title: predmet T-5/20: Tužba podnesena 6. siječnja 2020. – CP protiv Parlamenta

text:
               2.3.2020

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 68/56

      Tužba podnesena 6. siječnja 2020. – CP protiv Parlamenta
      (predmet T-5/20)
      (2020/C 68/64)
      Jezik postupka: francuski

         Stranke

         Tužitelj: CP (zastupnici: L. Levi i M. Vandenbussche, odvjetnici)

         Tuženik: Europski parlament

         Tužbeni zahtjev

      Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

                  —

                  proglasi ovu tužbu dopuštenom i osnovanom;

            slijedom toga:

                  —

                  poništi izvješće o ocjeni tužitelja za 2016. koje je glavni tajnik potpisao 16. studenoga 2018.;

                  —

                  po potrebi, poništi predsjednikovu odluku od 25. rujna 2019. o odbijanju žalbe;

                  —

                  naloži tuženiku snošenje svih troškova.

         Tužbeni razlozi i glavni argumenti

      U prilog osnovanosti tužbe tužitelj ističe pet tužbenih razloga.

                  1.

                  Prvi tužbeni razlog, koji se temelji na povredi obveze obrazlaganja i povredi članka 25. stavka 2. Pravilnika o osoblju za dužnosnike Europske unije s obzirom na to da je, kao prvo, ocjenjivanje tužitelja nepotpuno jer u posljednjoj verziji izvješća o ocjeni nije navedena nikakva ocjena u rubrici „osjećaj odgovornosti i profesionalna svijest” točki „ponašanje”. Nadalje, postoji uistinu velika razlika između izvješća o ocjeni za 2016. i prethodnih izvješća, osobito onoga za 2015., a ta razlika nije pravilno obrazložena.

                  2.

                  Drugi tužbeni razlog, koji se temelji na tome da pri ocjenjivanju nije uzeta u obzir podkapacitiranost tužiteljeva odjela ni njegove dodatne aktivnosti. U tom pogledu tužitelj smatra da je njegov radni učinak u 2016. bio pod utjecajem više čimbenika koje tuženik, pri donošenju izvješća o ocjeni, nije pravilno uzeo u obzir, odnosno podkapacitiranost njegova odjela, njegovo sudjelovanje u odboru osoblja te njegovo sudjelovanje u uspostavi novog plana evakuacije koji je bio prioritet Uprave B Glavne uprave za sigurnost, „PPP”.

                  3.

                  Treći tužbeni razlog, koji se temelji na očitoj pogrešci u ocjeni jer su ocjene iz izvješća za 2016., koje su obilježene značajnim pogoršanjem radnog učinka u odnosu na 2015., očito pogrešne te ne uzimaju u obzir tužiteljevu veliku uključenost u njegove zadaće ni postignute rezultate, unatoč iznimno teškim okolnostima.

                  4.

                  Četvrti tužbeni razlog, koji se temelji na nepostojanju mirnog okruženja tijekom razgovora radi ocjenjivanja te na povredi prava na saslušanje i članka 6.2 Internog pravilnika o ocjenjivanju s obzirom na to da razgovor s prvim ocjenjivačem, a osobito razgovor sa završnim ocjenjivačem, nije obavljen u mirnom okruženju, kao što propisuje članak 6.2 Internog pravilnika te tužitelju nije dopušteno da se smisleno očituje o negativnim primjedbama iz izvješća o ocjeni. Nakon tih je razgovora izvješće uglavnom ostalo nepromijenjeno.

                  5.

                  Peti tužbeni razlog, koji se temelji na povredi načela objektivnosti i nepristranosti, uznemiravanju, povredi članka 41. stavka 1. Povelje Europske unije o temeljnim pravima i načela brižnog postupanja kao i zlouporabi ovlasti. U tom pogledu tužitelj smatra da nepostojanje dostatnog, mjerodavnog i utemeljenog obrazloženja negativnih komentara ili komentara negativne konotacije iz izvješća za 2016. navodi tužitelja da smatra da je to izvješće nepošteno, da je obilježeno očitim nedostatkom objektivnosti i nepristranosti te da se uglavnom svodi na osvetu završnog ocjenjivača uz pomoć prvoga. Svaki se element ocjenjivanja, bez ikakva razloga, pogoršao u odnosu na prethodne godine, a osobito u odnosu na 2015. Izvješće ne sadrži nijedan pozitivni element. Većina rezultata koje je tužitelj postigao u 2016. nije ni navedena, a sav je obavljeni posao zanemaren. Navedeno je izvješće obilježeno zlouporabom ovlasti jer mu je jedini cilj naštetiti tužitelju iznošenjem nepotpunog prikaza izvršenja njegovih zaduženja, pod okriljem široke diskrecijske ovlasti ocjenjivača. Učinak tog pogrešnog pristupa, koji se sastoji u zlouporabi sustava ocjenjivanja pod iskrivljenim izgovorom široke diskrecijske ovlasti, otežavanje je tužiteljeve obrane jer je on naizgled suočen s vrijednosnim sudovima koji se mogu samo ograničeno nadzirati. Naposljetku, tuženik nije poštovao ni svoju dužnost brižnog postupanja jer tužiteljevi interesi očito nisu uzeti u obzir.


title: Predmet T-681/18: Presuda Općeg suda od 28. svibnja 2020. – Korporaciya „Masternet” protiv EUIPO-a – Stayer Ibérica (STAYER) („Žig Europske unije – Postupak opoziva – Figurativni žig Europske unije STAYER – Stvarna uporaba žiga – Članak 18. stavak 1. i članak 58. stavak 1. točka (a) Uredbe (EU) 2017/1001 – Dokaz stvarne uporabe – Kvalifikacija proizvoda za koje je dokazana stvarna uporaba”)

text:
               13.7.2020

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 230/26

      Presuda Općeg suda od 28. svibnja 2020. – Korporaciya „Masternet” protiv EUIPO-a – Stayer Ibérica (STAYER)
      (Predmet T-681/18) (1)

      („Žig Europske unije - Postupak opoziva - Figurativni žig Europske unije STAYER - Stvarna uporaba žiga - Članak 18. stavak 1. i članak 58. stavak 1. točka (a) Uredbe (EU) 2017/1001 - Dokaz stvarne uporabe - Kvalifikacija proizvoda za koje je dokazana stvarna uporaba”)
      (2020/C 230/33)
      Jezik postupka: engleski

         Stranke

         Tužitelj: ZAO Korporaciya „Masternet” (Moskva, Rusija), (zastupnik: N. Bürglen, odvjetnik)

         Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (zastupnik: A. Söder, agent)

         Druga stranka u postupku pred žalbenim vijećem EUIPO-a: Stayer Ibérica, SA (Pinto, Španjolska)

         Predmet

      Tužba podnesena protiv odluke petog žalbenog vijeća EUIPO-a od 7. rujna 2018. (predmet R 1940/2017-5), koja se odnosi na postupak opoziva između društava Korporaciya „Masternet” i Stayer Ibérica.

         Izreka

                  1.

                  Tužba se odbija.

                  2.

                  Svaka stranka snosi svoje troškove.

         (1)  SL C 25, 21. 1. 2019.


title: Predmet C-127/20: Rješenje predsjednika Suda od 30. srpnja 2020. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Sąd Rejonowy w Gliwicach – Poljska) – D. Spółka Akcyjna protiv W. Zrt

text:
               5.10.2020

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 329/13

      Rješenje predsjednika Suda od 30. srpnja 2020. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Sąd Rejonowy w Gliwicach – Poljska) – D. Spółka Akcyjna protiv W. Zrt
      (Predmet C-127/20) (1)

      (2020/C 329/27)
      Jezik postupka: poljski
      Predsjednik Suda odredio je brisanje predmeta.

         (1)  SL C 209, 22. 6. 2020.


title: Predmet C-199/20 P: Žalba koju je 11. svibnja 2020. podnio Gamma-A SIA protiv presude Općeg suda (peto vijeće) od 12. ožujka 2020. u predmetu T-352/19, Gamma-A protiv EUIPO-a – Zivju pārstrādes uzņēmumu serviss

text:
               26.10.2020

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 359/2

      Žalba koju je 11. svibnja 2020. podnio Gamma-A SIA protiv presude Općeg suda (peto vijeće) od 12. ožujka 2020. u predmetu T-352/19, Gamma-A protiv EUIPO-a – Zivju pārstrādes uzņēmumu serviss
      (Predmet C-199/20 P)
      (2020/C 359/02)
      Jezik postupka: engleski

         Stranke

         Tužitelj: Gamma-A SIA (zastupnik: M. Liguts, odvjetnik)

         Druga stranka u postupku: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO)
      Rješenjem od 3. rujna 2020., Sud (vijeće za dopuštanje žalbi) odlučio je da žalba nije dopuštena i žalitelju naložio snošenje vlastitih troškova.


title: Predmet C-391/20: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 29. srpnja 2020. uputio Satversmes tiesa (Latvija) – Boriss Cilevičs i dr. protiv Latvijas Republikas Saeima

text:
               26.10.2020

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 359/6

      Zahtjev za prethodnu odluku koji je 29. srpnja 2020. uputio Satversmes tiesa (Latvija) – Boriss Cilevičs i dr. protiv Latvijas Republikas Saeima
      (Predmet C-391/20)
      (2020/C 359/10)
      Jezik postupka: latvijski

         Sud koji je uputio zahtjev

      Satversmes tiesa

         Stranke glavnog postupka

         Tužitelji: Boriss Cilevičs, Valērijs Agešins, Vjačeslavs Dombrovskis, Vladimirs Nikonovs, Artūrs Rubiks, Ivans Ribakovs, Nikolajs Kabanovs, Igors Pimenovs, Vitālijs Orlovs, Edgars Kucins, Ivans Klementjevs, Inga Goldberga, Evija Papule, Jānis Krišāns, Jānis Urbanovičs, Ļubova Švecova, Sergejs Dolgopolovs, Andrejs Klementjevs, Regīna Ločmele-Luņova, Ivars Zariņš

         Tuženik: Latvijas Republikas Saeima

         Prethodna pitanja

                  1.

                  Čini li propis poput onog o kojem je riječ u glavnom postupku ograničenje slobode poslovnog nastana zajamčene člankom 49. Ugovora o funkcioniranju Europske unije ili, podredno, slobode pružanja usluga zajamčene člankom 56. [navedenog ugovora], kao i slobode poduzetništva priznate člankom 16. Povelje Europske unije o temeljnim pravima?

                  2.

                  Koja razmatranja treba uzeti u obzir prilikom ocjene opravdanosti, prikladnosti i proporcionalnosti takvog propisa u odnosu na njegov legitimni cilj zaštite nacionalnog jezika kao izraza nacionalnog identiteta?


title: Predmet T-537/20: Tužba podnesena 18. kolovoza 2020. – Republika Litva protiv Komisije

text:
               26.10.2020

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 359/11

      Tužba podnesena 18. kolovoza 2020. – Republika Litva protiv Komisije
      (Predmet T-537/20)
      (2020/C 359/15)
      Jezik postupka: litavski

         Stranke

         Tužitelj: Republika Litva (zastupnici: R. Dzikovič i K. Dieninis)

         Tuženik: Europska komisija

         Tužbeni zahtjev

      Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

                  —

                  poništi pobijanu odluku (1) u dijelu u kojem je upućena Republici Litvi te se odnosi na mjeru „Prijevremene mirovine” (mjera 113.);

                  —

                  naloži Komisiji snošenje troškova.

         Tužbeni razlozi i glavni argumenti

      U prilog osnovanosti tužbe tužitelj ističe jedan tužbeni razlog.
      Tužitelj navodi da je Komisija, time što je donijela pobijanu odluku, kojom je Litvi naložila ispravak od 2 186 447,97 eura zbog nedostataka u ključnim kontrolama, povrijedila članak 52. stavak 2. Uredbe (EU) br. 1306/2013 (2), članak 34. stavak 6. i članak 35. stavak 1. Uredbe (EU) No 908/2014 (3) te nije poštovala načelo proporcionalnosti i dužnost suradnje.
      Komisija je pri utvrđivanju razine neusklađenosti, prirode povrede i financijske štete prouzročene Europskoj uniji na Litvu primijenila paušalni ispravak, iako su rezultati ex post provjere koju su provela litavska tijela na temelju kriterija koji su unaprijeđeni u svijetlu presude Općeg suda Europske unije u predmetu T-508/15, Republika Litva/Komisija, doveli do točne procjene stvarne štete koja je prouzročena EU fondovima te je razina neusklađenosti bila toliko niska da je Komisija mogla u potpunosti obustaviti istragu.

         (1)  Provedbena odluka Komisije (EU) 2020/859 оd 16. lipnja 2020. o isključenju iz financiranja Europske unije određenih izdataka država članica nastalih u okviru Europskog fonda za jamstva u poljoprivredi (EFJP) i Europskog poljoprivrednog fonda za ruralni razvoj (EPFRR) (SL 2020., L 195, str. 59.).

         (2)  Uredba (EU) br. 1306/2013 Europskog parlamenta i vijeća od 17. prosinca 2013. o financiranju, upravljanju i nadzoru zajedničke poljoprivredne politike i o stavljanju izvan snage uredaba Vijeća (EEZ) br. 352/78, (EZ) br. 165/94, (EZ) br. 2799/98, (EZ) br. 814/2000, (EZ) br. 1290/2005 i (EZ) 485/2008 (SL 2013., L 347, str. 549.).

         (3)  Provedbena odluka Komisije (EU) br. 908/2014 оd 6. kolovoza 2014. o utvrđivanju pravila za primjenu Uredbe (EU) br. 1306/2013 Europskog parlamenta i Vijeća u pogledu agencija za plaćanje i drugih tijela, financijskog upravljanja, poravnanja računa, pravila o kontroli, jamstava i transparentnosti (SL 2014., L 255, str. 59.).


title: Predmet T-555/20: Tužba podnesena 3. rujna 2020. – QB protiv ESB-a

text:
               26.10.2020

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 359/14

      Tužba podnesena 3. rujna 2020. – QB protiv ESB-a
      (Predmet T-555/20)
      (2020/C 359/19)
      Jezik postupka: francuski

         Stranke

         Tužitelj: QB (zastupnik: L. Levi, odvjetnica)

         Tuženik: Europska središnja banka

         Tužbeni zahtjev

      Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

                  —

                  utvrdi da je ova tužba dopuštena i osnovana;

            i stoga:

                  —

                  poništi izvješće o ocjeni za razdoblje 2015., utvrđeno 8. listopada 2019.;

                  —

                  ako je potrebno, poništi odluke od 7. veljače 2020. i 24. lipnja 2020. kojima se odbijaju upravna tužba i žalba tužitelja;

                  —

                  naloži tuženiku naknadu neimovinske štete procijenjenu ex aequo et bono na 15 000 eura;

                  —

                  naloži tuženiku snošenje svih troškova.

         Tužbeni razlozi i glavni argumenti

      U prilog osnovanosti tužbe tužitelj ističe tri tužbena razloga.

                  1.

                  Prvi tužbeni razlog koji se temelji na povredi članka 266. UFEU-a i Vodiča za ocjenjivanje, osobito zbog toga što nije provedeno novo ocjenjivanje tužitelja nego obično kopiranje ocjena iz prvotnog izvješća o ocjeni.

                  2.

                  Drugi tužbeni razlog koji se temelji na povredi Vodiča za ocjenjivanje i postupka kao i povredi dužne pažnje, osobito zbog toga što tužiteljevo izvješće o ocjeni ne sadržava načine usavršavanja i ne određuje ciljeve na način na koji to zahtijeva Vodič za ocjenjivanje.

                  3.

                  Treći tužbeni razlog koji se temelji na očitoj pogrešci koju sadržava sporno izvješće o ocjeni u pogledu ocjene činjeničnog stanja sadržanog u navedenom izvješću.


title: Predmet T-354/19: Rješenje Općeg suda od 23. srpnja 2020. – Palacio Domecq protiv EUIPO-a – Domecq Bodega Las Copas (PALACIO DOMECQ 1778) („Žig Europske unije – Postupak povodom prigovora – Opoziv pobijane odluke – Prestanak postojanja predmeta spora – Obustava postupka”)

text:
               3.11.2020

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 371/13

      Rješenje Općeg suda od 23. srpnja 2020. – Palacio Domecq protiv EUIPO-a – Domecq Bodega Las Copas (PALACIO DOMECQ 1778)
      (Predmet T-354/19) (1)

      („Žig Europske unije - Postupak povodom prigovora - Opoziv pobijane odluke - Prestanak postojanja predmeta spora - Obustava postupka”)
      (2020/C 371/13)
      Jezik postupka: španjolski

         Stranke

         Tužitelj: Palacio Domecq, SL (Madrid, Španjolska) (zastupnik: A. Otero Iglesias, odvjetnica)

         Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (zastupnik: J. Crespo Carrillo, agent)

         Druga stranka u postupku pred žalbenim vijećem EUIPO-a: Domecq Bodega Las Copas, SL (Jerez de la Frontera, Španjolska)

         Predmet

      Tužba podnesena protiv odluke prvog žalbenog vijeća EUIPO-a od 28. ožujka 2019. (predmet R 867/2018-1), koja se odnosi na postupak povodom prigovora između društava Domecq Bodega Las Copas i Palacio Domecq.

         Izreka

                  1.

                  Obustavlja se postupak povodom ove tužbe.

                  2.

                  Uredu Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO) nalaže se snošenje troškova.

         (1)  SL C 255, 29. 7. 2019.


title: Predmet C-742/18 P: Presuda Suda (četvrto vijeće) od 3. rujna 2020. – Češka Republika protiv Europske komisije, Kraljevina Švedska (Žalba – Europski fond za jamstva u poljoprivredi (EFJP) i Europski poljoprivredni fond za ruralni razvoj (EPFRR) – Izdaci isključeni iz financiranja Europske unije – Izdaci nastali Češkoj Republici – Uredba (EZ) br. 555/2008 – Članci 19. i 77. – Tržišta vina – Uredba (EZ) br. 1122/2009 – Članak 33. – Potpora ruralnom razvoju – Potpore po površini – Izravne nepovezane potpore – Kontrole višestruke sukladnosti – Tradicionalne kontrole na terenu i kontrole na terenu daljinskim istraživanjem – Teret dokazivanja – Jednokratni i paušalni ispravci – Sumnja u učinkovitost kontrola – Analiza rizika – Nedostaci)

text:
               9.11.2020

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 378/4

      Presuda Suda (četvrto vijeće) od 3. rujna 2020. – Češka Republika protiv Europske komisije, Kraljevina Švedska
      (Predmet C-742/18 P) (1)

      (Žalba - Europski fond za jamstva u poljoprivredi (EFJP) i Europski poljoprivredni fond za ruralni razvoj (EPFRR) - Izdaci isključeni iz financiranja Europske unije - Izdaci nastali Češkoj Republici - Uredba (EZ) br. 555/2008 - Članci 19. i 77. - Tržišta vina - Uredba (EZ) br. 1122/2009 - Članak 33. - Potpora ruralnom razvoju - Potpore po površini - Izravne nepovezane potpore - Kontrole višestruke sukladnosti - Tradicionalne kontrole na terenu i kontrole na terenu daljinskim istraživanjem - Teret dokazivanja - Jednokratni i paušalni ispravci - Sumnja u učinkovitost kontrola - Analiza rizika - Nedostaci)
      (2020/C 378/04)
      Jezik postupka: češki

         Stranke

         Žalitelj: Češka Republika (zastupnici: M. Smolek, O. Serdula, J. Pavliš i J. Vláčil, agenti)

         Druge stranke u postupku: Europska komisija (zastupnici: Z. Malůšková, K. Walkerová i J. Aquilina, agenti), Kraljevina Švedska

         Izreka

                  1.

                  Ukida se presuda Općeg suda Europske unije od 13. rujna 2018., Češka Republika/Komisija (T-627/16, neobjavljena, EU:T:2018:538), u dijelu u kojem je tom presudom Opći sud odbio tužbeni razlog koji se odnosi na jednokratni ispravak iznosa od 462 517,83 eura na osnovi financijskih godina 2013. do 2015., u mjeri u kojoj se on odnosi na obrazloženje nedostataka u analizi rizika, i tužbeni razlog koji se tiče paušalnog ispravka od 636 516,20 eura na osnovi financijskih godina 2011. do 2014., u mjeri u kojoj se on odnosi na obrazloženje nedostatnih kontrola na licu mjesta vezano uz ulaganja financirana u sektoru vina.

                  2.

                  Žalba se u preostalom dijelu odbija.

                  3.

                  Predmet se vraća na odlučivanje Općem sudu Europske unije.

                  4.

                  O troškovima će se odlučiti naknadno.

         (1)  SL C 44, 4. 2. 2019.


title: Predmet C-356/19: Presuda Suda (osmo vijeće) od 3. rujna 2020. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Sąd Rejonowy dla m.st. Warszawy w Warszawie – Poljska) – Delfly sp. z o.o. protiv Smartwings Poland sp. z o. o., ranije Travel Service Polska sp. z o.o. (Zahtjev za prethodnu odluku – Zračni prijevoz – Uredba (EZ) br. 261/2004 – Članak 7. – Pravo na odštetu u slučaju kašnjenja ili otkazivanja leta – Načini naknade štete – Zahtjev izražen u nacionalnoj valuti – Nacionalna odredba koja zabranjuje vjerovnikov izbor valute)

text:
               9.11.2020

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 378/12

      Presuda Suda (osmo vijeće) od 3. rujna 2020. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Sąd Rejonowy dla m.st. Warszawy w Warszawie – Poljska) – Delfly sp. z o.o. protiv Smartwings Poland sp. z o. o., ranije Travel Service Polska sp. z o.o.
      (Predmet C-356/19) (1)

      (Zahtjev za prethodnu odluku - Zračni prijevoz - Uredba (EZ) br. 261/2004 - Članak 7. - Pravo na odštetu u slučaju kašnjenja ili otkazivanja leta - Načini naknade štete - Zahtjev izražen u nacionalnoj valuti - Nacionalna odredba koja zabranjuje vjerovnikov izbor valute)
      (2020/C 378/14)
      Jezik postupka: poljski

         Sud koji je uputio zahtjev

      Sąd Rejonowy dla m.st. Warszawy w Warszawie

         Stranke glavnog postupka

         Tužitelj: Delfly sp. z o.o.

         Tuženik: Smartwings Poland sp. z o. o., ranije Travel Service Polska sp. z o.o.

         Izreka

      Uredbu (EZ) br. 261/2004 Europskog parlamenta i Vijeća od 11. veljače 2004. o utvrđivanju općih pravila odštete i pomoći putnicima u slučaju uskraćenog ukrcaja i otkazivanja ili dužeg kašnjenja leta u polasku te o stavljanju izvan snage Uredbe (EEZ) br. 295/91, a osobito njezin članak 7. stavak 1., treba tumačiti na način da putnik u slučaju otkazivanja ili dužeg kašnjenja leta ili njegov pravni sljednik može zahtijevati plaćanje iznosa odštete iz te odredbe u nacionalnoj valuti koja je zakonsko sredstvo plaćanja u mjestu njegova boravka, tako da se navedenoj odredbi protivi propis ili sudska praksa države članice koja predviđa da će se zahtjev koji u tu svrhu podnese taj putnik ili pravni sljednik odbiti već zbog puke činjenice da ga je on izrazio u toj nacionalnoj valuti.

         (1)  SL C 280, 19. 8. 2019.


title: Predmet C-358/20: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 30. srpnja 2020. uputila Judecătoria Oradea (Rumunjska) – Promexor Trade Srl protiv Direcţia Generală a Finanţelor Publice Cluj – Administraţia Judeţeană a Finanţelor Publice Bihor

text:
               9.11.2020

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 378/17

      Zahtjev za prethodnu odluku koji je 30. srpnja 2020. uputila Judecătoria Oradea (Rumunjska) – Promexor Trade Srl protiv Direcţia Generală a Finanţelor Publice Cluj – Administraţia Judeţeană a Finanţelor Publice Bihor
      (Predmet C-358/20)
      (2020/C 378/21)
      Jezik postupka: rumunjski

         Sud koji je uputio zahtjev

      Judecătoria Oradea

         Stranke

         Tužitelj: Promexor Trade Srl

         Tuženik: Direcţia Generală a Finanţelor Publice Cluj – Administraţia Judeţeană a Finanţelor Publice Bihor

         Prethodna pitanja

                  1.

                  Protive li se odredbama Direktive 2006/112/EZ (1) i načelu porezne neutralnosti nacionalni propisi kojima država članica građaninu nalaže da naplaćuje PDV i uplaćuje ga državi na neodređeno vrijeme, ali mu s tim u vezi ne priznaje pravo na odbitak PDV-a, s obzirom na to da je po službenoj dužnosti poništen njegov PDV identifikacijski broj jer u prijavama PDV-a podnesenim tijekom šest uzastopnih mjeseci, odnosno dvaju uzastopnih kalendarskih tromjesečja, nisu bile navedene transakcije koje podliježu plaćanju PDV-a?

                  2.

                  Jesu li, s obzirom na okolnosti spora iz glavnog postupka, nacionalni propis ili praksa porezne uprave na temelju koje porezni obveznik u konkretno određenim okolnostima ne može zatražiti ponovnu registraciju za potrebe PDV-a zbog isključivo formalnih razloga, ali je obvezan naplaćivati PDV i uplaćivati ga državi na neodređeno vrijeme, pri čemu mu se s tim u vezi ipak ne priznaje pravo na odbitak PDV-a, iako država članica u pravilu dopušta da se pravna osoba na zahtjev ponovno registrira za potrebe PDV-a nakon što joj je po službenoj dužnosti poništen PDV identifikacijski broj, u skladu s načelima pravne sigurnosti, zaštite legitimnih očekivanja, proporcionalnosti i lojalne suradnje, kako proizlaze iz Direktive 2006/112/EZ?

                  3.

                  Treba li, s obzirom na okolnosti spora iz glavnog postupka, načela pravne sigurnosti, zaštite legitimnih očekivanja, proporcionalnosti i lojalne suradnje, kako proizlaze iz Direktive 2006/112/EZ, tumačiti na način da se njima zabranjuje da se na teret poreznog obveznika odredi obveza naplate i uplate PDV-a na neodređeno vrijeme bez priznavanja prava na odbitak PDV-a, a da pritom porezno tijelo u konkretnom slučaju nije ispitalo materijalne uvjete koji se odnose na pravo na odbitak PDV-a i da porezni obveznik nije počinio nikakvu prijevaru?

         (1)  Direktiva Vijeća 2006/112/EZ od 28. studenoga 2006. o zajedničkom sustavu poreza na dodanu vrijednost (SL 2006., L 347, str. 1.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 9., svezak 1., str. 120.)


title: Predmet T-626/17: Presuda Općeg suda od 9. rujna 2020. – Slovenija protiv Komisije (Poljoprivreda – Uredba (EU) br. 1308/2013 – Oznake izvornosti u sektoru vina – Označivanje vina – Navođenje naziva sorte vinove loze koji sadržava ili se sastoji od zaštićene oznake izvornosti – Zabrana – Odstupanje – Delegirana uredba (EU) 2017/1353 – Uvrštavanje naziva sorte vinove loze ‚teran’ na popis iz dijela A Priloga XV. Uredbi (EZ) br. 607/2009 – Retroaktivni učinak od dana pristupanja Republike Hrvatske Uniji – Slovenska zaštićena oznaka izvornosti ‚Teran’ – Pravna sigurnost – Legitimna očekivanja – Proporcionalnost – Pravo vlasništva – Akt o uvjetima pristupanja Republike Hrvatske Uniji – Međuinstitucijski sporazum o boljoj izradi zakonodavstva – Institucionalna ravnoteža)

text:
               9.11.2020

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 378/25

      Presuda Općeg suda od 9. rujna 2020. – Slovenija protiv Komisije
      (Predmet T-626/17) (1)

      (Poljoprivreda - Uredba (EU) br. 1308/2013 - Oznake izvornosti u sektoru vina - Označivanje vina - Navođenje naziva sorte vinove loze koji sadržava ili se sastoji od zaštićene oznake izvornosti - Zabrana - Odstupanje - Delegirana uredba (EU) 2017/1353 - Uvrštavanje naziva sorte vinove loze ‚teran’ na popis iz dijela A Priloga XV. Uredbi (EZ) br. 607/2009 - Retroaktivni učinak od dana pristupanja Republike Hrvatske Uniji - Slovenska zaštićena oznaka izvornosti ‚Teran’ - Pravna sigurnost - Legitimna očekivanja - Proporcionalnost - Pravo vlasništva - Akt o uvjetima pristupanja Republike Hrvatske Uniji - Međuinstitucijski sporazum o boljoj izradi zakonodavstva - Institucionalna ravnoteža)
      (2020/C 378/29)
      Jezik postupka: slovenski

         Stranke

         Tužitelj: Republika Slovenija (zastupnici: V. Klemenc i T. Mihelič Žitko, agenti, uz asistenciju R. Knaaka, odvjetnika)

         Tuženik: Europska komisija (zastupnici: B. Eggers, I. Galindo Martín i B. Rous Demiri, agenti)

         Intervenijent u potporu tužitelju: Republika Hrvatska (zastupnici: G. Vidović Mesarek, agent, uz asistenciju I. Ćuka, odvjetnika)

         Predmet

      Zahtjev na temelju članka 263. UFEU-a za poništenje Delegirane uredbe Komisije (EU) 2017/1353 оd 19. svibnja 2017. o izmjeni Uredbe (EZ) br. 607/2009 u pogledu sorti vinove loze i njihovih sinonima koji se mogu navesti na etiketi vina (SL 2017., L 190, str. 5.).

         Izreka

                  1.

                  Tužba se odbija.

                  2.

                  Republika Slovenija snosit će, osim vlastitih, i troškove Europske komisije.

                  3.

                  Republika Hrvatska snosit će vlastite troškove.

         (1)  SL C 392, 20. 11. 2017.


title: Spojeni predmeti T-150/18 i T-345/18: Presuda Općeg suda od 9. rujna 2020. – BNP Paribas protiv ESB-a („Ekonomska i monetarna politika – Bonitetni nadzor nad kreditnim institucijama – Doprinosi sustavu osiguranja depozita ili jedinstvenom sanacijskom fondu putem neopozivih obveza plaćanja – Zadaće dodijeljene ESB-u – Posebne nadzorne ovlasti ESB-a – Članak 4. stavak 1. točka (f), članak 16. stavak 1. točka (c) i članak 16. stavak 2. točka (d) Uredbe (EU) br. 1024/2013 – Mjera kojom se nalaže odbitak kumuliranog iznosa preostalih neopozivih obveza plaćanja od redovnog osnovnog kapitala – Nepostojanje pojedinačnog ispitivanja”)

text:
               9.11.2020

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 378/27

      Presuda Općeg suda od 9. rujna 2020. – BNP Paribas protiv ESB-a
      (Spojeni predmeti T-150/18 i T-345/18) (1)

      („Ekonomska i monetarna politika - Bonitetni nadzor nad kreditnim institucijama - Doprinosi sustavu osiguranja depozita ili jedinstvenom sanacijskom fondu putem neopozivih obveza plaćanja - Zadaće dodijeljene ESB-u - Posebne nadzorne ovlasti ESB-a - Članak 4. stavak 1. točka (f), članak 16. stavak 1. točka (c) i članak 16. stavak 2. točka (d) Uredbe (EU) br. 1024/2013 - Mjera kojom se nalaže odbitak kumuliranog iznosa preostalih neopozivih obveza plaćanja od redovnog osnovnog kapitala - Nepostojanje pojedinačnog ispitivanja”)
      (2020/C 378/32)
      Jezik postupka: francuski

         Stranke

         Tužitelj: BNP Paribas (Pariz, Francuska) (zastupnici: A. Gosset-Grainville, M. Trabucchi i M. Dalon, odvjetnici)

         Tuženik: Europska središnja banka (ESB) (zastupnici: E. Koupepidou, R. Bax i F. Bonnard, agenti)

         Predmet

      Zahtjev na temelju članka 263. UFEU-a za djelomično poništenje Odluke ESB-a ECB/SSM/2017-R0MUWSFPU8MPRO8K5P83/248 od 19. prosinca 2017., Odluke ESB-a ECB-SSM-2018-FRBNP-17 od 26. travnja 2018. i Odluke ESB-a ECB-SSM-2019-FRBNP-12 od 14. veljače 2019.

         Izreka

                  1.

                  Predmeti T-150/18 i T-345/18 spajaju se u svrhu donošenja ove presude.

                  2.

                  Poništavaju se točke 9.1. do 9.3. Odluke ECB/SSM/2017-R0MUWSFPU8MPRO8K5P83/248 Europske središnje banke (ESB) od 19. prosinca 2017., točke 9.1. do 9.3. Odluke ESB-a ECB-SSM-2018-FRBNP-17 od 26. travnja 2018. i točke 8.1. do 8.4. Odluke ESB-a ECB-SSM-2019-FRBNP-12 od 14. veljače 2019.

                  3.

                  ESB-u se nalaže snošenje troškova.

         (1)  SL C 161, 7. 5. 2018.


title: Predmet T-735/19: Rješenje Općeg suda od 25. kolovoza 2020. – Frank Recruitment Group Services protiv EUIPO-a (PEARSON FRANK) („Žig Europske unije – Postupak povodom prigovora – Povlačenje prijave za registraciju – Obustava postupka”)

text:
               9.11.2020

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 378/36

      Rješenje Općeg suda od 25. kolovoza 2020. – Frank Recruitment Group Services protiv EUIPO-a (PEARSON FRANK)
      (Predmet T-735/19) (1)

      („Žig Europske unije - Postupak povodom prigovora - Povlačenje prijave za registraciju - Obustava postupka”)
      (2020/C 378/45)
      Jezik postupka: engleski

         Stranke

         Tužitelj: Frank Recruitment Group Services Ltd (Newcastle upon Tyne, Ujedinjena Kraljevina) (zastupnik: J. Dennis, solicitor)

         Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (zastupnik: D. Gája, agent)

         Druga stranka u postupku pred žalbenim vijećem EUIPO-a: Pearson Plc (London, Ujedinjena Kraljevina)

         Predmet

      Tužba podnesena protiv odluke četvrtog žalbenog vijeća EUIPO-a od 26. kolovoza 2019. (predmet R 1884/2018-4), koja se odnosi na postupak povodom prigovora između društava Pearson Plc i Frank Recruitment Group Services Ltd.

         Izreka

                  1.

                  Postupak se obustavlja.

                  2.

                  Društvu Frank Recruitment Group Services Ltd i Uredu Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO) nalaže se snošenje vlastitih troškova.

         (1)  SL C 432, 23. 12. 2019.


title: Predmet T-564/20: Tužba podnesena 10. rujna 2020. – TrekStor protiv EUIPO-a – Zagg (Zaštitne navlake za računalnu opremu)

text:
               9.11.2020

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 378/39

      Tužba podnesena 10. rujna 2020. – TrekStor protiv EUIPO-a – Zagg (Zaštitne navlake za računalnu opremu)
      (Predmet T-564/20)
      (2020/C 378/49)
      Jezik postupka: engleski

         Stranke

         Tužitelj: TrekStor GmbH (Bensheim, Njemačka) (zastupnici: O. Spieker, A. Schönfleisch i N. Willich, odvjetnici)

         Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO)

         Druga stranka u postupku pred žalbenim vijećem: Zagg Inc. (Salt Lake City, Utah, Sjedinjene Američke Države)

         Podaci o postupku pred EUIPO-om

         Nositelj spornog dizajna: druga stranka u postupku pred žalbenim vijećem

         Predmetni sporni dizajn: dizajn Europske unije br. 1 253 876-0002

         Pobijana odluka: odluka trećeg žalbenog vijeća EUIPO-a od 17. lipnja 2020. u predmetu R 294/2020-3

         Tužbeni zahtjev

      Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

                  —

                  poništi pobijanu odluku;

                  —

                  naloži EUIPO-u da proglasi osporavani dizajn ništavim u skladu s člankom 25. stavkom 1. točkom (f) Uredbe Vijeća (EZ) br. 6/2002.

         Tužbeni razlog

                  —

                  Povreda članka 25. stavka 1. točke (f) Uredbe Vijeća (EZ) br. 6/2002.


title: Predmet T-108/20: Rješenje Općeg suda od 15. rujna 2020. – Kahimbi Kasagwe protiv Vijeća

text:
               9.11.2020

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 378/48

      Rješenje Općeg suda od 15. rujna 2020. – Kahimbi Kasagwe protiv Vijeća
      (Predmet T-108/20) (1)

      (2020/C 378/58)
      Jezik postupka: francuski
      Predsjednik sedmoga vijeća odredio je brisanje predmeta.

         (1)  SL C 129, 20. 4. 2020.


title: Presuda suda od 9. veljače 2021. u predmetu E-1/20 Kerim protiv norveške vlade, koju zastupa Odbor za žalbe u području imigracije (Utlendingsnemnda – UNE) (Sloboda kretanja – Direktiva 2004/38/EZ – zlouporaba – fiktivni brakovi – izvedena prava državljana trećih zemalja) 2021/C 245/15

text:
               24.6.2021

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 245/19

      PRESUDA SUDA
      od 9. veljače 2021.
      u predmetu E-1/20
      Kerim protiv norveške vlade, koju zastupa Odbor za žalbe u području imigracije (Utlendingsnemnda – UNE)

            (Sloboda kretanja – Direktiva 2004/38/EZ – zlouporaba – fiktivni brakovi – izvedena prava državljana trećih zemalja)

      (2021/C 245/15)
      U predmetu E-1/20, Kerim protiv norveške vlade, koju zastupa Odbor za žalbe u području imigracije (Utlendingsnemnda – UNE) – ZAHTJEV Sudu na temelju članka 34. Sporazuma između država EFTA-e o osnivanju Nadzornog tijela i Suda koji je podnio Vrhovni sud Norveške (Norges Høyesterett) u vezi s tumačenjem Direktive 2004/38/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 29. travnja 2004. o pravu građana Unije i članova njihovih obitelji slobodno se kretati i boraviti na državnom području država članica, o izmjeni Uredbe (EEZ) br. 1612/68 i stavljanju izvan snage direktive 64/221/EEZ, 68/360/EEZ, 72/194/EEZ, 73/148/EEZ, 75/34/EEZ, 75/35/EEZ, 90/364/EEZ, 90/365/EEZ i 93/96/EEZ, a posebno njezina članka 7. stavka 1. točke (b) u vezi s njezinim člankom 7. stavkom 2. i člankom 35., Sud u sastavu Páll Hreinsson, predsjednik (sudac izvjestitelj), Per Christiansen i Bernd Hammermann, suci, presudio je 9. veljače 2021. kao u izreci:

                  1.

                  Da bi se utvrdilo postoji li fiktivni brak u smislu članka 35. Direktive 2004/38/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 29. travnja 2004. o pravu građana Unije i članova njihovih obitelji slobodno se kretati i boraviti na državnom području država članica, u okolnostima u kojima postoji opravdana sumnja u iskrenost dotičnog braka, nacionalna tijela moraju utvrditi, na temelju ispitivanja svakog pojedinog slučaja, da je barem jedan bračni drug stupio u brak prvenstveno s ciljem nepropisnog stjecanja prava bračnog druga državljanina treće zemlje na slobodno kretanje i boravište, a ne s ciljem sklapanja iskrenog braka.

                  2.

                  U svrhu utvrđivanja postojanja fiktivnog braka u smislu članka 35. Direktive 2004/38, u okolnostima u kojima postoji opravdana sumnja u iskrenost dotičnog braka, činjenice se moraju utvrditi i ocijeniti u potpunosti, što uključuje i uzimanje u obzir subjektivne namjere državljanina države članice EGP-a za stupanje u brak s državljaninom treće zemlje.


title: Presuda suda od 25. veljače 2021. u predmetu E-5/20 SMA SA i Société Mutuelle d’Assurance du Bâtiment et des Travaux Publics protiv Finanzmarktaufsicht Liechtenstein (Odgovornost države – Direktiva 2009/138/EZ – obveze nadzora – odštetni zahtjevi – ugovaratelji i korisnici osiguranja) 2021/C 245/16

text:
               24.6.2021

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 245/20

      PRESUDA SUDA
      od 25. veljače 2021.
      u predmetu E-5/20
      SMA SA i Société Mutuelle d’Assurance du Bâtiment et des Travaux Publics protiv Finanzmarktaufsicht Liechtenstein

            (Odgovornost države – Direktiva 2009/138/EZ – obveze nadzora – odštetni zahtjevi – ugovaratelji i korisnici osiguranja)

      (2021/C 245/16)
      U predmetu E-5/20, SMA SA i Société Mutuelle d’Assurance du Bâtiment et des Travaux Publics protiv Finanzmarktaufsicht Liechtenstein – ZAHTJEV Sudu na temelju članka 34. Sporazuma među državama EFTA-e o osnivanju Nadzornog tijela i Suda koji je podnio Vrhovni sud Kneževine Lihtenštajn (Fürstlicher Oberster Gerichtshof) u vezi s tumačenjem Direktive 2009/138/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 25. studenoga 2009. o osnivanju i obavljanju djelatnosti osiguranja i reosiguranja (Solventnost II), posebno članaka 27. i 28. i direktiva koje su joj prethodile, Direktive 73/239/EEZ, Direktive 88/357/EEZ i Direktive 92/49/EEZ, Sud, u sastavu Páll Hreinsson, predsjednik, Per Christiansen (sudac izvjestitelj) i Bernd Hammermann, suci, presudio je 25. veljače 2021. kao u izreci:
      Člancima 27. i 28. Direktive 2009/138/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 25. studenoga 2009. o osnivanju i obavljanju djelatnosti osiguranja i reosiguranja (Solventnost II), Direktiva 73/239/EEZ, Direktiva 88/357/EEZ i Direktiva 92/49/EEZ ne dodjeljuju se nikakva izričita prava gospodarskim subjektima koji tvrde da su vjerovnici društava za osiguranje u okolnostima kakve su one glavnog postupka i ne mogu poslužiti kao temelj za podnošenje odštetnog zahtjeva protiv nadzornog tijela na temelju načela odgovornosti države.


title: Predmet C-692/18: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 29. listopada 2018. uputio istražni sudac tribunala de grande instance de Paris (Francuska) – kazneni postupak protiv Z

text:
               28.6.2021

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 252/3

      Zahtjev za prethodnu odluku koji je 29. listopada 2018. uputio istražni sudac tribunala de grande instance de Paris (Francuska) – kazneni postupak protiv Z
      (Predmet C-692/18)
      (2021/C 252/04)
      Jezik postupka: francuski

         Sud koji je uputio zahtjev

      istražni sudac tribunala de grande instance de Paris

         Stranke glavnog postupka

      Z

         uz sudjelovanje: DV, IA, ATPIC, EW i dr., Consommation, logement et cadre de vie (CLCV), Conseil national des associations familiales laïques (CNAFAL), FX, France Nature Environnement, Générations futures, GY, Greenpeace France, HZ i dr., Union fédérale des consommateurs – Que choisir (UFC – Que choisir)
      Rješenjem 6. svibnja 2021., Sud (sedmo vijeće) je odlučio:

                  1.

                  Članak 3. točku 10. Uredbe (EZ) br. 715/2007 Europskog parlamenta i Vijeća od 20. lipnja 2007. o homologaciji tipa motornih vozila u odnosu na emisije iz lakih osobnih i gospodarskih vozila (Euro 5 i Euro 6) i pristupu podacima za popravke i održavanje vozila (1), treba tumačiti na način da softver ugrađen u upravljačko računalo motora ili softver koji djeluje na to računalo predstavlja „dio koji je konstruiran” u smislu te odredbe, ako taj softver djeluje na funkcioniranje sustava kontrole emisija i smanjuje njegovu učinkovitost.

                  2.

                  Članak 3. točku 10. Uredbe br. 715/2007 treba tumačiti na način da pojam „sustav za kontrolu emisije” u smislu te odredbe obuhvaća tehnologije i strategije „za naknadnu obradu ispušnih plinova”, kojima se emisije smanjuju naknadno, odnosno nakon njihova nastanka, kao i one koje, poput sustava za povrat ispušnih plinova, omogućuju ograničavanje njihove proizvodnje, odnosno njihova nastanka.

                  3.

                  Članak 3. točku 10. Uredbe br. 715/2007 treba tumačiti na način da je „poremećajni uređaj” u smislu te odredbe uređaj koji otkriva sve parametre vezane za provođenje postupaka homologacije koji su propisani tom uredbom kako bi se tijekom tih postupaka poboljšala učinkovitost sustava za kontrolu emisije i tako provela homologacija vozila, čak i ako se takvo poboljšanje na ad hoc osnovi može primijetiti i u uobičajenim uvjetima korištenja vozila.

                  4.

                  Članak 5. stavak 2. točku (a) Uredbe br. 715/2007 treba tumačiti na način da poremećajni uređaj koji tijekom postupaka homologacije sustavno poboljšava učinkovitost sustava za kontrolu emisije vozilâ kako bi se poštovala ograničenja emisija utvrđena tom uredbom i kako bi se tako provela homologacija tih vozila, ne može biti obuhvaćen iznimkom od zabrane takvih uređaja predviđenom tom odredbom, koja se odnosi na zaštitu motora od oštećenja ili prometne nezgode radi sigurnog djelovanja vozila, čak ni ako taj uređaj pridonosi sprečavanju starenja ili onečišćenja motora.

         (1)  SL 2007., L 171, str. 1. (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 13., svezak 30., str. 284.)


title: Predmet C-450/20 P: Žalba koju je 10. rujna 2020. podnio Comprojecto-Projectos e Construções, Lda i dr. protiv rješenja Općeg suda (deveto vijeće) od 8. srpnja 2020. u predmetu T-90/20 REC, Comprojecto-Projectos e Construções i dr./ESB i Banco de Portugal

text:
               28.6.2021

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 252/4

      Žalba koju je 10. rujna 2020. podnio Comprojecto-Projectos e Construções, Lda i dr. protiv rješenja Općeg suda (deveto vijeće) od 8. srpnja 2020. u predmetu T-90/20 REC, Comprojecto-Projectos e Construções i dr./ESB i Banco de Portugal
      (Predmet C-450/20 P)
      (2021/C 252/05)
      Jezik postupka: portugalski

         Stranke

         Žalitelji: Comprojecto-Projectos e Construções, Lda, Paulo Eduardo Matos Gomes de Azevedo, Julião Maria Gomes de Azevedo, Isabel Maria Matos Gomes de Azevedo (zastupnik: M. Ribeiro, advogado)

         Druge stranke u postupku: Europska središnja banka, Banco de Portugal
      Rješenjem od 5. svibnja 2021. Sud (sedmo vijeće) odbacio je žalbu kao očito nedopuštenu.


title: Predmet C-503/20: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 6. listopada 2020. uputio Audiencia Provincial de Las Palmas de Gran Canaria (Španjolska) – Banco de Santander S.A./YC

text:
               28.6.2021

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 252/5

      Zahtjev za prethodnu odluku koji je 6. listopada 2020. uputio Audiencia Provincial de Las Palmas de Gran Canaria (Španjolska) – Banco de Santander S.A./YC
      (Predmet C-503/20)
      (2021/C 252/06)
      Jezik postupka: španjolski

         Sud koji je uputio zahtjev

      Audiencia Provincial de Las Palmas de Gran Canaria

         Stranke glavnog postupka

         Žalitelj: Banco de Santander S.A.

         Druga stranka u žalbenom postupku: YC
      Sud Europske unije (šesto vijeće) u rješenju od 25. ožujka 2021. utvrdio je da je prvo pitanje očito nedopušteno, a na drugo pitanje odgovorio je da se Direktiva Vijeća 87/102/EEZ od 22. prosinca 1986. o usklađivanju zakona i drugih propisa država članica koji se odnose na kreditiranje potrošača (1), kako je izmijenjena Direktivom Vijeća 90/88/EEZ od 22. veljače 1990. (2) i Direktiva 2008/48/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 23. travnja 2008. o ugovorima o potrošačkim kreditima i stavljanju izvan snage Direktive Vijeća 87/102/EEZ (3) trebaju tumačiti na način da im se ne protivi nacionalni propis, kako ga tumači nacionalna sudska praksa, kojim se u svrhu borbe protiv lihvarenja utvrđuje ograničenje efektivne kamatne stope koja se može odrediti potrošaču u okviru ugovora o potrošačkom kreditu, pod uvjetom da taj propis ne povređuje pravila usklađena tim direktivama, osobito ona koja se odnose na obveze pružanja informacija.

         (1)  SL 1987., L 42, str. 48.

         (2)  SL 1990., L 61, str. 14.

         (3)  SL 2008., L 133, str. 66. (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 15., svezak 13., str. 58. i ispravak SL 2014., L 283, str. 66.)


title: Predmet C-539/20 P: Žalba koju je 22. listopada 2020. podnijelo društvo Hochmann Marketing GmbH protiv rješenja Općeg suda (šesto vijeće) od 23. siječnja 2020. u predmetu T-807/19, Hochmann Marketing GmbH/Europska komisija

text:
               28.6.2021

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 252/5

      Žalba koju je 22. listopada 2020. podnijelo društvo Hochmann Marketing GmbH protiv rješenja Općeg suda (šesto vijeće) od 23. siječnja 2020. u predmetu T-807/19, Hochmann Marketing GmbH/Europska komisija
      (Predmet C-539/20 P)
      (2021/C 252/07)
      Jezik postupka: njemački

         Stranke

         Žalitelj: Hochmann Marketing GmbH (zastupnik: J. Jennings, odvjetnik)

         Druga stranka u postupku: Europska komisija
      Sud Europske unije (osmo vijeće) rješenjem od 6. svibnja 2021. odbacio je žalbu kao očito nedopuštenu te je odlučio da žalitelj snosi vlastite troškove.


title: Predmet C-679/20: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 15. prosinca 2020. uputio Juzgado de lo Contencioso-Administrativo n.° 17 de Barcelona (Španjolska) – Administración General del Estado/Ayuntamiento de Les Cabanyes

text:
               28.6.2021

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 252/6

      Zahtjev za prethodnu odluku koji je 15. prosinca 2020. uputio Juzgado de lo Contencioso-Administrativo n.o 17 de Barcelona (Španjolska) – Administración General del Estado/Ayuntamiento de Les Cabanyes
      (Predmet C-679/20)
      (2021/C 252/08)
      Jezik postupka: španjolski

         Sud koji je uputio zahtjev

      Juzgado de lo Contencioso-Administrativo n.o 17 de Barcelona

         Stranke glavnog postupka

         Tužitelj: Administración General del Estado

         Tuženik: Ayuntamiento de Les Cabanyes
      Rješenjem od 6. svibnja 2021. Sud (deveto vijeće) proglasio se očito nenadležnim za davanje odgovora na prethodna pitanja koja je postavio Juzgado de lo Contencioso-Administrativo n.o 17 de Barcelona (Sud za upravne sporove br. 17 u Barceloni) rješenjem od 11. prosinca 2020.


title: Predmet C-29/21 P: Žalba od 18. siječnja 2021. koju je podnio Tinnus Enterprises LLC protiv presude Općeg suda (deseto vijeće) od 18. studenog 2020. u predmetu T-574/19, Tinnus Enterprises/EUIPO

text:
               28.6.2021

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 252/6

      Žalba od 18. siječnja 2021. koju je podnio Tinnus Enterprises LLC protiv presude Općeg suda (deseto vijeće) od 18. studenog 2020. u predmetu T-574/19, Tinnus Enterprises/EUIPO
      (Predmet C-29/21 P)
      (2021/C 252/09)
      Jezik postupka: engleski

         Stranke

         Žalitelj: Tinnus Enterprises LLC (zastupnik: A. Odle and R. Palijama, advocaten)

         Druga stranka u postupku: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO)
      Rješenjem od 5. svibnja 2021., Sud Europske Unije (vijeće za dopuštanje žalbi) zaključio je da žalba nije dopuštena i naložio društvu Tinnus Enterprises LLC snošenje vlastitih troškova.


title: Predmet C-59/21 P: Žalba koju je 1. veljače 2021. podnio Embutidos Monells, SA protiv presude Općeg suda (peto vijeće) od 2. prosinca 2020. u predmetu T-639/19, Sánchez Romero Carvajal Jabugo/EUIPO – Embutidos Monells (5MS MMMMM)

text:
               28.6.2021

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 252/6

      Žalba koju je 1. veljače 2021. podnio Embutidos Monells, SA protiv presude Općeg suda (peto vijeće) od 2. prosinca 2020. u predmetu T-639/19, Sánchez Romero Carvajal Jabugo/EUIPO – Embutidos Monells (5MS MMMMM)
      (Predmet C-59/21 P)
      (2021/C 252/10)
      Jezik postupka: španjolski

         Stranke

         Žalitelj: Embutidos Monells, SA (zastupnici: L. Broschat García i L. Polo Flores, abogados)

         Druge stranke u postupku: Sánchez Romero Carvajal Jabugo, S. A. U., Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo
      Rješenjem od 18. svibnja 2021., Sud (vijeće za dopuštanje žalbi) odlučio je odbaciti žalbu i naložiti društvu Embutidos Monells, SA da snosi vlastite troškove.


title: Predmet C-67/21 P: Žalba koju je 2. veljače 2021. podnijelo društvo BSH Hausgeräte GmbH protiv presude Općeg suda (deseto vijeće) od 2. prosinca 2020. u predmetu T-152/20, BSH Hausgeräte GmbH/Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo

text:
               28.6.2021

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 252/7

      Žalba koju je 2. veljače 2021. podnijelo društvo BSH Hausgeräte GmbH protiv presude Općeg suda (deseto vijeće) od 2. prosinca 2020. u predmetu T-152/20, BSH Hausgeräte GmbH/Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo
      (Predmet C-67/21 P)
      (2021/C 252/11)
      Jezik postupka: njemački

         Stranke

         Žalitelj: BSH Hausgeräte GmbH (zastupnik: S. Biagosch, odvjetnik)

         Druga stranka u postupku: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo
      Sud Europske unije (vijeće za dopuštanje žalbi) rješenjem od 12. svibnja 2021. nije dopustio žalbu te je žalitelju naložio snošenje vlastitih troškova.


title: Predmet C-93/21 P: Žalba koju je 15. veljače 2021. podnijelo društvo easy Cosmetic Swiss GmbH protiv presude Općeg suda (sudac pojedinac) od 9. prosinca 2020. u predmetu T-858/19, easyCosmetic Swiss GmbH/Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO)

text:
               28.6.2021

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 252/7

      Žalba koju je 15. veljače 2021. podnijelo društvo easy Cosmetic Swiss GmbH protiv presude Općeg suda (sudac pojedinac) od 9. prosinca 2020. u predmetu T-858/19, easyCosmetic Swiss GmbH/Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO)
      (Predmet C-93/21 P)
      (2021/C 252/12)
      Jezik postupka: njemački

         Stranke

         Žalitelj: easyCosmetic Swiss GmbH (zastupnici: D. Terheggen, odvjetnik, S. E. Sullivan, odvjetnica)

         Druge stranke u postupku: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo, U.W.I. Unternehmensberatungs- und Wirtschaftsinformations GmbH
      Sud Europske unije (vijeće za dopuštanje žalbi) rješenjem od 20. svibnja 2021. nije dopustio žalbu te je žalitelju naložio snošenje vlastitih troškova.


title: Predmet C-163/21: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 11. ožujka 2021. uputio Juzgado Mercantil n° 7 de Barcelona (Španjolska) – AD i dr./PACCAR Inc, DAF TRUCKS NV i DAF Trucks Deutschland GmbH

text:
               28.6.2021

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 252/7

      Zahtjev za prethodnu odluku koji je 11. ožujka 2021. uputio Juzgado Mercantil no 7 de Barcelona (Španjolska) – AD i dr./PACCAR Inc, DAF TRUCKS NV i DAF Trucks Deutschland GmbH
      (Predmet C-163/21)
      (2021/C 252/13)
      Jezik postupka: španjolski

         Sud koji je uputio zahtjev

      Juzgado Mercantil no 7 de Barcelona

         Stranke glavnog postupka

         Tužitelji: AD i dr.

         Tuženici: PACCAR Inc, DAF TRUCKS NV i DAF Trucks Deutschland GmbH

         Prethodno pitanje

      Treba li članak 5. stavak 1. Direktive 2014/104/EU Europskog parlamenta i Vijeća od 26. studenoga 2014. o određenim pravilima kojima se uređuju postupci za naknadu štete prema nacionalnom pravu za kršenje odredaba prava tržišnog natjecanja država članica i Europske unije (1) tumačiti na način da se otkrivanje relevantnih dokaza odnosi samo na već postojeće dokumente koji su pod kontrolom tuženika ili treće strane, ili, suprotno tomu, da članak 5. stavak 1. također uključuje mogućnost otkrivanja dokumenata koje stranka kojoj se upućuje zahtjev za informacije treba izraditi ex novo, objedinjavanjem ili razvrstavanjem informacija, znanja ili podataka koje posjeduje?

         (1)  SL 2014., L 349, str. 1.


title: Predmet C-182/21: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 23. ožujka 2021. uputio Landgericht Düsseldorf (Njemačka) – Nokia Technologies Oy / Daimler AG

text:
               28.6.2021

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 252/8

      Zahtjev za prethodnu odluku koji je 23. ožujka 2021. uputio Landgericht Düsseldorf (Njemačka) – Nokia Technologies Oy / Daimler AG
      (Predmet C-182/21)
      (2021/C 252/14)
      Jezik postupka: njemački

         Sud koji je uputio zahtjev

      Landgericht Düsseldorf

         Stranke glavnog postupka

         Tužitelj: Nokia Technologies Oy

         Tuženik: Daimler AG

         Drugi sudionici: Continental Automotive GmbH, Continental Automotive Hungary Kft., Bury Sp. z.o.o., TomTom Sales B.V., VALEO Telematik und Akustik GmbH (ranije Peiker acustic GmbH), Robert Bosch GmbH, Huawei Technologies Deutschland GmbH, TomTom International B.V., Sierra Wireless S.A.

         Prethodna pitanja

                  A.

                  Postoji li obveza prioritetnog licenciranja dobavljača?

                              1.

                              Može li društvo koje se nalazi niže u distribucijskom lancu protiv tužbe zbog povrede patenta kojom nositelj patenta zahtijeva prestanak povrede tog patenta nužnog s obzirom na standard koji je uspostavilo normizacijsko tijelo (u daljnjem tekstu: SEP), koji se neopozivo obvezao tom tijelu da će trećima dati licenciju po uvjetima FRAND, istaknuti prigovor zloporabe vladajućeg položaja na tržištu u smislu članka 102. UFEU-a ako je standard za koji je sporni patent nužan, odnosno ako su dijelovi tog standarda već implementirani u pretproizvod koji je tuženik isporučio i čijim dobavljačima koji žele dobiti licenciju vlasnik patenta odbija dodijeliti vlastitu neograničenu licenciju za sve načine korištenja relevantne s obzirom na patentno pravo po uvjetima FRAND za proizvode implementirane u skladu sa standardom?

                                          (a)

                                          Vrijedi li to osobito ako je u predmetnoj grani djelatnosti distributera krajnjeg proizvoda običaj da se pitanje zaštite prava intelektualnog vlasništva u vezi s patentima koji se primjenjuju na dostavljenoj komponenti riješi licenciranjem dobavljača?

                                          (b)

                                          Postoji li prednost u davanju licencije u odnosu na dobavljače u svakoj fazi lanca opskrbe ili samo u odnosu na onog dobavljača koji neposredno prethodi distributeru krajnjeg proizvoda na kraju lanca unovčenja? Jesu li u tom pogledu također odlučujući poslovni običaji?

                              2.

                              Je li zbog zabrane zlouporabe, koja proizlazi iz prava zabranjenih sporazuma, nužno da se dobavljaču dodijeli vlastita, neograničena licencija za sve načine korištenja relevantne s obzirom na patentno pravo po uvjetima FRAND za proizvode implementirane u skladu sa standardom, u smislu da krajnji distributeri (i po potrebi kupci koji se nalaze uzlazno u lancu opskrbe) više ne trebaju vlastitu, zasebnu licenciju od nositelja SEP-a kako bi izbjegli povredu patenta u slučaju pravilne uporabe predmetne dostavljene komponente?

                              3.

                              Ako je odgovor na prvo prethodno pitanje niječan: Jesu li člankom 102. UFEU-a propisani posebni kvalitativni, kvantitativni i/ili drugi uvjeti koji se odnose na kriterije u skladu s kojima nositelj standardnog nužnog patenta odlučuje o tome protiv kojih će potencijalnih počinitelja povrede smještenih na različitim razinama istog lanca proizvodnje i lanca unovčenja podnijeti tužbu zbog povrede patenta kojom zahtijeva prestanak povrede?

                  B.

                  Pojašnjenje zahtjevâ koji proizlaze iz odluke Suda u predmetu Huawei/ZTE (presuda od 16. srpnja 2015., C-170/13) (1)

                              1.

                              Postoji li, neovisno o tome da se obveze koje nositelj SEP-a i korisnik SEP-a naizmjenično ispunjavaju (prijava povrede patenta, molba za izdavanje licencije, ponuda za sklapanje ugovora o licenciji po uvjetima FRAND, ponuda za sklapanje ugovora o licenciji upućena dobavljaču s prednošću licenciranja) trebaju izvršiti u predsudskom postupku, mogućnost da se obveze propuštene u predsudskoj fazi nadoknade tijekom sudskog postupka a da pritom ne dođe do gubitka prava?

                              2.

                              Može li se polaziti od toga da je riječ o značajnoj molbi za izdavanje licencije korisnika patenta smatrati ako iz opsežne analize svih popratnih okolnosti jasno i jednoznačno proizlazi volja i spremnost korisnika SEP-a da s nositeljem SEP-a sklopi ugovor o licenciji po uvjetima FRAND, kavi god ti uvjeti FRAND bili (odnosno neovisno o tome što se ti uvjeti ne mogu predvidjeti zbog činjenice da u tom trenutku još nije sastavljena ponuda za sklapanje ugovora o licenciji)?

                                          (a)

                                          Pokazuje li počinitelj povrede time što nekoliko mjeseci ne reagira na obavijest o povredi da mu licencija nije potrebna, tako da se, unatoč verbalno formuliranoj molbi za licenciju, ta licencija ne dodjeljuje što ima za posljedicu da treba uvažiti tužba nositelja SEP-a za prestanak povrede patenta?

                                          (b)

                                          Može li se iz uvjeta za licenciju koje je korisnik SEP-a naveo u protuponudi, zaključiti na nedostatnu molbu za izdavanje licencije što ima za posljedicu da se tužba nositelja SEP-a za prestanak povrede prihvati a da se prethodno ne provjeri odgovara li uopće vlastita ponuda za sklapanje ugovora o licenciji nositelja SEP-a (koja je prethodila protuponudi korisnika SEP-a) uvjetima FRAND?

                                          (c)

                                          Je li takav zaključak u svakom slučaju zabranjen kad su uvjeti za licenciju iz protuponude, iz kojih se može zaključiti da je molba za izdavanje licencije nedostatna, takvi da nije ni očito niti je u pogledu njih najviši nacionalni sud pojasnio da se ne mogu povezati s uvjetima FRAND?

         (1)  C-170/13, EU:C:2015:477.


title: Predmet C-204/21: Tužba podnesena 1. travnja 2021. – Europska komisija/Republika Poljska

text:
               28.6.2021

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 252/9

      Tužba podnesena 1. travnja 2021. – Europska komisija/Republika Poljska
      (Predmet C-204/21)
      (2021/C 252/15)
      Jezik postupka: poljski

         Stranke

         Tužitelj: Europska komisija (zastupnici: P. J. O. Van Nuffel, K. Herrmann, agenti)

         Tuženik: Republika Poljska

         Tužbeni zahtjev

      Tužitelj zahtijeva od Suda da utvrdi:

                  —

                  da je donošenjem i održavanjem na snazi članka 42.a stavaka 1. i 2. te članka 55. stavka 4. Ustawe prawo o ustroju sądów powszechnych (Zakon o ustrojstvu redovnih sudova) (u daljnjem tekstu: ZURS), članka 26. stavka 3. i članka 29. stavaka 2. i 3. Ustawe o Sądzie Najwyższym (Zakon o Vrhovnom sudu) te članka 5. stavaka 1.a i 1.b Ustawe o sądach administracyjnych (Zakon o upravnim sudovima), u verziji koja proizlazi iz Ustawe z 20 grudnia 2019 r. – Prawo o ustroju sądów powszechnych (Zakon od 20. prosinca 2019. – Odredbe o ustrojstvu redovnih sudova), Zakona o Vrhovnom sudu te nekih drugih zakona (u daljnjem tekstu: izmijenjeni zakon), kao i članka 8. izmijenjenog zakona, kojima se utvrđuje da svim nacionalnim sudovima nije dopušten nadzor ispunjavanja Unijina zahtjeva neovisnog i nepristranog suda, unaprijed ustanovljenog na temelju zakona, Republika Poljska povrijedila obveze koje ima na temelju članka 19. stavka 1. drugog podstavka UEU-a u vezi s člankom 47. Povelje Europske unije o temeljnim pravima, a u kontekstu sudske prakse Europskog suda za ljudska prava vezane uz članak 6. EKLJP-a te članak 267. UFEU-a i načelo nadređenosti prava Unije;

                  —

                  da donošenjem i održavanjem na snazi članka 26. stavaka 2. i 4. do 6. te članka 82. stavaka 2. do 5. Zakona o Vrhovnom sudu, u verziji koja proizlazi iz izmijenjenog zakona, kao i članka 10. izmijenjenog zakona, kojim se Vijeću za izvanredni nadzor i javne poslove Vrhovnog suda povjerava isključiva nadležnost za razmatranje prigovora i pravnih pitanja vezanih uz nepostojanje neovisnosti suda ili suca, Republika Poljska krši obveze koje ima na temelju članka 19. stavka 1. drugog podstavka UEU-a u vezi s člankom 47. Povelje Europske unije o temeljnim pravima, te iz članka 267. UFEU-a i načela nadređenosti prava Unije;

                  —

                  da je donošenjem i održavanjem na snazi članka 107. stavka 1. točaka 2. i 3. ZURS-a te članka 72. stavka 1. točaka 1. do 3. Zakona o Vrhovnom sudu, u verziji koja proizlazi iz izmijenjenog zakona, koji omogućava da se kao stegovna povreda kvalificira nadzor ispunjavanja Unijina zahtjeva neovisnog i nepristranog suda, unaprijed ustanovljenog na temelju zakona, Republika Poljska povrijedila svoje obveze koje proizlaze iz članka 19. stavka 1. prvog podstavka UEU-a u vezi s člankom 47. Povelje Europske unije o temeljnim pravima, kao i iz članka 267. UFEU-a;

                  —

                  da je povjeravanjem ovlasti odlučivanja u predmetima koji imaju izravan utjecaj na status i obavljanje dužnosti sudaca i sudskih savjetnika (kao što je dozvoljavanje pokretanja postupaka radi utvrđivanja kaznene odgovornosti sudaca i sudskih savjetnika ili njihovog pritvaranja, predmeti u području radnog prava i socijalnog osiguranja sudaca Vrhovnog suda te predmeti vezani uz umirovljenje sudaca Vrhovnog suda) Stegovnom vijeću Vrhovnog suda, čija neovisnost i nepristranost nije zajamčena, Republika Poljska povrijedila svoju obvezu na temelju članka 19. stavka 1. drugog podstavka UEU-a;

                  —

                  da je donošenjem i održavanjem na snazi članka 88.a Zakona o redovnim sudovima, članka 45. stavka 3. Zakona o Vrhovnom sudu i članka 8. stavka 2. Zakona o upravnim sudovima, u verziji koja proizlazi iz izmijenjenog zakona, Republika Poljska povrijedila pravo na poštovanje privatnog života i pravo na zaštitu osobnih podataka, zajamčene u članku 7. i članku 8. stavku 1. Povelje Europske unije o temeljnim pravima te članku 6. stavku 1. točkama (c) i (e), članku 6. stavku 3. i članku 9. stavku 1. Direktive (EU) 2016/679 Europskog parlamenta i Vijeća o zaštiti pojedinaca u vezi s obradom osobnih podataka i o slobodnom kretanju takvih podataka (1);

                  —

                  da se Republici Poljskoj nalaže snošenje troškova postupka.

         Tužbeni razlozi i glavni argumenti

      Imajući u vidu okolnosti njegova osnivanja, njegov sastav i priznate nadležnosti, Stegovno vijeće Vrhovnog suda nije posebno sudsko tijelo s karakteristikama neovisnog suda u smislu članka 19. stavka 1. UEU-a u vezi s člankom 47. Povelje. S tim u vezi, zadržavanjem njegove nadležnosti u predmetima drugih nacionalnih sudaca u pogledu statusa i uvjeta obavljanja sudačke dužnosti krši se njihova neovisnost te predstavlja povredu članka 19. stavka 1. UEU-a.
      Budući da odredbe izmijenjenog zakona od 20. prosinca 2019. isključuju mogućnost državnih sudova da nadziru, u vijećima koja odlučuju u predmetima obuhvaćenih pravom Unije, ispunjavanje zahtjeva neovisnog i nepristranog suda, unaprijed ustanovljenog na temelju zakona u smislu članka 19. stavka 1. UEU-a u vezi s člankom 47. Povelje, tim se odredbama krši i narušava mehanizam prethodnih pitanja uspostavljen u članku 267. UFEU-a. Naime, u skladu sa sudskom praksom Suda, nacionalni sudovi imaju obvezu osigurati da predmete vezane uz osobna prava koja proizlaze iz prava Unije razmatra neovisni i nepristrani sud, unaprijed ustanovljen na temelju zakona. Kvalificiranjem takvog nadzora na način da on ispunjava obilježja stegovne povrede također se krši pravo Unije. Svaki nacionalni sudac, kao sud koji primjenjuje pravo Unije, mora imati mogućnost da po službenoj dužnosti ili na prijedlog stranke ocijeni je li Unijin predmet razmotrio neovisni sud u smislu prava Unije, bez opasnosti da protiv tih sudaca bude pokrenut stegovni postupak. Povjeravanje Vijeću za izvanredni nadzor i javne poslove Vrhovnog suda isključive nadležnosti za razmatranje zahtjeva za izuzeće suca iz određenog predmeta ili za određivanje vijeća nadležnog za odlučivanje u slučaju prigovora vezanih za nepostojanje neovisnosti suda/suca, onemogućava ostalim nacionalnim sudovima ispunjavanje gore spomenutih obveza kao i upućivanje Sudu prethodnih pitanja glede tumačenja tog Unijinog zahtjeva. Naprotiv, sukladno sudskoj praksi Suda, svaki je nacionalni sud ovlašten uputiti prethodno pitanje na temelju članka 267. UFEU-a, a sudovi protiv čijih odluka nema pravnog lijeka dužni su to učiniti u slučaju postojanja dvojbi u pogledu tumačenja.
      Obvezom svakog suca da predoči i u roku od 30 dana od imenovanja na sudačku dužnost u Javnom glasniku objavi informaciju o svojem članstvu u društvu ili udruzi i dužnostima u zakladi koja ne obavlja gospodarsku djelatnost, kao i o članstvu u političkoj stranci prije imenovanja na sudačku dužnost, krši se temeljno pravo suca na zaštitu privatnosti i osobnih podataka kao i odredbe GPDR-a.

         (1)  SL 2016., L 119, str. 1.


title: Predmet C-205/21: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 31. ožujka 2021. uputio Specializiran nakazatelen sad (Bugarska) – kazneni postupak protiv V. S.

text:
               28.6.2021

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 252/11

      Zahtjev za prethodnu odluku koji je 31. ožujka 2021. uputio Specializiran nakazatelen sad (Bugarska) – kazneni postupak protiv V. S.
      (Predmet C-205/21)
      (2021/C 252/16)
      Jezik postupka: bugarski

         Sud koji je uputio zahtjev

      Specializiran nakazatelen sad (Bugarska)

         Podnositelj zahtjeva:

      Ministerstvo na vatrešnite raboti, Glavna direkcia za borba s organiziranata prestapnost

         Optuženik:

      V. S.

         Prethodna pitanja

                  1.

                  Prenosi li se članak 10. Direktive 2016/680 (1) na učinkovit način ako se u nacionalnom zakonu, odnosno u članku 25. stavku 3. i članku 25.a Zakona za ministerstvo na vatrešnite raboti [Zakon o Ministarstvu unutarnjih poslova] upućuje na sličnu odredbu članka 9. Uredbe 2016/679 (2)?

                  2.

                  Je li zahtjev utvrđen člankom 10. točkom (a) Direktive 2016/680 u vezi s člankom 52. i člancima 3. i 8. Povelje, da ograničenje integriteta i zaštite osobnih podataka treba predvidjeti zakonom, ispunjen ako postoje proturječne nacionalne odredbe koje se odnose na dopuštenost obrade genetskih i biometrijskih podataka u svrhu policijske registracije?

                  3.

                  Je li u skladu s člankom 6. točkom (a) Direktive 2016/680, u vezi s člankom 48. Povelje, nacionalni zakon, odnosno članak 68. stavak 4. Zakona o Ministarstvu unutarnjih poslova, kojim se predviđa obveza suda da naloži prisilno prikupljanje osobnih podataka (snimanje fotografija za dosje, uzimanje otisaka prstiju i uzimanje uzorka u svrhu izrade profila DNK) ako osoba koju se tereti za počinjenje kaznenog djela s namjerom za koje se kazneni postupak pokreće po službenoj dužnosti odbije dobrovoljno surađivati u prikupljanju tih osobnih podataka, a da sud ne može procijeniti postoji li osnovana sumnja da je osoba počinila kazneno djelo za koje se tereti?

                  4.

                  Je li u skladu s člankom 10., člankom 4. stavkom 1. točkama (a) i (c) te člankom 8. stavcima 1. i 2. Direktive 2016/680 nacionalni zakon, odnosno članak 68. stavci 1. do 3. Zakona o Ministarstvu unutarnjih poslova, kojim se kao opće pravilo predviđa snimanje fotografija za dosje, uzimanje otisaka prstiju i uzimanje uzorka za izradu profila DNK svih osoba koje se tereti za počinjenje kaznenog djela s namjerom za koje se kazneni postupak pokreće po službenoj dužnosti?

         (1)  Direktiva (EU) 2016/680 Europskog parlamenta i Vijeća od 27. travnja 2016. o zaštiti pojedinaca u vezi s obradom osobnih podataka od strane nadležnih tijela u svrhe sprečavanja, istrage, otkrivanja ili progona kaznenih djela ili izvršavanja kaznenih sankcija i o slobodnom kretanju takvih podataka te o stavljanju izvan snage Okvirne odluke Vijeća 2008/977/PUP (SL 2016., L 119, str. 89. i ispravak SL 2018., L 127, str. 14.)

         (2)  Uredba (EU) 2016/679 Europskog parlamenta i Vijeća od 27. travnja 2016. o zaštiti pojedinaca u vezi s obradom osobnih podataka i o slobodnom kretanju takvih podataka te o stavljanju izvan snage Direktive 95/46/EZ (SL 2016., L 119, str. 1. i ispravci SL 2018., L 127, str. 2. i SL 2021., L 74, str. 35.)


title: Predmet C-218/21: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 1. travnja 2021. uputio Supremo Tribunal Administrativo (Portugal) – Autoridade Tributária e Aduaneira/DSR – Montagem e Manutenção de Ascensores e Escadas Rolantes SA

text:
               28.6.2021

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 252/12

      Zahtjev za prethodnu odluku koji je 1. travnja 2021. uputio Supremo Tribunal Administrativo (Portugal) – Autoridade Tributária e Aduaneira/DSR – Montagem e Manutenção de Ascensores e Escadas Rolantes SA
      (Predmet C-218/21)
      (2021/C 252/17)
      Jezik postupka: portugalski

         Sud koji je uputio zahtjev

      Supremo Tribunal Administrativo

         Stranke glavnog postupka

         Tužitelj: Autoridade Tributária e Aduaneira

         Tuženik: DSR. — Montagem e Manutenção de Ascenores e Escadas Rolantes, S. A

         Prethodna pitanja

                  1.

                  Je li u skladu s pravom Unije, a osobito s Prilogom IV. [Šestoj] Direktivi o PDV-u (1) to da se točka 2.27 popisa I. priloženog Zakoniku o PDV-u primjenjuje tako da uključuje popravak i održavanje dizala koja izvršava društvo na koje se odnose prethodno sažete činjenice […] i da znači primjenu snižene stope PDV-a?

                  2.

                  Je li primjena navedene odredbe Zakonika o PDV-u, kojom se također uzimaju u obzir druge odredbe nacionalnog prava – članak 1207., članak 204. stavak 1. točka (e) i stavak 3. i članak 1421. stavak 2. točka (b) Građanskog zakonika (odredbe koje se odnose na pojmove ugovora o djelu i nekretnine te na pretpostavku da je dizalo zajednički dio zgrade u suvlasništvu) – u skladu s pravom Unije, osobito s Prilogom IV. Šeste Direktive o PDV-u?

         (1)  Direktiva Vijeća 2006/112/EZ od 28. studenoga 2006. o zajedničkom sustavu poreza na dodanu vrijednost (SL 2006., L 347, str. 1.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 9., svezak 1., str. 120.)


title: Predmet C-224/21: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 29. ožujka 2021. uputio Tribunal Arbitral Tributário (Centro de Arbitragem Administrativa – CAAD) (Portugal) – VX/Autoridade Tributária e Aduaneira

text:
               28.6.2021

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 252/13

      Zahtjev za prethodnu odluku koji je 29. ožujka 2021. uputio Tribunal Arbitral Tributário (Centro de Arbitragem Administrativa – CAAD) (Portugal) – VX/Autoridade Tributária e Aduaneira
      (Predmet C-224/21)
      (2021/C 252/18)
      Jezik postupka: portugalski

         Sud koji je uputio zahtjev

      Tribunal Arbitral Tributário (Centro de Arbitragem Administrativa – CAAD)

         Stranke glavnog postupka

         Tužitelj: VX

         Tuženik: Autoridade Tributária e Aduaneira

         Prethodna pitanja

                  1.

                  Treba li članak 63. UFEU-a, u vezi s člankom 65. stavkom 1. UFEU-a, tumačiti na način da mu se protivi sustav oporezivanja države članice, unutar izravnog oporezivanja, kojim se oporezuje dohodak fizičkih osoba i u kojem u pogledu poreznih obveznika nerezidenata i dobiti proizašle iz kapitalnih dobitaka od imovine ostvarenih prodajom nekretnina koje se nalaze u navedenoj državi članici, postoje dva pravna okvira, u jednom od kojih se i. primjenjuje fiksna, posebna i proporcionalna stopa od 28 % na ukupnu dobit koja proizlazi iz kapitalnih dobitaka (tax base), izračunanu u skladu s općim pravilima utvrđivanja (kvantifikacija, quantum) takve dobiti, dok se u drugom ii. primjenjuje sustav kojim su obuhvaćeni rezidenti, u skladu s kojim se, nakon što se dobit koja proizlazi iz kapitalnih dobitaka izračuna u skladu s tim općim pravilima, uzima u obzir (tax base) samo polovina te dobiti (50 %), te se ta dobit (50 % kapitalnih dobitaka) obvezno zbraja (povećanjem, zbrojem) s ostalim dohocima koje je porezni obveznik te godine ostvario u cijelom svijetu, kako bi se potom utvrdila porezna stopa primjenjiva na sve te dohotke u skladu s općom ljestvicom primjenjivom na rezidente (progresivnih stopa po razredima od 14,5 % do 48 % koje se mogu povećati za najvišu stopu od 5 % u slučaju da ukupan iznos dohodaka premaši određene pragove) i koja se, u slučaju nerezidenata, primjenjuje samo na navedene dohotke, odnosno na kapitalne dobitke od imovine, koji se uzimaju u obzir pri 50 % (dok se u slučaju rezidenata tako izračunana stopa primjenjuje na te dohotke i na sve ostale dohotke ostvarene u toj godini)?
                  Valja istaknuti da porezni obveznik nerezident treba odabrati jedan ili drugi mogući sustav u poreznoj prijavi koju je u svakom slučaju obvezan podnijeti u državi članici (Portugalu), neovisno o tome odluči li se za oporezivanje u skladu s općim sustavom koji se primjenjuje na nerezidente (navedenim u prethodnoj podtočki i.) ili u skladu sa sustavom primjenjivim na rezidente (navedenim u prethodnoj podtočki ii.), i u kojoj treba označiti jednu od te dvije mogućnosti. Treba napomenuti da je obveza prijave nerezidenata (podnošenje porezne prijave na obrascu 3.) već postojala i prije donošenja zakonske izmjene kojom se u službeni obrazac navedene prijave uvela mogućnost odabira sustava koji se primjenjuje na rezidente.
                  Valja istaknuti da, ako se odluči za oporezivanje u skladu sa sustavom koji se primjenjuje na rezidente, nerezident treba navesti (u toj prijavi) ukupan iznos svih dohodaka koje je tijekom godine ostvario u cijelom svijetu.

                  2.

                  Treba li članak 63. UFEU-a, u vezi s člankom 65. stavkom 1. UFEU-a, tumačiti na način da mu se protivi sustav oporezivanja države članice, unutar izravnog oporezivanja, kojim se oporezuje dohodak fizičkih osoba i u kojem se, dok se u slučaju (a) rezidenata dobit proizašla iz kapitalnih dobitaka, umanjena za 50 % (tax base), obvezno zbraja s ostalim dohocima koje je porezni obveznik iste godine ostvario u cijelom svijetu (bez mogućnosti opting outa), čime se utvrđuje ukupni godišnji dohodak rezidenta, na koji se primjenjuju progresivne porezne stope po razredima iz opće ljestvice (nakon smanjenjâ i osobnih odbitaka), u slučaju (b) nerezidenata primjenjuje posebna fiksna stopa na ukupnu dobit koja proizlazi iz kapitalnih dobitaka (tax base) (nakon što se utvrdi vrijednost navedene dobiti u skladu s istim pravilima koja se primjenjuju na rezidente)?
                  Valja istaknuti da se u slučaju (a) progresivne stope kreću od 14,5 % do 48 %, a najviša granična stopa može se povećati za najviše 5 % ako ukupan iznos dohodaka premaši određeni prag, dok je u slučaju (b) posebna stopa jednaka 28 %.


title: Predmet C-251/21: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 21. travnja 2021. uputio Augstākā tiesa (Senāts) (Latvija) – SIA „Piltenes meži”/Lauku atbalsta dienests

text:
               28.6.2021

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 252/14

      Zahtjev za prethodnu odluku koji je 21. travnja 2021. uputio Augstākā tiesa (Senāts) (Latvija) – SIA „Piltenes meži”/Lauku atbalsta dienests
      (Predmet C-251/21)
      (2021/C 252/19)
      Jezik postupka: latvijski

         Sud koji je uputio zahtjev

      Augstākā tiesa (Senāts)

         Stranke glavnog postupka

         Žalitelj: SIA „Piltenes meži”

         Druga stranka u žalbenom postupku: Lauku atbalsta dienests

         Prethodna pitanja

                  1.

                  Obuhvaća li članak 30. stavak 6. Uredbe (EU) br. 1305/2013 Europskog parlamenta i Vijeća od 17. prosinca 2013. o potpori ruralnom razvoju iz Europskog poljoprivrednog fonda za ruralni razvoj (EPFRR) i stavljanju izvan snage Uredbe Vijeća (EZ) br. 1698/2005 (1) plaćanje za mikro-rezervate uspostavljene na šumskom području radi ostvarivanja ciljeva Direktive 2009/147/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 30. studenoga 2009. o očuvanju divljih ptica?

                  2.

                  Podliježe li dodjela naknade za mikro-rezervate, uspostavljene radi ostvarivanja ciljeva Direktive 2009/147/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 30. studenoga 2009. o očuvanju divljih ptica (2), ograničenjima koja se utvrđuju za plaćanja poduzetnicima u poteškoćama u Uredbi Komisije (EU) br. 702/2014 od 25. lipnja 2014. o proglašenju određenih kategorija potpora u sektoru poljoprivrede i šumarstva te u ruralnim područjima spojivima s unutarnjim tržištem u primjeni članaka 107. i 108. Ugovora o funkcioniranju Europske unije (3)?

         (1)  SL 2013., L 347, str. 487.

         (2)  SL 2010., L 20, str. 7. (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 15., svezak 32., str. 128.)

         (3)  SL 2014., L 193, str. 1.


title: Predmet C-260/21: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 23. travnja 2021. uputio Okržen sad Vidin (Bugarska) – Corporate Commercial Bank AD u stečaju/Elit Petrol AD

text:
               28.6.2021

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 252/14

      Zahtjev za prethodnu odluku koji je 23. travnja 2021. uputio Okržen sad Vidin (Bugarska) – Corporate Commercial Bank AD u stečaju/Elit Petrol AD
      (Predmet C-260/21)
      (2021/C 252/20)
      Jezik postupka: bugarski

         Sud koji je uputio zahtjev

      Okržen sad Vidin

         Stranke glavnog postupka

         Tužitelj: Corporate Commercial Bank AD u stečaju

         Tuženik: Elit Petrol AD

         Prethodna pitanja

                  1.

                  Treba li članak 63. UFEU-a, kojim se uređuje slobodno kretanje kapitala i platnog prometa, tumačiti na način da obuhvaća izjavu o prijeboju u odnosu na bankarsku instituciju u slučaju kad trgovačko društvo, koje je dužnik banke, svoje obveze ispuni na temelju prijeboja međusobnim potraživanjima od te banke koja su nesporna s obzirom na iznos, u fiksnom iznosu i dospjela?

                  2.

                  Treba li članak 63. UFEU-a tumačiti na način da izmjena uvjeta u pogledu valjanosti već zakonito izjavljenih prijeboja u odnosu između trgovačkog društva i bankarske institucije, kojom se izjavljeni prijeboji proglašavaju ništavim na temelju novih uvjeta koji imaju retroaktivni učinak u odnosu na već izjavljene prijeboje, predstavlja ograničenje u smislu članka 63. stavka 1. UFEU-a u slučaju kad ta izmjena dovodi do ograničenja mogućnosti ispunjenja obveza u odnosu na druga društva u čijem kapitalu osobe iz drugih država članica Europske unije imaju dionice ili udjele odnosno čije obveznice drže te osobe?

                  3.

                  Treba li članak 63. UFEU-a tumačiti na način da mu se ne protivi nacionalni propis kojim se retroaktivno mijenjaju uvjeti u pogledu valjanosti već zakonito izjavljenih prijeboja u odnosu između trgovačkog društva i bankarske institucije i kojim se izjavljeni prijeboji, na temelju novih uvjeta koji se retroaktivno primjenjuju na već izvršene prijeboje, proglašavaju ništavim?

                  4.

                  Treba li članak 4. stavak 2. točku (a) i članke 26., 27., 114. i 115. UFEU-a, kojima se uređuje unutarnje tržište Europske unije, tumačiti na način da se i u slučajevima u kojima pravni odnosi postoje samo između pravnih subjekata iste nacionalnosti, te ih se stoga može smatrati nacionalnim pravnim odnosima bez izravne prekogranične povezanosti s unutarnjim tržištem Europske unije, tim člancima ne protivi nacionalni propis kojim se retroaktivno mijenjaju uvjeti u pogledu valjanosti već zakonito izjavljenih prijeboja u odnosu između trgovačkog društva i bankarske institucije u državi članici tako što se izjavljeni prijeboji, na temelju novih uvjeta koji se retroaktivno primjenjuju na već izvršene prijeboje, proglašavaju ništavim?

                  5.

                  Treba li članak 2. u vezi s člankom 19. stavkom 1. UEU-a i članak 47. prvi i drugi stavak Povelje Europske unije o temeljnim pravima tumačiti na način da im se ne protivi donošenje nacionalnog propisa kojim se mijenjaju uvjeti u pogledu proglašenja valjanosti prijeboja u odnosu na bankarsku instituciju, tako što novim uvjetima izričito priznaje retroaktivni učinak i prijeboje koji su zakonito izvršeni u ranijem razdoblju proglašava ništavim, dok je za to vrijeme u dotičnoj državi članici otvoren stečajni postupak nad bankarskom institucijom te su pokrenuti sudski postupci u kojima se traži da se proglase ništavim prijeboji koji su izvršeni u odnosu na banku i na koje su se u trenutku njihova izvršenja primjenjivali drugi pravni uvjeti?

                  6.

                  Treba li načelo pravne sigurnosti kao opće načelo prava Unije tumačiti na način da mu se ne protivi nacionalni propis kojim se mijenjaju uvjeti u pogledu proglašenja valjanosti prijeboja u odnosu na bankarsku instituciju, tako što novim uvjetima izričito priznaje retroaktivni učinak i prijeboje koji su zakonito izvršeni u ranijem razdoblju proglašava ništavim, dok je za to vrijeme u dotičnoj državi članici otvoren stečajni postupak nad bankarskom institucijom te su pokrenuti sudski postupci u kojima se traži da se proglase ništavim prijeboji koji su izvršeni u odnosu na banku i na koje su se u trenutku njihova izvršenja primjenjivali drugi pravni uvjeti?


title: Predmet C-262/21: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 23. travnja 2021. uputio Korkein oikeus (Finska) – A/B

text:
               28.6.2021

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 252/15

      Zahtjev za prethodnu odluku koji je 23. travnja 2021. uputio Korkein oikeus (Finska) – A/B
      (Predmet C-262/21)
      (2021/C 252/21)
      Jezik postupka: finski

         Sud koji je uputio zahtjev

      Korkein oikeus

         Stranke glavnog postupka

         Tužitelj: A

         Tuženik: B

         Prethodna pitanja

                  1.

                  Treba li članak 2. točku 11. Uredbe Vijeća (EZ) br. 2201/2003 (1) od 27. studenoga 2003. o nadležnosti, priznavanju i izvršenju sudskih odluka u bračnim sporovima i u stvarima povezanima s roditeljskom odgovornošću te o stavljanju izvan snage Uredbe br. 1347/2000 (u daljnjem tekstu: Uredba Bruxelles II.a), koji se odnosi na nezakonito odvođenje djeteta, tumačiti na način da toj kvalifikaciji odgovara situacija u kojoj jedan od roditelja bez suglasnosti drugog roditelja odvede dijete iz njegove države boravišta u drugu državu članicu koja je odgovorna država članica na temelju odluke o transferu koju je donijelo tijelo u skladu s Uredbom (EU) br. 604/2013 (2) Europskog parlamenta i Vijeća (u daljnjem tekstu: Uredba Dublin III)?

                  2.

                  Ako je odgovor na prvo pitanje niječan, treba li članak 2. točku 11. Uredbe Bruxelles II.a, koji se odnosi na nezakonito zadržavanje, tumačiti na način da toj kvalifikaciji odgovara situacija u kojoj je sud države boravišta djeteta poništio odluku koju je donijelo tijelo o prijenosu razmatranja spisa, ali u kojoj dijete čija je predaja naložena više nema važeću dozvolu boravka u svojoj državi boravišta, ni pravo na ulazak u dotičnu državu ili boravak u njoj?

                  3.

                  Ako s obzirom na odgovor na prvo ili drugo pitanje Uredbu Bruxelles II.a treba tumačiti na način da je riječ o nezakonitom odvođenju ili zadržavanju djeteta i da dijete stoga treba predati u njegovu državu boravišta, treba li članak 13. prvi stavak točku (b) Haške konvencije iz 1980. tumačiti na način da je on prepreka za predaju djeteta jer

                              i)

                              postoji ozbiljna opasnost, u smislu te odredbe, da bi predaja dojenčeta o kojem je osobno brinula majka, u slučaju da se dijete vrati samo, izložila dijete fizičkoj opasnosti ili psihičkoj traumi ili na drugi način dovela dijete u nepodnošljiv položaj; ili

                              ii)

                              bi dijete u svojoj državi boravišta bilo preuzeto na skrb ili smješteno u dom socijalne skrbi, samo ili s majkom, što bi značilo da postoji ozbiljna opasnost, u smislu te odredbe, da bi predaja djeteta izložila dijete fizičkoj opasnosti ili psihičkoj traumi ili na drugi način dovela dijete u nepodnošljiv položaj; ili

                              iii)

                              bi se dijete bez važeće dozvole boravka dovelo u nepodnošljiv položaj u smislu te odredbe?

                  4.

                  Ako je s obzirom na odgovor na treće pitanje razloge za odbijanje iz članka 13. prvog stavka točke (b) Haške konvencije iz 1980. moguće tumačiti na način da postoji ozbiljna opasnost da bi predaja djeteta izložila dijete fizičkoj opasnosti ili psihičkoj traumi ili na drugi način dovela dijete u nepodnošljiv položaj, treba li članak 11. stavak 4. Uredbe Bruxelles II.a, zajedno s pojmom zaštite interesa djeteta iz članka 24. Povelje Europske unije o temeljnim pravima i iz te iste uredbe, tumačiti na način da u situaciji u kojoj ni dijete ni majka nemaju važeću dozvolu boravka u državi boravišta djeteta te stoga nemaju pravo na ulazak ni pravo na boravak u toj zemlji država boravišta djeteta treba poduzeti potrebne mjere kako bi zajamčila zakoniti boravak djeteta i njegove majke [orig. str. 14.] u dotičnoj državi članici? Ako država boravišta djeteta ima takvu obvezu, treba li načelo uzajamnog povjerenja među državama članicama tumačiti na način da država koja predaje dijete može u skladu s tim načelom pretpostaviti da će država boravišta djeteta ispuniti te obveze ili interes djeteta zahtijeva da se od tijelâ države boravišta zatraže pojašnjenja o konkretnim mjerama koje su poduzete ili koje će se poduzeti radi njegove zaštite, kako bi država članica koja predaje dijete mogla ocijeniti, među ostalim, primjerenost tih mjera s obzirom na interes djeteta?

                  5.

                  Ako država boravišta djeteta nema obvezu poduzimanja potrebnih mjera navedenu u četvrtom prethodnom pitanju, treba li s obzirom na članak 24. Povelje o temeljnim pravima članak 20. Haške konvencije iz 1980., u situacijama navedenim u trećem prethodnom pitanju u točkama i. do iii., tumačiti na način da predstavlja prepreku za predaju djeteta jer bi se predaja mogla smatrati protivnom, u smislu te odredbe, temeljnim načelima za zaštitu ljudskih prava i temeljnih sloboda?

         (1)  Uredba Vijeća (EZ) br. 2201/2003 od 27. studenoga 2003. o nadležnosti, priznavanju i izvršenju sudskih odluka u bračnim sporovima i u stvarima povezanim s roditeljskom odgovornošću, kojom se stavlja izvan snage Uredba (EZ) br. 1347/2000 (SL 2003., L 338, str. 1.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 19., svezak 3., str. 133.)

         (2)  Uredba (EU) br. 604/2013 Europskog parlamenta i Vijeća od 26. lipnja 2013. o utvrđivanju kriterija i mehanizama za određivanje države članice odgovorne za razmatranje zahtjeva za međunarodnu zaštitu koji je u jednoj od država članica podnio državljanin treće zemlje ili osoba bez državljanstva (SL 2013., L 180, str. 31.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 19., svezak 15., str. 108.)


title: Predmet C-273/21: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 28. travnja 2021. uputio Budapest Környéki Törvényszék (Mađarska) – WD/Agrárminiszter

text:
               28.6.2021

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 252/17

      Zahtjev za prethodnu odluku koji je 28. travnja 2021. uputio Budapest Környéki Törvényszék (Mađarska) – WD/Agrárminiszter
      (Predmet C-273/21)
      (2021/C 252/23)
      Jezik postupka: mađarski

         Sud koji je uputio zahtjev

      Budapest Környéki Törvényszék

         Stranke glavnog postupka

         Tužitelj: WD

         Tuženik: Agrárminiszter

         Prethodno pitanje

      Svojim jedinim prethodnim pitanjem sud koji je uputio zahtjev pita treba li članak 32. stavak 2. točke (a) i (b) Uredbe (EU) br. 1307/2013 (1) tumačiti na način da se za nekretninu, upisanu u zemljišne knjige kao „aerodrom povučen iz poljoprivredne uporabe”, na kojoj se ne odvija nijedna djelatnost u vezi s aerodromom, treba smatrati da se pretežno koristi za poljoprivredne djelatnosti ako se na navedenoj nekretnini obavljaju djelatnosti uzgoja životinja u poljoprivredne svrhe.

         (1)  Uredba (EU) br. 1307/2013 Europskog parlamenta i Vijeća od 17. prosinca 2013. o utvrđivanju pravila za izravna plaćanja poljoprivrednicima u programima potpore u okviru zajedničke poljoprivredne politike i o stavljanju izvan snage Uredbe Vijeća (EZ) br. 637/2008 i Uredbe Vijeća (EZ) br. 73/2009 (SL 2013., L 347, str. 608. i ispravak SL 2016., L 130, str. 7.)


title: Predmet C-286/21: Tužba podnesena 4. svibnja 2021. – Europska komisija/Francuska Republika

text:
               28.6.2021

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 252/19

      Tužba podnesena 4. svibnja 2021. – Europska komisija/Francuska Republika
      (Predmet C-286/21)
      (2021/C 252/25)
      Jezik postupka: francuski

         Stranke

         Tužitelj: Europska komisija (zastupnici: O. Beynet, M. Noll-Ehlers, agenti)

         Tuženik: Francuska Republika

         Tužbeni zahtjev

      U ovom predmetu, Komisija od Suda zahtijeva da utvrdi:

                  —

                  s jedne strane, da je Francuska Republika nastavila s povredama obveza koje ima na temelju članka 13. stavka 1. Direktive 2008/50/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 21. svibnja 2008. o kvaliteti zraka i čišćem zraku za Europu (1), u vezi s prilogom XI. toj direktivi, sustavno i ustrajno prekoračujući dnevnu graničnu vrijednost sitnih lebdećih čestica (PM10) od 1. siječnja 2005. u aglomeraciji i zoni kvalitete zraka Pariz (FR04A01/FR11ZAG01) i od 1. siječnja 2005. do 2016., uključujući i tu godinu, u zoni Martinique/Fort-de-France (FR39N10/FR02ZAR01),;

                  —

                  s druge strane, da je Francuska Republika, u tim dvjema zonama od 11. lipnja 2010., povrijedila obveze koje ima na temelju članka 23. stavka 1. drugog podstavka Direktive 2008/50/EZ, u vezi s njezinim Prilogom XV., a osobito obvezu osiguranja da razdoblje prekoračenja bude što je moguće kraće.

         Tužbeni razlozi i glavni argumenti

      U Parizu, dnevna granična vrijednost neprekidno je prekoračivana od 2005. do zadnjih dostupnih podataka, odnosno do 2019. Osim toga, utvrđuje se da je odstupanje od usklađenosti u vezi s prekoračenjima dnevnih graničnih vrijednosti u zoni Pariz visoko (s obzirom na to da je broj prekoračenja dvostruko veći od broja dozvoljenih prekoračenja), a do poboljšanja nije došlo od 2015. Za zonu Martinique, dnevna granična vrijednost kontinuirano je prekoračivana do 2016. (osim 2008. godine).
      U dvjema zonama Pariza i Martiniquea, granične vrijednosti za PM10 bile su prekoračene u trenutku isteka roka za odgovor na obrazloženo mišljenje. Francuska je u tom trenutku trebala izraditi planove i priopćiti ih Komisiji. Analiza je pokazala da Francuska nije donijela takve planove. Mjere koje je Francuska poduzela (na nacionalnoj i regionalnoj razini) nisu osigurale da razdoblje prekoračenja bude što je moguće kraće, kao što je to propisano odredbama Direktive 2008/50/EZ.

         (1)  SL 2008., L 152, str. 1. (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 15., svezak 29, str.169.)


title: Predmet T-638/19: Presuda Općeg suda od 12. svibnja 2021. – Sun Stars & Sons/EUIPO – Valvis Holding (AC AQUA AC) („Žig Europske unije – Postupak povodom prigovora – Prijava trodimenzionalnog žiga Europske unije AC AQUA AC – Raniji trodimenzionalni žigovi Europske unije i nacionalni žigovi VODAVODA – Relativni razlog za odbijanje – Nepostojanje vjerojatnosti dovođenja u zabludu – Članak 8. stavak 1. točka (b) Uredbe (EZ) 207/2009 (koji je postao članak 8. stavak 1. točka (b) Uredbe (EU) 2017/1001”)

text:
               28.6.2021

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 252/20

      Presuda Općeg suda od 12. svibnja 2021. – Sun Stars & Sons/EUIPO – Valvis Holding (AC AQUA AC)
      (Predmet T-638/19) (1)

      („Žig Europske unije - Postupak povodom prigovora - Prijava trodimenzionalnog žiga Europske unije AC AQUA AC - Raniji trodimenzionalni žigovi Europske unije i nacionalni žigovi VODAVODA - Relativni razlog za odbijanje - Nepostojanje vjerojatnosti dovođenja u zabludu - Članak 8. stavak 1. točka (b) Uredbe (EZ) 207/2009 (koji je postao članak 8. stavak 1. točka (b) Uredbe (EU) 2017/1001”)
      (2021/C 252/27)
      Jezik postupka: engleski

         Stranke

         Tužitelj: Sun Stars & Sons Pte Ltd (Singapore, Singapur) (zastupnici: M. Maček i C. Saettel, odvjetnice)

         Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (zastupnici: J. Crespo Carrillo i V. Ruzek, agenti)

         Druga stranka u postupku pred žalbenim vijećem EUIPO-a, intervenijent u postupku pred Općim sudom: Valvis Holding SA (Bukurešt, Rumunjska) (zastupnici: D. Bogdan, G. Bozocea i M. Stănescu, odvjetnici)

         Predmet

      Tužba podnesena protiv odluke četvrtog žalbenog vijeća EUIPO-a od 6. kolovoza 2019. (predmet R 649/2018-4), koja se odnosi na postupak povodom prigovora između društava Sun Stars & Sons i Valvis Holding.

         Izreka

                  1.

                  Tužba se odbija.

                  2.

                  Društvu Valvis Holding SA nalaže se snošenje troškova.

         (1)  SL C 399, 25. 11. 2019.


title: Predmet T-70/20: Presuda Općeg suda od 12. svibnja 2021. – Metamorfoza/EUIPO – Tiesios kreivės (MUSEUM OF ILLUSIONS) („Žig Europske unije – Postupak povodom prigovora – Prijava figurativnog žiga Europske unije MUSEUM OF ILLUSIONS – Raniji figurativni žig Europske unije MUSEUM OF ILLUSIONS – Nepostojanje vjerojatnosti dovođenja u zabludu – Članak 8. stavak 1. točka (b) Uredbe (EZ) br. 207/2009 (koji je postao članak 8. stavak 1. točka (b) Uredbe (EU) 2017/1001) – Članak 95. Uredbe 2017/1001”)

text:
               28.6.2021

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 252/21

      Presuda Općeg suda od 12. svibnja 2021. – Metamorfoza/EUIPO – Tiesios kreivės (MUSEUM OF ILLUSIONS)
      (Predmet T-70/20) (1)

      („Žig Europske unije - Postupak povodom prigovora - Prijava figurativnog žiga Europske unije MUSEUM OF ILLUSIONS - Raniji figurativni žig Europske unije MUSEUM OF ILLUSIONS - Nepostojanje vjerojatnosti dovođenja u zabludu - Članak 8. stavak 1. točka (b) Uredbe (EZ) br. 207/2009 (koji je postao članak 8. stavak 1. točka (b) Uredbe (EU) 2017/1001) - Članak 95. Uredbe 2017/1001”)
      (2021/C 252/28)
      Jezik postupka: engleski

         Stranke

         Tužitelj: Metamorfoza d.o.o. (Zagreb, Hrvatska) (zastupnik: A. Bijelić, odvjetnik)

         Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (zastupnici: L. Rampini i V. Ruzek, agenti)

         Druga stranka u postupku pred žalbenim vijećem EUIPO-a: Tiesios kreivės (Vilnius, Litva)

         Predmet

      Tužba protiv odluke drugog žalbenog vijeća EUIPO-a od 2. prosinca 2019. (predmet R 663/2019-2), koja se odnosi na postupak povodom prigovora između društava Tiesios kreivės i Metamorfoza.

         Izreka

                  1.

                  Poništava se odluka drugog žalbenog vijeća Ureda Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO) od 2. prosinca 2019. (predmet R 663/2019-2).

                  2.

                  Svaka stranka snosit će vlastite troškove.

         (1)  SL C 103, 30. 3. 2020.


title: Predmet T-178/20: Presuda Općeg suda od 12. svibnja 2021. – Bavaria Weed/EUIPO (BavariaWeed) („Žig Europske unije – Prijava figurativnog žiga Europske unije BavariaWeed – Apsolutni razlog za odbijanje – Žig protivan javnom poretku – Članak 7. stavak 1. točka (f) Uredbe (EU) 2017/1001 – Članak 7. stavak 2. Uredbe 2017/1001”)

text:
               28.6.2021

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 252/22

      Presuda Općeg suda od 12. svibnja 2021. – Bavaria Weed/EUIPO (BavariaWeed)
      (Predmet T-178/20) (1)

      („Žig Europske unije - Prijava figurativnog žiga Europske unije BavariaWeed - Apsolutni razlog za odbijanje - Žig protivan javnom poretku - Članak 7. stavak 1. točka (f) Uredbe (EU) 2017/1001 - Članak 7. stavak 2. Uredbe 2017/1001”)
      (2021/C 252/30)
      Jezik postupka: njemački

         Stranke

         Tužitelj: Bavaria Weed GmbH (Herrsching am Ammersee, Njemačka) (zastupnik: J. Wolhändler, odvjetnik)

         Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (zastupnik: A. Söder, agent)

         Predmet

      Tužba podnesena protiv odluke petog žalbenog vijeća EUIPO-a od 22. siječnja 2020. (predmet R 1458/2019-5), koja se odnosi na prijavu za registraciju figurativnog znaka BavariaWeed kao žiga Europske unije.

         Izreka

                  1.

                  Tužba se odbija.

                  2.

                  Društvu Bavaria Weed GmbH nalaže se snošenje troškova.

         (1)  SL C 191, 8. 6. 2020.