title: Predmet C-603/17: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 20. listopada 2017. uputio Supreme Court of the United Kingdom (Ujedinjena Kraljevina) – Peter Bosworth i Colin Hurley protiv Arcadia Petroleum Limited i drugih

text:
               18.12.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 437/24

         Zahtjev za prethodnu odluku koji je 20. listopada 2017. uputio Supreme Court of the United Kingdom (Ujedinjena Kraljevina) – Peter Bosworth i Colin Hurley protiv Arcadia Petroleum Limited i drugih
   (Predmet C-603/17)
   (2017/C 437/29)
   Jezik postupka: engleski

      Sud koji je uputio zahtjev

   Supreme Court of the United Kingdom

      Stranke glavnog postupka

      Žalitelji: Peter Bosworth, Colin Hurley

      Druge stranke u žalbenom postupku: Arcadia Petroleum Limited i drugi

      Prethodna pitanja

               1.

               Koji je pravilni kriterij za određivanje toga je li poslodavčev zahtjev protiv zaposlenika ili bivšeg zaposlenika (u daljnjem tekstu: zaposlenik) „predmet[…] vezan[…] uz” pojedinačni ugovor o zapošljavanju u smislu odjeljka 5. glave II. (članci 18. do 21.) Luganske konvencije?

                           (1)

                           Kako bi poslodavčev zahtjev protiv zaposlenika bio obuhvaćen člancima 18. do 21., je li dovoljno da je sporno ponašanje poslodavac također mogao isticati kao povredu zaposlenikova pojedinačnog ugovora o radu – iako se zahtjev koji je poslodavac stvarno podnio ne oslanja ni na kakvu povredu tog ugovora niti je ističe, nego je (na primjer) podnesen na jednom ili više temelja navedenih u točkama 26. i 27. sažetog prikaza činjeničnog stanja?

                           (2)

                           Alternativno, je li pravilni kriterij taj da je poslodavčev zahtjev protiv zaposlenika obuhvaćen člancima 18. do 21. samo ako je obveza na kojoj se zahtjev stvarno temelji obveza iz ugovora o radu? Ako je to pravilni kriterij, proizlazi li iz toga da zahtjev koji se temelji samo na povredi obveze koja je nastala neovisno o ugovoru o radu (i koja, po potrebi, nije obveza na koju je zaposlenik „svojevoljno pristao”), nije obuhvaćen odjeljkom 5.?

                           (3)

                           Ako nijedan od gore navedenih kriterija nije pravilan, koji je pravilni kriterij?

               2.

               Ako društvo i fizička osoba sklope „ugovor” (u smislu članka 5. stavka 1. Luganske konvencije), u kojoj mjeri je potrebno da postoji odnos podređenosti između društva i fizičke osobe kako bi taj ugovor bio „pojedinačni ugovor o zapošljavanju” za potrebe odjeljka 5.? Može li takav odnos postojati ako fizička osoba može odrediti (i stvarno određuje) uvjete svojeg ugovora s društvom i samostalno nadzire tekuće poslove društva i obavljanje svojih dužnosti, ali dioničar(i) društva imaju ovlast raskida tog odnosa?

               3.

               Ako se odjeljak 5. glave II. Luganske konvencije primjenjuje samo na zahtjeve koji bi, da nema odjeljka 5., bili obuhvaćeni člankom 5. stavkom 1. Luganske konvencije, koji je pravilni kriterij za određivanje toga je li zahtjev obuhvaćen člankom 5. stavkom 1.?

                           (1)

                           Je li pravilni kriterij taj da je zahtjev obuhvaćen člankom 5. stavkom 1. ako bi se sporno ponašanje moglo smatrati povredom ugovora iako se poslodavčev zahtjev ne oslanja ni na kakvu povredu tog ugovora niti ističe?

                           (2)

                           Alternativno, je li pravilni kriterij taj da je zahtjev obuhvaćen člankom 5. stavkom 1. samo ako je obveza na kojoj se on stvarno temelji ugovorna obveza? Ako je to pravilni kriterij, slijedi li iz toga da zahtjev koji se temelji samo na povredi obveze koja je nastala neovisno o ugovoru (i koja, po potrebi, nije obveza na koju je tuženik „svojevoljno pristao”), nije obuhvaćen člankom 5. stavkom 1.?

                           (3)

                           Ako nijedan od gore navedenih kriterija nije pravilan, koji je pravilni kriterij?

               4.

               U okolnostima u kojima:

                           (1)

                           su društva A i B dio iste grupe društava;

                           (2)

                           tuženik X de facto obavlja dužnost glavnog izvršnog direktora te grupe društava (kao što je to činio P. Bosworth za grupu društava Arcadia Group; sažeti prikaz činjeničnog stanja, t. 14.); X je zaposlen u jednom od društava grupe, društvu A (te je stoga zaposlenik društva A) (kao što je to povremeno bio P. Bosworth u okolnostima navedenima u sažetom prikazu činjeničnog stanja, t. 15.); te, u skladu s nacionalnim pravom, nije zaposlenik društva B;

                           (3)

                           društvo A je podnijelo zahtjeve protiv X-a i oni su obuhvaćeni člancima 18. do 21.; i

                           (4)

                           drugo društvo B iz te grupe također je podnijelo zahtjeve protiv X-a zbog istog ponašanja zbog kojeg je društvo A podnijelo zahtjeve protiv X-a;

                     koji je pravilni kriterij za određivanje toga jesu li zahtjevi društva B obuhvaćeni odjeljkom 5.? Osobito:

                           (1)

                           Ovisi li odgovor o tome je li između X-a i društva B postojao „pojedinačni ugovor o zapošljavanju” u smislu odjeljka 5. i, ako jest, koji je pravilni kriterij za određivanje toga je li takav ugovor postojao?

                           (2)

                           Treba li društvo B smatrati „poslodavcem” X-a za potrebe odjeljka 5. glave II. Luganske konvencije i/ili su zahtjevi društva B protiv X-a (u gore navedenom točki 4. pod.(4)) obuhvaćeni člancima 18. do 21. na isti način na koji su zahtjevi društva A protiv X-a obuhvaćeni člancima 18. do 21.? Osobito:

                                       (a)

                                       Je li zahtjev društva B obuhvaćen člankom 18. samo ako je obveza na kojoj se on stvarno temelji obveza iz ugovora o radu između društva B i X-a?

                                       (b)

                                       Alternativno, je li zahtjev obuhvaćen člankom 18. ako bi sporno ponašanje predstavljalo povredu obveza iz ugovora o radu između društva A i X-a?

                           (3)

                           Ako nijedan od gore navedenih kriterija nije pravilan, koji je pravilni kriterij?


title: Predmet C-650/15 P: Presuda Suda (prvo vijeće) 25. listopada 2017. – Polyelectrolyte Producers Group GEIE (PPG), SNF SAS protiv Europske agencije za kemikalije, Kraljevine Nizozemske i Europske komisije (Žalba — Uredba (EZ) br. 1907/2006 (REACH) — Članak 57. — Posebno zabrinjavajuće tvari — Identifikacija — Članak 2. stavak 8. točka (b) — Izuzeće — Članak 3. točka 15. — Pojam ‚intermedijer’ — Akrilamid)

text:
               18.12.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 437/5

         Presuda Suda (prvo vijeće) 25. listopada 2017. – Polyelectrolyte Producers Group GEIE (PPG), SNF SAS protiv Europske agencije za kemikalije, Kraljevine Nizozemske i Europske komisije
   (Predmet C-650/15 P) (1)

   ((Žalba - Uredba (EZ) br. 1907/2006 (REACH) - Članak 57. - Posebno zabrinjavajuće tvari - Identifikacija - Članak 2. stavak 8. točka (b) - Izuzeće - Članak 3. točka 15. - Pojam ‚intermedijer’ - Akrilamid))
   (2017/C 437/06)
   Jezik postupka: francuski

      Stranke

      Žalitelji: Polyelectrolyte Producers Group GEIE (PPG), SNF SAS (zastupnici: E. Mullier i R. Cana, odvjetnici, D. Abrahams, barrister)

      Druge stranke u postupku: Europska agencija za kemikalije (zastupnici: M. Heikkilä i M. W. Broere, agenti, uz sudjelovanje J. Stuyck i S. Raes, odvjetnika), Kraljevina Nizozemska (zastupnici: M. Bulterman i B. Koopman, agenti), Europska komisija (zastupnici: K. Talabér-Ritz, E. Manhaeve, K. Mifsud-Bonnici i D. Kukovec, agenti)

      Izreka

               1.

               Žalba se odbija.

               2.

               Društvima Polyelectrolyte Producers Group GEIE (PPG) i SNF SAS nalaže se snošenje vlastitih troškova i troškova Europske agencije za kemikalije (ECHA).

               3.

               Kraljevina Nizozemska i Europska komisija snosit će vlastite troškove.

      (1)  SL C 48, 8. 2. 2016.


title: Predmet C-407/16: Presuda Suda (šesto vijeće) od 26. listopada 2017. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Augstākā tiesa – Latvija) – „Aqua Pro” SIA protiv Valsts ieņēmumu dienests (Zahtjev za prethodnu odluku — Carinska unija — Carinski zakonik Zajednice — Članak 220. stavak 1. i stavak 2. točka (b) — Naknadna naplata uvoznih ili izvoznih carina — Pojam ‚knjiženje uvoznih carina’ — Odluka nadležnog carinskog tijela — Rok za podnošenje zahtjeva za povrat ili otpust — Obveza slanja predmeta Europskog komisiji — Dokazi u slučaju podnošenja pravnog lijeka protiv odluke nadležnog tijela države članice uvoza)

text:
               18.12.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 437/11

         Presuda Suda (šesto vijeće) od 26. listopada 2017. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Augstākā tiesa – Latvija) – „Aqua Pro” SIA protiv Valsts ieņēmumu dienests
   (Predmet C-407/16) (1)

   ((Zahtjev za prethodnu odluku - Carinska unija - Carinski zakonik Zajednice - Članak 220. stavak 1. i stavak 2. točka (b) - Naknadna naplata uvoznih ili izvoznih carina - Pojam ‚knjiženje uvoznih carina’ - Odluka nadležnog carinskog tijela - Rok za podnošenje zahtjeva za povrat ili otpust - Obveza slanja predmeta Europskog komisiji - Dokazi u slučaju podnošenja pravnog lijeka protiv odluke nadležnog tijela države članice uvoza))
   (2017/C 437/14)
   Jezik postupka: latvijski

      Sud koji je uputio zahtjev

   Augstākā tiesa

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelj:„Aqua Pro” SIA

      Tuženik: Valsts ieņēmumu dienests

      Izreka

               1.

               Članak 217. stavak 1. i članak 220. stavak 1. Uredbe Vijeća (EEZ) br. 2913/92 od 12. listopada 1992. o Carinskom zakoniku Zajednice, kako je izmijenjena i dopunjena Uredbom (EZ) br. 2700/2000 Europskog parlamenta i Vijeća od 16. studenoga 2000., treba tumačiti na način da se, u slučaju naknadne naplate, iznos dugovanih carina koje utvrde tijela smatra proknjiženim kad carinska tijela upišu taj iznos u računovodstvene evidencije ili bilo koja druga istovrijedna sredstva, neovisno o tome što je odluka tijela o knjiženju ili utvrđenju obveze plaćanja carine predmet upravnog ili sudskog postupka.

               2.

               Članak 220. stavak 2. točku (b) kao i članke 236., 239. i 243. Uredbe br. 2913/92, kako je izmijenjena Uredbom br. 2700/2000, treba tumačiti na način da se u okviru upravnog ili sudskog pravnog lijeka, u smislu članka 243. te uredbe, kako je izmijenjena Uredbom br. 2700/2000, podnesenog protiv odluke porezne uprave o naknadnom knjiženju iznosa uvoznih carina i nalaganju njihova plaćanja uvozniku potonji može pozvati na legitimna očekivanja na temelju članka 220. stavka 2. točke (b) navedene uredbe, kako je izmijenjena Uredbom br. 2700/2000, kako bi prigovorio tom knjiženju, neovisno o tome je li uvoznik podnio zahtjev za otpust ili povrat tih carina u skladu s postupkom predviđenim u člancima 236. i 239. iste uredbe, kako je izmijenjena Uredbom br. 2700/2000.

               3.

               Članak 869. točku (b) Uredbe Komisije (EEZ) br. 2454/93 od 2. srpnja 1993. o utvrđivanju odredaba za provedbu Uredbe Vijeća (EEZ) br. 2913/92, kako je izmijenjena Uredbom Komisije (EZ) br. 1335/2003 od 25. srpnja 2003., treba tumačiti na način da, u nedostatku odluke ili postupka Europske komisije u smislu članka 871. stavka 2. te uredbe, kako je izmijenjena Uredbom br. 1335/2003, u situaciji poput one o kojoj je riječ u glavnom postupku carinska tijela ne mogu sama odlučiti da neće naknadno knjižiti nenaplaćene carine, smatrajući da su ispunjene pretpostavke za pozivanje na legitimna očekivanja na temelju članka 220. stavka 2. točke (b) Uredbe br. 2913/92, kako je izmijenjena Uredbom br. 2700/2000, i da ta tijela imaju obvezu poslati dokumentaciju Komisiji na razmatranje, ako navedena tijela smatraju da je Komisija počinila pogrešku u smislu navedene odredbe Uredbe br. 2913/92, kako je izmijenjena Uredbom br. 2700/2000, ili ako su okolnosti predmeta u glavnom postupku vezane uz nalaze istrage koju je Unija provela u smislu članka 871. stavka 1. druge alineje Uredbe br. 2454/93, kako je izmijenjena Uredbom br. 1335/2003, ili pak ako je iznos carina u pitanju jednak ili veći od 500 000 eura.

               4.

               Članak 220. stavak 2. točku (b) Uredbe br. 2913/92, kako je izmijenjena Uredbom br. 2700/2000, treba tumačiti na način da se informacije sadržane u izvješću Europskog ureda za borbu protiv prijevara (OLAF) vezane uz ponašanje carinskih tijela države izvoznice i izvoznika ubrajaju među dokaze koje treba uzeti u obzir prilikom utvrđivanja jesu li ispunjene pretpostavke pod kojima se uvoznik može pozvati na legitimna očekivanja na temelju navedene odredbe. Međutim, ako se takvo izvješće, s obzirom na informacije koje sadržava, pokaže nedostatnim za utvrđivanje u dovoljnoj mjeri jesu li te pretpostavke u svim pogledima doista ispunjene, što je na nacionalnom sudu da provjeri, carinska tijela mogu biti dužna pružiti dodatne dokaze u tu svrhu, osobito provođenjem naknadnih provjera.

               5.

               Članak 220. stavak 2. točku (b) Uredbe br. 2913/92, kako je izmijenjena Uredbom br. 2700/2000, treba tumačiti na način da je na sudu koji je uputio zahtjev da ocijeni, u odnosu na sve konkretne elemente glavnog spora, a posebice u odnosu na dokaze koje su u tu svrhu podnijele stranke glavnog postupka, jesu li ispunjene pretpostavke pod kojima se uvoznik može pozvati na legitimna očekivanja na temelju te odredbe. Za potrebe te ocjene informacije dobivene naknadnom provjerom nemaju prednost u odnosu na one koje sadržava izvješće Europskog ureda za borbu protiv prijevara (OLAF).

               6.

               Članak 875. Uredbe br. 2454/93, kako je izmijenjena Uredbom br. 1335/2003, treba tumačiti na način da je država članica, u uvjetima koje odredi Europska komisija, vezana njezinim ocjenama iz odluke donesene na temelju članka 873. te uredbe, kako je izmijenjena Uredbom br. 1335/2003, u pogledu druge države članice u slučajevima koji uključuju usporediva činjenična i pravna pitanja, što je na njezinim tijelima i sudovima da ocijene, osobito uzimajući u obzir informacije o ponašanju izvoznika ili carinskih tijela države izvoznice kako proizlaze iz izvješća Europskog ureda za borbu protiv prijevara (OLAF) na kojem se temelji navedena odluka.

               7.

               Članak 220. stavak 2. točku (b) Uredbe br. 2913/92, kako je izmijenjena Uredbom br. 2700/2000, i članak 875. Uredbe br. 2454/93, kako je izmijenjena Uredbom br. 1335/2003, treba tumačiti na način da carinska tijela mogu provesti sve naknadne provjere koje smatraju potrebnima i upotrebljavati informacije dobivene prilikom tih provjera, i kako bi ocijenila jesu li ispunjene pretpostavke pod kojima se uvoznik može pozivati na legitimna očekivanja na temelju članka 220. stavka 2. točke (b) Uredbe br. 2913/92, kako je izmijenjena Uredbom br. 2700/2000, i kako bi utvrdila uključuje li slučaj koji razmatraju usporediva činjenična i pravna pitanja, u smislu članka 875. Uredbe br. 2454/93, kako je izmijenjena Uredbom br. 1335/2003, u odnosu na slučaj koji je predmet odluke o neknjiženju carina što ju je Europska komisija donijela u skladu s člankom 873. te Uredbe br. 2454/93, kako je izmijenjena Uredbom br. 1335/2003.

               8.

               Članak 220. stavak 2. točku (b) Uredbe br. 2913/92, kako je izmijenjena Uredbom br. 2700/2000, treba tumačiti na način da činjenica da je uvoznik uvezao robu na temelju sporazuma o distribuciji ne utječe na njegovu mogućnost pozivanja na svoja legitimna očekivanja, i to pod istim pretpostavkama kao uvoznik koji je uvezao robu kupivši je izravno od izvoznika, tj. ako su ispunjene tri kumulativne pretpostavke. Prva je pretpostavka da carina nije naplaćena zato što su sama nadležna tijela počinila pogrešku, zatim da je pogreška koju su počinila takva da je osoba u dobroj vjeri razumno nije mogla uočiti i, naposljetku, da je potonja poštovala sve odredbe na snazi u pogledu svoje carinske deklaracije. U tu svrhu, na takvom je uvozniku da se zaštiti od rizika radnji poduzetih za naknadnu naplatu, osobito tako da od ugovorne stranke navedenog sporazuma o distribuciji, prilikom ili nakon njegova sklapanja, pribavi sve dokaze koji potvrđuju točnost izdavanja potvrde o podrijetlu „obrazac A” za tu robu. Nije moguće pozivati se na legitimna očekivanja posebice kada se uvoznik, iako je imao očite razloge sumnjati u točnost potvrde o podrijetlu „obrazac A”, kod navedenog ugovaratelja nije raspitao o okolnostima njezina izdavanja kako bi provjerio jesu li te sumnje opravdane.

      (1)  SL C 343, 19. 9. 2016.


title: Predmet T-627/15: Presuda Općeg suda od 7. studenoga 2017. – Frame protiv EUIPO-a – Bianca-Moden (BIANCALUNA) („Žig Europske unije — Postupak povodom prigovora — Prijava verbalnog žiga Europske unije BIANCALUNA — Raniji nacionalni figurativni žig bianca — Ekonomičnost postupka — Relativni razlog za odbijanje — Vjerojatnost dovođenja u zabludu — Istovjetnost proizvodâ — Sličnost znakova — Članak 8. stavak 1. točka (b) Uredbe (EZ) br. 207/2009 (koji je postao članak 8. stavak 1. točka (b) Uredbe (EU) 2017/1001)”)

text:
               18.12.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 437/26

         Presuda Općeg suda od 7. studenoga 2017. – Frame protiv EUIPO-a – Bianca-Moden (BIANCALUNA)
   (Predmet T-627/15) (1)

   ((„Žig Europske unije - Postupak povodom prigovora - Prijava verbalnog žiga Europske unije BIANCALUNA - Raniji nacionalni figurativni žig bianca - Ekonomičnost postupka - Relativni razlog za odbijanje - Vjerojatnost dovođenja u zabludu - Istovjetnost proizvodâ - Sličnost znakova - Članak 8. stavak 1. točka (b) Uredbe (EZ) br. 207/2009 (koji je postao članak 8. stavak 1. točka (b) Uredbe (EU) 2017/1001)”))
   (2017/C 437/30)
   Jezik postupka: engleski

      Stranke

      Tužitelj: Frame Srl (San Giuseppe Vesuviano, Italija) (zastupnici: E. Montelione, M. Borghese i R. Giordano, odvjetnici)

      Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (zastupnik: S. Bonne, agent)

      Druga stranka u postupku pred žalbenim vijećem EUIPO-a, intervenijent u postupku pred Općim sudom: Bianca-Moden GmbH & Co. KG (Ochtrup, Njemačka) (zastupnik: P. Lange, odvjetnik)

      Predmet

   Tužba protiv odluke petog žalbenog vijeća EUIPO-a od 7. kolovoza 2015. (predmet R 2952/2014-5), koja se odnosi na postupak povodom prigovora između društava Bianca-Moden i Frame.

      Izreka

               1.

               Tužba se odbija.

               2.

               Društvu Frame Srl nalaže se snošenje troškova.

      (1)  SL C 68, 22. 2. 2016.


title: Predmet T-776/16: Presuda Općeg suda od 8. studenoga 2017. – Isocell protiv EUIPO-a – iCell (iCell.) („Žig Europske unije — Postupak povodom prigovora — Prijava figurativnog žiga Europske unije iCell. — Raniji verbalni žig Europske unije Isocell, raniji međunarodni verbalni žig Isocell i raniji međunarodni i nacionalni verbalni žigovi ISOCELL — Relativni razlog za odbijanje — Vjerojatnost dovođenja u zabludu — Članak 8. stavak 1. točka (b) Uredbe (EZ) (koji je postao članak 8. stavak 1. točka (b) Uredbe (EU) 2017/1001)”)

text:
               18.12.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 437/30

         Presuda Općeg suda od 8. studenoga 2017. – Isocell protiv EUIPO-a – iCell (iCell.)
   (Predmet T-776/16) (1)

   ((„Žig Europske unije - Postupak povodom prigovora - Prijava figurativnog žiga Europske unije iCell. - Raniji verbalni žig Europske unije Isocell, raniji međunarodni verbalni žig Isocell i raniji međunarodni i nacionalni verbalni žigovi ISOCELL - Relativni razlog za odbijanje - Vjerojatnost dovođenja u zabludu - Članak 8. stavak 1. točka (b) Uredbe (EZ) (koji je postao članak 8. stavak 1. točka (b) Uredbe (EU) 2017/1001)”))
   (2017/C 437/36)
   Jezik postupka: njemački

      Stranke

      Tužitelj: Isocell GmbH (Neumarkt am Wallersee, Austrija) (zastupnik: C. Thiele, odvjetnik)

      Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (zastupnik: A. Schifko, agent)

      Druga stranka u postupku pred žalbenim vijećem EUIPO-a, intervenijent u postupku pred Općim sudom: iCell AB (Älvdalen, Švedska) (zastupnik: J. Kroher, odvjetnik)

      Predmet

   Tužba protiv odluke prvog žalbenog vijeća EUIPO-a od 15. rujna 2016. (predmet R 2496/2015-1), koja se odnosi na postupak povodom prigovora između društava Isocell i iCell.

      Izreka

               1.

               Tužba se odbija.

               2.

               Društvu Isocell GmbH nalaže se snošenje troškova.

      (1)  SL C 14, 16. 1. 2017.


title: Predmet T-713/17: Tužba podnesena 14. listopada 2017. — Motex protiv Komisije

text:
               18.12.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 437/40

         Tužba podnesena 14. listopada 2017. — Motex protiv Komisije
   (Predmet T-713/17)
   (2017/C 437/48)
   Jezik postupka: mađarski

      Stranke

      Tužitelj: MOTEX Ipari és Szolgáltató Rehabilitációs Kft. (Esztergom-Kertváros, Mađarska) (zastupnik: L. Szabó, odvjetnik)

      Tuženik: Europska komisija

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

               —

               kao glavno, utvrdi da u Odluci Komisije SA.29432 — CP 290/2009 — Mađarska — „Potpora za zapošljavanje osoba s invaliditetom koja je navodno protupravna zbog diskriminatornosti propisa”, od 20. srpnja 2011., i Odluci Komisije SA.45498 (FC/2016) — „Prijava OPS Újpest-lift Kft.-a u vezi s državnim potporama dodijeljenima između 2006. i 2012. u korist poduzetnika koji zapošljavaju osobe s invaliditetom”, od 25. siječnja 2017., (u daljnjem tekstu: pobijane odluke) državne potpore nisu proglašene spojivima na temelju članka 107. stavka 1. UFEU-a.

               —

               podredno, utvrdi da pobijane odluke nisu akti koji su pravno obvezujući za tužitelja u postupku za naknadu štete koji je potonji pokrenuo protiv Emberi Erőforrások Minisztériuma (ministarstvo ljudskih resursa, Mađarska), a koji se vodi pod brojem 18. G. 40.399/2017 pred Fővárosi Törvényszék (Sud u Budimpešti, Mađarska), i da se zbog toga one izravno i osobno ne odnose na tužitelja jer on svoj zahtjev za naknadu štete temelji na povredi članka 107. stavka 1. UFEU-a, a ne članka 107. stavka 3. UFEU-a.

               —

               u slučaju da se pobijane odluke treba smatrati aktima koji su pravno obvezujući za tužitelja u postupku za naknadu štete na temelju povrede članka 107. stavka 1. UFEU-a, poništi pobijane odluke, s obzirom na to da državna potpora koju su dodijelila mađarska tijela povrjeđuje članak 107. stavak 1. UFEU-a.

      Tužbeni razlozi i glavni argumenti

   U potporu svojoj tužbi tužitelj za svaki dio tužbenog zahtjeva ističe pravnu osnovu.

               1.

               Pravna osnova prvog dijela tužbenog zahtjeva

                           —

                           U pobijanim odlukama državne potpore nisu proglašene spojivima na temelju članka 107. stavka 1. UFEU-a; zbog toga navedene odluke nisu pravno obvezujući akti u okviru postupka za naknadu štete koji je tužitelj pokrenuo protiv Emberi Erőforrások Minisztériuma (ministarstvo ljudskih resursa, Mađarska) pred Fővárosi Törvényszék (Sud u Budimpešti, Mađarska).

               2.

               Pravna osnova drugog dijela tužbenog zahtjeva

                           —

                           Komisija u pobijanim odlukama nije državne potpore proglasila spojivima na temelju članka 107. stavka 1. UFEU-a, na koji se poziva tužitelj, nego na temelju članka 107. stavka 3. UFEU-a. Slijedom toga, navedene odluke nisu relevantne u odnosu na pravnu osnovu zahtjeva podnesenog u okviru postupka za naknadu štete koji se vodi pred Fővárosi Törvényszék (Sud u Budimpešti, Mađarska) niti su one akti koji su pravno obvezujući za tužitelja.

               3.

               Pravna osnova trećeg dijela tužbenog zahtjeva

                           —

                           Tužitelj smatra da su pobijane odluke ništave jer su mađarska tijela dodijelila nezakonitu državnu potporu koja povrjeđuje članak 107. stavak 1. UFEU-a i o kojoj je Komisija trebala biti obaviještena u skladu s člankom 108. stavkom 3. UFEU-a. U prilog nezakonitosti potpore tužitelj navodi Obavijest Komisije o pojmu državne potpore iz članka 107. stavka 1. [UFEU-a] (1) i Uredbu Komisije (EZ) br. 800/2008 od 6. kolovoza 2008. o ocjenjivanju određenih kategorija potpora sukladnima sa zajedničkim tržištem u primjeni članaka [107. UFEU-a] i [108. UFEU-a] (Uredba o općem skupnom izuzeću) (2).

      (1)  SL 2016., C 262, str. 1.

      (2)  SL 2008., L 214, str. 3. (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 8., svezak 4., str. 159.)


title: Spojeni predmeti C-454/16 P do C-456/16 P i C-458/16 P: Presuda Suda (šesto vijeće) od 26. listopada 2017. – Global Steel Wire, SA (C-454/16 P), Moreda-Riviere Trefilerías SA (C-455/16 P), Trefilerías Quijano SA (C-456/16 P), Trenzas y Cables de Acero PSC SL (C-458/16 P) protiv Europske komisije (Žalba — Uredba (EZ) br. 1/2003 — Tržišno natjecanje — Zabranjeni sporazumi — Europsko tržište čelika za prednapinjanje — Povrede članka 101. UFEU-a — Novčane kazne — Smjernice o metodi za utvrđivanje kazni iz 2006. — Točka 35. — Sposobnost plaćanja — Novi zahtjev za smanjenje iznosa novčane kazne zbog nesposobnosti plaćanja — Dopis o odbijanju — Žalba protiv tog dopisa — Dopuštenost)

text:
               18.12.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 437/13

         Presuda Suda (šesto vijeće) od 26. listopada 2017. – Global Steel Wire, SA (C-454/16 P), Moreda-Riviere Trefilerías SA (C-455/16 P), Trefilerías Quijano SA (C-456/16 P), Trenzas y Cables de Acero PSC SL (C-458/16 P) protiv Europske komisije
   (Spojeni predmeti C-454/16 P do C-456/16 P i C-458/16 P) (1)

   ((Žalba - Uredba (EZ) br. 1/2003 - Tržišno natjecanje - Zabranjeni sporazumi - Europsko tržište čelika za prednapinjanje - Povrede članka 101. UFEU-a - Novčane kazne - Smjernice o metodi za utvrđivanje kazni iz 2006. - Točka 35. - Sposobnost plaćanja - Novi zahtjev za smanjenje iznosa novčane kazne zbog nesposobnosti plaćanja - Dopis o odbijanju - Žalba protiv tog dopisa - Dopuštenost))
   (2017/C 437/15)
   Jezik postupka: španjolski

      Stranke

      Žalitelji: Global Steel Wire, SA (C-454/16 P), Moreda-Riviere Trefilerías SA (C-455/16 P), Trefilerías Quijano SA (C-456/16 P), Trenzas y Cables de Acero PSC SL (C-458/16 P) (zastupnici: F. González Díaz, A. Tresandi Blanco i V. Romero Algarra, abogados)

      Druga stranka u postupku: Europska komisija (zastupnici: F. Castillo de la Torre i C. Urraca Caviedes, agenti)

      Izreka

               1.

               Žalbe se odbijaju.

               2.

               Nalaže se društvima Global Steel Wire SA, Moreda-Riviere Trefilerías SA, Trefilerías Quijano SA i Trenzas y Cables de Acero PSC SL snošenje troškova.

      (1)  SL C 392, 24. 10. 2016.


title: Predmet C-687/15: Presuda Suda (veliko vijeće) od 25. listopada 2017. – Europska komisija protiv Vijeća Europske unije (Tužba za poništenje — Zaključci Vijeća Europske unije u pogledu Svjetske radiokomunikacijske konferencije 2015. Međunarodne telekomunikacijske unije — Članak 218. stavak 9. UFEU a — Odstupanje od predviđenog pravnog oblika — Izostanak navođenja pravne osnove)

text:
               18.12.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 437/5

         Presuda Suda (veliko vijeće) od 25. listopada 2017. – Europska komisija protiv Vijeća Europske unije
   (Predmet C-687/15) (1)

   ((Tužba za poništenje - Zaključci Vijeća Europske unije u pogledu Svjetske radiokomunikacijske konferencije 2015. Međunarodne telekomunikacijske unije - Članak 218. stavak 9. UFEU a - Odstupanje od predviđenog pravnog oblika - Izostanak navođenja pravne osnove))
   (2017/C 437/07)
   Jezik postupka: engleski

      Stranke

      Tužitelj: Europska komisija (zastupnici: L. Nicolae i F. Erlbacher, agenti)

      Tuženik: Vijeće Europske unije (zastupnici: I. Šulce, J.-P. Hix i O. Segnana, agenti)

      Intervenijenti u potporu tuženiku: Češka Republika (zastupnici: M. Smolek, J. Vláčil i M. Hedvábná, agenti), Savezna Republika Njemačka (zastupnici: T. Henze i K. Stranz, agenti), Francuska Republika (zastupnici: F. Fize, G. de Bergues, B. Fodda i D. Colas, agenti), Ujedinjena Kraljevina Velike Britanije i Sjeverne Irske (zastupnici: C. Brodie, M. Holt i D. Robertson, agenti, uz asistenciju: J. Holmesa, barristera)

      Izreka

               1.

               Poništavaju se zaključci Vijeća Europske unije doneseni 26. listopada 2015. na njegovu 3419. sastanku u Luxembourgu o Svjetskoj radiokomunikacijskoj konferenciji 2015. (WRC 15) Međunarodne telekomunikacijske unije (ITU).

               2.

               Vijeću Europske unije nalaže se snošenje troškova.

               3.

               Češka Republika, Savezna Republika Njemačka, Francuska Republika i Ujedinjena Kraljevina Velike Britanije i Sjeverne Irske snose svoje troškove.

      (1)  SL C 68, 22. 2. 2016.


title: Predmet T-714/17: Tužba podnesena 10. listopada 2017. – Aeris Invest protiv SRB-a

text:
               18.12.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 437/42

         Tužba podnesena 10. listopada 2017. – Aeris Invest protiv SRB-a
   (Predmet T-714/17)
   (2017/C 437/49)
   Jezik postupka: španjolski

      Stranke

      Tužitelj: Aeris Invest Sàrl (Luxembourg, Luksemburg) (zastupnici: M. Roca Junyent, J. Calvo Costa, R. Vallina Hoset i A. Sellés Marco, odvjetnici)

      Tuženik: Jedinstveni sanacijski odbor (SRB)

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

               —

               utvrdi izvanugovornu odgovornost Jedinstvenog sanacijskog odbora i naloži mu naknadu štete koju je tužitelj pretrpio zbog svih radnji i propusta tog odbora zbog kojih je izgubio obveznice i vrijednosne papire koje je imao u društvu BANCO POPULAR ESPAÑOL, S.A.,

               —

               naloži Jedinstvenom sanacijskom odboru da mu na ime naknade pretrpljene štete (potraživani iznos) plati:

                           —

                           kao prvo, povrat izvršenih ulaganja u iznosu od 113 022 558,44 eura u dionicama u Banco Popular,

                           —

                           podredno u pogledu prethodno navedenog, 93,74 milijuna eura, ili

                           —

                           općenito podredno, 54,29 milijuna eura.

               —

               uveća potraživani iznos za kompenzacijske kamate od 7. lipnja 2017. do izricanja presude kojom se odlučuje u ovom postupku,

               —

               uveća potraživani iznos za odgovarajuće zatezne kamate od izricanja te presude do isplate punog potraživanog iznosa, po stopi koju Europska središnja banka (ESB) određuje za glavne operacije refinanciranja, uvećanoj za dva postotna boda,

               —

               Jedinstvenom sanacijskom odboru naloži snošenje troškova.

      Tužbeni razlozi i glavni argumenti

   Glavni tužbeni razlozi i argumenti slični su onima u predmetu T-659/17, Vallina Fonseca/SRB.


title: Predmet T-777/16: Presuda Općeg suda od 8. studenoga 2017. – Isocell protiv EUIPO-a – iCell (iCell. Insulation Technology Made in Sweden) („Žig Europske unije — Postupak povodom prigovora — Prijava figurativnog žiga Europske unije iCell. Insulation Technology Made in Sweden — Raniji verbalni žig Europske unije Isocell, raniji međunarodni verbalni žig Isocell i raniji međunarodni i nacionalni verbalni žigovi ISOCELL — Relativni razlog za odbijanje — Vjerojatnost dovođenja u zabludu — Članak 8. stavak 1. točka (b) Uredbe (EZ) (koji je postao članak 8. stavak 1. točka (b) Uredbe (EU) 2017/1001)”)

text:
               18.12.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 437/31

         Presuda Općeg suda od 8. studenoga 2017. – Isocell protiv EUIPO-a – iCell (iCell. Insulation Technology Made in Sweden)
   (Predmet T-777/16) (1)

   ((„Žig Europske unije - Postupak povodom prigovora - Prijava figurativnog žiga Europske unije iCell. Insulation Technology Made in Sweden - Raniji verbalni žig Europske unije Isocell, raniji međunarodni verbalni žig Isocell i raniji međunarodni i nacionalni verbalni žigovi ISOCELL - Relativni razlog za odbijanje - Vjerojatnost dovođenja u zabludu - Članak 8. stavak 1. točka (b) Uredbe (EZ) (koji je postao članak 8. stavak 1. točka (b) Uredbe (EU) 2017/1001)”))
   (2017/C 437/37)
   Jezik postupka: njemački

      Stranke

      Tužitelj: Isocell GmbH (Neumarkt am Wallersee, Austrija) (zastupnik: C. Thiele, odvjetnik)

      Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (zastupnik: A. Schifko, agent)

      Druga stranka u postupku pred žalbenim vijećem EUIPO-a, intervenijent u postupku pred Općim sudom: iCell AB (Älvdalen, Švedska) (zastupnik: J. Kroher, odvjetnik)

      Predmet

   Tužba protiv odluke prvog žalbenog vijeća EUIPO-a od 28. srpnja 2016. (predmet R 181/2016-1), koja se odnosi na postupak povodom prigovora između društava Isocell i iCell.

      Izreka

               1.

               Tužba se odbija.

               2.

               Društvu Isocell GmbH nalaže se snošenje troškova.

      (1)  SL C 14, 16. 1. 2017.


title: Spojeni predmeti C-457/16 P i C-459/16 P do C-461/16 P: Presuda Suda (šesto vijeće) od 26. listopada 2017. – Global Steel Wire, SA (C-457/16 P), Trenzas y Cables de Acero PSC SL (C-459/16 P), Trefilerías Quijano SA (C-460/16 P), Moreda-Riviere Trefilerías SA (C-461/16 P) protiv Europske komisije (Žalba — Uredba (EZ) br. 1/2003 — Tržišno natjecanje — Zabranjeni sporazumi — Europsko tržište čelika za prednapinjanje — Povreda članka 101. UFEU-a — Pripisivanje protupravnog ponašanja društava kćeri njihovim društvima majkama — Pojam „poduzetnika” — Indicije o postojanju gospodarske jedinice — Pretpostavka stvarnog izvršavanja odlučujućeg utjecaja — Pravno sljedništvo poduzetnika — Iznos novčane kazne — Sposobnost plaćanja — Uvjeti — Poštovanje prava obrane)

text:
               18.12.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 437/13

         Presuda Suda (šesto vijeće) od 26. listopada 2017. – Global Steel Wire, SA (C-457/16 P), Trenzas y Cables de Acero PSC SL (C-459/16 P), Trefilerías Quijano SA (C-460/16 P), Moreda-Riviere Trefilerías SA (C-461/16 P) protiv Europske komisije
   (Spojeni predmeti C-457/16 P i C-459/16 P do C-461/16 P) (1)

   ((Žalba - Uredba (EZ) br. 1/2003 - Tržišno natjecanje - Zabranjeni sporazumi - Europsko tržište čelika za prednapinjanje - Povreda članka 101. UFEU-a - Pripisivanje protupravnog ponašanja društava kćeri njihovim društvima majkama - Pojam „poduzetnika” - Indicije o postojanju gospodarske jedinice - Pretpostavka stvarnog izvršavanja odlučujućeg utjecaja - Pravno sljedništvo poduzetnika - Iznos novčane kazne - Sposobnost plaćanja - Uvjeti - Poštovanje prava obrane))
   (2017/C 437/16)
   Jezik postupka: španjolski

      Stranke

      Žalitelji: Global Steel Wire, SA (C-457/16 P), Trenzas y Cables de Acero PSC SL (C-459/16 P), Trefilerías Quijano SA (C-460/16 P), Moreda-Riviere Trefilerías SA (C-461/16 P) (zastupnici: F. González Díaz, A. Tresandi Blanco i V. Romero Algarra, abogados)

      Druga stranka u postupku: Europska komisija (zastupnici: F. Castillo de la Torre i C. Urraca Caviedes, agenti, uz asistenciju L. Ortiza Blancoa i A. Lamadrida de Pabla, abogados)

      Izreka

               1.

               Žalbe se odbijaju.

               2.

               Nalaže se društvima Global Steel Wire SA, Trenzas y Cables de Acero PSC SL, Trefilerías Quijano SA et Moreda-Riviere Trefilerías SA snošenje troškova.

      (1)  SL C 392, 24. 10. 2016.


title: Predmet C-39/16: Presuda Suda (peto vijeće) od 26. listopada 2017. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Rechtbank van eerste aanleg te Antwerpen – Belgija) – Argenta Spaarbank NV protiv Belgische Staat (Zahtjev za prethodnu odluku — Porez na dobit — Direktiva 90/435/EEZ — Članak 1. stavak 2. i članak 4. stavak 2. — Matična društva i društva kćeri iz različitih država članica — Zajednički porezni sustav — Mogućnost odbijanja oporezive dobiti matičnog društva — Nacionalne odredbe čiji je cilj ukidanje dvostrukog oporezivanja dobiti koju su raspodijelila društva kćeri — Neuzimanje u obzir veze između kamata na zajmove i financiranja udjela koji su doveli do isplate dividendi)

text:
               18.12.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 437/6

         Presuda Suda (peto vijeće) od 26. listopada 2017. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Rechtbank van eerste aanleg te Antwerpen – Belgija) – Argenta Spaarbank NV protiv Belgische Staat
   (Predmet C-39/16) (1)

   ((Zahtjev za prethodnu odluku - Porez na dobit - Direktiva 90/435/EEZ - Članak 1. stavak 2. i članak 4. stavak 2. - Matična društva i društva kćeri iz različitih država članica - Zajednički porezni sustav - Mogućnost odbijanja oporezive dobiti matičnog društva - Nacionalne odredbe čiji je cilj ukidanje dvostrukog oporezivanja dobiti koju su raspodijelila društva kćeri - Neuzimanje u obzir veze između kamata na zajmove i financiranja udjela koji su doveli do isplate dividendi))
   (2017/C 437/08)
   Jezik postupka: nizozemski

      Sud koji je uputio zahtjev

   Rechtbank van eerste aanleg te Antwerpen

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelj: Argenta Spaarbank NV

      Tuženik: Belgische Staat

      Izreka

               1.

               Članak 4. stavak 2. Direktive Vijeća 90/435/EEZ od 23. srpnja 1990. o zajedničkom sustavu oporezivanja koji se primjenjuje na matična društva i društva kćeri različitih država članica treba tumačiti na način da mu se protivi odredba nacionalnog prava poput članka 198. stavka 10. Zakona o porezima na dohodak iz 1992., usklađenog Kraljevskom odlukom od 10. travnja 1992. i potvrđenog Zakonom od 12. lipnja 1992., na temelju koje se kamate koje je platilo matično društvo na temelju zajma ne mogu odbiti od oporezive dobiti tog matičnog društva do visine iznosa koji je jednak iznosu dividendi koji se već koristi kao porezni odbitak, a pritom su te dividende nastale na temelju udjela koje navedeno matično društvo ima u kapitalu društava kćeri u razdoblju kraćem od godinu dana, iako te kamate nisu u vezi s financiranjem tih udjela.

               2.

               Članak 1. stavak 2. Direktive 90/435 treba tumačiti na način da državama članicama ne dopušta primjenu nacionalne odredbe poput članka 198. stavka 10. Zakona o porezima na dohodak iz 1992., usklađenog Kraljevskom odlukom od 10. travnja 1992. i potvrđenog Zakonom od 12. lipnja 1992., jer se time prekoračuje ono što je nužno za izbjegavanje utaja i zlouporaba.

      (1)  SL C 136, str. 18. 4. 2016.


title: Predmet T-97/17: Rješenje Općeg suda od 25. listopada 2017. – Franmax protiv EUIPO-a – R. Seelig & Hille (her-bea)

text:
               18.12.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 437/42

         Rješenje Općeg suda od 25. listopada 2017. – Franmax protiv EUIPO-a – R. Seelig & Hille (her-bea)
   (Predmet T-97/17) (1)

   (2017/C 437/50)
   Jezik postupka: engleski
   Predsjednik drugog vijeća odredio je brisanje predmeta.

      (1)  SL C 112, 10. 4. 2017.


title: Predmet T-80/17: Presuda Općeg suda od 8. studenoga 2017. – Steiniger protiv EUIPO-a – ista Deutschland (IST) („Žig Europske unije — Postupak povodom prigovora — Prijava figurativnog žiga Europske unije IST — Raniji figurativni žig Europske unije ISTA — Relativni razlog za odbijanje — Vjerojatnost dovođenja u zabludu — Relevantna javnost — Sličnost proizvoda i usluga — Sličnost znakova — Članak 8. stavak 1. točka (b) Uredbe (EZ) br. 207/2009 (koji je postao članak 8. stavak 1. točka (b) Uredbe (EU) 2017/1001)”)

text:
               18.12.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 437/31

         Presuda Općeg suda od 8. studenoga 2017. – Steiniger protiv EUIPO-a – ista Deutschland (IST)
   (Predmet T-80/17) (1)

   ((„Žig Europske unije - Postupak povodom prigovora - Prijava figurativnog žiga Europske unije IST - Raniji figurativni žig Europske unije ISTA - Relativni razlog za odbijanje - Vjerojatnost dovođenja u zabludu - Relevantna javnost - Sličnost proizvoda i usluga - Sličnost znakova - Članak 8. stavak 1. točka (b) Uredbe (EZ) br. 207/2009 (koji je postao članak 8. stavak 1. točka (b) Uredbe (EU) 2017/1001)”))
   (2017/C 437/38)
   Jezik postupka: njemački

      Stranke

      Tužitelj: Ingo Steiniger (Nümbrecht, Njemačka) (zastupnik: K. Schulze Horn, odvjetnik)

      Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (zastupnici: V. Mensing i A. Schifko, agenti)

      Druga stranka u postupku pred žalbenim vijećem EUIPO-a, intervenijent u postupku pred Općim sudom: ista Deutschland GmbH (Essen, Njemačka)(zastupnik: F. Lindenberg, odvjetnik)

      Predmet

   Tužba protiv odluke petog žalbenog vijeća EUIPO-a od 1. prosinca 2016. (predmet R 2242/2015-5), koja se odnosi na postupak povodom prigovora između društva ista Deutschland i I. Steinigera.

      Izreka

               1.

               Tužba se odbija.

               2.

               Ingu Steinigeru nalaže se snošenje troškova.

      (1)  SL C 112, 10. 4. 2017.


title: Predmet C-90/16: Presuda Suda (četvrto vijeće) od 26. listopada 2017. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Upper Tribunal (Tax and Chancery Chamber) – Ujedinjena Kraljevina) – The English Bridge Union Limited protiv Commissioners for Her Majesty's Revenue & Customs (Zahtjev za prethodnu odluku — Oporezivanje — Porez na dodanu vrijednost (PDV) — Direktiva 2006/112/EZ — Izuzeće pružanja usluga koje su usko povezane sa sportom — Pojam ‚sport’ — Aktivnost koju obilježava fizički element — Dvostruki bridž)

text:
               18.12.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 437/7

         Presuda Suda (četvrto vijeće) od 26. listopada 2017. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Upper Tribunal (Tax and Chancery Chamber) – Ujedinjena Kraljevina) – The English Bridge Union Limited protiv Commissioners for Her Majesty's Revenue & Customs
   (Predmet C-90/16) (1)

   ((Zahtjev za prethodnu odluku - Oporezivanje - Porez na dodanu vrijednost (PDV) - Direktiva 2006/112/EZ - Izuzeće pružanja usluga koje su usko povezane sa sportom - Pojam ‚sport’ - Aktivnost koju obilježava fizički element - Dvostruki bridž))
   (2017/C 437/09)
   Jezik postupka: engleski

      Sud koji je uputio zahtjev

   Upper Tribunal (Tax and Chancery Chamber)

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelj: The English Bridge Union Limited

      Tuženik: Commissioners for Her Majesty's Revenue & Customs

      Izreka

   Članak 132. stavak 1. točku (m) Direktive Vijeća 2006/112/EZ od 28. studenoga 2006. o zajedničkom sustavu poreza na dodanu vrijednost treba tumačiti na način da aktivnost kao što je dvostruki bridž, koju obilježava fizički element koji se čini zanemarivim, ne ulazi u pojam „sport” u smislu te odredbe.

      (1)  SL C 145, str. 25. 4. 2016.


title: Predmet C-534/16: Presuda Suda (deveto vijeće) od 26. listopada 2017. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Najvyšší súd Slovenskej republiky – Slovačka) – Finančné riaditeľstvo Slovenskej republiky) protiv BB construct s. r. o. (Zahtjev za prethodnu odluku — Porez na dodanu vrijednost (PDV) — Direktiva 2006/112/EZ — Upis u registar poreznih obveznika PDV-a — Nacionalno zakonodavstvo kojim se nalaže davanje jamstva — Borba protiv utaje — Povelja Europske unije o temeljnim pravima — Sloboda poduzetništva — Načelo nediskriminacije — Načelo ne bis in idem — Načelo zabrane retroaktivnosti)

text:
               18.12.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 437/14

         Presuda Suda (deveto vijeće) od 26. listopada 2017. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Najvyšší súd Slovenskej republiky – Slovačka) – Finančné riaditeľstvo Slovenskej republiky) protiv BB construct s. r. o.
   (Predmet C-534/16) (1)

   ((Zahtjev za prethodnu odluku - Porez na dodanu vrijednost (PDV) - Direktiva 2006/112/EZ - Upis u registar poreznih obveznika PDV-a - Nacionalno zakonodavstvo kojim se nalaže davanje jamstva - Borba protiv utaje - Povelja Europske unije o temeljnim pravima - Sloboda poduzetništva - Načelo nediskriminacije - Načelo ne bis in idem - Načelo zabrane retroaktivnosti))
   (2017/C 437/17)
   Jezik postupka: slovački

      Sud koji je uputio zahtjev

   Najvyšší súd Slovenskej republiky

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelj: Finančné riaditeľstvo Slovenskej republiky

      Tuženik: BB construct s. r. o.

      Izreka

               1.

               Članak 273. Direktive Vijeća 2006/112/EZ od 28. studenoga 2006. o zajedničkom sustavu poreza na dodanu vrijednost i članak 16. Povelje Europske unije o temeljnim pravima treba tumačiti na način da im se ne protivi to da, prilikom registracije u svrhe poreza na dodanu vrijednost poreznog obveznika čiji je direktor ranije bio direktor ili član druge pravne osobe koja nije poštovala svoje obveze u području poreza, porezna uprava tom poreznom obvezniku naloži davanje jamstva čiji iznos može dosegnuti 500 000 eura ako jamstvo koje se zahtijeva od tog poreznog obveznika ne prelazi ono što je nužno za postizanje ciljeva iz tog članka 273., a što treba provjeriti sud koji je uputio zahtjev.

               2.

               Načelo jednakog postupanja treba tumačiti na način da mu se ne protivi to da porezna uprava od novog poreznog obveznika, prilikom njegove registracije u svrhe poreza na dodanu vrijednost, zahtijeva da on, zbog svojih veza s drugom pravnom osobom koja ima porezni dug, da takvo jamstvo.

      (1)  SL C 22, str. 23.1.2017.


title: Predmet C-106/16: Presuda Suda (veliko vijeće) od 25. listopada 2017. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Sąd Najwyższy – Poljska) – postupak koji je pokrenuo POLBUD – WYKONAWSTWO sp. z o.o. ., u stečaju (Zahtjev za prethodnu odluku — Sloboda poslovnog nastana — Prekogranično preoblikovanje društva — Prijenos registriranog sjedišta društva bez prijenosa stvarnog sjedišta — Odbijanje zahtjeva za brisanje iz sudskog registra — Nacionalni propis koji brisanje iz sudskog registra uvjetuje prestankom postojanja društva nakon postupka likvidacije — Područje primjene slobode poslovnog nastana — Ograničenje slobode poslovnog nastana — Zaštita interesa vjerovnika, manjinskih članova društva i radnika — Borba protiv zloporaba)

text:
               18.12.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 437/7

         Presuda Suda (veliko vijeće) od 25. listopada 2017. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Sąd Najwyższy – Poljska) – postupak koji je pokrenuo POLBUD – WYKONAWSTWO sp. z o.o. ., u stečaju
   (Predmet C-106/16) (1)

   ((Zahtjev za prethodnu odluku - Sloboda poslovnog nastana - Prekogranično preoblikovanje društva - Prijenos registriranog sjedišta društva bez prijenosa stvarnog sjedišta - Odbijanje zahtjeva za brisanje iz sudskog registra - Nacionalni propis koji brisanje iz sudskog registra uvjetuje prestankom postojanja društva nakon postupka likvidacije - Područje primjene slobode poslovnog nastana - Ograničenje slobode poslovnog nastana - Zaštita interesa vjerovnika, manjinskih članova društva i radnika - Borba protiv zloporaba))
   (2017/C 437/10)
   Jezik postupka: poljski

      Sud koji je uputio zahtjev

   Sąd Najwyższy

      Stranka glavnog postupka

   POLBUD – WYKONAWSTWO sp. z o.o., u stečaju

      Izreka

               1.

               Članke 49. i 54. UFEU-a treba tumačiti na način da se sloboda poslovnog nastana primjenjuje na prijenos registriranog sjedišta društva osnovanog na temelju prava države članice na državno područje druge države članice u svrhu njegova preoblikovanja, u skladu s uvjetima propisanima u zakonodavstvu te druge države članice, u društvo uređeno pravom potonje a da pritom nema prijenosa stvarnog sjedišta navedenog društva.

               2.

               Članke 49. i 54. UFEU-a treba tumačiti na način da im se protivi propis države članice koji prijenos registriranog sjedišta društva osnovanog na temelju prava države članice na državno područje druge države članice u svrhu njegova preoblikovanja u društvo uređeno pravom potonje, u skladu s uvjetima propisanima zakonodavstvom te države članice, uvjetuje likvidacijom prvog društva.

      (1)  SL C 211, 13. 6. 2016.


title: Predmet C-505/17 P: Žalba koju je 18. kolovoza 2017. podnijelo društvo Groupe Léa Nature protiv presude Općeg suda (šesto vijeće) od 8. lipnja 2017. u predmetu T-341/13 RENV: Groupe Léa Nature protiv Ureda Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO)

text:
               18.12.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 437/15

         Žalba koju je 18. kolovoza 2017. podnijelo društvo Groupe Léa Nature protiv presude Općeg suda (šesto vijeće) od 8. lipnja 2017. u predmetu T-341/13 RENV: Groupe Léa Nature protiv Ureda Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO)
   (Predmet C-505/17 P)
   (2017/C 437/18)
   Jezik postupka: engleski

      Stranke

      Žalitelj: Groupe Léa Nature (zastupnik: E. Baud, odvjetnik)

      Druge stranke u postupku: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo, Debonair Trading Internacional Lda

      Žalbeni zahtjev

   Žalitelj zahtijeva od Suda da:

               —

               ukine presudu Općeg suda od 8. lipnja 2017.;

               —

               vrati predmet Općem sudu na odlučivanje; i

               —

               naloži društvu Debonair snošenje troškova.

      Žalbeni razlozi i glavni argumenti

   U prilog osnovanosti žalbe žalitelj ističe dva žalbena razloga.
   Prvi žalbeni razlog, koji se temelji na povredi članka 8. stavka 1. točke (b) Uredbe o žigu EU-a, zbog povrede ustaljene sudske prakse o ocjeni vjerojatnosti dovođenja u zabludu između žigova.
   U prilog osnovanosti tog žalbenog razloga tužitelj ističe da je Opći sud propustio:

               —

               primijeniti relevantne kriterije koji su potrebni za utvrđenje relevantne javnosti;

               —

               pravilno ocijeniti sličnosti između znakova;

               —

               pravilno primijeniti relevantne zahtjeve koji omogućavaju ocjenu stjecanja razlikovnoga karaktera uporabom; i

               —

               pravilno provesti analizu sveobuhvatne ocjene vjerojatnosti dovođenja u zabludu.

         Drugi žalbeni razlog, koji se temelji na povredi članka 8. stavka 5. Uredbe o žigu EU-a, zbog povrede ustaljene sudske prakse u vezi s uporabom koja šteti ugledu ranijeg žiga.
   U prilog osnovanosti tog žalbenog razloga žalitelj ističe da je Opći sud propustio:

               —

               primijeniti sve kriterije koji su potrebni za utvrđenje ugleda ranijeg žiga;

               —

               pravilno ocijeniti sličnosti između znakova;

               —

               pravilno provesti valjanu analizu postojanja veze koju relevantna javnost može uspostaviti između žigova; i

               —

               pravilno ocijeniti štetni učinak koji uporaba žiga može imati na ugled ranijeg žiga.


title: Predmet T-623/17: Tužba podnesena 11. rujna 2017. – Previsión Sanitaria Nacional, PSN, Mutua de Seguros y Reaseguros a Prima Fija protiv SRB-a

text:
               18.12.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 437/32

         Tužba podnesena 11. rujna 2017. – Previsión Sanitaria Nacional, PSN, Mutua de Seguros y Reaseguros a Prima Fija protiv SRB-a
   (Predmet T-623/17)
   (2017/C 437/39)
   Jezik postupka: španjolski

      Stranke

      Tužitelji: Previsión Sanitaria Nacional, PSN, Mutua de Seguros y Reaseguros a Prima Fija (Madrid, Španjolska) (zastupnik: R. Ariño Sánchez, odvjetnik)

      Tuženik: Jedinstveni sanacijski odbor (SRB)

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

               —

               poništi pobijanu odluku;

               —

               u svakom slučaju, odluči da se dodjela ugovora o uslugama radi konačne procjene i radi vrednovanja na koje se odnose članak 20. stavak 16. do članka 19. Uredbe 806/2014 mora izvršiti u postupku nadmetanja, u kojem ne može sudjelovati stručnjak koji je privremeno vrednovao Banco [Banco de Santander], a u kojem se onima koji su tim prvim aktom oštećeni priznaju prava na saslušanje u postupku ex post vrednovanja, pri čemu imaju pravo na pristup svim dokumentima u upravnom postupku i pravo na najveću naknadu koja bi mogla proizići iz ex post [vrednovanja], koju bi trebao platiti kupac Banco [Banco de Santander] ili, podredno, SRB;

               —

               neovisno o drugom dijelu tužbenog zahtjeva, i kao dopuna prvom dijelu tužbenog zahtjeva, naloži SRB-u da PSN-u plati iznos od 276 201,42 eura, uvećan za zakonske kamate od dana podnošenja ovog zahtjeva.

      Tužbeni razlozi i glavni argumenti

   Tužbeni razlozi i glavni argumenti slični su onima navedenima u predmetima T-478/17, Mutualidad de la Abogacía i Hermandad Nacional de Arquitectos Superiores y Químicos/Jedinstveni sanacijski odbor, T-481/17, Fundación Tatiana Pérez de Guzmán el Bueno i SFL/Jedinstveni sanacijski odbor, T-482/17, Comercial Vascongada Recalde/Komisija i Jedinstveni sanacijski odbor, T-483/17, García Suárez i dr./Komisija i Jedinstveni sanacijski odbor, T-484/17, Fidesban i dr./Jedinstveni sanacijski odbor, T-497/17, Sánchez del Valle i Calatrava Real State 2015/Komisija i Jedinstveni sanacijski odbor i T-498/17, Pablo Álvarez de Linera Granda/Komisija i Jedinstveni sanacijski odbor.


title: Predmet C-548/17: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 21. rujna 2017. uputio Bundesfinanzhof (Njemačka) – Finanzamt Goslar protiv baumgarten sports & more GmbH

text:
               18.12.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 437/16

         Zahtjev za prethodnu odluku koji je 21. rujna 2017. uputio Bundesfinanzhof (Njemačka) – Finanzamt Goslar protiv baumgarten sports & more GmbH
   (Predmet C-548/17)
   (2017/C 437/19)
   Jezik postupka: njemački

      Sud koji je uputio zahtjev

   Bundesfinanzhof

      Stranke glavnog postupka

      Revident: Finanzamt Goslar

      Protivnik revidenta: baumgarten sports & more GmbH

      Prethodna pitanja

               1.

               Treba li članak 63. Direktive Vijeća 2006/112/EZ od 28. studenoga 2006. o zajedničkom sustavu poreza na dodanu vrijednost (1), s obzirom na dužnost poreznog obveznika da djeluje kao sakupljač poreza za državnu blagajnu, tumačiti restriktivno na način da iznos koji se naplaćuje za isporuku usluge

                           a)

                           mora biti dospio, ili

                           b)

                           se barem mora dugovati bezuvjetno?

               2.

               Ako na prvo pitanje treba dati niječan odgovor: Je li porezni obveznik obvezan dvije godine unaprijed financirati porez koji se duguje za isporuku usluge, ako naknadu za svoju uslugu (djelomično) može dobiti tek dvije godine nakon nastanka oporezivog događaja?

               3.

               Ako na prvo pitanje treba dati potvrdan odgovor: Jesu li države članice ovlaštene, s obzirom na ovlasti koje im pripadaju u skladu s člankom 90. stavkom 2. Direktive Vijeća 2006/112/EZ od 28. studenoga 2006. o zajedničkom sustavu poreza na dodanu vrijednost, smatrati da već za porezno razdoblje u kojem je nastala porezna obveza postoji dužnost ispravljanja u skladu s člankom 90. stavkom 1. Direktive Vijeća 2006/112/EZ od 28. studenoga 2006. o zajedničkom sustavu poreza na dodanu vrijednost, ako porezni obveznik potraživani iznos može – zbog nepostojanja dospjelosti – naplatiti tek dvije godine nakon nastanka oporezivog događaja?

      (1)  SL L 347, str. 1.


title: Predmet T-657/17: Tužba podnesena 27. rujna 2017. – Anabi Blanga protiv EUIPO-a – Polo/Lauren (HPC POLO)

text:
               18.12.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 437/33

         Tužba podnesena 27. rujna 2017. – Anabi Blanga protiv EUIPO-a – Polo/Lauren (HPC POLO)
   (Predmet T-657/17)
   (2017/C 437/40)
   Jezik na kojem je tužba podnesena: engleski

      Stranke

      Tužitelj: Gidon Anabi Blanga (Ciudad de México, Meksiko) (zastupnik: M. Sanmartín Sanmartín, odvjetnik)

      Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO)

      Druga stranka pred žalbenim vijećem: The Polo/Lauren Company LP (New York, New York, Sjedinjene Američke Države)

      Podaci o postupku pred EUIPO-om

      Podnositelj prijave spornog žiga: tužitelj

      Predmetni sporni žig: verbalni žig Europske unije „HPC POLO”– prijava za registraciju br. 13 531 462

      Postupak pred EUIPO-om: postupak povodom prigovora

      Pobijana odluka: odluka prvog žalbenog vijeća EUIPO-a od 14. lipnja 2017. u predmetu R 2368/2016-1

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

               —

               poništi pobijanu odluku;

               —

               naloži EUIPO-u snošenje vlastitih troškova i naknadu tužiteljevih troškova.

      Tužbeni razlog

               —

               povreda članka 8. stavka 1. točke (b) Uredbe br. 207/2009.


title: Predmet C-552/17: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 21. rujna 2017. uputio Bundesfinanzhof (Njemačka) – Alpenchalets Resorts GmbH protiv Finanzamt München Abteilung Körperschaften

text:
               18.12.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 437/16

         Zahtjev za prethodnu odluku koji je 21. rujna 2017. uputio Bundesfinanzhof (Njemačka) – Alpenchalets Resorts GmbH protiv Finanzamt München Abteilung Körperschaften
   (Predmet C-552/17)
   (2017/C 437/20)
   Jezik postupka: njemački

      Sud koji je uputio zahtjev

   Bundesfinanzhof

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelj i podnositelj zahtjeva za reviziju: Alpenchalets Resorts GmbH

      Tuženik i druga stranka u revizijskom postupku: Finanzamt München Abteilung Körperschaften

      Prethodna pitanja

               1.

               Podliježe li isporuka usluge, koja se u bitnome sastoji od stavljanja na raspolaganje apartmana za odmor, i kod koje se dodatne usluge treba sukladno presudi Suda Europske Unije Van Ginkel od 12. studenog 1992. C-163/91 (EU:C:1992:435), smatrati samo uslugama sporednim glavnoj usluzi, posebnoj odredbi koja se primjenjuje na putničke agente u skladu s člankom 306. Direktive Vijeća 2006/112/EZ od 28. studenoga 2006. o zajedničkom sustavu poreza na dodanu vrijednost (1)?

               2.

               U slučaju da je odgovor na prvo pitanje potvrdan: Može li isporuka ove usluge osim posebnoj odredbi za putničke agente prema članku 306. Direktive Vijeća 2006/112/EZ o zajedničkom sustavu poreza na dodanu vrijednost podlijegati također sniženoj stopi poreza za smještaj za odmor u smislu članka 98. stavka 2. u vezi s Prilogom III. točkom 12. Direktive Vijeća 2006/112/EZ o zajedničkom sustavu poreza na dodanu vrijednost?

      (1)  SL. L 347, str. 1.; SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 9., svezak 1. str. 120.


title: Predmet T-194/13 OST: Rješenje Općeg suda od 18. listopada 2017. – United Parcel Service protiv Komisije „Članak 165. Poslovnika — Propust Općeg suda da odluči — Intervencija u potporu stranke koja nije uspjela u sporu — Troškovi povezani s intervencijom — Izmjena zahtjeva tijekom postupka”

text:
               8.1.2018

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 5/41

         Rješenje Općeg suda od 18. listopada 2017. – United Parcel Service protiv Komisije
   (Predmet T-194/13 OST) (1)

   („Članak 165. Poslovnika - Propust Općeg suda da odluči - Intervencija u potporu stranke koja nije uspjela u sporu - Troškovi povezani s intervencijom - Izmjena zahtjeva tijekom postupka”)
   (2018/C 005/55)
   Jezik postupka: engleski

      Stranke

      Tužitelj: United Parcel Service, Inc. (Atlanta, Georgia, Sjedinjene Američke Države) (zastupnici: u početku A. Ryan, B. Graham, solicitors, W. Knibbeler i P. Stamou, odvjetnici, a zatim A. Ryan, W. Knibbeler, P. Stamou, A. Pliego Selie, F. Hoseinian i P. van den Berg, odvjetnici)

      Tuženik: Europska komisija (zastupnici: T. Christoforou, N. Khan, A. Biolan, N. von Lingen i H. Leupold, a zatim T. Christoforou, N. Khan, A. Biolan i H. Leupold, u svojstvu agenata)

      Intervenijent u potporu tuženiku: FedEx Corp. (Memphis, Tennessee, Sjedinjene Američke Države) (zastupnici: F. Carlin, barrister, G. Bushell, solicitor, i Q. Azau, odvjetnik, a zatim F. Carlin, G. Bushell i N. Niejahr, odvjetnici)

      Predmet

   Zahtjev podnesen na temelju članka 165. Poslovnika Općeg suda.

      Izreka

               1.

               Točka 223. presude od 7. ožujka 2017., United Parcel Service/Komisija, T-194/13, EU:T:2017:144, mijenja se na način da glasi: „Sukladno odredbama članka 134. stavka 1. Poslovnika, stranka koja ne uspije u postupku dužna je, na zahtjev protivne stranke, snositi troškove. Osim toga, u skladu s člankom 134. stavkom 2. Poslovnika, ako više stranaka ne uspije u postupku, Opći sud odlučuje o podjeli troškova. Budući da Komisija i intervenijent nisu uspjeli u postupku, valja, kao prvo, naložiti Komisiji snošenje vlastitih troškova kao i troškova tužitelja, osim troškova koji su povezani s intervencijom. Kao drugo, intervenijentu valja naložiti da osim vlastitih troškova snosi i one tužitelja povezane s njegovom”.

               2.

               Točka 2. izreke presude od 7. ožujka 2017., United Parcel Service/Komisija, T-194/13, EU:T:2017:144, zamjenjuje se sljedećim: „Europskoj komisiji nalaže se snošenje, osim vlastitih troškova, i troškova društva United Parcel Service, Inc., osim troškova koji su povezani s intervencijom”.

               3.

               Točka 3. izreke presude od 7. ožujka 2017., United Parcel Service/Komisija, T-194/13, EU:T:2017:144, zamjenjuje se sljedećim: „FedEx Corp. snosit će, osim vlastitih troškova, i troškove društva United Parcel Service, Inc. koji su povezani s njegovom intervencijom”.

               4.

               United Parcel Service, Inc., Komisija i FedEx snosit će vlastite troškove koji su povezani s ovim predmetom.

      (1)  SL C 147, 25. 5. 2013.


title: Predmet C-600/14: Presuda Suda (veliko vijeće) od 5. prosinca 2017. – Savezna Republika Njemačka protiv Vijeća Europske unije (Tužba za poništenje — Vanjsko djelovanje Europske unije — Članak 216. stavak 1. UFEU-a — Članak 218. stavak 9. UFEU-a — Utvrđivanje stajališta koje u ime Unije treba zauzeti tijelo osnovano na temelju međunarodnog sporazuma — Odbor za reviziju Međuvladine organizacije za međunarodni željeznički prijevoz (OTIF) — Izmjena Konvencije o međunarodnom željezničkom prijevozu (COTIF) i njezinih dodataka — Nadležnost podijeljena između Unije i njezinih država članica — Vanjska nadležnost Unije u području u kojem ona još nije donosila zajednička pravila — Valjanost Odluke 2014/699/EU — Obveza obrazlaganja — Načelo lojalne suradnje)

text:
               12.2.2018

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 52/2

         Presuda Suda (veliko vijeće) od 5. prosinca 2017. – Savezna Republika Njemačka protiv Vijeća Europske unije
   (Predmet C-600/14) (1)

   ((Tužba za poništenje - Vanjsko djelovanje Europske unije - Članak 216. stavak 1. UFEU-a - Članak 218. stavak 9. UFEU-a - Utvrđivanje stajališta koje u ime Unije treba zauzeti tijelo osnovano na temelju međunarodnog sporazuma - Odbor za reviziju Međuvladine organizacije za međunarodni željeznički prijevoz (OTIF) - Izmjena Konvencije o međunarodnom željezničkom prijevozu (COTIF) i njezinih dodataka - Nadležnost podijeljena između Unije i njezinih država članica - Vanjska nadležnost Unije u području u kojem ona još nije donosila zajednička pravila - Valjanost Odluke 2014/699/EU - Obveza obrazlaganja - Načelo lojalne suradnje))
   (2018/C 052/02)
   Jezik postupka: njemački

      Stranke

      Tužitelj: Savezna Republika Njemačka (zastupnici: T. Henze i J. Möller, agenti)

      Intervenijenti u potporu tužitelju: Francuska Republika (zastupnici: D. Colas, G. de Bergues i M. Hours, agenti, a zatim D. Colas i M.-L. Kitamura, agenti), Ujedinjena Kraljevina Velike Britanije i Sjeverne Irske (zastupnici: C. Brodie, M. Holt i D. Robertson, agenti, uz asistenciju J. Holmesa, QC)

      Tuženik: Vijeće Europske unije (zastupnici: E. Finnegan, Z. Kupčová i J.-P. Hix, agenti)

      Intervenijent u potporu tuženiku: Europska komisija (zastupnici: F. Erlbacher, W. Mölls i J. Hottiaux, agenti)

      Izreka

               1.

               Tužba se odbija.

               2.

               Saveznoj Republici Njemačkoj nalaže se snošenje troškova.

               3.

               Francuska Republika, Ujedinjena Kraljevina Velike Britanije i Sjeverne Irske i Europska komisija snose vlastite troškove.

      (1)  SL C 73, 2. 3. 2015.


title: Predmet C-598/15: Presuda Suda (peto vijeće) od 7. prosinca 2017. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Juzgado de Primera Instancia de Jerez de la Frontera – Španjolska) – Banco Santander, SA protiv Cristobaline Sánchez López „Zahtjev za prethodnu odluku — Direktiva 93/13/EEZ — Potrošački ugovori — Nepoštene odredbe — Ovlasti nacionalnog suda — Djelotvornost zaštite priznate potrošačima — Ugovor o hipotekarnom kreditu — Postupak izvansudske ovrhe na hipotekarnom jamstvu — Pojednostavljeni sudski postupak priznavanja stvarnih prava stjecatelja”

text:
               12.2.2018

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 52/3

         Presuda Suda (peto vijeće) od 7. prosinca 2017. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Juzgado de Primera Instancia de Jerez de la Frontera – Španjolska) – Banco Santander, SA protiv Cristobaline Sánchez López
   (Predmet C-598/15) (1)

   („Zahtjev za prethodnu odluku - Direktiva 93/13/EEZ - Potrošački ugovori - Nepoštene odredbe - Ovlasti nacionalnog suda - Djelotvornost zaštite priznate potrošačima - Ugovor o hipotekarnom kreditu - Postupak izvansudske ovrhe na hipotekarnom jamstvu - Pojednostavljeni sudski postupak priznavanja stvarnih prava stjecatelja”)
   (2018/C 052/03)
   Jezik postupka: španjolski

      Sud koji je uputio zahtjev

   Juzgado de Primera Instancia de Jerez de la Frontera

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelj: Banco Santander, SA

      Tuženik: Cristobalina Sánchez López

      Izreka

   Članak 6. stavak 1. i članak 7. stavak 1. Direktive Vijeća 93/13/EEZ od 5. travnja 1993. o nepoštenim uvjetima u potrošačkim ugovorima ne primjenjuju se na postupak poput onog u glavnoj stvari, koji je pokrenuo stjecatelj nekretnine nakon izvansudske ovrhe na hipotekarnom jamstvu koje je na toj nekretnini ustanovio potrošač u korist vjerovnika – prodavatelja robe ili pružatelja usluga – i koji ima za cilj zaštitu stjecateljevih zakonito stečenih stvarnih prava s obzirom na to da, s jedne strane, taj postupak ne ovisi o pravnom odnosu koji je vjerovnika – prodavatelja robe ili pružatelja usluga – povezivao s potrošačem i s obzirom na to da je, s druge strane, provedena ovrha na hipotekarnom jamstvu, da je nekretnina prodana i stvarna prava na njoj prenesena, a da se potrošač nije koristio pravnim sredstvima koja su predviđena s tim u vezi.

      (1)  SL C 38, 1. 2. 2016.


title: Predmet C-61/16 P: Presuda Suda (četvrto vijeće) od 14. prosinca 2017. – European Bicycle Manufacturers Association (EBMA) protiv Giant (China) Co. Ltd, Vijeća Europske unije, Europske komisije (Žalba — Damping — Uredba (EU) br. 502/2013 — Uvozi bicikala podrijetlom iz Kine — Uredba (EZ) br. 1225/2009 — Članak 18. stavak 1. — Suradnja — Pojam „potrebni podaci” — Članak 9. stavak 5. — Zahtjev za individualni tretman — Rizik od izbjegavanja mjera)

text:
               12.2.2018

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 52/3

         Presuda Suda (četvrto vijeće) od 14. prosinca 2017. – European Bicycle Manufacturers Association (EBMA) protiv Giant (China) Co. Ltd, Vijeća Europske unije, Europske komisije
   (Predmet C-61/16 P) (1)

   ((Žalba - Damping - Uredba (EU) br. 502/2013 - Uvozi bicikala podrijetlom iz Kine - Uredba (EZ) br. 1225/2009 - Članak 18. stavak 1. - Suradnja - Pojam „potrebni podaci” - Članak 9. stavak 5. - Zahtjev za individualni tretman - Rizik od izbjegavanja mjera))
   (2018/C 052/04)
   Jezik postupka: engleski

      Stranke

      Žalitelj: European Bicycle Manufacturers Association (EBMA) (zastupnici: L. Ruessmann, avocat, J. Beck, solicitor)

      Druge stranke u postupku: Giant (China) Co. Ltd (zastupnik: P. De Baere, avocat), Vijeće Europske unije (zastupnici: H. Marcos Fraile, agent, uz asistenciju B. O’Connor, solicitor, i S. Gubel, avocat), Europska komisija (zastupnici: J.-F. Brakeland, M. França i A. Demeneix, agenti)

      Izreka

               1.

               Žalba se odbija.

               2.

               European Bicycle Manufacturers Association (EBMA) nalaže se da, uz vlastite, snosi i troškove društva Giant (China) Co. Ltd.

               3.

               Vijeće Europske unije i Europska komisija snosit će vlastite troškove.

      (1)  SL C 106, 21. 3. 2016.


title: Predmet C-189/16: Presuda Suda (peto vijeće) od 7. prosinca 2017. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Högsta förvaltningsdomstolen – Švedska) – Boguslawa Zaniewicz-Dybeck protiv Pensionsmyndigheten (Zahtjev za prethodnu odluku — Socijalna sigurnost radnika migranata — Uredba (EEZ) br. 1408/71 — Članak 46. stavak 2. — Članak 47. stavak 1. točka (d) — Članak 50. — Zajamčena mirovina — Minimalno davanje — Izračun mirovinskih prava)

text:
               12.2.2018

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 52/4

         Presuda Suda (peto vijeće) od 7. prosinca 2017. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Högsta förvaltningsdomstolen – Švedska) – Boguslawa Zaniewicz-Dybeck protiv Pensionsmyndigheten
   (Predmet C-189/16) (1)

   ((Zahtjev za prethodnu odluku - Socijalna sigurnost radnika migranata - Uredba (EEZ) br. 1408/71 - Članak 46. stavak 2. - Članak 47. stavak 1. točka (d) - Članak 50. - Zajamčena mirovina - Minimalno davanje - Izračun mirovinskih prava))
   (2018/C 052/05)
   Jezik postupka: švedski

      Sud koji je uputio zahtjev

   Högsta förvaltningsdomstolen

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelj: Boguslawa Zaniewicz-Dybeck

      Tuženik: Pensionsmyndigheten

      Izreka

               1.

               Uredbu Vijeća (EEZ) br. 1408/71 od 14. lipnja 1971. o primjeni sustava socijalne sigurnosti na zaposlene osobe, samozaposlene osobe i članove njihovih obitelji koji se kreću unutar Zajednice, u verziji koja je izmijenjena i ažurirana Uredbom Vijeća (EZ) br. 118/97 od 2. prosinca 1996., kako je izmijenjena Uredbom Vijeća (EZ) br. 1606/98 od 29. lipnja 1998., treba tumačiti na način da, kad nadležna ustanova neke države članice računa davanja kao što je to zajamčena mirovina u predmetu u glavnom postupku, ona ne smije primijeniti članak 46. stavak 2. ni članak 47. stavak 1. točku (d) navedene uredbe. Takvo davanje mora se izračunati u skladu s odredbama članka 50. iste uredbe u vezi s nacionalnim zakonodavstvom, međutim bez primjene nacionalnih odredaba – poput onih o kojima je riječ u glavnom postupku – koje se odnose na razmjerni izračun.

               2.

               Uredbu br. 1408/71, u verziji koja je izmijenjena i ažurirana Uredbom br. 118/97, kako je izmijenjena Uredbom br. 1606/98, i konkretno njezin članak 50., treba tumačiti na način da joj se ne protivi zakonodavstvo države članice koje predviđa da, prilikom izračuna davanja – poput zajamčene mirovine o kojoj je riječ u glavnom postupku – nadležna ustanova mora uzeti u obzir sve starosne mirovine koje osoba u pitanju stvarno prima u nekoj drugoj državi članici ili više njih.

      (1)  SL C 211, 13. 6. 2016.


title: Predmet C-230/16: Presuda Suda (prvo vijeće) od 6. prosinca 2017. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Oberlandesgericht Frankfurt am Main – Njemačka) – Coty Germany GmbH protiv Parfümerie Akzente GmbH (Zahtjev za prethodnu odluku — Tržišno natjecanje — Zabranjeni sporazumi — Članak 101. stavak 1. UFEU-a — Selektivna distribucija luksuznih kozmetičkih proizvoda — Klauzula koja distributerima zabranjuje korištenje neovlaštenih trećih osoba za prodaju putem interneta — Uredba (EU) br. 330/2010 — Članak 4. točke (b) i (c))

text:
               12.2.2018

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 52/5

         Presuda Suda (prvo vijeće) od 6. prosinca 2017. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Oberlandesgericht Frankfurt am Main – Njemačka) – Coty Germany GmbH protiv Parfümerie Akzente GmbH
   (Predmet C-230/16) (1)

   ((Zahtjev za prethodnu odluku - Tržišno natjecanje - Zabranjeni sporazumi - Članak 101. stavak 1. UFEU-a - Selektivna distribucija luksuznih kozmetičkih proizvoda - Klauzula koja distributerima zabranjuje korištenje neovlaštenih trećih osoba za prodaju putem interneta - Uredba (EU) br. 330/2010 - Članak 4. točke (b) i (c)))
   (2018/C 052/06)
   Jezik postupka: njemački

      Sud koji je uputio zahtjev

   Oberlandesgericht Frankfurt am Main

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelj: Coty Germany GmbH

      Tuženik: Parfümerie Akzente GmbH

      Izreka

               1.

               Članak 101. stavak 1. UFEU-a treba tumačiti na način da je sustav selektivne distribucije luksuznih proizvoda, čiji je glavni cilj očuvanje luksuznog imidža tih proizvoda, u skladu s tom odredbom ako se izbor prodavatelja provodi prema objektivnim kvalitativnim kriterijima koji su utvrđeni jednako za sve potencijalne prodavatelje i koji se primjenjuju nediskriminirajuće te ako utvrđeni kriteriji ne prelaze ono što je nužno.

               2.

               Članak 101. stavak 1. UFEU-a treba tumačiti na način da mu se ne protivi ugovorna klauzula poput one iz glavnog postupka, koja ovlaštenim distributerima sustava selektivne distribucije luksuznih proizvoda, čiji je glavni cilj očuvanje luksuznog imidža tih proizvoda, zabranjuje na vidljiv način koristiti treće platforme za prodaju ugovorenih proizvoda putem interneta, pod uvjetom da ta klauzula ima za cilj očuvanje luksuznog imidža tih proizvoda, da je određena jednako i da se primjenjuje bez diskriminacije te da je proporcionalna u odnosu na cilj koji se njome želi postići, što mora provjeriti sud koji je uputio zahtjev.

               3.

               Članak 4. Uredbe Komisije (EU) br. 330/2010 od 20. travnja 2010. o primjeni članka 101. stavka 3. Ugovora o funkcioniranju Europske unije na kategorije vertikalnih sporazuma i usklađenih djelovanja treba tumačiti na način da, u okolnostima kao u glavnom postupku, zabrana članovima sustava selektivne distribucije luksuznih proizvoda koji na tržištu djeluju kao distributeri da na vidljiv način koriste treće poduzetnike za prodaju putem interneta ne predstavlja ograničavanje korisnika u smislu članka 4. točke (b) te uredbe ni ograničavanje pasivne prodaje krajnjim korisnicima u smislu članka 4. točke (c) te uredbe.

      (1)  SL C 260, 18. 7. 2016.


title: Predmet C-243/16: Presuda Suda (četvrto vijeće) od 14. prosinca 2017. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Juzgado de lo Social n° 30 de Barcelona – Španjolska) – Miravitlles Ciurana i dr. protiv Contimark SA, Jordi Socias Gispert (Zahtjev za prethodnu odluku — Pravo društava — Direktiva 2009/101/EU — Članak 2. i članci 6. do 8. — Direktiva 2012/30/EU — Članci 19. i 36. — Povelja Europske unije o temeljnim pravima — Članci 20., 21. i 51. — Naplata tražbina iz radnog odnosa — Pravo pokretanja postupka pred istim sudom protiv društva i protiv njegova direktora u svojstvu odgovorne osobe i solidarnog dužnika u dugovima društva)

text:
               12.2.2018

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 52/6

         Presuda Suda (četvrto vijeće) od 14. prosinca 2017. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Juzgado de lo Social no 30 de Barcelona – Španjolska) – Miravitlles Ciurana i dr. protiv Contimark SA, Jordi Socias Gispert
   (Predmet C-243/16) (1)

   ((Zahtjev za prethodnu odluku - Pravo društava - Direktiva 2009/101/EU - Članak 2. i članci 6. do 8. - Direktiva 2012/30/EU - Članci 19. i 36. - Povelja Europske unije o temeljnim pravima - Članci 20., 21. i 51. - Naplata tražbina iz radnog odnosa - Pravo pokretanja postupka pred istim sudom protiv društva i protiv njegova direktora u svojstvu odgovorne osobe i solidarnog dužnika u dugovima društva))
   (2018/C 052/07)
   Jezik postupka: španjolski

      Sud koji je uputio zahtjev

   Juzgado de lo Social no 30 de Barcelona

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelji: Antonio Miravitlles Ciurana, Alberto Marina Lorente, Jorge Benito García, Juan Gregorio Benito García

      Tuženici: Contimark SA, Jordi Socias Gispert

      Izreka

   Direktivu 2009/101/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 16. rujna 2009. o usklađivanju zaštitnih mjera koje, radi zaštite interesa članova i trećih strana, države članice zahtijevaju za trgovačka društva u smislu članka 48. drugog stavka [UEZ-a], s ciljem izjednačavanja takvih zaštitnih mjera, osobito njezine članke 2., 6., 7. i 8., te Direktivu 2012/30/EU Europskog parlamenta i Vijeća od 25. listopada 2012. o usklađivanju zaštitnih mehanizama koje, radi zaštite interesa članova i trećih osoba, države članice zahtijevaju od trgovačkih društava u smislu članka 54. drugog stavka [UFEU-a], u pogledu osnivanja dioničkih društava te održavanja i promjene njihovog kapitala, a s ciljem ujednačavanja tih zaštitnih mehanizama, osobito njezine članke 19. i 36., treba tumačiti na način da one ne daju zaposlenicima, vjerovnicima dioničkog društva na temelju raskida njihova ugovora o radu, pravo podnošenja, pred istim radnim sudom koji je nadležan za odlučivanje o njihovoj tužbi za utvrđivanje njihove tražbine po osnovi plaće, tužbe radi utvrđivanja odgovornosti protiv direktora tog društva jer nije sazvao glavnu skupštinu tog društva unatoč ozbiljnim gubicima koje je pretrpjelo, kako bi se tog direktora proglasilo solidarnim sudužnikom za navedenu tražbinu po osnovi plaće.

      (1)  SL C 279, 1. 8. 2016.


title: Predmet C-305/16: Presuda Suda (treće vijeće) od 14. prosinca 2017. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio First-tier Tribunal (Tax Chamber) – Ujedinjena Kraljevina) – Avon Cosmetics Ltd protiv The Commissioners for Her Majesty's Revenue and Customs (Zahtjev za prethodnu odluku — Porez na dodanu vrijednost (PDV) — Šesta direktiva 77/388/EEZ — Članak 11. dio A stavak 1. točka (a) — Porezna osnovica — Članak 17. — Pravo na odbitak — Članak 27. — Posebne mjere za odstupanje — Odluka 89/534/EEZ — Tržišna struktura koja se temelji na isporuci robe preko osoba koje nisu porezni obveznici — Oporezivanje tržišne vrijednosti robe određene u posljednjoj fazi prodaje — Uključivanje troškova koje imaju te osobe)

text:
               12.2.2018

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 52/6

         Presuda Suda (treće vijeće) od 14. prosinca 2017. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio First-tier Tribunal (Tax Chamber) – Ujedinjena Kraljevina) – Avon Cosmetics Ltd protiv The Commissioners for Her Majesty's Revenue and Customs
   (Predmet C-305/16) (1)

   ((Zahtjev za prethodnu odluku - Porez na dodanu vrijednost (PDV) - Šesta direktiva 77/388/EEZ - Članak 11. dio A stavak 1. točka (a) - Porezna osnovica - Članak 17. - Pravo na odbitak - Članak 27. - Posebne mjere za odstupanje - Odluka 89/534/EEZ - Tržišna struktura koja se temelji na isporuci robe preko osoba koje nisu porezni obveznici - Oporezivanje tržišne vrijednosti robe određene u posljednjoj fazi prodaje - Uključivanje troškova koje imaju te osobe))
   (2018/C 052/08)
   Jezik postupka: engleski

      Sud koji je uputio zahtjev

   First-tier Tribunal (Tax Chamber)

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelj: Avon Cosmetics Ltd

      Tuženik: The Commissioners for Her Majesty's Revenue and Customs

      Izreka

               1.

               Članke 17. i 27. Šeste direktive Vijeća 77/388/EEZ od 17. svibnja 1977. o usklađivanju zakonodavstava država članica koja se odnose na poreze na promet – zajednički sustav poreza na dodanu vrijednost: jedinstvena osnovica za razrezivanje, kako je izmijenjena Direktivom Vijeća 2004/7/EZ od 20. siječnja 2004., treba tumačiti na način da im se ne protivi mjera za odstupanje od članka 11. dijela A stavka 1. točke (a) navedene direktive kao što je ona o kojoj je riječ u glavnom postupku, odobrena Odlukom 89/534 od 24. svibnja 1989. kojom se Ujedinjenoj Kraljevini u pogledu određenih isporuka preprodavačima koji nisu koji nisu porezni obveznici odobrava primjena odstupanja od članka 11. [dijela A stavka 1. točke (a)] Šeste direktive na temelju članka 27. te direktive, na temelju koje je porezna osnovica poreza na dodanu vrijednost (PDV) društva izravnog prodavatelja tržišna vrijednost robe koja se prodaje u fazi konačne potrošnje, ako navedenu robu prodaju preprodavači koji nisu obveznici PDV-a, čak i ako ta mjera za odstupanje ne uzima u obzir, na bilo koji način, pretporez koji je plaćen u vezi s prezentacijskim proizvodima koje su ti preprodavači kupili od navedenog društva.

               2.

               Ispitivanje prvog pitanja nije otkrilo nijedan element koji može utjecati na valjanost Odluke Vijeća 89/534.

               3.

               Članak 27. Šeste direktive 77/388, kako je izmijenjena Direktivom 2004/7, treba tumačiti na način da ne zahtijeva da država članica koja traži odobrenje za odstupanje od članka 11. dijela A stavka 1. točke (a) te direktive obavijesti Europsku komisiju da preprodavači koji nisu porezni obveznici plaćaju PDV na kupnje prezentacijskih proizvoda koje kupuju od društva izravnog prodavatelja i upotrebljavaju ih za potrebe svoje gospodarske djelatnosti, kako bi se, na bilo koji način, uzeo u obzir taj pretporez u pravilima te mjere za odstupanje.

      (1)  SL C 270, 25. 7. 2016.


title: Predmet C-329/16: Presuda Suda (četvrto vijeće) od 7. prosinca 2017. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Conseil d'État – Francuska) – Syndicat national de l'industrie des technologies médicales (Snitem), Philips France protiv Premier ministre, Ministre des Affaires sociales et de la Santé (Zahtjev za prethodnu odluku — Medicinski proizvodi — Direktiva 93/42/EEZ — Područje primjene — Pojam „medicinski proizvod” — Oznaka CE — Nacionalni propis kojim se na računalne programe za pomoć u propisivanju lijekova primjenjuje postupak certificiranja koji utvrđuje nacionalno tijelo)

text:
               12.2.2018

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 52/7

         Presuda Suda (četvrto vijeće) od 7. prosinca 2017. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Conseil d'État – Francuska) – Syndicat national de l'industrie des technologies médicales (Snitem), Philips France protiv Premier ministre, Ministre des Affaires sociales et de la Santé
   (Predmet C-329/16) (1)

   ((Zahtjev za prethodnu odluku - Medicinski proizvodi - Direktiva 93/42/EEZ - Područje primjene - Pojam „medicinski proizvod” - Oznaka CE - Nacionalni propis kojim se na računalne programe za pomoć u propisivanju lijekova primjenjuje postupak certificiranja koji utvrđuje nacionalno tijelo))
   (2018/C 052/09)
   Jezik postupka: francuski

      Sud koji je uputio zahtjev

   Conseil d'État

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelji: Syndicat national de l'industrie des technologies médicales (Snitem), Philips France

      Tuženici: Premier ministre, Ministre des Affaires sociales et de la Santé

      Izreka

   Članak 1. stavak 1. i članak 1. stavak 2. točku (a) Direktive Vijeća 93/42/EEZ od 14. lipnja 1993. o medicinskim proizvodima, kako je izmijenjena Direktivom 2007/47/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 5. rujna 2007., treba tumačiti na način da je program čija funkcija omogućava uporabu podataka o pacijentu, osobito za otkrivanje kontraindikacija, interakcija s drugim lijekovima i prekomjernih doza, u pogledu te funkcije medicinski proizvod u smislu tih odredaba, čak i ako takav program ne djeluje izravno u ljudskom tijelu ili na njemu.

      (1)  SL C 296, 16. 8. 2016.


title: Predmet C-403/16: Presuda Suda (prvo vijeće) od 13. prosinca 2017. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Naczelny Sąd Administracyjny – Poljska) – Soufiane El Hassani protiv Minister Spraw Zagranicznych (Zahtjev za prethodnu odluku — Područje slobode, sigurnosti i pravde — Uredba (EZ) br. 810/2009 — Članak 32. stavak 3. — Zakonik Zajednice o vizama — Odluka o odbijanju vize — Pravo podnositelja da uloži žalbu protiv te odluke — Obveza države članice da zajamči pravo na podnošenje žalbe sudu)

text:
               12.2.2018

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 52/8

         Presuda Suda (prvo vijeće) od 13. prosinca 2017. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Naczelny Sąd Administracyjny – Poljska) – Soufiane El Hassani protiv Minister Spraw Zagranicznych
   (Predmet C-403/16) (1)

   ((Zahtjev za prethodnu odluku - Područje slobode, sigurnosti i pravde - Uredba (EZ) br. 810/2009 - Članak 32. stavak 3. - Zakonik Zajednice o vizama - Odluka o odbijanju vize - Pravo podnositelja da uloži žalbu protiv te odluke - Obveza države članice da zajamči pravo na podnošenje žalbe sudu))
   (2018/C 052/10)
   Jezik postupka: poljski

      Sud koji je uputio zahtjev

   Naczelny Sąd Administracyjny

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelj: Soufiane El Hassani

      Tuženik: Minister Spraw Zagranicznych

      Izreka

   Članak 32. stavak 3. Uredbe (EZ) br. 810/2009 Europskog parlamenta i Vijeća od 13. srpnja 2009. o uspostavi Zakonika Zajednice o vizama, kako je izmijenjena Uredbom (EU) br. 610/2013 Europskog parlamenta i Vijeća od 26. lipnja 2013., u vezi s člankom 47. Povelje Europske unije o temeljnim pravima treba tumačiti na način da države članice obvezuje da predvide žalbeni postupak protiv odluka o odbijanju viza, čije pojedinosti uređuje pravni poredak svake države članice uz poštovanje načela ekvivalentnosti i djelotvornosti. Tim se postupkom u određenoj fazi postupka mora zajamčiti mogućnost podnošenja žalbe sudu.

      (1)  SL C 383, 17. 10 .2016.


title: Predmet C-408/16: Presuda Suda (osmo vijeće) od 6. prosinca 2017. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Curtea de Apel Bucureşti – Rumunjska) – Compania Naţională de Administrare a Infrastructurii Rutiere SA, prethodno Compania Naţională de Autostrăzi şi Drumuri Naţionale din România SA protiv Ministerul Fondurilor Europene – Direcţia Generală Managementul Fondurilor Externe (Zahtjev za prethodnu odluku — Javna nabava — Direktiva 2004/18/EZ — Područje primjene — Uredba (EZ) br. 1083/2006 — Europski fond za regionalni razvoj, Europski socijalni fond i Kohezijski fond — Ugovor o financiranju izgradnje autoceste sklopljen s Europskom investicijskom bankom prije pristupanja države članice Europskoj uniji — Pojam „nepravilnosti” u smislu Uredbe br. 1083/2006)

text:
               12.2.2018

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 52/9

         Presuda Suda (osmo vijeće) od 6. prosinca 2017. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Curtea de Apel Bucureşti – Rumunjska) – Compania Naţională de Administrare a Infrastructurii Rutiere SA, prethodno Compania Naţională de Autostrăzi şi Drumuri Naţionale din România SA protiv Ministerul Fondurilor Europene – Direcţia Generală Managementul Fondurilor Externe
   (Predmet C-408/16) (1)

   ((Zahtjev za prethodnu odluku - Javna nabava - Direktiva 2004/18/EZ - Područje primjene - Uredba (EZ) br. 1083/2006 - Europski fond za regionalni razvoj, Europski socijalni fond i Kohezijski fond - Ugovor o financiranju izgradnje autoceste sklopljen s Europskom investicijskom bankom prije pristupanja države članice Europskoj uniji - Pojam „nepravilnosti” u smislu Uredbe br. 1083/2006))
   (2018/C 052/11)
   Jezik postupka: rumunjski

      Sud koji je uputio zahtjev

   Curtea de Apel Bucureşti

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelj: Compania Naţională de Administrare a Infrastructurii Rutiere SA, prethodno Compania Naţională de Autostrăzi şi Drumuri Naţionale din România SA

      Tuženik: Ministerul Fondurilor Europene – Direcţia Generală Managementul Fondurilor Externe

      Izreka

               1.

               Direktivu 2004/18/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 31. ožujka 2004. o usklađivanju postupaka za sklapanje ugovora o javnim radovima, ugovora o javnoj nabavi robe te ugovora o javnim uslugama, i osobito njezin članak 15. točku (c) treba tumačiti na način da joj se protivi to da propis države članice, za postupak javne nabave pokrenut nakon njezina pristupanja Uniji radi provedbe projekta započetog na temelju ugovora o financiranju sklopljenog s Europskom investicijskom bankom prije navedenog pristupanja, predviđa primjenu posebnih kriterija predviđenih odredbama vodiča Europske investicijske banke o provedbi postupka javne nabave koji nisu u skladu s odredbama te direktive.

               2.

               Članak 9. stavak 5. i članak 60. točku (a) Uredbe Vijeća (EZ) br. 1083/2006 od 11. srpnja 2006. o utvrđivanju općih odredaba o Europskom fondu za regionalni razvoj, Europskom socijalnom fondu i Kohezijskom fondu i stavljanju izvan snage Uredbe (EZ) br. 1260/1999 treba tumačiti na način da se za postupak javne nabave poput onog o kojem je riječ u glavnom postupku, u kojem su primijenjeni kriteriji koji su stroži od onih iz Direktive 2004/18, ne može smatrati da je u potpunosti proveden u skladu s pravom Unije i on nije prihvatljiv za retroaktivno odobreno nepovratno europsko financiranje.
               Članak 2. točku 7. Uredbe br. 1083/2006 treba tumačiti na način da uporaba strožih kriterija za pretkvalifikaciju ponuditelja od onih predviđenih Direktivom 2004/18 predstavlja „nepravilnost” u smislu te odredbe, koja opravdava primjenu financijskog ispravka na temelju članka 98. te uredbe, ako se ne može isključiti da je takva uporaba utjecala na proračun predmetnog Fonda, što je na sudu koji je uputio zahtjev da provjeri.

      (1)  SL C 383, 17. 10. 2016.


title: Predmet C-487/16 P: Presuda Suda (šesto vijeće) od 13. prosinca 2017. – Telefónica SA protiv Europske komisije (Žalba — Zabranjeni sporazumi — Portugalsko i španjolsko tržište telekomunikacija — Klauzula o zabrani tržišnog natjecanja sadržana u sporazumu sklopljenom između dvaju društava — Ograničenje s obzirom na cilj — Prava obrane — Odbijanje saslušanja svjedoka — Novčane kazne — Težina povrede — Olakotne okolnosti)

text:
               12.2.2018

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 52/10

         Presuda Suda (šesto vijeće) od 13. prosinca 2017. – Telefónica SA protiv Europske komisije
   (Predmet C-487/16 P) (1)

   ((Žalba - Zabranjeni sporazumi - Portugalsko i španjolsko tržište telekomunikacija - Klauzula o zabrani tržišnog natjecanja sadržana u sporazumu sklopljenom između dvaju društava - Ograničenje s obzirom na cilj - Prava obrane - Odbijanje saslušanja svjedoka - Novčane kazne - Težina povrede - Olakotne okolnosti))
   (2018/C 052/12)
   Jezik postupka: španjolski

      Stranke

      Žalitelj: Telefónica SA (zastupnici: J. Folguera Crespo i P. Vidal Martínez, odvjetnici)

      Druga stranka u postupku: Europska komisija (zastupnici: C. Giolito i C. Urraca Caviedes, agenti)

      Izreka

               1.

               Tužba se odbija.

               2.

               Društvu Telefónica SA se nalaže snošenje troškova.

      (1)  SL C 427, 21. 11. 2016.


title: Predmet T-812/17: Tužba podnesena 15. prosinca 2017. – Seco Belgium i Vinçotte protiv Parlamenta

text:
               12.2.2018

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 52/39

         Tužba podnesena 15. prosinca 2017. – Seco Belgium i Vinçotte protiv Parlamenta
   (Predmet T-812/17)
   (2018/C 052/51)
   Jezik postupka: francuski

      Stranke

      Tužitelji: Seco Belgium (Bruxelles, Belgija) i Vinçotte (Vilvoorde, Belgija) (zastupnici: A. Delvaux i R. Simar, odvjetnici)

      Tuženik: Europski parlament

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelji od Općeg suda zahtijevaju da:

               —

               proglasi tužbu za poništenje dopuštenom;

               —

               poništi odluku donesenu nepoznatog datuma kojom je Europski parlament odlučio dodijeliti ugovor o javnoj nabavi (06D20/2017/M005 – Zadaci nadzora i tehničkih savjeta u vezi sa stjecanjem, projektiranjem i građevinskim radovima u Europskom parlamentu u Bruxellesu (SL 2017./S 118-236114)] [drugom ponuditelju];

               —

               naloži Parlamentu snošenje troškova.

      Tužbeni razlozi i glavni argumenti

   U prilog osnovanosti tužbe tužitelji ističu jedan tužbeni razlog, koji se temelji na povredi članaka 1.1., 1.2. i 1.3. priloga specifikacija pod nazivom „Tehničke specifikacije” u Pozivu na nadmetanje 06D20/2017/M005 – Zadaci nadzora i tehničkih savjeta u vezi sa stjecanjem, projektiranjem i građevinskim radovima u Europskom parlamentu u Bruxellesu (SL 2017./S 118-236114), očitoj pogrešci u ocjeni, povredi općih načela prava Europske unije, obveza dužne pažnje i točnosti, načela jednakosti, načela transparentnosti, obveze obrazlaganja koja osobito proizlazi iz članka 113. Uredbe (EU, Euratom) br. 966/2012 Europskog parlamenta i Vijeća od 25. listopada 2012. o financijskim pravilima koja se primjenjuju na opći proračun Unije i o stavljanju izvan snage Uredbe Vijeća (EZ, Euratom) br. 1605/2002 (SL 2012. L 298, str. 1.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 1., svezak 7., str. 248.), članka 161. Delegirane uredbe Komisije (EU) br. 1268/2012 od 29. listopada 2012. o pravilima za primjenu Uredbe (EU, Euratom) br. 966/2012 Europskog parlamenta i Vijeća o financijskim pravilima koja se primjenjuju na opći proračun Unije (SL 2012. L 362, str. 1.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 1., svezak 9., str. 183.), prava na djelotvoran pravni lijek, kao i određenih odredbi kojima je uređena dodjela predmetne javne nabave.


title: Predmet C-567/16: Presuda Suda (sedmo vijeće) od 7. prosinca 2017. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio High Court of Justice (Chancery Division) – Ujedinjena Kraljevina) – Merck Sharp & Dohme Corporation protiv Comptroller-General of Patents, Designs and Trade Marks (Zahtjev za prethodnu odluku — Industrijsko i trgovinsko vlasništvo — Patentno pravo — Lijekovi za humanu primjenu — Uredba (EZ) br. 469/2009 — Članak 3. točka (b) — Svjedodžba o dodatnoj zaštiti — Uvjeti za dobivanje — Članak 10. stavak 3. — Izdavanje svjedodžbe ili odbijanje zahtjeva za izdavanje svjedodžbe — Direktiva 2001/83/EZ — Članak 28. stavak 4. — Decentralizirani postupak)

text:
               12.2.2018

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 52/10

         Presuda Suda (sedmo vijeće) od 7. prosinca 2017. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio High Court of Justice (Chancery Division) – Ujedinjena Kraljevina) – Merck Sharp & Dohme Corporation protiv Comptroller-General of Patents, Designs and Trade Marks
   (Predmet C-567/16) (1)

   ((Zahtjev za prethodnu odluku - Industrijsko i trgovinsko vlasništvo - Patentno pravo - Lijekovi za humanu primjenu - Uredba (EZ) br. 469/2009 - Članak 3. točka (b) - Svjedodžba o dodatnoj zaštiti - Uvjeti za dobivanje - Članak 10. stavak 3. - Izdavanje svjedodžbe ili odbijanje zahtjeva za izdavanje svjedodžbe - Direktiva 2001/83/EZ - Članak 28. stavak 4. - Decentralizirani postupak))
   (2018/C 052/13)
   Jezik postupka: engleski

      Sud koji je uputio zahtjev

   High Court of Justice (Chancery Division)

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelj: Merck Sharp & Dohme Corporation

      Tuženik: Comptroller-General of Patents, Designs and Trade Marks

      Izreka

               1.

               Članak 3. točku (b) Uredbe (EZ) br. 469/2009 Europskog parlamenta i Vijeća od 6. svibnja 2009. o svjedodžbi o dodatnoj zaštiti za lijekove treba tumačiti na način da se s obavijesti o završetku postupka koju je prije isteka temeljnog patenta iz članka 1. točke (c) Uredbe br. 469/2009 izdala referentna država članica u skladu s člankom 28. stavkom 4. Direktive 2001/83/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 6. studenoga 2001. o zakoniku Zajednice o lijekovima za humanu primjenu, kako je izmijenjena u pogledu farmakovigilancije Direktivom 2010/84/EU Europskog parlamenta i Vijeća od 15. prosinca 2010., ne treba postupati kao s odobrenjem za stavljanje u promet u smislu te odredbe, tako da nije moguće dobiti svjedodžbu o dodatnoj zaštiti na temelju te obavijesti.

               2.

               Članak 10. stavak 3. Uredbe br. 469/2009 treba tumačiti na način da neizdavanje odobrenja za stavljanje u promet predmetne države članice na dan podnošenja zahtjeva za izdavanje svjedodžbe o dodatnoj zaštiti u toj državi članici nije nepravilnost koju je moguće ispraviti u skladu s tom odredbom.

      (1)  SL C 22, 23. 1. 2017.