title: Predmet T-240/16: Tužba podnesena 14. svibnja 2016. – Kljujev protiv Vijeća

text:
               25.7.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 270/48

         Tužba podnesena 14. svibnja 2016. – Kljujev protiv Vijeća
   (Predmet T-240/16)
   (2016/C 270/56)
   Jezik postupka: engleski

      Stranke

      Tužitelj: Andrij Kljujev (Donetsk, Ukrajina) (zastupnik: B. Kennelly i J. Pobjoy, barristers, R. Gherson i T. Garner, solicitors)

      Tuženik: Vijeće Europske unije

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

               —

               poništi Odluku Vijeća (ZVSP) 2016/318 od 4. ožujka 2016. o izmjeni Odluke 2014/119/ZVSP o mjerama ograničavanja usmjerenima protiv određenih osoba, subjekata i tijela s obzirom na stanje u Ukrajini, kao i Provedbenu uredbu Vijeća (EU) 2016/311 od 4. ožujka 2016. o provedbi Uredbe (EU) br. 208/2014 o mjerama ograničavanja usmjerenima protiv određenih osoba, subjekata i tijela s obzirom na stanje u Ukrajini, u dijelu u kojem se odnose na tužitelja;

               —

               podredno, proglasi da se članak 1. stavak 1. Odluke Vijeća 2014/119/ZVSP od 5. ožujka 2014. (s izmjenama) i članak 3. stavak 1. Uredbe Vijeća (EU) br. 208/2014 od 5. ožujka 2014. (s izmjenama) ne primjenjuju na tužitelja jer su nezakoniti;

               —

               naloži Vijeću snošenje tužiteljevih troškova.

      Tužbeni razlozi i glavni argumenti

   U prilog osnovanosti tužbe tužitelj ističe šest tužbenih razloga.

               1.

               Prvi tužbeni razlog u prilog zahtjevu za poništenje temelji se na tome da Vijeće nije utvrdilo odgovarajuću pravnu osnovu za donošenje pobijanih mjera.

                           —

                           Tužitelj navodi da članak 29. UEU-a nije valjana pravna osnova za donošenje Odluke Vijeća 2014/119/ZVSP od 5. ožujka 2014. s obzirom na to da u prigovoru protiv tužitelja on nije naveden kao pojedinac koji je sprječavao razvoj demokracije u Ukrajini ili uskraćivao stanovnicima Ukrajine korist održivog razvoja njihove zemlje (u smislu članka 23. UEU-a i općih odredbi iz članka 21. stavka 2. UEU-a). Tužitelj tvrdi da s obzirom na to da je treća odluka o izmjeni nevaljana, Vijeće nije smjelo donijeti Uredbu Vijeća (EU) br. 208/2014 od 5. ožujka 2014. na temelju članka 215. stavka 2. UFEU-a.

               2.

               Drugi tužbeni razlog u prilog zahtjevu za poništenje temelji se na tome da je Vijeće svojom pretpostavkom da su tijekom sudskog postupka u Ukrajini poštovana temeljna ljudska prava povrijedilo tužiteljeva prava iz članka 6., u vezi s člancima 2. i 3. UEU-a i člancima 47. i 48. Povelje EU-a o temeljnim pravima.

               3.

               Treći tužbeni razlog u prilog zahtjevu za poništenje temelji se na tome da je Vijeće počinilo očite pogreške u ocjeni time što je utvrdilo da je ispunjen kriterij da se tužitelja uvrsti u članak 1. stavak 1. Odluke Vijeća 2014/119/ZVSP od 5. ožujka 2014 (s izmjenama) i članak 3. stavak 1. Uredbe Vijeća (EU) br. 208/2014 od 5. ožujka 2014. (s izmjenama).

               4.

               Četvrti tužbeni razlog u prilog zahtjevu za poništenje temelji se na tome da je Vijeće povrijedilo tužiteljevo pravo obrane, pravo na dobru upravu i na djelotvorni pravni lijek. Posebno, Vijeće je propustilo pažljivo i nepristrano ispitati jesu li osnovani navodni razlozi, za koje je navedeno da opravdavaju ponovno uvrštenje, u odnosu na navode koje je tužitelj izložio prije ponovnog uvrštenja.

               5.

               Peti tužbeni razlog u prilog zahtjevu za poništenje temelji se na tome da je Vijeće povrijedilo tužiteljeva temeljna prava, a da pritom ne postoji opravdanje ni proporcionalnost, uključujući njegovo pravo na zaštitu vlasništva i ugled. Tužitelj tvrdi da je učinak pobijanih mjera dalekosežan, kako u odnosu na vlasništvo, tako i u odnosu na njegov ugled u svijetu. Vijeće nije dokazalo da je zamrzavanje tužiteljeve imovine i gospodarskih izvora povezano ili opravdano legitimnim ciljem, kao ni to da je proporcionalno takvom cilju.

               6.

               Šesti tužbeni razlog, koji je istaknut u prilog proglašenja nezakonitosti, temelji se na tome da ako se, suprotno argumentima izloženim u trećem tužbenom razlogu, članak 1. stavak 1. Odluke Vijeća 2014/119/ZVSP od 5. ožujka 2014. (s izmjenama) i članak 3. stavak 1. Uredbe Vijeća (EU) br. 208/2014 od 5. ožujka 2014. (s izmjenama) moraju tumačiti tako da uključuju (a) istragu ukrajinskih tijela, bez obzira na to postoji li sudska odluka ili postupak na kojemu se temelji i kojim se izvršava nadzor; i/ili (b) „što je kao nositelj javne dužnosti zloupotrijebio svoj položaj radi pribavljanja nepripadajuće koristi” neovisno o tome postoji li tvrdnja o zloupotrebi državnih sredstava, propisani kriterij ne bi imao, s obzirom na arbitrarni doseg koji proizlazi iz tako širokog tumačenja, valjanu pravnu osnovu; i/ili bi bio neproporcionalan ciljevima članka 1. stavka 1. Odluke Vijeća 2014/119/ZVSP od 5. ožujka 2014. i članka 3. stavka 1. Uredbe Vijeća (EU) br. 208/2014 od 5. ožujka 2014. Odredbe bi stoga bile nezakonite.


title: Predmet T-78/13: Presuda Općeg suda od 5. veljače 2015. – Red Bull protiv OHIM-a – Sun Mark (BULLDOG) ( „Žig Zajednice — Postupak povodom prigovora — Prijava verbalnog žiga Zajednice BULLDOG — Raniji međunarodni i nacionalni verbalni žigovi Zajednice BULL i RED BULL — Relativni razlozi za odbijanje — Vjerojatnost dovođenja u zabludu — Istovjetnost proizvoda — Sličnost znakova — Pojam konceptualne sličnosti — Članak 8. stavak 1. točka (b) Uredbe (EZ) br. 207/2009 — Članak 8. stavak 5. Uredbe br. 207/2009” )

text:
               23.3.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 96/15

         Presuda Općeg suda od 5. veljače 2015. – Red Bull protiv OHIM-a – Sun Mark (BULLDOG)
   (Predmet T-78/13) (1)

   ((„Žig Zajednice - Postupak povodom prigovora - Prijava verbalnog žiga Zajednice BULLDOG - Raniji međunarodni i nacionalni verbalni žigovi Zajednice BULL i RED BULL - Relativni razlozi za odbijanje - Vjerojatnost dovođenja u zabludu - Istovjetnost proizvoda - Sličnost znakova - Pojam konceptualne sličnosti - Članak 8. stavak 1. točka (b) Uredbe (EZ) br. 207/2009 - Članak 8. stavak 5. Uredbe br. 207/2009”))
   (2015/C 096/18)
   Jezik postupka: engleski

      Stranke

      Tužitelj: Red Bull GmbH (Fuschl am See, Austrija) (zastupnici: A. Renck, T. Heitmann, odvjetnici, i I. Fowler, solicitor, a zatim A. Renck i I. Fowler)

      Tuženik: Ured za usklađivanje na unutarnjem tržištu (žigovi i dizajni) (zastupnici: F. Mattina, a zatim P. Bullock, A. Schifko, agenti, te D. Walicka i na kraju M. Schifko)

      Druga stranka u postupku pred žalbenim vijećem OHIM-a: Sun Mark Ltd (Middlesex, Ujedinjena Kraljevina)

      Predmet

   Tužba protiv odluke drugog žalbenog vijeća OHIM-a od 16. studenoga 2012. (predmet R 107/2012-2), u vezi postupka povodom prigovora između Red Bull GmbH i Sun Mark Ltd.

      Izreka

               1.

               Poništava se odluka drugog žalbenog vijeća Ureda za usklađivanje na unutarnjem tržištu (žigovi i dizajni) (OHIM) od 16. studenoga 2012. (predmet R 107/2012-2), u vezi postupka povodom prigovora između Red Bull GmbH i Sun Mark Ltd.

               2.

               Odbacuje se kao nedopušten zahtjev Red Bulla da se Sun Mark naloži snošenje troškova.

               3.

               Nalaže se OHIM-u snošenje troškova.

      (1)  SL C 108, 13.4.2013.


title: Predmet F-116/14: Tužba podnesena 23. listopada 2014. – ZZ protiv Komisije

text:
               26.1.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 26/47

         Tužba podnesena 23. listopada 2014. – ZZ protiv Komisije
   (Predmet F-116/14)
   (2015/C 026/63)
   Jezik postupka: francuski

      Stranke

      Tužitelj: ZZ (zastupnik: L.Y. Levi, odvjetnik)

      Tuženik: Europska komisija

      Predmet i opis spora

   Poništenje odluke izvršnog direktora Europskog nadzornog tijela za osiguranje i strukovno mirovinsko osiguranje (EIOPA) kojom je povučena prethodna odluka kojom je tužitelj imenovan članom privremenog osoblja iz razreda AD8 i zahtjeva za naknadu štete zbog navodno pretrpljene materijalne i neimovinske štete.

      Tužbeni zahtjev tužitelja

               —

               Poništiti odluku izvršnog direktora EIOPA-e od 24. veljače 2014. o povlačenju prethodne odluke od 7. studenoga 2013. kojom je tužitelj privremeno i počevši od 16. rujna 2013. imenovan članom privremenog osoblja iz razreda AD8 nastavno na postupak zapošljavanja koji je započeo objavom slobodnog radnog mjesta 1327TAAD08;

               —

               Poništiti odluku od 24. srpnja 2014. o odbijanju prigovora koji je tužitelj podnio 25. ožujka 2014.;

               —

               Naložiti tuženiku da naknadi materijalnu štetu koja se sastoji u razlici plaće između plaće koju je tužitelj od 16. rujna 2013. primao za razred AD 6 i odgovarajuće plaće za razred AD8, uvećano za zatezne kamate izračunate po stopi Europske središnje banke uvećanoj za 2 postotna poena;

               —

               Podredno, naložiti tuženiku da naknadi materijalnu štetu koja se sastoji u razlici plaće između plaće za razred AD6 i plaće za razred AD8 od 16. rujna 2013. do 24. veljače 2014., uvećano za zatezne kamate izračunate po stopi Europske središnje banke uvećanoj za 2 postotna poena;

               —

               Naložiti tuženiku da naknadi neimovinsku štetu procijenjenu ex aequo et bono na 20  000 eura;

               —

               Naložiti Komisiji snošenje troškova.


title: Predmet T-666/16 P: Žalba koju je 20. rujna 2016. podnio Carlo De Nicola protiv presude Službeničkog suda od 21. srpnja 2016. u predmetu F-100/15, De Nicola protiv EIB-a

text:
               7.11.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 410/25

         Žalba koju je 20. rujna 2016. podnio Carlo De Nicola protiv presude Službeničkog suda od 21. srpnja 2016. u predmetu F-100/15, De Nicola protiv EIB-a
   (Predmet T-666/16 P)
   (2016/C 410/35)
   Jezik postupka: talijanski

      Stranke

      Žalitelj: Carlo De Nicola (Strassen, Luksemburg) (zastupnik: G. Ferabecoli, odvjetnik)

      Druga stranka u postupku: Europska investicijska banka

      Žalbeni zahtjev

   Žalitelj od Općeg suda zahtijeva da:

               —

               prihvati predmetnu žalbu i, u preinaci pobijane presude, ukine točke 1. i 2. izreke kao i točke 33., 46.-60., 85.-94., 100.-106., 107.-109. te presude;

               —

               shodno tome, poništi i/ili stavi izvan snage odluku Žalbenog povjerenstva od 8. prosinca 2014., i da mu eventualno vrati akte nakon što utvrdi kriterije kojih se treba pridržavati prilikom donošenja nove odluke; utvrdi postojanje mobinga koji je EIB provodila na štetu C. De Nicole i naloži EIB-u da C. De Nicoli naknadi pretrpljenu štetu sukladno zahtjevu iz tužbe kojom je pokrenut postupak, ili podredno, da predmet uputi drugom žalbenom vijeću Općeg suda kako bi ono u drugom sastavu iznova odlučilo o poništenim točkama, po provođenju već zatraženog medicinskog vještačenja.

      Žalbeni razlozi i glavni argumenti

   Predmetna žalba podnosi se protiv presude Službeničkog suda od 21. srpnja 2016. kojom je odbijena tužba koju je žalitelj bio podnio radi poništenja odluke Žalbenog povjerenstva od 8. prosinca 2014. o odbijanju njegove žalbe na izvješće o ocjeni za 2013., kao i protiv odluke tuženika da ga ne promakne. Žalitelj osim toga traži da se utvrdi postojanje psihičkog uznemiravanja glede kojeg tvrdi da je bio žrtvom, kao i da se EIB-u naloži da naknadi materijalnu, nematerijalnu i fizičku štetu za koju tvrdi da je pretrpio.
   U prilog svojem žalbenom zahtjevu žalitelj tvrdi da se zahtjev za utvrđivanje postojanja mobinga temelji upravo na članku 41. Pravilnika o osoblju EIB-a te da se stoga ne postavlja problem sadržaja i/ili predmeta koji su izuzeti iz nadležnosti Unije. U tom pogledu ističe da obveza sudova Unije da donesu odluku o zahtjevu za utvrđenje ima podlogu u sudskoj praksi Općeg suda.
   Žalitelj pored toga tvrdi da su ispunjeni svi uvjeti predviđeni sudskom praksom za prihvaćanje zahtjeva za naknadu štete.
   Žalitelj također osporava točke 46. do 60. pobijane presude koje se tiču zahtjeva za poništenje odluke Žalbenog povjerenstva, s obrazloženjem da taj dio presude polazi od pretpostavke da nije dokazano da odluka Žalbenog povjerenstva sadrži očitu pogrešku u ocjeni.


title: Predmet C-130/17: Tužba podnesena 10. ožujka 2017. – Europska komisija protiv Republike Bugarske

text:
               8.5.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 144/33

         Tužba podnesena 10. ožujka 2017. – Europska komisija protiv Republike Bugarske
   (Predmet C-130/17)
   (2017/C 144/43)
   Jezik postupka: bugarski

      Stranke

      Tužitelj: Europska komisija (zastupnici: G. Wils i I. Zalogin)

      Tuženik: Republika Bugarska

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelj od Suda zahtijeva da:

               —

               utvrdi da je Republika Bugarska povrijedila svoju obvezu uspostave jedne jedinstvene kontaktne točke za razmjenu elektroničkih certifikata za pristup biometrijskim podacima u identifikacijskim ispravama u skladu s Odlukom Komisije C(2009) 7476 od 5. listopada 2009. o izmjeni Odluke Komisije C(2008) 8657 o pravilima o certifikatima u skladu s tehničkim specifikacijama u vezi sa standardima za sigurnosna obilježja i biometrijske podatke u putovnicama i putnim ispravama koje izdaju države članice i u skladu s Odlukom Komisije C(2011) 5478 od 4. kolovoza 2011. o izmjeni Odluke Komisije C(2002) 3069 o utvrđivanju tehničkih specifikacija za jedinstveni obrazac boravišne dozvole za državljane trećih zemalja;

               —

               naloži Republici Bugarskoj snošenje troškova postupka.

      Tužbeni razlozi i glavni argumenti

   Republika Bugarska nije osigurala uspostavu jedne jedinstvene kontaktne točke za razmjenu elektroničkih certifikata za pristup biometrijskim podacima u identifikacijskim ispravama i time je povrijedila svoje obveze iz gore navedenih dviju odluka Komisije.


title: Spojeni predmeti C-248/15 P, C-254/15 P i C-260/15 P: Presuda Suda (četvto vijeće) od 26. siječnja 2017. – Maxcom Ltd, City Cycle Industries, Vijeće Europske unije, Europska komisija (Žalba — Damping — Provedbena uredba (EU) br. 501/2013 — Uvoz bicikala poslanih iz Indonezije, Malezije, Šri Lanke i Tunisa — Proširenje konačne antidampinške pristojbe na uvoz bicikala podrijetlom iz Kine na taj uvoz — Uredba (EZ) br. 1225/2009 — Članak 13. — Izbjegavanje mjera — Članak 18. — Nesuradnja — Dokaz — Skup indicija koje se podudaraju — Proturječnost obrazloženja — Nedostatak u obrazloženju — Povreda postupovnih prava)

text:
               3.4.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 104/14

         Presuda Suda (četvto vijeće) od 26. siječnja 2017. – Maxcom Ltd, City Cycle Industries, Vijeće Europske unije, Europska komisija
   (Spojeni predmeti C-248/15 P, C-254/15 P i C-260/15 P) (1)

   ((Žalba - Damping - Provedbena uredba (EU) br. 501/2013 - Uvoz bicikala poslanih iz Indonezije, Malezije, Šri Lanke i Tunisa - Proširenje konačne antidampinške pristojbe na uvoz bicikala podrijetlom iz Kine na taj uvoz - Uredba (EZ) br. 1225/2009 - Članak 13. - Izbjegavanje mjera - Članak 18. - Nesuradnja - Dokaz - Skup indicija koje se podudaraju - Proturječnost obrazloženja - Nedostatak u obrazloženju - Povreda postupovnih prava))
   (2017/C 104/21)
   Jezik postupka: engleski

      Stranke

      (Predmet C-248/15 P)

      Žalitelj: Maxcom Ltd (zastupnici: L. Ruessmann, avocat i J. Beck, solicitor)

      Druge stranke u postupku: City Cycle Industries (zastupnici: T. Müller-Ibold, Rechtsanwalt, i F.-C. Laprévote, avocat) Vijeće europske unije (zastupnici: S. Boelaert, zatim H. Marcos Fraile i B. Driessen, agenti, uz asistenciju R. Bierwagena i C. Hippa, Rechtsanwälte), Europska komisija (zastupnici: J.-F. Brakeland i M. França, agenti)

      (Predmet C-254/15 P)

      Žalitelj: Europska komisija (zastupnici: J.-F. Brakeland i M. França, agenti)

      Druge stranke u postupku: City Cycle Industries (zastupnici: T. Müller-Ibold, Rechtsanwalt, i F.-C. Laprévote, avocat) Vijeće europske unije (zastupnici: S. Boelaert, potom H. Marcos Fraile i B. Driessen, agenti, uz asistenciju R. Bierwagena i C. Hippa, Rechtsanwälte), Maxcom Ltd (zastupnici: L. Ruessmann, avocat, i M. J. Beck, solicitor)

      (Affaire C-260/15 P)

      Žalitelj: Vijeće Europske unije (zastupnici: S. Boelaert, potom H. Marcos Fraile i B. Driessen, agenti, uz asistenciju R. Bierwagena i C. Hippa, Rechtsanwälte)

      Druge stranke u postupku: City Cycle Industries (zastupnici: T. Müller-Ibold, Rechtsanwalt, i F.-C. Laprévote, avocat) Europska komisija (zastupnici: J.-F. Brakeland i M. França, agenti), Maxcom Ltd (zastupnici: L. Ruessmann, avocat, i M. J. Beck, solicitor)

      Izreka

               1.

               Odbijaju se žalbe u predmetima C-248/15 P, C-254/15 P i C-260/15.

               2.

               Maxcom Ltd, Vijeće Europske unije i Europska komisija snosit će vlastite troškove i troškove City Cycle Industriesa u prvostupanjskom postupku u predmetu T 413/13 i žalbenim postupcima.

      (1)  SL C 262, 10. 8. 2015.

      SL C 254, 3. 8. 2015.


title: Predmet C-252/15 P: Presuda Suda (šesto vijeće) od 17. ožujka 2016. – Naazneen Investments Ltd protiv Ureda za usklađivanje na unutarnjem tržištu (žigovi i dizajni), Energy Brands, Inc. (Žalba — Žig Zajednice — Uredba (EZ) br. 207/2009 — Postupak povodom opoziva — Članak 51. stavak 1. točka (a) — Verbalni žig Zajednice SMART WATER — Stvarna uporaba — Obveza obrazlaganja — Članak 75.)

text:
               2.5.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 156/20

         Presuda Suda (šesto vijeće) od 17. ožujka 2016. – Naazneen Investments Ltd protiv Ureda za usklađivanje na unutarnjem tržištu (žigovi i dizajni), Energy Brands, Inc.
   (Predmet C-252/15 P) (1)

   ((Žalba - Žig Zajednice - Uredba (EZ) br. 207/2009 - Postupak povodom opoziva - Članak 51. stavak 1. točka (a) - Verbalni žig Zajednice SMART WATER - Stvarna uporaba - Obveza obrazlaganja - Članak 75.))
   (2016/C 156/28)
   Jezik postupka: engleski

      Stranke

      Žalitelj: Naazneen Investments Ltd (zastupnici: P. Goldenbaum i I. Rohr, odvjetnice)

      Druge stranke u postupku: Ured za usklađivanje na unutarnjem tržištu (žigovi i dizajni) (zastupnici: D. Gája i A. Folliard-Monguiral, agenti), Energy Brands, Inc (zastupnici: S. Malynicz, Barrister, D. Stone i A. Dykes, Solicitors)

      Izreka

               1.

               Žalba se odbija.

               2.

               Naazneen Investments Ltd nalaže se snošenje troškova.

      (1)  SL C 294, str. 7. 9. 2015.


title: Predmet C-102/16: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 19. veljače 2016. uputio Raad van State (Belgija) – Vaditrans BVBA protiv Belgijske države

text:
               10.5.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 165/8

         Zahtjev za prethodnu odluku koji je 19. veljače 2016. uputio Raad van State (Belgija) – Vaditrans BVBA protiv Belgijske države
   (Predmet C-102/16)
   (2016/C 165/09)
   Jezik postupka: nizozemski

      Sud koji je uputio zahtjev

   Raad van State

      Stranke glavnog postupka

   Tužitelj: Vaditrans BVBA
   Tuženik: Belgijska država

      Prethodna pitanja

               1.

               Treba li članak 8. stavke 6. i 8. Uredbe (EZ) br. 561/2006 (1) Europskog parlamenta i Vijeća od 15. ožujka 2006. o usklađivanju određenog socijalnog zakonodavstva koje se odnosi na cestovni promet i o izmjeni uredbi Vijeća (EEZ) br. 3821/85 i (EZ) br. 2135/98 te o stavljanju izvan snage Uredbe Vijeća (EEZ) br. 3820/85 tumačiti na način da se redovna tjedna razdoblja odmora iz članka 8. stavka 6. iste uredbe ne smiju provesti u vozilu?

               2.

               Ako je odgovor na prvo pitanje potvrdan, krše li članak 8. stavci 6. i 8. Uredbe br. 561/2006, u vezi s člankom 19. iste uredbe, načelo zakonitosti u kaznenim stvarima, kako je određeno u članku 49. Povelje Europske unije o temeljnim pravima (2) time što gore navedene odredbe Uredbe br. 561/2006 izričito ne predviđaju provođenje redovnih tjednih razdobljâ odmora iz članka 8. stavka 6. iste uredbe u vozilu?

               3.

               Ako je odgovor na prvo pitanje negativan, dopušta li Uredba br. 561/2006 državama članicama da u svojim nacionalnim pravima predvide zabranu provođenja redovnih tjednih razdobljâ odmora iz članka 8. stavka 6. iste uredbe u vozilu?

      (1)  SL L 102, str. 1. (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 5., svezak 6., str. 167.)

      (2)  SL C 364, str. 1. (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 1., svezak 7., str. 104.)


title: Predmet F-52/15: Presuda Službeničkog suda (sudac pojedinac) od 29. listopada 2015. – Xenakis protiv Komisije (Javna služba — Dužnosnici — Obvezno umirovljenje — Dob za umirovljenje — Zahtjev za produljenje službe — Članak 52. stavak 2. Pravilnika — Odbijanje produljenja razdoblja službe — Interes službe)

text:
               7.12.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 406/44

         Presuda Službeničkog suda (sudac pojedinac) od 29. listopada 2015. – Xenakis protiv Komisije
   (Predmet F-52/15) (1)

   ((Javna služba - Dužnosnici - Obvezno umirovljenje - Dob za umirovljenje - Zahtjev za produljenje službe - Članak 52. stavak 2. Pravilnika - Odbijanje produljenja razdoblja službe - Interes službe))
   (2015/C 406/46)
   Jezik postupka: francuski

      Stranke

      Tužitelj: Yannis Xenakis (Woluwe-Saint-Pierre, Belgija) (zastupnici: S. Rodrigues i A. Blot, odvjetnici)

      Tuženik: Europska komisija (zastupnici: J. Currall i C. Ehrbar, agenti)

      Predmet

   Zahtjev za poništenje odluke Komisije kojom se odbija zahtjev za produljenje tužiteljeve službe, i stoga, potvrđuje njegovo umirovljenje od 31. listopada 2014., i zahtjev za naknadu navodno pretrpljene imovinske štete s kamatama kao i simboličkog iznosa od jednog eura na osnovi navodne pretrpljene neimovinske štete.

      Izreka presude

               1.

               Tužba se odbija.

               2.

               Y. Xenakis će snositi vlastite troškove te mu se nalaže snošenje troškova Europske komisije.

      (1)  SL C 190, 8. 6. 2015., str. 38


title: Predmet T-158/13: Presuda Općeg suda od 15. rujna 2015. – Iralco protiv Vijeća („Zajednička vanjska i sigurnosna politika — Mjere ograničavanja protiv Irana s ciljem sprečavanja nuklearne proliferacije — Zamrzavanje financijskih sredstava — Pogreška u ocjeni”)

text:
               3.11.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 363/30

         Presuda Općeg suda od 15. rujna 2015. – Iralco protiv Vijeća
   (Predmet T-158/13) (1)

   ((„Zajednička vanjska i sigurnosna politika - Mjere ograničavanja protiv Irana s ciljem sprečavanja nuklearne proliferacije - Zamrzavanje financijskih sredstava - Pogreška u ocjeni”))
   (2015/C 363/38)
   Jezik postupka: engleski

      Stranke

      Tužitelj: Iranian Aluminium Co. (Iralco) (Teheran, Iran) (zastupnici: S. Millar i S. Ashley, solicitors, M. Lester i M. Happold, barristers)

      Tuženik: Vijeće Europske unije (zastupnici: M. Bishop i I. Rodios, agenti)

      Predmet

   Zahtjev za poništenjem, s jedne strane, Odluke Vijeća 2012/829/ZVSP od 21. prosinca 2012. o izmjeni Odluke 2010/413/ZVSP o mjerama ograničavanja protiv Irana (SL L 356, str. 71.) (SL posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 18., svezak 14., str. 207.) u dijelu u kojem se njome tužiteljevo ime uvrštava na popis iz Priloga II. Odluci Vijeća2010/413/ZVSP od 26. srpnja 2010. o mjerama ograničavanja protiv Irana i stavljanju izvan snage zajedničkog stajališta 2007/140/ZVSP (SL L 195, str. 39., ispravak u SL L 197, str. 19.) (SL L, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 18., svezak 3., str. 220.) i, s druge strane, Provedbene uredbe Vijeća (EU) br. 1264/2012 od 21. prosinca 2012., o provedbi Uredbe (EU) br. 267/2012 o mjerama ograničavanja protiv Irana (SL L 356, str. 55.)(SL posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 18., svezak 14., str. 201.), u dijelu u kojem se njome tužiteljevo ime uvrštava na popis iz Priloga IX Uredbi Vijeća (EU) br. 267/2012 od 23. ožujka 2012. o mjerama ograničavanja protiv Irana i stavljanju izvan snage Uredbe (EU) br. 961/2010 (SL L 88, str. 1.) (SL posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 18., svezak 4., str. 194.)

      Izreka

               1.

               Poništava se Odluka Vijeća 2012/829/ZVSP od 21. prosinca 2012. o izmjeni Odluke 2010/413/ZVSP o mjerama ograničavanja protiv Irana u dijelu u kojem se njome ime Iranian Aluminium Co. (Iralco) uvrštava na popis iz Priloga II. Odluci Vijeća2010/413/ZVSP od 26. srpnja 2010. o mjerama ograničavanja protiv Irana i stavljanju izvan snage Zajedničkog stajališta 2007/140/ZVSP.

               2.

               Poništava se Provedbena uredba Vijeća (EU) br. 1264/2012 od 21. prosinca 2012., o provedbi Uredbe (EU) br. 267/2012 o mjerama ograničavanja protiv Irana u dijelu u kojem se njome ime Iralco uvrštava na popis iz Priloga IX. Uredbi Vijeća (EU) br. 267/2012 od 23. ožujka 2012. o mjerama ograničavanja protiv Irana i stavljanju izvan snage Uredbe (EU) br. 961/2010.

               3.

               Učinci Odluke br. 2012/829 se zadržavaju u odnosu na Iralco do stupanja na snagu odluke o poništenju Provedbene uredbe br. 1264/2012.

               4.

               Vijeće Europske unije će snositi, uz vlastite troškove i troškove društva Iralco.

      (1)  SL C 147, 25. 5. 2013.


title: Predmet C-226/17: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 28. travnja 2017. uputio Amtsgericht Hannover (Njemačka) – Brigitte Wittmann protiv TUIfly GmbH

text:
               17.7.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 231/17

         Zahtjev za prethodnu odluku koji je 28. travnja 2017. uputio Amtsgericht Hannover (Njemačka) – Brigitte Wittmann protiv TUIfly GmbH
   (Predmet C-226/17)
   (2017/C 231/21)
   Jezik postupka: njemački

      Sud koji je uputio zahtjev

   Amtsgericht Hannover

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelj: Brigitte Wittmann

      Tuženik: TUIfly GmbH

      Prethodna pitanja

               1.

               Je li izostanak zbog bolesti značajnog dijela osoblja stvarnog zračnog prijevoznika, potrebnog za izvođenje letova, izvanredna okolnost u smislu članka 5. stavka 3. Uredbe (EZ) br. 261/2004 (1)? U slučaju potvrdnog odgovora na prvo pitanje: koliki mora biti postotak izostanka da bi se priznala takva okolnost?

               2.

               U slučaju negativnog odgovora na prvo pitanje: je li spontani izostanak značajnog dijela osoblja stvarnog zračnog prijevoznika, potrebnog za izvođenje letova, zbog prekida rada koji nije u skladu s propisima radnog prava i kolektivnim ugovorima („nezakoniti štrajk”) izvanredna okolnost u smislu članka 5. stavka 3. Uredbe (EZ) br. 261/2004? U slučaju potvrdnog odgovora na drugo pitanje: koliki mora biti postotak izostanka da bi se priznala takva okolnost?

               3.

               U slučaju potvrdnog odgovora na prvo ili drugo pitanje: mora li sama izvanredna okolnost postojati u trenutku otkazanog leta ili stvarni zračni prijevoznik može na temelju poslovnih razloga izraditi novi raspored letenja?

               4.

               U slučaju potvrdnog odgovora na prvo ili drugo pitanje: odnosi li se pojam mogućnosti izbjegavanja na izvanrednu okolnost ili na posljedice nastanka izvanredne okolnosti?

      (1)  Uredba (EZ) br. 261/2004 Europskog parlamenta i Vijeća od 11. veljače 2004. o utvrđivanju općih pravila odštete i pomoći putnicima u slučaju uskraćenog ukrcaja i otkazivanja ili dužeg kašnjenja leta u polasku te o stavljanju izvan snage Uredbe (EEZ) br. 295/91 (SL L 46, str. 1.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 7., svezak 26., str. 21.)


title: Predmet C-161/15: Presuda Suda (prvo vijeće) od 17. ožujka 2016. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Conseil d'État – Belgija) – Abdelhafid Bensada Benallal protiv État belge (Zahtjev za prethodnu odluku — Direktiva 2004/38/EZ — Odluka kojom se ukida dozvola boravka — Načelo poštovanja prava na obranu — Pravo na saslušanje — Postupovna autonomija država članica — Dopuštenost kasacijskih razloga — Razlog javnog poretka)

text:
               2.5.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 156/18

         Presuda Suda (prvo vijeće) od 17. ožujka 2016. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Conseil d'État – Belgija) – Abdelhafid Bensada Benallal protiv État belge
   (Predmet C-161/15) (1)

   ((Zahtjev za prethodnu odluku - Direktiva 2004/38/EZ - Odluka kojom se ukida dozvola boravka - Načelo poštovanja prava na obranu - Pravo na saslušanje - Postupovna autonomija država članica - Dopuštenost kasacijskih razloga - Razlog javnog poretka))
   (2016/C 156/25)
   Jezik postupka: francuski

      Sud koji je uputio zahtjev

   Conseil d'État

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelj: Abdelhafid Bensada Benallal

      Tuženik: État belge

      Izreka

   Pravo Unije treba tumačiti na način da se razlog koji se odnosi na povredu prava na saslušanje, kako je zajamčeno u pravu Unije, koji se prvi put ističe pred nacionalnim kasacijskim sudom mora proglasiti dopuštenim u slučaju kad je prema primjenjivom nacionalnom pravu razlog koji se odnosi na povredu unutarnjeg prava koji je prvi put istaknut pred tim istim sudom dopušten samo ako se taj razlog odnosi na javni poredak, pod uvjetom da to pravo na saslušanje, kako je zajamčeno u unutarnjem pravu, ispunjava pretpostavke koje navedeno pravo postavlja kako bi se razlog smatrao razlogom javnog poretka, a što je na sudu koji je uputio zahtjev da provjeri.

      (1)  SL C 190, 8. 6. 2015.


title: Spojeni predmeti C-369/15 do C-372/15: Rješenje Suda (šesto vijeće) od 26. listopada 2016. (zahtjevi za prethodnu odluku koje je uputio Tribunal Supremo – Španjolska) – Siderúrgica Sevillana SA (C-369/15), Solvay Solutions España SL (C-370/15), Cepsa Química SA (C-371/15), Dow Chemical Ibérica SL (C-372/15) protiv Administración del Estado (Zahtjev za prethodnu odluku — Članak 99. Poslovnika Suda — Sustav trgovanja emisijskim jedinicama stakleničkih plinova unutar Europske unije — Direktiva 2003/87/EZ — Članak 10.a — Metoda besplatne dodjele jedinica — Izračun jedinstvenog međusektorskog faktora korekcije — Odluka 2013/448/EU — Članak 4. — Prilog II. — Valjanost — Primjena jedinstvenog međusektorskog faktora korekcije na postrojenja u sektorima u kojima postoji značajan rizik od istjecanja ugljika — Odluka 2011/278/EU — Članak 10. stavak 9. — Valjanost)

text:
               16.1.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 14/18

         Rješenje Suda (šesto vijeće) od 26. listopada 2016. (zahtjevi za prethodnu odluku koje je uputio Tribunal Supremo – Španjolska) – Siderúrgica Sevillana SA (C-369/15), Solvay Solutions España SL (C-370/15), Cepsa Química SA (C-371/15), Dow Chemical Ibérica SL (C-372/15) protiv Administración del Estado
   (Spojeni predmeti C-369/15 do C-372/15) (1)

   ((Zahtjev za prethodnu odluku - Članak 99. Poslovnika Suda - Sustav trgovanja emisijskim jedinicama stakleničkih plinova unutar Europske unije - Direktiva 2003/87/EZ - Članak 10.a - Metoda besplatne dodjele jedinica - Izračun jedinstvenog međusektorskog faktora korekcije - Odluka 2013/448/EU - Članak 4. - Prilog II. - Valjanost - Primjena jedinstvenog međusektorskog faktora korekcije na postrojenja u sektorima u kojima postoji značajan rizik od istjecanja ugljika - Odluka 2011/278/EU - Članak 10. stavak 9. - Valjanost))
   (2017/C 014/23)
   Jezik postupka: španjolski

      Sud koji je uputio zahtjev

   Tribunal Supremo

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelji: Siderúrgica Sevillana SA (C-369/15), Solvay Solutions España SL (C-370/15), Cepsa Química SA (C-371/15), Dow Chemical Ibérica SL (C-372/15)

      Tuženik: Administración del Estado

      uz sudjelovanje: Repsol Petróleo SA BP Oil España SAU (C-371/15)

      Izreka

               1.

               Niti iz odredaba Direktive 2003/87/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 13. listopada 2003. o uspostavi sustava trgovanja emisijskim jedinicama stakleničkih plinova unutar Zajednice i o izmjeni Direktive Vijeća 96/61/EZ, kako je izmijenjena Direktivom 2009/29/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 23. travnja 2009., u vezi s člankom 15. stavkom 3. Odluke Komisije 2011/278/EU od 27. travnja 2011. o utvrđivanju prijelaznih propisa na razini Unije za usklađenu besplatnu dodjelu emisijskih jedinica na temelju članka 10.a Direktive 2003/87/EZ Europskog parlamenta i Vijeća, niti iz Odluke Komisije 2013/448/EU оd 5. rujna 2013. o nacionalnim provedbenim mjerama za prijelaznu besplatnu dodjelu emisijskih jedinica stakleničkih plinova u skladu s člankom 11. stavkom 3. Direktive 2003/87/EZ Europskog parlamenta i Vijeća, ne proizlazi da je Europska komisija prilikom određivanja maksimalne godišnje količine emisijskih jedinica stakleničkih plinova isključila emisije različite od onih koje se mogu pripisati proizvođačima električne energije.

               2.

               Ispitivanjem trećeg pitanja točke (b) nije utvrđen nijedan element koji bi utjecao na valjanost članka 15. stavka 3. Odluke 2011/278.

               3.

               Ispitivanjem četvrtog pitanja nije utvrđen nijedan element koji bi utjecao na valjanost članka 10. stavka 9. prvog podstavka Odluke 2011/278.

               4.

               Nevaljani su članak 4. i Prilog II. Odluci Komisije 2013/448.

               5.

               Učinci proglašenja članka 4. Odluke 2013/448 i njezina Priloga II. nevaljanima vremenski su ograničeni tako da, s jedne strane, to proglašenje stvara učinke tek protekom razdoblja od deset mjeseci počevši od datuma objave presude od 28. travnja 2016., Borealis Polyolefine i dr. (C-191/14, C-192/14, C-295/14, C-389/14 i C-391/14 do C-393/14, EU:C:2016:311), kako bi se omogućilo Europskoj komisiji da poduzme potrebne mjere, te se, s druge strane, mjere donesene do isteka tog razdoblja na temelju poništenih odredaba ne mogu dovesti u pitanje.

      (1)  SL C 311, 21. 9. 2015.


title: Predmet T-591/14: Tužba podnesena 8. kolovoza 2014. – BSH protiv OHIM-a (PerfectRoast)

text:
               6.10.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 351/24

         Tužba podnesena 8. kolovoza 2014. – BSH protiv OHIM-a (PerfectRoast)
   (Predmet T-591/14)
   2014/C 351/30
   Jezik na kojem je tužba podnesena: njemački

      Stranke

      Tužitelj: BSH Bosch und Siemens Hausgeräte GmbH (München, Njemačka) (zastupnik: S. Biagosch, Rechtsanwalt)

      Tuženik: Ured za usklađivanje na unutarnjem tržištu (žigovi i dizajni)

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

               —

               poništi odluku petog žalbenog vijeća Ureda za usklađivanje na unutarnjem tržištu (žigovi i dizajni) od 16. lipnja 2014. u predmetu R 359/2014-5;

               —

               naloži OHIM-u snošenje vlastitih troškova i troškova tužitelja.

      Tužbeni razlozi i glavni argumenti

      Predmetni žig Zajednice: verbalni žig „PerfectRoast” za proizvode iz razreda 7 i 11 – prijava žiga Zajednice br. 1 2 1 73  902

      Odluka ispitivača: prijava je odbijena

      Odluka žalbenog vijeća: žalba je odbijena

      Tužbeni razlozi:

               —

               povreda članka 7. stavka 1. točke (c) Uredbe br. 207/2009;

               —

               povreda članka 7. stavka 1. točke (b) Uredbe br. 207/2009;

               —

               povreda članka 75. Uredbe br. 207/2009


title: Predmet T-194/16: Tužba podnesena 29. travnja 2016. – Klassisk investment protiv EUIPO-a (CLASSIC FINE FOODS)

text:
               20.6.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 222/31

         Tužba podnesena 29. travnja 2016. – Klassisk investment protiv EUIPO-a (CLASSIC FINE FOODS)
   (Predmet T-194/16)
   (2016/C 222/39)
   Jezik postupka: njemački

      Stranke

      Tužitelj: Klassisk investment Ltd (Hongkong, Narodna Republika Kina) (zastupnici: J. Plate i R. Kaase, odvjetnici)

      Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO)

      Podaci o postupku pred EUIPO-om

      Predmetni sporni žig: međunarodna registracija figurativnog žiga s verbalnim elementima „CLASSIC FINE FOODS” u kojoj je naznačena Europska unija – međunarodna registracija br. 1 222 164

      Pobijana odluka: odluka prvog žalbenog vijeća EUIPO-a od 29. siječnja 2016. u predmetu R 1970/2015-1

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

               —

               poništi pobijanu odluku;

               —

               naloži EUIPO-u snošenje troškova, uključujući i troškove žalbenog postupka.

      Tužbeni razlozi

               —

               povreda članka 7. stavka 1. točaka (b) i (c) u vezi s člankom 7. stavkom 2. Uredbe br. 207/2009;

               —

               povreda članka 75. Uredbe br. 207/2009.


title: Predmet C-546/16: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 28. listopada 2016. uputio Órgano Administrativo de Recursos Contractuales de la Comunidad Autónoma de Euskadi (Španjolska) – Montte S.L. protiv Musikenea

text:
               23.1.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 22/8

         Zahtjev za prethodnu odluku koji je 28. listopada 2016. uputio Órgano Administrativo de Recursos Contractuales de la Comunidad Autónoma de Euskadi (Španjolska) – Montte S.L. protiv Musikenea
   (Predmet C-546/16)
   (2017/C 022/12)
   Jezik postupka: španjolski

      Sud koji je uputio zahtjev

   Órgano Administrativo de Recursos Contractuales de la Comunidad Autónoma de Euskadi

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelj: Montte S.L.

      Tuženik: Musikene

      Prethodna pitanja

               1.

               Protivi li se Direktivi 2014/24/EU (1) Europskog parlamenta i Vijeća od 26. veljače 2014. o javnoj nabavi i o stavljanju izvan snage Direktive 2004/18/EZ nacionalno zakonodavstvo poput članka 150. stavka 4. TRLCSP-a (2) ili praksa tumačenja i primjene tog zakonodavstva koji ovlašćuju javne naručitelje da u dokumentaciji o nabavi koja uređuje otvoreni postupak javne nabave odrede kriterije dodjele koji se primjenjuju u sukcesivnim eliminacijskim fazama na ponude koje ne dosegnu unaprijed određeni najmanji bodovni prag?

               2.

               Ako je odgovor na prvo pitanje negativan, protivi li se Direktivi 2014/24 nacionalno zakonodavstvo ili praksa njegova tumačenja i primjene kojima se u otvorenom postupku upotrebljava navedeni sustav kriterija dodjele koji se primjenjuju u sukcesivnim eliminacijskim fazama na način da u posljednjoj fazi ne preostane dovoljno ponuda za jamčenje istinskog natjecanja?

               3.

               Ako je odgovor na drugo pitanje pozitivan, protivi li se Direktivi 2014/24 klauzula poput one sporne prema kojoj se čimbenik cijene vrednuje samo za ponude koje dosegnu 35 od 50 bodova na temelju tehničkih kriterija, zato što ta klauzula ne jamči istinsko natjecanje odnosno zato što zaobilazi obvezu da se ugovor dodijeli ponuditelju čija ponuda ima najbolji omjer između cijene i kvalitete?

      (1)  SL 2014., L 94, str. 65. i ispravak u SL 2016., L 311, str. 26.

      (2)  Pročišćeni tekst Zakona o javnoj nabavi (Texto refundido de la Ley de Contratos del Sector Público)


title: Predmet C-367/14: Tužba podnesena 25. srpnja 2014. – Europska komisija protiv Talijanske Republike

text:
               10.11.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 395/21

      Tužba podnesena 25. srpnja 2014. – Europska komisija protiv Talijanske Republike
      (Predmet C-367/14)
      (2014/C 395/27)
      Jezik postupka: talijanski

         Stranke

         Tužitelj: Europska komisija (zastupnici: G. Conte, D. Grespan i B. Stromsky, agenti)

         Tuženik: Talijanska Republika

         Tužbeni zahtjev

      Komisija zahtijeva od Suda da:

                  —

                  utvrdi da je Talijanska Republika, nedonošenjem svih potrebnih mjera radi postupanja u skladu s presudom Suda od 6. listopada 2011. u predmetu C-302/09 o povratu potpora proglašenih nezakonitim i nespojivim s unutarnjim tržištem od njihovih korisnika u smislu Odluke Komisije 2000/394/EZ od 25. studenoga 1999. o mjerama potpore u korist poduzeća na području Venecije i Chioggie (1), povrijedila obveze koje ima na temelju te odluke i članka 260. UFEU-a;

                  —

                  naloži Talijanskoj Republici da Komisiji isplati paušalni iznos čija svota se dobiva umnoškom dnevnog iznosa od 24 578,40 eura s brojem dana trajanja povrede od dana objave presude u predmetu C-302/09 do dana objave presude u ovom predmetu;

                  —

                  naloži Talijanskoj Republici da Komisiji isplati novčanu kaznu na polugodišnjoj osnovi, koju Komisija utvrđuje počevši počevši od prvog polugodišta nakon objave presude u ovom predmetu, umnoškom dnevne novčane kazne od 187 264,00 eura po danu s 182,5 i postotkom potpora čiji se povrat još uvijek treba ishoditi na kraju polugodišta u odnosu na iznos potpora čiji se povrat još uvijek treba ishoditi u trenutku u kojem Sud donese presudu u ovom predmetu;

                  —

                  naloži Talijanskoj Republici snošenje troškova postupka.

         Tužbeni razlozi i glavni argumenti

      Talijanska Republika nije donijela sve potrebne mjere radi povrata potpora koje su Odlukom proglašene nezakonitima i nespojivima, kako je naloženo presudom u predmetu C-302/09, jer gotovo 3 godine od donošenja deklaratorne presude, 99 primatelja korisnika još uvijek mora vratiti (najmanje) 33 032,00 eura, što je otprilike 70 % iznosa koji treba vratiti.
      Unatoč kasnijem donošenju zakonskih mjera nakon deklaratorne presude, ostao je veliki dio potpora koje je potrebno vratiti i u tom smislu nije zabilježen nikakav bitan napredak.
      Stoga treba utvrditi da Talijanska Republika nije postupila po deklaratornoj presudi kojom je utvrđena povreda.

         (1)  Odluka Komisije od 25. studenoga 1999. o mjerama potpore u korist poduzeća na području Venecije i Chioggie predviđenima zakonima br. 30/1997 i br. 206/1995 snižavanjem doprinosa za socijalno osiguranje [priopćena pod brojem C(1999) 4268] (Tekst značajan za EGP) [neslužbeni prijevod] (SL L 150, str. 50.)


title: Predmet T-762/15: Tužba podnesena 31. prosinca 2015. – Sony i Sony Electronics protiv Komisije

text:
               14.3.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 98/47

         Tužba podnesena 31. prosinca 2015. – Sony i Sony Electronics protiv Komisije
   (Predmet T-762/15)
   (2016/C 098/62)
   Jezik postupka: engleski

      Stranke

      Tužitelji: Sony Corporation (Tokyo, Japan), i Sony Electronics, Inc (San Diego, Sjedinjene Američke Države) (zastupnici: N. Levy i E. Kelly, Solicitors, i R. Snelders, odvjetnik)

      Tuženik: Europska komisija

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelji od Općeg suda zahtijevaju da:

               —

               poništi odluku Komisije od 21. listopada 2015. u predmetu AT.39639 – Optical Disk Drives o postupku na temelju članka 101. UFEU-a i članka 53. Sporazuma o EGP-u u dijelu u kojem se odnosi na tužitelje;

               —

               podredno, u izvršavanju svoje neograničene nadležnosti, smanji kazne nametnute tužiteljima u skladu s tom odlukom; i

               —

               naloži Komisiji snošenje pravnih i ostalih troškova tužitelja i troškova u vezi s ovim predmetom.

      Tužbeni razlozi i glavni argumenti

   U prilog osnovanosti tužbe tužitelj ističe dva tužbena razloga.

               1.

               Prvi tužbeni razlog navodi da pobijana odluka sadrži pogrešku koja se tiče činjenica i prava jer utvrđuje da su tužitelji sudjelovali u povredi članka 101. UFEU-a s obzirom na cilj.

                           —

                           Dokaz upućen protiv tužitelja je nedovoljan da podrži utvrđenje da su tužitelji sudjelovali u jedinstvenoj i trajnoj povredi članka 101. s obzirom na cilj.

                           —

                           Podredno utvrđenje odluke prema kojem su tužitelji sudjelovali u odvojenim povredama članka 101. UFEU-a s obzirom na cilj nije dokazano i krši tužiteljevo pravo na obranu jer je prvi put spomenuto u odluci.

               2.

               Drugi tužbeni razlog navodi, podredno, da pobijana odluka sadrži pogrešku koja se tiče činjenica i prava te se temelji na nedostatnom obrazloženju.

                           —

                           Odluka griješi zbog toga što dvostruko uračunava prihode koje su tužitelji prenijeli drugom adresatu odluke.

                           —

                           Odluka sadrži grešku jer propušta priznati značajno ograničenije postupanje tužitelja u usporedbi s određenim drugim adresatima i stoga na tužitelje propušta primijeniti niži koeficijent težine povrede i niži dodatni iznos i/ili popust zbog olakšavajućih okolnosti.

                           —

                           U odluci je pogrešno primijenjen odvraćajući koeficijent.


title: Predmet T-503/13 P: Žalba koju je 19. rujna 2013. podnio Luigi Marcuccio protiv rješenja Službeničkog suda od 12. srpnja 2013. u predmetu F-32/12, Marcuccio protiv Komisije

text:
               9.11.2013

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 325/47

         Žalba koju je 19. rujna 2013. podnio Luigi Marcuccio protiv rješenja Službeničkog suda od 12. srpnja 2013. u predmetu F-32/12, Marcuccio protiv Komisije
   (Predmet T-503/13 P)
   2013/C 325/79
   Jezik postupka: talijanski

      Stranke

      Žalitelj: Luigi Marcuccio (Tricase, Italija) (zastupnik: G. Cipressa, odvjetnik)

      Druga stranka u postupku: Europska komisija

      Zahtjevi

   Žalitelj zahtijeva od Općeg suda da:

               —

               u cijelosti i bez iznimke poništi rješenje Službeničkog suda Europske unije od 12. srpnja 2013. u predmetu F-32/12, Marcuccio protiv Komisije;

               —

               predmet vrati sudu prvog stupnja na ponovno odlučivanje.

      Žalbeni razlozi i glavni argumenti

   U prilog osnovanosti žalbe žalitelj ističe dva žalbena razloga.

               1.

               Prvi žalbeni razlog, u pogledu nezakonitosti članka 14. Poslovnika Službeničkog suda zbog tautologije i nerazboritosti, i inače neispravnog, pogrešnog, nepouzdanog i nerazboritog tumačenja i primjene članka 14., koje za posljedicu ima tešku i očitu povredu prava na pravično suđenje pred sudom prethodno osnovanim u skladu sa zakonom, o kojem, između ostalog, u članku 47. Povelje o temeljnim pravima EU-a.

               2.

               Drugi žalbeni razlog, u pogledu potpunog nedostatka obrazloženja zbog propusta u provođenju dokaza, apodiktičnosti, tautologije, proizvoljnosti, iskrivljavanja i pogrešnog predstavljanja činjenica, pogrešne primjene prava i zbog očito pogrešne ocjene procesne činjenice.


title: Predmet C-44/17: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 27. siječnja 2017. uputio Landgericht Hamburg (Njemačka) – The Scotch Whisky Association, The Registered Office protiv Michaela Klotza

text:
               18.4.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 121/14

         Zahtjev za prethodnu odluku koji je 27. siječnja 2017. uputio Landgericht Hamburg (Njemačka) – The Scotch Whisky Association, The Registered Office protiv Michaela Klotza
   (Predmet C-44/17)
   (2017/C 121/20)
   Jezik postupka: njemački

      Sud koji je uputio zahtjev

   Landgericht Hamburg

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelj: The Scotch Whisky Association, The Registered Office

      Tuženik: Michael Klotz

      Prethodna pitanja

               1.

               Zahtjeva li „neizravn[a] komercijaln[a] uporab[a] […] proizvoda koji nisu obuhvaćeni registracijom, [u mjeri u kojoj su oni usporedivi s jakim alkoholnim pićem registriranim pod tom oznakom zemljopisnog podrijetla]” prema članku 16. točki (a) Uredbe br. (EZ) 110/2008 (1), upotrebu registrirane oznake zemljopisnog podrijetla na istovjetan ili fonetski i/ili optički sličan način, ili je dostatno da sporni element kod ciljane javnosti pobuđuje asocijacije u bilo kojem obliku s registriranom oznakom zemljopisnog podrijetla ili zemljopisnim područjem?
               Ako je potonje dostatno: igra li prilikom provjere postoji li „neizravna komercijalna uporaba” također ulogu i okruženje u kojem se sporni element znaka nalazi, ili to okruženje ne može utjecati na postojanje neizravne komercijalne uporabe čak ni ako je uz sporni element navedeno i pravo podrijetlo proizvoda?

               2.

               Zahtjeva li „aluzija” na registriranu oznaku zemljopisnog podrijetla prema članku 16. točki (b) Uredbe (EZ) br. 110/2008 postojanje fonetske i/ili optičke sličnosti između registrirane oznake zemljopisnog podrijetla i spornog elementa znaka, ili je dostatno da sporni element znaka kod ciljane javnosti pobuđuje asocijaciju u bilo kojem obliku s registriranom oznakom zemljopisnog podrijetla ili zemljopisnim područjem?
               Ako je potonje dostatno: igra li prilikom provjere postoji li „aluzija” također ulogu i okruženje u kojem se sporni element znaka nalazi, ili to okruženje ne može utjecati na postojanje protupravne aluzije čak ni ako je uz sporni element znaka navedeno i pravo podrijetlo proizvoda?

               3.

               Igra li prilikom provjere postoje li „oznak[a] koja je lažna ili dovodi u zabludu”, prema članku 16. točki (c) Uredbe (EZ) br. 110/2008, također ulogu i okruženje u kojem se sporni element znaka nalazi, ili to okruženje ne može utjecati na podatke koji dovode u zabludu čak ni ako je uz sporni element znaka navedeno i pravo podrijetlo proizvoda?

      (1)  Uredba (EZ) br. 110/2008 Europskog parlamenta i Vijeća od 15. siječnja 2008. o definiciji, opisivanju, prezentiranju, označavanju i zaštiti zemljopisnih oznaka jakih alkoholnih pića i stavljanju izvan snage Uredbe Vijeća (EEZ) br. 1576/89; SL L 39, str. 16.; SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 3., svezak 62., str. 171. i ispravak u SL-u 2015., L 70, str. 76.


title: Predmet F-110/15: Rješenje Službeničkog suda od 3. svibnja 2016. – Grzebielec protiv Komisije

text:
               20.6.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 222/50

         Rješenje Službeničkog suda od 3. svibnja 2016. – Grzebielec protiv Komisije
   (Predmet F-110/15) (1)

   (2016/C 222/81)
   Jezik postupka: francuski
   Predsjednik prvog vijeća odredio je brisanje predmeta.

      (1)  SL C 328, 5. 10. 2015., str. 36


title: Predmet T-181/16: Tužba podnesena 22. travnja 2016. – L’Oréal protiv EUIPO-a – Guinot (MASTER PRECISE)

text:
               20.6.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 222/27

         Tužba podnesena 22. travnja 2016. – L’Oréal protiv EUIPO-a – Guinot (MASTER PRECISE)
   (Predmet T-181/16)
   (2016/C 222/34)
   Jezik na kojem je tužba podnesena: francuski

      Stranke

      Tužitelj: L’Oréal (Pariz, Francuska) (zastupnici: T. de Haan i P. Péters, odvjetnici)

      Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO)

      Druga stranka pred žalbenim vijećem: Guinot SAS (Pariz, Francuska)

      Podaci o postupku pred EUIPO-om

      Podnositelj prijave spornog žiga: tužitelj

      Predmetni sporni žig: verbalni žig Europske unije „MASTER PRECISE” – prijava za registraciju br. 11 567 203

      Postupak pred EUIPO-om: postupak povodom prigovora

      Pobijana odluka: odluka petog žalbenog vijeća EUIPO-a od 23. veljače 2016. u predmetu R 2911/2014-5

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

               —

               poništi pobijanu odluku;

               —

               naloži EUIPO-u snošenje troškova, uključujući troškove koji su nastali tužitelju zbog postupka pred petim žalbenim vijećem Ureda.

      Tužbeni razlog

               —

               Povreda članka 8. stavka 1. točke (b) u vezi s člankom 75. Uredbe br. 207/2009.


title: Predmet T-109/14: Tužba podnesena 17. veljače 2014. – Škugor i drugi protiv Europske unije

text:
               12.5.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 142/38

         Tužba podnesena 17. veljače 2014. – Škugor i drugi protiv Europske unije
   (Predmet T-109/14)
   2014/C 142/50
   Jezik postupka: hrvatski

      Stranke

      Tužitelji: Davor Škugor (Sisak, Hrvatska), Ivan Gerometa (Vrsar, Hrvatska), Kristina Samardžić (Split, Hrvatska), Sandra Cindrić (Karlovac, Hrvatska), Sunčica Gložinić (Varaždin, Hrvatska), Tomislav Polić (Kaštel Novi, Hrvatska), Vlatka Pižeta (Varaždin) (zastupnik: Mato Krmek, odvjetnik)

      Tuženik: Europska unija

      Tužbeni zahtjevi

   Tužitelji od Općeg suda zahtijevaju da:

               —

               donese presudu kojom će utvrditi odgovornost Europske unije za štetu prouzročenu tužiteljima zbog propusta Europske komisije u vršenju nadzora nad provedbom Ugovora o pristupanju Republike Hrvatske Europskoj uniji, u dijelu koji se odnosi na uvođenje službe javnih ovršitelja u pravni sustav Republike Hrvatske u skladu s člankom 36. Akta o pristupanju (Prilog VII. točka 1.),

               —

               do pravomoćnosti te presude zastane s raspravljanjem o visini tužbenog zahtjeva,

               —

               odluku o troškovima ostavi za kasniju presudu.

      Tužbeni razlozi i glavni argumenti

   U prilog osnovanosti tužbe tužitelj ističe sljedeće tužbene razloge:

               1.

               Time što je propustila spriječiti ukidanje propisa kojima se uvodi i regulira javnoovršiteljska služba, a koje je Republika Hrvatska usvojila tijekom pregovora o pristupanju Europskoj uniji, Europska komisija povrijedila je obveze koje ima na temelju članka 36. Akta o pristupanju (Prilog VII. točka 1.), koji je sastavni dio Ugovora o pristupanju Europskoj uniji sklopljenog između Republike Hrvatske i država članica Europske unije (Narodne novine – Međunarodni ugovori broj 2/12). Članak 36. Akta o pristupanju ovlašćuje Komisiju na praćenje (monitoring) svih obveza koje je Republika Hrvatska preuzela tijekom pregovora o pristupanju Europskoj uniji, pa tako i preuzete pravne obveze Republike Hrvatske da ustroji službu javnih ovršitelja te stvori sve uvjete potrebne za punu implementaciju te službe u hrvatski pravni poredak do 1. siječnja 2012. Europska komisija nema, međutim, ovlast odobriti jednostranu izmjenu tako preuzete obveze Republike Hrvatske.

               2.

               Navedenom povredom Europska komisija je izravno nanijela štetu tužiteljima, koji su bili imenovani na mjesta javnih ovršitelja i čija su legitimna očekivanja bila da će započeti s radom 1. siječnja 2012.

               3.

               Komisija je povredom svojih obveza očito i teško zanemarila granice diskrecije koje su joj postavljene i time je podnositeljima (imenovanim javnim ovršiteljima), suprotno njihovim legitimnim očekivanjima, uzrokovala znatnu imovinsku i neimovinsku štetu, koju je Europska unija dužna naknaditi temeljem članka 340. stavka 2. UFEU-a.


title: Predmet C-460/17: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 31. srpnja 2017. uputio Conseil d'État (Francuska) – Valériane SNC protiv Ministre de l'Action et des Comptes Publics

text:
               16.10.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 347/13

         Zahtjev za prethodnu odluku koji je 31. srpnja 2017. uputio Conseil d'État (Francuska) – Valériane SNC protiv Ministre de l'Action et des Comptes Publics
   (Predmet C-460/17)
   (2017/C 347/16)
   Jezik postupka: francuski

      Sud koji je uputio zahtjev

   Conseil d'État

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelj: Valériane SNC

      Tuženik: Ministre de l'Action et des Comptes Publics

      Prethodna pitanja

   Treba li odredbe članka 17. Šeste direktive o PDV-u od 17. svibnja 1977. (1), čije su odredbe u bitnom preuzete u članku 168. Direktive od 28. studenog 2006. o zajedničkom sustavu poreza na dodanu vrijednost (2), tumačiti na način da, kako bi se odbilo priznati poreznom obvezniku pravo da od poreza na dodanu vrijednost kojeg mora platiti zbog svojih vlastitih transakcija odbije porez koji se navodi u računima koji se odnose na dobra ili usluge glede kojih je upravno tijelo utvrdilo da mu nisu u stvarnosti isporučene, treba u svakom slučaju provjeriti je li utvrđeno da je on znao ili morao znati da je ta transakcija korištena u utaji poreza na dodanu vrijednost i neovisno o tome je li ta utaja počinjena na inicijativu izdavatelja računa, njegovog adresata ili treće osobe?

      (1)  Šesta Direktiva Vijeća 77/388/EEZ od 17. svibnja 1977. o usklađivanju zakonodavstava država članica koja se odnose na poreze na promet – zajednički sustav poreza na dodanu vrijednost: jedinstvena osnovica za razrezivanje (SL L 145., str. 1.).

      (2)  Direktiva Vijeća 2006/112//EEZ od 28. studenoga 2006. o zajedničkom sustavu poreza na dodanu vrijednost (SL L 347., str. 1.). (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 9., svezak 1., str. 120.).


title: Predmet C-548/16: Rješenje predsjednika Suda od 5. srpnja 2017. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Cour d'appel de Mons – Belgija) – État belge protiv Biologie Dr Antoine SPRL

text:
               11.9.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 300/28

         Rješenje predsjednika Suda od 5. srpnja 2017. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Cour d'appel de Mons – Belgija) – État belge protiv Biologie Dr Antoine SPRL
   (Predmet C-548/16) (1)

   (2017/C 300/34)
   Jezik postupka: francuski
   Predsjednik Suda odredio je brisanje predmeta.

      (1)  SL C 30, 30. 1. 2017.


title: Predmet T-556/17: Tužba podnesena 17. kolovoza 2017. – Staropilsen protiv EUIPO-a – Pivovary Staropramen (STAROPILSEN; STAROPLZEN)

text:
               16.10.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 347/43

         Tužba podnesena 17. kolovoza 2017. – Staropilsen protiv EUIPO-a – Pivovary Staropramen (STAROPILSEN; STAROPLZEN)
   (Predmet T-556/17)
   (2017/C 347/56)
   Jezik na kojem je tužba podnesena: engleski

      Stranke

      Tužitelj: Staropilsen s. r. o. (Pilsen, Češka Republika) (zastupnik: A. Kodrasová, odvjetnik)

      Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO)

      Druga stranka u postupku pred žalbenim vijećem: Pivovary Staropramen s. r. o. (Prag, Češka Republika)

      Podaci o postupku pred EUIPO-om

      Nositelj spornog žiga: tužitelj

      Predmetni sporni žig: verbalni žig EU-a „STAROPILSEN; STAROPLZEN” – žig EU-a br. 9 034 893

      Postupak pred EUIPO-om: postupak proglašavanja žiga ništavim

      Pobijana odluka: Odluka četvrtog žalbenog vijeća EUIPO-a od 20. lipnja 2017. u predmetu R 236/2017-4

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

               —

               poništi pobijanu odluku;

               —

               naloži tuženiku snošenje troškova.

      Tužbeni razlog

               —

               Povreda članka 53. stavka 1. točke (a) i članka 8. stavka 1. točke (a) Uredbe br. 207/2009.


title: Predmet T-18/16: Tužba podnesena 18. siječnja 2016. – DMC protiv OHIM-a – Etike’ International (De Giusti Orgoglio)

text:
               7.3.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 90/26

         Tužba podnesena 18. siječnja 2016. – DMC protiv OHIM-a – Etike’ International (De Giusti Orgoglio)
   (Predmet T-18/16)
   (2016/C 090/35)
   Jezik na kojem je tužba podnesena: talijanski

      Stranke

      Tužitelj: DMC Srl (San Vendemiano, Italija) (zastupnik: B. Osti, odvjetnik)

      Tuženik: Ured za usklađivanje na unutarnjem tržištu (žigovi i dizajni) (OHIM)

      Druga stranka pred žalbenim vijećem: Etike’ International Srl (Baronissi, Italija)

      Podaci o postupku pred OHIM-om

      Podnositelj prijave spornog žiga: tužitelj

      Predmetni sporni žig: figurativni žig zajednice koji sadrži verbalne elemente „De Giusti Orgoglio” – Prijava za registraciju br. 9 499 468

      Postupak pred OHIM-om: postupak povodom prigovora

      Pobijana odluka: odluka petog žalbenog vijeća OHIM-a od 5. studenog 2015. u predmetu R 1764/2013-5

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

               —

               preinači pobijanu odluku jer nije ni činjenično ni pravno osnovana;

               —

               naloži naknadu troškova;

               —

               naloži dostavu spisa koji se odnose na postupke povodom prigovora br. B 001757973 i povodom žalbe br. R 1764/2013-5.

      Tužbeni razlozi

               —

               Povreda članka 8. stavka 1. točke (a) Uredbe br. 207/2009;

               —

               Povreda članka 8. stavka 1. točke (b) Uredbe br. 207/2009.


title: Predmet T-55/14: Tužba podnesena 21. siječnja 2014. — Genossenschaftskellerei Rosswag-Mühlhausen protiv OHIM-a (Lembergerland)

text:
               15.3.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 78/16

         Tužba podnesena 21. siječnja 2014. — Genossenschaftskellerei Rosswag-Mühlhausen protiv OHIM-a (Lembergerland)
   (Predmet T-55/14)
   2014/C 78/32
   Jezik na kojem je podnesena tužba: njemački

      Stranke

      Tužitelj: Genossenschaftskellerei Rosswag-Mühlhausen eG (Vaihingen an der Enz, Njemačka) (zastupnik: H. Steffan, odvjetnik)

      Tuženik: Ured za usklađivanje na unutarnjem tržištu (žigovi i dizajni)

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

               —

               poništi odluku žalbenog vijeća od 14. studenoga 2013., R 566/2013-1, koja se odnosi na prijavu za registraciju žiga Zajednice br. 11 134 947;

               —

               vezano za odluku žalbenog vijeća od 14. studenoga 2013., R 566/2013-1 naloži tuženiku da registrira žig za koji se registracija prijavljuje;

               —

               naloži tuženiku snošenje troškova.

      Tužbeni razlozi i glavni argumenti

      Predmetni žig Zajednice: verbalni žig „Lembergerland” za proizvode iz razreda 33 ‒ prijava za registraciju žiga Zajednice br. 11 134 947

      Odluka ispitivača: prijava se odbija

      Odluka žalbenog vijeća: žalba se odbija


title: Predmet T-482/15: Rješenje Općeg suda od 7. prosinca 2015. – Ahrend Furniture protiv Komisije

text:
               15.2.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 59/51

         Rješenje Općeg suda od 7. prosinca 2015. – Ahrend Furniture protiv Komisije
   (Predmet T-482/15) (1)

   (2016/C 059/59)
   Jezik postupka: francuski
   Predsjednik trećeg vijeća odredio je brisanje predmeta.

      (1)  SL C 337, 12. 10. 2015.


title: Predmet T-503/17: Tužba podnesena 4. kolovoza 2017. – Ruiz Sacristán i Arias Mosquera protiv Komisije i SRB-a

text:
               16.10.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 347/36

         Tužba podnesena 4. kolovoza 2017. – Ruiz Sacristán i Arias Mosquera protiv Komisije i SRB-a
   (Predmet T-503/17)
   (2017/C 347/46)
   Jezik postupka: španjolski

      Stranke

      Tužitelji: Jaime Ruiz Sacristán (Cuauhtémoc, Meksiko) José María Arias Mosquera (Madrid, Španjolska) (zastupnici: B. Gutiérrez de la Roza Pérez, P. Rubio Escobar, R. Ruiz de la Torre Esporrín i B. Fernández García, odvjetnici)

      Tuženici: Europska komisija i Jedinstveni sanacijski odbor (SRB)

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelji od Općeg suda zahtijevaju da poništi sljedeće akte:

               —

               Odluku (SRB/EES/2017/08) Jedinstvenog sanacijskog odbora s njegove izvršne sjednice od 7. lipnja 2017., o usvajanju sanacijskog programa za financijsku instituciju Banco Popular Español, S.A.

               —

               Odluku Komisije (EU) 2017/1246 od 7. lipnja 2017. o potvrđivanju sanacijskog programa za društvo Banco Popular Español S.A.

      Tužbeni razlozi i glavni argumenti

   Tužbeni razlozi i glavni argumenti slični su onima navedenima u predmetima T-478/17, Mutualidad de la Abogacía i Hermandad Nacional de Arquitectos Superiores i Químicos/Jedinstveni sanacijski odbor, T-481/17, Fundación Tatiana Pérez de Guzmán el Bueno i SFL/Jedinstveni sanacijski odbor, T-482/17, Comercial Vascongada Recalde/Komisija i Jedinstveni sanacijski odbor, T-483/17, García Suárez i dr./Komisija i Jedinstveni sanacijski odbor, T-484/17, Fidesban i dr./Jedinstveni sanacijski odbor, T-497/17, Sáchez del Valle i Calatrava Real State 2015/Komisija i Jedinstveni sanacijski odbor te T-498/17, Pablo Álvarez de Linera Granda/Komisija i Jedinstveni sanacijski odbor.


title: Predmet T-560/15 P: Žalba koju je 28. rujna 2015. podnijela LM protiv rješenja Službeničkog suda od 14. srpnja 2015. u predmetu F-109/14, LM protiv Komisije

text:
               14.12.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 414/32

         Žalba koju je 28. rujna 2015. podnijela LM protiv rješenja Službeničkog suda od 14. srpnja 2015. u predmetu F-109/14, LM protiv Komisije
   (Predmet T-560/15 P)
   (2015/C 414/42)
   Jezik postupka: talijanski

      Stranke

      Žaliteljica: LM (Ispra, Italija) (zastupnik: L. Ribolzi, avvocato)

      Druga stranka u postupku: Europska komisija

      Žalbeni zahtjev

   Žaliteljica od Općeg suda zahtijeva da:

               —

               Poništi pobijano rješenje.

      Žalbeni razlozi i glavni argumenti

   Ova žalba je podnesena protiv rješenja Službeničkog suda od 14. srpnja 2015. (predmet F-109/14) koji je odbio kao očito neosnovanu tužbu kojom se tražilo da se Komisija osudi na plaćanje žaliteljici, na ime mirovine za nadživjele osobe na koju ima pravo, iznosa u visini 35 % starosne mirovine koju je primao njezin bivši bračni drug u vrijeme kada je preminuo.
   U prilog svojim zahtjevima, žaliteljica ističe da Službenički sud nije ispitao zahtjev za povišenje iznosa mirovine u smislu članka 25. Opće deklaracije o ljudskim pravima i Lisabonskog ugovora, koja priznaje i poštuje pravo starijih osoba na dostojanstven i nezavisan život i na sudjelovanje u socijalnom i kulturnom životu.


title: Predmet C-394/15 P: Žalba koju je 21. srpnja 2015. podnio John Dalli protiv presude Općeg suda (treće vijeće, prošireni sastav) od 12. svibnja 2015. u predmetu T-562/12: John Dalli protiv Europske komisije

text:
               21.9.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 311/43

         Žalba koju je 21. srpnja 2015. podnio John Dalli protiv presude Općeg suda (treće vijeće, prošireni sastav) od 12. svibnja 2015. u predmetu T-562/12: John Dalli protiv Europske komisije
   (Predmet C-394/15 P)
   (2015/C 311/46)
   Jezik postupka: engleski

      Stranke

      Žalitelj: John Dalli (zastupnici: L. Levi i S. Rodrigues, odvjetnici)

      Druga stranka u postupku: Europska komisija

      Zahtjevi

   Žalitelj od Suda zahtijeva da:

               —

               proglasi njegovu žalbu dopuštenom,

               —

               ukine pobijanu presudu,

               —

               poništi pobijanu odluku,

               —

               naloži plaćanje simbolične naknade štete u iznosu od 1 euro za neimovinsku štetu, i, privremeno, 1 9 13  396 eura za imovinsku štetu,

               —

               naloži Komisiji snošenje troškova.

      Žalbeni razlozi i glavni argumenti

   U prilog svojoj žalbi žalitelj ističe:

               —

               prvi žalbeni razlog, u okviru kojeg se navodi da je Opći sud presudio ultra petita na način da je promijenio predmet spora,

               —

               drugi žalbeni razlog, koji se temelji na nepostojanju obrazloženja,

               —

               treći žalbeni razlog, koji se temelji na povredi pravila postupka koja na negativan način utječe na interese žalitelja, uključujući njegova prava obrane,

               —

               četvrti žalbeni razlog, u okviru kojeg se ističu različita iskrivljavanja činjenica i dokaza, i

               —

               peti žalbeni razlog, kojim se osporava tumačenje ili primjena prava Europske Unije od strane Općeg suda.


title: Predmet T-633/15: Tužba podnesena 12. studenoga 2015. – JT International protiv OHIM-a – Habanos (PUSH)

text:
               25.1.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 27/70

         Tužba podnesena 12. studenoga 2015. – JT International protiv OHIM-a – Habanos (PUSH)
   (Predmet T-633/15)
   (2016/C 027/88)
   Jezik na kojem je tužba podnesena: engleski

      Stranke

      Tužitelj: JT International SA (Ženeva, Švicarska) (zastupnici: S. Malynicz, barrister, K. Gilbert i M. Gilbert, solicitors)

      Tuženik: Ured za usklađivanje na unutarnjem tržištu (žigovi i dizajni) (OHIM)

      Druga stranka pred žalbenim vijećem: Corporación Habanos, SA (Havana, Kuba)

      Podaci o postupku pred OHIM-om

      Podnositelj prijave: tužitelj

      Predmetni sporni žig: verbalni žig Zajednice „PUSH” – prijava za registraciju br. 11 639 903

      Postupak pred OHIM-om: postupak povodom prigovora

      Pobijana odluka: odluka petog žalbenog vijeća OHIM-a od 10. kolovoza 2015. u predmetu R 3046/2014-5

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

               —

               poništi pobijanu odluku;

               —

               naloži OHIM-u i drugoj stranci snošenje vlastitih, kao i tužiteljevih troškova.

      Tužbeni razlog

               —

               povreda članka 8. stavka 1. točke (b) Uredbe br. 207/2009


title: Predmet T-123/14: Tužba podnesena 17. veljače 2014. – BSH Bosch und Siemens Hausgeräte protiv OHIM-a – Arçelik (AquaPerfect)

text:
               28.4.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 129/34

         Tužba podnesena 17. veljače 2014. – BSH Bosch und Siemens Hausgeräte protiv OHIM-a – Arçelik (AquaPerfect)
   (Predmet T-123/14)
   2014/C 129/41
   Jezik na kojem je tužba podnesena: engleski

      Stranke

      Tužitelj: BSH Bosch und Siemens Hausgeräte GmbH (München, Njemačka) (zastupnik: S. Biagosch, odvjetnik)

      Tuženik: Ured za usklađivanje na unutarnjem tržištu (žigovi i dizajni)

      Druga stranka u postupku pred žalbenim vijećem: Arçelik AS (Istanbul, Turska)

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

               —

               poništi odluku četvrtog žalbenog vijeća Ureda za usklađivanje na unutarnjem tržištu (žigovi i dizajni) od 9. prosinca 2013. u predmetu R 314/2013-4;

               —

               naloži tuženiku snošenje troškova postupka.

      Tužbeni razlozi i glavni argumenti

      Podnositelj prijave žiga Zajednice: druga stranka u postupku pred žalbenim vijećem

      Predmetni žig Zajednice: verbalni žig „AquaPerfect” za proizvode iz razreda 7 – prijava žiga Zajednice br. 10 330 454

      Nositelj žiga ili znaka navedenog u postupku povodom prigovora: tužitelj

      Žig ili znak naveden u prigovoru: verbalni žig Zajednice „waterPerfect” za proizvode iz razreda 7, registriran pod br. 9 444 118

      Odluka Odjela za prigovore: prigovor je djelomično prihvaćen

      Odluka žalbenog vijeća: pobijana odluka je ukinuta i prigovor odbijen

      Tužbeni razlog: povreda članka 8. stavka 1. točke (b) Uredbe o žigu Zajednice.


title: Predmet C-195/15: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 29. travnja 2015. uputio Bundesgerichtshof (Njemačka) – Pierre Mulhaupt, kao stečajni upravitelj Société Civile Immobilière Senior Home (SCI)

text:
               3.8.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 254/5

         Zahtjev za prethodnu odluku koji je 29. travnja 2015. uputio Bundesgerichtshof (Njemačka) – Pierre Mulhaupt, kao stečajni upravitelj Société Civile Immobilière Senior Home (SCI)
   (Predmet C-195/15)
   (2015/C 254/07)
   Jezik postupka: njemački

      Sud koji je uputio zahtjev

   Bundesgerichtshof

      Stranke glavnog postupka

      Žalitelj: Pierre Mulhaupt, kao stečajni upravitelj Société Civile Immobilière Senior Home (SCI)

                  Druge stranke u postupku:

               Gemeinde Wedemark,
               Hannoversche Volksbank eG

      Prethodno pitanje

   Obuhvaća li pojam stvarnih prava iz članka 5. stavka 1. Uredbe Vijeća (EZ) br. 1346/2000 od 29. svibnja 2000. o stečajnom postupku (1) nacionalno pravilo poput onoga koje je sadržano u članku 12. Zakona o porezu na nekretnine (Grundsteuergesetz) u vezi s člankom 77. stavkom 2. prvom rečenicom, prema kojem su potraživanja iz poreza na nekretnine temeljem zakona javnopravni teret na nekretnini i da stoga vlasnik mora trpjeti ovrhu na nekretnini?

      (1)  SL L 160, str. 1. (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 19., svezak 3., str. 3.)


title: Predmet T-563/12: Presuda Općeg suda od 25. ožujka 2015. – Central Bank of Iran protiv Vijeća (Zajednička vanjska i sigurnosna politika — Mjere ograničavanja protiv Irana s ciljem sprječavanja širenja nuklearnog oružja — Zamrzavanje financijskih sredstava — Obveza obrazlaganja — Pravo na obranu — Pravo na djelotvornu sudsku zaštitu — Pogreška u ocjeni — Pravo na vlasništvo — Pravo na ugled — Proporcionalnost)

text:
               11.5.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 155/22

         Presuda Općeg suda od 25. ožujka 2015. – Central Bank of Iran protiv Vijeća
   (Predmet T-563/12) (1)

   ((Zajednička vanjska i sigurnosna politika - Mjere ograničavanja protiv Irana s ciljem sprječavanja širenja nuklearnog oružja - Zamrzavanje financijskih sredstava - Obveza obrazlaganja - Pravo na obranu - Pravo na djelotvornu sudsku zaštitu - Pogreška u ocjeni - Pravo na vlasništvo - Pravo na ugled - Proporcionalnost))
   (2015/C 155/25)
   Jezik postupka: engleski

      Stranke

      Tužitelj: Central Bank of Iran (Téhéran, Iran) (zastupnik: M. Lester, barrister)

      Tuženik: Vijeće Europske unije (zastupnik: M. Bishop i V. Piessevaux, agenti)

      Predmet

   Zahtjev za poništenje, s jedne strane, Odluke Vijeća 2012/635/ZVSP od 15. listopada 2012. o izmjeni Odluke 2010/413/ZVSP o mjerama ograničavanja protiv Irana (SL L 282, str. 58.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 18., svezak 14., str. 129.), u dijelu kojem je nakon preispitivanja zadržano tužiteljevo ime na popisu iz Priloga II. Odluci Vijeća 2010/413/ZVSP od 26. srpnja 2010. o mjerama ograničavanja protiv Irana i stavljanju izvan snage Zajedničkog stajališta 2007/140/ZVSP (SL L 195, str. 39.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 18., svezak 3., str. 220.) i, s druge strane, Provedbene uredbe Vijeća (EU) br. 945/2012 od 15. listopada 2012. o provedbi Uredbe (EU) br. 267/2012 o mjerama ograničavanja protiv Irana (SL L 282, str. 16.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 18., svezak 14., str. 122.), u dijelu u kojem je nakon preispitivanja zadržano tužiteljevo ime na popisu iz Priloga IX. Uredbi Vijeća (EU) br. 267/2012 od 23. ožujka 2012. o mjerama ograničavanja protiv Irana i stavljanju izvan snage Uredbe (EU) br. 961/2010 (SL L 88, str. 1.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 18., svezak 4., str. 194.).

      Izreka

               1.

               Tužba se odbija.

               2.

               Nalaže se Central Bank of Iran snošenje troškova.

      (1)  SL C 55, 23. 2. 2013.


title: Predmet C-175/14: Presuda Suda (šesto vijeće) od 5. ožujka 2015. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Verwaltungsgerichtshof – Austrija) – Ralph Prankl (Zahtjev za prethodnu odluku — Oporezivanje — Direktiva 92/12/EEZ — Opći aranžmani za trošarinsku robu — Oporezivanje krijumčarene robe — Roba puštena u potrošnju u državi članici i upućena u drugu državu članicu — Određivanje nadležne države članice — Pravo tranzitne države da oporezuje navedenu robu)

text:
               27.4.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 138/21

         Presuda Suda (šesto vijeće) od 5. ožujka 2015. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Verwaltungsgerichtshof – Austrija) – Ralph Prankl
   (Predmet C-175/14) (1)

   ((Zahtjev za prethodnu odluku - Oporezivanje - Direktiva 92/12/EEZ - Opći aranžmani za trošarinsku robu - Oporezivanje krijumčarene robe - Roba puštena u potrošnju u državi članici i upućena u drugu državu članicu - Određivanje nadležne države članice - Pravo tranzitne države da oporezuje navedenu robu))
   (2015/C 138/27)
   Jezik postupka: njemački

      Sud koji je uputio zahtjev

   Verwaltungsgerichtshof

      Stranka glavnog postupka

   Ralph Prankl

      Izreka

   Članak 7. stavke 1. i 2. kao i članak 9. stavak 1. Direktive Vijeća 92/12/EEZ od 25. veljače 1992. o općim aranžmanima za proizvode koji podliježu trošarinama te o posjedovanju, kretanju i praćenju takvih proizvoda, kako je izmijenjena Direktivom Vijeća 92/108/EEZ od 14. prosinca 1992., treba tumačiti tako da, u slučajevima kada je trošarinska roba potajno unesena na područje države članice i bez pratećeg dokumenta propisanog u članku 7. stavku 4. te direktive prevezena u drugu državu članicu, na području koje su tu robu otkrila nadležna tijela, tranzitne države članice nisu ovlaštene ubrati trošarinu od vozača teretnog vozila koji je obavio navedeni prijevoz jer je na njihovu području držao navedenu robu u komercijalne svrhe.

      (1)  SL C 235, 21.7.2014.


title: Predmet T-595/15: Tužba podnesena 19. listopada 2015. – Europäischer Tier- und Naturschutz i Giesen protiv Komisije

text:
               25.1.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 27/62

         Tužba podnesena 19. listopada 2015. – Europäischer Tier- und Naturschutz i Giesen protiv Komisije
   (Predmet T-595/15)
   (2016/C 027/79)
   Jezik postupka: njemački

      Stranke

      Tužitelji: Europäischer Tier- und Naturschutz e.V. (Much, Njemačka) i Horst Giesen (Much) (zastupnik: P. Brockmann, odvjetnik)

      Tuženik: Europska komisija

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelji od Općeg suda zahtijevaju da:

               —

               poništi odluku Komisije od 17. kolovoza 2015. o nepostupanju, dostavljenu 24. kolovoza 2015.,
               što se tiče stvaranja europskog prava udruživanja u obliku njezina prijedloga zakona koji više nije objavljen ili izmijenjene varijante u dopuštenom okviru, koja izjednačava prekogranične aktivnosti s idealističkim ciljevima s udrugama čiji je cilj ostvarivanje dobiti, podredno
               što se tiče usklađivanje nacionalnih propisa koji se odnose na okupljanje i udruživanje u vezi s prekograničnim aktivnostima s idealističkim ciljevima;

               —

               naloži Europskoj komisiji uspostavu zakonite situacije u smislu članka 266. UFEU-a, propuštajući daljnja pogoršanja u smislu zahtjeva 1. i 2. koja bi mogla spriječiti ili otežati uspostavu te situacije i

               —

               naloži tuženiku i eventualnim intervenijentima snošenje troškova.

      Tužbeni razlozi i glavni argumenti

   Tužitelji osporavaju propuštanje stvaranja europskog prava udruživanja i uklanjanja postojeće diskriminacije te smanjenja kolektivne i pojedinačne slobode udruživanja.
   U prilog osnovanosti tužbe tužitelji ističu četiri tužbena razloga.

               1.

               Prvi tužbeni razlog: povreda članka 11. Europske konvencije za zaštitu ljudskih prava i temeljnih sloboda (u daljnjem tekstu: EKLJP), članka 20. Povelje Europske unije o temeljnim pravima (u daljnjem tekstu: Povelja), općih načela prava u smislu članka 6. stavka 3. UEU-a i članka 20. Povelje UN-a o ljudskim pravima

               2.

               Drugi tužbeni razlog: povreda prava na jednakost pred zakonom (članak 20. Povelje i članak 14. EKLJP-a) na štetu idealističkih vrijednosti i idealističkih udruživanja

               3.

               Treći tužbeni razlog: povreda obveze obrazlaganja u smislu članka 41. Povelje

               4.

               Četvrti tužbeni razlog: ograničavanje dosega prava na slobodu zbog propuštanja, zlonamjernog tumačenja u skladu s člancima 52. i 54. Povelje.


title: Predmet T-630/15: Tužba podnesena 10. studenoga 2015. – Scandlines Danmark i Scandlines Deutschland protiv Komisije

text:
               15.2.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 59/21

         Tužba podnesena 10. studenoga 2015. – Scandlines Danmark i Scandlines Deutschland protiv Komisije
   (Predmet T-630/15)
   (2016/C 059/24)
   Jezik postupka: engleski

      Stranke

      Tužitelji: Scandlines Danmark ApS (Kopenhagen, Danska), Scandlines Deutschland GmbH (Hamburg, Njemačka) (zastupnik: L. Sandberg-Mørch, odvjetnik)

      Tuženik: Europska komisija

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelji od Općeg suda zahtijevaju da:

               —

               tužbu proglasi dopuštenom i osnovanom;

               —

               poništi odluku Europske komisije od 23. srpnja 2015. o državnoj potpori SA.39078 (2014/N) (Danska) za financiranje projekta Fehmarn Belt Fixed Link; i

               —

               naloži Komisiji snošenje troškova tužiteljâ.

      Tužbeni razlozi i glavni argumenti

   U prilog osnovanosti tužbe tužitelji ističu četiri tužbena razloga.

               1.

               Prvim tužbenim razlogom navodi se da je Komisija pogrešno utvrdila da financijska sredstva dodijeljena društvu Femern A/S za željezničke veze u unutrašnjosti Danske ne čine državnu potporu u smislu članka 107. stavka 1. UFEU-a.

               2.

               Drugim tužbenim razlogom navodi se da je Komisija pogrešno utvrdila da su mjere potpore dodijeljene društvu Femern A/S za Fixed Link spojive s unutarnjim tržištem na temelju članka 107. stavka 3. točke (b) UFEU-a. Komisija je počinila pogrešku koja se tiče prava i očitu pogrešku u ocjeni time što je utvrdila da je projekt Fehmarn Belt Fixed Link u zajedničkom europskom interesu te da je potpora bila nužna i proporcionalna. Komisija je također počinila pogrešku koja se tiče prava i očitu pogrešku u ocjeni u odnosu na sprečavanje neprimjerenog narušavanja tržišnog natjecanja i test odvagivanja te u odnosu na aktivaciju državnih jamstava.

               3.

               Trećim tužbenim razlogom navodi se da je Komisija povrijedila svoju obvezu pokretanja formalnog postupka istrage. Tužitelji navode da postoje dokazi o znatnim poteškoćama u vezi s trajanjem i okolnostima postupka prethodne istrage. Osim toga navode nedostatnu i nepotpunu analizu financijskih sredstava dodijeljenih društvu Femern A/S za željezničke veze u unutrašnjosti Danske, zajedničkog europskog interesa za projekt Fehmarn Belt Fixed Link, nužnosti i proporcionalnosti potpore i, konačno, sprečavanja neprimjerenog narušavanja tržišnog natjecanja i testa odvagivanja.

               4.

               Četvrtim tužbenim razlogom navodi se da Komisija nije ispunila svoju obvezu obrazlaganja. Komisija nije pružila obrazloženje u odnosu na željezničke pruge u unutrašnjosti Danske, zajednički europski interes za projekt Fehmarn Belt Fixed Link, nužnost i proporcionalnost potpore i, konačno, pretjerano narušavanje tržišnog natjecanja i test odvagivanja.


title: Predmet C-535/15: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 14. listopada 2015. uputio Bundesverwaltungsgericht (Njemačka) – Freie und Hansestadt Hamburg protiv Josta Pinckernella

text:
               11.1.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 7/9

         Zahtjev za prethodnu odluku koji je 14. listopada 2015. uputio Bundesverwaltungsgericht (Njemačka) – Freie und Hansestadt Hamburg protiv Josta Pinckernella
   (Predmet C-535/15)
   (2016/C 007/14)
   Jezik postupka: njemački

      Sud koji je uputio zahtjev

   Bundesverwaltungsgericht

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelj: Freie und Hansestadt Hamburg

      Tuženik: Jost Pinckernelle

      Druga stranka: Der Vertreter des Bundesinteresses beim Bundesverwaltungsgericht

      Prethodna pitanja

   Treba li članak 5. Uredbe REACH (1) tumačiti na način da uzimajući u obzir članke 6., 7., 21. i 23. Uredbe REACH tvari smiju biti izvezene iz područja Unije samo ako su registrirane prema relevantnim odredbama Poglavlja II. Uredbe REACH gdje je to propisano?

      (1)  Uredba (EZ) br. 1907/2006 Europskog parlamenta i Vijeća od 18. prosinca 2006. o registraciji, evaluaciji, autorizaciji i ograničavanju kemikalija (REACH) i osnivanju Europske agencije za kemikalije te o izmjeni Direktive 1999/45/EZ i stavljanju izvan snage Uredbe Vijeća (EEZ) br. 793/93 i Uredbe Komisije (EZ) br. 1488/94 kao i Direktive Vijeća 76/769/EEZ i direktiva Komisije 91/155/EEZ, 93/67/EEZ, 93/105/EZ i 2000/21/EZ (SL L 396, str. 1.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 13., svezak 23. str. 3.), kako je izmijenjena Uredbom Komisije (EU) 2015/830 od 28. svibnja 2015. o izmjeni Uredbe (EZ) br. 1907/2006 Europskog parlamenta i Vijeća o registraciji, evaluaciji, autorizaciji i ograničavanju kemikalija (REACH) (SL L 132, str. 8.)


title: Predmet F-33/16: Tužba podnesena 27. lipnja 2016. – ZZ protiv Suda Europske unije

text:
               16.8.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 296/48

         Tužba podnesena 27. lipnja 2016. – ZZ protiv Suda Europske unije
   (Predmet F-33/16)
   (2016/C 296/61)
   Jezik postupka: francuski

      Stranke

      Tužitelj: ZZ (zastupnik: A. Tymen, odvjetnik)

      Tuženik: Sud Europske unije

      Predmet i opis spora

   Poništenje odluke o otkazu tužitelju na kraju probnog rada i naknadu imovinske i neimovinske štete koju je navodno pretrpio.

      Tužbeni zahtjev tužitelja

               —

               Poništiti odluku od 17. srpnja 2015. o otkazu tužitelju;

               —

               poništiti odluku od 16. ožujka 2016. o odbijanju pritužbe od 16. listopada 2015.;

               —

               naložiti tuženiku naknadu imovinske štete tužitelju;

               —

               naložiti tuženiku naknadu neimovinske štete tužitelju određenu ex aequo et bono u visini od 60 000 EUR;

               —

               naložiti tuženiku snošenje cjelokupnih troškova postupka.


title: Predmet T-542/15: Tužba podnesena 19. rujna 2015. – Mađarska protiv Komisije

text:
               7.12.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 406/35

         Tužba podnesena 19. rujna 2015. – Mađarska protiv Komisije
   (Predmet T-542/15)
   (2015/C 406/35)
   Jezik postupka: engleski

      Stranke

      Tužitelj: Mađarska (zastupnik: D. Bonhage i F. Quast, lawyers)

      Tuženik: Europska komisija

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

               —

               poništi odluku C(2015) 4979 final od 14. srpnja 2015. o privremenoj obustavi dijela međuplaćanja iz Europskog fonda za regionalni razvoj i Kohezijskog fonda za izdatke u programima Prijevoz, Srednja Mađarska, Zapadna Panonija, Južna velika nizina, Srednje Podunavlje, Sjeverna Mađarska, Sjeverna velika nizina i Južno Podunavlje – CCI 2007HU161PO007, CCI 2007HU161PO003, CCI 2007HU161PO004, CCI 2007HU161PO005, CCI 2007HU161PO006, CCI 2007HU161PO009, CCI 2007HU161PO011, CCI 2007HU161PO001;

               —

               naloži Komisiji snošenje troškova postupka.

      Tužbeni razlozi i glavni argumenti

   U prilog osnovanosti tužbe tužitelj ističe dva tužbena razloga.

               1.

               Prvi tužbeni razlog temelji se na neusklađenosti Odluke C(2015) 4979 final o obustavi međuplaćanja iz Europskog fonda za regionalni razvoj i Kohezijskog fonda s Uredbom Vijeća (EZ) br. 1083/2006 od 11. srpnja 2006. o utvrđivanju općih odredaba o Europskom fondu za regionalni razvoj, Europskom socijalnom fondu i Kohezijskom fondu i stavljanju izvan snage Uredbe (EZ) br. 1260/1999 (SL L 210, str. 25.; SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 14., svezak 2., str. 120.);

                           —

                           tužitelj smatra da se spornom odlukom krši članak 92. Uredbe (EZ) br. 1083/2006 budući da izdatak o kojem je riječ nije povezan s ozbiljnom nepravilnošću;

                           —

                           tužitelj dalje navodi da su mađarska tijela provela operativne programe u sukladnosti s pravom Unije. Tužitelj smatra da su korisnici dodijelili rad i usluge za provedbu programa u skladu s Direktivom o javnoj nabavi 2004/18/EZ o usklađivanju postupaka za sklapanje ugovora o javnim radovima, ugovora o javnoj nabavi robe te ugovora o javnim uslugama (SL L 134, str. 114.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 6., svezak 1., str. 156.-235.);

                           —

                           konačno, tužitelj tvrdi da je dostupnost tvornice asfalta na najvećoj propisanoj udaljenosti od mjesta građenja iz ponude bila proporcionalan kriterij tehničke prikladnosti za dodjelu za cestovnih građevinskih radova.

               2.

               Drugi tužbeni razlog temelji se na kršenju prava na obranu:

                           —

                           tužitelj tvrdi da sporna odluka krši pravo Mađarske na obranu, budući da Komisija nije uzela u obzir bitna pravna i činjenična pitanja na koja joj je Mađarska skrenula pažnju prije donošenja sporne odluke;

                           —

                           nadalje, tužitelj tvrdi da bi ishod postupka bio drukčiji da nije bilo te nepravilnosti te stoga povreda prava na obranu mora dovesti do poništenja sporne odluke.


title: Predmet T-635/14: Presuda Općeg suda od 21. svibnja 2015. – Urb Rulmenti Suceava protiv OHIM-a – Adiguzel (URB) „Žig Zajednice — Postupak za proglašenje žiga ništavim — Figurativni žig Zajednice URB — Prijava ranijeg nacionalnog žiga URB, ranijeg nacionalnog zajedničkog verbalnog žiga URB, ranijeg nacionalnog zajedničkog figurativnog žiga URB i ranijih figurativnih međunarodnih žigova URB — Apsolutni razlog za odbijanje — Nepostojanje zle vjere nositelja žiga Zajednice — Čanak. 52. stavak 1. točka (b) Uredbe (EZ) br. 207/2009 — Relativni razlog za odbijanje — Nepostojanje ovlaštenja od strane nositelja ranijih žigova — Članak 8. stavak 1. točka (b) i članak 53. stavak 1. točka (a) Uredbe br. 207/2009 — Nepostojanje povrede članka 22. stavka 3. i članka 72. stavka 1. Uredbe br. 207/2009”

text:
               6.7.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 221/15

         Presuda Općeg suda od 21. svibnja 2015. – Urb Rulmenti Suceava protiv OHIM-a – Adiguzel (URB)
   (Predmet T-635/14) (1)

   („Žig Zajednice - Postupak za proglašenje žiga ništavim - Figurativni žig Zajednice URB - Prijava ranijeg nacionalnog žiga URB, ranijeg nacionalnog zajedničkog verbalnog žiga URB, ranijeg nacionalnog zajedničkog figurativnog žiga URB i ranijih figurativnih međunarodnih žigova URB - Apsolutni razlog za odbijanje - Nepostojanje zle vjere nositelja žiga Zajednice - Čanak. 52. stavak 1. točka (b) Uredbe (EZ) br. 207/2009 - Relativni razlog za odbijanje - Nepostojanje ovlaštenja od strane nositelja ranijih žigova - Članak 8. stavak 1. točka (b) i članak 53. stavak 1. točka (a) Uredbe br. 207/2009 - Nepostojanje povrede članka 22. stavka 3. i članka 72. stavka 1. Uredbe br. 207/2009”)
   (2015/C 221/20)
   Jezik postupka: engleski

      Stranke

      Tužitelj: Urb Rulmenti Suceava SA (Suceava, Rumunjska) (zastupnik: I. Burdusel, odvjetnik)

      Tuženik: Ured za usklađivanje na unutarnjem tržištu (žigovi i dizajni) (zastupnik: P. Bullock, agent)

      Druga stranka u postupku pred žalbenim vijećem OHIM-a, intervenijent u postupku pred Općim sudom: Harun Adiguzel (Diosd, Mađarska) (zastupnik: G. Bozocea, odvjetnik)

      Predmet

   Tužba podnesena protiv odluke četvrtog žalbenog vijeća OHIM-a od 23. lipnja 2014. (predmet R 1974/2013-4) u vezi s postupkom za proglašavanje žiga ništavim između Urb Rulmenti Suceava SA i Haruna Adiguzela.

      Izreka

               1.

               Tužba se odbija.

               2.

               Društvu Urb Rulmenti Suceava SA nalaže se snošenje troškova.

               3.

               Harun Adiguzel snosit će vlastite troškove.

      (1)  SL C 361, 13. 10. 2014.


title: Predmet F-135/15: Tužba podnesena 23. listopada 2015. – ZZ protiv Komisije

text:
               11.1.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 7/37

         Tužba podnesena 23. listopada 2015. – ZZ protiv Komisije
   (Predmet F-135/15)
   (2016/C 007/50)
   Jezik postupka: francuski

      Stranke

      Tužitelj: ZZ (zastupnik: B. Sahki, odvjetnik)

      Tuženik: Europska komisija

      Predmet i opis spora

   Poništenje odluke povjerenstva za odabir na natječaju EPSO/AST/130/14 kojom se tužitelja ne prima na testove ocjenjivanja na temelju toga da nije imao potrebnu razinu obrazovanja kao i stručno iskustvo u najmanjem trajanju od šest godina u odnosu na narav službe.

      Tužbeni zahtjev tužitelja

               —

               Poništiti spornu odluku od 16. lipnja 2014. predsjednika povjerenstva za odabir Europskog ureda za odabir osoblja (EPSO) nakon prijave od 1. travnja 2014.,

               —

               poništiti odluku o preispitivanju od 4. prosinca 2014. predsjednika povjerenstva za odabir EPSO-a, nakon zahtjeva za preispitivanje od 16. lipnja 2014.,

               —

               poništiti odluku o odbijanju žalbe od 6. srpnja 2015. tijela za imenovanja (AIPN) u odgovoru na žalbu od 3. ožujka 2015., R/10/15,

               —

               naložiti Komisiji snošenje troškova.


title: Predmet C-493/13: Tužba podnesena 12. rujna 2013. — Europska komisija protiv Republike Estonije

text:
               23.11.2013

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 344/48

         Tužba podnesena 12. rujna 2013. — Europska komisija protiv Republike Estonije
   (Predmet C-493/13)
   2013/C 344/84
   Jezik postupka: estonski

      Stranke

      Tužitelj: Europska komisija (zastupnici: G. Braun, L. Nicolae i L. Naaber-Kivisoo)

      Tuženik: Republika Estonija

      Tužbeni zahtjev

               —

               utvrditi da je, s obzirom na to da u slučaju Ministarstva gospodarstva i komunikacija nije bilo moguće osigurati učinkovito strukturalno odvajanje regulatorne funkcije od djelatnosti koje se tiču vlasništva ili upravljanja poduzećima koja osiguravaju opskrbu mreže i/ili elektroničke komunikacijske usluge, Republika Estonija prekršila obveze koje proizlaze iz članka 3. stavka 2. Direktive 2002/21/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 7. ožujka 2002. o zajedničkom regulatornom okviru za elektroničke komunikacijske mreže i usluge (Okvirna direktiva) (1);

               —

               naložiti Estoniji snošenje troškova.

      Tužbeni razlozi i glavni argumenti

   Komisija smatra da je Ministarstvo gospodarstva i komunikacija obuhvaćeno područjem primjene pojma „državno regulatorno tijelo” koji je definiran u članku 2. točki (g) Direktive 2002/21/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 7. ožujka 2002. o zajedničkom regulatornom okviru za elektroničke komunikacijske mreže i usluge (Okvirna direktiva) te da se na njega primjenjuju odredbe članka 3. Okvirne direktive, posebice one koje se odnose na strukturalno odvajanje određeno u stavku 2. navedenog članka.
   Komisija drži da Ministarstvo gospodarstva i komunikacija, uz regulatorne funkcije, obavlja i djelatnost vezanu uz vlasništvo ili upravljanje poduzećima koja osiguravaju opskrbu mreže i/ili elektroničke komunikacijske usluge. Dakle, nije osigurano stvarno strukturalno odvajanje između ove dvije funkcije što je u suprotnosti s obvezom predviđenom u članku 3. stavku 2. Okvirne direktive.

      (1)  SL L 108, str. 33. (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 13., svezak 49., str. 25.)


title: Predmet F-111/12: Presuda Službeničkog suda (treće vijeće) od 2. listopada 2013. — Nardone protiv Komisije (Javna služba — Bivši službenik — Izloženost azbestu i ostalim tvarima — Profesionalna bolest — Nezgoda — Članak 73. Statuta — Medicinska komisija — Obrazloženje — Zahtjev za odštetu — Trajanje postupka)

text:
               16.11.2013

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 336/30

         Presuda Službeničkog suda (treće vijeće) od 2. listopada 2013. — Nardone protiv Komisije
   (Predmet F-111/12) (1)

   (Javna služba - Bivši službenik - Izloženost azbestu i ostalim tvarima - Profesionalna bolest - Nezgoda - Članak 73. Statuta - Medicinska komisija - Obrazloženje - Zahtjev za odštetu - Trajanje postupka)
   2013/C 336/68
   Jezik postupka: francuski

      Stranke

      Tužitelj: Albert Nardone (Piétrain, Belgija) (zastupnici:: L. Levi i A. Blot, odvjetnici)

      Tuženik: Europska komisija (zastupnici: J. Currall i V. Joris, agenti)

      Predmet

   Zahtjev za poništenje Odluke Komisije kojom se prihvaćaju zaključci Medicinske komisije o stopi invaliditeta tužitelja i profesionalnim uzrocima njegove bolesti.

      Izreka presude

               1.

               Nalaže se Europskoj komisiji isplata zatezne kamate A. Nardoneu za razdoblje između 1. ožujka 2006. i 1. srpnja 2010. na iznos od 8 448,51 eura po stopi koju primjenjuje Europska središnja banka za glavne poslove financiranja i koja se primjenjuje na navedeni period, uvećana za dva postotna poena, kao i iznos od 3 000 eura.

               2.

               Preostali dio tužbenog zahtjeva se odbija.

               3.

               Europska komisija će snositi vlastite troškove i jednu četvrtinu troškova A. Nardonea.

               4.

               A. Nardone će snositi tri četvrtine svojih troškova.

      (1)  SL C 379, 8.12.2012., str. 35.