201805250711897192018/C 200/325612014TC20020180611HR01HRINFO_JUDICIAL20180423262722Predmet T-561/14: Presuda Općeg suda od 23. travnja 2018. – One of Us i dr. protiv Komisije („Institucionalno pravo — Europska građanska inicijativa — Istraživačka politika — Javno zdravlje — Razvojna suradnja — Unijino financiranje aktivnosti koje uključuju uništavanje ljudskih embrija — Komisijina komunikacija na temelju članka 10. stavka 1. točke (c) Uredbe (EU) br. 211/2011 — Tužba za poništenje — Stranačka sposobnost — Akt koji se može pobijati — Djelomična nedopuštenost — Sudski nadzor — Obveza obrazlaganja — Očita pogreška u ocjeni)
 ---documentbreak--- C2002018HR2620120180423HR0032262272Presuda Općeg suda od 23. travnja 2018. – One of Us i dr. protiv Komisije
   (Predmet T-561/14) (
         1
      )
   „(„Institucionalno pravo — Europska građanska inicijativa — Istraživačka politika — Javno zdravlje — Razvojna suradnja — Unijino financiranje aktivnosti koje uključuju uništavanje ljudskih embrija — Komisijina komunikacija na temelju članka 10. stavka 1. točke (c) Uredbe (EU) br. 211/2011 — Tužba za poništenje — Stranačka sposobnost — Akt koji se može pobijati — Djelomična nedopuštenost — Sudski nadzor — Obveza obrazlaganja — Očita pogreška u ocjeni)“2018/C 200/32Jezik postupka: engleski
      Stranke

      Tužitelji: European Citizens’ Initiative One of Us i drugi tužitelji čija se imena nalaze u prilogu presude (zastupnici: u početku C. de La Hougue, zatim J. Paillot, odvjetnici, te naposljetku P. Diamond, barrister)

      Tuženik: Europska komisija (zastupnici: J. Laitenberger i H. Krämer, u svojstvu agenata

      Intervenijent u potporu tužiteljima: Republika Poljska (zastupnici: M. Szwarc, A. Miłkowska i B. Majczyna, u svojstvu agenata)

      Intervenijenti u potporu tuženiku: Europski parlament (zastupnici: u početku U. Rösslein i E. Waldherr, a zatim U. Rösslein i R. Crowe, u svojstvu agenata), Vijeće Europske unije (zastupnici: E. Rebasti i K. Michoel, u svojstvu agenata)

      Predmet

   Zahtjev na temelju članka 263. UFEU-a za poništenje Komunikacije Komisije COM (2014) 355 final od 28. svibnja 2014. o europskoj građanskoj inicijativi „Uno di noi”.

      Izreka

            1.

            Tužba se odbija.

            2.

            European Citizens’ Initiative One of Us i ostali tužitelji čija se imena nalaze u prilogu snosit će vlastite troškove kao i troškove Europske komisije.

            3.

            Republika Poljska, Europski parlament i Vijeće Europske unije snosit će vlastite troškove.

      (
         1
      )	SL C 409, 17. 11. 2014.


201805250331897512018/C 200/105412016CJC20020180611HR01HRINFO_JUDICIAL201804129911Predmet C-541/16: Presuda Suda (peto vijeće) od 12. travnja 2018. – Europska komisija protiv Kraljevine Danske (Povreda obveze države članice — Uredba (EZ) br. 1072/2009 — Članak 2. točka 6. — Članak 8. — Kabotaža — Pojam — Definicija sadržana u dokumentu „Pitanja i odgovori” koji je izradila Europska komisija — Pravna vrijednost — Nacionalne provedbene mjere kojima se ograničava broj točaka utovara i istovara koje mogu biti dio iste kabotaže — Margina prosudbe — Ograničenje — Proporcionalnost)
 ---documentbreak--- C2002018HR910120180412HR00109191Presuda Suda (peto vijeće) od 12. travnja 2018. – Europska komisija protiv Kraljevine Danske
   (Predmet C-541/16) (
         1
      )
   „(Povreda obveze države članice — Uredba (EZ) br. 1072/2009 — Članak 2. točka 6. — Članak 8. — Kabotaža — Pojam — Definicija sadržana u dokumentu „Pitanja i odgovori” koji je izradila Europska komisija — Pravna vrijednost — Nacionalne provedbene mjere kojima se ograničava broj točaka utovara i istovara koje mogu biti dio iste kabotaže — Margina prosudbe — Ograničenje — Proporcionalnost)“2018/C 200/10Jezik postupka: danski
      Stranke

      Tužitelj: Europska komisija (zastupnici: J. Hottiaux, L. Grønfeldt i U. Nielsen, u svojstvu agenata)

      Tuženik: Kraljevina Danska (zastupnici: C. Thorning J. Nymann-Lindegren i M. Søndahl Wolff, u svojstvu agenata)

      Izreka

            1.

            Tužba se odbija.

            2.

            Europskoj komisiji se nalaže snošenje troškova.

      (
         1
      )	SL C 6, 9. 1. 2017.


201805250401897232018/C 200/33432015TC20020180611HR01HRINFO_JUDICIAL20180423272821Predmet T-43/15: Presuda Općeg suda od 23. travnja 2018. – CRM protiv Komisije („Zaštićena oznaka zemljopisnog podrijetla — Piadina Romagnola ili Piada Romagnola — Postupak registracije — Podjela nadležnosti između Komisije i nacionalnih tijela — Veza između ugleda proizvoda i njegova zemljopisnog podrijetla — Članak 5. stavak 2. točka (b) Uredbe (EZ) br. 1151/2012 — Opseg Komisijina nadzora nad zahtjevom za registraciju — Članak 7. stavak 1. točka (f) podtočka ii., članak 8. stavak 1. točka (c) podtočka ii. i članak 50. stavak 1. Uredbe br. 1151/2012 — Učinci poništenja specifikacije proizvoda od strane nacionalnog suda na postupak koji se vodi pred Komisijom — Komisijina obveza prikupljanja dokaza — Načelo dobre uprave — Djelotvorna sudska zaštita”)
 ---documentbreak--- C2002018HR2710120180423HR0033271282Presuda Općeg suda od 23. travnja 2018. – CRM protiv Komisije
   (Predmet T-43/15) (
         1
      )
   „(„Zaštićena oznaka zemljopisnog podrijetla — Piadina Romagnola ili Piada Romagnola — Postupak registracije — Podjela nadležnosti između Komisije i nacionalnih tijela — Veza između ugleda proizvoda i njegova zemljopisnog podrijetla — Članak 5. stavak 2. točka (b) Uredbe (EZ) br. 1151/2012 — Opseg Komisijina nadzora nad zahtjevom za registraciju — Članak 7. stavak 1. točka (f) podtočka ii., članak 8. stavak 1. točka (c) podtočka ii. i članak 50. stavak 1. Uredbe br. 1151/2012 — Učinci poništenja specifikacije proizvoda od strane nacionalnog suda na postupak koji se vodi pred Komisijom — Komisijina obveza prikupljanja dokaza — Načelo dobre uprave — Djelotvorna sudska zaštita”)“2018/C 200/33Jezik postupka: talijanski
      Stranke

      Tužitelj: CRM Srl (Modena, Italija) (zastupnici: u početku G. Forte, C. Marinuzzi i A. Franchi, zatim G. Forte i C. Marinuzzi, odvjetnici)

      Tuženik: Europska komisija (zastupnici: u početku D. Bianchi, J. Guillem Carrau i F. Moro, zatim D. Bianchi, A. Lewis i F. Moro, agenti)

      Intervenijenti u potporu tuženiku: Talijanska Republika (zastupnici: G. Palmieri, agent, uz asistenciju M. Scino, avvocato dello Stato), Consorzio di Promozione e Tutela della Piadina Romagnola (Co.P.Rom) (Rimini, Italija) (zastupnici: A. Improda i P. Rodilosso, odvjetnici)

      Predmet

   Zahtjev na temelju članka 263. UFEU-a radi poništenja Provedbene uredbe Komisije (EU) br. 1174/2014 od 24. listopada 2014. o upisu naziva u registar zaštićenih oznaka izvornosti i zaštićenih oznaka zemljopisnog podrijetla (piadina romagnola/piada romagnola (ZOZP)) (SL 2014., L 316, str. 3.).

      Izreka

            1.

            Tužba se odbija.

            2.

            CRM srl snosit će dvije trećine vlastitih troškova i dvije trećine troškova Europske komisije koji su nastali u ovom postupku.

            3.

            Komisija će snosit jednu trećinu vlastitih troškova i jednu trećinu troškova društva CRM koji su nastali u ovom postupku.

            4.

            CRM i Komisija snosit će vlastite troškove koji se odnose na postupak privremene pravne zaštite.

            5.

            Talijanska Republika i Consorzio di Promozione e Tutela della Piadina Romagnola (Co.P.Rom) snosit će vlastite troškove.

      (
         1
      )	SL C 89, 16. 3. 2015.


201805250571897352018/C 200/447472016TC20020180611HR01HRINFO_JUDICIAL20180423353511Predmet T-747/16: Presuda Općeg suda od 23. travnja 2018. – Vincenti protiv EUIPO-a („Javna služba — Dužnosnici — Socijalna sigurnost — Mišljenje Odbora za utvrđivanje invalidnosti — Diskrecijska ovlast tijela za imenovanje — Članci 53. i 78. Pravilnika — Pogreška u ocjeni — Obveza obrazlaganja”)
 ---documentbreak--- C2002018HR3510120180423HR0044351351Presuda Općeg suda od 23. travnja 2018. – Vincenti protiv EUIPO-a
   (Predmet T-747/16) (
         1
      )
   „(„Javna služba — Dužnosnici — Socijalna sigurnost — Mišljenje Odbora za utvrđivanje invalidnosti — Diskrecijska ovlast tijela za imenovanje — Članci 53. i 78. Pravilnika — Pogreška u ocjeni — Obveza obrazlaganja”)“2018/C 200/44Jezik postupka: engleski
      Stranke

      Tužitelj: Guillaume Vincenti (Alicante, Španjolska) (zastupnik: H. Tettenborn, odvjetnik)

      Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (zastupnik: A. Lukošiūtė, agent)

      Predmet

   Zahtjev na temelju članka 270. UFEU-a za poništenje odluke EUIPO-a od 18. prosinca 2015. o odbijanju priznavanja potpune i trajne nesposobnosti tužitelja i proglašenju njegova umirovljenja.

      Izreka

            1.

            Tužba se odbija.

            2.

            Guillaumu Vincentiu nalaže se snošenje troškova.

      (
         1
      )	SL C 14, 16. 1. 2017.


201805250681897362018/C 200/592402018TC20020180611HR01HRINFO_JUDICIAL20180416464722Predmet T-240/18: Tužba podnesena 16. travnja 2018. – Polskie Linie Lotnicze „LOT” protiv Komisije
 ---documentbreak--- C2002018HR4620120180416HR0059462472Tužba podnesena 16. travnja 2018. – Polskie Linie Lotnicze „LOT” protiv Komisije
   (Predmet T-240/18)2018/C 200/59Jezik postupka: poljski
      Stranke

      Tužitelj: Polskie Linie Lotnicze „LOT” S.A. (Varšava, Poljska) (zastupnik: M. Jeżewski, odvjetnik)

      Tuženik: Europska komisija

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

            —

            poništi odluku Europske komisije od 12. prosinca 2017. u predmetu M.8672 (EASYJET/CERTAIN AIR BERLIN ASSETS), C(2017) 8776 final;

            —

            naloži Komisiji snošenje troškova postupka pred Općim sudom;

            —

            naloži Komisiji da u okviru odgovora na tužbu odgovori na određena tužiteljeva pitanja koja se odnose na način provođenja istrage o učincima odnosne koncentracije na tržišno natjecanje i dostavi određene dokaze na kojima se temelji njezina odluka.

      Tužbeni razlozi i glavni argumenti

   U prilog osnovanosti tužbe tužitelj ističe šest tužbenih razloga.

            1.

            Prvi tužbeni razlog temelji se na tome da je Komisija povrijedila pravila Ugovora o EU i odredbe za njegovu primjenu, posebice odredbe Uredbe 139/2004/EZ (
                  1
               ), jer nije provela cjelovitu ocjenu negativnih učinaka koncentracije na tržišno natjecanje.

            2.

            Drugi tužbeni razlog temelji se na tome da je Komisija pogrešno ocijenila učinke koncentracije na mogućnost pružanja usluga zračnog prijevoza putnika s određenih zračnih luka i do njih, čime je počinila ozbiljnu i očitu pogrešku u ocjeni koncentracije. Pravilno provedeno analitičko ispitivanje koncentracije trebalo je dovesti do zaključka da će njena provedba imati niz protutržišnih učinaka, uključujući negativniji učinak na tržišno natjecanje od nepostojanja koncentracije u alternativnom scenariju.

            3.

            Treći tužbeni razlog temelji se na tome da je Komisija prekršila „Smjernice za ocjenu horizontalnih koncentracija” jer nije ispitala čini li povećana učinkovitost postignuta koncentracijom protutežu negativnim učincima te koncentracije na tržišno natjecanje.

            4.

            Četvrti tužbeni razlog temelji se na tome da je Komisija povrijedila odredbe Ugovora i odredbe za njegovu primjenu jer nije nametnula easyJetu obveze kojima bi se mogle izbjeći značajne prepreke učinkovitom tržišnom natjecanju zbog koncentracije.

            5.

            Peti tužbeni razlog temelji se na tome da je Komisija povrijedila pravila Ugovora i odredbe za njegovu primjenu jer nije ocijenila učinke koncentracije na unutarnjem tržištu u vezi s državnim potporama prethodno dodijeljenim Air Berlinu 15. kolovoza 2017. u obliku zajma Savezne Republike Njemačke od 150 milijuna eura. Ta je potpora odobrena Odlukom Komisije od 4. rujna 2007. o državnoj potpori koje je Savezna Republika Njemačka odobrila Air Berlinu, C (2017) 6080 final.

            6.

            Šesti tužbeni razlog temelji se na tome da je Komisija povrijedila članak 296. UFEU-a jer nije dovoljno obrazložila svoju odluku, što osobito pokazuje, među ostalim, nedostatak sveobuhvatne analize činjenica, neuzimanje u obzir niza bitnih elemenata za pouzdanu ocjenu svih učinaka koncentracije na tržišno natjecanje, nedostatak ocjene učinka te transakcije na unutarnje tržište u kontekstu državne potpore koja je prethodno odobrena Air Berlinu i nedostatak obrazloženja takvog propusta.

      (
         1
      )	Uredba Vijeća (EZ) br. 139/2004 od 20. siječnja 2004. o kontroli koncentracija između poduzetnika (Uredba EZ o koncentracijama) (SL 2004, L 24, str. 1.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 8., svezak 5., str. 73.)


201806080531931572018/C 221/122592018CJC22120180625HR01HRINFO_JUDICIAL20180411111111Predmet C-259/18: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 11. travnja 2018. uputio Juzgado de lo Mercantil de Madrid (Španjolska) – Sociedad Estatal Correos y Telégrafos, S.A. protiv Asendia Spain, S.L.U.
 ---documentbreak--- C2212018HR1110120180411HR0012111111Zahtjev za prethodnu odluku koji je 11. travnja 2018. uputio Juzgado de lo Mercantil de Madrid (Španjolska) – Sociedad Estatal Correos y Telégrafos, S.A. protiv Asendia Spain, S.L.U.
   (Predmet C-259/18)2018/C 221/12Jezik postupka: španjolski
      Sud koji je uputio zahtjev

   Juzgado de lo Mercantil de Madrid

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelj: Sociedad Estatal Correos y Telégrafos, S.A.

      Tuženik: Asendia Spain, S.L.U.

      Prethodna pitanja

            1.

            Je li članku 7. stavku 1. i članku 8. Direktive 97/67/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 15. prosinca 1997. o zajedničkim pravilima za razvoj unutarnjeg tržišta poštanskih usluga u Zajednici i poboljšanje kvalitete usluga (
                  1
               ) (Poštanska direktiva), u verziji koja proizlazi iz Direktive 2008/6/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 20. veljače 2008. (
                  2
               ), protivan nacionalni propis u skladu s kojim jamstvo dodijeljeno poštanskom operatoru koji je imenovan pružateljem univerzalne poštanske usluge uključuje to da je on jedini ovlašten za distribuciju sredstava za frankiranje različitih od poštanskih maraka?

            2.

            U slučaju potvrdnog odgovora na prethodno pitanje, može li se u skladu s poštanskim propisima Europske unije zahtijevati od privatnih poštanskih operatora da raspolažu fizičkim objektima dostupnima javnosti kako bi mogli distribuirati i prodavati sredstva za frankiranje različita od poštanskih maraka?

      (
         1
      )	SL 1998., L 15, str. 14. (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 6., svezak 9., str. 53.)
   (
         2
      )	Direktiva 2008/6/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 20. veljače 2008. o izmjeni Direktive 97/67/EZ u pogledu potpunog postizanja unutarnjeg tržišta poštanskih usluga u Zajednici (SL 2008., L 52, str. 3.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 6., svezak 9., str. 214.)


201806150721955032018/C 231/323872017TC23120180702HR01HRINFO_JUDICIAL20180516262611Predmet T-387/17: Presuda Općeg suda od 16. svibnja 2018. – Triggerball protiv EUIPO-a (Oblik kugle s više rubova) („Žig Europske unije — Prijava trodimenzionalnog žiga Europske unije — Oblik kugle s više rubova — Apsolutni razlog za odbijanje — Razlikovni karakter — Članak 7. stavak 1. točka (b) Uredbe (EZ) br. 207/2009 (koji je postao članak 7. stavak 1. točka (b) Uredbe (EU) 2017/1001)”)
 ---documentbreak--- C2312018HR2610120180516HR0032261261Presuda Općeg suda od 16. svibnja 2018. – Triggerball protiv EUIPO-a (Oblik kugle s više rubova)
   (Predmet T-387/17) (
         1
      )
   „(„Žig Europske unije — Prijava trodimenzionalnog žiga Europske unije — Oblik kugle s više rubova — Apsolutni razlog za odbijanje — Razlikovni karakter — Članak 7. stavak 1. točka (b) Uredbe (EZ) br. 207/2009 (koji je postao članak 7. stavak 1. točka (b) Uredbe (EU) 2017/1001)”)“2018/C 231/32Jezik postupka: njemački
      Stranke

      Tužitelj: Triggerball GmbH (Baiern-Piusheim, Njemačka) (zastupnik: H. Emrich, odvjetnik)

      Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (zastupnik: D. Walicka, agent)

      Predmet

   Tužba protiv odluke četvrtog žalbenog vijeća EUIPO-a od 20. travnja 2017. (predmet R 376/2017-4) koja se odnosi na prijavu registracije trodimenzionalnog znaka koji predstavlja kuglu s više rubova kao žiga Europske unije.

      Izreka

            1.

            Tužba se odbija.

            2.

            Društvu Triggerball GmbH se nalaže snošenje troškova.

      (
         1
      )	SL C 256, 7. 8. 2017.


201806290411986272018/C 249/413932010TC24920180716HR01HRINFO_JUDICIAL20180517333311Predmet T-393/10 INTP: Rješenje Općeg suda od 17. svibnja 2018. – Westfälische Drahtindustrie i dr. protiv Komisije „Postupak — Tumačenje presude — Ispravak — Propust suda da odluči”
 ---documentbreak--- C2492018HR3310120180517HR0041331331Rješenje Općeg suda od 17. svibnja 2018. – Westfälische Drahtindustrie i dr. protiv Komisije
   (Predmet T-393/10 INTP) (
         1
      )
   „„Postupak — Tumačenje presude — Ispravak — Propust suda da odluči”“2018/C 249/41Jezik postupka: njemački
      Stranke

      Tužitelji: Westfälische Drahtindustrie GmbH (Hamm, Njemačka), Westfälische Drahtindustrie Verwaltungsgesellschaft mbH & Co. KG (Hamm), Pampus Industriebeteiligungen GmbH & Co. KG (Iserlohn, Njemačka) (zastupnik: C. Stadler, odvjetnik)

      Tuženik: Europska komisija (zastupnici: V. Bottka, H. Leupold i G. Meessen, agenti)

      Predmet

   Kao prvo, zahtjev za tumačenje presude od 15. srpnja 2015., Westfälische Drahtindustrie i dr./Komisija (T-393/10, EU:T:2015:515) i, kao drugo, zahtjev za ispravak i popravljanje propusta suda da odluči u vezi s navedenom presudom.

      Izreka

            1.

            Tužba se odbija.

            2.

            Društvima Westfälische Drahtindustrie GmbH, Westfälische Drahtindustrie Verwaltungsgesellschaft mbH & Co. KG i Pampus Industriebeteiligungen GmbH & Co. KG nalaže se snošenje troškova.

      (
         1
      )	SL C 301, 6. 11. 2010.


201806290181986332018/C 249/072302018CJC24920180716HR01HRINFO_JUDICIAL201803304521Predmet C-230/18: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 30. ožujka 2018. uputio Landesverwaltungsgericht Tirol (Austrija) – PI
 ---documentbreak--- C2492018HR410120180330HR00074152Zahtjev za prethodnu odluku koji je 30. ožujka 2018. uputio Landesverwaltungsgericht Tirol (Austrija) – PI
   (Predmet C-230/18)2018/C 249/07Jezik postupka: njemački
      Sud koji je uputio zahtjev

   Landesverwaltungsgericht Tirol

      Stranke glavnog postupka

      Žalitelj: PI

      Druga stranka u postupku: Landespolizeidirektion Tirol

      Prethodna pitanja

            1.

            Treba li članak 15. stavak 2. Povelje Europske unije o temeljnim pravima, u skladu s kojim svaka građanka i svaki građanin Unije može slobodno tražiti zaposlenje, raditi i ostvarivati pravo na poslovni nastan i pružanje usluga u svakoj državi članici, tumačiti na način da mu se protivi propis države članice koji, poput članka 19. stavka 3. Tiroler Landespolizeigesetza (tirolski Zakon o zemaljskoj policiji), objavljen u LGBl. br. 60/1976, kako je posljednji put izmijenjen Zakonom LGBl. br. 56/2017, omogućava službenicima javnog tijela da i bez provođenja prethodnog službenog postupka poduzmu mjere neposrednog davanja naredbi i uporabe sredstava prisile poput, osobito, zatvaranja objekta, pri čemu nije riječ o pukim privremenim mjerama?

            2.

            Treba li članak 47. Povelje Europske unije o temeljnim pravima, eventualno u vezi s njezinim člancima 41. i 52., uzimajući u obzir načelâ jednakosti oružja i djelotvorne pravne zaštite, tumačiti na način da mu se protivi propis države članice koji, poput članka 19. stavaka 3. i 4. Tiroler Landespolizeigesetza (tirolski Zakon o zemaljskoj policiji), predviđa faktične mjere neposrednog davanja naredbi i uporabe sredstava prisile poput, osobito, zatvaranja objekta, bez dokumentacije i bez izdavanja potvrde osobi na koju se te mjere odnose?

            3.

            Treba li članak 47. Povelje, eventualno u vezi s njezinim člancima 41. i 52., uzimajući u obzir načelo jednakosti oružja, tumačiti na način da mu se protivi propis države članice koji, poput članka 19. stavaka 3. i 4. Tiroler Landespolizeigesetza (tirolski Zakon o zemaljskoj policiji), kad je riječ o ukidanju faktičnih mjera neposrednog davanja naredbi i uporabe sredstava prisile bez provođenja postupka poput, posebno, zatvaranja objekta, osobi na koju se te faktične mjere odnose nameće podnošenje obrazloženog zahtjeva za poništenje tog zatvaranja?

            4.

            Kad je riječ o postojanju djelotvorne pravne zaštite, treba li članak 47. Povelje, u vezi s njezinim člankom 52., tumačiti na način da mu se protivi propis države članice koji, poput članka 19. stavka 4. Tiroler Landespolizeigesetza (tirolski Zakon o zemaljskoj policiji), u slučaju faktične prisilne mjere zatvaranja objekta pravo na podnošenje zahtjeva za poništenje mjere dopušta samo ako su ispunjeni određeni uvjeti?


201807130752004432018/C 268/543462018TC26820180730HR01HRINFO_JUDICIAL20180529454511Predmet T-346/18: Tužba podnesena 29. svibnja 2018. – Advance Magazine Publishers protiv EUIPO-a – Enovation Brands (VOGUE)
 ---documentbreak--- C2682018HR4510120180529HR0054451451Tužba podnesena 29. svibnja 2018. – Advance Magazine Publishers protiv EUIPO-a – Enovation Brands (VOGUE)
   (Predmet T-346/18)2018/C 268/54Jezik postupka: engleski
      Stranke

      Tužitelj: Advance Magazine Publishers, Inc. (New York, New York, Sjedinjene Američke Države) (zastupnik: T. Alkin, barrister)

      Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO)

      Druga stranka u postupku pred žalbenim vijećem: Enovation Brands, Inc. (Aventura, Florida, Sjedinjene Američke Države).

      Podaci o postupku pred EUIPO-om

      Podnositelj prijave spornog žiga: tužitelj pred Općim sudom

      Predmetni sporni žig: prijava žiga Europske unije – prijava za registraciju br. 12 010 039

      Postupak pred EUIPO-om: postupak povodom prigovora

      Pobijana odluka: odluka četvrtog žalbenog vijeća EUIPO-a od 27. ožujka 2018. u predmetu R 259/2017-4.

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

            —

            poništi dio pobijane odluke koji se odnosi na pravilo 20. stavak 7. točku (c)/pravilo 50. stavak 1. Provedbene uredbe;

            —

            naloži drugoj stranci snošenje troškova tužitelja.

      Tužbeni razlog

            —

            povreda pravilâ 20. stavka 7. točke (c)/50. stavka 1. Uredbe br. 2868/95.


title: Predmet T-568/17: Rješenje Općeg suda od 3. srpnja 2018. – Korea National Insurance Corporation protiv Vijeća i Komisije

text:
               3.9.2018

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 311/21

      Rješenje Općeg suda od 3. srpnja 2018. – Korea National Insurance Corporation protiv Vijeća i Komisije
      (Predmet T-568/17) (1)

      (2018/C 311/23)
      Jezik postupka: engleski
      Predsjednik trećeg vijeća odredio je brisanje predmeta.

         (1)  SL C 338, 9. 10. 2017.


               6.9.2018

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 314/13

      Postupak koji je Nadzorno tijelo EFTA-e pokrenulo protiv Kraljevine Norveške 13. srpnja 2018.
      (Predmet E-1/18)
      (2018/C 314/11)
      Nadzorno tijelo EFTA-e, koje zastupaju Claire Simpson, Erlend M. Leonhardsen, Catherine Howdle i Carsten Zatschler, zastupnici Nadzornog tijela EFTA-e, 35 Rue Belliard, 1040 Bruxelles, Belgija, pokrenulo je 13. srpnja 2018. pred Sudom EFTA-e postupak protiv Kraljevine Norveške.
      Nadzorno tijelo EFTA-e od Suda EFTA-e zahtijeva sljedeće:

                  1.

                  da utvrdi da Norveška, time što je zadržala na snazi odredbe kao što su prvi, drugi i treći stavak odjeljka 14-13. i prvi stavak odjeljka 14-14. Zakona o nacionalnom osiguranju, prema kojima pravo oca na roditeljsku naknadu ovisi o majčinoj situaciji, a majčino pravo ne ovisi o očevoj situaciji, nije ispunila svoje obveze iz članka 14. stavka 1. točke (c) akta iz točke 21b Priloga XVIII. Sporazumu o EGP-u (Direktiva 2006/54/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 5. srpnja 2006. o provedbi načela jednakih mogućnosti i jednakog postupanja prema muškarcima i ženama u pitanjima zapošljavanja i rada (preinaka));

                  2.

                  da naloži Kraljevini Norveškoj plaćanje troškova postupka.

         Pravna pozadina i činjenična osnova te navedeni razlozi

                  —

                  Ovaj se predmet odnosi na način isplaćivanja roditeljskih naknada u Norveškoj. Roditeljske naknade davanja su koja se isplaćuju roditeljima (majkama i očevima) tijekom razdoblja dopusta povezanog s rođenjem ili posvojenjem djeteta.

                  —

                  Nadzorno tijelo EFTA-e smatra da se određenim pravilima o roditeljskim naknadama u Norveškoj izravno diskriminira očeve. Ukratko, u skladu s tim pravilima ocu se roditeljska naknada dodjeljuje u cijelosti, djelomično ili mu se uopće ne dodjeljuje ovisno o majčinu trenutačnom ili prošlom zaposlenju (ili njezinu sudjelovanju u sličnim aktivnostima). Za razliku od toga, majčina prava na takve naknade ne ovise o aktivnostima oca.

                  —

                  Nadzorno tijelo EFTA-e smatra da su majke i očevi u sličnim situacijama kada je riječ o odgoju djece, a da se različitim postupanjem predviđenim norveškim pravilima o roditeljskim naknadama nezakonito diskriminiraju očevi na temelju spola, čime se krši članak 14. stavak 1. točka (c) Direktive 2006/54/EZ o provedbi načela jednakih mogućnosti i jednakog postupanja prema muškarcima i ženama u pitanjima zapošljavanja i rada.

                  —

                  Nadzorno tijelo smatra i da se takva diskriminacija ne može opravdati na temelju članka 3. Direktive 2006/54/EZ kao „pozitivno djelovanje” kojim se majkama pomaže postići jednakost u poslovnom životu, niti se može opravdati na bilo kojoj drugoj osnovi.


title: Predmet T-438/18: Tužba podnesena 18. srpnja 2018. – Pareto Trading protiv EUIPO-a – Bikor i Bikor Professional Color Cosmetics (BIKOR EGYPTIAN EARTH)

text:
               10.9.2018

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 319/23

      Tužba podnesena 18. srpnja 2018. – Pareto Trading protiv EUIPO-a – Bikor i Bikor Professional Color Cosmetics (BIKOR EGYPTIAN EARTH)
      (Predmet T-438/18)
      (2018/C 319/28)
      Jezik postupka: engleski

         Stranke

         Tužitelj: Pareto Trading Co., Inc. (Carlstadt, New Jersey, Sjedinjene Američke Države) (zastupnici: I. Sempere Massa, C. Martínez-Tercero Molina, V. Balaguer Fuentes, odvjetnici)

         Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO)

         Druga stranka u postupku pred žalbenim vijećem: Bikor Elżbieta Korbut (Gdanjsk, Poljska) i Bikor Professional Color Cosmetics Małgorzata Wedekind (Gdanjsk)

         Podaci o postupku pred EUIPO-om

         Nositelj spornog žiga: druga stranka u postupku pred žalbenim vijećem

         Predmetni sporni žig: prijava za registraciju verbalnog žiga Europske unije BIKOR EGYPTIAN EARTH – žig Europske unije br. 9 561 788

         Postupak pred EUIPO-om: postupak za proglašavanje žiga ništavim

         Pobijana odluka: odluka prvog žalbenog vijeća EUIPO-a od 24. travnja 2018. u predmetu R 1826/2015-1

         Tužbeni zahtjev

      Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

                  —

                  poništi pobijanu odluku;

                  —

                  naloži EUIPO-u snošenje troškova ovog postupka, uključujući tužiteljeve troškove nastale u postupku pred Odjelom za poništaje i prvim žalbenim vijećem EUIPO-a čiji je ishod doveo do podnošenja ove tužbe.

         Tužbeni razlog

                  —

                  povreda članka 59. stavka 1. točke (b) Uredbe (EU) 2017/1001 Europskog parlamenta i Vijeća.


title: Predmet T-455/14: Presuda Općeg suda od 12. srpnja 2018. – Pirelli & C. protiv Komisije („Tržišno natjecanje — Zabranjeni sporazumi — Europsko tržište električnih vodova — Odluka o utvrđivanju povrede članka 101. UFEU-a — Jedinstvena i trajna povreda — Pripisivost povrede — Pretpostavka — Obveza obrazlaganja — Temeljna prava — Proporcionalnost — Jednako postupanje — Beneficium ordinis seu excussionis — Neograničena nadležnost”)

text:
               17.9.2018

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 328/40

      Presuda Općeg suda od 12. srpnja 2018. – Pirelli & C. protiv Komisije
      (Predmet T-455/14) (1)

      ((„Tržišno natjecanje - Zabranjeni sporazumi - Europsko tržište električnih vodova - Odluka o utvrđivanju povrede članka 101. UFEU-a - Jedinstvena i trajna povreda - Pripisivost povrede - Pretpostavka - Obveza obrazlaganja - Temeljna prava - Proporcionalnost - Jednako postupanje - Beneficium ordinis seu excussionis - Neograničena nadležnost”))
      (2018/C 328/54)
      Jezik postupka: talijanski

         Stranke

         Tužitelj: Pirelli & C. SpA (Milano, Italija) (zastupnici: u početku M. Siragusa, F. Moretti, G. Rizza i P. Ferrari, zatim M. Siragusa, F. Moretti, G. Rizza i A. Bardanzellu, odvjetnici)

         Tuženik: Europska komisija (zastupnici: u početku C. Giolito, L. Malferrari i P. Rossi, zatim H. van Vliet, L. Malferrari i P. Rossi, agenti, uz asistenciju P. Manzinija, odvjetnika)

         Intervenijent u potporu tuženiku: Prysmian Cavi e Sistemi Srl (Milano) (zastupnici: C. Tesauro, F. Russo i L. Armati, odvjetnici)

         Predmet

      Zahtjev na temelju članka 263. UFEU-a kojim se traži, s jedne strane, poništenje Odluke Komisije C(2014) 2139 final od 2. travnja 2014. o postupku primjene članka 101. [UFEU-a] i članka 53. Sporazuma o [EGP-u] (predmet AT.39610 – električni vodovi) u dijelu u kojem se odnosi na tužitelja i, s druge strane, smanjenje iznosa novčane kazne koja mu je izrečena.

         Izreka

                  1.

                  Tužba se odbija.

                  2.

                  Društvo Pirelli & C. SpA snosit će vlastite troškove kao i troškove Europske komisije.

                  3.

                  Društvo Prysmian Cavi e Sistemi Srl snosit će vlastite troškove.

         (1)  SL C 261, 11. 8. 2014.


title: Predmet C-445/17: Presuda Suda (deseto vijeće) od 25. srpnja 2018. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Commissione Tributaria Regionale del Lazio – Italija) – Agenzia delle Dogane e dei Monopoli protiv Pilato SpA (Zahtjev za prethodnu odluku — Zajednička carinska tarifa — Kombinirana nomenklatura — Tarifno razvrstavanje — Tarifni brojevi 8703, 8704 i 8705 — Pogrebna vozila)

text:
               17.9.2018

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 328/20

      Presuda Suda (deseto vijeće) od 25. srpnja 2018. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Commissione Tributaria Regionale del Lazio – Italija) – Agenzia delle Dogane e dei Monopoli protiv Pilato SpA
      (Predmet C-445/17) (1)

      ((Zahtjev za prethodnu odluku - Zajednička carinska tarifa - Kombinirana nomenklatura - Tarifno razvrstavanje - Tarifni brojevi 8703, 8704 i 8705 - Pogrebna vozila))
      (2018/C 328/25)
      Jezik postupka: talijanski

         Sud koji je uputio zahtjev

      Commissione Tributaria Regionale del Lazio

         Stranke glavnog postupka

         Tužitelj: Agenzia delle Dogane e dei Monopoli

         Tuženik: Pilato SpA

         Izreka

      Kombiniranu nomenklaturu, koja se nalazi u Prilogu I. Uredbi Vijeća (EEZ) br. 2658/87 od 23. srpnja 1987. o tarifnoj i statističkoj nomenklaturi i o Zajedničkoj carinskoj tarifi, kako je izmijenjena Provedbenom uredbom Komisije (EU) br. 927/2012 od 9. listopada 2012., treba tumačiti na način da pogrebna vozila poput onoga o kojem je riječ u glavnom postupku treba razvrstati u tarifni broj 8703 te kombinirane nomenklature.

         (1)  SL C 347, 16. 10. 2016.


title: Predmet T-758/16: Presuda Općeg suda od 13. srpnja 2018. – Crédit agricole protiv ESB-a [„Ekonomska i monetarna politika — Bonitetni nadzor kreditnih institucija — Članak 4. stavak 1. točka (d) i članak 4. stavak 3. Uredbe (EU) br. 1024/2013 — Izračun omjera financijske poluge — ESB-ovo odbijanje da tužitelju odobri da iz izračuna omjera financijske poluge isključi izloženosti koje ispunjavaju određene uvjete — Članak 429. stavak 14. Uredbe (EU) br. 575/2013 — Diskrecijska ovlast ESB-a — Pogreška koja se tiče prava — Očita pogreška u ocjeni”]

text:
               17.9.2018

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 328/45

      Presuda Općeg suda od 13. srpnja 2018. – Crédit agricole protiv ESB-a
      (Predmet T-758/16) (1)

      ([„Ekonomska i monetarna politika - Bonitetni nadzor kreditnih institucija - Članak 4. stavak 1. točka (d) i članak 4. stavak 3. Uredbe (EU) br. 1024/2013 - Izračun omjera financijske poluge - ESB-ovo odbijanje da tužitelju odobri da iz izračuna omjera financijske poluge isključi izloženosti koje ispunjavaju određene uvjete - Članak 429. stavak 14. Uredbe (EU) br. 575/2013 - Diskrecijska ovlast ESB-a - Pogreška koja se tiče prava - Očita pogreška u ocjeni”])
      (2018/C 328/60)
      Jezik postupka: francuski

         Stranke

         Tužitelj: Crédit agricole SA (Montrouge, Francuska) (zastupnici: A. Champsaur i A. Delors, odvjetnici)

         Tuženik: Europska središnja banka (ESB) (zastupnici: K. Lackhoff, R. Bax, G. Bassani i C. Olivier, agenti, uz asistenciju H.-G. Kamanna i F. Louisa, odvjetnici)

         Intervenijent u potporu tuženiku: Republika Finska (zastupnik: S. Hartikainen, agent)

         Predmet

      Zahtjev na temelju članka 263. UFUE-a radi poništenja Odluke ESB-a ECB/SSM/2016-969500TJ5KRTCJQWXH05/165 od 24. kolovoza 2016. koja je donesena u skladu s člankom 4. stavkom 1. točkom (d) i člankom 10. Uredbe Vijeća (EU) br. 1024/2013 od 15. listopada 2013. o dodjeli određenih zadaća Europskoj središnjoj banci u vezi s politikama bonitetnog nadzora kreditnih institucija (SL 2013., L 287, str. 63.) i u skladu s člankom 429. stavkom 14. Uredbe (EU) br. 575/2013 Europskog parlamenta i Vijeća od 26. lipnja 2013. o bonitetnim zahtjevima za kreditne institucije i investicijska društva i o izmjeni Uredbe (EU) br. 648/2012 (SL 2013., L 176, str. 1.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 6., svezak 13., str. 3.).

         Izreka

                  1.

                  Poništava se odluka Europske središnje banke (ESB) ECB/SSM/2016-969500TJ5KRTCJQWXH05/165 od 24. kolovoza 2016..

                  2.

                  ESB-u nalaže se snošenje troškova.

                  3.

                  Republika Finska snosit će vlastite troškove.

         (1)  SL C 6, 9. 1. 2017.


title: Predmet T-468/18: Tužba podnesena 31. srpnja 2018. – NSC Holding protiv EUIPO-a – Ibercondor Barcelona (CONDOR SERVICE, NSC)

text:
               17.9.2018

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 328/55

      Tužba podnesena 31. srpnja 2018. – NSC Holding protiv EUIPO-a – Ibercondor Barcelona (CONDOR SERVICE, NSC)
      (Predmet T-468/18)
      (2018/C 328/75)
      Jezik na kojem je tužba podnesena: njemački

         Stranke

         Tužitelj: NSC Holding GmbH & Cie. KG (Hamburg, Njemačka) (zastupnik: M. Eichhorst, odvjetnik)

         Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO)

         Druga stranka pred žalbenim vijećem: Ibercondor Barcelona SA (Barcelona, Španjolska)

         Podaci o postupku pred EUIPO-om

         Podnositelj prijave spornog žiga: tužitelj

         Predmetni sporni žig: prijava figurativnog žiga Europske unije CONDOR SERVICE, NSC – prijava za registraciju br. 15 292 675

         Postupak pred EUIPO-om: postupak povodom prigovora

         Pobijana odluka: odluka četvrtog žalbenog vijeća EUIPO-a od 28. svibnja 2018. u predmetu R 2440/2017-4

         Tužbeni zahtjev

      Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

                  —

                  poništi pobijanu odluku;

                  —

                  naloži EUIPO-u snošenje troškova postupka, uključujući troškove nastale u žalbenom postupku;

            podredno

                  —

                  vrati predmet tuženiku na ponovno neovisno ispitivanje.

         Tužbeni razlog

                  —

                  povreda članka 8. stavka 1. točke (b) Uredbe (EU) 2017/1001 Europskog parlamenta i Vijeća.


title: Predmet T-612/16: Presuda Općeg suda od 13. srpnja 2018. – PS protiv EIB-a („Javna služba — Osoblje EIB-a — Socijalno osiguranje — Ozljeda na radu — Trajna i potpuna invalidnost — Profesionalni uzrok bolesti — Sustav osiguranja ozljeda na radu i profesionalnih bolesti — Plaćanje doprinosa za mirovinski sustav — Dužnost brižnog postupanja — Odgovornost — Neimovinska šteta”)

text:
               24.9.2018

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 341/14

      Presuda Općeg suda od 13. srpnja 2018. – PS protiv EIB-a
      (Predmet T-612/16) (1)

      ((„Javna služba - Osoblje EIB-a - Socijalno osiguranje - Ozljeda na radu - Trajna i potpuna invalidnost - Profesionalni uzrok bolesti - Sustav osiguranja ozljeda na radu i profesionalnih bolesti - Plaćanje doprinosa za mirovinski sustav - Dužnost brižnog postupanja - Odgovornost - Neimovinska šteta”))
      (2018/C 341/24)
      Jezik postupka: francuski

         Stranke

         Tužitelj: PS (zastupnici: N. Lhoëst i G. Cludts, odvjetnici)

         Tuženik: Europska investicijska banka (EIB) (zastupnici: u početku T. Gilliams, E. Raimond i G. Faedo, zatim T. Gilliams i G. Faedo, agenti, uz asistenciju A. Dal Ferro, odvjetnik)

         Predmet

      Zahtjev na temelju članka 270. UFEU-a kojim se traži naknada štete koju tužitelj navodno trpi od studenoga 2013.

         Izreka

                  1.

                  Tužba se odbija.

                  2.

                  PS-u se nalaže snošenje troškova.

         (1)  SL C 371, 10. 10. 2016. (predmet prvotno upisan pred Službeničkim sudom Europske unije pod brojem F-42/16 i prenesen na Opći sud Europske unije 1. 9. 2016.)


title: Predmet C-418/18 P: Žalba koju je 26. lipnja 2018. podnio European Citizens' Initiative One of Us protiv presude Općeg suda (drugo prošireno vijeće) od 23. travnja 2018. u predmetu T-561/14: European Citizens' Initiative One of Us i drugi protiv Europske komisije

text:
               24.9.2018

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 341/5

      Žalba koju je 26. lipnja 2018. podnio European Citizens' Initiative One of Us protiv presude Općeg suda (drugo prošireno vijeće) od 23. travnja 2018. u predmetu T-561/14: European Citizens' Initiative One of Us i drugi protiv Europske komisije
      (Predmet C-418/18 P)
      (2018/C 341/06)
      Jezik postupka: engleski

         Stranke

         Žalitelj: European Citizens' Initiative One of Us (zastupnik: P. Diamond, Barrister, R. Kiska, Solicitor)

         Druge stranke u postupku: Republika Poljska, Europska komisija, Europski Parlament, Vijeće Europske unije

         Zahtjevi

      Žalitelj od Suda zahtijeva da:

                  —

                  ukine presudu Općeg suda od 23. travnja 2018. u predmetu T-561/14;

                  —

                  poništi Komunikaciju Komisije COM(2014) 355 final od 28. svibnja 2014.;

                  —

                  naloži Komisiji da naknadi troškove žalbenog postupka i troškove rasprave u prvom stupnju.

         Žalbeni razlozi i glavni argumenti

      Kao prvo, Opći sud pogrešno je primijenio članak 117. UEU-a s obzirom na članak 11. stavak 4. UEU-a, članak 24. UFEU-a i Uredbu 211/2011 (1); sve Komisijine diskrecijske ovlasti moraju biti usklađene s ciljevima EGI-ja. Presudom Općeg suda nije se uzela u obzir zakonodavna svrha Uredbe te se slijedom toga od nje napravilo mrtvo slovo na papiru.
      Kao drugo, Opći sud pogriješio je u tome što nije utvrdio da se Komunikacijom Komisije COM(2014) 355 final (2) nije odvojeno utvrdilo pravne i političke zaključke inicijative kao što se to zahtijeva Uredbom (EU) br. 211/2011.
      Kao treće, Opći sud nije ispitao Komunikaciju Komisije COM(2014) 355 final pravilnom traženom razinom pažnje. Opći sud primijenio je kriterij ograničenog ispitivanja, i to onaj očite pogreške.
      Kao četvrto, u svakom slučaju, čak i da je kriterij ispitivanja kako ga je primijenio Opći sud bio pravno pravilan (što žalitelj ne prihvaća), Opći sud nije utvrdio da razlozi koje je Komisija navela u Komunikaciji Komisije COM(2014) 355 final ispunjavaju kriterij očite pogreške; Komisija, među ostalim, nije pravilno primijenila presudu C-34/10 Oliver Brüstle/Greenpeace e.V; nije razmotrila posljedice sustava „trostruke zaštite” kojim se ne propisuju etički zaštitni mehanizmi (i, zapravo, pružaju poticaji državama članicama da smanje vlastite etičke zaštitne mehanizme kako bi dobile sredstva za istraživanje). Komisija je nadalje počinila očitu pogrešku time što je sugerirala da je pružanje pristupa pobačaju međunarodna obveza koja potječe od programa djelovanja ICPD-a iz 1994. i Milenijskih razvojnih ciljeva UN-a; pogriješila je i u svojoj nelogičnoj tezi da je financiranje organizacija koje promiču i prakticiraju pobačaj u zemljama u razvoju korisno za zdravlje majki, a ne povećanje sredstava za zdravstvene sustava tih nacija koji nemaju dovoljno osoblja i nisu dovoljno opskrbljeni.
      Kao peto, Opći sud pogriješio je time što je pogrešno karakterizirao EGI, naime kao takvu da se njome podnose tri posebna zakonodavna prijedloga a ne jedan za zaštitu dostojanstva embrija. Stoga Opći sud nije pravilno pristupio pitanjima u predmetu.

         (1)  Uredba (EU) br. 211/2011 Europskog parlamenta i Vijeća od 16. veljače 2011. o građanskoj inicijativi (SL 2011., L 65, str. 1.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 20., svezak 1., str. 31.)

         (2)  Komunikacija Komisije o europskoj građanskoj inicijativi „One of us”


title: Predmet T-763/17: Tužba podnesena 21. studenoga 2017. – Septona protiv EUIPO-a – Intersnack Group (welly)

text:
               22.1.2018

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 22/56

         Tužba podnesena 21. studenoga 2017. – Septona protiv EUIPO-a – Intersnack Group (welly)
   (Predmet T-763/17)
   (2018/C 022/74)
   Jezik na kojem je tužba podnesena: engleski

      Stranke

      Tužitelj: Septona AVEE (Oinofyta, Grčka) (zastupnik: V. Wellens, odvjetnik)

      Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO)

      Druga stranka pred žalbenim vijećem: Intersnack Group GmbH & Co. KG (Düsseldorf, Njemačka)

      Podaci o postupku pred EUIPO-om

      Podnositelj prijave: tužitelj

      Predmetni sporni žig: figurativni žig Europske unije s verbalnim elementom „welly” – prijava za registraciju br. 13 085 519

      Postupak pred EUIPO-om: postupak povodom prigovora

      Pobijana odluka: odluka prvog žalbenog vijeća EUIPO-a od 12. srpnja 2017. u predmetu R 1525/2016-1

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

               —

               poništi pobijanu odluku;

               —

               naloži EUIPO-u snošenje troškova.

      Tužbeni razlog

               —

               povreda članka 8. stavka 1. točke (b) Uredbe br. 207/2009.


title: Predmet C-630/17: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 9. studena 2017. uputio Općinski Sud u Rijeci (Hrvatska) – Anica Milivojević protiv Raiffeisenbanke St. Stefan-Jagerberg-Wolfsberg eGen

text:
               22.1.2018

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 22/30

         Zahtjev za prethodnu odluku koji je 9. studena 2017. uputio Općinski Sud u Rijeci (Hrvatska) – Anica Milivojević protiv Raiffeisenbanke St. Stefan-Jagerberg-Wolfsberg eGen
   (Predmet C-630/17)
   (2018/C 022/42)
   Jezik postupka: hrvatski

      Sud koji je uputio zahtjev

   Općinski Sud u Rijeci

      Stranke glavnog postupka

      Tužiteljica: Anica Milivojević

      Tuženik: Raiffeisenbank St. Stefan-Jagerberg-Wolfsberg eGen

      Prethodna pitanja

               1)

               Treba li članke 56. i 63. Ugovora o funkcioniranju Europske unije tumačiti na način da im se protive odredbe Zakona o ništetnosti ugovora o kreditu s međunarodnim obilježjima sklopljenih u Republici Hrvatskoj s neovlaštenim vjerovnikom (Narodne novine br. 72/2017), posebno odredbe iz čl. 10. tog Zakona, kojima se ugovori o kreditu i drugi pravni poslovi koji su nastali kao posljedica ili se temelje na ugovoru o kreditu sklopljeni između dužnika (u smislu čl. 1. i čl. 2. al. 1. tog Zakona) i neovlaštenih vjerovnika (u smislu u smislu odredbe iz čl. 2. al. 2. tog Zakona) određuju ništetnima i kad su oni sklopljeni prije stupanja na snagu tog Zakona od trenutka njihova sklapanja, s posljedicama da je svaka ugovorna strana dužna vratiti drugoj sve ono što je primila na temelju ništetnog ugovora, a ako to nije moguće ili ako se narav onoga što je ispunjeno protivi vraćanju, treba se dati odgovarajuća naknada u novcu, prema cijenama u vrijeme donošenja sudske odluke.

               2)

               Treba li Uredbu (EU) br. 1215/2012 Europskog parlamenta i Vijeća od 12. Prosinca 2012. o nadležnosti, priznavanju i izvršenju sudskih odluke u građanskim i trgovačkim stvarima (preinačena), osobito njezine članke 4. st. 1. i 25. tumačiti na način da im se protive odredbe iz čl. 8. st. 1. i 2. Zakona o ništetnosti ugovora o kreditu s međunarodnim obilježjima sklopljenih u Republici Hrvatskoj s neovlaštenim vjerovnikom (Narodne novine br. 72/2017) kojima se propisuje da u sporovima koji nastanu u vezi ugovora o kreditu s međunarodnim obilježjem u smislu tog Zakona, dužnik može pokrenuti postupak protiv neovlaštenog vjerovnika bilo pred sudovima države u kojoj neovlašteni vjerovnik ima sjedište, ili, neovisno o sjedištu neovlaštenog vjerovnika, pred sudovima mjesta gdje dužnik ima prebivalište, odnosno sjedište te da neovlašteni vjerovnik, u smislu tog Zakona, može pokrenuti postupak protiv dužnika samo pred sudovima države u kojoj dužnik ima prebivalište, odnosno sjedište.

               3)

               Radi li se o potrošačkom ugovoru u smislu odredbi iz čl. 17. st. 1. Uredbe br. 1215/2012. i preostale pravne stečevine Europske unije kada je primatelj kredita fizička osoba koja je ugovor o kreditu sklopila u svrhu ulaganja u apartmane radi obavljanja ugostiteljske djelatnosti pružanja usluga smještaja turistima u domaćinstvu.

               4)

               Treba li se odredba iz čl. 24. toč. l. Uredbe br. 1215/2012. tumačiti na način da postoji nadležnost suda u Republici Hrvatskoj u postupku radi utvrđenja ništetnosti ugovora o kreditu, založne izjave i brisanja zaloga iz zemljišnih knjiga kada su radi osiguranja potraživanja iz ugovora o kreditu u zalog dane nekretnine dužnika na području Republike Hrvatske.


title: Predmet T-886/16: Rješenje Općeg suda od 23. studenoga 2017. – Nf Nails In Vogue protiv EUIPO-a – Nails & Beauty Factory (NAILS FACTORY) („Žig Europske unije — Postupak povodom prigovora — Opoziv pobijane odluke — Prestanak postojanja predmeta spora — Obustava postupka”)

text:
               29.1.2018

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 32/32

         Rješenje Općeg suda od 23. studenoga 2017. – Nf Nails In Vogue protiv EUIPO-a – Nails & Beauty Factory (NAILS FACTORY)
   (Predmet T-886/16) (1)

   ((„Žig Europske unije - Postupak povodom prigovora - Opoziv pobijane odluke - Prestanak postojanja predmeta spora - Obustava postupka”))
   (2018/C 032/44)
   Jezik postupka: engleski

      Stranke

      Tužitelj: Nf Nails In Vogue, SL (Arganda del Rey, Španjolska) (zastupnik: L. Jáudenes Sánchez, odvjetnik)

      Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (zastupnici: D. Gája i E. Scheffer, agenti)

      Druga stranka u postupku pred žalbenim vijećem EUIPO-a: Nails & Beauty Factory GmbH, prethodno Nails & Beauty Vertriebs GmbH (Kiel, Njemačka)

      Predmet

   Tužba protiv odluke prvog žalbenog vijeća EUIPO-a od 5. listopada 2016. (predmet R 202/2016-1) koja se odnosi na postupak povodom prigovora između društava NF Nails In Vogue i Nails & Beauty Vertriebs.

      Izreka

               1.

               Obustavlja se postupak po tužbi.

               2.

               Uredu Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO) nalaže se snošenje vlastitih troškova i troškova Nf Nails In Vogue, SL.

      (1)  SL C 63, 27. 2. 2017.


title: Predmet C-359/16: Presuda Suda (veliko vijeće) od 6. veljače 2018. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Hof van Cassatie – Belgija) – kazneni postupak protiv Ömer Altun, Abubekir Altun, Sedrettin Maksutogullari, Yunus Altun, Absa NV, M. Sedat BVBA, Alnur BVBA (Zahtjev za prethodnu odluku — Radnici migranti — Socijalna sigurnost — Primjenjivo zakonodavstvo — Uredba (EEZ) br. 1408/71 — Članak 14. stavak 1. točka (a) — Upućeni radnici — Uredba (EEZ) br. 574/72 — Članak 11. stavak 1. točka (a) — Potvrda E 101 — Dokazna snaga — Potvrda koja je dobivena ili se na nju pozivalo prijevarno)

text:
               9.4.2018

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 123/3

         Presuda Suda (veliko vijeće) od 6. veljače 2018. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Hof van Cassatie – Belgija) – kazneni postupak protiv Ömer Altun, Abubekir Altun, Sedrettin Maksutogullari, Yunus Altun, Absa NV, M. Sedat BVBA, Alnur BVBA
   (Predmet C-359/16) (1)

   ((Zahtjev za prethodnu odluku - Radnici migranti - Socijalna sigurnost - Primjenjivo zakonodavstvo - Uredba (EEZ) br. 1408/71 - Članak 14. stavak 1. točka (a) - Upućeni radnici - Uredba (EEZ) br. 574/72 - Članak 11. stavak 1. točka (a) - Potvrda E 101 - Dokazna snaga - Potvrda koja je dobivena ili se na nju pozivalo prijevarno))
   (2018/C 123/03)
   Jezik postupka: nizozemski

      Sud koji je uputio zahtjev

   Hof van Cassatie

      Stranke glavnog kaznenog postupka

   Ömer Altun, Abubekir Altun, Sedrettin Maksutogullari, Yunus Altun, Absa NV, M. Sedat BVBA, Alnur BVBA

      uz sudjelovanje: Openbaar Ministerie

      Izreka

   Članak 14. stavak 1. točku (a) Uredbe Vijeća (EEZ) br. 1408/71 od 14. lipnja 1971. o primjeni sustava socijalne sigurnosti na zaposlene osobe, samozaposlene osobe i članove njihovih obitelji koji se kreću unutar Zajednice, u verziji koja je izmijenjena i ažurirana Uredbom Vijeća (EZ) br. 118/97 od 2. prosinca 1996., kako je izmijenjena Uredbom (EZ) br. 631/2004 Europskog parlamenta i Vijeća od 31. ožujka 2004., kao i članak 11. stavak 1. točku (a) Uredbe Vijeća (EEZ) br. 574/72 od 21. ožujka 1972. o utvrđivanju postupka provedbe Uredbe br. 1408/71, u verziji koja je izmijenjena i ažurirana Uredbom br. 118/97, treba tumačiti na način da, kada ustanova države članice u koju su radnici upućeni podnese ustanovi izdavateljici potvrda E 101 zahtjev za ponovno ispitivanje i povlačenje tih potvrda, s obzirom na dokaze prikupljene u okviru sudske istrage koja je dovela do utvrđenja da su te potvrde dobivene ili se na njih pozivalo prijevarno, i kada ustanova izdavateljica nije uzela u obzir te dokaze u svrhu ponovnog ispitivanja osnovanosti izdavanja navedenih potvrda, nacionalni sud može, u okviru postupka protiv osoba za koje se sumnja da su koristile radnike upućene na temelju takvih potvrda, odbiti uzeti u obzir te potvrde ako, na temelju navedenih dokaza i u skladu s jamstvima svojstvenima pravu na pravično suđenje koja se tim osobama moraju dodijeliti, utvrdi postojanje takve prijevare.

      (1)  SL C 335, 12. 9. 2016.


title: Predmet T-204/17: Rješenje Općeg suda od 7. veljače 2018. – Alfa Laval Flow Equipment (Kunshan) protiv Komisije

text:
               9.4.2018

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 123/27

         Rješenje Općeg suda od 7. veljače 2018. – Alfa Laval Flow Equipment (Kunshan) protiv Komisije
   (Predmet T-204/17) (1)

   (2018/C 123/34)
   Jezik postupka: švedski
   Predsjednik četvrtog vijeća odredio je brisanje predmeta.

      (1)  SL C 161, 22. 5. 2017.


title: Predmet C-518/15: Presuda Suda (peto vijeće) od 21. veljače 2018. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Cour du travail de Bruxelles – Belgija) – Ville de Nivelles protiv Rudyja Matzaka (Zahtjev za prethodnu odluku — Direktiva 2003/88/EZ — Zaštita sigurnosti i zdravlja radnika — Organizacija radnog vremena — Članak 2. — Pojmovi „radno vrijeme” i „vrijeme odmora” — Članak 17. — Odstupanja — Vatrogasci — Vrijeme dežurstva — Pasivno dežurstvo)

text:
               16.4.2018

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 134/2

         Presuda Suda (peto vijeće) od 21. veljače 2018. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Cour du travail de Bruxelles – Belgija) – Ville de Nivelles protiv Rudyja Matzaka
   (Predmet C-518/15) (1)

   ((Zahtjev za prethodnu odluku - Direktiva 2003/88/EZ - Zaštita sigurnosti i zdravlja radnika - Organizacija radnog vremena - Članak 2. - Pojmovi „radno vrijeme” i „vrijeme odmora” - Članak 17. - Odstupanja - Vatrogasci - Vrijeme dežurstva - Pasivno dežurstvo))
   (2018/C 134/02)
   Jezik postupka: francuski

      Sud koji je uputio zahtjev

   Cour du travail de Bruxelles

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelj: Ville de Nivelles

      Tuženik: Rudy Matzak

      Izreka

               1.

               Članak 17. stavak 3. točku (c) podtočku iii. Direktive 2003/88/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 4. studenoga 2003. o određenim vidovima organizacije radnog vremena treba tumačiti na način da države članice ne mogu – u pogledu određenih kategorija vatrogasaca zaposlenih u javnoj vatrogasnoj službi – odstupiti od obveza koje proizlaze iz te direktive, uključujući njezin članak 2. koji definira, među ostalim, pojmove „radno vrijeme” i „vrijeme odmora”.

               2.

               Članak 15. Direktive 2003/88 treba tumačiti na način da ne dopušta državama članicama zadržavanje ili donošenje manje ograničavajuće definicije pojma „radno vrijeme” od one navedene u članku 2. te direktive.

               3.

               Članak 2. Direktive 2003/88 treba tumačiti na način da države članice ne obvezuje na to da plaću za pasivna dežurstva poput onih u glavnom postupku utvrde s obzirom na kvalifikaciju tih dežurstava kao „radnog vremena” odnosno „vremena odmora”.

               4.

               Članak 2. Direktive 2003/88 treba tumačiti na način da dežurstvo koje radnik obavlja u svojem domu uz obvezu javljanja na pozive poslodavca u roku od osam minuta, što znatno ograničava mogućnost obavljanja drugih aktivnosti, valja smatrati „radnim vremenom”.

      (1)  SL C 414, 14. 12. 2015.


title: Predmet C-129/18: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 19. veljače 2018. uputio Supreme Court of the United Kingdom (Ujedinjena Kraljevina) – SM protiv Entry Clearance Officer, UK Visa Section

text:
               16.4.2018

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 134/17

         Zahtjev za prethodnu odluku koji je 19. veljače 2018. uputio Supreme Court of the United Kingdom (Ujedinjena Kraljevina) – SM protiv Entry Clearance Officer, UK Visa Section
   (Predmet C-129/18)
   (2018/C 134/23)
   Jezik postupka: engleski

      Sud koji je uputio zahtjev

   Supreme Court of the United Kingdom

      Stranke glavnog postupka

      Žalitelj: SM

      Druga stranka u postupku: Entry Clearance Officer, UK Visa Section

      Intervenijenti: Coram Children’s Legal Centre (CCLC) i Centre for Advice on Individual Rights in Europe (AIRE)

      Prethodna pitanja

               1.

               Je li „izravni potomak” u smislu članka 2. točke 2. podtočke (c) Direktive 2004/38 (1) dijete koje je pod trajnim zakonskim skrbništvom građanina ili građana Unije na temelju „kefalaha” ili po drugoj jednakovrijednoj osnovi propisanoj pravom njegove zemlje podrijetla?

               2.

               Može li se druge odredbe u Direktivi, a osobito članke 27. i 35., tumačiti na način da se takvoj djeci uskraćuje ulazak ako su žrtve iskorištavanja, zlostavljanja ili trgovine ljudima ili se nalaze u opasnosti od toga?

               3.

               Smije li država članica, prije nego što dijete, koje nije biološki potomak građanina EGP-a, prizna kao izravnog potomka na temelju članka 2. točke 2. podtočke (c), istraživati jesu li u postupcima za stavljanje djeteta pod skrbništvo ili starateljstvo tog građanina EGP-a dovoljno uzeti u obzir najbolji interesi tog djeteta?

      (1)  Direktiva 2004/38/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 29. travnja 2004. o pravu građana Unije i članova njihovih obitelji slobodno se kretati i boraviti na državnom području država članica, o izmjeni Uredbe (EEZ) br. 1612/68 i stavljaju izvan snage direktiva 64/221/EEZ, 68/360/EEZ, 72/194/EEZ, 73/148/EEZ, 75/34/EEZ, 75/35/EEZ, 90/364/EEZ, 90/365/EEZ i 93/96/EEZ (SL 2004., L 158, str. 77.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 5., svezak 2., str. 42.; ispravak SL 2016., L 87, str. 36.)


title: Predmet C-16/16 P: Presuda Suda (veliko vijeće) od 20. veljače 2018. – Kraljevina Belgija protiv Europske komisije (Žalba — Zaštita potrošača — Internetske igre na sreću — Zaštita potrošača i igrača te sprječavanje maloljetnika u igranju tih igara — Preporuka Komisije 2014/478/EU — Pravno neobvezujući akt Unije — Članak 263. UFEU-a)

text:
               16.4.2018

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 134/3

         Presuda Suda (veliko vijeće) od 20. veljače 2018. – Kraljevina Belgija protiv Europske komisije
   (Predmet C-16/16 P) (1)

   ((Žalba - Zaštita potrošača - Internetske igre na sreću - Zaštita potrošača i igrača te sprječavanje maloljetnika u igranju tih igara - Preporuka Komisije 2014/478/EU - Pravno neobvezujući akt Unije - Članak 263. UFEU-a))
   (2018/C 134/03)
   Jezik postupka: nizozemski

      Stranke

      Žalitelj: Kraljevina Belgija (zastupnici: L. Van den Broeck, M. Jacobs i J. Van Holm, agenti, uz asistenciju P. Vlaemminck, B. Van Vooren, R. Verbeke i J. Auwerx, odvjetnici)

      Druga stranka u postupku: Europska komisija (zastupnici: F. Wilman i H. Tserepa-Lacombe, agenti)

      Izreka

               1.

               Žalba se odbija.

               2.

               Kraljevini Belgiji nalaže se snošenje troškova.

      (1)  SL C 145, 25. 4. 2016.


title: Predmet C-628/16: Presuda Suda (deveto vijeće) od 21. veljače 2018. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Bundesfinanzgericht – Austrija) – Kreuzmayr GmbH protiv Finanzamt Linz (Zahtjev za prethodnu odluku — Oporezivanje — Porez na dodanu vrijednost (PDV) — Uzastopne isporuke iste robe — Mjesto druge isporuke — Informacija prvog dobavljača — Identifikacijski broj za PDV — Pravo na odbitak — Legitimna očekivanja poreznog obveznika da su ispunjene pretpostavke za ostvarivanje prava na odbitak)

text:
               16.4.2018

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 134/9

         Presuda Suda (deveto vijeće) od 21. veljače 2018. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Bundesfinanzgericht – Austrija) – Kreuzmayr GmbH protiv Finanzamt Linz
   (Predmet C-628/16) (1)

   ((Zahtjev za prethodnu odluku - Oporezivanje - Porez na dodanu vrijednost (PDV) - Uzastopne isporuke iste robe - Mjesto druge isporuke - Informacija prvog dobavljača - Identifikacijski broj za PDV - Pravo na odbitak - Legitimna očekivanja poreznog obveznika da su ispunjene pretpostavke za ostvarivanje prava na odbitak))
   (2018/C 134/12)
   Jezik postupka: njemački

      Sud koji je uputio zahtjev

   Bundesfinanzgericht

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelj: Kreuzmayr GmbH

      Tuženik: Finanzamt Linz

      Izreka

               1.

               U okolnostima poput onih u glavnom postupku, članak 32. prvi stavak Direktive Vijeća 2006/112 od 28. studenoga 2006. o zajedničkom sustavu poreza na dodanu vrijednost treba tumačiti na način da se primjenjuje na drugu od dviju uzastopnih isporuka iste robe pri kojima je došlo do samo jednog prijevoza unutar Zajednice.

               2.

               Ako je druga isporuka u nizu od dvije uzastopne isporuke koje uključuju samo jedan prijevoz unutar Zajednice isporuka unutar Zajednice, načelo zaštite legitimnih očekivanja treba tumačiti na način da krajnji stjecatelj, koji je neosnovano ostvario pravo na odbitak pretporeza, ne može kao pretporez odbiti porez na dodanu vrijednost plaćen dobavljaču samo na temelju računa koje je proslijedio subjekt posrednik koji je pogrešno kvalificirao svoju isporuku.

      (1)  SL C 95, 27. 3. 2017.


201806080291931362018/C 221/23342017TC22120180625HR01HRINFO_JUDICIAL20180504202011Predmet T-34/17: Presuda Općeg suda od 4. svibnja 2018. – Skyleader protiv EUIPO-a – Sky International (SKYLEADER) („Žig Europske unije — Postupak povodom opoziva — Figurativni žig Europske unije SKYLEADER — Neuzimanje u obzir dokaza iznesenih pred Odjelom za poništaje — Članak 76. stavak 2. Uredbe (EZ) br. 207/2009 (koji je postao članak 95. stavak 2. Uredbe (UE) 2017/1001] — Članak 51. stavak 1. točka (a). Uredbe br. 207/2009 [koji je postao članak 58. stavak 1. točka (a) Uredbe 2017/1001) — Pravilo 40. stavak 5. Uredbe (EZ) br. 2868/95 (koje je postalo članak 19. stavak 1. Delegirane uredbe (EU) 2017/1430)”)
 ---documentbreak--- C2212018HR2010120180504HR0023201201Presuda Općeg suda od 4. svibnja 2018. – Skyleader protiv EUIPO-a – Sky International (SKYLEADER)
   (Predmet T-34/17) (
         1
      )
   „(„Žig Europske unije — Postupak povodom opoziva — Figurativni žig Europske unije SKYLEADER — Neuzimanje u obzir dokaza iznesenih pred Odjelom za poništaje — Članak 76. stavak 2. Uredbe (EZ) br. 207/2009 (koji je postao članak 95. stavak 2. Uredbe (UE) 2017/1001] — Članak 51. stavak 1. točka (a). Uredbe br. 207/2009 [koji je postao članak 58. stavak 1. točka (a) Uredbe 2017/1001) — Pravilo 40. stavak 5. Uredbe (EZ) br. 2868/95 (koje je postalo članak 19. stavak 1. Delegirane uredbe (EU) 2017/1430)”)“2018/C 221/23Jezik postupka: engleski
      Stranke

      Tužitelj: Skyleader a.s. (Ústí nad Labem, Češka republika) (zastupnik: K. Malmstedt, odvjetnik)

      Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (zastupnik: D. Walicka, agent)

      Druga stranka u postupku pred žalbenim vijećem EUIPO-a, intervenijent u postupku pred Općim sudom: Sky International AG (Zoug, Švicarska) (zastupnik: J. Barry, odvjetnik)

      Predmet

   Tužba podnesena protiv odluke četvrtog žalbenog vijeća EUIPO-a od 21. studenog 2016. (predmet R 805/2016-4), koja se odnosi na postupak opoziva između društava Sky International i Skyleader.

      Izreka

            1.

            Tužba se odbija.

            2.

            Društvu Skyleader a.s. nalaže se snošenje troškova, uključujući i nužne troškove koje je društvo Sky International AG snosilo u cilju postupka pred žalbenim vijećem Ureda Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO).

      (
         1
      )	SL C 78, 13. 3. 2017.


201806150541955112018/C 231/552882018TC23120180702HR01HRINFO_JUDICIAL20180504434311Predmet T-288/18: Tužba podnesena 4. svibnja 2018. – M. I. Industries protiv EUIPO-a – Natural Instinct (NATURE’S VARIETY INSTINCT)
 ---documentbreak--- C2312018HR4310120180504HR0055431431Tužba podnesena 4. svibnja 2018. – M. I. Industries protiv EUIPO-a – Natural Instinct (NATURE’S VARIETY INSTINCT)
   (Predmet T-288/18)2018/C 231/55Jezik na kojem je tužba podnesena: engleski
      Stranke

      Tužitelj: M. I. Industries, Inc. (Lincoln, Nebraska, Sjedinjene Američke Države) (zastupnici: M. Montañá Mora i S. Sebe Marin, odvjetnici)

      Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO)

      Druga stranka pred žalbenim vijećem: Natural Instinct Ltd (Camberley, Ujedinjena Kraljevina)

      Podaci o postupku pred EUIPO-om

      Podnositelj: tužitelj

      Predmetni sporni žig: verbalni žig Europske unije NATURE’S VARIETY INSTINCT – Prijava za registraciju br. 14 290 589

      Postupak pred EUIPO-om: postupak povodom prigovora

      Pobijana odluka: odluka petog žalbenog vijeća EUIPO-a od 28. veljače 2018. u predmetu R 1658/2017-5

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

            —

            poništi pobijanu odluku;

            —

            naloži EUIPO-u, i, ako je primjenjivo, podnositelju prigovora da solidarno snose sve troškove ovog postupka.

      Tužbeni razlog

            —

            povreda članka 8. stavka 1. točke (b) Uredbe br. 2017/1001.


201806290731986532018/C 249/294612016TC24920180716HR01HRINFO_JUDICIAL20180531242411Predmet T-461/16: Presuda Općeg suda od 31. svibnja 2018. – Kaddour protiv Vijeća („Zajednička vanjska i sigurnosna politika — Mjere ograničavanja protiv Sirije — Zamrzavanje financijskih sredstava — Zlouporaba ovlasti — Načelo dobre uprave — Načelo pravomoćnosti — Povreda članka 266. UFEU-a — Očita pogreška u ocjeni — Temeljna prava — Proporcionalnost — Načelo nediskriminacije”)
 ---documentbreak--- C2492018HR2410120180531HR0029241241Presuda Općeg suda od 31. svibnja 2018. – Kaddour protiv Vijeća
   (Predmet T-461/16) (
         1
      )
   „(„Zajednička vanjska i sigurnosna politika — Mjere ograničavanja protiv Sirije — Zamrzavanje financijskih sredstava — Zlouporaba ovlasti — Načelo dobre uprave — Načelo pravomoćnosti — Povreda članka 266. UFEU-a — Očita pogreška u ocjeni — Temeljna prava — Proporcionalnost — Načelo nediskriminacije”)“2018/C 249/29Jezik postupka: engleski
      Stranke

      Tužitelj: Khaled Kaddour (Damask, Sirija) (zastupnici: V. Davies i V. Wilkinson, solicitors, i R. Blakeley, barrister)

      Tuženik: Vijeće Europske unije (zastupnici: u početku J. Bauerschmidt i G. Étienne, a zatim J. Bauerschmidt i S. Kyriakopoulou, agenti)

      Predmet

   Zahtjev na temelju članka 263. UFEU-a za poništenje Odluke Vijeća (ZVSP) 2016/850 od 27. svibnja 2016. o izmjeni Odluke 2013/255/ZVSP o mjerama ograničavanja protiv Sirije (SL 2016., L 141, str. 125.) i Provedbene uredbe Vijeća (EU) 2016/840 od 27. svibnja 2016. o provedbi Uredbe (EU) br. 36/2012 o mjerama ograničavanja s obzirom na stanje u Siriji (SL 2016., L 141, str. 30.), u dijelu u kojem se ti akti odnose na tužitelja.

      Izreka

            1.

            Tužba se odbija.

            2.

            Khaledu Kaddouru nalaže se snošenje vlastitih troškova kao i troškova Vijeća Europske unije.

      (
         1
      )	SL C 383, 17. 10. 2016.


201806290741986702018/C 249/554742016TC24920180716HR01HRINFO_JUDICIAL20180529454511Predmet T-474/16: Rješenje Općeg suda od 29. svibnja 2018. – Sowaer protiv Komisije
 ---documentbreak--- C2492018HR4510120180529HR0055451451Rješenje Općeg suda od 29. svibnja 2018. – Sowaer protiv Komisije
   (Predmet T-474/16) (
         1
      )2018/C 249/55Jezik postupka: francuskiPredsjednik osmog vijeća odredio je brisanje predmeta.
   (
         1
      )	SL C 371, 10. 10. 2016.


201806290081986422018/C 249/172842018CJC24920180716HR01HRINFO_JUDICIAL20180425121211Predmet C-284/18: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 25. travnja 2018. uputio Corte suprema di cassazione (Italija) – Equitalia centro SpA protiv Poste Italiane SpA
 ---documentbreak--- C2492018HR1210120180425HR0017121121Zahtjev za prethodnu odluku koji je 25. travnja 2018. uputio Corte suprema di cassazione (Italija) – Equitalia centro SpA protiv Poste Italiane SpA
   (Predmet C-284/18)2018/C 249/17Jezik postupka: talijanski
      Sud koji je uputio zahtjev

   Corte suprema di cassazione

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelj (i žalitelj u kasacijskom postupku): Equitalia centro SpA

      Tuženik (i druga stranka u kasacijskom postupku): Poste Italiane SpA

      Prethodna pitanja

            1.

            Protivi li se članku 14. UFEU-a (raniji članak 7D Ugovora koji je postao članak 16. UEZ-a), članku 106. stavku 2. UFEU-a (raniji članak 90. Ugovora koji je postao članak 86. stavak 2. UEZ-a) i uvrštenju u usluge od općeg gospodarskog interesa (UOGI) pravilo poput onoga sadržanog u članku 10. stavku 3. Zakonodavne uredbe br. 504/1992, u vezi s člankom 2. stavcima 18. do 20. Zakona br. 662/1996, koje – čak i nakon privatizacije usluga „bancoposta” koje pruža društvo Poste Italiane s.p.a. – uspostavlja i održava pridržavanje djelatnosti (sustav monopola) u korist društva Poste Italiane s.p.a., čiji je predmet upravljanje uslugama poštanskog tekućeg računa za ubiranje lokalnog poreza ICI, uzimajući u obzir razvoj nacionalnih propisa u području naplate poreza, koji barem od 1997. poreznim obveznicima i lokalnim poreznim tijelima omogućuje plaćanje i naplatu preko bankarskog sustava?

            2.

            Ako se u odgovoru na prvo pitanje bude smatralo da uspostava zakonskog monopola odgovara značajkama usluge od općeg gospodarskog interesa, protivi li se članku 106. stavku 2. UFEU-a (raniji članak 90. Ugovora koji je postao članak 86. stavak 2. UEZ-a) i članku 107. stavku 1. UFEU-a (raniji članak 92. Ugovora koji je postao članak 87. UEZ-a), u skladu s tumačenjem tih pravila koje je pružio Sud u pogledu zahtjeva za razlikovanje zakonite mjere – kojom se kompenziraju obveze obavljanja javne usluge – od nezakonite državne potpore (presuda Suda od 24. srpnja 2003., C-280/00, Altmark Trans GmbH i Regierungsprăsidium Magdeburg/Nahverkehrsgesellschaft Altmark GmbH), pravilo poput onog koje proizlazi iz članka 10. stavka 3. Zakonodavne uredbe br. 504/1992, u vezi s člankom 2. stavcima 18. do 20. Zakona br. 662/1996 i člankom 3. stavkom 1. Uredbe Predsjednika Republike br. 144/2001, koje društvu Poste Italiane s.p.a. daje ovlast jednostranog određivanja iznosa „provizije” koju duguje koncesionar (agent) za naplatu poreza ICI i koja se primjenjuje na svaku transakciju upravljanja izvršenu na poštanskom tekućem računu koji glasi na koncesionara, uzimajući u obzir to da je društvo Poste Italiane s.p.a. odlukom upravnog odbora br. 57/1996 utvrdilo navedenu proviziju u iznosu od 100 lira za razdoblje od 1. travnja 1997. do 31. svibnja 2001., a u iznosu od 0,23 eura za razdoblje nakon 1. lipnja 2001.?

            3.

            Protivi li se članku 102. stavku 1. UFEU-a (raniji članak 86. Ugovora koji je postao članak 82. stavak 1. UEZ-a), kako ga je tumačio Sud Europske unije (vidjeti presude Suda od 13. prosinca 1991., C-18/88, GB Inno BM; od 25. lipnja 1998., C-203/96, Chemische Afvaistoffen Dussseldorp BV; od 17. svibnja 2001., C-340/99, TNT TRACO s.p.a.), skup pravila poput onoga koji se sastoji od članka 2. stavaka 18. do 20. Zakona br. 662/1996, članka 3. stavka 1. Uredbe Predsjednika Republike br. 144/2001 i članka 10. stavka 3. Zakonodavne uredbe br. 504/1992, u skladu s kojima koncesionar (agent) nužno mora biti obvezan platiti „proviziju” koju jednostrano određuje i/ili mijenja društvo Poste Italiane s.p.a., tako da se ugovor o poštanskom tekućem računu ne može raskinuti bez povrede obveze iz članka 10. stavka 3. Zakonodavne uredbe br. 504/1992 i posljedične povrede obveze naplate ICI-ja koja je preuzeta u odnosu na lokalno porezno tijelo?


201806290781986542018/C 249/567872016TC24920180716HR01HRINFO_JUDICIAL20180531454512Predmet T-787/16: Rješenje Općeg suda od 31. svibnja 2018. – QD protiv EUIPO-a
 ---documentbreak--- C2492018HR4520120180531HR0056452451Rješenje Općeg suda od 31. svibnja 2018. – QD protiv EUIPO-a
   (Predmet T-787/16) (
         1
      )2018/C 249/56Jezik postupka: engleskiPredsjednik četvrtog vijeća odredio je brisanje predmeta.
   (
         1
      )	SL C 22, 23. 1. 2017.


201806290461986292018/C 249/307702016TC24920180716HR01HRINFO_JUDICIAL20180531252511Predmet T-770/16: Presuda Općeg suda od 31. svibnja 2018. – Korwin-Mikke protiv Parlamenta (Institucionalno pravo — Europski parlament — Poslovnik Parlamenta — Govor kojim se narušava dostojanstvo Parlamenta i dovodi u pitanje njegov neometani rad — Stegovne mjere gubitka prava na dnevnice i privremenog oduzimanja prava sudjelovanja u svim aktivnostima Parlamenta — Sloboda izražavanja — Obveza obrazlaganja — Pogreška koja se tiče prava)
 ---documentbreak--- C2492018HR2510120180531HR0030251251Presuda Općeg suda od 31. svibnja 2018. – Korwin-Mikke protiv Parlamenta
   (Predmet T-770/16) (
         1
      )
   „(Institucionalno pravo — Europski parlament — Poslovnik Parlamenta — Govor kojim se narušava dostojanstvo Parlamenta i dovodi u pitanje njegov neometani rad — Stegovne mjere gubitka prava na dnevnice i privremenog oduzimanja prava sudjelovanja u svim aktivnostima Parlamenta — Sloboda izražavanja — Obveza obrazlaganja — Pogreška koja se tiče prava)“2018/C 249/30Jezik postupka: francuski
      Stranke

      Tužitelj: Janusz Korwin-Mikke (Józefów, Poljska) (zastupnici: M. Cherchi i A. Daoût, odvjetnici)

      Tuženik: Europski parlament (zastupnici: S. Alonso de León i S. Seyr, agenti)

      Predmet

   S jedne strane, zahtjev na temelju na članka 263. UFEU-a radi poništenja odluke predsjednika Parlamenta od 5. srpnja 2016. i odluke predsjedništva Parlamenta od 1. kolovoza 2016. kojom se tužitelju izriču mjere gubitka prava na dnevnice u trajanju od 10 dana, privremenog oduzimanja prava sudjelovanja u svim aktivnostima Parlamenta u trajanju od 5 uzastopnih dana te, s druge strane, zahtjev na temelju članka 268. UFEU-a radi naknade štete koju je tužitelj navodno pretrpio zbog tih odluka.

      Izreka

            1.

            Poništava se odluka predsjedništva Europskog parlamenta od 1. kolovoza 2016.

            2.

            Odbija se zahtjev za naknadu štete.

            3.

            Janusz Korwin-Mikke i Parlament snosit će svaki vlastite troškove.

      (
         1
      )	SL C 6, 9. 1. 2017.


201806290151986772018/C 249/182862018CJC24920180716HR01HRINFO_JUDICIAL20180309131311Predmet C-286/18: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 9. ožujka 2018. uputio Consiglio di Stato (Italija) – Agrenergy Srl protiv Ministero dello Sviluppo Economico
 ---documentbreak--- C2492018HR1310120180309HR0018131131Zahtjev za prethodnu odluku koji je 9. ožujka 2018. uputio Consiglio di Stato (Italija) – Agrenergy Srl protiv Ministero dello Sviluppo Economico
   (Predmet C-286/18)2018/C 249/18Jezik postupka: talijanski
      Sud koji je uputio zahtjev

   Consiglio di Stato

      Stranke glavnog postupka

      Žalitelj: Agrenergy Srl

      Druga stranka u žalbenom postupku: Ministero dello Sviluppo Economico

      Prethodno pitanje

   Treba li članak 3. treći stavak točku (a) Direktive 2009/28/EZ (
         1
      ) – među ostalim i s obzirom na opće načelo zaštite legitimnih očekivanja te čitav niz odredbi koje Direktiva propisuje u pogledu poticanja proizvodnje energije iz obnovljivih izvora – tumačiti na način da se njime isključuje usklađenost s pravom Unije nacionalnog propisa koji talijanskoj vladi omogućuje da nizom provedbenih uredbi smanjuje ili čak ukida prethodno utvrđene poticajne tarife?
   (
         1
      )	Direktiva 2009/28/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 23. travnja 2009. o promicanju uporabe energije iz obnovljivih izvora te o izmjeni i kasnijem stavljanju izvan snage direktiva 2001/77/EZ i 2003/30/EZ (SL L 140, str. 16.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 15., svezak 11., str. 39.)


201806290581986302018/C 249/318032016TC24920180716HR01HRINFO_JUDICIAL20180606252622Predmet T-803/16: Presuda Općeg suda od 6. lipnja 2018. – Glaxo Group protiv EUIPO-a – Celon Pharma (SALMEX) („Žig Europske unije — Postupak za proglašavanje žiga ništavim — Figurativni žig Europske unije SALMEX — Raniji nacionalni trodimenzionalni žig — Nadležnost žalbenog vijeća da po službenoj dužnosti ispita stvarnu uporabu ranijeg žiga — Članak 64. stavak 1. i članak 76. stavak 1. Uredbe (EZ) br. 207/2009 (sada članak 71. stavak 1. i članak 95. stavak 1. Uredbe (EU) 2017/1001)”)
 ---documentbreak--- C2492018HR2520120180606HR0031252262Presuda Općeg suda od 6. lipnja 2018. – Glaxo Group protiv EUIPO-a – Celon Pharma (SALMEX)
   (Predmet T-803/16) (
         1
      )
   „(„Žig Europske unije — Postupak za proglašavanje žiga ništavim — Figurativni žig Europske unije SALMEX — Raniji nacionalni trodimenzionalni žig — Nadležnost žalbenog vijeća da po službenoj dužnosti ispita stvarnu uporabu ranijeg žiga — Članak 64. stavak 1. i članak 76. stavak 1. Uredbe (EZ) br. 207/2009 (sada članak 71. stavak 1. i članak 95. stavak 1. Uredbe (EU) 2017/1001)”)“2018/C 249/31Jezik postupka: engleski
      Stranke

      Tužitelj: Glaxo Group Ltd (Brentford, Ujedinjena Kraljevina) (zastupnici: S. Baran, T. St Quintin, S. Wickenden, barristers, E. Morris i R. Jacob, solicitors)

      Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (zastupnik: D. Hanf, agent)

      Druga stranka u postupku pred žalbenim vijećem EUIPO-a, intervenijent u postupku pred Općim sudom: Celon Pharma S.A. (Łomianki, Poljska) (zastupnik: M. Krasiński, odvjetnik)

      Predmet

   Tužba podnesena protiv odluke četvrtog žalbenog vijeća EUIPO-a od 31. kolovoza 2016. (predmet R 2108/2015-4), u vezi s postupkom za proglašenje žiga ništavim između društava Glaxo Group i Celon Pharma.

      Izreka

            1.

            Poništava se odluka četvrtog žalbenog vijeća Ureda Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO) od 31. kolovoza 2016. (predmet R 2108/2015-4).

            2.

            EUIPO će snositi vlastite troškove i troškove društva Glaxo Group Ltd nastale tijekom postupka pred Općim sudom.

            3.

            Društvo Celon Pharma S.A. će snositi vlastite troškove postupka pred Općim sudom.

      (
         1
      )	SL C 22, 23. 1. 2017.


201806290261986482018/C 249/062232018CJC24920180716HR01HRINFO_JUDICIAL201803273423Predmet C-223/18 P: Žalba koju je 27. ožujka 2018. podnio Deichmann SE protiv presude Općeg suda (četvrto vijeće) od 17. siječnja 2018. u predmetu T-68/16, Deichmann SE protiv Ureda Europske unije za intelektualno vlasništvo
 ---documentbreak--- C2492018HR330120180327HR00063342Žalba koju je 27. ožujka 2018. podnio Deichmann SE protiv presude Općeg suda (četvrto vijeće) od 17. siječnja 2018. u predmetu T-68/16, Deichmann SE protiv Ureda Europske unije za intelektualno vlasništvo
   (Predmet C-223/18 P)2018/C 249/06Jezik postupka: engleski
      Stranke

      Žalitelj: Deichmann SE (zastupnik: C. Onken, odvjetnica)

      Druge stranke u postupku: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo; Munich, SL

      Žalbeni zahtjev

   Žalitelj od Suda zahtijeva da:

            —

            ukine presudu Općeg suda od 17. siječnja 2018. u predmetu T-68/17;

            —

            poništi odluku četvrtog žalbenog vijeća EUIPO-a od 4. prosinca 2015. u predmetu R 2345/2014-4;

            —

            podredno, vrati predmet Općem sudu;

            —

            naloži drugoj stranci i intervenijentu snošenje troškova prvostupanjskog i žalbenog postupka.

      Žalbeni razlozi i glavni argumenti

   Žalitelj tvrdi da se pobijanom odlukom u nekoliko pogleda krši članak 51. stavak 1. točka (a) i članak 15. stavak 1. Uredbe br. 207/2009 (sada članak 58. stavak 1. točka (a) i članak 18. stavak 1. Uredbe (EU) 2017/1001 (
         1
      ) Europskog parlamenta i Vijeća od 14. lipnja 2017. o žigu Europske unije). Osobito, Opći sud nije pravilno odredio značenje pojma „žig” u članku 51. stavku 1. točki (a) i članku 15. stavku 1. Uredbe br. 207/2009.

            (1)

            Kao prvo, Opći sud pogrešno je procijenio važnost i pravne posljedice određivanja vrste predmetnog žiga. Pogrešno je pretpostavio da nije bilo bitno je li sporni žig klasificiran kao figurativni ili pozicijski žig. Međutim, razlikovanje različitih vrsta žigova ima značajan utjecaj na njihov sadržaj i način na koji se upotrebljavaju. Upotreba spornog žiga kao figurativnog znatno bi se razlikovala od njegove upotrebe kao pozicijskog žiga.

            (2)

            Kao drugo, Opći sud nije pravilno odredio sadržaj spornog žiga, nego je razmotrio i tretirao sporni žig kao pozicijski. Sporni žig je figurativan, s obzirom na to da je prijavljen i registriran kao takav i da nije priložen nikakav opis ili izjava o odricanju koji bi ukazivali drukčije. Puko korištenje razlomljenih linija ne čini figurativni žig pozicijskim.

            (3)

            Posljedično, Opći sud je pogrešno pretpostavio da je Munich S.L. dokazao stvarnu upotrebu svojeg žiga ukazivanjem na prodaju cipela na čijoj su strani primijenjene dvije linije koje se sijeku. Ova vrsta upotrebe može predstavljati samo upotrebu pozicijskog, ali ne i figurativnog žiga kao što je onaj koji se osporava.

      (
         1
      )	SL 2017., L 154, str. 1.


201806290711986402018/C 249/584432017TC24920180716HR01HRINFO_JUDICIAL20180530454514Predmet T-443/17: Rješenje Općeg suda od 30. svibnja 2018. – António Conde & Companhia protiv Komisije
 ---documentbreak--- C2492018HR4540120180530HR0058454451Rješenje Općeg suda od 30. svibnja 2018. – António Conde & Companhia protiv Komisije
   (Predmet T-443/17) (
         1
      )2018/C 249/58Jezik postupka: engleskiPredsjednik prvog vijeća odredio je brisanje predmeta.
   (
         1
      )	SL C 293, 4. 9. 2017.


201807060221994442018/C 259/043702016CJC25920180723HR01HRINFO_JUDICIAL201805304411Predmet C-370/16: Presuda Suda (treće vijeće) od 30. svibnja 2018. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Tribunale di Novara – Italija) – Bruno Dell'Acqua protiv Eurocom Srl, Regione Lombardia (Zahtjev za prethodnu odluku — Povlastice i imuniteti Europske unije — Protokol br. 7 — Članak 1 — Nužnost prethodnog odobrenja Suda — Strukturni fondovi — Financijska potpora Europske unije — Postupak pljenidbe prema nacionalnom tijelu za iznose koji potječu iz te potpore)
 ---documentbreak--- C2592018HR410120180530HR00044141Presuda Suda (treće vijeće) od 30. svibnja 2018. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Tribunale di Novara – Italija) – Bruno Dell'Acqua protiv Eurocom Srl, Regione Lombardia
   (Predmet C-370/16) (
         1
      )
   „(Zahtjev za prethodnu odluku — Povlastice i imuniteti Europske unije — Protokol br. 7 — Članak 1 — Nužnost prethodnog odobrenja Suda — Strukturni fondovi — Financijska potpora Europske unije — Postupak pljenidbe prema nacionalnom tijelu za iznose koji potječu iz te potpore)“2018/C 259/04Jezik postupka: talijanski
      Sud koji je uputio zahtjev

   Tribunale di Novara

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelj: Bruno Dell'Acqua

      Tuženici: Eurocom Srl, Regione Lombardia

      uz sudjelovanje: Renata Quattrocchija, Antonelle Pozzoli, Lorisa Lucinija, Diega Chiericija, Nicolette Malaraggie, Elija Zonce, Sonije Fusi, Danila Cattanea, Alberta Terranea, Luigija Luzzija

      Izreka

   Članak 1. posljednju rečenicu Protokola (br. 7) o povlasticama i imunitetima Europske unije treba tumačiti na način da nije nužno prethodno odobrenje Suda kada treća osoba pokrene postupak pljenidbe potraživanja protiv tijela neke države članice koje ima odgovarajući dug prema dužniku treće osobe, korisniku fonda koji se dodjeljuje radi provedbe projekata koji se sufinanciraju iz Europskog socijalnog fonda.
   (
         1
      )	SL C 383, 17. 10. 2016.


201807060691994322018/C 259/504562017TC25920180723HR01HRINFO_JUDICIAL20180608363611Predmet T-456/17: Rješenje Općeg suda od 8. lipnja 2018. – Lupu protiv EUIPO-a – Dzhihangir (Djili soy original DS) („Žig Europske unije — Postupak povodom prigovora — Prijava figurativnog žiga Europske unije Djili soy original DS — Raniji nacionalni verbalni žig DJILI — Relativni razlog za odbijanje — Tužba koja je djelomično očito nedopuštena i djelomično očito pravno neosnovana”)
 ---documentbreak--- C2592018HR3610120180608HR0050361361Rješenje Općeg suda od 8. lipnja 2018. – Lupu protiv EUIPO-a – Dzhihangir (Djili soy original DS)
   (Predmet T-456/17) (
         1
      )
   „(„Žig Europske unije — Postupak povodom prigovora — Prijava figurativnog žiga Europske unije Djili soy original DS — Raniji nacionalni verbalni žig DJILI — Relativni razlog za odbijanje — Tužba koja je djelomično očito nedopuštena i djelomično očito pravno neosnovana”)“2018/C 259/50Jezik postupka: engleski
      Stranke

      Tužitelj: Victor Lupu (Bukurešt, Rumunjska) (zastupnik: P. Acsinte, odvjetnik)

      Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (zastupnik: D. Gája, agent)

      Druga stranka u postupku pred žalbenim vijećem EUIPO-a, intervenijent u postupku pred Općim sudom: Ibryam Dzhihangir (Silistra, Bugarska) (zastupnik: C-R. Romiţan, odvjetnik)

      Predmet

   Tužba protiv odluke petog žalbenog vijeća EUIPO-a od 3. svibnja 2017. (predmet R 516/2011-5), koja se odnosi na postupak povodom prigovora između V. Lupua i I. Dzhihangira.

      Izreka

            1.

            Odluka o prigovoru nedopuštenosti spojena je s odlukom o meritumu.

            2.

            Tužba se odbija.

            3.

            Victoru Lupui nalaže se snošenje vlastitih troškova i troškova Ureda Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO).

            4.

            Ibryam Dzhihangir snosi vlastite troškove.

      (
         1
      )	SL C 309, 18. 9. 2017.


201807060351994072018/C 259/053822016CJC25920180723HR01HRINFO_JUDICIAL201805315511Predmet C-382/16: Presuda Suda (drugo vijeće) od 31. svibnja 2018. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Finanzgericht Rheinland-Pfalz – Njemačka) – Hornbach-Baumarkt-AG protiv Finanzamt Landau (Zahtjev za prethodnu odluku — Sloboda poslovnog nastana — Porez na dobit — Propis države članice — Izračunavanje oporezivog prihoda društava — Pogodnost koju je rezidentno društvo besplatno dodijelilo nerezidentnom društvu s kojim se nalazi u odnosu međuovisnosti — Prilagodba oporezivih prihoda rezidentnog društva — Izostanak prilagodbe oporezivog prihoda u slučaju istovjetne pogodnosti koju je rezidentno društvo dodijelilo drugom rezidentnom društvu s kojim je na taj način povezano — Ograničenje slobode poslovnog nastana — Opravdanje)
 ---documentbreak--- C2592018HR510120180531HR00055151Presuda Suda (drugo vijeće) od 31. svibnja 2018. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Finanzgericht Rheinland-Pfalz – Njemačka) – Hornbach-Baumarkt-AG protiv Finanzamt Landau
   (Predmet C-382/16) (
         1
      )
   „(Zahtjev za prethodnu odluku — Sloboda poslovnog nastana — Porez na dobit — Propis države članice — Izračunavanje oporezivog prihoda društava — Pogodnost koju je rezidentno društvo besplatno dodijelilo nerezidentnom društvu s kojim se nalazi u odnosu međuovisnosti — Prilagodba oporezivih prihoda rezidentnog društva — Izostanak prilagodbe oporezivog prihoda u slučaju istovjetne pogodnosti koju je rezidentno društvo dodijelilo drugom rezidentnom društvu s kojim je na taj način povezano — Ograničenje slobode poslovnog nastana — Opravdanje)“2018/C 259/05Jezik postupka: njemački
      Sud koji je uputio zahtjev

   Finanzgericht Rheinland-Pfalz

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelj: Hornbach-Baumarkt-AG

      Tuženik: Finanzamt Landau

      Izreka

   Članak 43. UEZ-a (koji je postao članak 49. UFEU-a), u vezi s člankom 48. UEZ-a (koji je postao članak 54. UFEU-a), treba tumačiti na način da mu se ne protivi nacionalno zakonodavstvo, poput onoga o kojem je riječ u glavnom postupku, na temelju kojeg prihode društva koje je rezident u državi članici, a koje je društvu sa sjedištem u drugoj državi članici, s kojim se nalazi u odnosu međuovisnosti, dodijelilo pogodnosti pod uvjetima koji odstupaju od onih koje bi neovisne treće osobe u istim ili sličnim okolnostima ugovorile među sobom, treba računati onako kako bi ih trebalo računati kad bi se primjenjivali uvjeti koje bi takve treće osobe ugovorile te bi morali biti predmet prilagodbe, dok se takva prilagodba oporezivih prihoda ne provodi kada te iste pogodnosti dodijeli rezidentno društvo drugom rezidentnom društvu, s kojim se nalazi u odnosu međuovisnosti. Međutim, na nacionalnom sudu je da provjeri daje li propis o kojem je riječ u glavnom postupku rezidentnom poreznom obvezniku mogućnost dokazivanja da su uvjeti ugovoreni zbog poslovnih razloga koji mogu proizlaziti iz njegova položaja dioničara nerezidentnog društva.
   (
         1
      )	SL C 343, 19. 9. 2016.


201807060271993522018/C 259/23732018CJC25920180723HR01HRINFO_JUDICIAL20180202171711Predmet C-73/18 P: Žalba koju je 2. veljače 2018. podnijela Cotécnica, S.C.C.L. protiv presude Općeg suda (prvo vijeće) od 20. studenoga 2017. u predmetu T-465/16, Cotécnica protiv Ureda Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO) – Visán Industrias Zootécnicas (Cotecnica OPTIMA)
 ---documentbreak--- C2592018HR1710120180202HR0023171171Žalba koju je 2. veljače 2018. podnijela Cotécnica, S.C.C.L. protiv presude Općeg suda (prvo vijeće) od 20. studenoga 2017. u predmetu T-465/16, Cotécnica protiv Ureda Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO) – Visán Industrias Zootécnicas (Cotecnica OPTIMA)
   (Predmet C-73/18 P)2018/C 259/23Jezik postupka: španjolski
      Stranke

      Žalitelj: Cotécnica, S.C.C.L. (zastupnici: J. C. Erdozain López, J. Galán López i L. Montoya Terán, abogados)

      Druge stranke u postupku: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO) i Visán Industrias Zootécnicas
   Sud (sedmo vijeće) je rješenjem od 7. lipnja 2018. odbacio žalbu kao očito neosnovanu i naložio društvu Cotécnica S.C.C.L. snošenje vlastitih troškova.


201807060041993992018/C 259/372932018CJC25920180723HR01HRINFO_JUDICIAL20180426262722Predmet C-293/18: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 26. travnja 2018. uputio Tribunal Superior de Justicia de Galicia (Španjolska) – Sindicato Nacional de CCOO de Galicia protiv Unión General de Trabajadores de Galicia (UGT), Universidad de Santiago de Compostela, Confederación Intersindical Gallega
 ---documentbreak--- C2592018HR2620120180426HR0037262272Zahtjev za prethodnu odluku koji je 26. travnja 2018. uputio Tribunal Superior de Justicia de Galicia (Španjolska) – Sindicato Nacional de CCOO de Galicia protiv Unión General de Trabajadores de Galicia (UGT), Universidad de Santiago de Compostela, Confederación Intersindical Gallega
   (Predmet C-293/18)2018/C 259/37Jezik postupka: španjolski
      Sud koji je uputio zahtjev

   Tribunal Superior de Justicia de Galicia

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelj: Sindicato Nacional de CCOO de Galicia

      Tuženici: Unión General de Trabajadores de Galicia (UGT), Universidad de Santiago de Compostela, Confederación Intersindical Gallega

      Prethodna pitanja

            1.

            Treba li smatrati da su radnici, zaposleni u skladu s člankom 20. Ley 14/20[1]1 de 1 de junio[,] de la Ciencia, [la] Tecnología y la Innovación (Zakon 14/2001 od 1. lipnja o znanosti, tehnologiji i inovacijama), obuhvaćeni područjem primjene Okvirnog sporazuma o radu na određeno vrijeme koji su sklopili ETUC, UNICE i CE[E]P, na temelju kojeg je donesena Direktiva Vijeća 1999/70/EZ od 28. lipnja 1999. (
                  1
               )?

            2.

            Treba li naknadu zbog prestanka ugovora o radu smatrati uvjetom zapošljavanja u smislu članka 4. Okvirnog sporazuma?

            3.

            U slučaju potvrdnog odgovora na prethodna pitanja: Treba li smatrati da je prestanak ugovora o radu radnika zaposlenih u skladu sa Zakonom 14/20[1]1 od 1. lipnja o znanosti, tehnologiji i inovacijama usporediv s poslovno uvjetovanim prestankom ugovora o radu na neodređeno vrijeme u skladu s člankom 52. Zakona o radu?

            4.

            U slučaju potvrdnog odgovora na treće pitanje: Postoji li ikakav zakonski razlog za njihovo razlikovanje?

      (
         1
      )	Direktiva Vijeća 1999/70/EZ od 28. lipnja 1999. o Okvirnom sporazumu o radu na određeno vrijeme koji su sklopili ETUC, UNICE i CEEP (SL 1999., L 175, str. 43) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 5., svezak 4., str. 228.)


201807060151993632018/C 259/241402018CJC25920180723HR01HRINFO_JUDICIAL20180222171822Predmet C-140/18: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 22. veljače 2018. uputio Landesverwaltungsgericht Steiermark (Austrija) – Humbert Jörg Köfler i dr.
 ---documentbreak--- C2592018HR1720120180222HR0024172182Zahtjev za prethodnu odluku koji je 22. veljače 2018. uputio Landesverwaltungsgericht Steiermark (Austrija) – Humbert Jörg Köfler i dr.
   (Predmet C-140/18)2018/C 259/24Jezik postupka: njemački
      Sud koji je uputio zahtjev

   Landesverwaltungsgericht Steiermark

      Stranke glavnog postupka

      Žalitelji: Humbert Jörg Köfler, Wolfgang Leitner, Joachim Schönbeck, Wolfgang Semper

      Tuženo tijelo: Bezirkshauptmannschaft Murtal

      Intervenijent: Finanzpolizei

      Prethodna pitanja

            1.

            Trebaju li se članak 56. UFEU-a te Direktiva 96/71/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 16. prosinca 1996. o upućivanju radnika u okviru pružanja usluga (
                  1
               ) i Direktiva 2014/67/EU Europskog parlamenta i Vijeća od 15. svibnja 2014. o provedbi Direktive 96/71/EZ (
                  2
               ) tumačiti na način da im se protivi nacionalna odredba kojom su predviđene izrazito visoke novčane kazne, a osobito visoki najniži iznosi novčanih kazni, koje mogu biti izrečene kumulativno za svakog dotičnog radnika, za povrede formalnih obveza u slučaju korištenja prekogranične radne snage, kao što je propust ustupitelja da osobi kojoj se radnici ustupaju stavi na raspolaganje isprave o plaći?

            2.

            U slučaju negativnog odgovora na prvo pitanje:
            Trebaju li se članak 56. UFEU-a te Direktiva 96/71/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 16. prosinca 1996. o upućivanju radnika u okviru pružanja usluga i Direktiva 2014/67/EU Europskog parlamenta i Vijeća od 15. svibnja 2014. o provedbi Direktive 96/71/EZ tumačiti na način da im se protivi izricanje kumulativnih novčanih kazni bez apsolutnog najvišeg iznosa za povrede formalnih obveza u slučaju korištenja prekogranične radne snage?

            3.

            U slučaju negativnog odgovora na prvo i drugo pitanje:
            Treba li članak 49. stavak 3. Povelje Europske unije o temeljnim pravima tumačiti na način da mu se protivi nacionalna odredba koja za prekršaje iz nehaja predviđa visoke novčane kazne, osobito visoke najniže iznose novčanih kazni i višegodišnje zamjenske kazne oduzimanja slobode?

      (
         1
      )	SL 1997., L 18, str. 1. (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 5., svezak 5., str. 127.)
   (
         2
      )	SL 2014., L 159, str. 11.


201807060081993462018/C 259/064262016CJC25920180723HR01HRINFO_JUDICIAL201805295622Predmet C-426/16: Presuda Suda (veliko vijeće) od 29. svibnja 2018. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Nederlandstalige rechtbank van eerste aanleg Bruxelles – Belgija) – Liga van Moskeeën en Islamitische Organisaties Provincie Antwerpen, VZW i dr. protiv Vlaams Gewest (Zahtjev za prethodnu odluku — Zaštita dobrobiti životinja pri usmrćivanju — Posebne metode klanja propisane vjerskim obredima — Islamski praznik prinošenja žrtve — Uredba (EZ) br. 1099/2009 — Članak 2. točka (k) — Članak 4. stavak 4. — Obveza obavljanja obrednog klanja u klaonici koja ispunjava zahtjeve iz Uredbe (EZ) br. 853/2004 — Valjanost — Povelja Europske unije o temeljnim pravima — Članak 10. — Sloboda vjeroispovijedi — Članak 13. UFEU-a — Poštovanje nacionalnih običaja u pogledu vjerskih obreda)
 ---documentbreak--- C2592018HR520120180529HR00065262Presuda Suda (veliko vijeće) od 29. svibnja 2018. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Nederlandstalige rechtbank van eerste aanleg Bruxelles – Belgija) – Liga van Moskeeën en Islamitische Organisaties Provincie Antwerpen, VZW i dr. protiv Vlaams Gewest
   (Predmet C-426/16) (
         1
      )
   „(Zahtjev za prethodnu odluku — Zaštita dobrobiti životinja pri usmrćivanju — Posebne metode klanja propisane vjerskim obredima — Islamski praznik prinošenja žrtve — Uredba (EZ) br. 1099/2009 — Članak 2. točka (k) — Članak 4. stavak 4. — Obveza obavljanja obrednog klanja u klaonici koja ispunjava zahtjeve iz Uredbe (EZ) br. 853/2004 — Valjanost — Povelja Europske unije o temeljnim pravima — Članak 10. — Sloboda vjeroispovijedi — Članak 13. UFEU-a — Poštovanje nacionalnih običaja u pogledu vjerskih obreda)“2018/C 259/06Jezik postupka: nizozemski
      Sud koji je uputio zahtjev

   Nederlandstalige rechtbank van eerste aanleg Brussel

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelji: Liga van Moskeeën en Islamitische Organisaties Provincie Antwerpen, VZW, Unie van Moskeeën en Islamitische Verenigingen van Limburg, VZW, Unie van Moskeeën en Islamitische Verenigingen Oost-Vlaanderen, VZW, Unie der Moskeeën en Islamitische Verenigingen van West-Vlaanderen, VZW, Unie der Moskeeën en Islamitische Verenigingen van Vlaams-Brabant, VZW, Association Internationale Diyanet de Belgique, IVZW, lslamitische Federatie van België, VZW, Rassemblement des Musulmans de Belgique, VZW, Erkan Konak, Chaibi El Hassan

      Tuženik: Vlaams Gewest

      Uz sudjelovanje: Global Action in the Interest of Animals (GAIA) VZW

      Izreka

   Ispitivanje prethodnog pitanja nije pokazalo nikakav element koji može utjecati na valjanost članka 4. stavka 4. u vezi s člankom 2. točkom (k) Uredbe Vijeća (EZ) br. 1099/2009 od 24. rujna 2009. o zaštiti životinja u trenutku usmrćivanja, s obzirom na članak 10. Povelje Europske unije o temeljnim pravima i članak 13. UFEU-a.
   (
         1
      )	SL C 383, 17. 10. 2016.


201807060181993502018/C 259/251462018CJC25920180723HR01HRINFO_JUDICIAL20180223181811Predmet C-146/18: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 23. veljače 2018. uputio Landesverwaltungsgericht Steiermark (Austrija) – Humbert Jörg Köfler
 ---documentbreak--- C2592018HR1810120180223HR0025181181Zahtjev za prethodnu odluku koji je 23. veljače 2018. uputio Landesverwaltungsgericht Steiermark (Austrija) – Humbert Jörg Köfler
   (Predmet C-146/18)2018/C 259/25Jezik postupka: njemački
      Sud koji je uputio zahtjev

   Landesverwaltungsgericht Steiermark

      Stranke glavnog postupka

      Žalitelj: Humbert Jörg Köfler

      Tuženo tijelo: Bezirkshauptmannschaft Murtal

      Intervenijent: Finanzpolizei

      Prethodno pitanje

   Treba li članak 47. i članak 49. Povelje o temeljnim pravima tumačiti na način da im se protivi nacionalna odredba, koja obvezno predviđa da doprinos za troškove žalbenog postupka iznosi 20 % izrečene novčane kazne?