci 2011/278 te da je proturječno i nedovoljno obrazložena.

               —

               Konačno, tužitelj prigovara povredi zahtjevâ pravičnog upravljanja sukladno članku 41. Povelje o temeljnim pravima Europske unije. Prije donošenja odluke tužitelju nije pružena prilika za očitovanje.

      (1)  Direktiva 2003/87/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 13. listopada 2003. o uspostavi sustava trgovanja emisijskim jedinicama stakleničkih plinova unutar Zajednice i o izmjeni Direktive Vijeća 96/61/EZ (SL L 275, str. 32.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 15., svezak 9., str. 28.).

      (2)  2011/278/EU: Odluka Komisije od 27. travnja 2011 o utvrđivanju prijelaznih propisa na razini Unije za usklađenu besplatnu dodjelu emisijskih jedinica na temelju članka 10.a Direktive 2003/87/EZ Europskog parlamenta i Vijeća (priopćena pod brojem dokumenta C(2011) 2772) (SL L 130, str. 1.).


title: Predmet C-189/15: Presuda Suda (deveto vijeće) od 18. siječnja 2017. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Consiglio di Stato – Italija) – Istituto di Ricovero e Cura a Carattere Scientifico (IRCCS) – Fondazione Santa Lucia protiv Cassa conguaglio per il settore elettrico e.a. (Zahtjev za prethodnu odluku — Direktiva 2003/96/EZ — Oporezivanje energenata i električne energije — Sniženja poreza — Materijalno područje primjene — Poticaji u vezi s iznosima za pokriće općih troškova elektroenergetskog sustava — Članak 17. — Veliki potrošači energije — Poticaji koji se dodjeljuju takvim poduzetnicima samo u proizvodnom sektoru — Dopuštenost)

text:
               6.3.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 70/2

         Presuda Suda (deveto vijeće) od 18. siječnja 2017. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Consiglio di Stato – Italija) – Istituto di Ricovero e Cura a Carattere Scientifico (IRCCS) – Fondazione Santa Lucia protiv Cassa conguaglio per il settore elettrico e.a.
   (Predmet C-189/15) (1)

   ((Zahtjev za prethodnu odluku - Direktiva 2003/96/EZ - Oporezivanje energenata i električne energije - Sniženja poreza - Materijalno područje primjene - Poticaji u vezi s iznosima za pokriće općih troškova elektroenergetskog sustava - Članak 17. - Veliki potrošači energije - Poticaji koji se dodjeljuju takvim poduzetnicima samo u proizvodnom sektoru - Dopuštenost))
   (2017/C 070/02)
   Jezik postupka: talijanski

      Sud koji je uputio zahtjev

   Consiglio di Stato

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelj: Istituto di Ricovero e Cura a Carattere Scientifico (IRCCS) – Fondazione Santa Lucia

      Tuženici: Cassa conguaglio per il settore elettrico, Ministero dello Sviluppo Economico, Ministero dell'Economia e delle Finanze, Autorità per l'energia elettrica e il gas

      Uz sudjelovanje: 2M SpA

      Izreka

               1.

               Članak 17. stavak 1. Direktive Vijeća 2003/96/EZ od 27. listopada 2003. o restrukturiranju sustava Zajednice za oporezivanje energenata i električne energije valja tumačiti na način da su pojmom „sniženja poreza” obuhvaćeni poticaji koje nacionalno pravo dodjeljuje velikim potrošačima energije, kako su definirani tom odredbom, u vezi s iznosima, poput onih o kojima je riječ u glavnom postupku, za pokriće općih troškova elektroenergetskog sustava, pri čemu sud koji je uputio zahtjev mora provjeriti činjenične elemente i pravila nacionalnog prava na koje se oslanja taj odgovor Suda.

               2.

               Članak 17. stavak 1. Direktive 2003/96 treba tumačiti na način da mu se ne protivi nacionalni propis koji određuje sniženja poreza na potrošnju električne energije za velike potrošače energije, u smislu te odredbe, samo u proizvodnom sektoru.

      (1)  SL C 228, 13. 7. 2015.


title: Presuda Suda оd 6. travnja 2017. u predmetu E-5/16 – Općina Oslo (Direktiva 2008/95/EZ – Žig – Autorska prava – Javni poredak – Javno vlasništvo – Razlikovni karakter – Opisna svojstva – Znakovi koji se sastoje isključivo od oblika koji proizvodima daje bitnu vrijednost)

text:
               13.7.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 224/18

         PRESUDA SUDA
   оd 6. travnja 2017.
   u predmetu E-5/16
   Općina Oslo

      (Direktiva 2008/95/EZ – Žig – Autorska prava – Javni poredak – Javno vlasništvo – Razlikovni karakter – Opisna svojstva – Znakovi koji se sastoje isključivo od oblika koji proizvodima daje bitnu vrijednost)

   (2017/C 224/09)
   U predmetu E-5/16, općina Oslo – ZAHTJEV Sudu u skladu s člankom 34. Sporazuma među državama EFTA-e o osnivanju Nadzornog tijela i Suda koji je podnijelo norveško Žalbeno vijeće nadležno za prava industrijskog vlasništva (Klagenemnda for industrielle rettigheter) u pogledu tumačenja Direktive 2008/95/EZ o usklađivanju zakonodavstava država članica o žigovima, a posebno njezina članka 3. stavka 1. točaka od (b) do (f), Sud, u sastavu Carl Baudenbacher, predsjednik i sudac izvjestitelj, Per Christiansen i Páll Hreinsson, suci, presudio je 6. travnja 2017. kao u izreci:

               1.

               Registracija kao žiga znaka koji se sastoji od djela za koje je isteklo razdoblje zaštite autorskih prava nije sama po sebi protivna javnom poretku ili prihvaćenim moralnim načelima u smislu članka 3. stavka 1. točke (f) Direktive 2008/95/EZ.

               2.

               Odbijanje registracije kao žiga znakova koji se sastoje od umjetničkih djela na temelju prihvaćenih moralnih načela u smislu članka 3. stavka 1. točke (f) Direktive 2008/95/EZ ponajviše ovisi o statusu ili viđenju dotičnog umjetničkog djela u odnosnoj državi EGP-a. Opasnost od neovlaštenog pribavljanja ili oskvrnuća djela mogla bi biti važna u toj procjeni.

               3.

               Registracija znaka može biti odbijena na temelju iznimke javnog poretka iz članka 3. stavka 1. točke (f) Direktive 2008/95/EZ samo ako se znak sastoji isključivo od djela koje pripada javnom vlasništvu i ako bi registracija tog znaka uzrokovala stvarnu i dovoljno ozbiljnu prijetnju temeljnom društvenom interesu.

               4.

               Članak 3. stavak 1. točka (e) podtočka iii. Direktive 2008/95/EZ može se primijeniti na dvodimenzionalne prikaze trodimenzionalnih oblika, uključujući skulpture.

               5.

               Članak 3. stavak 1. točku (c) Direktive 2008/95/EZ treba tumačiti na način da se primjenjuje na dvodimenzionalne i trodimenzionalne prikaze oblika proizvoda.

               6.

               Članak 3. stavak 1. točku (b) Direktive 2008/95/EZ treba tumačiti na način da kada znak ima opisna svojstva u smislu članka 3. stavka 1. točke (c), taj znak nužno nema razlikovni karakter iz članka 3. stavka 1. točke (b). U slučaju da tijelo koje je uputilo zahtjev zaključi da predmetni znak nema opisna svojstva, može ocijeniti njegov razlikovni karakter za potrebe iz članka 3. stavka 1. točke (b) s obzirom na proizvode i usluge obuhvaćene tim žigom te s obzirom na ono što se pretpostavlja da prosječan potrošač, koji je razmjerno dobro obaviješten, pozoran i oprezan, očekuje od predmetne kategorije proizvoda i usluga.


title: Predmet T-203/14: Presuda Općeg suda od 21. svibnja 2015. – Mo Industries protiv OHIM-a (Splendid) „Žig Zajednice — Prijava figurativnog žiga Zajednice Splendid — Apsolutni razlog za odbijanje — Nepostojanje razlikovnog karaktera — Članak 7. stavak 1. točka (b) i članak 7. stavak 2. Uredbe (EZ) br. 207/2009 — Jednako postupanje — Načelo dobre uprave”

text:
               6.7.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 221/13

         Presuda Općeg suda od 21. svibnja 2015. – Mo Industries protiv OHIM-a (Splendid)
   (Predmet T-203/14) (1)

   („Žig Zajednice - Prijava figurativnog žiga Zajednice Splendid - Apsolutni razlog za odbijanje - Nepostojanje razlikovnog karaktera - Članak 7. stavak 1. točka (b) i članak 7. stavak 2. Uredbe (EZ) br. 207/2009 - Jednako postupanje - Načelo dobre uprave”)
   (2015/C 221/18)
   Jezik postupka: engleski

      Stranke

      Tužitelj: Mo Industries LLC (Los Angeles, Kalifornija, Sjedinjene Američke Države) (zastupnik: P. González-Bueno Catalán de Ocón, odvjetnik)

      Tuženik: Ured za usklađivanje na unutarnjem tržištu (žigovi i dizajni) (zastupnik: V. Melgar, agent)

      Predmet

   Tužba podnesena protiv odluke prvog žalbenog vijeća OHIM-a od 7. siječnja 2014. (predmet R 1542/2013-1) koja se odnosi na prijavu za registraciju figurativnog žiga Splendid kao žiga Zajednice.

      Izreka

               1.

               Tužba se odbija.

               2.

               Nalaže se društvu Mo Industries LLC snošenje troškova.

      (1)  SL C 212, 7. 7. 2014.


title: Predmet T-756/15: Rješenje Općeg suda 19. siječnja 2017. – Tengelmann Warenhandelsgesellschaft protiv EUIPO-a – Fédération Internationale des Logis (T)

text:
               13.3.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 78/43

         Rješenje Općeg suda 19. siječnja 2017. – Tengelmann Warenhandelsgesellschaft protiv EUIPO-a – Fédération Internationale des Logis (T)
   (Predmet T-756/15) (1)

   (2017/C 078/60)
   Jezik postupka: engleski
   Predsjednik trećeg vijeća odredio je brisanje predmeta.

      (1)  SL C 59, 15. 2. 2016.


title: Predmet C-7/17 P: Žalba koju je 5. siječnja 2017. podnio ANKO A.E. Antiprosopeion, Emporiou kai Viomichanias protiv presude Općeg suda (treće vijeće) od 27. travnja 2016. u predmetu T-155/14, ANKO protiv Europske komisije

text:
               27.2.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 63/21

         Žalba koju je 5. siječnja 2017. podnio ANKO A.E. Antiprosopeion, Emporiou kai Viomichanias protiv presude Općeg suda (treće vijeće) od 27. travnja 2016. u predmetu T-155/14, ANKO protiv Europske komisije
   (Predmet C-7/17 P)
   (2017/C 063/29)
   Jezik postupka: grčki

      Stranke

      Žalitelj: ANKO A.E. Antiprosopeion, Emporiou kai Viomichanias (zastupnik: Stavroula Paliou, avvocato)

      Druga stranka u postupku: Europska komisija

      Zahtjevi

   Žalitelj od Suda zahtijeva da:

               —

               ukine presudu Općeg suda od 27. travnja 2016., predmet T-155/14 i vrati predmet Općem sudu radi donošenje meritorne odluke;

               —

               naloži Komisiji snošenje troškova.

      Žalbeni razlozi i glavni argumenti

   Žalitelj ističe da presuda Općeg suda od 27. travnja 2016., predmet T-155/14 sadrži pravne zaključke kojima se krše odredbe prava Unije te ih pobija ovom žalbom.
   Žalitelj smatra da pobijanu presudu valja ukinuti:

               i.

                  kao prvo, pozivajući se na primjenjive odredbe materijalnog prava, s obzirom na to da je zahvaćena pogreškama koje se tiču prava kao i postupovnim nepravilnostima koje se odnose na obrazloženje iste;

               ii.

                  kao drugo, s obzirom na to da je zahvaćena pogreškama koje se tiču prava koje se odnose na odredbe kojima se uređuje pitanje, glede tužbe u prvostupanjskom postupku, koje okolnosti valja dokazati kao i teret dokaza te, glede protutužbe, raspodjelu tereta dokaza.

         U tom kontekstu, ovo su žalbeni razlozi:

               I.

               U odnosu na pogrešku koja se tiče prava i postupovne nepravilnosti:

                           1)

                           Prvi žalbeni razlog: nepostojanje obrazloženja.

                           2)

                           Drugi žalbeni razlog: pogreška koja se tiče prava i proturječnost obrazloženja.

               II.

               U odnosi na pogrešku koja se tiče prava i odredbe kojima se uređuje koje okolnosti valja dokazati kao i teret dokaza:

                           3)

                           Treći žalbeni razlog: pogreška koja se tiče prava glede okolnosti koje valja dokazati i tereta dokaza u prvostupanjskom postupku.

                           4)

                           Četvrti žalbeni razlog: pogreška koja se tiče prava glede raspodjele tereta dokaza istaknute u Komisijinoj protutužbi.


title: Predmet T-326/13: Presuda Općeg suda od 12. srpnja 2016. – Komisija protiv Thales développement et coopération („Arbitražna klauzula — Četvrti i peti okvirni program u području istraživanja, tehnološkog razvoja i demonstracijskih aktivnosti — Ugovori o projektima koji se odnose na dizajn i razvoj gorivih ćelija koje direktno koriste metanol — Ništavost ugovorâ zbog prijevare — Povrat Unijinih financijskih doprinosa — Uredba (EZ, Euratom) br. 2988/95 — Zastara — Primjena francuskog i belgijskog prava — Prava obrane — Kamate”)

text:
               22.8.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 305/23

         Presuda Općeg suda od 12. srpnja 2016. – Komisija protiv Thales développement et coopération
   (Predmet T-326/13) (1)

   ((„Arbitražna klauzula - Četvrti i peti okvirni program u području istraživanja, tehnološkog razvoja i demonstracijskih aktivnosti - Ugovori o projektima koji se odnose na dizajn i razvoj gorivih ćelija koje direktno koriste metanol - Ništavost ugovorâ zbog prijevare - Povrat Unijinih financijskih doprinosa - Uredba (EZ, Euratom) br. 2988/95 - Zastara - Primjena francuskog i belgijskog prava - Prava obrane - Kamate”))
   (2016/C 305/31)
   Jezik postupka: francuski

      Stranke

      Tužitelj: Europska komisija (zastupnici: R. Lyal i B. Conte, agenti, uz asistenciju N. Coutrelisa, odvjetnika)

      Tuženik: Thales développement et coopération SAS (Vélizy-Villacoublay, Francuska) (zastupnici: N. Huc-Morel, P. Vanderveeren, L. Defalque, A. Guillerme i J. Fréal-Saison, odvjetnici)

      Predmet

   Zahtjev koji se temelji na članku 272. UFEU-a, kojim se od Općeg suda zahtijeva da tuženiku naloži povrat svih financijskih doprinosa koje je Komisija isplatila njegovu pravnom prethodniku, uvećanih za kamate, u okviru ugovora JOE3-CT-97-0063 koji ulazi u četvrti okvirni program za aktivnosti Europske zajednice u području istraživanja i tehnološkog razvoja i demonstracijskih aktivnosti (1994.-1998.) utvrđen Odlukom Europskog parlamenta i Vijeća br. 1110/94/EZ od 26. travnja 1994. (SL 1994., L 126, str. 1.) i u okviru ugovora ENK6-CT-2000-00315 koji ulazi u peti okvirni program Europske zajednice u području istraživanja, tehnološkog razvoja i demonstracijskih aktivnosti (1998.-2002.) utvrđen Odlukom Europskog parlamenta i Vijeća br. 182/1999/EZ od 22. prosinca 1998. (SL 1999., L 26, str. 1.).

      Izreka

               1.

               Društvu Thales développement et coopération SAS nalaže se Europskoj komisiji vratiti iznose isplaćene njegovu pravnom prethodniku pri izvršavanju ugovora JOE3-CT-97-0063 koji ulazi u četvrti okvirni program za aktivnosti Europske zajednice u području istraživanja i tehnološkog razvoja i demonstracijskih aktivnosti (1994.-1998.) utvrđen Odlukom Europskog parlamenta i Vijeća br. 1110/94/EZ od 26. travnja 1994., navedene u nastavku:

                           —

                           iznos od 162 195,79 eura uvećan za zakonske kamate propisane francuskim zakonom, koje teku od dana isplate tog iznosa do njegova potpuna povrata;

                           —

                           iznos od 179 201 eura uvećan za zakonske kamate propisane francuskim zakonom, koje teku od dana isplate tog iznosa do njegova potpuna povrata;

                           —

                           iznos od 167 612,49 eura uvećan za zakonske kamate propisane francuskim zakonom, koje teku od dana isplate tog iznosa do njegova potpuna povrata;

                           —

                           iznos od 136 892,29 eura uvećan za zakonske kamate propisane francuskim zakonom, koje teku od dana isplate tog iznosa do njegova potpuna povrata;

                           —

                           iznos od 54 434,09 eura uvećan za zakonske kamate propisane francuskim zakonom, koje teku od dana isplate tog iznosa do njegova potpuna povrata.

               2.

               Društvu Thales développement et coopération nalaže se Komisiji vratiti iznose isplaćene njegovu pravnom prethodniku pri izvršavanju ugovora ENK6-CT-2000-00315 koji ulazi u peti okvirni program Europske zajednice u području istraživanja, tehnološkog razvoja i demonstracijskih aktivnosti (1998.-2002.) utvrđen Odlukom Europskog parlamenta i Vijeća br. 182/1999/EZ od 22. prosinca 1998., navedene u nastavku:

                           —

                           iznos od 232 389,04 eura uvećan za zakonske kamate propisane belgijskim zakonom, koje teku od dana isplate tog iznosa do njegova potpuna povrata;

                           —

                           iznos od 218 734,67 eura uvećan za zakonske kamate propisane belgijskim zakonom, koje teku od dana isplate tog iznosa do njegova potpuna povrata;

                           —

                           iznos od 237 504,86 eura uvećan za zakonske kamate propisane belgijskim zakonom, koje teku od dana isplate tog iznosa do njegova potpuna povrata;

                           —

                           iznos od 124 192,86 eura uvećan za zakonske kamate propisane belgijskim zakonom, koje teku od dana isplate tog iznosa do njegova potpuna povrata.

               3.

               Komisija će snositi polovicu troškova društva Thales développement et coopération.

               4.

               Thales développement et coopération snosit će troškove Komisije i polovicu vlastitih troškova.

      (1)  SL C 298, 12. 10. 2013.


title: Predmet C-314/15: Presuda Suda (šesto vijeće) od 23. studenoga 2016. – Europska komisija protiv Francuske Republike (Povreda obveze države članice — Direktiva 91/271/EEZ — Pročišćavanje komunalnih otpadnih voda — Članak 4. stavci 1. i 3. — Sekundarno ili ekvivalentno pročišćavanje)

text:
               30.1.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 30/8

         Presuda Suda (šesto vijeće) od 23. studenoga 2016. – Europska komisija protiv Francuske Republike
   (Predmet C-314/15) (1)

   ((Povreda obveze države članice - Direktiva 91/271/EEZ - Pročišćavanje komunalnih otpadnih voda - Članak 4. stavci 1. i 3. - Sekundarno ili ekvivalentno pročišćavanje))
   (2017/C 030/07)
   Jezik postupka: francuski

      Stranke

      Tužitelj: Europska komisija (zastupnici: O. Beynet i E. Manhaeve, agenti)

      Tuženik: Francuska Republika (zastupnici: S. Ghiandoni, A. Daly i D. Colas)

      Izreka

               1.

               Propustivši osigurati sekundarno ili ekvivalentno pročišćavanje komunalnih otpadnih voda iz aglomeracija Goyave, Bastelica, Morne-à-l’Eau, Aiguilles-Château-Ville Vieille, Borgo-Nord, Isola, Plombières-les-Bains, Saint-Céré, Vincey, Etueffont kao i Volx i Villeneuve, bilo svih ispuštanja što se tiče aglomeracija koje imaju između 10 000 i 15 000 stanovnika, bilo za ispuštanja u slatke vode i estuarije što se tiče aglomeracija koje imaju između 2 000 i 10 000 stanovnika, Francuska je Republika povrijedila obveze koje ima na temelju odredaba članka 4. stavaka 1. i 3. Direktive Vijeća 91/271/EEZ od 21. svibnja 1991. o pročišćavanju komunalnih otpadnih voda, kako je izmijenjena Uredbom (CE) br. 1137/2008 Europskog parlamenta i Vijeća od 22. listopada 2008.

               2.

               U preostalom dijelu tužba se odbija.

               3.

               Francuskoj Republici se nalaže snošenje troškova.

      (1)  SL C 294, 7. 9. 2015.


title: Predmet T-777/16: Tužba podnesena 4. studenog 2016. – Isocell protiv EUIPO-a – iCell (iCell. Insulation Technology Made in Sweden)

text:
               16.1.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 14/46

         Tužba podnesena 4. studenog 2016. – Isocell protiv EUIPO-a – iCell (iCell. Insulation Technology Made in Sweden)
   (Predmet T-777/16)
   (2017/C 014/55)
   Jezik na kojem je tužba podnesena: njemački

      Stranke

      Tužitelj:Isocell GmbH (Neumarkt am Wallersee, Njemačka) (zastupnik: C. Thiele, odvjetnik)

      Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO)

      Druga stranka pred žalbenim vijećem: iCell AB (Älvdalen, Švedska)

      Podaci o postupku pred EUIPO-om

      Podnositelj prijave: druga stranka pred žalbenim vijećem

      Predmetni sporni žig: figurativni žig EU-a s verbalnim elementima „iCell. Insulation Technology Made in Sweden” – prijava za registraciju br. 12 882 023

      Postupak pred EUIPO-om: postupak povodom prigovora

      Pobijana odluka: odluka prvog žalbenog vijeća EUIPO-a od 28. srpnja 2016. predmetu R 181/2016-1

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelj od Općeg suda zahtjeva da,

               —

               izmijeni pobijanu odluku tako da u cijelosti prihvati prigovor i odbije prijavu žiga Unije br. 12882023;

               —

               naloži EUIPO-u snošenje troškova postupka.

      Tužbeni razlog

               —

               povreda čl. 8. st. 1. t. (b) Uredbe br. 207/2009.


title: Predmet T-527/14: Presuda Općeg suda od 13. srpnja 2017. – Rosenich protiv EUIPO-a („Unutarnje tržište — Odluka EUIPO-a o odbijanju zahtjeva za upis na popis ovlaštenih zastupnika — Uvjet o postojanju mjesta poslovanja u Uniji — Članak 93. stavak 2. točka (b) Uredbe (EZ) br. 207/2009 — Slobodno pružanje usluga — Članak 36. Sporazuma o EGP-u — Usklađeno tumačenje”)

text:
               28.8.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 283/30

         Presuda Općeg suda od 13. srpnja 2017. – Rosenich protiv EUIPO-a
   (Predmet T-527/14) (1)

   ((„Unutarnje tržište - Odluka EUIPO-a o odbijanju zahtjeva za upis na popis ovlaštenih zastupnika - Uvjet o postojanju mjesta poslovanja u Uniji - Članak 93. stavak 2. točka (b) Uredbe (EZ) br. 207/2009 - Slobodno pružanje usluga - Članak 36. Sporazuma o EGP-u - Usklađeno tumačenje”))
   (2017/C 283/43)
   Jezik postupka: njemački

      Stranke

      Tužitelj: Paul Rosenich (Triesenberg, Lihtenštajn) (zastupnici: A. von Mühlendahl i C. Eckhartt, avocats)

      Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (zastupnici: G. Schneider, a zatim D. Walicka, agenti)

      Predmet

   Tužba podnesena protiv odluke četvrtog žalbenog vijeća EUIPO-a od 29. travnja 2014. (predmet R 2063/2012-4) u vezi s odbijanjem EUIPO-a da upiše tužitelja na popis ovlaštenih zastupnika iz članka 93. Uredbe Vijeća (EZ) br. 207/2009 od 26. veljače 2009. o žigu Europske unije (SL 2009., L 78, str. 1.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 17., svezak 1., str. 226.).

      Izreka

               1.

               Poništava se odluka četvrtog žalbenog vijeća Ureda Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO) od 29. travnja 2014. (predmet R 2063/2012-4).

               2.

               Poništava se odluka direktora Glavnog odjela „Podrška osnovnoj djelatnosti” EUIPO-a od 7. rujna 2012.

               3.

               EUIPO-u se nalaže snošenje troškova.

      (1)  SL C 462, 22. 12. 2014.


               10.10.2013

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 294/8

         Postupak koji je pokrenulo Nadzorno tijelo EFTA-e protiv Islanda 9. srpnja 2013.
   (Predmet E-15/13)
   2013/C 294/08
   Nadzorno tijelo EFTA-e, koje zastupaju Markus Schneider i Catherine Howdle, zastupnici Nadzornog tijela EFTA-e, 35 Rue Belliard, 1040 Bruxelles, Belgium, pokrenulo je 9. srpnja 2013. postupak protiv Islanda pred Sudom EFTA-e.
   Nadzorno tijelo EFTA-e od Suda EFTA-e zahtijeva:

               1.

               da ustvrdi da i. nedonošenjem mjera potrebnih za provedbu akta iz točke 7.d Priloga XIX. Sporazumu o Europskom gospodarskom prostoru (Direktiva 2009/22/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 23. travnja 2009. o sudskim nalozima za zaštitu interesa potrošača), prilagođenog Sporazumu njegovim Protokolom 1., ili ii. neobavješćivanjem Nadzornog tijela o tim mjerama u predviđenom roku Island nije ispunio svoje obveze iz tog akta i članka 7. Sporazuma;

               2.

               da se Islandu naloži da snosi troškove tog postupka.

         Pravna pozadina, činjenična osnova te navedeni razlozi:

               —

               u ovoj tužbi Nadzorno tijelo EFTA-e navodi da se do 5. studenoga 2012. Island nije uskladio s obrazloženim mišljenjem Nadzornog tijela EFTA-e od 5. rujna 2012. o propustu Islanda da u svoj nacionalni pravni poredak provede Direktivu 2009/22/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 23. travnja 2009. o sudskim nalozima za zaštitu interesa potrošača (Akt) u skladu s člankom 7.d Priloga XIX. Sporazumu o Europskom gospodarskom prostoru prilagođenog Sporazumu njegovim Protokolom 1.,

               —

               Nadzorno tijelo EFTA-e tvrdi da ne raspolaže informacijama koje bi ukazale da se Akt u cijelosti provodi.


title: Predmet C-162/16: Rješenje Suda (šesto vijeće) od 10. studenoga 2016. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Tribunale Amministrativo regionale per il Molise – Italija) – Spinosa Costruzioni Generali SpA, Melfi Srl protiv Comune di Monteroduni (Zahtjev za prethodnu odluku — Članak 99. Poslovnika Suda — Javna nabava — Direktiva2004/18/EZ — Direktiva 2014/24/EU — Sudjelovanje u postupku javne nabave — Ponuditelj koji je u ponudi propustio navesti troškove poduzetnika u vezi zaštite na radu — Obveza takvog navođenja proizašla iz sudske prakse — Isključenje iz postupka javne nabave bez mogućnosti ispravljanja tog propusta)

text:
               27.2.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 63/10

         Rješenje Suda (šesto vijeće) od 10. studenoga 2016. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Tribunale Amministrativo regionale per il Molise – Italija) – Spinosa Costruzioni Generali SpA, Melfi Srl protiv Comune di Monteroduni
   (Predmet C-162/16) (1)

   ((Zahtjev za prethodnu odluku - Članak 99. Poslovnika Suda - Javna nabava - Direktiva2004/18/EZ - Direktiva 2014/24/EU - Sudjelovanje u postupku javne nabave - Ponuditelj koji je u ponudi propustio navesti troškove poduzetnika u vezi zaštite na radu - Obveza takvog navođenja proizašla iz sudske prakse - Isključenje iz postupka javne nabave bez mogućnosti ispravljanja tog propusta))
   (2017/C 063/15)
   Jezik postupka: talijanski

      Sud koji je uputio zahtjev

   Tribunale Amministrativo regionale per il Molise

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelj: Spinosa Costruzioni Generali SpA, Melfi Srl

      Tuženik: Comune di Monteroduni

      Uz sudjelovanje: I.c.i Impresa Costruzioni Industriali Srl e.a., Alba Costruzioni ScpA, Ottoerre Group Srl

      Izreka

   Načelo jednakog postupanja i obvezu transparentnosti, kako su uspostavljeni Direktivom 2004/18/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 31. ožujka 2004. o usklađivanju postupaka za sklapanje ugovora o javnim radovima, ugovora o javnoj nabavi robe te ugovora o javnim uslugama, treba tumačiti na način da im se protivi isključenje ponuditelja iz provedbe postupka javne nabave zbog nepoštovanja obveze, da u ponudi odvojeno navede troškove poduzetnika u vezi zaštite na radu – čije se nepoštovanje sankcionira isključenjem iz postupka – koja ne proizlazi izričito iz dokumenata o javnoj nabavi ili nacionalnog propisa, nego iz tumačenja tog propisa i popunjavanja praznina koje sadržavaju ti dokumenti od strane nacionalnog suda koji odlučuje u zadnjem stupnju. Načelo jednakog postupanja i načelo proporcionalnosti također treba tumačiti na način da im se ne protivi to da se takvom ponuditelju omogući da popravi situaciju i ispuni navedenu obvezu u roku koji je odredio javni naručitelj.

      (1)  SL C 200, 6. 6. 2016.


title: Predmet C-329/16: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 13. lipnja 2016. uputio Conseil d'État (Francuska) – Syndicat national de l'industrie des technologies médicales (SNITEM), Philips France protiv Premier ministre, Ministre des Affaires sociales et de la Santé

text:
               16.8.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 296/22

         Zahtjev za prethodnu odluku koji je 13. lipnja 2016. uputio Conseil d'État (Francuska) – Syndicat national de l'industrie des technologies médicales (SNITEM), Philips France protiv Premier ministre, Ministre des Affaires sociales et de la Santé
   (Predmet C-329/16)
   (2016/C 296/30)
   Jezik postupka: francuski

      Sud koji je uputio zahtjev

   Conseil d'État

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelji: Syndicat national de l'industrie des technologies médicales (SNITEM), Philips France

      Tuženici: Premier ministre, Ministre des Affaires sociales et de la Santé

      Prethodno pitanje

   Treba li Direktivu 93/42/EEZ od 14. lipnja 1993. (1) tumačiti na način da softver kojim se želi predložiti, osobama koje propisuju lijekove u gradu, u zdravstvenim ili medicinsko-socijalnim ustanovama, pomoć u propisivanju lijekova kako bi se poboljšala sigurnost propisivanja, olakšao posao osobe koja propisuje lijekove, poticala usklađenost recepata sa zahtjevima nacionalnih propisa i smanjio trošak liječenja uz jednaku kvalitetu, predstavlja medicinski proizvod u smislu te direktive, ako taj softver ima barem jednu funkciju koja omogućava iskorištavanje podataka pacijenta kako bi pomogao njegovom liječniku da propiše lijek, osobito otkrivajući kontraindikacije, interakcije s drugim lijekovima i prekomjerne doze, iako sam po sebi ne djeluje u ili na ljudskom tijelu?

      (1)  Direktiva Vijeća 93/42/EEZ od 14. lipnja 1993. o medicinskim proizvodima (SL L 169, str. 1) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 13., svezak 53, str. 5.).


title: Predmet C-560/12 P: Presuda Suda (drugo vijeće) od 7. studenog 2013. — Wam Industriale SpA protiv Europske komisije (Žalba — Državne potpore — Proboj poduzeća u određene treće države — Zajmovi sa sniženom stopom — Odluka kojom se potpore proglašavaju djelomično nespojivima sa zajedničkim tržištem i kojom se nalaže njihov povrat — Odluka donesena nakon što je Opći sud poništio početnu odluku koja se odnosi na isti postupak — Ovrha presude Općeg suda)

text:
               11.1.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 9/15

         Presuda Suda (drugo vijeće) od 7. studenog 2013. — Wam Industriale SpA protiv Europske komisije
   (Predmet C-560/12 P) (1)

   (Žalba - Državne potpore - Proboj poduzeća u određene treće države - Zajmovi sa sniženom stopom - Odluka kojom se potpore proglašavaju djelomično nespojivima sa zajedničkim tržištem i kojom se nalaže njihov povrat - Odluka donesena nakon što je Opći sud poništio početnu odluku koja se odnosi na isti postupak - Ovrha presude Općeg suda)
   2014/C 9/23
   Jezik postupka: talijanski

      Stranke

      Žalitelj: Wam Industriale SpA (zastupnici: E. Giliani i R. Bertoni, avvocati)

      Druga stranka u postupku: Europska komisija (zastupnici: V. Di Bucci i D. Grespan, agenti)

      Predmet

   Žalba protiv presude Općeg suda (peto vijeće) od 27. rujna 2012., Wam Industriale/Komisija (T-303/10), kojom je Opći sud odbio zahtjev za poništenje Odluke Komisije 2011/134/EU od 24. ožujka 2010. o državnoj potpori koju Italija dodjeljuje u korist Wam SpA (SL 2011, L 57, str. 29.) — Obveza obrazlaganja — Pravo na obranu — Načelo proporcionalnosti — Načelo dobrog postupanja — Razumni rok

      Izreka

               1.

               Žalba se odbija.

               2.

               Wam Industriale SpA nalaže se snošenje troškova.

      (1)  SL C 63, 2.3.2013.


title: Predmet T-53/15: Tužba podnesena 28. siječnja 2015. – credentis protiv OHIM-a – Aldi Karlslunde (Curodont)

text:
               30.3.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 107/33

      Tužba podnesena 28. siječnja 2015. – credentis protiv OHIM-a – Aldi Karlslunde (Curodont)
      (Predmet T-53/15)
      (2015/C 107/43)
      Jezik na kojem je tužba podnesena: engleski

         Stranke

         Tužitelj: credentis AG (Windisch, Švicarska) (zastupnik: D. Breuer, odvjetnik)

         Tuženik: Ured za usklađivanje na unutarnjem tržištu (žigovi i dizajni) (OHIM)

         Druga stranka pred žalbenim vijećem: Aldi Karlslunde K/S (Karlslunde, Danska)

         Podaci o postupku pred OHIM-om

         Podnositelj prijave: tužitelj

         Sporni žig u pitanju: verbalni žig Zajednice „Curodont”– prijava za registraciju br. 10 332 807

         Postupak pred OHIM-om: postupak povodom prigovora

         Pobijana odluka: odluka prvog žalbenog vijeća OHIM-a od 13. studenoga 2014. u predmetu R 353/2014-1

         Tužbeni zahtjev

      Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

                  —

                  poništi pobijanu odluku;

                  —

                  naloži OHIM-u i Aldi Karlslunde snošenje troškova.

         Tužbeni razlog

                  —

                  povreda članka 8. stavka 1. točke (b) Uredbe br. 207/2009.


title: Predmet C-391/17: Tužba podnesena 30. lipnja 2017. – Europska komisija protiv Ujedinjene Kraljevine Velike Britanije i Sjeverne Irske

text:
               25.9.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 318/7

         Tužba podnesena 30. lipnja 2017. – Europska komisija protiv Ujedinjene Kraljevine Velike Britanije i Sjeverne Irske
   (Predmet C-391/17)
   (2017/C 318/12)
   Jezik postupka: engleski

      Stranke

      Tužitelj: Europska komisija (zastupnici: L. Flynn, A. Caeiros, agenti)

      Tuženik: Ujedinjena Kraljevina Velike Britanije i Sjeverne Irske

      Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

               —

               utvrdi da je Ujedinjena Kraljevina Velike Britanije i Sjeverne Irske, time što nije nadoknadila gubitak iznosa vlastitih sredstava koje je trebalo utvrditi i staviti na raspolaganje proračunu Unije sukladno člancima 2., 6., 10., 11. i 17. Uredbe 1552/1989 (1) (članci 2., 6., 10., 12. i 13. Uredbe 609/2014) (2), ako potvrde o izvozu nisu bile izdane protivno članku 101. stavku 2. Odluke 91/482/EEZ (3) za uvoz aluminija iz Angvile u razdoblju 1999.-2000., povrijedila obveze koje ima na temelju članka 5. (naknadno članak 10.) Ugovora o osnivanju Europske zajednice (sada članak 4. stavak 3. Ugovora o Europskoj uniji), i

               —

               naloži Ujedinjenoj Kraljevini Velike Britanije i Sjeverne Irske snošenje troškova.

      Tužbeni razlozi i glavni argumenti

               1.

               Između ožujka 1999. i lipnja 2000. aluminij, čije je podrijetlo iz trećih zemalja i prvotno je bio uvezen u Angvilu, uvezen je u Italiju, nakon što je ponovno izvezen iz Angvile. Angvilska tijela odobrila su naknadu za izvoznu otpremnicu u visini od 25 USD po metričkoj toni (potpora za prijevoz) za robu koja je u tranzitu preko Angvile. „Potpora za prijevoz” koju je Angvila odobrila za robu u tranzitu čija visina odgovara iznosu povrata carine, u slučaju ponovnog izvoza iz Angvile i uvoza u EU dovela bi do ništetnosti izuzeća od plaćanja carine. Angvilska tijela pogrešno su primijenila članak 101. stavak 2. Odluke 91/482/EEZ jer su izdali potvrde o izvozu iako uvjeti za to nisu bili ispunjeni. Italija nije bila u mogućnosti naplatiti carinu u skladu s člankom 24. UEZ-a (sada članak 29. UFEU-a) uslijed povrede članka 101. stavka 2. Odluke 91/482/EEZ jer je Angvila pogrešno izdala potvrde o prijevozu.

               2.

               Ujedinjena Kraljevina je financijski odgovorna za gubitke vlastitih proračunskih sredstava jer su potvrde o izvozu izdane protivno članku 101. stavku 2. Odluke 91/482/EEZ. Tijela Ujedinjene Kraljevine nisu poduzele sve prikladne mjere kako bi zaštitile financijske interese Unije i osigurale to da upravna tijela Angvile pravilno primjene Odluku 91/482/EEZ. Svaka država članica mora osigurati da njezina prekomorska područja pravilno primjenjuju svaki pravni akt koji se na njih primjenjuje, poput Odluke 91/482/EEZ, u cilju učinkovite zaštite financijskih interesa EU-a.

               3.

               Ako radnje ili propusti tijela bilo koje države članice dovedu do gubitka vlastitih sredstava, Uniji se mora doznačiti iznos koji odgovara visini izgubljenih vlastitih proračunskih sredstava. Stoga bi Ujedinjena Kraljevina proračunu Unije trebala nadoknaditi ukupan iznos izgubljenih vlastitih proračunskih sredstava i platiti zatezne kamate sukladno članku 11. Uredbe br. 1150/2000. (4)

      (1)  Uredba Vijeća (EEZ, Euratom) br. 1552/89 od 29. svibnja 1989. o provedbi Odluke br. 88/376/EEZ, Euratom o sustavu vlastitih sredstava Zajednica (SL L 155, str. 1.)

      (2)  Uredba Vijeća (EU, Euratom) br. 609/2014 od 26. svibnja 2014. o metodama i postupku za stavljanje na raspolaganje tradicionalnih vlastitih sredstava i vlastitih sredstava koja se temelje na PDV-u i BND-u te o mjerama za zadovoljavanje potreba za gotovinom (preinačeno) (SL L168, str. 39.)

      (3)  Odluka Vijeća 91/482/EEZ od 25. srpnja 1991. o pridruživanju prekomorskih zemalja i područja Europskoj ekonomskoj zajednici (SL L 263, str.1.)

      (4)  Uredba Vijeća (EZ, Euratom) br. 1150/2000 od 22. svibnja 2000. o provedbi Odluke br. 94/728/EZ, Euratom o sustavu vlastitih sredstava Zajednica (SL L 130, str. 1.) .) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 1., svezak 1., str. 12.)


title: Predmet C-650/13: Presuda Suda (veliko vijeće) od 6. listopada 2015. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Tribunal d'instance de Bordeaux – Francuska) – Thierry Delvigne protiv Commune de Lesparre Médoc, Préfet de la Gironde (Zahtjev za prethodnu odluku — Povelja Europske unije o temeljnim pravima — Članci 39. i 49. — Europski parlament — Izbori — Pravo na glasovanje — Građanstvo Europske unije — Retroaktivnost blažeg kaznenog zakona — Nacionalno zakonodavstvo kojim se predviđa oduzimanje prava na glasovanje u slučaju pravomoćne kaznene osude izrečene prije 1. ožujka 1994.)

text:
               23.11.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 389/3

         Presuda Suda (veliko vijeće) od 6. listopada 2015. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Tribunal d'instance de Bordeaux – Francuska) – Thierry Delvigne protiv Commune de Lesparre Médoc, Préfet de la Gironde
   (Predmet C-650/13) (1)

   ((Zahtjev za prethodnu odluku - Povelja Europske unije o temeljnim pravima - Članci 39. i 49. - Europski parlament - Izbori - Pravo na glasovanje - Građanstvo Europske unije - Retroaktivnost blažeg kaznenog zakona - Nacionalno zakonodavstvo kojim se predviđa oduzimanje prava na glasovanje u slučaju pravomoćne kaznene osude izrečene prije 1. ožujka 1994.))
   (2015/C 389/03)
   Jezik postupka: francuski

      Sud koji je uputio zahtjev

   Tribunal d'instance de Bordeaux

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelj: Thierry Delvigne

      Tuženici: Commune de Lesparre Médoc, Préfet de la Gironde

      Izreka

   Članak 39. stavak 2. i članak 49. stavak 1. posljednju rečenicu Povelje Europske unije o temeljnim pravima treba tumačiti na način da se ne protive tomu da nacionalno zakonodavstvo, poput onoga o kojem je riječ u glavnom postupku, po samom zakonu isključuje iz kategorije nositelja prava na glasovanje na izborima za Europski parlament osobe kojima je, poput tužitelja u glavnom postupku, izrečena kaznena osuda za teško kazneno djelo koja je postala pravomoćna prije 1. ožujka 1994.

      (1)  SL C 129, 28. 4. 2014.


title: Predmet T-637/13: Tužba podnesena 27. studenoga 2013. — Bimbo protiv OHIM-a — Cafe' do Brasil (Caffè KIMBO)

text:
               22.2.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 52/37

         Tužba podnesena 27. studenoga 2013. — Bimbo protiv OHIM-a — Cafe' do Brasil (Caffè KIMBO)
   (Predmet T-637/13)
   2014/C 52/72
   Jezik na kojem je tužba podnesena: engleski

      Stranke

      Tužitelj: Bimbo, SA (Barcelona,Španjolska) (zastupnik: N. Fernández Fernández-Pacheco, lawyer)

      Tuženik: Ured za usklađivanje na unutarnjem tržištu (žigovi i dizajni)

      Druge stranke pred žalbenim vijećem: Cafe' do Brasil SpA (Melito di Napoli, Italija)

      Tužbeni zahtjevi

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

               —

               djelomično poništi odluku Četvrtog žalbenog vijeća Ureda za usklađivanje na unutarnjem tržištu (žigovi i dizajni) od 25. rujna 2013. donesenu u predmetu R 1434/2012-4;

               —

               naloži drugoj stranci, ukoliko se uključi u postupak, snošenje troška postupka.

      Tužbeni navodi i glavni argumenti

      Podnositelj prijave žiga Zajednice: druga stranka postupka pred Žalbenim vijećem

      Predmetni žig Zajednice: figurativni žig koja sadrži verbalne elemente „Caffè KIMBO” u crnoj, crvenoj, zlatnoj, bijeloj, svjetlo nebesko plavoj, tamno nebesko plavoj, žutoj i svjetlo zelenoj boji za proizvode u razredima 30, 32 i 43 — prijava žiga Zajednice br. 4 273 884

      Nositelj žiga ili znaka navedenog u postupku prigovora: tužitelj

      Navedeni žig ili znak: španjolska registracija žiga br. 291 655 za verbalni žig „BIMBO” za proizvode u razredu 30 i ranije poznat španjolski i portugalski verbalni žig „BIMBO”
   Odluka odjela za prigovore: prigovor se djelomično usvaja

      Odluka žalbenog vijeća: žalba se odbija

      Tužbeni navodi: povreda članka 8. stavaka 1. 2. i 5. Uredbe o žigu Zajednice


title: Predmet C-104/16 P: Presuda Suda (veliko vijeće) od 21. prosinca 2016. – Vijeće Europske unije protiv Front populaire pour la libération de la saguia-el-hamra et du rio de oro (Front Polisario), Europske komisije (Žalba — Vanjski odnosi — Sporazum između Europske unije i Kraljevine Maroka o mjerama liberalizacije u području poljoprivrede i ribarstva — Odluka kojom se odobrava sklapanje međunarodnog sporazuma — Tužba za poništenje — Dopuštenost — Aktivna procesna legitimacija — Teritorijalna primjena sporazuma — Tumačenje sporazuma — Načelo samoodređenja — Načelo relativnog učinka ugovora)

text:
               20.2.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 53/19

         Presuda Suda (veliko vijeće) od 21. prosinca 2016. – Vijeće Europske unije protiv Front populaire pour la libération de la saguia-el-hamra et du rio de oro (Front Polisario), Europske komisije
   (Predmet C-104/16 P) (1)

   ((Žalba - Vanjski odnosi - Sporazum između Europske unije i Kraljevine Maroka o mjerama liberalizacije u području poljoprivrede i ribarstva - Odluka kojom se odobrava sklapanje međunarodnog sporazuma - Tužba za poništenje - Dopuštenost - Aktivna procesna legitimacija - Teritorijalna primjena sporazuma - Tumačenje sporazuma - Načelo samoodređenja - Načelo relativnog učinka ugovora))
   (2017/C 053/23)
   Jezik postupka: francuski

      Stranke

      Žalitelj: Vijeće Europske unije (zastupnici: H. Legal, A. de Elera-San Miguel Hurtado i A. Westerhof Löfflerová, agenti)

      Druge stranke u postupku: Front populaire pour la libération de la saguia-el-hamra et du rio de oro (Front Polisario) (zastupnici: G. Devers, odvjetnik), Europska komisija (zastupnici: F. Castillo de la Torre, E. Paasivirta i B. Eggers, agenti)

      Intervenijenti u potporu tužitelju: Kraljevina Belgija (zastupnici: C. Pochet i M. J.-C. Halleux, agenti), Savezna Republika Njemačka (zastupnik: T. Henze, agent), Kraljevina Španjolska (zastupnici: M. Sampol Pucurull i S. Centeno Huerta, agenti), Francuska Republika (zastupnici: F. Alabrune, G. de Bergues, D. Colas, F. Fize i B. Fodda, agenti), Portugalska Republika (zastupnici: L. Inez Fernandes i M. Figueiredo, agenti), Confédération marocaine de l’agriculture et du développement rural (Comader) (zastupnici: J.-F. Bellis, M. Struys, A. Bailleux, L. Eskenazi i R. Hicheri, odvjetnici)

      Izreka

               1.

               Ukida se presuda Općeg suda Europske unije od 10. prosinca 2015., Front Polisario/Vijeće (T-512/12, EU:T:2015:953).

               2.

               Tužba Fronta populaire pour la libération de la saguia-el-hamra et du rio de oro (Front Polisario) odbacuje se kao nedopuštena.

               3.

               Front populaire pour la libération de la saguia-el-hamra et du rio de oro (Front Polisario) snosit će vlastite troškove kao i troškove Vijeća Europske unije.

               4.

               Kraljevina Belgija, Savezna Republika Njemačka, Kraljevina Španjolska, Francuska Republika, Portugalska Republika, Europska komisija i Confédération marocaine de l’agriculture et du développement rural (Comader) snosit će vlastite troškove.

      (1)  SL C 111, 29. 3. 2016.


title: Predmet T-145/14: Tužba podnesena 3. ožujka 2014. – adidas protiv OHIM-a – Shoe Branding Europe protiv OHIM-a (Amblem s dvije usporedne trake)

text:
               28.4.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 129/35

         Tužba podnesena 3. ožujka 2014. – adidas protiv OHIM-a – Shoe Branding Europe protiv OHIM-a (Amblem s dvije usporedne trake)
   (Predmet T-145/14)
   2014/C 129/42
   Jezik na kojem je tužba podnesena: engleski

      Stranke

      Tužitelj: adidas (Herzogenaurach, Njemačka) (zastupnik: V. von Bomhard i J. Fuhrmann, odvjetnici)

      Tuženik: Ured za usklađivanje na unutarnjem tržištu (žigovi i dizajni)

      Druga stranka u postupku pred žalbenim vijećem: Shoe Branding Europe BVBA (Oudenaarde, Belgija)

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

               —

               poništi odluku Drugog žalbenog vijeća Ureda za usklađivanje na unutarnjem tržištu (žigovi i dizajni) od 28. studenoga 2013. u predmetu R 1208/2012-2,

               —

               naloži tuženiku snošenje troškova postupka.

      Tužbeni razlozi i glavni argumenti

      Podnositelj prijave žiga Zajednice: druga stranka u postupku pred Žalbenim vijećem

      Predmetni žig Zajednice: žig (‘druga vrsta žiga’) za obuću u razredu 25 – Prijava za registraciju žiga Zajednice br. 8 398 141

      Nositelj žiga ili znaka navedenog u postupku povodom prigovora: tužitelj

      Navedeni žig ili znak: registracije žiga Zajednice br. 3 517 646, 3 517 612, 3 517 588, 3 517 661, 4 269 072, 6 081 889; njemačke registracije žiga br. 944 624, 944 623, 399 50 559, 897 134; međunarodna registracija žiga br. 391 692 za proizvode u razredima 18, 25 i 28; i neregistrirani žig/znak koji se rabi u trgovačkom prometu u Njemačkoj

      Odluka Odjela za prigovore: prigovor se odbija

      Odluka žalbenog vijeća: žalba se odbija

      Tužbeni razlozi: povreda članaka 8. stavka 1. točke (b) i članka 8. stavka 4. Uredbe o žigu Zajednice.


title: Predmet C-600/16 P: Žalba koju je 24. studenoga 2016. podnio National Iranian Tanker Company protiv presude Općeg suda (sedmo vijeće) od 14. rujna 2016. u predmetu T-207/15, National Iranian Tanker Company protiv Vijeća Europske unije

text:
               30.1.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 30/28

         Žalba koju je 24. studenoga 2016. podnio National Iranian Tanker Company protiv presude Općeg suda (sedmo vijeće) od 14. rujna 2016. u predmetu T-207/15, National Iranian Tanker Company protiv Vijeća Europske unije
   (Predmet C-600/16 P)
   (2017/C 030/33)
   Jezik postupka: engleski

      Stranke

      Žalitelj: National Iranian Tanker Company (zastupnici: T. de la Mare QC, M. Lester QC, J. Pobjoy, Barristers, R. Chandrasekera, S. Ashley, C. Murphy, Solicitors)

      Druga stranka u postupku: Vijeće Europske unije

      Zahtjev

   Žalitelj od Suda zahtijeva da:

               —

               ukine presudu Općeg suda od 14. rujna 2016. u predmetu T-207/15, National Iranian Tanker Company/Vijeće Europske unije;

               —

               donese odluku u predmetu pred Općim sudom, a osobito da:

                           —

                           poništi Odluku Vijeća (ZVSP) 2015/236 od 12. veljače 2015. (1) i Provedbenu uredbu Vijeća (EU) 2015/230 od 12. veljače 2015. (2), u dijelu u kojem se svaka od njih odnosi na žalitelja;

                           —

                           podredno, zbog nezakonitosti proglasi neprimjenjivima, kao prvo, članak 20. stavak 1. točku (c) Odluke Vijeća 2010/413/ZVSP od 26. srpnja 2010 (3) (kako je izmijenjena) i, kao drugo, članak 23. stavak 2. točku (d) Uredbe Vijeća (EU) br. 267/2012 od 23. ožujka 2012. (4) (kako je izmijenjena), u dijelu u kojem se odnose na žalitelja; i

               —

               naloži drugoj stranci u postupku snošenje troškova žalbenog postupka i postupka pred Općim sudom.

      Žalbeni razlozi i glavni argumenti

   U potporu žalbi, žalitelj ističe četiri žalbena razloga.

               1.

               Prvi žalbeni razlog, koji se temelji na tome da je Opći sud pogriješio kada je utvrdio da Odluka Vijeća (ZVSP) 2015/236 od 12. veljače 2015. i Provedbena uredba Vijeća (EU) 2015/230 od 12. veljače 2015. nisu povrijedile načela res judicata, pravne sigurnosti, legitimnih očekivanja i pravomoćnosti ni pravo na djelotvoran pravni lijek prema članku 47. Povelje EU.

               2.

               Drugi žalbeni razlog, koji se temelji na tome da je Opći sud pogriješio kada je utvrdio da su kriteriji za određivanje mjere ispunjeni u pogledu žalitelja.

               3.

               Treći žalbeni razlog, koji se temelji na tome da je Opći sud pogriješio kada je utvrdio da je ograničavanje tužiteljevih temeljnih prava bilo proporcionalno.

               4.

               Četvrti žalbeni razlog, koji se temelji na tome da je Opći sud pogriješio kada je odbio žaliteljev podredni argument da bi široko tumačenje kriterija određenosti učinilo taj kriterij neproporcionalnim.

      (1)  Odluka Vijeća (ZVSP) 2015/236 od 12. veljače 2015. o izmjeni Odluke 2010/413/ZVSP o mjerama ograničavanja protiv Irana (SL 2015., L 39, str. 18.)

      (2)  Provedbena uredba Vijeća (EU) 2015/230 od 12. veljače 2015. o provedbi Uredbe (EU) br. 267/2012 o mjerama ograničavanja protiv Irana (SL 2015., L 39, str. 3.)

      (3)  2010/413/ZVSP: Odluka Vijeća od 26. srpnja 2010. o mjerama ograničavanja protiv Irana i stavljanju izvan snage Zajedničkog stajališta 2007/140/ZVSP (SL 2010., L 195, str. 39.)

      (4)  Uredba Vijeća (EU) br. 267/2012 od 23. ožujka 2012. o mjerama ograničavanja protiv Irana i stavljanju izvan snage Uredbe (EU) br. 961/2010 (SL 2012., L 88, str. 1.)


title: Predmet T-404/13: Presuda Općeg suda od 14. srpnja 2014. – NIIT Insurance Technologies protiv OHIM-a (SUBSCRIBE) ( „Žig Zajednice — Prijava verbalnog žiga Zajednice SUBSCRIBE — Relativni razlog za odbijanje — Nedostatak razlikovnog karaktera — Članak 7. stavak 1. točka (b) Uredbe (EZ) br. 207/2009 — Jednako postupanje — Članak 56. UFEU-a” )

text:
               1.9.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 292/44

         Presuda Općeg suda od 14. srpnja 2014. – NIIT Insurance Technologies protiv OHIM-a (SUBSCRIBE)
   (Predmet T-404/13) (1)

   ((„Žig Zajednice - Prijava verbalnog žiga Zajednice SUBSCRIBE - Relativni razlog za odbijanje - Nedostatak razlikovnog karaktera - Članak 7. stavak 1. točka (b) Uredbe (EZ) br. 207/2009 - Jednako postupanje - Članak 56. UFEU-a”))
   2014/C 292/54
   Jezik postupka: njemački

      Stranke

      Tužitelj: NIIT Insurance Technologies Ltd (London, Ujedinjena Kraljevina) (zastupnik: M. Wirtz, odvjetnik)

      Tuženik: Ured za usklađivanje na unutarnjem tržištu (žigovi i dizajni) (zastupnik: A. Schifko, agent)

      Predmet

   Tužba podnesena protiv odluke petog žalbenog vijeća OHIM-a od 4. lipnja 2013. (predmet R 1308/2012-5), u svezi s prijavom za registraciju verbalnog znaka SUBSCRIBE kao žiga Zajednice.

      Izreka

               1.

               Tužba se odbija.

               2.

               Nalaže se NIIT Insurance Technologies Ltd snošenje troškova.

      (1)  SL C 274, 21.9.2013.


title: Predmet T-648/13: Tužba podnesena 3. prosinca 2013. — IOIP Holdings protiv OHIM-a (GLISTEN)

text:
               1.3.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 61/10

         Tužba podnesena 3. prosinca 2013. — IOIP Holdings protiv OHIM-a (GLISTEN)
   (Predmet T-648/13)
   2014/C 61/16
   Jezik postupka na kojem je tužba podnesena: engleski

      Stranke

      Tužitelj: IOIP Holdings LLC (Fort Wayne, Sjedinjene Američke Države) (zastupnici: H. Dhondt i S. Kinart, odvjetnici)

      Tuženik: Ured za usklađivanje na unutarnjem tržištu (žigovi i dizajni)

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

               —

               poništi odluku drugog žalbenog vijeća Ureda za usklađivanje na unutarnjem tržištu (žigovi i dizajni) od 11. rujna 2013. u predmetu R 1028/2013-2;

               —

               naloži Uredu registraciju predmetnog žiga Zajednice;

               —

               naloži tuženiku snošenje troškova postupka.

      Tužbeni razlozi i glavni argumenti

      Predmetni žig Zajednice: verbalni žig „GLISTEN” za proizvode iz razreda 3 — prijava žiga Zajednice br. 11 305 273

      Odluka ispitivača: prijava se odbija

      Odluka žalbenog vijeća: žalba se odbija

      Tužbeni zahtjevi: povreda članka 7. stavka 1. točki (b) i (c) Uredbe (EZ) br. 207/2009.


title: Predmet T-769/15: Presuda Općeg suda od 24. studenoga 2016. – SeNaPro protiv EUIPO-a – Paltentaler Splitt & Marmorwerke (Dolokorn) („Žig Europske unije — Postupak povodom prigovora — Prijava verbalnog žiga Europske unije Dolokorn — Raniji verbalni žig Europske unije DOLOPUR — Relativni razlog za odbijanje — Vjerojatnost dovođenja u zabludu — Članak 8. stavak 1. točka (b) Uredbe (EZ) br. 207/2009”)

text:
               16.1.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 14/32

         Presuda Općeg suda od 24. studenoga 2016. – SeNaPro protiv EUIPO-a – Paltentaler Splitt & Marmorwerke (Dolokorn)
   (Predmet T-769/15) (1)

   ((„Žig Europske unije - Postupak povodom prigovora - Prijava verbalnog žiga Europske unije Dolokorn - Raniji verbalni žig Europske unije DOLOPUR - Relativni razlog za odbijanje - Vjerojatnost dovođenja u zabludu - Članak 8. stavak 1. točka (b) Uredbe (EZ) br. 207/2009”))
   (2017/C 014/38)
   Jezik postupka: njemački

      Stranke

      Tužitelj: SeNaPro GmbH (Pommelsbrunn, Njemačka) (zastupnik: A. Schröder, odvjetnik)

      Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (zastupnici: E. Strittmatter i A. Folliard–Monguiral, agenti)

      Druga stranka u postupku pred žalbenim vijećem EUIPO-a, intervenijent u postupku pred Općim sudom: Paltentaler Splitt & Marmorwerke GmbH (Rottenmann, Austrija) (zastupnik: C. Ofner, odvjetnik)

      Predmet

   Tužba protiv odluke prvog žalbenog vijeća EUIPO-a od 23. listopada 2015. (predmet R 2643/2014-1), u vezi s postupkom povodom prigovora između društava Paltentaler Splitt & Marmorwerke i SeNaPro.

      Izreka

               1.

               Tužba se odbija.

               2.

               Društvu SeNaPro GmbH nalaže se snošenje troškova.

      (1)  SL C 78, 29. 2. 2016.


title: Predmet C-166/17: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 3. travnja 2017. uputio Supremo Tribunal de Justiça (Portugal) – Sportingbet PLC, Internet Opportunity Entertainment Ltd protiv Santa Casa da Misericórdia de Lisboa, Sporting Club de Braga, Sporting Club de Braga – Futebol, SAD

text:
               26.6.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 202/11

         Zahtjev za prethodnu odluku koji je 3. travnja 2017. uputio Supremo Tribunal de Justiça (Portugal) – Sportingbet PLC, Internet Opportunity Entertainment Ltd protiv Santa Casa da Misericórdia de Lisboa, Sporting Club de Braga, Sporting Club de Braga – Futebol, SAD
   (Predmet C-166/17)
   (2017/C 202/17)
   Jezik postupka: portugalski

      Sud koji je uputio zahtjev

   Supremo Tribunal de Justiça

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelji: Sportingbet PLC, Internet Opportunity Entertainment Ltd

      Tuženici: Santa Casa da Misericórdia de Lisboa, Sporting Club de Braga, Sporting Club de Braga – Futebol, SAD

      Prethodna pitanja

               1.

               Jesu li povrijeđena ekonomska načela i slobode sadržani u Ugovoru koncesijom koju je Zakon o igrama na sreću dodijelio kasinima?

               2.

               Jesu li povrijeđena ekonomska načela i slobode sadržani u Ugovoru isključivim pravom koje su Uredba sa zakonskom snagom br. 322/91 od 26. kolovoza 1991., u verziji izmijenjenoj Uredbom sa zakonskom snagom br. 469/99 od 6. studenoga 1999., Uredba br. 12790 od 30. studenoga 1926., Uredba sa zakonskom snagom br. 40397 od 24. studenoga 1955., Uredba sa zakonskom snagom br. 84/85 od 28. ožujka 1985., kako je izmijenjena i [ponovno objavljena] u Uredbi sa zakonskom snagom br. 317/2002 od 17. prosinca 2002. te Uredba sa zakonskom snagom br. 282/2003 od 8. studenoga 2003. dodijelili društvu Santa Casa da Misericórdia de Lisboa?

               3.

               Protivi li se načelima slobode poslovnog nastana i slobodnog pružanja usluga članak 21. Zakona o oglašavanju kojim provodi diskriminaciju između se diskriminira između državljana država članica primjenom neopravdanih zabrana, ograničenja i privilegija?

               4.

               Predstavljaju li navodnu proizvoljnu diskriminaciju i prikriveno ograničenje trgovine između država članica, s obzirom na to da uopće nije utvrđeno postojanje općeg interesa?

               5.

               Predstavlja li navodnu zlouporabu dominantnog položaja u skladu s pravom Zajednice isključivo pravo […] dodijeljeno društvu Santa Casa da Misericórdia de Lisboa u odnosu na oglašavanje?

               6.

               Jesu li u skladu s pravom Zajednice članci 3. i 9. Uredbe sa zakonskom snagom br. 422/89 od 2. prosinca 1989. (Zakon o igrama na sreću)?

               7.

               Jesu li u skladu sa slobodom poslovnog nastana i slobodnim pružanjem usluga na području Zajednice članci 2. i 3. Uredbe sa zakonskom snagom br. 282/2003 od 8. studenoga 2003., s obzirom na to da isključivo pravo na iskorištavanje internetskih igara na sreću utvrđuju u korist društva Santa Casa da Misericórdia de Lisboa?

               8.

               Budući da Portugal nije obavijestio Europsku komisiju o tehničkim standardima iz Uredbe sa zakonskom snagom br. 422/89 od 2. prosinca 1989., jesu li takvi standardi neprimjenjivi i mogu li se pojedinci pozivati na tu neprimjenjivost?

               9.

               Budući da Portugal nije obavijestio Europsku komisiju o tehničkim standardima iz Uredbe sa zakonskom snagom br. 282/2003 od 8. studenoga 2003., trebaju li se takvi standardi primjenjivati na pružatelje usluga u Portugalu?


title: Predmet C-277/15: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 9. lipnja 2015. uputio Bundesgerichtshof (Njemačka) – Servoprax GmbH protiv Roche Diagnostics Deutschland GmbH

text:
               7.9.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 294/28

         Zahtjev za prethodnu odluku koji je 9. lipnja 2015. uputio Bundesgerichtshof (Njemačka) – Servoprax GmbH protiv Roche Diagnostics Deutschland GmbH
   (Predmet C-277/15)
   (2015/C 294/34)
   Jezik postupka: njemački

      Sud koji je uputio zahtjev

   Bundesgerichtshof

      Stranke glavnog postupka

      Podnositelj revizije: Servoprax GmbH

      Druga stranka u revizijskom postupku: Roche Diagnostics Deutschland GmbH

      Prethodna pitanja

               1.

               Mora li treća osoba podvrgnuti in vitro dijagnostički medicinski proizvod namijenjen samotestiranju visine šećera u krvi – koji je proizvođač u državi članici A (konkretno: u Ujedinjenoj Kraljevini) podvrgnuo postupku ocjenjivanja sukladnosti u skladu s člankom 9. Direktive 98/79/EZ (1) i koji ima CE oznaku sukladnosti u skladu s člankom 16. Direktive i ispunjava bitne zahtjeve u skladu s člankom 3. i Prilogom I. Direktivi – ponovnom ili dopunskom postupku ocjenjivanja sukladnosti u skladu s člankom 9. Direktive prije nego što proizvod stavi na tržište u državi članici B (konkretno: u Saveznoj Republici Njemačkoj) u pakiranjima na kojima se nalaze upute na službenom jeziku države članice B koji se razlikuje od službenog jezika države članice A (konkretno: na njemačkom umjesto na engleskom jeziku) i kojima su priložene upute za uporabu na službenom jeziku države članice B umjesto države članice A?

               2.

               Je li pritom bitno odgovaraju li upute za uporabu koje je priložila treća osoba od riječi do riječi informacijama koje proizvođač proizvoda koristi u okviru distribucije u državi članici B?

      (1)  Direktiva 98/79/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 27. listopada 1998. o in vitro dijagnostičkim medicinskim proizvodima, SL L 331, str. 1. (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 13., svezak 54., str. 33.), kako je izmijenjena Direktivom 2011/100/EU Komisije od 20. prosinca 2011., SL L 341, str. 50. (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 15., svezak 15., str. 299.)


title: Predmet C-608/14: Rješenje Suda (deveto vijeće) od 7. svibnja 2015. (zahtjev za prethodnu odluku Tribunalul Sibiu – Rumunjska) – Elena Delia Pondiche protiv Statul român, Consiliul Naţional pentru Combaterea Discriminării (Zahtjev za prethodnu odluku — Povelja Europske unije o temeljnim pravima — Dodjela dodatka za uzdržavano dijete — Određivanje zakona koji je primjenjiv s obzirom na datum rođenja djeteta, a ne s obzirom na datum njegovog začeća — Nepostojanje provedbe prava Unije — Očita nenadležnost Suda)

text:
               28.9.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 320/14

         Rješenje Suda (deveto vijeće) od 7. svibnja 2015. (zahtjev za prethodnu odluku Tribunalul Sibiu – Rumunjska) – Elena Delia Pondiche protiv Statul român, Consiliul Naţional pentru Combaterea Discriminării
   (Predmet C-608/14) (1)

   ((Zahtjev za prethodnu odluku - Povelja Europske unije o temeljnim pravima - Dodjela dodatka za uzdržavano dijete - Određivanje zakona koji je primjenjiv s obzirom na datum rođenja djeteta, a ne s obzirom na datum njegovog začeća - Nepostojanje provedbe prava Unije - Očita nenadležnost Suda))
   (2015/C 320/19)
   Jezik postupka: rumunjski

      Sud koji je uputio zahtjev

   Tribunalul Sibiu

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelj: Elena Delia Pondiche

      Tuženici: Statul român, Consiliul Naţional pentru Combaterea Discriminării

      Izreka

   Sud Europske unije je očito nenadležan za odgovor na pitanja koja je uputio Tribunalul Sibiu (Rumunjska), odlukom od 20. studenoga 2014.

      (1)  SL C 89, 16. 3. 2015.


title: Predmet T-827/16: Tužba podnesena 24. studenoga 2016. – QB protiv ESB-a

text:
               23.1.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 22/53

         Tužba podnesena 24. studenoga 2016. – QB protiv ESB-a
   (Predmet T-827/16)
   (2017/C 022/72)
   Jezik postupka: francuski

      Stranke

      Tužitelj: QB (Frankfurt na Majni, Njemačka) (zastupnik: L. Levi, odvjetnik)

      Tuženik: Europska središnja banka

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

               —

               utvrdi da je ova tužba dopuštena i osnovana;

         i posljedično,

               —

               poništi Izvješće o ocjeni za 2015. godinu i Odluku od 15. prosinca 2015., dostavljenu 7. siječnja 2016. kojom se tužitelju odbija povećanje plaće;

               —

               ako je potrebno, poništiti odluke od 2. svibnja 2016. i 15. rujna 2016. kojima se odbija tužiteljeva žalba u upravnom postupku i pritužba;

               —

               naložiti tuženiku naknadu neimovinske štete procijenjene ex aequo et bono na 15 000 eura;

               —

               naložiti tuženiku snošenje svih troškova.

      Tužbeni razlozi i glavni argumenti

   U prilog osnovanosti tužbe tužitelj ističe pet tužbenih razloga.

               1.

               Prvi tužbeni razlog odnosi se na povredu Uputa za ocjenjivanje i postupka, povredu prava obrane i povredu dužnosti brižnog postupanja, koje je tuženik počinio prihvaćajući Izvješće o ocjeni za 2015. godinu (u daljnjem tekstu: sporno Izvješće o ocjeni). Tužitelj se osobito poziva na slijedeće prigovore:

                           —

                           nedostatak dijaloga i povreda prava obrane;

                           —

                           u spornom izvješću nisu navedeni načini poboljšanja te nisu utvrđeni ciljevi na način kako to zahtijevaju Upute za ocjenjivanje, što predstavlja povredu dužnosti brižnog postupanja;

                           —

                           izostanak intervencije odgovorne treće osobe.

               2.

               Drugi tužbeni razlog odnosi se na povredu pravila o objektivnosti i nepristranosti te povredu članka 41. Povelje Europske unije o temeljnim pravima (Povelja) kojom je zahvaćeno sporno Izvješće o ocjeni.

                           —

                           Naime, tužitelj smatra da su posebne okolnosti ovog slučaja pokazale da ocjenjivači, a posebno naknadni ocjenjivači, nisu bili u mogućnosti izvršiti svoju ulogu na objektivan i nepristran način.

               3.

               Treći tužbeni razlog odnosi se na očitu pogrešku. Naime, tužitelj je iznio dokaze koji lišavaju vjerodostojnosti činjenice sadržane u spornom izvješću.

               4.

               Četvrtim tužbenim razlogom navodi se da se Odluka od 15. prosinca 2015., kojom je tužitelju odbijeno povećanje plaće, temelji na nezakonitom izvješću o ocjeni.

               5.

               Peti tužbeni razlog odnosi se na povredu Smjernica iz 2015. godine i povredu postupka te povredu članka 41. Povelje iz razloga što odluka od 15. prosinca 2015. nije obrazložena te tužitelj nije bio prethodno saslušan.


title: Predmet T-425/16: Presuda Općeg suda od 22. ožujka 2017. – Hoffmann protiv EUIPO-a (Genius) („Žig Europske unije — Prijava za registraciju verbalnog žiga Europske unije Genius — Apsolutni razlog za odbijanje — Nepostojanje razlikovnog karaktera — Članak 7. stavak 1. točka (b) Uredbe (EZ) br. 207/2009”)

text:
               8.5.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 144/40

         Presuda Općeg suda od 22. ožujka 2017. – Hoffmann protiv EUIPO-a (Genius)
   (Predmet T-425/16) (1)

   ((„Žig Europske unije - Prijava za registraciju verbalnog žiga Europske unije Genius - Apsolutni razlog za odbijanje - Nepostojanje razlikovnog karaktera - Članak 7. stavak 1. točka (b) Uredbe (EZ) br. 207/2009”))
   (2017/C 144/54)
   Jezik postupka: njemački

      Stranke

      Tužitelj: Karl Hoffmann (Bad Schwalbach, Njemačka) (zastupnik: C. Jonas, odvjetnik)

      Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (zastupnik: D. Walicka, agent)

      Predmet

   Tužba podnesena protiv odluke petog žalbenog vijeća EUIPO-a od 31. svibnja 2016. (predmet R 1631/2015-5), koja se odnosi na prijavu za registraciju verbalnog znaka Genius kao žiga Europske unije.

      Izreka

               1.

               Tužba se odbija.

               2.

               Nalaže se Karlu Hoffmannu snošenje troškova.

      (1)  SL C 343, 19. 9. 2016.


title: Predmet T-466/16: Tužba podnesena 23. kolovoza 2016. – NRW. Bank protiv SRB-a

text:
               10.10.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 371/25

         Tužba podnesena 23. kolovoza 2016. – NRW. Bank protiv SRB-a
   (Predmet T-466/16)
   (2016/C 371/28)
   Jezik postupka: njemački

      Stranke

      Tužitelj: NRW. Bank (Düsseldorf, Njemačka) (zastupnici: A. Behrens, J. Kraayvanger i J. Seitz, odvjetnici)

      Tuženik: Jedinstveni sanacijski odbor (SRB)

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

               —

               poništi tuženikovu odluku o godišnjem doprinosu tužitelja fondu za restrukturiranje za financijsku godinu od 1. siječnja do 31. prosinca 2016.;

               —

               tuženiku naloži snošenje tužiteljevih troškova postupka.

      Tužbeni razlozi i glavni argumenti

   U prilog osnovanosti tužbe tužitelj ističe tri tužbena razloga.

               1.

               Prvi tužbeni razlog: povreda članka 103. stavaka 2. i 7. Direktive 2014/59/EU (1) i članka 70. stavka 2. Uredbe (EU) 806/2014 (2)

               Tužitelj ističe da je tuženikova odluka o njegovu godišnjem doprinosu nezakonita jer u svrhe smanjenja doprinosa uzima u obzir jedino razvojne aktivnosti ali ne i tužiteljeve pomoćne razvojne aktivnosti. Time je tužiteljev godišnji doprinos fondu za restrukturiranje za financijsku godinu od 1. siječnja do 31. prosinca 2016. utvrđen previsoko.

               2.

               Drugi tužbeni razlog: povreda provedbenih uredbi uz Direktivu 2014/59/EU i Uredbu (EU) 806/2014, koje u skladu s tim pravnim aktima treba tumačiti na način da i pomoćne razvojne aktivnosti stavljaju u povoljniji položaj.

               3.

               Treći, podredno istaknuti tužbeni razlog: nezakonitost provedbenih uredbi uz direktivu 2014/59/EU i Uredbu (EU) 806/2014
               S tim u vezi tužitelj ističe da bi u slučaju nemogućnosti tumačenja provedbenih uredbi u skladu s Direktivom 2014/59/EU i Uredbom (EU) 806/2014 u toj mjeri bile nezakonite i provedbene uredbe. Time bi bila nezakonita i ova tuženikova odluka koja se temelji na tim provedbenim uredbama.

      (1)  Direktiva 2014/59/EU Europskog parlamenta i Vijeća od 15. svibnja 2014. o uspostavi okvira za oporavak i sanaciju kreditnih institucija i investicijskih društava te o izmjeni Direktive Vijeća 82/891/EEZ i direktiva 2001/24/EZ, 2002/47/EZ, 2004/25/EZ, 2005/56/EZ, 2007/36/EZ, 2011/35/EU, 2012/30/EU i 2013/36/EU te uredbi (EU) br. 1093/2010 i (EU) br. 648/2012 Europskog parlamenta i Vijeća (SL 2014, L 173, str. 190.).

      (2)  Uredba (EU) br. 806/2014 Europskog parlamenta i Vijeća od 15. srpnja 2014. o utvrđivanju jedinstvenih pravila i jedinstvenog postupka za sanaciju kreditnih institucija i određenih investicijskih društava u okviru jedinstvenog sanacijskog mehanizma i jedinstvenog fonda za sanaciju te o izmjeni Uredbe (EU) br. 1093/2010 (SL 2014, L 225, str. 1.).


title: Predmet C-72/17: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 9. veljače 2017. uputio Landesarbeitsgericht Berlin-Brandenburg (Njemačka) – Isabelle Walkner protiv APSB – Aviation Passage Service Berlin GmbH & Co. KG

text:
               8.5.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 144/28

         Zahtjev za prethodnu odluku koji je 9. veljače 2017. uputio Landesarbeitsgericht Berlin-Brandenburg (Njemačka) – Isabelle Walkner protiv APSB – Aviation Passage Service Berlin GmbH & Co. KG
   (Predmet C-72/17)
   (2017/C 144/36)
   Jezik postupka: njemački

      Sud koji je uputio zahtjev

   Landesarbeitsgericht Berlin-Brandenburg

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelj: Isabelle Walkner

      Tuženik: APSB – Aviation Passage Service Berlin GmbH & Co. KG

      Prethodna pitanja

               1.

               Je li kontrolirajuće poduzeće u smislu članka 2. stavka 4. prvog podstavka Direktive Vijeća 98/59/EZ od 20. srpnja 1998. o usklađivanju zakonodavstava država članica u odnosu na kolektivno otkazivanje (1) samo ono poduzeće čiji se utjecaj osigurava poslovnim udjelima i glasačkim pravima ili je dovoljan i ugovorni ili de facto utjecaj (primjerice na temelju ovlasti fizičkih osoba da daju upute)?

               2.

               Ako je odgovor na prvo pitanje da nije potreban utjecaj koji se osigurava poslovnim udjelima i glasačkim pravima:
               Predstavlja li „odluku u pogledu kolektivnog otkazivanja” u smislu članka 2. stavka 4. prvog podstavka Direktive 98/59/EZ kada kontrolirajuće poduzeće nametne poslodavcu takve zahtjeve da je poslovno nužno provesti kolektivno otkazivanje?

               3.

               U slučaju pozitivnog odgovora na drugo pitanje:
               Zahtijeva li se člankom 2. stavkom 4. drugim podstavkom u vezi s člankom 2. stavkom 3. točkom (a), člankom 2. stavkom 3. točkom (b) podtočkom i. i člankom 2. stavkom 1. Direktive 98/59/EZ da se predstavnike radnika također obavijesti o poslovnim ili drugim razlozima na temelju kojih je kontrolirajuće poduzeće donijelo svoje odluke koje su dovelo do toga da poslodavac namjerava provesti kolektivno otkazivanje?

               4.

               Je li s člankom 2. stavkom 4. u vezi s člankom 2. stavkom 3. točkom (a), člankom 2. stavkom 3. točkom (b) podtočkom i. i člankom 2. stavkom 1. Direktive 98/59/EZ spojivo to da se na radnike – koji u sudskom postupku zahtijevaju utvrđenje nezakonitosti njihovog otkaza do kojeg je došlo u okviru kolektivnog otkazivanja, pri čemu se pozivaju na to da se poslodavac koji je dao otkaz nije pravilno posavjetovao s predstavnicima radnika – stavi teret iznošenja činjenica i dokaza koji prelazi puko navođenje indicija o kontroli?

               5.

               U slučaju pozitivnog odgovora na četvrto pitanje:
               Koje se daljnje obveze u pogledu iznošenja činjenica i dokaza mogu nametnuti radnicima u predmetnom slučaju u skladu s navedenim odredbama?

      (1)  SL 1998., L 225, str. 16. (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 5., svezak 8., str. 86.)


title: Predmet C-352/16: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 27. lipnja 2016. uputio Audiencia Provincial de Navarra (Španjolska) – Instituto de Religiosas Oblatas del Santísimo Redentor protiv Joaquína Taberne Carvajala

text:
               5.9.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 326/16

         Zahtjev za prethodnu odluku koji je 27. lipnja 2016. uputio Audiencia Provincial de Navarra (Španjolska) – Instituto de Religiosas Oblatas del Santísimo Redentor protiv Joaquína Taberne Carvajala
   (Predmet C-352/16)
   (2016/C 326/27)
   Jezik postupka: španjolski

      Sud koji je uputio zahtjev

   Audiencia Provincial Navarra – Sección Tercera

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelj: Instituto de Religiosas Oblatas del Santísimo Redentor

      Tuženik: Joaquín Taberna Carvajal

      Prethodno pitanje

   Je li Kraljevski dekret 1373/2003 u skladu s člankom 4. stavkom 3. i člankom 101. UFEU-a, s obzirom na to da, iako je riječ o pravnom pravilu koje je donijela država, ne dopušta pravosudnom tijelu da provjeri je li, uzimajući u obzir okolnosti slučaja, iznos carine previsok, pri čemu je tu riječ o ograničenju sudskog nadzora koje, neovisno o važnosti i kvaliteti usluga, može dovesti do ograničenja slobodnog tržišnog natjecanja?


title: Predmet T-661/16: Tužba podnesena 19. rujna 2016. – Credito Fondiario protiv JSO-a

text:
               31.10.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 402/59

         Tužba podnesena 19. rujna 2016. – Credito Fondiario protiv JSO-a
   (Predmet T-661/16)
   (2016/C 402/71)
   Jezik postupka: talijanski

      Stranke

      Tužitelj: Credito Fondiario SpA (Rim, Italija) (zastupnici: F. Sciaudone, F. Iacovone, S. Frazzani i A. Neri, odvjetnici)

      Tuženik: Jedinstveni sanacijski odbor

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

               —

               poništi prvu i drugu odluku Jedinstvenog sanacijskog odbora;

               —

               članak 5. stavak 1. točku (f) Delegirane uredbe (EU) br. 2015/63 na kojem se temelje pobijane odluke proglasi nespojivim s načelima jednakog postupanja, proporcionalnosti i pravne sigurnosti, priznatima Poveljom Europske unije o temeljnim pravima;

               —

               Prilog I. Delegiranoj uredbi (EU) br. 2015/63 na kojem se temelje pobijane odluke proglasi nespojivim s načelima jednakog postupanja, proporcionalnosti i pravne sigurnosti, priznatima Poveljom Europske unije o temeljnim pravima;

               —

               Delegiranu uredbu (EU) br. 2015/63 na kojoj se temelje pobijane odluke, proglasi nespojivim s načelom slobode poduzetništva priznatim Poveljom Europske unije o temeljnim pravima;

               —

               Jedinstvenom sanacijskom odboru naloži snošenje troškova.

      Tužbeni razlozi i glavni argumenti

   Ova se tužba podnosi protiv odluka izvršnog tijela Jedinstvenog sanacijskog odbora SRB/ES/SRF/2016/06 od 15. travnja 2016. (prva odluka) i SRB/ES/SRF/2016/13 od 20. svibnja 2016. (druga odluka) kojima se u pogledu tužitelja određuje ex ante doprinos propisan Delegiranom uredbom (EU) 2015/63 o dopuni Direktive 2014/59/EU Europskog parlamenta i Vijeća u vezi s ex ante doprinosima aranžmanima financiranja sanacije (SL 2015 L 11, str. 44.).
   U prilog osnovanosti tužbe tužitelj ističe sedam tužbenih razloga.

               1.

               Prvi tužbeni razlog: neobavješćivanje društva Credito Fondiario o prvoj i drugoj odluci.

                           —

                           Banca d’Italia tužitelja nije obavijestila o dvjema odlukama koje je donio Odbor, kao što se to zahtijeva člankom 5. Provedbene uredbe Vijeća (EU) 2015/81 od 19. prosinca 2014. o utvrđivanju jedinstvenih uvjeta primjene Uredbe (EU) br. 806/2014 Europskog parlamenta i Vijeća u vezi s ex ante doprinosima jedinstvenom fondu za sanaciju (SL 2015 L 15, str. 1.) priopćivši mu samo iznos koji treba platiti i povrijedivši njegovo pravo na pravovremeno pokretanje sudskog postupka. Odbor nije primijenio dužnu pažnju u vezi s obavješćivanjem.

               2.

               Drugi tužbeni razlog: povreda članka 296. stavka 2. UFEU-a zbog nepostojanja obrazloženja i povreda obveze donošenja odluka o ex ante doprinosima nakon provedenog kontradiktornog postupka.

                           —

                           U pobijanim odlukama nema nikakvog obrazloženja o tome kako je ex ante doprinos stvarno izračunan, čime se tužitelju onemogućuje učinkovit nadzor zakonitosti i utemeljenosti odluke.

               3.

               Treći tužbeni razlog: pogrešna primjena članka 5. stavka 1. točke (f) Provedbene uredbe (EU) br. 2015/63.

                           —

                              ex ante doprinos koji se potražuje od društva Credito Fondiario neproporcionalan je u odnosu na profil rizičnosti institucije te je rezultat pogrešne procjene obveza institucije.

               4.

               Četvrti tužbeni razlog: povreda članka 4. stavka 1. i članka 6. Delegirane uredbe (EU) br. 2015/63. Pogrešna procjena profila rizičnosti društva Credito Fondiario.

                           —

                           Na dan 31. prosinca 2014. profil rizičnosti društva Credito Fondiario bio je nizak na temelju parametara utvrđenih člankom 4. stavkom 1. i člankom 6. Delegirane uredbe (EU) n. 2015/63. Doprinos koji je Odbor izračunao odgovara institucijama visokog profila rizičnosti, te je rezultat činjenice da Odbor nije uzeo u obzir kriterije za definiranje i smanjenje rizika propisane navedenim člancima.

               5.

               Peti tužbeni razlog: povreda članaka 20. i 21. Povelje Europske unije o temeljnim pravima – Jednako postupanje.

                           —

                           Članak 5. stavak 1. točka (f) i Prilog I. Delegiranoj uredbi (EU) br. 2015/63, krše načelo jednakog postupanja jer je njima propisano diskriminatorno postupanje u predmetnom sektoru.

               6.

               Šesti tužbeni razlog: povreda načela proporcionalnosti i pravne sigurnosti.

                           —

                           Neuzimanjem u obzir njegovog smanjenog profila rizičnosti, odlukama se tužitelju određuje ex ante doprinos koji odgovara instituciji visokog profila rizičnosti, čime se krše načela proporcionalnosti i pravne sigurnosti.

               7.

               Sedmi tužbeni razlog: povreda članka 16. Povelje Europske unije o temeljnim pravima – Sloboda poduzetništva.

                           —

                           Delegirana uredba (EU) br. 2015/63, određivanjem strožih uvjeta od onih koji su već propisani europskim propisima o bankama i Uredbom (EU) br. 806/2014, Europskog parlamenta i Vijeća od 15. srpnja 2014. o utvrđivanju jedinstvenih pravila i jedinstvenog postupka za sanaciju kreditnih institucija i određenih investicijskih društava u okviru jedinstvenog sanacijskog mehanizma i jedinstvenog fonda za sanaciju te o izmjeni Uredbe (EU) br. 1093/2010 (SL 2014 L 225, str. 1.) o procjeni rizičnosti institucije i uvođenjem elemenata diskrecijskog prava kod izračuna ex ante doprinosa, krši načela jednakog postupanja, pravne sigurnosti i slobode poduzetništva.


title: Predmet F-6/15: Rješenje Službeničkog suda od 11. lipnja 2016. – FF protiv AESA-e

text:
               5.9.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 326/36

         Rješenje Službeničkog suda od 11. lipnja 2016. – FF protiv AESA-e
   (Predmet F-6/15) (1)

   (2016/C 326/62)
   Jezik postupka: engleski
   Predsjednik trećeg vijeća odredio je brisanje predmeta.

      (1)  SL C 107, 30. 3. 2015., str. 40.


title: Predmet C-583/14: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 18. prosinca 2014. uputio Szombathelyi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság (Mađarska) – Benjámin Dávid Nagy protiv Vas Megyei Rendőr-főkapitányság

text:
               23.3.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 96/3

         Zahtjev za prethodnu odluku koji je 18. prosinca 2014. uputio Szombathelyi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság (Mađarska) – Benjámin Dávid Nagy protiv Vas Megyei Rendőr-főkapitányság
   (Predmet C-583/14)
   (2015/C 096/04)
   Jezik postupka: mađarski

      Sud koji je uputio zahtjev

   Szombathelyi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelj: Benjámin Dávid Nagy

      Tuženik: Vas Megyei Rendőr-főkapitányság

      Prethodna pitanja

               1.

               Treba li članak 18. Ugovora o funkcioniranju Europske unije tumačiti na način da se protivi propisu države članice poput onog koji je sporan u glavnom postupku, prema kojem, kao opće pravilo, u toj državi članici u cestovnom prometu mogu sudjelovati samo vozila koja imaju dozvolu upravnog tijela i registarske pločice koju je dodijelila navedena država članica, i na temelju kojeg osoba s boravištem u toj državi članici, koja se ne smatra radnikom sukladno pravu Unije, ako traži oslobođenje od te odredbe na temelju činjenice da koristi vozilo koje mu je stavio na raspolaganje gospodarski subjekt sa sjedištem u drugoj državi članici, mora moći in situ dokazati, tijekom policijske kontrole, da udovoljava uvjetima koje nameće predmetni nacionalni propis pod prijetnjom da joj se odmah nametne, bez mogućnosti oslobođenja, novčana kazna čiji iznos odgovara onome novčane kazne koja se nameće u slučaju povrede obveze registracije vozila?

               2.

               Treba li članak 20. stavak 2. točku (a) Ugovora o funkcioniranju Europske unije tumačiti u smislu da se protivi propisu države članice poput onog koji je sporan u glavnom postupku, sukladno kojemu, kao opće pravilo, u toj državi članici u cestovnom prometu mogu sudjelovati samo vozila koja imaju dozvolu upravnog tijela i registarske pločice koje je dodijelila navedena država članica, i na temelju kojeg osoba s boravištem u toj državi članici, koja se ne smatra radnikom sukladno pravu Unije, ako traži oslobođenje od te odredbe na temelju činjenice da koristi vozilo koje mu je stavio na raspolaganje gospodarski subjekt sa sjedištem u drugoj državi članici, mora moći in situ dokazati, tijekom policijske kontrole, da udovoljava uvjetima koje nameće predmetni nacionalni propis, pod prijetnjom da joj se odmah nametne, bez mogućnosti oslobođenja, novčana kazna čiji iznos odgovara onome novčane kazne koja se nameće u slučaju povrede obveze registracije vozila?


title: Predmet T-87/16: Tužba podnesena 26. veljače 2016. – Eurofast protiv Komisije

text:
               18.4.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 136/40

         Tužba podnesena 26. veljače 2016. – Eurofast protiv Komisije
   (Predmet T-87/16)
   (2016/C 136/56)
   Jezik postupka: francuski

      Stranke

      Tužitelj: Eurofast SARL (Pariz, Francuska) (zastupnik: S. A. Pappas, odvjetnik)

      Tuženik: Europska komisija

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

               —

               poništi Komisijinu odluku o prijeboju od 17. prosinca 2015.;

               —

               utvrdi da je tražbina koju Komisija navodno ima prema Eurofastu, na temelju ugovora ASSET neosnovana;

               —

               utvrdi da su prihvatljivi svi troškovi projekta ASSET, odnosno 507 574 eura, i da Komisija potvrđuje zakonitost financiranja, kako je određeno u Grant Agreementu, odnosno 365 639 eura;

               —

               naloži Komisiji plaćanje iznosa od 69 923,68 eura na temelju ugovora EKSISTENZ uvećano za zatezne kamate;

               —

               naloži Komisiji plaćanje ugovorne odštete;

               —

               naloži Komisiji snošenje troškova.

      Tužbeni razlozi i glavni argumenti

   U prilog osnovanosti tužbe tužitelj ističe dva tužbena razloga, iznesena u prilog osnovanosti njegovog zahtjeva za poništenje odluke o prijeboju sadržane u Komisijinom dopisu od 17. prosinca 2015. i njegovog zahtjeva za utvrđivanje nepostojanja sporne ugovorne tražbine.

               1.

               Prvi tužbeni razlog temelji se na povredi članaka 78. i 80. Uredbe (EU, Euroatom) br. 966/2012 Europskog parlamenta i Vijeća od 25. listopada 2012. o financijskim pravilima koja se primjenjuju na opći proračun Unije i o stavljanju izvan snage Uredbe Vijeća (EZ, Euratom) br. 1605/2002, članka II.21 FP7 Grant agreementa, Annexa II – General conditions, načela dobre vjere i članka 1134. Belgijskog građanskog zakonika kao i načela legitimnih očekivanja i pravne sigurnosti.

               2.

               Drugi tužbeni razlog temelji se na povredi ugovornih odredbi Općih ugovornih uvjeta subvencije ASSET i očitoj pogrešci u ocjeni pravila koja se odnose na prihvatljive troškove.


title: Predmet T-135/14: Presuda Općeg suda od 5. veljače 2016. – Kicktipp protiv OHIM-a – Società Italiana Calzature (kicktipp) („Žig Zajednice — Postupak povodom prigovora — Prijava za registraciju verbalnog žiga Zajednice kicktipp — Raniji nacionalni verbalni žig KICKERS — Pravilo 19. Uredbe Komisije (EZ) br. 2868/95 — Pravilo 98. stavak 1. Uredbe br. 2868/95 — Relativni razlog za odbijanje — Nepostojanje vjerojatnosti dovođenja u zabludu — Članak 8. stavak 1. točka (b) Uredbe Vijeća (EZ) br. 207/2009”)

text:
               21.3.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 106/31

         Presuda Općeg suda od 5. veljače 2016. – Kicktipp protiv OHIM-a – Società Italiana Calzature (kicktipp)
   (Predmet T-135/14) (1)

   ((„Žig Zajednice - Postupak povodom prigovora - Prijava za registraciju verbalnog žiga Zajednice kicktipp - Raniji nacionalni verbalni žig KICKERS - Pravilo 19. Uredbe Komisije (EZ) br. 2868/95 - Pravilo 98. stavak 1. Uredbe br. 2868/95 - Relativni razlog za odbijanje - Nepostojanje vjerojatnosti dovođenja u zabludu - Članak 8. stavak 1. točka (b) Uredbe Vijeća (EZ) br. 207/2009”))
   (2016/C 106/34)
   Jezik postupka: engleski

      Stranke

      Tužitelj: Kicktipp GmbH (Düsseldorf, Njemačka) (zastupnik: A. Dreyer, odvjetnik)

      Tuženik: Ured za usklađivanje na unutarnjem tržištu (žigovi i dizajni) (zastupnik: I. Harrington, agent)

      Druga stranka u postupku pred žalbenim vijećem OHIM-a, intervenijent u postupku pred Općim sudom: Società Italiana Calzature Srl (Milano, Italija) (zastupnik: G. Cantaluppi, odvjetnik)

      Predmet

   Tužba podnesena protiv odluke drugog žalbenog vijeća OHIM-a od 12. prosinca 2013. (predmet R 1061/2012-2), koja se odnosi na postupak povodom prigovora između Società Italiana Calzature Srl i Kicktipp GmbH.

      Izreka

               1.

               Poništava se odluka drugog žalbenog vijeća Ureda za usklađivanje na unutarnjem tržištu (žigovi i dizajni) (OHIM) od 12. prosinca 2013. (predmet R 1061/2012-2).

               2.

               Nalaže se OHIM-u snošenje vlastitih troškova kao i troškova Kicktipp GmbH.

               3.

               Società Italiana Calzature Srl snosit će vlastite troškove.

      (1)  SL C 135, 5. 5. 2014.


title: Predmet C-658/11: Presuda Suda (veliko vijeće) od 24. lipnja 2014. – Europski parlament protiv Vijeća Europske unije ( „Tužba za poništenje — Odluka 2011/640/ZVSP — Pravna osnova — Zajednička vanjska i sigurnosna politika (ZVSP) — Članak 37. UEU-a — Međunarodni sporazum koji se odnosi isključivo na ZVSP — Članak 218. stavak 6. drugi podstavak UFEU-a — Obveza izvještavanja Parlamenta odmah i u potpunosti — Članak 218. stavak 10. UFEU-a — Zadržavanje učinaka” )

text:
               1.9.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 292/2

         Presuda Suda (veliko vijeće) od 24. lipnja 2014. – Europski parlament protiv Vijeća Europske unije
   (Predmet C-658/11) (1)

   ((„Tužba za poništenje - Odluka 2011/640/ZVSP - Pravna osnova - Zajednička vanjska i sigurnosna politika (ZVSP) - Članak 37. UEU-a - Međunarodni sporazum koji se odnosi isključivo na ZVSP - Članak 218. stavak 6. drugi podstavak UFEU-a - Obveza izvještavanja Parlamenta odmah i u potpunosti - Članak 218. stavak 10. UFEU-a - Zadržavanje učinaka”))
   2014/C 292/02
   Jezik postupka: engleski

      Stranke

      Tužitelj: Europski parlament (zastupnici: R. Passos, A. Caiola i M. Allik, agenti)

      Intervenijent koji podržava tužitelja: Europska komisija (zastupnici:M. Konstantinidis, R. Troosters i L. Gussetti, agenti)

      Tuženik: Vijeće Europske unije (zastupnici: F. Naert, G. Étienne, M. Bishop i G. Marhic, agenti)

      Intervenijenti koji podržavaju tuženika: Češka Republika (zastupnici: M. Smolek, E. Ruffer i D. Hadroušek, agenti), Francuska Republika (zastupnici: G. de Bergues, N. Rouam i E. Belliard, agenti), Talijanska Republika (zastupnici: G. Palmieri, agent, uz asistenciju P. Gentili, avvocato dello Stato), Kraljevina Švedska (zastupnik: A. Falk, agent), Ujedinjena Kraljevina Velike Britanije i Sjeverne Irske (zastupnici: L. Christie i A. Robinson, agenti, uz asistenciju D. Beard, QC, i de G. Facenna, barrister)

      Izreka

               1.

               Poništava se Odluka Vijeća 2011/640/ZVSP od 12. srpnja 2011. o potpisivanju i sklapanju Sporazuma između Europske unije i Republike Mauricijus o uvjetima i načinima premještaja osoba osumnjičenih za kazneno djelo piratstva i s njime povezanim zaplijenjenim dobrima, koje su zadržale pomorske snage pod vodstvom Europske unije, u Republiku Mauricijus te o uvjetima postupanja s osobama osumnjičenima za počinjenje kaznenog djela piratstva nakon njihovog premještaja.

               2.

               Učinci Odluke 2011/640 održavaju se na snazi.

               3.

               Europski parlament i Vijeće Europske unije snose vlastite troškove.

               4.

               Češka Republika, Francuska Republika, Talijanska Republika, Kraljevina Švedska, Ujedinjena Kraljevina Velike Britanije i Sjeverne Irske kao i Europska komisija snose vlastite troškove.

      (1)  SL C 58, 25.2.2012.


title: Predmet C-290/13 P: Žalba koju su 27. svibnja 2013. podnijeli Rütgers Germany GmbH, Rütgers Belgium NV, Deza, a.s., Koppers Denmark A/S, Koppers UK Ltd protiv presude Općeg suda (sedmo vijeće, prošireni sastav) donesene 7. ožujka 2013. u predmetu T-96/10, Rütgers Germany GmbH i dr. protiv Europske agencije za kemikalije (ECHA)

text:
               31.8.2013

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 252/13

         Žalba koju su 27. svibnja 2013. podnijeli Rütgers Germany GmbH, Rütgers Belgium NV, Deza, a.s., Koppers Denmark A/S, Koppers UK Ltd protiv presude Općeg suda (sedmo vijeće, prošireni sastav) donesene 7. ožujka 2013. u predmetu T-96/10, Rütgers Germany GmbH i dr. protiv Europske agencije za kemikalije (ECHA)
   (Predmet C-290/13 P)
   2013/C 252/26

   Predmetni postupak pokrenut je prije 1. srpnja 2013., datuma pristupanja Republike Hrvatske Europskoj uniji


20150731036616942015/C 270/323552011TC27020150817HR01HRINFO_JUDICIAL20150601262611Predmet T-355/11: Rješenje Općeg suda od 1. lipnja 2015. – Segovia Bonet protiv OHIM-a – IES (IES) („Žig Zajednice — Prigovor — Povlačenje prigovora — Obustava postupka”)
 ---documentbreak--- C2702015HR2610120150601HR0032261261Rješenje Općeg suda od 1. lipnja 2015. – Segovia Bonet protiv OHIM-a – IES (IES)
   (Predmet T-355/11) (
         1
      )
   „(„Žig Zajednice — Prigovor — Povlačenje prigovora — Obustava postupka”)“2015/C 270/32Jezik postupka: engleski
      Stranke

      Tužitelj: Jorge Segovia Bonet (Madrid, Španjolska) (zastupnici: M. López Camba i J. L. Rivas Zurdo, a zatim J. L. Rivas Zurdo, E. Seijo Veiguela i I. Munilla Muñoz, odvjetnici)

      Tuženik: Ured za usklađivanje na unutarnjem tržištu (žigovi i dizajni) (zastupnik: J. Crespo Carillo, agent)

      Druga stranka u postupku pred žalbenim vijećem OHIM-a, intervenijent u postupku pred Općim sudom: IES Insurance Engineering Services Srl (Milano, Italija) (zastupnici: D. Caneva, G. Locurto i M. Lucchini, odvjetnici)

      Predmet

   Tužba podnesena protiv odluke drugog žalbenog vijeća OHIM-a od 29. ožujka 2011. (predmet R 749/2010-2) koja se odnosi na postupak povodom prigovora između Jorgea Segovie Boneta i društva IES Insurance Engineering Services Srl.

      Izreka

            1.

            Obustavlja se postupak o tužbi.

            2.

            Nalaže se tužitelju i intervenijentu da snose vlastite troškove kao i svaki polovicu troškova tuženika.

      (
         1
      )	SL C 269, 10.9.2011.


title: Predmet T-596/13: Tužba podnesena 15. studenoga 2013. — Emsibeth protiv OHIM-a — Peek & Cloppenburg (Nael)

text:
               8.2.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 39/21

         Tužba podnesena 15. studenoga 2013. — Emsibeth protiv OHIM-a — Peek & Cloppenburg (Nael)
   (Predmet T-596/13)
   2014/C 39/37
   Jezik na kojem je tužba podnesena: talijanski

      Stranke

      Tužitelj: Emsibeth SpA (Verona, Italija) (zastupnik: A. Arpaia, avvocato)

      Tuženik: Ured za usklađivanje na unutarnjem tržištu (žigovi i dizajni)

      Druga stranka u postupku pred žalbenim vijećem: Peek & Cloppenburg KG (Düsseldorf, Njemačka)

      Tužbeni zahtjevi

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

               —

               poništiti pobijanu odluku i

               —

               naložiti OHIM-u snošenje troškova.

      Tužbeni razlozi i glavni argumenti

      Podnositelj prijave žiga Zajednice: tužitelj

      Predmetni žig Zajednice: figurativni žig „Nael”, za proizvode klase 3. — zahtjev za registraciju br. 9 726 894

      Nositelj žiga ili znaka navedenog u postupku povodom prigovora: Peek & Cloppenburg KG

      Žig ili znak naveden u prigovoru: verbalni žig Zajednice „Mc Neal” za proizvode klase 3.

      Odluka Odjela za prigovore: odbijanje prigovora

      Odluka žalbenog vijeća: poništenje odluke Odjela za prigovore i odbijanje prijave registracije

      Tužbeni razlozi: povreda članka 8. stavka 1. točke (b) Uredbe br. 207/2009.


title: Predmet C-321/13: Rješenje predsjednika Suda od 21. listopada 2013. – Europska komisija protiv Kraljevine Belgije

text:
               7.4.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 102/30

         Rješenje predsjednika Suda od 21. listopada 2013. – Europska komisija protiv Kraljevine Belgije
   (Predmet C-321/13) (1)

   2014/C 102/48
   Jezik postupka: francuski
   Predsjednik Suda odredio je brisanje predmeta.

      (1)  SL C 226, 3.8.2013.