title: Predmet T-334/17: Tužba podnesena 31. svibnja 2017. – Cargolux Airlines protiv Komisije

text:
               24.7.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 239/57

         Tužba podnesena 31. svibnja 2017. – Cargolux Airlines protiv Komisije
   (Predmet T-334/17)
   (2017/C 239/70)
   Jezik postupka: engleski

      Stranke

      Tužitelj: Cargolux Airlines International SA (Sandweiler, Luksemburg) (zastupnici: G. Goeteyn, Solicitor, E. Aliende Rodríguez, odvjetnik, i C. Rawnsley, Barrister)

      Tuženik: Europska komisija

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva:

               —

               u slučaju da Opći sud prihvati prvi, drugi, treći ili tužbeni razlog, poništenje, u cijelosti članka 1. stavaka 1.-4. Komisijine Odluke C(2017) 1742 final od 17. ožujka 2017. o postupku na temelju članka 101. UFEU-a, članka 53. Sporazuma o EGP-u i članka 8. Sporazuma između Europske zajednice i Švicarske Konfederacije o zračnom prometu (predmet AT.39258 – zračni teretni prijevoz) u dijelu u kojem se odnose na Cargolux;

               —

               u slučaju da Opći sud prihvati peti tužbeni razlog,

                           —

                           poništenje, u cijelosti, članka 1. stavka 1. ili ako se taj članak ne poništi u cijelosti, poništenje članka 1. stavka 1.: (i) u dijelu u kojem se odnosi na dodatak za sigurnost i naplatu provizije; (ii) u dijelu u kojem se odnosi na razdoblje od 22. siječnja 2001. do kraja 2002.; i (iii) u dijelu u kojem se njime utvrđuje sudjelovanje u zabranjenim sporazumima, kako se taj izraz uobičajeno tumačio najranije prije 10. lipnja 2005.;

                           —

                           poništenje, u cijelosti, članka 1. stavka 2., ili ako se taj stavak ne poništi u cijelosti, njegovo poništenje (i) u dijelu u kojem se odnosi na dodatak za sigurnost i naplatu provizije; (ii) u dijelu u kojem se njime utvrđuje sudjelovanje u zabranjenim sporazumima, kako se taj izraz uobičajeno tumačio najranije prije 10. lipnja 2005.;

                           —

                           poništenje, u cijelosti, članka 1. stavaka 3. i 4.

               —

               u slučaju da Opći sud prihvati šesti tužbeni razlog, poništenje članka 1. stavaka 2. i 3. pobijane odluke u dijelu u kojem se utvrđuje da je Cargolux sudjelovao u povredi koja se odnosi na dolazne rute (npr. iz zračnih luka u trećim zemljama u zračne luke unutar EU-a ili na Islandu i u Norveškoj);

               —

               ukidanje kazne određene Cargoluxu u članku 3. i, ako Opći sud ne ukine kaznu u cijelosti, znatno smanjenje njenog iznosa na temelju njegove neograničene nadležnosti;

               —

               poduzimanje potrebnih mjera u pogledu članka 4. u dijelu u kojem se odnosi na Cargolux;

               —

               nalaganje Komisiji da snosi Cargoluxove troškove.

      Tužbeni razlozi i glavni argumenti

   U prilog osnovanosti tužbe tužitelj ističe sedam tužbenih razloga.

               1.

               Prvi tužbeni razlog, koji se temelji na očitoj pogrešci u ocjeni jer je Komisija djelovala ultra vires temeljeći se na dokazima o rutama i u razdobljima u kojima nije bila nadležna.

                           —

                           Tužitelj ističe da je Komisija neopravdano proširila svoju nadležnost temeljeći se na dokazima nastalima prije: (a) 1. svibnja 2004. u odnosu na rute između EU-a i trećih zemalja; (b) 19. svibnja 2005. u odnosu na rute između EGP-a (država nečlanica EU-a) i trećih zemalja; i (c) 1. lipnja 2002. u odnosu na rute između EU-a i Švicarske, u potporu utvrđenju povrede članka 101. UFEU-a i članka 53. Sporazuma o EGP-a vezano za rute unutar EGP-a.

               2.

               Drugi tužbeni razlog, koji se temelji na bitnim povredama postupka, povredi prava obrane i očitoj pogrešci u ocjeni jer je Komisija počinila bitne povrede postupka i tužiteljeva prava obrane kad nije donijela obavijest o preliminarno utvrđenim činjenicama u postupku prije ponovnog donošenja.

                           —

                           Tužitelj ističe da je Komisija pogrešno zaključila da nije trebala donijeti obavijest o preliminarno utvrđenim činjenicama u postupku prije ponovnog donošenja pobijane odluke, kršeći time tužiteljeva prava obrane.

               3.

               Treći tužbeni razlog, koji se temelji na pogrešci koja se tiče prava i očitoj pogrešci u ocjeni jer Komisija nije izvršila potrebnu ocjenu pravnog i ekonomskog konteksta nužnu za valjano utvrđenje povrede prema predmetu.

               4.

               Četvrti tužbeni razlog, koji se temelji na bitnoj povredi postupka, nedostatku u obrazloženju, povredi prava obrane i očitoj pogrešci u pravnoj i činjeničnoj ocjeni jer Komisija nije u dovoljnoj mjeri identificirala opseg i parametre navodne povrede članka 101. UFEU-a i ostalih relevantnih odredaba.

                           —

                           Tužitelj ističe da je pretjerano proširivanje pojma jedinstvene trajne povrede dovelo do nepopravljive nejasnoće njenog opsega, što je za ishod imalo nemogućnost određivanja njenog sadržaja.

               5.

               Peti tužbeni razlog, koji se temelji na očitoj pogrešci u ocjeni jer Komisija nije osigurala pouzdane dokazne temelje za svoje zaključke, odnosno nije u dovoljnoj mjeri dokazala činjenice na kojima temelji svoja utvrđenja.

                           —

                           Tužitelj ističe da pobijana odluka sadržava pogreške koje se tiču činjenica i pogrešne ocjene u odnosu na sva tri osnovna elementa (dodatak za gorivo, dodatak za sigurnost i naplatu provizije za dodatke) navodne jedinstvene i trajne povrede. Prema tužiteljevu mišljenju, Komisija je također zloporabila pojam jedinstvene i trajne povrede kao sveobuhvatnog prijestupa kako bi mogla kao „dokaze” predstaviti neujednačene činjenice i kontakte, uključujući ponašanje koje je zakonito odnosno nerelevantno.

               6.

               Šesti tužbeni razlog, koji se temelji na pogrešci koja se tiče prava jer se Komisija pogrešno proglasila nadležnom za navodno usklađivanje suprotno tržišnom natjecanju u odnosu na letove iz zračnih luka trećih zemalja na zračne luke unutar EGP-a i jer je počinila pogrešku koja se tiče prava jer takve aktivnosti nisu u teritorijalnom području primjene članka 101. UFEU-a i članka 53. Sporazuma o EGP-u.

               7.

               Sedmi tužbeni razlog, koji se odnosi na zahtjev za preispitivanje novčane kazne na temelju neograničene nadležnosti Općeg suda, i koji se temelji na očitoj pogrešci u ocjeni i povredi načela proporcionalnosti.

                           —

                           Tužitelj ističe da je Komisija pogrešno utvrdila vrijednost prodaje pogrešno uzevši u obzir dolazne letove i uvelike precijenivši općenitu težinu navodne povrede. Komisija je u odnosu na tužitelja pogrešno procijenila težinu i trajanje navodne povrede, te greškom odbila uzeti u obzir olakotne okolnosti.


title: Predmet C-43/16 P: Žalba koju je 21. siječnja 2016. podnio Copernicus-Trademarks protiv presude Općeg suda (deveto vijeće) od 25. lipnja 2015. u predmetu T-186/12, Copernicus-Trademarks protiv EUIPO-a

text:
               5.9.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 326/8

         Žalba koju je 21. siječnja 2016. podnio Copernicus-Trademarks protiv presude Općeg suda (deveto vijeće) od 25. lipnja 2015. u predmetu T-186/12, Copernicus-Trademarks protiv EUIPO-a
   (Predmet C-43/16 P)
   (2016/C 326/14)
   Jezik postupka: engleski

      Stranke

      Žalitelj: Copernicus-Trademarks Ltd (zastupnik: C. Röhl, Rechtsanwalt)

      Druga stranka u postupku: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO)
   Sud (osmo vijeće) je rješenjem od 14. lipnja 2016. žalbu proglasio nedopuštenom.


title: Predmet C-522/13: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 1. listopada 2013. uputio Juzgado Contencioso-Administrativo n °1 de Ferrol (Španjolska) — Ministerio de Defensa i Navantia S.A. protiv Concello de Ferrol

text:
               14.12.2013

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 367/25

         Zahtjev za prethodnu odluku koji je 1. listopada 2013. uputio Juzgado Contencioso-Administrativo no 1 de Ferrol (Španjolska) — Ministerio de Defensa i Navantia S.A. protiv Concello de Ferrol
   (Predmet C-522/13)
   2013/C 367/44
   Jezik postupka: španjolski

      Sud koji je uputio zahtjev

   Juzgado Contencioso-Administrativo no1 de Ferrol

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelji: Ministerio de Defensa i Navantia SA

      Tuženik: Concello de Ferrol

      Prethodna pitanja

   Je li oslobođenje od poreza na nekretnine koje uživa NAVANTIA SL sukladno s člankom 107. Ugovora o funkcioniranju Europske unije (UFEU) i je li sukladno s člankom 107. UFEU-a to da jedna država članica (ŠPANJOLSKA) može predvidjeti porezno oslobođenje za zemljište (nekretnina katastarske oznake 2825201QA5422N0001YG) u svom vlasništvu, a koje je dano na korištenje privatnom poduzeću s u potpunosti javnim kapitalom (NAVANTIA SL), s kojeg ono isporučuje dobra i pruža usluge koje mogu biti predmet razmjene između država članica?


title: Predmet C-656/15 P: Žalba koju je 7. prosinca 2015. podnijela Europska komisija protiv presude Općeg suda (osmo vijeće) od 24. rujna 2015. u predmetu T-674/11, TV2/Danmark A/S protiv Europske komisije

text:
               8.2.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 48/27

         Žalba koju je 7. prosinca 2015. podnijela Europska komisija protiv presude Općeg suda (osmo vijeće) od 24. rujna 2015. u predmetu T-674/11, TV2/Danmark A/S protiv Europske komisije
   (Predmet C-656/15 P)
   (2016/C 048/32)
   Jezik postupka: danski

      Stranke

      Žalitelj: Europska komisija (zastupnici: ved B. Stromsky, T. Maxian Rusche i L. Grønfeldt, u svojstvu agenata)

      Druge stranke u postupku: TV2/Danmark A/S, Kraljevina Danska, Viasat Broadcasting UK Ltd

      Zahtjevi

   Ukinuti presudu Općeg suda (osmo vijeće) od 24. rujna 2015. u predmetu T-674/11 TV2/Danmark A/S protiv Europske komisije, u dijelu u kojem je njome poništena Odluka Komisije 2011/839/EU od 20. travnja 2011. o mjerama koje je Danska poduzela (C 2/03) u korist TV2/Danmark (1) u dijelu u kojem je Komisija ocijenila da su prihodi od oglašavanja iz 1995. i 1996 državne potpore.
   Odbiti treći podredni zahtjev tužitelja u prvom stupnju.
   Naložiti tužitelju u prvom stupnju plaćanje troškova.

      Žalbeni razlozi i glavni argumenti

   Žalitelj tvrdi da je Opći sud pogrešno protumačio pojam „državnih sredstava” iz članka 107. stavka 1. UFEU-a, uključujući pojam „nadzora”, i da nije dao odgovarajuće obrazloženje.
   Bitne točke žaliteljevih argumenata navedenih u prilog njegovoj žalbi su:

               —

               Opći sud pogriješio je u točkama 210. i 211. propustivši utvrditi da su sredstva društva TV2 Reklame državna sredstva jer je društvo TV2 Reklame društvo u državnom vlasništvu; Opći sud preusko je tumačio sudsku praksu glede pojma državnih sredstava iz poduzetnika u državnom vlasništvu.

               —

               Opći sud počinio je pogrešku koja se tiče prava primijenivši preusko tumačenje pojma „nadzora” u svojoj ocjeni državnog nadzora nad sredstvima društva TV2 Reklame. Slično tome, pogriješio je u točki 215. također preusko protumačivši pojam „nadzora” u svojoj ocjeni državnog nadzora nad sredstvima fonda TV2.

               —

               Opći sud počinio je pogrešku koja se tiče prava pogrešno protumačivši presudu PreussenElektra, C-379/98, ECLI:EU:C:2001:160. To pogrešno tumačenje ima središnju ulogu u obrazloženju Općeg suda o poništenju pobijane odluke.

      (1)  SL 2011 L 340, str. 1.


title: Predmet T-543/15 R: Rješenje predsjednika Općeg suda od 17. prosinca 2015. – Lysoform Dr. Hans Rosemann i dr. protiv ECHA-e („Privremena pravna zaštita — REACH — Stavljanje na raspolaganje na tržištu i korištenje biocidnih proizvoda — Uvrštavanje društva na popis iz članka 95. Uredbe (EU) br. 528/2012 kao dobavljača aktivne tvari — Zahtjev za suspenziju primjene — Nepostojanje hitnosti”)

text:
               15.2.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 59/19

         Rješenje predsjednika Općeg suda od 17. prosinca 2015. – Lysoform Dr. Hans Rosemann i dr. protiv ECHA-e
   (Predmet T-543/15 R)
   ((„Privremena pravna zaštita - REACH - Stavljanje na raspolaganje na tržištu i korištenje biocidnih proizvoda - Uvrštavanje društva na popis iz članka 95. Uredbe (EU) br. 528/2012 kao dobavljača aktivne tvari - Zahtjev za suspenziju primjene - Nepostojanje hitnosti”))
   (2016/C 059/21)
   Jezik postupka: engleski

      Stranke

      Tužitelji: Lysoform Dr. Hans Rosemann GmbH (Berlin, Njemačka); Ecolab Deutschland GmbH (Monheim am Rhein, Njemačka); Schülke & Mayr GmbH (Norderstedt, Njemačka); i Diversey Europe Operations BV (Utrecht, Nizozemska) (zastupnici: K. Van Maldegem, M. Grunchard i P. Sellar, odvjetnici)

      Tuženik: Europska agencija za kemikalije (ECHA) (zastupnici: C. Buchanan i W. Broere, agenti)

      Predmet

   Zahtjev za suspenziju primjene odluke ECHA-e od 17. lipnja 2015. koja se odnosi na uvrštavanje društva O. kao dobavljača aktivne tvari, na popis iz članka 95. stavka 1. Uredbe (EU) br. 528/2012 Europskog parlamenta i Vijeća od 22. svibnja 2012. o stavljanju na raspolaganje na tržištu i uporabi biocidnih proizvoda (SL L 167, str. 1.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 13., svezak 49., str. 181.).

      Izreka

               1.

               Zahtjev za privremenu pravnu zaštitu se odbija.

               2.

               O troškovima će se odlučiti naknadno.


title: Predmet C-545/14 P: Žalba koju su 27. studenoga 2014. podnijeli Aguy Clement Georgias, Trinity Engineering (Private) Ltd i Georgiadis Trucking (Private) Ltd protiv presude Općeg suda (osmo vijeće) od 18. rujna 2014. u predmetu T-168/12, Georgias i dr. protiv Vijeća Europske unije i Europske komisije

text:
               9.2.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 46/25

         Žalba koju su 27. studenoga 2014. podnijeli Aguy Clement Georgias, Trinity Engineering (Private) Ltd i Georgiadis Trucking (Private) Ltd protiv presude Općeg suda (osmo vijeće) od 18. rujna 2014. u predmetu T-168/12, Georgias i dr. protiv Vijeća Europske unije i Europske komisije
   (Predmet C-545/14 P)
   (2015/C 046/32)
   Jezik postupka: engleski

      Stranke

      Žalitelji: Aguy Clement Georgias, Trinity Engineering (Private) Ltd, Georgiadis Trucking (private) Ltd (zastupnici: H. Mercer, QC i I. Quirk, barrister)

      Druge stranke u postupku: Vijeće Europske unije, Europska komisija

      Žalbeni zahtjev

   Žalitelji od Suda zahtijevaju da:

               —

               u cijelosti ukine odluku Općeg suda;

               —

               prihvati prijedlog tužitelja koji je podnesen u postupku pred Općim sudom (osim u pogledu naknade štete o kojoj mora odlučiti Opći sud);

               —

               podredno, vrati predmet Općem sudu;

               —

               u svakom slučaju, naloži tuženicima snošenje troškova.

      Žalbeni razlozi i glavni argumenti

   U prilog osnovanosti žalbe žalitelji ističu četiri žalbena razloga:

               1.

               Prvi žalbeni razlog u okviru kojeg se navodi da je Opći sud pogrešno utvrdio da Vijeće na temelju Uredbe br. 314/2004 (1) ima pravo uvrstiti osobe u njezin Prilog III. samo zato što su oni članovi vlade Zimbabvea (točke 57. i 66. presude Općeg suda):

                           —

                           Uredbu Vijeća (EZ) br. 314/2004 (nadalje: Uredba) o određenim mjerama ograničavanja koje se odnose na Zimbabve treba tumačiti u skladu s Zajedničkim stajalištem Vijeća 2004/161/ZVSP (2), koje se provodi Uredbom;

                           —

                           Opći sud nije uzeo u obzir članak 4. Zajedničkog stajališta iz kojeg proizlazi da su osobe navedene u Prilogu umiješane u postupanje koje je dovelo do teških povreda demokracije, poštovanja ljudskih prava te pravne države u Zimbabveu.

               2.

               Drugi žalbeni razlog u okviru kojeg se navodi da je Opći sud u presudi pogrešno protumačio članak 5. stavak 1. Zajedničkog stajališta što je dovelo do pogrešne primjene Uredbe (točka 57. presude):

                           —

                           suprotno zaključcima Općeg suda u presudi, iz članka 5. stavka 1. Zajedničkog stajališta ne proizlazi da su osobe navedene u Prilogu Zajedničkom stajalištu i Uredbi odnosno članovi vlade ili osobe čije je postupanje dovelo do teških povreda demokracije, poštovanja ljudskih prava te pravne države u Zimbabveu;

                           —

                           prema Zajedničkom stajalištu i Uredbi, da bi osobe bile navedene u Prilogu, morala su biti ispunjena oba uvjeta;

               3.

               Treći žalbeni razlog u okviru kojeg se navodi da je Opći sud..“je Opći sud pogrešno protumačio da je dodatak izrazu„kao takav” (dodan 25. lipnja 2007.) koji se odnosi na uvrštavanje senatora Georgiasa u Prilogu Uredbi (i Zajedničkom stajalištu) samo pojašnjenje kako je sâm položaj člana vlade dovoljan za uvrštenje u popis (točka 58. presude):

                           —

                           s pravnog je stajališta ispravno oblikovanje riječi dodanih uvrštenju senatora Georgiasa značilo da je, pored toga što je bio član vlade, on trebao ispunjavati i zahtjeve iz članka 4. Zajedničkog stajališta s obzirom da su riječi koje su slijedile izrazu „kao takav” bile u potpunosti u skladu sa zahtjevima iz članka 4.;

                           —

                           Opći sud je pogrešno protumačio dodatak tom izrazu na način da se radi o pojašnjenju kako je sâm položaj člana vlade dovoljan za uvrštenje u popis.

               4.

               Četvrti žalbeni razlog u okviru kojeg se navodi da je Opći sud je pogrešno utvrdio da, u odnosu na tužbeni zahtjev koji se odnosi na povredu prava na obranu, senator Georgias nije objasnio na što bi se to pozivao da je bio saslušan (točka 108. presude):

                           —

                           u tužbi je bilo jasno navedeno da je senator Georgias pisao Vijeću (dopis je bio podnesen), nakon čega je izbrisan s popisa;

                           —

                           nadalje, u tužbi su bili navedeni brojni argumenti koji bi senator Georgias očito bio izložio pred Vijećem da je za to imao priliku;

                           —

                           u tim okolnostima Opći sud je povrijedio pravo zaključivši da senator Georgias nije objasnio na što bi se to pozivao da je bio saslušan.

      (1)  Uredba Vijeća (EZ) br. 314/2004 od 19. veljače 2004. o određenim mjerama ograničavanja u odnosu na Zimbabve (SL L 55, str. 1.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 18., svezak 8., str. 43.)

      (2)  Zajedničko stajalište Vijeća od 19. veljače 2004. o obnavljanju mjera ograničavanja protiv Zimbabvea (u daljnjem tekstu: Zajedničko stajalište), SL L 50, str. 66.


title: Predmet T-255/15: Presuda Općeg suda od 25. siječnja 2017. – Almaz-Antey Air and Space Defence protiv Vijeća („Zajednička vanjska i sigurnosna politika — Mjere ograničavanja s obzirom na djelovanja kojima se podrivaju ili ugrožavaju teritorijalna cjelovitost, suverenitet i neovisnost Ukrajine — Zamrzavanje financijskih sredstava — Pravna osoba koja materijalno ili financijski podržava djelovanja kojima se podrivaju ili ugrožavaju teritorijalna cjelovitost, suverenitet i neovisnost Ukrajine — Proporcionalnost — Obveza obrazlaganja — Prava obrane — Pravo na djelotvornu sudsku zaštitu — Temeljna prava — Očita pogreška u ocjeni”)

text:
               13.3.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 78/23

         Presuda Općeg suda od 25. siječnja 2017. – Almaz-Antey Air and Space Defence protiv Vijeća
   (Predmet T-255/15) (1)

   ((„Zajednička vanjska i sigurnosna politika - Mjere ograničavanja s obzirom na djelovanja kojima se podrivaju ili ugrožavaju teritorijalna cjelovitost, suverenitet i neovisnost Ukrajine - Zamrzavanje financijskih sredstava - Pravna osoba koja materijalno ili financijski podržava djelovanja kojima se podrivaju ili ugrožavaju teritorijalna cjelovitost, suverenitet i neovisnost Ukrajine - Proporcionalnost - Obveza obrazlaganja - Prava obrane - Pravo na djelotvornu sudsku zaštitu - Temeljna prava - Očita pogreška u ocjeni”))
   (2017/C 078/31)
   Jezik postupka: engleski

      Stranke

      Tužitelj: Joint-Stock Company „Almaz-Antey” Air and Space Defence Corp., ranije OAO Concern PVO Almaz-Antey (Moskva, Rusija) (zastupnici: A. Haak, C. Stumpf, M. Brüggemann i B. Thiemann, odvjetnici)

      Tuženik: Vijeće Europske unije (zastupnici: N. Rouam i J.-P. Hix, a kasnije J.-P. Hix i P. Mahnič Bruni, agenti)

      Predmet

   Zahtjev na temelju članka 263. UFEU-a kojom se traži poništenje Odluke Vijeća (ZVSP) 2015/432 od 13. ožujka 2015. o izmjeni Odluke 2014/145/ZVSP o mjerama ograničavanja s obzirom na djelovanja kojima se podrivaju ili ugrožavaju teritorijalna cjelovitost, suverenitet i neovisnost Ukrajine (SL 2015., L 70, str. 47.), Provedbene uredbe Vijeća (EU) 2015/427 od 13. ožujka 2015. o provedbi Uredbe (EU) br. 269/2014 o mjerama ograničavanja s obzirom na djelovanja kojima se podrivaju ili ugrožavaju teritorijalna cjelovitost, suverenitet i neovisnost Ukrajine (SL 2015., L 70, str. 1.), Odluke Vijeća (ZVSP) 2015/1524 od 14. rujna 2015. o izmjeni Odluke 2014/145/ZVSP o mjerama ograničavanja s obzirom na djelovanja kojima se podrivaju ili ugrožavaju teritorijalna cjelovitost, suverenitet i neovisnost Ukrajine (SL 2015., L 239, str. 157.), Provedbene uredbe Vijeća (EU) 2015/1514 od 14. rujna 2015. o provedbi Uredbe (EU) br. 269/2014 o mjerama ograničavanja s obzirom na djelovanja kojima se podrivaju ili ugrožavaju teritorijalna cjelovitost, suverenitet i neovisnost Ukrajine (SL 2015., L 239, str. 30.), Odluke Vijeća (ZVSP) 2016/359 od 10. ožujka 2016. o izmjeni Odluke 2014/145/ZVSP o mjerama ograničavanja s obzirom na djelovanja kojima se podrivaju ili ugrožavaju teritorijalna cjelovitost, suverenitet i neovisnost Ukrajine (SL 2016., L 67, str. 37.), Provedbene uredbe Vijeća (EU) 2016/353 od 10. ožujka 2016. o provedbi Uredbe (EU) br. 269/2014 o mjerama ograničavanja s obzirom na djelovanja kojima se podrivaju ili ugrožavaju teritorijalna cjelovitost, suverenitet i neovisnost Ukrajine (SL 2016, L 67, str. 1.), kao i pisma Vijeća od 31. srpnja 2015. u dijelu u kojem se ti akti odnose na tužitelja i zbog kojih se on nalazi na popisu subjekata obuhvaćenih mjerama ograničavanja.

      Izreka

               1.

               Tužba se odbija.

               2.

               Društvu Joint-Stock Company „Almaz-Antey” Air and Space Defence Corp. nalaže se snošenje troškova.

      (1)  SL C 294, 7. 9. 2015.


title: Predmet C-479/12: Presuda Suda (treće vijeće) od 13. veljače 2014. (zahtjev za prethodnu odluku Bundesgerichtshof — Njemačka) — H. Gautzsch Großhandel GmbH & Co. KG protiv Münchener Boulevard Möbel Joseph Duna GmbH (Zahtjev za prethodnu odluku — Intelektualno vlasništvo — Dizajni Zajednice — Uredba (EZ) br. 6/2002 — Članak 7. stavak 1., članak 11. stavak 2., članak 19. stavak 2., članak 88., članak 89. stavak 1. točke (a) i (d) — Neregistrirani dizajn Zajednice — Zaštita — Učiniti dostupnim javnosti — Novost — Postupak zbog povrede prava — Teret dokazivanja — Zastara — Prekluzija — Primjenjivo pravo)

text:
               29.3.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 93/12

         Presuda Suda (treće vijeće) od 13. veljače 2014. (zahtjev za prethodnu odluku Bundesgerichtshof — Njemačka) — H. Gautzsch Großhandel GmbH & Co. KG protiv Münchener Boulevard Möbel Joseph Duna GmbH
   (Predmet C-479/12) (1)

   (Zahtjev za prethodnu odluku - Intelektualno vlasništvo - Dizajni Zajednice - Uredba (EZ) br. 6/2002 - Članak 7. stavak 1., članak 11. stavak 2., članak 19. stavak 2., članak 88., članak 89. stavak 1. točke (a) i (d) - Neregistrirani dizajn Zajednice - Zaštita - Učiniti dostupnim javnosti - Novost - Postupak zbog povrede prava - Teret dokazivanja - Zastara - Prekluzija - Primjenjivo pravo)
   2014/C 93/19
   Jezik postupka: njemački

      Sud koji je uputio zahtjev

   Bundesgerichtshof

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelj: H. Gautzsch Großhandel GmbH & Co. KG

      Tuženik: Münchener Boulevard Möbel Joseph Duna GmbH

      Predmet

   Zahtjev za prethodnu odluku — Bundesgerichtshof — Tumačenje članka 7. stavka 1. prvog podstavka, članka 11. stavka 2., članka 19. stavka 2. i članka 89. stavka 1. točaka (a) i (d) Uredbe Vijeća (EZ) br. 6/2002 od 12. prosinca 2001. o dizajnu Zajednice (SL 2002, L 3, str. 1.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 13., svezak 24., str. 45.) — Pojam učiniti dostupnim javnosti — Teret dokazivanja imitacije neregistriranog dizajna — Dizajn izložen u izložbenom prostoru izvan uobičajenog prostora promatranja tržišta i otkriven bez uvjeta tajnosti jednom poduzeću iz specijaliziranog sektora — Rok zastare ostvarivanja prava zabrane korištenja trećima — Prekluzija — Određivanje primjenjivog prava na sporove u području postupaka zbog povrede prava i valjanosti dizajna Zajednice

      Izreka

               1.

               Članak 11. stavak 2. Uredbe Vijeća (EZ) br. 6/2002 od 12. prosinca 2001. o dizajnu Zajednice treba tumačiti na način da se može smatrati da je neregistrirani dizajn mogao u redovitom poslovanju objektivno biti poznat poslovnim krugovima specijaliziranima u odnosnom sektoru, a koji posluju unutar Europske unije, ako su prikazi navedenog dizajna bili distribuirani trgovcima koji posluju u tom sektoru, a to procjenjuje sud za dizajn Zajednice s obzirom na okolnosti predmeta u kojem postupa.

               2.

               Članak 7. stavak 1. prvu rečenicu Uredbe br. 6/2002 treba tumačiti na način da se može smatrati da neregistrirani dizajn, iako je bio učinjen dostupnim trećoj osobi bez izričitog ili prešutnog uvjeta tajnosti, nije mogao u redovitom poslovanju iz opravdanih razloga biti poznat u poslovnim krugovima specijaliziranima u dotičnom sektoru, a koji posluju unutar Europske unije, ako je bio otkriven samo jednom poduzeću u navedenom sektoru ili ako je bio izložen samo u izložbenim prostorima poduzeća smještenog izvan područja Unije, a to procjenjuje sud za dizajn Zajednice s obzirom na okolnosti predmeta u kojem postupa.

               3.

               Članak 19. stavak 2. prvi podstavak Uredbe br. 6/2002 treba tumačiti na način da je na nositelju zaštićenog dizajna utvrđivanje da je sporno korištenje proizišlo iz kopiranja tog dizajna. Međutim, ako sud za dizajn Zajednice utvrdi da stavljanje tog tereta na navedenog nositelja može učiniti nemogućim ili pretjerano otežanim teret dokazivanja, sud je obvezan, kako bi osigurao poštovanje načela djelotvornosti, koristiti sva procesna sredstva koja mu nacionalno pravo stavlja na raspolaganje kako bi ublažio tu teškoću, uključujući, ako je primjenjivo, pravila unutarnjeg prava koja predviđaju prilagodbu ili ublažavanje tereta dokazivanja.

               4.

               Zastara i prekluzija, koje se mogu istaknuti u odgovoru na tužbu na temelju članka 19. stavka 2. i članka 89. stavka 1. točke (a) Uredbe br. 6/2002, uređene su nacionalnim pravom, a koje treba biti primijenjeno poštujući načelâ ekvivalentnosti i djelotvornosti.

               5.

               Članak 89. stavak 1. točku (d) Uredbe br. 6/2002 treba tumačiti na način da se na zahtjeve za uništenje proizvoda kojima se vrši povreda primjenjuje pravo države članice u kojoj je povreda ili prijetnja povredom izvršena, uključujući i njezino međunarodno privatno pravo. Na zahtjeve za naknadu štete nastale aktivnostima činitelja tih radnji i za dobivanje podataka o tim aktivnostima u cilju utvrđivanja te štete, u skladu s člankom 88. stavkom 2. te uredbe, primjenjuje se nacionalno pravo, uključujući i međunarodno privatno pravo, postupajućeg suda za dizajn Zajednice.

      (1)  SL C 32, 2.2.2013.


title: Predmet C-276/13: Rješenje predsjednika Suda od 11. rujna 2013. (zahtjev za prethodnu odluku koju je uputio Juzgado de lo Mercantil de Pontevedra, Španjolska) – Pablo Acosta protiv Hijos de J. Barreras SA

text:
               7.4.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 102/30

         Rješenje predsjednika Suda od 11. rujna 2013. (zahtjev za prethodnu odluku koju je uputio Juzgado de lo Mercantil de Pontevedra, Španjolska) – Pablo Acosta protiv Hijos de J. Barreras SA
   (Predmet C-276/13) (1)

   2014/C 102/47
   Jezik postupka: španjolski
   Predsjednik Suda odredio je brisanje predmeta.

      (1)  SL C 207, 20.7.2013.


title: Predmeti T-124/13 i T-191/13: Presuda Općeg suda od 24. rujna 2015. – Italija i Španjolska protiv Komisije („Pravila o jeziku — Obavijest o otvorenim natječajima za zapošljavanje administratora i asistenata — Izbor drugog između tri jezika — Jezik komunikacije s kandidatima na natječaju — Uredba br. 1. — Članak 1.d stavak 1., članak 27. i članak 28. Pravilnika — Načelo nediskriminacije — Proporcionalnost”)

text:
               23.11.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 389/29

         Presuda Općeg suda od 24. rujna 2015. – Italija i Španjolska protiv Komisije
   (Predmeti T-124/13 i T-191/13) (1)

   ((„Pravila o jeziku - Obavijest o otvorenim natječajima za zapošljavanje administratora i asistenata - Izbor drugog između tri jezika - Jezik komunikacije s kandidatima na natječaju - Uredba br. 1. - Članak 1.d stavak 1., članak 27. i članak 28. Pravilnika - Načelo nediskriminacije - Proporcionalnost”))
   (2015/C 389/30)
   Jezik postupka: talijanski i španjolski

      Stranke

      Tužitelji: Talijanska Republika (zastupnici: G. Palmieri, agent, uz asistenciju P. Gentilija, avvocato dello Stato) (predmet T-124/13); i Kraljevina Španjolska (zastupnici: S. Centeno Huerta, zatim J. García-Valdecasas Dorrego, abogados del Estado) (predmet T-191/13)

      Tuženik: Europska Komisija (zastupnici: u predmetu T-124/13, J. Currall, B. Eggers i G. Gattinara, i u predmetu T-191/13, J. Curral, J. Baquero Cruz i B. Eggers, agenti)

      Intervenijent u potporu tužitelja Talijanske Republike: Kraljevina Španjolska (zastupnici: S. Centeno Huerta, zatim J. García-Valdecasas Dorrego, abogados del Estado)

      Predmet

   U predmetu T-124/13, kao prvo, zahtjev za poništenje Obavijesti o otvorenom natječaju EPSO/AST/125/12 u svrhu dobivanja popisa uspješnih kandidata radi zapošljavanja asistenata u područjima revizije, računovodstva, i statistike (SL 2012, C 394 A, str. 1.), kao drugo, Obavijesti o otvorenom natječaju EPSO/AST/126/12 u svrhu dobivanja popisa uspješnih kandidata radi zapošljavanja u područjima biologije, kemije, znanosti o životu i zdravlju, fizike, i znanosti o materijalima, nuklearnog istraživanja, civilnog i mehaničkog inženjerstva te električkog i elektroničkog inženjerstva (SL 2012, C 394 A, str. 11.), i, kao treće, Obavijesti o otvorenom natječaju EPSO/AD/248/13 u svrhu dobivanja popisa uspješnih kandidata radi zapošljavanja administratora u području osiguranja zgrada te građevinskog inženjerstva (AD 6) (SL 2013, C 29 A, str. 1.), i, u predmetu T 191/13 zahtjev za poništenje obavijesti o otvorenom natječaju EPSO/AD/248/13.

      Izreka

               1.

               Predmeti T-124/13 i T-191/13 su spojeni u svrhu ove presude.

               2.

               Poništavaju se Obavijest o otvorenom natječaju EPSO/AST/125/12 u svrhu dobivanja popisa uspješnih kandidata radi zapošljavanja asistenata u područjima revizije, računovodstva, i statistike, Obavijest o otvorenom natječaju EPSO/AST/126/12 u svrhu dobivanja popisa uspješnih kandidata radi zapošljavanja u područjima biologije, kemije, znanosti o životu i zdravlju, fizike, i znanosti o materijalima, nuklearnog istraživanja, civilnog i mehaničkog inženjerstva te električkog i elektroničkog inženjerstva kao i Obavijesti o otvorenom natječaju EPSO/AD/248/13 u svrhu dobivanja popisa uspješnih kandidata radi zapošljavanja administratora u području osiguranja zgrada te građevinskog inženjerstva (AD 6).

               3.

               Europska komisija će snositi, osim vlastitih, troškove Talijanske Republike u predmetu T-124/13 i troškove Kraljevine Španjolske u predmetu T-191/13.

               4.

               Kraljevina Španjolska će snositi vlastite troškove vezane uz intervenciju u predmetu T-124/13.

      (1)  SL C 164, 8. 6. 2013.


title: Predmet T-523/14: Rješenje Općeg suda od 27. kolovoza 2015. – Squeeze Life protiv OHIM-a – Evolution Fresh (SQUEEZE LIFE) („Žig Zajednice — Postupak povodom prigovora — Povlačenje prijave za registraciju — Ispravak odluke o okončanju postupka pred žalbenim vijećem — Obustava postupka”)

text:
               26.10.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 354/40

         Rješenje Općeg suda od 27. kolovoza 2015. – Squeeze Life protiv OHIM-a – Evolution Fresh (SQUEEZE LIFE)
   (Predmet T-523/14) (1)

   ((„Žig Zajednice - Postupak povodom prigovora - Povlačenje prijave za registraciju - Ispravak odluke o okončanju postupka pred žalbenim vijećem - Obustava postupka”))
   (2015/C 354/48)
   Jezik postupka: španjolski

      Stranke

      Tužitelj: Squeeze Life, SL (Alicante, Španjolska) (zastupnici: J.-B. Devaureix i L. Montoya Terán, odvjetnici)

      Tuženik: Ured za usklađivanje na unutarnjem tržištu (žigovi i dizajni) (zastupnik: V. Melgar, agent)

      Druga stranka u postupku pred žalbenim vijećem OHIM-a: Evolution Fresh, Inc. (San Bernardino, Kalifornija, Sjedinjene Američke Države)

      Predmet

   Tužba protiv odluke drugog žalbenog vijeća OHIM-a od 14. travnja 2014. (predmet R 595/2014-2), u vezi s postupkom povodom prigovora između Squeeze Life, SL i Evolution Fresh, Inc.

      Izreka

               1.

               Postupak po tužbi se obustavlja.

               2.

               Ured za usklađivanje na unutarnjem tržištu (žigovi i dizajni) (OHIM) uz vlastite troškove, snosi i troškove društva Squeeze Life, SL.

      (1)  SL C 329, 22. 9. 2014.


title: Predmet C-488/16 P: Žalba koju je 13. rujna 2016. podnio Bundesverbandes Souvenir – Geschenke – Ehrenpreise e.V. protiv presude Općeg suda (treće vijeće) od 5. srpnja 2016. u predmetu T-167/15, Bundesverband Souvenir- Geschenke –Ehrenpreise e.V. protiv Ureda Europske unije za intelektualno vlasništvo

text:
               9.1.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 6/24

         Žalba koju je 13. rujna 2016. podnio Bundesverbandes Souvenir – Geschenke – Ehrenpreise e.V. protiv presude Općeg suda (treće vijeće) od 5. srpnja 2016. u predmetu T-167/15, Bundesverband Souvenir- Geschenke –Ehrenpreise e.V. protiv Ureda Europske unije za intelektualno vlasništvo
   (Predmet C-488/16 P)
   (2017/C 006/32)
   Jezik postupka: njemački

      Stranke

      Žalitelj: Bundesverband Souvenir – Geschenke – Ehrenpreise e.V. (zastupnik: B. Bittner, odvjetnik)

      Druga stranka u postupku: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo, Freistaat Bayern

      Zahtjevi

   Žalitelj od Suda zahtijeva da,

               1.

               ukine presudu T-167/15 od 5. srpnja 2016.;

               2.

               proglasi ništavim žig Europske unije br. 010144392 „Neuschwanstein”;

               3.

               naloži EUIPO-u snošenje troškova postupka.

      Žalbeni razlozi i glavni argumenti

   Pobijanom presudom T-167/15 se iz sljedećih razloga povređuje članak 7. stavak 1. točku (c), članak 7. stavak 1. točku (b) i članak 52. stavak 1. točku (b) Uredbe Vijeća (EZ) br. 207/2009 (1):

               1.

               Opći sud nije uzeo u obzir, da je naziv„Neuschwanstein” oznaka zemljopisnog podrijetla. U točki 27. presude – samoj po sebi proturječnoj – navodi se da iako je dvorac „zemljopisno određen” on nije „zemljopisno mjesto”, jer je glavna funkcija mjesta očuvanje kulturne baštine, a ne izrada ili stavljanje na tržište suvenira ili usluga. „Glavna funkcija” zemljopisnog mjesta za apsolutne razloge za odbijanje registracije oznake zemljopisnog podrijetla međutim ne igra nikakvu ulogu. Dvorac Neuschwanstein je jasno i nepromjenjivo zemljopisno određen te se suprotno mišljenju Općeg suda razlikuje od uobičajenog muzeja, koji je određen predmetima koji su u njemu izloženi, koji se – za razliku od dvorca Neuschwanstein – također mogu premjestiti.
               Relevantna javnost neće provesti analitičko razmatranje naziva poput „novi labudov kamen” navedeno u pobijanoj presudi, nego samo povezati ime sa svjetski poznatim dvorcem. Stoga pobijana presuda proturječi i zahtjevima Općeg suda Europske unije u njegovoj presudi „Chiemsee” (2), jer će relevantna javnost proizvode označene sa znakom „Neuschwanstein” povezati s dvorcem Neuschwanstein kao svjetski poznatim turističkim središtem. Ovo mjesto je dakle nedvojbeno namijenjeno da se na preferencije potrošača utječe povezivanjem proizvoda s mjestom koje može pobuditi pozitivne osjećaje. Posljedično, znak kao zemljopisna oznaka ne može biti predmet zaštite. Postoji opći interes da se imena poznatih znamenitosti zadrže dalje od monopolizacije zaštitom žiga, barem u odnosu na tipične suvenire koji se prodaju i kupuju u znak sjećanja na odnosnu znamenitost. Međutim, u pobijanoj presudi nije provedena analiza prijavljenih proizvoda i usluga u odnosu na njihovu prikladnost kao suvenira. To bi ipak bilo nužno, osobito s obzirom na to da je sporni žig prijavljen za opće pojmove, što također uključuje tipične suvenire. Činjenica da je podnositelj prijave Freistaat Bayern ne utječe na ta načela, kako je Opći sud Europske unije istaknuo u svojoj presudi Monaco (3), da za državu kao podnositelja prijave za registraciju žiga vrijede ista načela kao za ostale sudionike na tržištu.

               2.

               Opći sud odstupa od postojeće sudske prakse kada u odnosu na razlog za odbijanje koji se sastoji u nedostatku razlikovnog karaktera iz 7. stavka 1. točke (b) Uredbe o žigu Zajednice zaključuje da će relevantna javnost prepoznati da su svi proizvodi označeni s „Neuschwanstein” proizvedeni, stavljeni na tržište ili dostavljeni pod nadzorom Freistaat Bayern (tako u točki 43.). Međutim, kupci proizvoda koji se tradicionalno nude u blizini znamenitosti čiji naziv nose u toj oznaci ne vide ime vlasnika znamenitosti niti očekuju da je proizvode vlasnik proizveo ili stavio na tržište. Oznaka „Neuschwanstein” služi samo kao znak sjećanja na njihov posjet znamenitosti i na mjesto prodaje. Toj relevantnoj skupini osoba nebitno je tko je proizvođač.

               3.

               Postoji zla vjera podnositelja prijave žiga Neuschwanstein u smislu članka 52. stavka 1. točke (b), jer je relevantnoj javnosti i dokazano također i podnositelju prijave već prije prijave spornog žiga Europske unije bilo poznato, da su se u neposrednoj okolini dvorca Neuschwanstein nudili različiti proizvodi, koji su bili označeni imenom ove znamenitosti.

      (1)  Uredba Vijeća (EZ) br. 207/2009 od 26. veljače 2009. o žigu Zajednice, SL L 78, str. 1. (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 17., svezak 1., str. 226.)

      (2)  ECLI:EU:C:1999:230

      (3)  ECLI:EU:T:2015:16


title: Predmet T-58/16: Tužba podnesena 11. veljače 2016. – Apax Partners protiv EUIPO-a – Apax Partners Midmarket (APAX)

text:
               29.3.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 111/36

         Tužba podnesena 11. veljače 2016. – Apax Partners protiv EUIPO-a – Apax Partners Midmarket (APAX)
   (Predmet T-58/16)
   (2016/C 111/43)
   Jezik na kojem je tužba podnesena: engleski

      Stranke

      Tužitelj: Apax Partners LLP (London, Ujedinjena Kraljevina) (zastupnici: D. Rose, J. Curry i J. Warner, Solicitors)

      Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO)

      Druga stranka pred žalbenim vijećem: Apax Partners Midmarket (Pariz, Francuska)

      Podaci o postupku pred EUIPO-om

      Podnositelj prijave spornog žiga: tužitelj

      Predmetni sporni žig: verbalni žig Europske unije „APAX” – prijava za registraciju br. 3 538 981

      Postupak pred EUIPO-om: postupak povodom prigovora

      Pobijana odluka: odluka drugog žalbenog vijeća EUIPO-a od 26. studenoga 2015. u predmetu R 1441/2014-2

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

               —

               poništi pobijanu odluku u cijelosti i vrati prijavu za registraciju spornog žiga EUIPO-u na ponovno odlučivanje i

               —

               naloži EUIPO-u i svakoj stranci koja je sudjelovala u postupcima pred žalbenim vijećem snošenje vlastitih troškova kao i tužiteljevih troškova koji su nastali u ovom postupku, u postupku pred vijećem i povodom prigovora B 764 029 pred Odjelom za prigovore.

      Tužbeni razlog

               —

               povreda članka 8. stavka 1. točke (b) Uredbe br. 207/2009.


title: Predmet C-102/14 P: Rješenje Suda (peto vijeće) od 29. rujna 2016. – Investigación y Desarrollo en Soluciones y Servicios IT, SA protiv Europske komisije (Žalba — Članak 181. Poslovnika Suda — Ugovori koji se odnose na financijsku potporu Europske unije projektima u području istraživanja i razvoja — Revizijsko izvješće u kojem su utvrđene nepravilnosti — Odluka o provedbi povrata predujmova koje je isplatila Europska komisija — Tužba za poništenje — Odluka o obustavi plaćanja — Tužba zbog izvanugovorne odgovornosti — Odluka o nesklapanju ugovora — Tužba za naknadu štete — Nedopuštenost)

text:
               5.12.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 454/5

      Rješenje Suda (peto vijeće) od 29. rujna 2016. – Investigación y Desarrollo en Soluciones y Servicios IT, SA protiv Europske komisije
      (Predmet C-102/14 P) (1)

      ((Žalba - Članak 181. Poslovnika Suda - Ugovori koji se odnose na financijsku potporu Europske unije projektima u području istraživanja i razvoja - Revizijsko izvješće u kojem su utvrđene nepravilnosti - Odluka o provedbi povrata predujmova koje je isplatila Europska komisija - Tužba za poništenje - Odluka o obustavi plaćanja - Tužba zbog izvanugovorne odgovornosti - Odluka o nesklapanju ugovora - Tužba za naknadu štete - Nedopuštenost))
      (2016/C 454/10)
      Jezik postupka: španjolski

         Stranke

         Žalitelj: Investigación y Desarrollo en Soluciones y Servicios IT, SA (zastupnik: M. Jiménez Perona, abogado)

         Druga stranka u postupku: Europska komisija (zastupnici: R. Lyal i B. Conte, agenti, uz asistenciju J. Rivas Andrés, odvjetnik)

         Izreka

                  1.

                  Žalba se odbija.

                  2.

                  Društvu Investigación y Desarrollo en Soluciones y Servicios IT SA se nalaže snošenje troškova žalbe.

         (1)  SL C 135, 5. 5. 2014.


title: Spojeni predmeti T-828/14 i T-829/14: Presuda Općeg suda od 16. veljače 2017. – Antrax It protiv EUIPO-a – Vasco Group (Termosifoni za radijatore) („Dizajn Zajednice — Postupak povodom ništavosti — Registrirani dizajni Zajednice koji predstavljaju termosifone za radijatore — Raniji dizajni — Prigovor nezakonitosti — Članak 1.d Uredbe (EZ) br. 216/96 — Članak 41. stavak 1. Povelje o temeljnim pravima — Načelo nepristranosti — Sastav žalbenoga vijeća — Razlog ništavosti — Nepostojanje individualnog karaktera — Članak 6. i članak 25. stavak 1. točka (b) Uredbe (EZ) br. 6/2002 — EUIPO-ovo izvršenje presude o poništenju odluke njegovih žalbenih vijeća — Zasićenje stanja tehnike — Datum ocjene”)

text:
               27.3.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 95/7

         Presuda Općeg suda od 16. veljače 2017. – Antrax It protiv EUIPO-a – Vasco Group (Termosifoni za radijatore)
   (Spojeni predmeti T-828/14 i T-829/14) (1)

   ((„Dizajn Zajednice - Postupak povodom ništavosti - Registrirani dizajni Zajednice koji predstavljaju termosifone za radijatore - Raniji dizajni - Prigovor nezakonitosti - Članak 1.d Uredbe (EZ) br. 216/96 - Članak 41. stavak 1. Povelje o temeljnim pravima - Načelo nepristranosti - Sastav žalbenoga vijeća - Razlog ništavosti - Nepostojanje individualnog karaktera - Članak 6. i članak 25. stavak 1. točka (b) Uredbe (EZ) br. 6/2002 - EUIPO-ovo izvršenje presude o poništenju odluke njegovih žalbenih vijeća - Zasićenje stanja tehnike - Datum ocjene”))
   (2017/C 095/13)
   Jezik postupka: talijanski

      Stranke

      Tužitelj: Antrax It Srl (Resana, Italija) (zastupnik: L. Gazzola, odvjetnik)

      Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (zastupnici: P. Bullock, potom L. Rampini i S. Di Natale, agenti)

      Druga stranka u postupku pred žalbenim vijećem EUIPO-a, intervenijent u postupku pred Općim sudom: Vasco Group NV, prije Vasco Group BVBA (Dilsen, Belgija) (zastupnik: J. Haber, odvjetnik)

      Predmet

   Dvije tužbe protiv odluka trećeg žalbenog vijeća EUIPO-a od 10. listopada 2014. (predmeti R 1272/2013-3 i R 1273/2013-3) koje se odnose na postupke povodom ništavosti između društava Vasco Group i Antrax It.

      Izreka

               1.

               Tužbe se odbijaju.

               2.

               Društvu Antrax It Srl nalaže se snošenje vlastitih troškova te troškova Ureda Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO) i društva Vasco Group NV, uključujući troškove društva Vasco Group u postupcima pred žalbenim vijećem u predmetima R 1272/2013-3 i R 1273/2013-3.

      (1)  SL C 65, 23. 2. 2015.


title: Predmet C-301/13 P: Žalba od 30. svibnja 2013. koju je podnio El Corte Inglés, S.A. protiv presude Općeg suda (četvrto vijeće) donesene 20. ožujka 2013. u predmetu T-571/11, El Corte Inglés protiv OHIM-a — Chez Gerard (CLUB GOURMET)

text:
               20.7.2013

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 207/9

         Žalba od 30. svibnja 2013. koju je podnio El Corte Inglés, S.A. protiv presude Općeg suda (četvrto vijeće) donesene 20. ožujka 2013. u predmetu T-571/11, El Corte Inglés protiv OHIM-a — Chez Gerard (CLUB GOURMET)
   (Predmet C-301/13 P)
   (2013/C 207/57)

   Predmetni postupak pokrenut je prije 1. srpnja 2013., datuma pristupanja Republike Hrvatske Europskoj uniji.


title: Predmet C-38/13: Presuda Suda (osmo vijeće) od 13. ožujka 2014. (zahtjev za prethodnu odluku Sąd Rejonowy w Białymstoku – Poljska) – Małgorzata Nierodzik protiv Samodzielny Publiczny Psychiatryczny Zakład Opieki Zdrowotnej im. dr Stanisława Deresza w Choroszczy (Zahtjev za prethodnu odluku  — Socijalna politika  — Direktiva 1999/70/EZ  — Okvirni sporazum o radu na određeno vrijeme koji su sklopili ETUC, UNICE i CEEP  — Članak 4.  — Pojam „uvjeti zapošljavanja”  — Otkazni rok za raskid ugovora o radu na određeno vrijeme  — Različito postupanje prema radnicima zaposlenima na neodređeno vrijeme)

text:
               5.5.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 135/13

         Presuda Suda (osmo vijeće) od 13. ožujka 2014. (zahtjev za prethodnu odluku Sąd Rejonowy w Białymstoku – Poljska) – Małgorzata Nierodzik protiv Samodzielny Publiczny Psychiatryczny Zakład Opieki Zdrowotnej im. dr Stanisława Deresza w Choroszczy
   (Predmet C-38/13) (1)

   ((Zahtjev za prethodnu odluku - Socijalna politika - Direktiva 1999/70/EZ - Okvirni sporazum o radu na određeno vrijeme koji su sklopili ETUC, UNICE i CEEP - Članak 4. - Pojam „uvjeti zapošljavanja” - Otkazni rok za raskid ugovora o radu na određeno vrijeme - Različito postupanje prema radnicima zaposlenima na neodređeno vrijeme))
   2014/C 135/13
   Jezik postupka: poljski

      Sud koji je uputio zahtjev

   Sąd Rejonowy w Białymstoku

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelj: Małgorzata Nierodzik

      Tuženik: Samodzielny Publiczny Psychiatryczny Zakład Opieki Zdrowotnej im. dr Stanisława Deresza w Choroszczy

      Predmet

   Zahtjev za prethodnu odluku – Sąd Rejonowy w Białymstoku – Tumačenje članka 1. Direktive Vijeća 1999/70/EZ od 28. lipnja 1999. o Okvirnom sporazumu o radu na određeno vrijeme koji su sklopili ETUC, UNICE i CEEP (SL 175, str. 43) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 5., svezak 4., str. 228.) kao i članaka 1. i 4. Priloga toj direktivi – Nacionalni propis kojim se za ugovore o radu na određeno vrijeme predviđaju manje povoljni otkazni rokovi nego za ugovore o radu na neodređeno vrijeme

      Izreka

   Članak 4. točku 1. Okvirnog sporazuma o radu na određeno vrijeme, zaključen 18. ožujka 1999. iz Priloga Direktivi Vijeća 1999/70/EZ od 28. lipnja 1999. o Okvirnom sporazumu o radu na određeno vrijeme koji su sklopili ETUC, UNICE i CEEP, treba tumačiti na način da mu je protivan nacionalni propis kao što je onaj o kojem je riječ u glavnom postupku koji za raskid ugovorâ o radu na određeno vrijeme u trajanju duljem od šest mjeseci predviđa mogućnost primjene fiksnog otkaznog roka od dva tjedna neovisno o radnom stažu predmetnog radnika, dok je trajanje otkaznog roka za raskid ugovora na neodređeno vrijeme utvrđeno na temelju radnog staža predmetnog radnika i može iznositi od dva tjedna do tri mjeseca kad se ove dvije kategorije radnika nalaze u usporedivim položajima.

      (1)  SL C 141, 18.5.2013.


title: Predmet T-70/16 P: Žalba koju je 17. veljače 2016. podnio Carlo De Nicola protiv presude Službeničkog suda od 18. prosinca 2015. u predmetu F-104/13, De Nicola protiv EIB-a

text:
               29.3.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 111/41

         Žalba koju je 17. veljače 2016. podnio Carlo De Nicola protiv presude Službeničkog suda od 18. prosinca 2015. u predmetu F-104/13, De Nicola protiv EIB-a
   (Predmet T-70/16 P)
   (2016/C 111/50)
   Jezik postupka: talijanski

      Stranke

      Žalitelj: Carlo De Nicola (Strassen, Luksemburg) (zastupnik: G. Ferabecoli, avvocato)

      Druga stranka u postupku: Europska investicijska banka

      Žalbeni zahtjev

   Žalitelj od Općeg suda zahtijeva da:

               —

               Usvoji ovu žalbu i djelomičnim preinačenjem pobijane presude ukine točku 2. njezinog dispozitiva i točke 13.-17., 57.-60. i 62.-68. te presude;

               —

               Nastavno na to, utvrdi da je EIB izvršio uznemiravanje na štetu dr. De Nicola, i naloži EIB-u da naknadi dr. De Nicoli pretrpljenu štetu ili, podredno, vrati predmet na postupanje drugom vijeću Službeničkog suda kako bi, u drugačijem sastavu, ponovno odlučiti o ukinutim točkama, s time da se prethodno provede zatraženo medicinsko vještačenje;

               —

               Naloži EIB-u snošenje troškova.

      Žalbeni razlozi i glavni argumenti

   Ova žalba podnesena je protiv presude Službeničkog suda (sudac pojedinac) od 18. prosinca 2015., De Nicola/Europska investicijska banka (F-104/13).
   U prilog osnovanosti žalbe žalitelj ističe tri žalbena razloga.

               1.

               Prvi žalbeni razlog temelji se na ugovornoj prirodi odnosa između žalitelja i EIB-a.

                           —

                           S tim u vezi navodi se da je žalitelj zatražio naknadu štete za ugovornu odgovornost EIB-a, a ne za izvanugovornu odgovornost Europske unije.

               2.

               Drugi žalbeni razlog odnosi se na zahtjev za utvrđivanje uznemiravanja.

                           —

                           S tim u vezi posebno se ističe da Službenički sud nije mogao izbjeći obvezu provjere prijave uznemiravanja, i da je stoga potpuno nezakonito proglasio nedopuštenim dio tužbe kojim se tražilo utvrđivanje uznemiravanja. Provjera i pravna kvalifikacija činjenica su, između ostalog, nužni „prius” da bi se moglo pristupiti naknadi navodne štete.

               3.

               Treći žalbeni razlog odnosi se na zahtjev da se EIB-u naloži naknadu štete zbog uznemiravanja.

                           —

                           S tim u vezi žalitelj iznosi da su u ovom predmetu ispunjeni uvjeti da Opći sud ispita informacije i prizna pravo na naknadu pretrpljene štete.


title: Predmet C-254/14: Rješenje Suda (sedmo vijeće) od 5. studenoga 2014. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Općinski sud u Velikoj Gorici – Hrvatska) – VG Vodoopskrba d.o.o. za vodoopskrbu i odvodnju protiv Đure Vladike (Zahtjev za prethodnu odluku – Članak 53. stavak 2. Poslovnika Suda – Djelovanje Zajednice u području vodne politike – Direktiva 2000/60/EZ – Cijena zaračunata potrošaču – Mogućnost zaračunavanja fiksnih troškova – Činjenice nastale prije pristupanja Republike Hrvatske u Europsku uniju – Očita nenadležnost Suda)

text:
               19.1.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 16/14

      Rješenje Suda (sedmo vijeće) od 5. studenoga 2014. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Općinski sud u Velikoj Gorici – Hrvatska) – VG Vodoopskrba d.o.o. za vodoopskrbu i odvodnju protiv Đure Vladike
      (Predmet C-254/14) (1)

      (Zahtjev za prethodnu odluku - Članak 53. stavak 2. Poslovnika Suda - Djelovanje Zajednice u području vodne politike - Direktiva 2000/60/EZ - Cijena zaračunata potrošaču - Mogućnost zaračunavanja fiksnih troškova - Činjenice nastale prije pristupanja Republike Hrvatske u Europsku uniju - Očita nenadležnost Suda)
      (2015/C 016/20)
      Jezik postupka: hrvatski

         Sud koji je uputio zahtjev

      Općinski sud u Velikoj Gorici

         Stranke glavnog postupka

         Tužitelj: VG Vodoopskrba d.o.o. za vodoopskrbu i odvodnju

         Tuženik: Đuro Vladika

         Izreka

      Sud Europske unije je očito nenadležan odgovoriti na pitanje koje je uputio Općinski sud u Velikoj Gorici (Hrvatska).

         (1)  SL C 253, 4.8.2014.


title: Predmet T-447/17: Tužba podnesena 18. srpnja 2017. – Bowles protiv ESB-a

text:
               16.10.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 347/27

         Tužba podnesena 18. srpnja 2017. – Bowles protiv ESB-a
   (Predmet T-447/17)
   (2017/C 347/36)
   Jezik postupka: francuski

      Stranke

      Tužitelj: Carlos Bowles (Frankfurt na Majni, Njemačka) (zastupnik: L. Levi, odvjetnik)

      Tuženik: Europska središnja banka

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

               —

               proglasi tužbu dopuštenom i osnovanom;

               —

               slijedom toga

                           —

                           poništi odluku od 31. siječnja 2017., dostavljenu osoblju 1. veljače 2017., o imenovanju gospodina [X] na radno mjesto savjetnika predsjednika i koordinatora vijeća koji djeluje u okviru Izvršnog odbora, poništi odluku o odbijanju imenovanja tužitelja na to radno mjesto te poništi odluku o nedopuštanju tužitelju da se javi kao kandidat za to radno mjesto;

                           —

                           poništi odluku o odbijanju posebne žalbe od 16. svibnja 2017., primljene 23. svibnja 2017.;

                           —

                           naloži da se tužitelju naknadi imovinska šteta koja se sastoji u izgubljenoj prilici da ga se imenuje na radno mjesto savjetnika predsjednika i koordinatora vijeća koje djeluje u okviru Izvršnog odbora;

                           —

                           naloži da se tužitelju naknadi neimovinska šteta utvrđena ex aequo et bono u visini simboličkog jednog eura;

                           —

                           naloži tuženiku snošenje svih troškova postupka.

      Tužbeni razlozi i glavni argumenti

   U prilog osnovanosti tužbe tužitelj ističe četiri tužbena razloga.

               1.

               Prvi tužbeni razlog, koji se temelji na povredi načela transparentnosti, jednakog postupanja i nediskriminacije kao i članka 20.2 Poslovnika i članka 8. (a) Uvjeta zapošljavanja, članka 1a.1.1 Pravila primjenjivih na osoblje i članaka 2. i 3. UEU-a te članaka 20. i 41. Povelje Europske unije o temeljnim pravima. U tom pogledu, tužitelj smatra da mu nije pružena mogućnost isticanja svoje kandidature na radno mjesto savjetnika predsjednika i koordinatora vijeća koje djeluje u okviru Izvršnog odbora, dok je gospodinu [X] pružena ta mogućnost.

               2.

               Drugi tužbeni razlog, koji se temelji povredi članka 1a.7 Pravila primjenjivih na osoblje, s obzirom na to da takva pravna osnova omogućuje samo imenovanje kandidata za radno mjesto savjetnika članu Izvršnog odbora, a ne i imenovanje kandidata za radno mjesto savjetnika predsjednika i koordinatora vijeća koji djeluje u okviru Izvršnog odbora koji ima dodatne odgovornosti koje također odgovaraju višoj razini nego što je ona savjetnika.

               3.

               Treći tužbeni razlog, koji se temelji na propuštanju savjetovanja Odbora za osoblje o otvaranju novog radnog mjesta i o izmjeni razine radnog mjesta koordinatora, čime su prekršeni članci 48. i 49. Uvjeta zapošljavanja i Memoranduma o razumijevanju.

               4.

               Četvrti tužbeni razlog, koji se temelji na povredi načela dobre uprave zbog nepostojanja opisa radnog mjesta savjetnika predsjednika i koordinatora vijeća koje djeluje u okviru Izvršnog odbora.


title: Predmet T-388/14: Rješenje Općeg suda od 11. studenoga 2015. – salesforce.com protiv OHIM-a (MARKETINGCLOUD)

text:
               25.1.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 27/76

         Rješenje Općeg suda od 11. studenoga 2015. – salesforce.com protiv OHIM-a (MARKETINGCLOUD)
   (Predmet T-388/14) (1)

   (2016/C 027/96)
   Jezik postupka: engleski
   Predsjednik drugog vijeća odredio je brisanje predmeta.

      (1)  SL C 329, 22. 9. 2014.


title: Predmet T-82/17: Tužba podnesena 7. veljače 2017. – PepsiCo protiv EUIPO-a – Intersnack Group (Exxtra Deep)

text:
               18.4.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 121/37

         Tužba podnesena 7. veljače 2017. – PepsiCo protiv EUIPO-a – Intersnack Group (Exxtra Deep)
   (Predmet T-82/17)
   (2017/C 121/54)
   Jezik na kojem je tužba podnesena: engleski

      Stranke

      Tužitelj: PepsiCo, Inc. (New York, New York, Sjedinjene Američke Države) (zastupnici: V. von Bomhard i J. Fuhrmann, odvjetnici)

      Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO)

      Druga stranka pred žalbenim vijećem: Intersnack Group GmbH & Co. KG (Düsseldorf, Njemačka)

      Podaci o postupku pred EUIPO-om

      Nositelj spornog žiga: druga stranka pred žalbenim vijećem

      Predmetni sporni žig: verbalni žig Europske unije „Exxtra Deep” – žig Europske unije br. 12 161 981

      Postupak pred EUIPO-om: postupak za proglašavanje žiga ništavim

      Pobijana odluka: odluka četvrtog žalbenog vijeća EUIPO-a od 24. studenoga 2016. u predmetu R 482/2016-4

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

               —

               poništi pobijanu odluku;

               —

               naloži EUIPO-u i intervenijentu snošenje tužiteljevih troškova.

      Tužbeni razlog

               —

               povreda članka 7. stavka 1. točaka (b) i (c) Uredbe br. 207/2009.


title: Predmet T-289/14: Rješenje Općeg suda od 22. svibnja 2015. – H-O-T Servicecenter Nürnberg i dr. protiv Komisije („Državne potpore — Mjere koje je usvojila Njemačka u korist električne energije proizvedene iz obnovljivih izvora energije i poduzeća velikih potrošača električne energije — Odluka o pokretanju postupka iz članka 108. stavka 2. UFEU-a — Donošenje konačne odluke nakon podnošenja tužbe — Obustava postupka — Tužba za poništenje — Zahtjev za preinaku tužbenog zahtjeva — Nepostojanje novih elemenata — Nedopuštenost”)

text:
               27.7.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 245/21

         Rješenje Općeg suda od 22. svibnja 2015. – H-O-T Servicecenter Nürnberg i dr. protiv Komisije
   (Predmet T-289/14) (1)

   ((„Državne potpore - Mjere koje je usvojila Njemačka u korist električne energije proizvedene iz obnovljivih izvora energije i poduzeća velikih potrošača električne energije - Odluka o pokretanju postupka iz članka 108. stavka 2. UFEU-a - Donošenje konačne odluke nakon podnošenja tužbe - Obustava postupka - Tužba za poništenje - Zahtjev za preinaku tužbenog zahtjeva - Nepostojanje novih elemenata - Nedopuštenost”))
   (2015/C 245/25)
   Jezik postupka: njemački

      Stranke

      Tužitelji: H-O-T Servicecenter Nürnberg GmbH (Nürnberg, Njemačka); H-O-T Servicecenter Schmölln GmbH & Co. KG (Schmölln, Njemačka); H-O-T Servicecenter Allgäu GmbH & Co. KG (Memmingerberg, Njemačka); i EB Härtetechnik GmbH & Co. KG (Nürnberg) (zastupnici: A. Reuter, C. Arhold, N. Wimmer, F.-A. Wesche, K. Kindereit, R. Busch, A. Hohler i T. Woltering, potom A. Reuter, C. Bürger, T. Christner i G. Müllejans, odvjetnici)

      Tuženik: Europska komisija (zastupnici: T. Maxian Rusche i R. Sauer, agenti, uz asistenciju C. von Donat i G. Quardt, odvjetnika)

      Predmet

   Zahtjev za djelomično poništenje Odluke Komisije C (2013) 4424 final od 18. prosinca 2013. o pokretanju postupka predviđenog članka 108. stavka 2. UFEU-a u vezi s mjerama koje je usvojila Savezna Republika Njemačka u korist električne energije iz obnovljivih izvora kao i velikih potrošača energije [Državna potpora SA. 33995 (2013/C) (ex 2013/NN)].

      Izreka

               1.

               Obustavlja se postupak po tužbi.

               2.

               Zahtjev za preinaku tužbenog zahtjeva na način da se njime obuhvati Odluku Komisije C (2014) 8786 final od 25. studenoga 2014. glede državne potpore SA. 33995 (2013/C) (ex 2013/NN) koju je Savezna Republika Njemačka odobrila u korist električne energije iz obnovljivih izvora kao i velikih potrošača energije, odbija se kao nedopušten.

               3.

               Obustavlja se postupak po zahtjevu za intervenciju koji je podnijelo Nadzorno tijelo EFTA-e.

               4.

               H-O-T Servicecenter Nürnberg GmbH, H-O-T Servicecenter Schmölln GmbH & Co. KG, H-O-T Servicecenter Allgäu GmbH & Co. KG i EB Härtetechnik GmbH & Co. KG će, osim vlastitih, snositi i troškove Europske komisije.

               5.

               Nadzorno tijelo EFTA-e će snositi vlastite troškove.

      (1)  SL C 223, 14. 7. 2014.


title: Predmet T-678/14: Tužba podnesena 22. rujna 2014. – Slovačka Republika protiv Komisije

text:
               15.12.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 448/27

         Tužba podnesena 22. rujna 2014. – Slovačka Republika protiv Komisije
   (Predmet T-678/14)
   (2014/C 448/36)
   Jezik postupka: slovački

      Stranke

      Tužitelj: Slovačka Republika (zastupnik: B. Ricziová, agent)

      Tuženik: Europska komisija

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

               —

               poništi odluku Komisije sadržanu u dopisu od 15. srpnja 2014. kojom Komisija od Slovačke Republike zahtijeva da joj na raspolaganje stavi financijska sredstva koja odgovaraju gubitku tradicionalnih vlastitih sredstava, i

               —

               naloži Komisiji snošenje troškova postupka.

      Tužbeni razlozi i glavni argumenti

   U prilog osnovanosti tužbe tužitelj ističe četiri tužbena razloga.

               1.

               Prvi tužbeni razlog koji se temelji na nenadležnosti Komisije
               Stajalište je Slovačke Republike da Komisija nije nadležna za donošenje pobijane odluke. Tvrdi da ni jedna odredba prava Unije Komisiji ne daje ovlast da postupi na način kako je postupila kada je donijela pobijanu odluku, odnosno ovlast da, nakon određivanja iznosa gubitka tradicionalnih vlastitih sredstava u obliku nenaplaćene uvozne carine, državu članicu, koja nije bila odgovorna za utvrđivanje i naplatu navedenih carina, obveže da joj na raspolaganje stavi financijska sredstva u iznosu koji je ona odredila i za koji smatra da odgovara navedenom gubitku.

               2.

               Drugi tužbeni razlog koji se temelji na povredi zahtjeva pravne sigurnosti
               Slovačka Republika tvrdi da je Komisija, i u slučaju da je bila nadležna za donošenje pobijane odluke (quod non), u predmetom slučaju povrijedila načelo pravne sigurnosti. Slovačka Republika smatra da se obveza koja joj je nametnuta pobijanom odlukom ne može razumno predvidjeti prije donošenja te odluke.

               3.

               Treći tužbeni razlog koji se temelji na Komisijinom nepravilnom izvršavanju nadležnosti
               Slovačka Republika smatra da, i u slučaju da je Komisija nadležna za donošenje pobijane odluke te da je donošenjem pobijane odluke postupila u skladu s načelom pravne sigurnosti (quod non), ona u predmetnom slučaju nije pravilno izvršila svoju nadležnost. Kao prvo, Komisija je počinila očitu pogrešku u ocjeni s obzirom na to da od Slovačke Republike zahtijeva financijska sredstva iako uopće nije došlo do gubitka tradicionalnih vlastitih sredstava ili taj gubitak nije izravna posljedica događaja koje Komisija pripisuje Slovačkoj Republici. Kao drugo, Komisija je povrijedila pravo obrane Slovačke Republike i načelo dobrog upravljanja.

               4.

               Četvrti tužbeni razlog koji se temelji na nedostatnom obrazloženju pobijane odluke
               U okviru tog tužbenog razloga Slovačka Republika tvrdi da obrazloženje pobijane odluke ima više nedostataka zbog kojih se mora smatrati nedostatnim, što predstavlja bitnu povredu postupka te je istovremeno u suprotnosti sa zahtjevima pravne sigurnosti. Slovačka Republika smatra da Komisija u pobijanoj odluci nije navela pravni temelj te odluke. Osim toga, ona nije pojasnila podrijetlo niti temelj nekih svojih zaključaka. Naposljetku, Slovačka Republika smatra da je obrazloženje pobijane odluke u određenim pogledima zbunjujuće.


title: Predmet C-404/14: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 25. kolovoza 2014. uputio Nejvyšší soud České republiky (Češka Republika) – Marie Matoušková, sudska povjerenica u ostavinskom postupku protiv Mishe Martinus i Elisabeth Jekaterina Martinus, koje zastupa David Sedlák, u svojstvu skrbnika, te Beno Jeriël Eljada Martinus

text:
               1.12.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 431/10

         Zahtjev za prethodnu odluku koji je 25. kolovoza 2014. uputio Nejvyšší soud České republiky (Češka Republika) – Marie Matoušková, sudska povjerenica u ostavinskom postupku protiv Mishe Martinus i Elisabeth Jekaterina Martinus, koje zastupa David Sedlák, u svojstvu skrbnika, te Beno Jeriël Eljada Martinus
   (Predmet C-404/14)
   (2014/C 431/16)
   Jezik postupka: češki

      Sud koji je uputio zahtjev

   Nejvyšší soud České republiky

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelj: Marie Matoušková, sudska povjerenica u ostavinskom postupku

      Stranke na koje se odnosi ostavinski postupak: Misha Martinus i Elisabeth Jekaterina Martinus, koje zastupa David Sedlák, u svojstvu skrbnika; Beno Jeriël Eljada Martinus

      Prethodna pitanja

   Ako skrbnik maloljetne osobe u njeno ime sklopi sporazum o nasljeđivanju koji sud mora odobriti da bi bio valjan, je li takva odluka, s točke gledišta suda, mjera u smislu članka 1. stavka 1. točke b), ili mjera u smislu članka 1. stavka 3. točke f) Uredbe br. 2201/2003 (1) od 27. studenoga 2003. o nadležnosti, priznavanju i izvršenju sudskih odluka u bračnim sporovima i u stvarima povezanim s roditeljskom odgovornošću, kojom se stavlja izvan snage Uredba (EZ) br. 1347/2000?

      (1)  SL 2003 L 338, str. 1.


title: Predmet C-83/15: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 23. veljače 2015. uputio Landgericht Hannover (Njemačka) – TUIfly GmbH protiv Wielanda Volkerta, Sonje Volkert, Linde Volkert

text:
               29.6.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 213/14

         Zahtjev za prethodnu odluku koji je 23. veljače 2015. uputio Landgericht Hannover (Njemačka) – TUIfly GmbH protiv Wielanda Volkerta, Sonje Volkert, Linde Volkert
   (Predmet C-83/15)
   (2015/C 213/21)
   Jezik postupka: njemački

      Sud koji je uputio zahtjev

   Landgericht Hannover

      Stranke glavnog postupka

      Žalitelj i tuženik: TUIfly GmbH

      Druge stranke u postupku i tužitelji: Wieland Volkert, Sonja Volkert, Linda Volkert
   Rješenjem Suda od 23. travnja 2015. predmet je brisan iz upisnika Suda.


title: Predmet C-212/15: Presuda Suda (peto vijeće) od 9. studenoga 2016. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Tribunalul Mureș – Rumunjska) – ENEFI Energiahatékonysági Nyrt protiv Direcția Generală Regională a Finanțelor Publice Brașov (DGRFP) (Zahtjev za prethodnu odluku — Pravosudna suradnja u građanskim stvarima — Stečajni postupci — Uredba (EZ) br. 1346/2000 — Članak 4. — Učinci predviđeni propisom države članice o tražbinama koje nisu bile predmet stečajnog postupka — Gubitak prava — Porezna narav tražbine — Nepostojanje utjecaja — Članak 15. — Pojam „postupci u tijeku” — Postupci prisilnog izvršenja — Isključenje)

text:
               9.1.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 6/15

         Presuda Suda (peto vijeće) od 9. studenoga 2016. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Tribunalul Mureș – Rumunjska) – ENEFI Energiahatékonysági Nyrt protiv Direcția Generală Regională a Finanțelor Publice Brașov (DGRFP)
   (Predmet C-212/15) (1)

   ((Zahtjev za prethodnu odluku - Pravosudna suradnja u građanskim stvarima - Stečajni postupci - Uredba (EZ) br. 1346/2000 - Članak 4. - Učinci predviđeni propisom države članice o tražbinama koje nisu bile predmet stečajnog postupka - Gubitak prava - Porezna narav tražbine - Nepostojanje utjecaja - Članak 15. - Pojam „postupci u tijeku” - Postupci prisilnog izvršenja - Isključenje))
   (2017/C 006/18)
   Jezik postupka: rumunjski

      Sud koji je uputio zahtjev

   Tribunalul Mureș

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelj: ENEFI Energiahatékonysági Nyrt

      Tuženik: Direcția Generală Regională a Finanțelor Publice Brașov (DGRFP)

      Izreka

               1.

               Članak 4. Uredbe Vijeća (EZ) br. 1346/2000 od 29. svibnja 2000. o stečajnom postupku treba tumačiti na način da u njegovo područje primjene ulaze odredbe nacionalnog prava države članice na čijem je državnom području otvoren stečajni postupak kojima je za vjerovnika koji nije sudjelovao u tom postupku predviđen gubitak prava na ostvarenje svoje tražbine ili prekid prisilnog izvršenja takve tražbine u drugoj državi članici.

               2.

               Porezna narav tražbine koja je predmet prisilnog izvršenja u državi članici koja nije država na čijem je državnom području otvoren stečajni postupak, u situaciji poput one o kojoj je riječ u glavnom postupku, ne utječe na odgovor koji je dan na prvo prethodno pitanje.

      (1)  SL C 262, 10. 8. 2015.


title: Predmet C-224/15 P: Žalba koju je 15. svibnja 2015. podnijelo društvo Rose Vision, S. L. protiv presude Općeg suda (peto vijeće) od 5. ožujka 2015. u predmetu T-45/13, Rose Vision i Seseña protiv Komisije

text:
               13.7.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 228/8

         Žalba koju je 15. svibnja 2015. podnijelo društvo Rose Vision, S. L. protiv presude Općeg suda (peto vijeće) od 5. ožujka 2015. u predmetu T-45/13, Rose Vision i Seseña protiv Komisije
   (Predmet C-224/15 P)
   (2015/C 228/10)
   Jezik postupka: španjolski

      Stranke

      Žalitelj: Rose Vision, S. L. (zastupnik: J. J. Marín López, odvjetnik)

      Druga stranka u postupku: Europska komisija

      Zahtjev

   Žalitelj od Suda zahtijeva da:

               —

               ukine presudu Općeg suda (peto vijeće) od 5. ožujka 2015. u predmetu Rose Vision i Seseña protiv Komisije, T-45/13, EU:T:2015:138.

               —

               proglasi ništavom obustavu plaćanja koju su u sklopu revizija 11-INFS-025 i 11-BA119-016 prihvatili Komisija i druga Unijina tijela (među ostalim, Izvršna agencija za istraživanje), uz posljedice koje se iznose u točki 51. žalbe.

               —

               utvrdi da je Komisija povrijedila odredbe ugovora o bespovratnim sredstvima projekta FutureNEM koje se odnose na obvezu povjerljivosti, zbog čega društvu Rose Vision treba naknaditi štetu na način opisan u točki 93. žalbe.

               —

               utvrdi postojanje Komisijine izvanugovorne odgovornosti prema društvu Rose Vision uvrštavanjem potonjeg na razinu upozorenja W 2 unutar sustava ranog upozoravanja ustanovljenog Odlukom 2008/969/EZ (1), Euratom, o sustavu ranog upozoravanja namijenjenog dužnosnicima za ovjeravanje Komisije i izvršnim agencijama, te obustavom plaćanja, zbog čega tom društvu treba naknaditi imovinsku i neimovinsku štetu iskazanu u točki 122. žalbe.

      Žalbeni razlozi i glavni argumenti

               1.

               Pogreška koja se tiče prava, koja se sastoji u ocjeni o postojanju produljenog roka iz stavka 5. točke II.22 Općih uvjeta FP7 za podnošenje konačnih izvješća o revizijama 11-INFS-025 i 11-BA119-016 (točke 93. i 95. pobijane presude) te u ocjeni da Komisija nije povrijedila ugovor o bespovratnim sredstvima (točka 97. pobijane presude)

               2.

               Pogreška koja se tiče prava, koja se sastoji u nedostatku obrazloženja za tvrdnju da je već nacrt izvješća o reviziji 11-INFS-025 ukazao na postojanje određenih troškova osoblja za koje nije moguće dodijeliti bespovratna sredstva te na povredu određenih ugovornih odredbi, što je potvrđeno u konačnoj verziji tog izvješća“ (točka 99. pobijane presude)

               3.

               Pogreška koja se tiče prava, koja se odnosi na revizijsko izvješće 11-INFS-025, prema kojem društvo Rose Vision „nije ponudilo nijedan dokaz koji bi mogao dovesti u pitanje zaključke iz spomenutog revizijskog izvješća” (točka 101. pobijane presude), i prema kojoj Komisija nije povrijedila ugovor o bespovratnim sredstvima (točka 102. pobijane presude)

               4.

               Pogreška koja se tiče prava, koja se sastoji u negiranju postojanja povrede odredaba ugovora o bespovratnim sredstvima za projekt FutureNEM koje se odnose na obvezu povjerljivosti (točka 104. pobijane presude)

               5.

               Pogreška koja se tiče prava, koja se sastoji u odbijanju proglašavanja Unije odgovornom za štetu koja je nastala društvu Rose njegovim svrstavanjem na razinu upozorenja W 2 sustava ranog upozoravanja ustanovljenog Odlukom 2008/969/EZ, te obustavom plaćanja koja se na njega odnosi (točka 120. pobijane presude)

      (1)  SL L 344, str. 125. (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 1., svezak 4., str. 198.).


title: Predmet T-775/15: Presuda Općeg suda od 1. prosinca 2016. – EK/servicegroup protiv EUIPO-a (FERLI) („Žig Europske unije — Prijava verbalnog žiga Europske unije FERLI — Zahtjev jasnoće — Članak 28. Uredbe (EZ) br. 207/2009 — Prava obrane — Članak 75. druga rečenica Uredbe br. 207/2009”)

text:
               23.1.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 22/31

         Presuda Općeg suda od 1. prosinca 2016. – EK/servicegroup protiv EUIPO-a (FERLI)
   (Predmet T-775/15) (1)

   ((„Žig Europske unije - Prijava verbalnog žiga Europske unije FERLI - Zahtjev jasnoće - Članak 28. Uredbe (EZ) br. 207/2009 - Prava obrane - Članak 75. druga rečenica Uredbe br. 207/2009”))
   (2017/C 022/42)
   Jezik postupka: njemački

      Stranke

      Tužitelj: EK/servicegroup eG (Bielefeld, Njemačka) (zastupnici: T. Müller i T. A. Müller, odvjetnici)

      Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (zastupnik: S. Hanne, agent)

      Predmet

   Tužba podnesena protiv odluke četvrtog žalbenog vijeća EUIPO-a od 28. listopada 2015. (predmet R 1233/2015-4) koja se odnosi na prijavu za registraciju verbalnog znaka FERLI kao žiga Europske unije.

      Izreka

               1.

               Tužba se odbija.

               2.

               Društvu EK/servicegroup eG nalaže se snošenje troškova.

      (1)  SL C 78, 28.2.2016.


title: Predmet F-102/14: Tužba podnesena 6. listopada 2014. – ZZ protiv OHIM-a

text:
               12.1.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 7/51

         Tužba podnesena 6. listopada 2014. – ZZ protiv OHIM-a
   (Predmet F-102/14)
   (2015/C 007/61)
   Jezik postupka: njemački

      Stranke

      Tužitelj: ZZ (zastupnik: Heinrich Tettenborn)

      Tuženik: Ured za usklađivanje na unutarnjem tržištu (OHIM)

      Predmet i opis spora

   Poništenje odluke OHIM-a, da na natječaje OHIM/AD/01/13 i OHIM/AST/02/13 primijeni ugovornu klauzulu iz tužiteljeva ugovora o radu koja predviđa raskid tog ugovora za slučaj da tužitelj ne bude uvršten na rezervnu listu sljedećeg natječaja koji organizira EPSO za njegovu funkcijsku skupinu u području industrijskog vlasništva i zahtjev za naknadu imovinske i neimovinske štete nanesene tužitelju

      Tužbeni zahtjev

               —

               poništenje odluke tuženika o kojoj je obaviješten dopisom OHIM-a od 28.11.2003. da na natječaje OHIM/AD/01/13 i OHIM/AST/02/13 objavljene 31. listopada 2013. primijeni klauzulu iz članka 5. ugovora tužitelja koja predviđa raskid tužiteljeva ugovora o radu za slučaj da ne bude uvršten na rezervnu listu sljedećeg natječaja koji EPSO organizira za njegovu funkcijsku skupinu u području industrijskog vlasništva,

               —

               naložiti OHIM-u da tužitelju isplati odštetu primjerenog iznosa koji treba odrediti Opći sud za imovinske i neimovinske štete koja mu je nanesena odlukom OHIM-a iz prvog zahtjeva, i

               —

               naložiti OHIM-u snošenje troškova.


title: Predmet T-337/10: Rješenje Općeg suda od 4. lipnja 2014. – Seatech International i dr. protiv Vijeća i Komisije

text:
               15.9.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 315/72

         Rješenje Općeg suda od 4. lipnja 2014. – Seatech International i dr. protiv Vijeća i Komisije
   (Predmet T-337/10) (1)

   2014/C 315/117
   Jezik postupka: francuski
   Predsjednik četvrtog vijeća odredio je brisanje predmeta.

      (1)  SL C 288, 23.10.2010.


title: Predmet C-619/16: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 29. studenoga 2016. uputio Oberverwaltungsgerichts Berlin-Brandenburg (Njemačka) – Sebastian W. Kreuziger protiv Land Berlin

text:
               6.2.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 38/15

         Zahtjev za prethodnu odluku koji je 29. studenoga 2016. uputio Oberverwaltungsgerichts Berlin-Brandenburg (Njemačka) – Sebastian W. Kreuziger protiv Land Berlin
   (Predmet C-619/16)
   (2017/C 038/19)
   Jezik postupka: njemački

      Sud koji je uputio zahtjev

   Oberverwaltungsgericht Berlin-Brandenburg

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelj: Sebastian W. Kreuziger

      Tuženik: Land Berlin

      Prethodna pitanja

               1.

               Treba li članak 7. stavak 2. Direktive 2003/88/EZ (1) tumačiti na način da mu se protivi nacionalno pravo ili praksa, prema kojima je pravo na novčanu naknadu prilikom prestanka radnog odnosa isključeno, kada radnik nije podnio zahtjev za plaćeni godišnji odmor, iako je to mogao učiniti?

               2.

               Treba li članak 7. stavak 2. Direktive 2003/88/EZ tumačiti na način da mu se protivi nacionalno pravo ili praksa, prema kojima pravo na novčanu naknadu prilikom prestanka radnog odnosa pretpostavlja da radnik nije mogao, zbog razloga neovisnih o njegovoj volji, ostvariti svoje pravo na plaćeni godišnji odmor prije prestanka radnog odnosa?

      (1)  Direktiva 2003/88/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 4. studenoga 2003. o određenim vidovima organizacije radnog vremena; SL L 299, str. 9. (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 5., svezak 2., str. 31.)


title: Predmet C-257/13: Rješenje Suda (osmo vijeće) od 14. studenoga 2013. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Tribunal des affaires de sécurité sociale des Bouches du Rhône – Francuska) – Anouthani Mlamali protiv Caisse d’allocations familiales des Bouches-du-Rhône (Zahtjev za prethodnu odluku — Članak 94. Poslovnika Suda — Nepostojanje dostatnih pojašnjenja o činjeničnom i pravnom kontekstu glavnog postupka kao i razloga koji opravdavaju potrebu odgovora na prethodno pitanje — Očita nedopuštenost)

text:
               7.4.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 102/11

         Rješenje Suda (osmo vijeće) od 14. studenoga 2013. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Tribunal des affaires de sécurité sociale des Bouches du Rhône – Francuska) – Anouthani Mlamali protiv Caisse d’allocations familiales des Bouches-du-Rhône
   (Predmet C-257/13) (1)

   ((Zahtjev za prethodnu odluku - Članak 94. Poslovnika Suda - Nepostojanje dostatnih pojašnjenja o činjeničnom i pravnom kontekstu glavnog postupka kao i razloga koji opravdavaju potrebu odgovora na prethodno pitanje - Očita nedopuštenost))
   2014/C 102/14
   Jezik postupka: francuski

      Sud koji je uputio zahtjev

   Tribunal des affaires de sécurité sociale des Bouches du Rhône

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelj: Anouthani Mlamali

      Tuženik: Caisse d’allocations familiales des Bouches-du-Rhône

      Predmet

   Zahtjev za prethodnu odluku – Tribunal des affaires de sécurité sociale des Bouches du Rhône – Tumačenje članka 11. Direktive 2003/109/EZ od 25. studenoga 2003. o statusu državljana trećih zemalja s dugotrajnim boravištem (SL L 16, str. 44.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 19., svezak 6., str. 41.) – Zakoniti boravak državljanina treće države – Odbijanje zahtjeva za obiteljska davanja u korist uzdržavanog maloljetnog djeteta koje je i samo državljanin treće države – Zaobilaženje zakonske odredbe o spajanju obitelji – Obrazloženo odbijanje zbog nedostavljanja liječničke potvrde koju je izdala Agence nationale de l'accueil des étrangers et des migrations – Jednako postupanje

      Izreka

   Zahtjev za prethodnu odluku koji je podnio Tribunal des affaires de sécurité sociale des Bouches-du-Rhône (Francuska) odlukom od 13. svibnja 2013. je očito nedopušten.

      (1)  SL C 207, 20.7.2013.


title: Postupak koji je pokrenulo Nadzorno tijelo EFTA-e protiv Islanda 9. srpnja 2013 . (Predmet E-16/13)

text:
               10.10.2013

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 294/7

         Postupak koji je pokrenulo Nadzorno tijelo EFTA-e protiv Islanda 9. srpnja 2013.
   (Predmet E-16/13)
   2013/C 294/07
   Nadzorno tijelo EFTA-e, koje zastupaju Markus Schneider i Catherine Howdle, zastupnici Nadzornog tijela EFTA-e, 35 rue Belliard, 1040 Bruxelles, Belgium, pokrenulo je 9. srpnja 2013. postupak protiv Islanda pred Sudom EFTA-e.
   Nadzorno tijelo EFTA-e od Suda EFTA-e zahtijeva:

               1.

               da ustvrdi da i. nedonošenjem mjera potrebnih za provedbu akta iz točke 7.b Priloga XIX. Sporazumu o Europskom gospodarskom prostoru (Direktiva 2008/122/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 14. siječnja 2009. o zaštiti potrošača u odnosu na određene aspekte ugovora o pravu na vremenski ograničenu uporabu nekretnine, o dugoročnim proizvodima za odmor, preprodaji i razmjeni), prilagođenog Sporazumu njegovim Protokolom 1., ili ii. neobavješćivanjem Nadzornog tijela o tim mjerama u predviđenom roku Island nije ispunio svoje obveze iz tog akta i članka 7. Sporazuma;

               2.

               da se Islandu naloži da snosi troškove tog postupka.

         Pravna pozadina, i činjenična osnova te navedeni razlozi:

               —

               u ovoj tužbi Nadzorno tijelo EFTA-e navodi da se do 11. rujna 2012. Island nije uskladio s obrazloženim mišljenjem Nadzornog tijela EFTA-e od 11. srpnja 2012. o propustu Islanda da u svoj nacionalni pravni poredak provede Direktivu 2008/122/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 14. siječnja 2009. o zaštiti potrošača u odnosu na određene aspekte ugovora o pravu na vremenski ograničenu uporabu nekretnine, o dugoročnim proizvodima za odmor, preprodaji i razmjeni (Akt) u skladu s člankom 7.b Priloga XIX. Sporazumu o Europskom gospodarskom prostoru prilagođenog Sporazumu njegovim Protokolom 1.,

               —

               Nadzorno tijelo EFTA-e tvrdi da ne raspolaže informacijama koje bi ukazale da se akt u cijelosti provodi.


title: Predmet T-79/16: Tužba podnesena 19. veljače 2016. – Vereniging Gelijkberechtiging Grondbezitters i dr. protiv Komisije

text:
               4.4.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 118/41

         Tužba podnesena 19. veljače 2016. – Vereniging Gelijkberechtiging Grondbezitters i dr. protiv Komisije
   (Predmet T-79/16)
   (2016/C 118/48)
   Jezik postupka: nizozemski

      Stranke

      Tužitelji: Vereniging Gelijkberechtiging Grondbezitters (Hoenderloo, Nizozemska) i još 21 tužitelj (zastupnici: H. Viaene, D. Gillet i T. Ruys, odvjetnici)

      Tuženik: Europska komisija

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelji od Općeg suda zahtijevaju da:

               —

               proglasi dopuštenom tužbu za poništenje;

               —

               poništi Odluku Komisije od 2. rujna 2015. o navodno nezakonitoj državnoj potpori u vezi sa subvencioniranim stjecanjem ili besplatnim stavljanjem na raspolaganje prirodnih područja (državna potpora SA.27301 (2015/NN) – Nizozemska) i prešutno odbijanje žalbe koju je podnio Vereniging Gelijkberechtiging Grondbezitters;

               —

               naloži Komisiji snošenje troškova.

      Tužbeni razlozi i glavni argumenti

   U prilog osnovanosti svoje tužbe tužitelj ističe četiri tužbena razloga.

               1.

               Povreda postupovnih prava propisanih člankom 108. stavkom 2. UFEU-a. Komisija na kraju prethodne faze ispitivanja nije mogla s dostatnom sigurnošću utvrditi dopuštenost potpore i to zbog sljedećih čimbenika:

                           —

                           iznimno dugo trajanje prethodne faze ispitivanja;

                           —

                           opsežna korespondencija među sudionicima tijekom prethodne faze ispitivanja;

                           —

                           zamjena mjere potpore odobrene odlukom drugom mjerom potpore tijekom prethodne faze ispitivanja;

                           —

                           sadržaj nove mjere potpore koju je Komisija odobrila.

               2.

               Povreda zabrane retroaktivnosti i načela pravne sigurnosti
               Komisija je prekršila zabranu retroaktivnosti i povrijedila načelo pravne sigurnosti time što je okvirni propis za državne potpore u obliku kompenzacija za pružanje javnih usluga (1) koji je stupio na snagu 31. siječnja 2012. primijenila na program potpora koji se od 2011. više ne primjenjuje i koji je zamijenjen novim programom potpora koji je Komisija odobrila.

               3.

               Pogreška koja se tiče prava i nepostojanje obrazloženja prilikom primjene okvirnog propisa

                           —

                           Komisija je počinila očitu pogrešku u ocjeni u vezi s primjenom zahtjeva odluke o dodjeli za uslugu od općeg interesa, osobito što se tiče duljine razdoblja dodjele. Osim toga, počinila je očite pogreške prilikom analize iznosa kompenzacije te nije poštovala obvezu vođenja odvojenog knjigovodstva.

                           —

                           Prilikom ispitivanja postoji li potrebna odluka o dodjeli za uslugu od općeg interesa nije istražila pitanje je li u slučaju besplatne dodjele zemljišta zaista riječ o odluci o dodjeli. Osim toga, Komisija nije provela nikakvu analizu jamstava za izbjegavanje prekomjernih kompenzacija prilikom prijenosa zemljišta bez naknade.

               4.

               Povreda članka 106. stavka 2. UFEU-a

                           —

                           Prijenosi bez naknade i potpore za stjecanje su očito nepotrebni i neprikladni za postizanje cilja zaštite prirode koji se želi postići.

                           —

                           Činjenica da je mjeru potpore moglo koristiti samo 13 organizacija koje obrađuju površine nije ni na kakav način potrebna ni opravdana kako bi se omogućilo ispunjenje obveze pružanja javne usluge zaštite prirode.

      (1)  Odluka 2012/21/EU Komisije od 20. prosinca 2011. o primjeni članka 106. stavka 2. Ugovora o funkcioniranju Europske unije na državne potpore u obliku naknade za pružanje javnih usluga koje se dodjeljuju određenim poduzetnicima kojima je povjereno obavljanje usluga od općeg gospodarskog interesa (SL 2012, L 7, str. 3.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 8., svezak 3., str. 289.) i Komunikacija Komisije – Okvir Europske unije za državne potpore u obliku naknade za javne usluge (2011.) (SL 2012, C 8, str. 15.).


title: Predmet T-449/16: Tužba podnesena 10. kolovoza 2016. – sheepworld protiv EUIPO-a (Bester Opa)

text:
               3.10.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 364/25

      Tužba podnesena 10. kolovoza 2016. – sheepworld protiv EUIPO-a (Bester Opa)
      (Predmet T-449/16)
      (2016/C 364/26)
      Jezik postupka: njemački

         Stranke

         Tužitelj: sheepworld AG (Ursensollen, Njemačka) (zastupnik: S. von Rüden, odvjetnik)

         Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO)

         Podaci o postupku pred EUIPO-om

         Predmetni sporni žig: verbalni žig Europske unije „Bester Opa” – prijava za registraciju br. 14 169 528

         Pobijana odluka: odluka četvrtog žalbenog vijeća EUIPO-a od 26. svibnja 2016. u predmetu R 92/2016-4

         Tužbeni zahtjev

      Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

                  —

                  poništi pobijanu odluku;

                  —

                  naloži EUIPO-u snošenje troškova postupka, uključujući troškove nastale u žalbenom postupku.

         Tužbeni razlog

                  —

                  povreda članka 7. stavka 1. točke (b) Uredbe br. 207/2009.


title: Predmet C-259/14 P: Žalba koju je 23. svibnja 2014. podnio ADR Center Srl protiv rješenja Općeg suda (peto vijeće) od 23. ožujka 2014. u predmetu T-110/14, ADR Center Srl protiv Europske komisije

text:
               9.2.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 46/17

         Žalba koju je 23. svibnja 2014. podnio ADR Center Srl protiv rješenja Općeg suda (peto vijeće) od 23. ožujka 2014. u predmetu T-110/14, ADR Center Srl protiv Europske komisije
   (Predmet C-259/14 P)
   (2015/C 046/23)
   Jezik postupka: engleski

      Stranke

      Žalitelj: ADR Center Srl (zastupnici: L. Tantalo, odvjetnik, G. De Palo, odvjetnik)

      Druga stranka u postupku: Europska komisija
   Žalba je rješenjem Suda (šesto vijeće) od 4. prosinca 2014. proglašena nedopuštenom.


title: Predmet T-690/15: Tužba podnesena 29. studenoga 2015. – Marcas Costa Brava protiv OHIM-a – Excellent Brands JMI (Cremcaffé)

text:
               8.2.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 48/85

         Tužba podnesena 29. studenoga 2015. – Marcas Costa Brava protiv OHIM-a – Excellent Brands JMI (Cremcaffé)
   (Predmet T-690/15)
   (2016/C 048/93)
   Jezik na kojem je tužba podnesena: engleski

      Stranke

      Tužitelj: Marcas Costa Brava, SL (Sils, Španjolska) (zastupnici: E. Manresa Medina i J. Manresa Medina, odvjetnici)

      Tuženik: Ured za usklađivanje na unutarnjem tržištu (žigovi i dizajni) (OHIM)

      Druga stranka pred žalbenim vijećem: Excellent Brands JMI Ltd (Baar, Švicarska)

      Podaci o postupku pred OHIM-om

      Podnositelj prijave spornog žiga: druga stranka u postupku pred žalbenim vijećem

      Predmetni sporni žig: figurativni žig Zajednice crvene i bijele boje koji sadrži verbalne elemente „Cremcaffè by Julius Meinl” – žig Zajednice br. 11 407 021

      Postupak pred OHIM-om: postupak povodom prigovora

      Pobijana odluka: odluka petog žalbenog vijeća OHIM-a od 29. rujna 2015. u predmetu R 2586/2014-5

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

               —

               poništi pobijanu odluku;

               —

               utvrdi da je uporaba žiga Zajednice br. 2 423 705 iz razreda 30. dokazana i da prijava žiga Zajednice br. 11 407 021 nije sukladna sa žigom Zajednice br. 2 423 705;

               —

               naloži OHIM-u i mogućim ostalim tuženicima snošenje svih troškova.

      Tužbeni razlog

               —

               Pogrešno tumačenje članka 15. stavka 1., članka 15. stavka 1. točke (a) i članka 8. stavka 1. točke (b) Uredbe br. 207/2009.


title: Predmet T-880/16: Tužba podnesena 5. prosinca 2017. – RF protiv Komisije

text:
               20.2.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 53/35

         Tužba podnesena 5. prosinca 2017. – RF protiv Komisije
   (Predmet T-880/16)
   (2017/C 053/44)
   Jezik postupka: poljski

      Stranke

      Tužitelj: RF (Gdyina, Poljska) (zastupnik: K. Komar-Komarowski, odvjetnik [Radca prawny])

      Tuženik: Europska komisija

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

               —

               poništi odluku Komisije C(2016) 5925 final od 15. rujna 2016. o odbijanju pritužbe u predmetu COMP AT.40251 – Željeznički prijevoz, otpremanje robe i vrati Komisiji predmet na ponovo odlučivanje;

               —

               naloži Komisiji snošenje troškova postupka.

      Tužbeni razlozi i glavni argumenti

   U prilog osnovanosti tužbe tužitelj ističe dva tužbena razloga.

               1.

               Prvi tužbeni razlog: povreda članka 13. Uredbe Vijeća (EZ) br. 1/2003 od 16. prosinca 2002. o provedbi pravila o tržišnom natjecanju koja su propisana člancima 81. i 82. Ugovora (SL 2003., L 1, str. 1.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 8., svezak 1., str. 165.), jer je taj članak pogrešno protumačen odnosno primijenjen.

               2.

               Drugi tužbeni razlog: povreda članka 105. stavka 1. UFEU-a.


title: Predmet C-574/15: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 9. studenoga 2015. uputio Tribunale di Varese – kazneni postupak protiv Maura Scialdonea

text:
               8.2.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 48/10

         Zahtjev za prethodnu odluku koji je 9. studenoga 2015. uputio Tribunale di Varese – kazneni postupak protiv Maura Scialdonea
   (Predmet C-574/15)
   (2016/C 048/18)
   Jezik postupka: talijanski

      Sud koji je uputio zahtjev

   Tribunale di Varese

      Stranke glavnog postupka

   Mauro Scialdone

      Prethodna pitanja

               1.

               Može li se europsko pravo, posebno članak 4. stavak 3 UEU-a u vezi s člankom 325. UFEU-a i [u vezi s] Direktivom 2006/112 (1), koji predviđaju obvezu ujednačavanja država članica u području politike kažnjavanja, tumačiti na način da se protivi donošenju nacionalnog propisa koji predviđa nastanak kaznenopravne odgovornosti za neplaćanje PDV-a u slučaju kada taj iznos prelazi određeni novčani prag koji je viši od onog koji je određen za slučaj neplaćanja poreza na dohodak?

               2.

               Može li se europsko pravo, posebno članak 4. stavak 3 UEU-a u vezi s člankom 325. UFEU-a i [u vezi s] Direktivom 2006/112, kojima se obvezuju države članice da predvide učinkovite, odvraćajuće i proporcionalne sankcije za ostvarenje financijskih interesa EU-a, tumačiti na način da se protivi donošenju nacionalnog propisa koji isključuje kažnjavanje optuženika (bez obzira radi li se o direktoru, pravnom zastupniku, opunomoćeniku za poduzimanje radnji u vezi s porezima odnosno sudioniku u kaznenom dijelu) u slučaju kada je subjekt s pravnom osobnosti sa zakašnjenjem platio porez i upravne sankcije koje je bio dužan platiti sa osnova PDV-a, bez obzira na to što je porezni nadzor već bio proveden te je bio započeo kazneni progon, zatim pokrenut kazneni postupak, proglašen početak kontradiktornosti nakon pokretanja postupka i sve do trenutka proglašenja otvaranja rasprave, u sustavu u kojemu nije predviđena niti jedna druga sankcija prema direktoru, zakonskom zastupniku odnosno njihovom opunomoćeniku i sudioniku u kaznenom dijelu, pa ni sankcija upravne naravi?

               3.

               Treba li pojam kaznenog djela prijevare iz članka 1. Konvencije o zaštiti financijskih interesa Europskih zajednica (PIF konvencija) tumačiti na način da taj pojam obuhvaća i slučaj neplaćanja odnosno djelomičnog i zakašnjelog plaćanja poreza na dodanu vrijednost te, slijedom toga, je li člankom 2. navedene konvencije naloženo državi članici da sankcionira kaznama zatvora neplaćanje odnosno djelomično i zakašnjelo plaćanje PDV-a u iznosima iznad 50 000,00 eura?

         U slučaju negativnog odgovora, treba li odredbu članka 325. UFEU-a, kojim se obvezuju države članice da predvide učinkovite, odvraćajuće i proporcionalne sankcije, uključujući kaznene sankcije, tumačiti na način da zabranjuje nacionalno zakonodavstvo u kojemu su direktori i zakonski zastupnici pravnih osoba, odnosno njihovi opunomoćenici za poduzimanje navedenih radnji te sudionici u kaznenom djelu isključeni od kaznene i upravne odgovornosti za neplaćanje odnosno djelomično i zakašnjelo plaćanje PDV-a u odnosu na iznose koji su tri ili pet puta veći od najnižeg praga određenog za kazneno djelo prijevare, odnosno 50 000,00 eura?

      (1)  Direktiva Vijeća 2006/112/EZ od 28. studenoga 2006. o zajedničkom sustavu poreza na dodanu vrijednost (SL L 347, str. 1.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 9., svezak 1., str. 120.).