title: Predmet C-400/18: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 18. lipnja 2018. uputio Hof van Cassatie (Belgija) – Infohos protiv Belgische Staat

text:
               27.8.2018

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 301/17

      Zahtjev za prethodnu odluku koji je 18. lipnja 2018. uputio Hof van Cassatie (Belgija) – Infohos protiv Belgische Staat
      (Predmet C-400/18)
      (2018/C 301/23)
      Jezik postupka: nizozemski

         Sud koji je uputio zahtjev

      Hof van Cassatie

         Stranke glavnog postupka

         Žalitelj u kasacijskom postupku: Infohos

         Druga stranka u postupku: Belgische Staat

         Prethodno pitanje

      Treba li odredbu članka 13. dijela A. stavka 1. točke (f) Direktive 77/388/EEZ (1) od 17. svibnja 1977. (sada članak 132. stavak 1. točka (f) Direktive 2006/112/EZ (2) od 28. studenoga 2006.) tumačiti na način da državama članicama dopušta da za izuzeće predviđeno tom odredbom propišu pretpostavku isključivosti, zbog koje nezavisna grupa koja svoje usluge pruža i osobama koje nisu njezini članovi postaje u potpunosti obvezna plaćati PDV i u odnosu na usluge koje pruža svojim članovima?

         (1)  Šesta direktiva Vijeća 77/388/EEZ od 17. svibnja 1977. o usklađivanju zakonodavstava država članica koja se odnose na poreze na promet – zajednički sustav poreza na dodanu vrijednost: jedinstvena osnovica za razrezivanje (SL 1977., L 145, str. 1.)

         (2)  Direktiva Vijeća 2006/112/EZ od 28. studenoga 2006. o zajedničkom sustavu poreza na dodanu vrijednost (SL 2006., L 347, str. 1.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 9., svezak 1., str. 120.)


title: Predmet C-402/18: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 15. lipnja 2018. uputio Consiglio di Stato (Italija) – Tedeschi Srl u svoje ime i kao zastupnik privremenog konzorcija poduzetnika, Consorzio Stabile Istant Service u svoje ime i kao zastupnik privremenog konzorcija poduzetnika, Università degli Studi di Roma La Sapienza

text:
               27.8.2018

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 301/17

      Zahtjev za prethodnu odluku koji je 15. lipnja 2018. uputio Consiglio di Stato (Italija) – Tedeschi Srl u svoje ime i kao zastupnik privremenog konzorcija poduzetnika, Consorzio Stabile Istant Service u svoje ime i kao zastupnik privremenog konzorcija poduzetnika, Università degli Studi di Roma La Sapienza
      (Predmet C-402/18)
      (2018/C 301/24)
      Jezik postupka: talijanski

         Sud koji je uputio zahtjev

      Consiglio di Stato

         Stranke glavnog postupka

         Žalitelji: Tedeschi Srl u svoje ime i kao zastupnik privremenog konzorcija poduzetnika, Consorzio Stabile Istant Service, u svoje ime i kao zastupnik privremenog konzorcija poduzetnika

         Druga stranke u postupku: Università degli Studi di Roma La Sapienza

         Druga stranka u postupku i protužalitelj: C.M. Service Srl

         Prethodno pitanje

      Protivi li se načelima slobode poslovnog nastana i slobode pružanja usluga iz članaka 49. i 56. Ugovora o funkcioniranju Europske unije (UFEU), članku 25. Direktive 2004/18 Europskog parlamenta i Vijeća od 31. ožujka 2004. (1) i članku 71. Direktive 2014/24 Europskog parlamenta i Vijeća od 26. veljače 2014. (2), koji ne predviđaju ograničenja u pogledu kvote za podugovaranje i sniženja koje treba primijeniti na podizvoditelje, te načelu proporcionalnosti iz prava Unije, primjena nacionalnog propisa o javnoj nabavi poput onog talijanskog iz članka 118. stavaka 2. i 4. Zakonodavne uredbe br. 163 od 12. travnja 2006. prema kojem podugovaranje ne smije prelaziti kvotu od 30 % ukupnog iznosa ugovora, a odabrani ponuditelj za podugovorene usluge mora primjenjivati iste jedinične cijene koje proizlaze iz dodijeljenog ugovora, uz smanjenje koje ne smije biti više od 20 %?

         (1)  Direktiva 2004/18/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 31. ožujka 2004. o usklađivanju postupaka za sklapanje ugovora o javnim radovima, ugovora o javnoj nabavi robe te ugovora o javnim uslugama (SL 2004., L 134, str. 114.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 6., svezak 1., str. 56.)

         (2)  Direktiva 2014/24/EU Europskog parlamenta i Vijeća od 26. veljače 2014. o javnoj nabavi i o stavljanju izvan snage Direktive 2004/18/EZ (SL 2014., L 94, str. 65.)


title: Predmet C-320/18 P: Žalba koju je 14. svibnja 2018. podnio Crocs, Inc. protiv presude Općeg suda (sedmo vijeće) od 14. ožujka 2018. u predmetu T-651/16: Crocs protiv EUIPO-a

text:
               10.9.2018

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 319/12

      Žalba koju je 14. svibnja 2018. podnio Crocs, Inc. protiv presude Općeg suda (sedmo vijeće) od 14. ožujka 2018. u predmetu T-651/16: Crocs protiv EUIPO-a
      (Predmet C-320/18 P)
      (2018/C 319/15)
      Jezik postupka: engleski

         Stranke

         Žalitelj: Crocs, Inc. (zastupnik: J. Guise, Solicitor, D. Knight, Solicitor)

         Druge stranke u postupku: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo, Gifi Diffusion

         Žalbeni zahtjev

      Žalitelj od Općeg suda zahtijeva da:

                  —

                  poništi pobijanu odluku.

                  —

                  u slučaju da Sud Europske unije proglasi osnovanim prvi žalbeni razlog, žalitelj zahtijeva da Sud uz to poništi odluku žalbenog vijeća i potvrdi prvostupanjsku odluku.

                  —

                  u slučaju da Sud Europske unije proglasi osnovanim drugi žalbeni razlog, žalitelj zahtijeva da se pobijana odluka poništi i da se Opći sud uputi da svoje razmatranje ograniči na činjenična i pravna pitanja iz odluke žalbenog vijeća. Ako Opći sud zaključi da ne može proglasiti osnovanom odluku žalbenog vijeća u dijelu u kojem se internetske objave razmatraju odvojeno, u tom slučaju žalitelj od Općeg suda zahtijeva da vrati predmet žalbenom vijeću na daljnje razmatranje toga jesu li, s obzirom na podnesene dokaze, objave iz Fort Lauderdalea i objave prodaje obuhvaćene iznimkom iz članka 7. (1).

                  —

                  U slučaju da Sud Europske unije proglasi osnovanim treći žalbeni razlog, žalitelj zahtijeva da se pobijana odluka poništi u pogledu primjene članka 7. i da se Opći sud uputi da ponovno ocijeni dokaze davanjem dovoljnog značaja članku 7. te primjenom kriterija odvagivanja vjerojatnosti.

                  —

                  U slučaju da Sud Europske unije proglasi osnovanim četvrti žalbeni razlog, žalitelj zahtijeva da se pobijana odluka poništi i predmet vrati na daljnje razmatranje nekom drugom vijeću Općeg suda.

                  —

                  žalitelj nadalje zahtijeva da Sud Europske unije donese odluku o troškovima u njegovu korist u skladu s člancima 137. i 184. Poslovnika Suda Europske unije.

         Žalbeni razlozi i glavni argumenti

                  1)

                     Prvi žalbeni razlog – povreda članka 63. Uredbe br. 6/2002

                  Opći sud pogriješio je prilikom tumačenja i primjene članka 63. time što nije poništio odluku žalbenog vijeća u dijelu u kojem je ono dopustilo podnošenje novih dokaza.

                  2)

                     Drugi žalbeni razlog – povreda članka 61. Uredbe br. 6/2002

                  Opći sud povrijedio je članak 61. time što je ustvari utvrdio činjenična pitanja koja žalbeno vijeće nije utvrdilo u svojoj odluci i koja nisu bila obuhvaćena žalbom. Time je Opći sud prekoračio svoju ovlast poništenja ili izmjene odluke žalbenog vijeća.

                  3)

                     Treći žalbeni razlog – povreda članka 7. Uredbe br. 6/2002

                  Opći sud povrijedio je članak 7. time što je primijenio pogrešan teret dokazivanja. Na taj je način Opći sud također naveo na pomisao da kriteriji zahtijevaju posebna dokazna sredstva, umjesto da primijeni pravne kriterije na dokazna sredstva iz postupka. Napokon, Opći sud pogrešno je odbacio žaliteljev argument prema kojemu se kvantitavni čimbenik može uzeti u obzir prilikom primjene članka 7.

                  4)

                     Četvrti žalbeni razlog – nepravilan sastav Općeg suda (sedmo vijeće)

                  Sedmo vijeće Općeg suda bilo je u nepravilnom sastavu. Sudac Kornezov 2016. imenovan je na Opći sud sa Službeničkog suda. Međutim, nakon toga utvrđeno je da je imenovanje suca Kornezova na Službenički sud sadržavalo postupovnu pogrešku. Da sudac Kornezov 2016. nije bio član Službeničkog suda, njegovo imenovanje na Opći sud ne bi bilo moguće prije 2019. S obzirom na to, čini se da njegovo imenovanje na Opći sud također sadržava postupovnu pogrešku. Pobijanu odluku stoga treba poništiti i predmet vratiti nekom drugom vijeću Općeg suda.

         (1)  Članak 7. Uredbe Vijeća (EZ) br. 6/2002 od 12. prosinca 2001. o dizajnu Zajednice (SL 2002., L 3, str. 1.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 13., svezak 24., str. 45.) (u daljnjem tekstu: Uredba br. 6/2002)


title: Predmet C-629/16: Presuda Suda (drugo vijeće) od 11. srpnja 2018. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Verwaltungsgerichtshof – Austrija) – postupak koji je pokrenuo CX (Zahtjev za prethodnu odluku — Međunarodni cestovni promet — Sporazum o pridruživanju između Europske ekonomske zajednice i Turske — Članak 9. — Dodatni protokol — Članci 41. i 42. — Slobodno pružanje usluga — Klauzula o mirovanju (standstill) — Odluka br. 1/95 Vijeća za pridruživanje EZ-Turska — Članci 5. i 7. — Slobodno kretanje robe — Nacionalni propis kojim se prijevoznicima robe sa sjedištem u Turskoj ograničava pravo na prometovanje njihovih vozila na državnom području dotične države članice — Obveza ishođenja bilo odobrenja dodijeljenog u granicama kvote određene na temelju bilateralnog sporazuma sklopljenog između navedene države članice i Turske bilo dozvole za jednokratni prijevoz za koji postoji prevladavajući javni interes)

text:
               10.9.2018

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 319/4

      Presuda Suda (drugo vijeće) od 11. srpnja 2018. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Verwaltungsgerichtshof – Austrija) – postupak koji je pokrenuo CX
      (Predmet C-629/16) (1)

      ((Zahtjev za prethodnu odluku - Međunarodni cestovni promet - Sporazum o pridruživanju između Europske ekonomske zajednice i Turske - Članak 9. - Dodatni protokol - Članci 41. i 42. - Slobodno pružanje usluga - Klauzula o mirovanju (standstill) - Odluka br. 1/95 Vijeća za pridruživanje EZ-Turska - Članci 5. i 7. - Slobodno kretanje robe - Nacionalni propis kojim se prijevoznicima robe sa sjedištem u Turskoj ograničava pravo na prometovanje njihovih vozila na državnom području dotične države članice - Obveza ishođenja bilo odobrenja dodijeljenog u granicama kvote određene na temelju bilateralnog sporazuma sklopljenog između navedene države članice i Turske bilo dozvole za jednokratni prijevoz za koji postoji prevladavajući javni interes))
      (2018/C 319/04)
      Jezik postupka: njemački

         Sud koji je uputio zahtjev

      Verwaltungsgerichtshof

         Stranka glavnog postupka

      CX

         uz sudjelovanje: Bezirkshauptmannschaft Schärding

         Izreka

      Odredbe Sporazuma o pridruživanju između Europske ekonomske zajednice i Turske, koji su 12. rujna 1963. u Ankari potpisale Republika Turska, s jedne strane, i države članice EEZ-a i Zajednica, s druge strane, sklopljenog, odobrenog i potvrđenog u ime Zajednice Odlukom Vijeća 64/732/EEZ od 23. prosinca 1963., odredbe Dodatnog protokola, potpisanog 23. studenoga 1970. u Bruxellesu, sklopljenog, odobrenog i potvrđenog u ime Zajednice Uredbom Vijeća (EEZ) br. 2760/72 od 19. prosinca 1972., i odredbe Odluke br. 1/95 Vijeća za pridruživanje EZ-Turska od 22. prosinca 1995. o provedbi završne faze carinske unije treba tumačiti na način da im se ne protivi propis države članice poput onoga iz glavnog postupka – na temelju kojeg cestovni prijevoznici robe sa sjedištem u Turskoj mogu ostvariti takav prijevoz prema toj državi članici ili preko njezina državnog područja samo ako posjeduju dokumente koji se izdaju u granicama kvota određenih za tu vrstu prijevoza na temelju bilateralnog sporazuma sklopljenog između navedene države članice i Republike Turske ili ako im je izdana dozvola na temelju prevladavajućeg javnog interesa – pod uvjetom da taj propis ne sadržava novo ograničenje u pogledu slobodnog pružanja usluga u smislu članka 41. stavka 1. navedenog Dodatnog protokola, a što treba provjeriti sud koji je uputio zahtjev.

         (1)  SL C 104, 3. 4. 2017.


title: Predmet C-89/17: Presuda Suda (četvrto vijeće) od 12. srpnja 2018. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Upper Tribunal (Immigration and Asylum Chamber) London – Ujedinjena Kraljevina) – Secretary of State for the Home Department protiv Rozanne Banger (Zahtjev za prethodnu odluku — Građanstvo Europske unije — Članak 21. UFEU-a — Pravo građana Unije na slobodno kretanje i boravak na području Unije — Direktiva 2004/38/EZ — Članak 3. stavak 2. prvi podstavak točka (b) — Partner s kojim je građanin Unije u trajnoj vezi, uz odgovarajuću potvrdu — Vraćanje u državu članicu čiji je državljanin građanin Unije — Zahtjev za odobravanje boravka — Opsežno ispitivanje osobnih okolnosti podnositelja zahtjeva — Članci 15. i 31. — Djelotvorna sudska zaštita — Povelja Europske unije o temeljnim pravima — Članak 47.)

text:
               10.9.2018

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 319/9

      Presuda Suda (četvrto vijeće) od 12. srpnja 2018. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Upper Tribunal (Immigration and Asylum Chamber) London – Ujedinjena Kraljevina) – Secretary of State for the Home Department protiv Rozanne Banger
      (Predmet C-89/17) (1)

      ((Zahtjev za prethodnu odluku - Građanstvo Europske unije - Članak 21. UFEU-a - Pravo građana Unije na slobodno kretanje i boravak na području Unije - Direktiva 2004/38/EZ - Članak 3. stavak 2. prvi podstavak točka (b) - Partner s kojim je građanin Unije u trajnoj vezi, uz odgovarajuću potvrdu - Vraćanje u državu članicu čiji je državljanin građanin Unije - Zahtjev za odobravanje boravka - Opsežno ispitivanje osobnih okolnosti podnositelja zahtjeva - Članci 15. i 31. - Djelotvorna sudska zaštita - Povelja Europske unije o temeljnim pravima - Članak 47.))
      (2018/C 319/10)
      Jezik postupka: engleski

         Sud koji je uputio zahtjev

      Upper Tribunal (Immigration and Asylum Chamber) London

         Stranke glavnog postupka

         Tužitelj: Secretary of State for the Home Department

         Tuženik: Rozanne Banger

         Izreka

                  1.

                  Članak 21. stavak 1. UFEU-a treba tumačiti na način da obvezuje državu članicu čiji je državljanin građanin Unije da olakša davanje odobrenja za boravak neregistriranom partneru, državljaninu treće zemlje, s kojim je taj građanin Unije u trajnoj vezi, uz odgovarajuću potvrdu, kad se taj građanin Unije, nakon što se koristio svojim pravom na slobodno kretanje kako bi radio u drugoj državi članici, u skladu s uvjetima predviđenima Direktivom 2004/38/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 29. travnja 2004. o pravu građana Unije i članova njihovih obitelji slobodno se kretati i boraviti na državnom području država članica, o izmjeni Uredbe (EEZ) br. 1612/68 i stavlja[n]ju izvan snage direktiva 64/221/EEZ, 68/360/EEZ, 72/194/EEZ, 73/148/EEZ, 75/34/EEZ, 75/35/EEZ, 90/364/EEZ, 90/365/EEZ i 93/96/EEZ, sa svojim partnerom vrati u državu članicu čiji je državljanin kako bi ondje boravio.

                  2.

                  Članak 21. stavak 1. UFEU-a treba tumačiti na način da odluka – kojom se odbija odobrenje za boravak državljanina treće zemlje i neregistriranog partnera građanina Unije koji se, nakon što se koristio svojim pravom na slobodu kretanja kako bi radio u drugoj državi članici, u skladu s uvjetima predviđenima Direktivom 2004/38, sa svojim partnerom vrati u državu članicu čiji je državljanin kako bi ondje boravio – treba biti utemeljena na opsežnom ispitivanju osobnih okolnosti podnositelja zahtjeva i biti obrazložena.

                  3.

                  Članak 3. stavak 2. Direktive 2004/38 treba tumačiti na način da državljani trećih zemalja na koje se odnosi ta odredba moraju raspolagati pravnim sredstvom radi osporavanja odluke o odbijanju odobravanja njihova boravka, u okviru kojeg nacionalni sud mora moći provjeriti počiva li odluka o odbijanju na dovoljno čvrstoj činjeničnoj osnovi te jesu li poštovana postupovna jamstva. Među tim su jamstvima obveza nadležnih nacionalnih tijela da provedu opsežno ispitivanje osobnih okolnosti podnositelja zahtjeva i da obrazlože svako odbijanje ulaska ili boravka.

         (1)  SL C 129, 24. 4. 2017.


title: Predmet T-419/18: Tužba podnesena 10. srpnja 2018. – Crédit agricole i Crédit agricole Corporate and Investment Bank protiv Komisije

text:
               10.9.2018

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 319/19

      Tužba podnesena 10. srpnja 2018. – Crédit agricole i Crédit agricole Corporate and Investment Bank protiv Komisije
      (Predmet T-419/18)
      (2018/C 319/23)
      Jezik postupka: francuski

         Stranke

         Tužitelj: Crédit agricole SA (Montrouge, France) i Crédit agricole Corporate and Investment Bank (Montrouge) (zastupnici: J.-P. Tran Thiet, M. Powell, J. Jourdan i J.-J. Lemonnier, odvjetnici)

         Tuženik: Europska komisija

         Tužbeni zahtjev

      Tužitelji od Općeg suda zahtijevaju da:

                  —

                  poništi odluku u dijelu u kojem ona odbija zahtjeve tužiteljâ za povjerljivo postupanje;

                  —

                  naloži Europskoj komisiji snošenje svih troškova.

         Tužbeni razlozi i glavni argumenti

      U prilog osnovanosti svoje tužbe protiv Odluke Komisije C(2018) 2743 final od 27. travnja 2018. o prigovorima otkrivanju informacija koje su iznijeli tužitelji na temelju članka 8. Odluke predsjednika Europske komisije 2011/695/EU od 13. listopada 2011. o funkciji i opisu posla službenika za usmene rasprave u određenim postupcima tržišnog natjecanja (SL 2011., L 275, str. 29.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 8., svezak 4., str. 295.) (predmet AT.39914 – kamatne izvedenice u eurima (EIRD)), oni ističu dva tužbena razloga.

                  1.

                  Prvi tužbeni razlog, koji se temelji na tome da objava informacija o tužiteljima u pogledu razmjena između tradera prije razdoblja povrede povređuje presumpciju nevinosti. U tom smislu Komisija nema pravo objaviti odluku koja sadržava aluzije na protupravno ponašanje koje tužitelji ne mogu osporavati. Pobijanom odlukom tako je počinjena pogreška koja se tiče prava kad je odbila zahtjeve tužiteljâ za povjerljivo postupanje u pogledu tih informacija.

                  2.

                  Drugi tužbeni razlog, koji se temelji na tome da objava, prije meritorne presude Općeg suda u predmetu T-113/17, Crédit agricole i Crédit Agricole Corporate and Investment Bank/Komisija, informacija koje aludiraju na protupravno ponašanje tužiteljâ, koje oni osporavaju pred Općim sudom, predstavlja povredu presumpcije nevinosti. Pobijanom odlukom tako je počinjena pogreška koja se tiče prava kad je odbila zahtjeve tužiteljâ za povjerljivo postupanje u pogledu tih informacija.


title: Predmet C-420/18: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 26. lipnja 2018. uputio Gerechtshof ’s-Hertogenbosch (Nizozemska) – IO protiv Inspecteur van de belastingdienst

text:
               10.9.2018

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 319/13

      Zahtjev za prethodnu odluku koji je 26. lipnja 2018. uputio Gerechtshof ’s-Hertogenbosch (Nizozemska) – IO protiv Inspecteur van de belastingdienst
      (Predmet C-420/18)
      (2018/C 319/16)
      Jezik postupka: nizozemski

         Sud koji je uputio zahtjev

      Gerechtshof ’s-Hertogenbosch

         Stranke glavnog postupka

         Tužitelj: IO

         Tuženik: Inspecteur van de belastingdienst

         Prethodno pitanje

      Ako je član nadzornog odbora zaklade u pogledu svojih uvjeta rada i kriterija za izračun naknade za rad u podređenom položaju u odnosu na taj odbor, ali u pogledu ostalih elemenata nije u takvom položaju prema nadzornom odboru ili zakladi, obavlja li on samostalno gospodarsku aktivnost u smislu članka 9. i članka 10. Direktive Vijeća 2006/112/EZ (1) od 28. studenoga 2006. o zajedničkom sustavu poreza na dodanu vrijednost?

         (1)  SL 2006., L 347, str. 1. (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 9., svezak 1., str. 120.)


title: Predmet T-469/17: Rješenje Općeg suda od 11. srpnja 2018. – The Scotch Whisky Association protiv EUIPO-a – José Estévez (JOHN COR)

text:
               10.9.2018

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 319/26

      Rješenje Općeg suda od 11. srpnja 2018. – The Scotch Whisky Association protiv EUIPO-a – José Estévez (JOHN COR)
      (Predmet T-469/17) (1)

      (2018/C 319/32)
      Jezik postupka: španjolski
      Predsjednik prvog vijeća odredio je brisanje predmeta.

         (1)  SL C 309, 18. 9. 2017.


title: Predmet C-438/18: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 4. srpnja 2018. uputio Tribunal Arbitral Tributário (Centro de Arbitragem Administrativa – CAAD) (Portugal) – Galeria Parque Nascente-Exploração de Espaços Comerciais S. A. protiv Autoridade Tributária e Aduaneira

text:
               10.9.2018

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 319/14

      Zahtjev za prethodnu odluku koji je 4. srpnja 2018. uputio Tribunal Arbitral Tributário (Centro de Arbitragem Administrativa – CAAD) (Portugal) – Galeria Parque Nascente-Exploração de Espaços Comerciais S. A. protiv Autoridade Tributária e Aduaneira
      (Predmet C-438/18)
      (2018/C 319/17)
      Jezik postupka: portugalski

         Sud koji je uputio zahtjev

      Tribunal Arbitral Tributário (Centro de Arbitragem Administrativa – CAAD)

         Stranke glavnog postupka

         Tužitelj: Galeria Parque Nascente-Exploração de Espaços Comerciais S. A.

         Tuženik: Autoridade Tributária e Aduaneira

         Prethodna pitanja

                  1.

                  Jesu li članak 23. stavak 1. točka (c) Zakonika o porezu na dobit pravnih osoba, u verziji koja je bila na snazi 2013., i članak 23. stavci 1. i 2. točka (c) istog zakonika, u verziji koja je bila na snazi 2014., spojivi s pravom Unije ako se tumače na način da nakon obratnog spajanja, kamate na zajmove ugovorene kod treće strane (koje bi pripojeno društvo moglo odbiti da nije došlo do spajanja) radi stjecanja kapitala društva kćeri preuzimatelja, prenesene na temelju spajanja, ne mogu više biti porezni odbitak od dobiti društva preuzimatelja, osobito s obzirom na činjenicu da ta nemogućnost odbitka kamata može predstavljati prepreku ili ograničenje koncentracija obuhvaćenih Direktivom Vijeća 2009/133/EZ (1) povredom njezinih načela i ciljeva kao i članka 4.?

                  2.

                  U slučaju odgovora na prvo prethodno pitanje da isključenje mogućnosti odbitka takvih kamata jest spojivo s Direktivom, bi li činjenica da predmetni ispravak nije izvršen na temelju odredbe protiv zlouporabe predviđene Direktivom (članak 15.) ili nacionalnog zakonodavstva koje je prenosi (članak 73. stavak 10. Zakonika o porezu na dobit pravnih osoba) nego na temelju druge odredbe nacionalnog zakonodavstva (članak 23. Zakonika o porezu na dobit pravnih osoba) izmijenila taj odgovor?

         (1)  Direktiva Vijeća 2009/133/EZ od 19. listopada 2009. o zajedničkom sustavu oporezivanja koji se primjenjuje na spajanja, podjele, djelomične podjele, prijenose imovine i zamjene dionica društava iz različitih država članica te na prijenos sjedišta SE-a ili SCE-a iz jedne države članice u drugu (SL 2009., L 310, str. 34.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 9. svezak 1., str. 317.)


title: Predmet T-10/18: Rješenje Općeg suda od 11. srpnja 2018. – Eesti Apteekide Ühendus protiv Komisije

text:
               10.9.2018

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 319/26

      Rješenje Općeg suda od 11. srpnja 2018. – Eesti Apteekide Ühendus protiv Komisije
      (Predmet T-10/18) (1)

      (2018/C 319/33)
      Jezik postupka: engleski
      Predsjednik devetog vijeća odredio je brisanje predmeta.

         (1)  SL C 104, 19. 3. 2018.


title: Predmet C-154/17: Presuda Suda (deseto vijeće) od 11. srpnja 2018. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Augstākā tiesa – Latvija) – SIA „E LATS” protiv Valsts ieņēmumu dienests (Zahtjev za prethodnu odluku — Oporezivanje — Porez na dodanu vrijednost — Direktiva 2006/112/EZ — Članak 311. stavak 1. točka 1. — Poseban sustav za rabljenu robu — Pojam „rabljena roba” — Roba koja sadržava dragocjene kovine ili drago kamenje koje trgovac preprodaje — Prerada te robe nakon prodaje — Prikupljanje dragocjenih kovina ili dragog kamenja — Pojam „dragocjene kovine ili drago kamenje”)

text:
               10.9.2018

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 319/10

      Presuda Suda (deseto vijeće) od 11. srpnja 2018. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Augstākā tiesa – Latvija) – SIA „E LATS” protiv Valsts ieņēmumu dienests
      (Predmet C-154/17) (1)

      ((Zahtjev za prethodnu odluku - Oporezivanje - Porez na dodanu vrijednost - Direktiva 2006/112/EZ - Članak 311. stavak 1. točka 1. - Poseban sustav za rabljenu robu - Pojam „rabljena roba” - Roba koja sadržava dragocjene kovine ili drago kamenje koje trgovac preprodaje - Prerada te robe nakon prodaje - Prikupljanje dragocjenih kovina ili dragog kamenja - Pojam „dragocjene kovine ili drago kamenje”))
      (2018/C 319/11)
      Jezik postupka: latvijski

         Sud koji je uputio zahtjev

      Augstākā tiesa

         Stranke glavnog postupka

         Tužitelj: SIA „E LATS”

         Tuženik: Valsts ieņēmumu dienests

         Izreka

      Članak 311. stavak 1. točku 1. Direktive Vijeća 2006/112/EZ od 28. studenoga 2006. o zajedničkom sustavu poreza na dodanu vrijednost treba tumačiti na način da pojam „rabljena roba” ne obuhvaća rabljene stvari koje sadržavaju dragocjene kovine ili drago kamenje ako te stvari više ne mogu ispunjavati svoju prvotnu funkciju te su zadržale samo funkcije svojstvene tim kovinama ili dragom kamenju, a na nacionalnom sudu je da to provjeri uzimajući u obzir sve relevantne objektivne okolnosti svakog pojedinog slučaja.

         (1)  SL C 195, 19. 6. 2017.


title: Predmet T-103/18: Rješenje Općeg suda od 6. srpnja 2018. – S & V Technologies protiv EUIPO-a – Smoothline (Smoothline)

text:
               10.9.2018

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 319/27

      Rješenje Općeg suda od 6. srpnja 2018. – S & V Technologies protiv EUIPO-a – Smoothline (Smoothline)
      (Predmet T-103/18) (1)

      (2018/C 319/34)
      Jezik postupka: njemački
      Predsjednik trećeg vijeća odredio je brisanje predmeta.

         (1)  SL C 134, 16. 4. 2018.


title: Predmet T-428/18: Tužba podnesena 12. srpnja 2018. – McDreams Hotel protiv EUIPO-a – McDonald’s International Property (mc dreams hotels Träumen zum kleinen Preis!)

text:
               10.9.2018

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 319/20

      Tužba podnesena 12. srpnja 2018. – McDreams Hotel protiv EUIPO-a – McDonald’s International Property (mc dreams hotels Träumen zum kleinen Preis!)
      (Predmet T-428/18)
      (2018/C 319/24)
      Jezik postupka: engleski

         Stranke

         Tužitelj: McDreams Hotel GmbH (Feldkirchen, Njemačka) (zastupnik: S. Schenk, odvjetnik)

         Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO)

         Druga stranka u postupku pred žalbenim vijećem: McDonald’s International Property Co. Ltd (Wilmington, Delaware, Sjedinjene Američke Države)

         Podaci o postupku pred EUIPO-om

         Nositelj spornog žiga: tužitelj u postupku pred Općim sudom

         Predmetni sporni žig: prijava za registraciju figurativnog žiga mc dreams hotels Träumen zum kleinen Preis! – prijava za registraciju br. 1 47 35 435

         Postupak pred EUIPO-om: postupak povodom prigovora

         Pobijana odluka: odluka drugog žalbenog vijeća EUIPO-a od 18. travnja 2018. u predmetu R 972/2017-2.

         Tužbeni zahtjev

      Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

                  —

                  poništi pobijanu odluku;

                  —

                  naloži tuženiku snošenje tužiteljevih troškova.

         Tužbeni razlog

                  —

                  povreda članka 8. stavka 1. točke (b) i članka 8. stavka 5. Uredbe (EU) 2017/1001 Europskog parlamenta i Vijeća.


title: Predmet C-451/18: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 10. srpnja 2018. uputio Győri Ítélőtábla (Mađarska) – Tibor-Trans Fuvarozó és Kereskedelmi Kft. protiv DAF TRUCKS N. V.

text:
               10.9.2018

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 319/15

      Zahtjev za prethodnu odluku koji je 10. srpnja 2018. uputio Győri Ítélőtábla (Mađarska) – Tibor-Trans Fuvarozó és Kereskedelmi Kft. protiv DAF TRUCKS N. V.
      (Predmet C-451/18)
      (2018/C 319/18)
      Jezik postupka: mađarski

         Sud koji je uputio zahtjev

      Győri Ítélőtábla

         Stranke glavnog postupka

         Tužitelj i žalitelj: Tibor-Trans Fuvarozó és Kereskedelmi Kft.

         Tuženik i druga stranka u žalbenom postupku: DAF TRUCKS N. V.

         Prethodno pitanje

      Treba li pravilo o posebnoj nadležnosti iz članka 7. stavka 2. Uredbe (EU) br. 1215/2012 Europskog parlamenta i Vijeća o nadležnosti, priznavanju i izvršenju sudskih odluka u građanskim i trgovačkim stvarima (1) tumačiti na način da je sud države članice nadležan kao sud „mjesta u kojem je nastala […] štetna radnja” ako

                  —

                  je sjedište ili središte tužiteljeva gospodarskog djelovanja ili imovinskih interesa, koji tvrdi da je pretrpio štetu, u toj državi članici;

                  —

                  tužitelj svoj zahtjev protiv jedinog tuženika, proizvođača kamiona sa sjedištem u drugoj državi članici, temelji na odluci Komisije kojom se na temelju članka 101. stavka 1. Ugovora o funkcioniranju Europske unije (prijašnji članak 81. stavak 1. UEZ-a) utvrđuje povreda, koji se sastoji od tajnih sporazuma o određivanju cijena i povećanju bruto cijena u Europskom gospodarskom prostoru, koja je uz tuženika upućena i drugim adresatima;

                  —

                  tužitelj je nabavio isključivo kamione koje su proizvela druga poduzeća uključena u zabranjeni sporazum;

                  —

                  ne postoji niti jedna informacija koja upućuje na to da se jedan ili više sastanaka za koje se smatralo da predstavljaju ograničenje tržišnog natjecanja održao u državi suda pred kojim se vodi postupak;

                  —

                  tužitelj je redovno kupovao, po njegovu mišljenju po iskrivljenoj cijeni, kamione u državi suda pred kojim se vodi postupak, sklapajući ugovore o zatvorenom financijskom leasingu s poduzećima koja su poslovala u toj državi, pri čemu je tužitelj, prema vlastitim navodima, izravno pregovarao s koncesionarima vozilima, a davatelj leasinga je ugovorenim cijenama dodavao vlastitu maržu i troškove financijskog leasinga, prenoseći na tužitelja pravo vlasništva na vozilima kada bi obveze iz ugovora o leasingu bile ispunjene u trenutku njegova prestanka?

         (1)  SL 2012., L 351, str. 1. (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 19., svezak 11., str. 289. i ispravci SL 2014., L 160, str. 40. i SL 2016., L 202, str. 557.)


title: Predmet C-574/17 P: Presuda Suda (treće vijeće) od 25. srpnja 2018. – Europska komisija protiv Combaro SA (Žalba — Carinska unija — Uredba (EEZ) br. 2913/92 — Članak 239. — Otpis uvoznih carina — Uvoz lanenih tkanina iz Latvije od 1999. do 2002. — Posebna situacija — Obveze praćenja i nadzora — Navodna korupcija carinskih tijela — Nevjerodostojna potvrda o prometu — Uzajamno povjerenje)

text:
               17.9.2018

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 328/21

      Presuda Suda (treće vijeće) od 25. srpnja 2018. – Europska komisija protiv Combaro SA
      (Predmet C-574/17 P) (1)

      ((Žalba - Carinska unija - Uredba (EEZ) br. 2913/92 - Članak 239. - Otpis uvoznih carina - Uvoz lanenih tkanina iz Latvije od 1999. do 2002. - Posebna situacija - Obveze praćenja i nadzora - Navodna korupcija carinskih tijela - Nevjerodostojna potvrda o prometu - Uzajamno povjerenje))
      (2018/C 328/26)
      Jezik postupka: njemački

         Stranke

         Tužitelj: Europska komisija (zastupnici: A. Caeiros i B.-R. Killmann, agenti)

         Tuženik: Combaro SA (zastupnik: D. Ehle, odvjetnik)

         Izreka

                  1.

                  Ukida se presuda Općeg suda Europske unije od 19. srpnja 2017., Combaro/Komisija (T-752/14, EU:T:2017:529).

                  2.

                  Odbija se tužba društva Combaro SA.

                  3.

                  Društvo Combaro SA snosi vlastite troškove kao i troškove Europske komisije.

         (1)  SL C 382, 13. 11. 2017.


title: Predmet T-439/14: Presuda Općeg suda od 12. srpnja 2018. – LS Cable & System protiv Komisije („Tržišno natjecanje — Zabranjeni sporazumi — Europsko tržište električnih kablova — Jedinstvena i trajna povreda — Dovoljan dokaz — Doprinos jedinstvenom cilju povrede — Poznavanje glavnih elemenata povrede — Izračun visine novčane kazne — Temeljni iznos — Stavak 18. Smjernica — Težina povrede — Proporcionalnost — Olakotne okolnosti — Neograničena nadležnost”)

text:
               17.9.2018

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 328/33

      Presuda Općeg suda od 12. srpnja 2018. – LS Cable & System protiv Komisije
      (Predmet T-439/14) (1)

      ((„Tržišno natjecanje - Zabranjeni sporazumi - Europsko tržište električnih kablova - Jedinstvena i trajna povreda - Dovoljan dokaz - Doprinos jedinstvenom cilju povrede - Poznavanje glavnih elemenata povrede - Izračun visine novčane kazne - Temeljni iznos - Stavak 18. Smjernica - Težina povrede - Proporcionalnost - Olakotne okolnosti - Neograničena nadležnost”))
      (2018/C 328/44)
      Jezik postupka: engleski

         Stranke

         Tužitelj: LS Cable & System Ltd (Anyang-si, Južna Koreja) (zastupnici: S. Kinsella i S. Spinks, solicitors)

         Tuženik: Europska komisija (zastupnici: u početku C. Giolito, A. Biolan i N. Khan, zatim N. Khan i H. van Vliet, agenti, uz asistenciju B. Raymenta, barristera)

         Predmet

      Zahtjev na temelju članka 263. UFEU-a kojim se traži, s jedne strane, poništenje Odluke Komisije C(2014) 2139 final od 2. travnja 2014. o postupku primjene članka 101. [UFEU-a] i članka 53. Sporazuma o [EGP-u] (predmet AT.39610 – Električni kablovi), u dijelu u kojem se odnosi na tužitelja i, s druge strane, smanjenje iznosa novčane kazne koja mu je izrečena.

         Izreka

                  1.

                  Tužba se odbija.

                  2.

                  Društvu LS Cable & System Ltd nalaže se snošenje troškova.

         (1)  SL C 282, 25. 8. 2014.


title: Predmet C-492/18: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 27. srpnja 2018. uputio Rechtbank Amsterdam (Nizozemska) – Openbaar Ministerie protiv TC

text:
               22.10.2018

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 381/7

      Zahtjev za prethodnu odluku koji je 27. srpnja 2018. uputio Rechtbank Amsterdam (Nizozemska) – Openbaar Ministerie protiv TC
      (Predmet C-492/18)
      (2018/C 381/09)
      Jezik postupka: nizozemski

         Sud koji je uputio zahtjev

      Rechtbank Amsterdam

         Stranke glavnog postupka

         Tužitelj: Openbaar Ministerie

         Tuženik: TC

         Prethodno pitanje

      Je li održavanje na snazi istražnog zatvora radi predaje tražene osobe kod koje postoji opasnost od bijega nakon isteka razdoblja od 90 dana počevši od njezina uhićenja, protivno članku 6. Povelje Europske unije o temeljnim pravima, ako:

                  —

                  je država članica izvršenja prenijela članak 17. Okvirne odluke 2002/584/PUP (1) na način da istražni zatvor radi predaje tražene osobe uvijek mora biti ukinut čim protekne rok od 90 dana određen radi donošenja konačne odluke u vezi s izvršenjem europskog uhidbenog naloga, i ako

                  —

                  su pravosudna tijela te države članice nacionalno zakonodavstvo tumačila na način da se rok za donošenje odluke prekida čim pravosudno tijelo izvršenja odluči uputiti Sudu zahtjev za prethodnu odluku ili pričekati odgovor na zahtjev za prethodnu odluku koji je podnijelo neko drugo pravosudno tijelo izvršenja, ili pak odgoditi odluku o predaji zbog stvarne opasnosti od nečovječnog ili ponižavajućeg postupanja u državi članici izdavateljici?

         (1)  Okvirna odluka 2002/584/PUP Vijeća od 13. lipnja 2002. o Europskom uhidbenom nalogu i postupcima predaje između država članica (SL 2002., L 190, str. 1.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 19., svezak 3., str. 83.)


title: Predmet T-112/17: Presuda Općeg suda od 12. rujna 2018. – Pelikan protiv EUIPO-a – NBA Properties (NEW ORLEANS PELICANS) („Žig Europske unije — Postupak povodom prigovora — Prijava figurativnog žiga Europske unije NEW ORLEANS PELICANS — Raniji verbalni žigovi Europske unije i raniji nacionalni figurativni žig Pelikan — Članak 8. stavak 1. točka (b), i članak 8. stavak 5. Uredbe (EZ) br. 207/2009 (koji je postao članak 8. stavak 1. točka (b), i članak 8. stavak 5. Uredbe (EU) 2017/1001”)

text:
               22.10.2018

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 381/23

      Presuda Općeg suda od 12. rujna 2018. – Pelikan protiv EUIPO-a – NBA Properties (NEW ORLEANS PELICANS)
      (Predmet T-112/17) (1)

      ((„Žig Europske unije - Postupak povodom prigovora - Prijava figurativnog žiga Europske unije NEW ORLEANS PELICANS - Raniji verbalni žigovi Europske unije i raniji nacionalni figurativni žig Pelikan - Članak 8. stavak 1. točka (b), i članak 8. stavak 5. Uredbe (EZ) br. 207/2009 (koji je postao članak 8. stavak 1. točka (b), i članak 8. stavak 5. Uredbe (EU) 2017/1001”))
      (2018/C 381/26)
      Jezik postupka: engleski

         Stranke

         Tužitelj: Pelikan Vertriebsgesellschaft mbH & Co. KG (Hannover, Njemačka) (zastupnik: U. Hildebrandt, odvjetnik)

         Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (zastupnici: D. Gája i D. Walicka, agenti)

         Druga stranka u postupku pred žalbenim vijećem EUIPO-a, intervenijent u postupku pred Općim sudom: NBA Properties, Inc. (New York, New York, Sjedinjene Američke Države) (zastupnici: u početku M. Chapple, a zatim T. Elias, barristers)

         Predmet

      Tužba podnesena protiv odluke četvrtog žalbenog vijeća EUIPO-a od 16. prosinca 2017. (predmet R 408/2016-4) koja se odnosi na postupak povodom prigovora između društava Pelikan Vertriebsgesellschaft i NBA Properties.

         Izreka

                  1.

                  Tužba se odbija.

                  2.

                  Društvu Pelikan Vertriebsgesellschaft mbH & Co. KG nalaže se snošenje troškova.

         (1)  SL C 129, 24. 4. 2017.


title: Predmet C-556/18: Tužba podnesena 30. kolovoza 2018. – Europska komisija protiv Kraljevine Španjolske

text:
               22.10.2018

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 381/18

      Tužba podnesena 30. kolovoza 2018. – Europska komisija protiv Kraljevine Španjolske
      (Predmet C-556/18)
      (2018/C 381/19)
      Jezik postupka: španjolski

         Stranke

         Tužitelj: Europska komisija (zastupnici: E. Manhaeve i S. Pardo Quintillán, agenti)

         Tuženik: Kraljevina Španjolska

         Tužbeni zahtjev

      Tužitelj od Suda zahtijeva da:

                  —

                  utvrdi na temelju članka 258. prvog stavka UFEU-a da je Kraljevina Španjolska povrijedila obveze koje ima na temelju članka 13. stavka 7., u vezi s člankom 13. stavkom 1., člankom 14. i člankom 15. stavkom 1. Direktive 2000/60/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 23. listopada 2000. o uspostavi okvira za djelovanje Zajednice u području vodne politike (1) jer nije provela informiranje i konzultiranje javnosti o preispitivanju i nadopunjavanju planova upravljanja riječnim slivovima i jer je propustila provesti, objaviti i priopćiti Komisiji preispitivanje i nadopunjavanje planova upravljanja riječnim slivovima za slivna područja Lanzarote, Fuerteventura, Gran Canaria, Tenerife, La Gomera, La Palma i El Hierro;

                  —

                  naloži Kraljevini Španjolskoj snošenje troškova.

         Tužbeni razlozi i glavni argumenti

      U skladu s člankom 25. Direktive 2000/60/EZ, ona je stupila na snagu na dan objave u Službenom listu Europskih zajednica, odnosno 22. prosinca 2000. U skladu s člankom 13. stavkom 6. planovi upravljanja riječnim slivovima morali su se objaviti najkasnije 22. prosinca 2009., a u skladu s člankom 13. stavkom 7., valjalo ih je prvi puta preispitati i nadopuniti najkasnije 22. prosinca 2015.
      Komisija smatra da je Kraljevina Španjolska povrijedila obveze koje ima na temelju gore navedenih odredaba Direktive 2000/60/EZ jer u roku od dva mjeseca koji je Komisija odredila u obrazloženom mišljenju od 5. listopada 2017. Kraljevina Španjolska nije provela informiranje i konzultiranje javnosti o preispitivanju i nadopunjavanju planova upravljanja riječnim slivovima te je propustila provesti, objaviti i priopćiti Komisiji preispitivanje i nadopunjavanje planova upravljanja riječnim slivovima za slivna područja Lanzarote, Fuerteventura, Gran Canaria, Tenerife, La Gomera, La Palma i El Hierro.

         (1)  SL 2000., L 327, str. 1. (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 15., svezak 1., str. 48.)


title: Predmet C-494/18: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 27. srpnja 2018. uputio Juzgado de Primera Instancia de Barcelona (Španjolska) – Bondora AS protiv XY

text:
               22.10.2018

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 381/8

      Zahtjev za prethodnu odluku koji je 27. srpnja 2018. uputio Juzgado de Primera Instancia de Barcelona (Španjolska) – Bondora AS protiv XY
      (Predmet C-494/18)
      (2018/C 381/10)
      Jezik postupka: španjolski

         Sud koji je uputio zahtjev

      Juzgado de Primera Instancia de Barcelona

         Stranke glavnog postupka

         Tužitelj: Bondora AS

         Tuženik: XY

         Prethodna pitanja

                  1.

                  Je li u skladu s člankom 38. Povelje, člankom 6. stavkom 1. [UEU-a] te s člankom 6. stavkom 1. i člankom 7. stavkom 1. Direktive [93/13] (1) nacionalna odredba kao što je to 23. završna odredba stavak 4. Ley de Enjuiciamiento civil (Zakonik o građanskom postupku) kojom se ne dopušta podnošenje ugovora odnosno specifikacije iznosa duga kao ni zahtijevanje njihova predočenja, a potraživanje je usmjereno protiv potrošača pri čemu postoje naznake da se iznosi koji se zahtijevaju temelje na nepoštenim odredbama?

                  2.

                  Je li u skladu s člankom 7. stavkom 2. točkom (d) Uredbe br. 1896/2006 (2) poziv tužitelju da u okviru potraživanja protiv potrošača u točki 11. obrasca A navede specifikaciju duga koji potražuje? Usto, je li u skladu s tom odredbom zahtjev da se u istoj točki 11. tog obrasca navede, osim glavnog predmeta ugovora, sadržaj odredaba ugovora na kojima se temelje potraživanja protiv potrošača kako bi se ocijenila njihova nepoštenost?

                  3.

                  Ako je odgovor na drugo pitanje niječan, omogućava li sadašnja verzija Uredbe br. 1896/2006 provjeru po službenoj dužnosti prije izdavanja europskog platnog naloga sadržava li ugovor sklopljen s potrošačem nepoštene odredbe i, u slučaju potvrdnog odgovora, na temelju koje odredbe bi to bilo moguće?

                  4.

                  U slučaju da sadašnja verzija Uredbe br. 1896/2006 ne omogućava nadzor po službenoj dužnosti prije izdavanja europskog platnog naloga postojanja nepoštenih odredaba, od Suda se traži odluka o valjanosti navedene uredbe s obzirom na članak 38. Povelje i članak 6. stavak 1. [UEU-a].

         (1)  Direktiva Vijeća 93/13/EEZ od 5. travnja 1993. o nepoštenim uvjetima u potrošačkim ugovorima (SL 1993., L 95, str. 29.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 15., svezak 12., str. 24.)

         (2)  Uredba (EZ) br. 1896/2006 Europskog parlamenta i Vijeća od 12. prosinca 2006. o uvođenju postupka za europski platni nalog (SL 2006., L 399, str. 1.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 19., svezak 7., str. 94.)


title: Predmet T-14/16: Presuda Općeg suda od 11. rujna 2018. – Apimab Laboratoires i dr. protiv Komisije („Zaštita potrošača — Određivanje najviših dopuštenih količina policikličkih aromatskih ugljikovodika u dodacima prehrani — Uredba (EEZ) br. 315/93 — Analiza rizika — Uredba (EZ) br. 178/2002 — Očita pogreška u ocjeni — Proporcionalnost — Načelo nediskriminacije”)

text:
               22.10.2018

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 381/19

      Presuda Općeg suda od 11. rujna 2018. – Apimab Laboratoires i dr. protiv Komisije
      (Predmet T-14/16) (1)

      ((„Zaštita potrošača - Određivanje najviših dopuštenih količina policikličkih aromatskih ugljikovodika u dodacima prehrani - Uredba (EEZ) br. 315/93 - Analiza rizika - Uredba (EZ) br. 178/2002 - Očita pogreška u ocjeni - Proporcionalnost - Načelo nediskriminacije”))
      (2018/C 381/20)
      Jezik postupka: francuski

         Stranke

         Tužitelji: Apimab Laboratoires (Clermont-l’Hérault, Francuska) i 7 drugih tužitelja čija su imena navedena u prilogu presudi (zastupnik: A. de Brosses, odvjetnik)

         Tuženik: Europska komisija (zastupnici: K. Herbout-Borczak i C. Valero, agenti)

         Predmet

      Zahtjev na temelju članka 263. UFEU-a za djelomično poništenje Uredbe Komisije (EU) 2015/1933 od 27. listopada 2015. o izmjeni Uredbe (EZ) br. 1881/2006 u pogledu najvećih dopuštenih količina policikličkih aromatskih ugljikovodika u vlaknima kakaa, čipsu od banane, dodacima prehrani, sušenom začinskom bilju i sušenim začinima (SL 2015., L 282, str. 11.).

         Izreka

                  1.

                  Tužba se odbija.

                  2.

                  Društvu Apimab Laboratoires i drugim tužiteljima čija imena su navedena u prilog se nalaže snošenje vlastitih troškova kao i troškova Europske komisije.

         (1)  SL C 90, 7. 3. 2016.


title: Predmet T-584/17: Presuda Općeg suda od 12. rujna 2018. – Primart protiv EUIPO-a – Bolton Cile España (PRIMART Marek Łukasiewicz) („Žig Europske unije — Postupak povodom prigovora — Prijava figurativnog žiga Europske unije PRIMART Marek Łukasiewicz — Raniji nacionalni verbalni žigovi PRIMA — Relativni razlog za odbijanje — Članak 8. stavak 1. točka (b) Uredbe (EZ) br. 207/2009 (koji je postao članak 8. stavak 1. točka (b) Uredbe (EU) 2017/1001)”)

text:
               22.10.2018

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 381/23

      Presuda Općeg suda od 12. rujna 2018. – Primart protiv EUIPO-a – Bolton Cile España (PRIMART Marek Łukasiewicz)
      (Predmet T-584/17) (1)

      ((„Žig Europske unije - Postupak povodom prigovora - Prijava figurativnog žiga Europske unije PRIMART Marek Łukasiewicz - Raniji nacionalni verbalni žigovi PRIMA - Relativni razlog za odbijanje - Članak 8. stavak 1. točka (b) Uredbe (EZ) br. 207/2009 (koji je postao članak 8. stavak 1. točka (b) Uredbe (EU) 2017/1001)”))
      (2018/C 381/27)
      Jezik postupka: engleski

         Stranke

         Tužitelj: Przedsiębiorstwo Produkcyjno-Handlowe „Primart” Marek Łukasiewicz (Wołomin, Poljska) (zastupnik: J. Skołuda, odvjetnik)

         Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (zastupnik: S. Palmero Cabezas, agent)

         Druga stranka u postupku pred žalbenim vijećem EUIPO-a, intervenijent u postupku pred Općim sudom: Bolton Cile España, SA (Madrid, Španjolska) (zastupnici: F. Celluprica, F. Fischetti i F. De Bono, odvjetnici)

         Predmet

      Tužba podnesena protiv odluke četvrtog žalbenog vijeća EUIPO-a od 22. lipnja 2017. (predmet R 1933/2016-4), koja se odnosi na postupak povodom prigovora između društava Bolton Cile España i Przedsiębiorstwo Produkcyjno-Handlowe „Primart” Marek Łukasiewicz.

         Izreka

                  1.

                  Tužba se odbija.

                  2.

                  Društvu Przedsiębiorstwo Produkcyjno-Handlowe „Primart” Marek Łukasiewicz nalaže se snošenje troškova.

         (1)  SL C 374, 6. 11. 2017.


title: Predmet T-527/18: Tužba podnesena 6. rujna 2018. – K.A. Schmersal Holding protiv EUIPO-a – Tecnium (tec.nicum)

text:
               22.10.2018

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 381/30

      Tužba podnesena 6. rujna 2018. – K.A. Schmersal Holding protiv EUIPO-a – Tecnium (tec.nicum)
      (Predmet T-527/18)
      (2018/C 381/35)
      Jezik postupka: njemački

         Stranke

         Tužitelj: K.A. Schmersal Holding GmbH & Co. KG (Wuppertal, Njemačka) (zastupnik: A. Haudan, odvjetnik)

         Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO)

         Druga stranka pred žalbenim vijećem: Tecnium, SA (Manresa, Španjolska)

         Podaci o postupku pred EUIPO-om

         Podnositelj prijave spornog žiga: tužitelj

         Predmetni sporni žig: prijava figurativnog žiga Europske unije tec.nicum – žig Europske unije br. 13 626 791

         Postupak pred EUIPO-om: postupak povodom prigovora

         Pobijana odluka: odluka petog žalbenog vijeća EUIPO-a od 21. lipnja 2018. u predmetu R 2427/2017-5

         Tužbeni zahtjev

      Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

                  —

                  poništi pobijanu odluku u dijelu u kojom se njome potvrđuje odbijanje registracije prijavljenog žiga u razredu 42;

                  —

                  naloži EUIPO-u snošenje troškova.

         Tužbeni razlozi

                  —

                  nepostojanje uporabe radi zadržavanja stečenih prava za žig koji je predmet prigovora;

                  —

                  pogrešna definicija relevantne javnosti;

                  —

                  nepostojanje sličnosti usluga;

                  —

                  nepostojanje sličnosti suprotstavljenih žigova;

                  —

                  nepostojanje vjerojatnosti dovođenja u zabludu.


title: Predmet T-101/17: Rješenje Općeg suda od 27. srpnja 2018. – Apple Distribution International protiv Komisije („Tužba za poništenje — Državne potpore — Potpora koju Njemačka planira provesti za financiranje proizvodnje i distribucije filmova — Odluka kojom se potpora proglašava spojivom s unutarnjim tržištem — Nepostojanje osobnog utjecaja — Nedopuštenost”)

text:
               22.10.2018

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 381/25

      Rješenje Općeg suda od 27. srpnja 2018. – Apple Distribution International protiv Komisije
      (Predmet T-101/17) (1)

      ((„Tužba za poništenje - Državne potpore - Potpora koju Njemačka planira provesti za financiranje proizvodnje i distribucije filmova - Odluka kojom se potpora proglašava spojivom s unutarnjim tržištem - Nepostojanje osobnog utjecaja - Nedopuštenost”))
      (2018/C 381/29)
      Jezik postupka: engleski

         Stranke

         Tužitelj: Apple Distribution International (Cork, Irska) (zastupnici: S. Schwiddessen, H. Lutz, N. Niejahr i A. Patsa, odvjetnici)

         Tuženik: Europska komisija (zastupnici: J. Samnadda, G. Braun i B. Stromsky, agenti)

         Predmet

      Zahtjev na temelju članka 263. UFEU-a a radi poništenja Odluke Komisije (EU) 2016/2042, оd 1. rujna 2016. o programu potpore SA.38418 – 2014/C (ex 2014/N) koji Njemačka planira provesti za financiranje proizvodnje i distribucije filmova (SL 2016, L 314, str. 63.).

         Izreka

                  1.

                  Tužba se odbacuje kao nedopuštena.

                  2.

                  Obustavlja se postupak o zahtjevima za intervenciju koje su podnijeli Savezna Republika Njemačka, Francuska Republika i Filmförderungsanstalt.

                  3.

                  Društvu Apple Distribution International nalaže se snošenje vlastitih troškova kao i troškova Europske komisije, izuzevši one koji se odnose na zahtjeve za intervenciju.

                  4.

                  Društvo Apple Distribution International, Komisija, Savezna Republika Njemačka, Francuska Republika i Filmförderungsanstalt snosit će svaki svoje troškove koji se odnose na zahtjeve za intervenciju.

         (1)  SL C 121, 18. 4. 2017.


title: Predmet C-256/18 P: Žalba koju je 9. travnja 2018. podnio Massimo Campailla protiv rješenja Općeg suda (treće vijeće) od 23. siječnja 2018. u predmetu T-759/16, Campailla protiv Europske unije

text:
               22.10.2018

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 381/2

      Žalba koju je 9. travnja 2018. podnio Massimo Campailla protiv rješenja Općeg suda (treće vijeće) od 23. siječnja 2018. u predmetu T-759/16, Campailla protiv Europske unije
      (Predmet C-256/18 P)
      (2018/C 381/02)
      Jezik postupka: francuski

         Stranke

         Žalitelj: Massimo Campailla (zastupnik: F. Rollinger, odvjetnik)

         Druga stranka u postupku: Europska unija, koju zastupa Sud Europske unije
      Rješenjem od 7. kolovoza 2018. Sud (sedmo vijeće) odbio je žalbu kao, djelomično, očito neosnovanu i, djelomično, očito bespredmetnu.


title: Predmet T-613/16: Presuda Općeg suda od 12. rujna 2018. – PH protiv Komisije („Javna služba — Postupak zapošljavanja — Otvoreni natječaj — Obavijest o natječaju EPSO/AST-SC/03/15 — Odluka o isključenju kandidata iz natječaja — Obiteljska veza s članom povjerenstva za odabir — Jednako postupanje”)

text:
               22.10.2018

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 381/19

      Presuda Općeg suda od 12. rujna 2018. – PH protiv Komisije
      (Predmet T-613/16) (1)

      ((„Javna služba - Postupak zapošljavanja - Otvoreni natječaj - Obavijest o natječaju EPSO/AST-SC/03/15 - Odluka o isključenju kandidata iz natječaja - Obiteljska veza s članom povjerenstva za odabir - Jednako postupanje”))
      (2018/C 381/21)
      Jezik postupka: talijanski

         Stranke

         Tužitelj: PH (zastupnik: M. Cornacchia, odvjetnik)

         Tuženik: Europska komisija (zastupnici: G. Gattinara i L. Radu Bouyon, agenti)

         Predmet

      Zahtjev na temelju članka 270. UFEU-a za poništenje odluke od 19. svibnja 2016. kojom se, u odgovoru na tužiteljev zahtjev za preispitivanje, potvrđuje njegovo isključenje iz natječaja EPSO/AST-SC/03/15.

         Izreka

                  1.

                  Tužba se odbija.

                  2.

                  PH se nalaže snošenje troškova.

         (1)  SL C 371, 10.10.2016. (predmet najprije upisan pred Službeničkim sudom Europske unije pod brojem F-43/16 i proslijeđen Općem sudu Europske unije 1.9.2016).


title: Predmet T-251/18 R: Rješenje predsjednika Općeg suda od 20. kolovoza 2018. – IFSUA protiv Vijeća („Privremena pravna zaštita — Ribolovne mogućnosti za određene riblje stokove — Mjere povezane s ribolovom lubina — Zabrana ulova u okviru rekreacijskog ribolova — Zahtjev za suspenziju primjene — Nepostojanje hitnosti”)

text:
               22.10.2018

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 381/26

      Rješenje predsjednika Općeg suda od 20. kolovoza 2018. – IFSUA protiv Vijeća
      (Predmet T-251/18 R)
      ((„Privremena pravna zaštita - Ribolovne mogućnosti za određene riblje stokove - Mjere povezane s ribolovom lubina - Zabrana ulova u okviru rekreacijskog ribolova - Zahtjev za suspenziju primjene - Nepostojanje hitnosti”))
      (2018/C 381/30)
      Jezik postupka: španjolski

         Stranke

         Tužitelj: International Forum for Sustainable Underwater Activities (IFSUA) (Barcelona, Španjolska) (zastupnik: T. Gui Mori, odvjetnik)

         Tuženik: Vijeće Europske unije (zastupnici: F. Naert i P. Plaza García, agenti)

         Intervenijent u potporu tuženiku: Europska komisija (zastupnici: M. Morales Puerta, F. Moro i A. Stobiecka-Kuik, agenti)

         Predmet

      Zahtjev koji se temelji na člancima 278. i 279. UFEU-a kojim se traži suspenzija primjene članka 2. stavka 2. i članka 9. stavaka 4. i 5. Uredbe Vijeća (EU) 2018/120 od 23. siječnja 2018. o utvrđivanju ribolovnih mogućnosti za 2018. za određene riblje stokove i skupine ribljih stokova koje se primjenjuju u vodama Unije te, za ribarska plovila Unije, u određenim vodama izvan Unije i o izmjeni Uredbe (EU) 2017/127 (SL 2018, L 27, str. 1.).

         Izreka

                  1.

                  Zahtjev za privremenu pravnu zaštitu se odbija.

                  2.

                  O troškovima će se odlučiti naknadno.


title: Predmet C-539/18 P: Žalba koju je 16. kolovoza 2018. podnio České dráhy a.s. protiv presude Općeg suda (osmo vijeće) od 20. lipnja 2018. u predmetu T-621/16, České dráhy protiv Komisije

text:
               29.10.2018

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 392/11

      Žalba koju je 16. kolovoza 2018. podnio České dráhy a.s. protiv presude Općeg suda (osmo vijeće) od 20. lipnja 2018. u predmetu T-621/16, České dráhy protiv Komisije
      (Predmet C-539/18 P)
      (2018/C 392/15)
      Jezik postupka: češki

         Stranke

         Žalitelj: České dráhy a.s. (zastupnici: K. Muzikář i J. Kindl, advokáti)

         Druga stranka u postupku: Europska komisija

         Predmet

      Žalba protiv presude Općeg suda od 20. lipnja 2018. u predmetu T-621/16 České dráhy/Komisija.
      Tom je presudom Opći sud djelomično usvojio tužbu podnesenu na temelju članka 263. UFEU-a kojom je České dráhy zahtijevao poništenje Odluke Komisije C(2016) 3993 final od 22. lipnja 2016. u predmetu AT.40401 — Twins. Opći je sud također naložio društvu České dráhy snošenje troškova postupka.

         Zahtjevi

      České dráhy od Suda zahtijeva da:

                  —

                  ukine presudu Općeg suda Europske unije od 20. lipnja 2018. u predmetu T-621/16 České dráhy/Komisija, EU:T:2018:367;

                  —

                  poništi Odluku Komisije C(2016) 3993 final od 22. lipnja 2016. u predmetu AT.40401 — Twins;

                  —

                  naloži Europskoj komisiji snošenje troškova društva České dráhy u vezi s predmetom T-621/16 i u vezi sa žalbenim postupkom.

         Žalbeni razlozi i glavni argumenti

      U prilog osnovanosti svoje žalbe, České dráhy ističe četiri žalbena razloga.

                  1.

                  Prvi žalbeni razlog, koji se temelji na tome da bi Sud, ako prihvati žalbu društva České dráhy u predmetu T-325/16, trebao prihvatiti i ovu žalbu.
                  Žalbom protiv presude Općeg suda od 20. lipnja 2018. u predmetu T-325/16, České dráhy od Suda zahtijeva da u cijelosti poništi Komisijinu odluku kojom se nalaže pretraga provedena u sjedištu društva České dráhy u travnju 2016. Komisijina odluka od 22. lipnja 2016., čije poništenje České dráhy zahtijeva u povezanom predmetu, donesena je na temelju dokumenata koji su oduzeti prilikom te ranije pretrage. Dakle, ako Sud prihvati žalbu društva České dráhy u predmetu T-325/16 (to jest, ako Sud utvrdi da je ranija pretraga bila u potpunosti nezakonita), trebao bi poništiti i pobijanu Komisijinu odluku od 22. lipnja 2016.

                  2.

                  Drugi žalbeni razlog, koji se temelji na tome da Opći sud nije ispitao jesu li dokumenti na temelju kojih je naložena druga pretraga oduzeti u okviru nezakonitog dijela prve pretrage, te da je donio odluku kao da je prva pretraga bila u potpunosti naložena u skladu s pravom.
                  Dokumenti na temelju kojih je naložena druga pretraga oduzeti su prilikom prethodne (prve) Komisijine pretrage u sjedištu društva České dráhy. Opći je sud presudom u predmetu T-325/16 djelomično poništio Komisijinu odluku kojom se nalaže prva pretraga u dijelu u kojem se ne odnosi na navodnu primjenu cijena nižih od iznosa troškova na liniji Prag – Ostrava. České dráhy smatra da su dokumenti na temelju kojih je Komisija naložila drugu pretragu oduzeti u okviru nezakonitog dijela prve pretrage (Komisija na njih ne bi naišla da je prvu pretragu provela samo unutar zakonskih granica) i da se stoga ne mogu koristiti kao temelj za nalaganje druge pretrage. Opći sud nije razmotrio ta pitanja.

                  3.

                  Treći žalbeni razlog, koji se temelji na tome da je Opći sud na temelju pogrešnog pravnog kriterija ocijenio jesu li dokumenti na temelju kojih je Komisija naložila provedbu druge pretrage u vezi s navodnom primjenom cijena nižih od iznosa troškova na liniji Prag – Ostrava.
                  Opći je sud pošao od pogrešnog pravnog kriterija da gotovo svi dokumenti pronađeni u sjedištu društva České dráhy mogu biti povezani s ocjenom navodne primjene cijena nižih od iznosa troškova tog društva na liniji Prag – Ostrava (prema tom pravnom kriteriju, Komisijina pretraga usmjerena na navodnu primjenu cijena nižih od iznosa troškova praktički je neograničena). Opći je sud na temelju tog pogrešnog pravnog kriterija došao do zaključka da je prilikom svoje prve pretrage Komisija bila ovlaštena oduzeti dokumente na temelju kojih je kasnije naložila provedbu druge pretrage.

                  4.

                  Četvrti žalbeni razlog, koji se temelji na tome da je odluka Općeg suda o troškovima pogrešna.
                  České dráhy tvrdi da je Opći sud zapravo morao usvojiti tužbeni tužbeni zahtjev te stoga i naložiti Komisiji da društvu České dráhy naknadi troškove postupka.


title: Predmet T-531/18: Tužba podnesena 26. lipnja 2018. – LL-Carpenter protiv Komisije

text:
               5.11.2018

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 399/45

      Tužba podnesena 26. lipnja 2018. – LL-Carpenter protiv Komisije
      (Predmet T-531/18)
      (2018/C 399/60)
      Jezik postupka: češki

         Stranke

         Tužitelj: LL-Carpenter s.r.o. (Prag, Češka Republika) (zastupnik: J. Buřil, odvjetnik)

         Tuženik: Europska komisija

         Tužbeni zahtjev

      Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

                  —

                  poništi Odluku Europske komisije C(2018) 4138 final od 26. lipnja 2018. u predmetu AT.40037 — Carpenter/Subaru o odbijanju, u skladu s člankom 13. Uredbe Vijeća (EZ) br. 1/2003 od 16. prosinca 2002. o provedbi pravila o tržišnom natjecanju koja su propisana člancima 81. i 82. Ugovora o EZ-u (u daljnjem tekstu: Uredba br. 1/2003) i člankom 7. stavkom 2. Uredbe Komisije (EZ) br. 773/2004 od 7. travnja 2004. o postupcima koje Komisija vodi na temelju članaka 81. i 82. Ugovora o EZ-u (u daljnjem tekstu: Uredba br. 773/2004), tužiteljeve pritužbe podnesene 6. rujna 2012. u skladu s člankom 7. Uredbe br. 1/2003 zbog navodne povrede članka 101. Ugovora o funkcioniranju Europske unije, i

                  —

                  naloži Europskoj komisiji snošenje troškova.

         Tužbeni razlozi i glavni argumenti

      U prilog osnovanosti tužbe tužitelj ističe dva tužbena razloga.

                  1.

                  Prvi tužbeni razlog, koji se temelji na tvrdnji da je pobijana odluka zahvaćena pogreškom koja se sastoji od pogrešne pravne ocjene i očito pogrešne činjenične ocjene.

                              —

                              Europska komisija je pogrešno ocijenila činjenice pri donošenju zaključka da se nacionalno tijelo za zaštitu tržišnog natjecanja u Češkoj Republici bavilo postupanjem koje je protivno tržišnom natjecanju za koje je tužitelj bio optužen (u dijelu koji se odnosi na Češku Republiku) te je dala pogrešnu pravnu ocjenu predmeta prema kojoj su uvjeti za primjenu članka 13. Uredbe br. 1/2003 bili ispunjeni (u dijelu koji se odnosi na Češku Republiku).

                              —

                              Europska komisija nije temeljito ispitala sve činjenične i zakonske okolnosti o kojima ju je obavijestio tužitelj i zbog toga je nepravilno ocijenila činjenice pri donošenju zaključka da tužiteljeva pisana očitovanja nisu dovela do drukčije ocjene pritužbe i da utvrđenje da je došlo do povrede članka 101. UFEU-a nije bilo vjerojatno te je dala pogrešnu pravnu ocjenu predmeta prema kojoj su uvjeti za primjenu članka 7. stavka 2. Uredbe br. 773/2004 bili ispunjeni.

                  2.

                  Drugi tužbeni razlog, koji se temelji na tvrdnji da je pobijana odluka zahvaćena postupovnom pogreškom jer Europska komisija u odluci ne pruža odgovarajuće obrazloženje.

                              —

                              Europska komisija nije navela koje je prioritete razmatrala kada je odlučila da neće provesti daljnja ispitivanja u predmetu, već se samo pozvala na očekivano visoke troškove daljnjih ispitivanja.

                              —

                              Europska komisija nije objasnila kako je ocijenila dokaze ili zbog čega nije uzela u obzir činjenične i zakonske okolnosti o kojima ju je obavijestio tužitelj ili zašto je svoju odluku o odbijanju pritužbe temeljila samo na tvrdnjama iz pisanih očitovanja društva protiv kojeg je pritužba bila usmjerena.


title: Predmet C-471/17: Presuda Suda (deseto vijeće) od 6. rujna 2018. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Finanzgericht Hamburg – Njemačka) – Kreyenhop & Kluge GmbH & Co. KG protiv Hauptzollamta Hannover (Zahtjev za prethodnu odluku — Carinska unija i zajednička carinska tarifa — Tarifna i statistička nomenklatura — Razvrstavanje robe — Prženi instant rezanci — Tarifni podbroj 1902 30 10)

text:
               5.11.2018

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 399/11

      Presuda Suda (deseto vijeće) od 6. rujna 2018. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Finanzgericht Hamburg – Njemačka) – Kreyenhop & Kluge GmbH & Co. KG protiv Hauptzollamta Hannover
      (Predmet C-471/17) (1)

      ((Zahtjev za prethodnu odluku - Carinska unija i zajednička carinska tarifa - Tarifna i statistička nomenklatura - Razvrstavanje robe - Prženi instant rezanci - Tarifni podbroj 1902 30 10))
      (2018/C 399/13)
      Jezik postupka: njemački

         Sud koji je uputio zahtjev

      Finanzgericht Hamburg

         Stranke glavnog postupka

         Tužitelj: Kreyenhop & Kluge GmbH & Co. KG

         Tuženik: Hauptzollamt Hannover

         Izreka

      Kombiniranu nomenklaturu iz Priloga I. Uredbi Vijeća (EEZ) br. 2658/87 od 23. srpnja 1987. o tarifnoj i statističkoj nomenklaturi i o Zajedničkoj carinskoj tarifi u njezinoj verziji koja proizlazi iz Provedbene uredbe Komisije (EU) br. 927/2012 od 9. listopada 2012. treba tumačiti na način da su jela od instant rezanaca, poput onih o kojima je riječ u glavnom postupku, koja se u bitnome sastoje od kocke prethodno kuhanih i prženih rezanaca, obuhvaćena njezinim podbrojem 1902 30 10.

         (1)  SL C 374, 6. 11. 2017.


title: Predmet T-537/13: Rješenje Općeg suda od 19. rujna 2018. – Roeckl Sporthandschuhe protiv EUIPO-a – Roeckl Handschuhe & Accessoires (prikaz ruke) („Žig Europske unije — Postupak povodom prigovora — Povlačenje prigovora — Obustava postupka”)

text:
               26.11.2018

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 427/65

      Rješenje Općeg suda od 19. rujna 2018. – Roeckl Sporthandschuhe protiv EUIPO-a – Roeckl Handschuhe & Accessoires (prikaz ruke)
      (Predmet T-537/13) (1)

      („Žig Europske unije - Postupak povodom prigovora - Povlačenje prigovora - Obustava postupka”)
      (2018/C 427/86)
      Jezik postupka: njemački

         Stranke

         Tužitelj: Roeckl Sporthandschuhe GmbH & Co. KG (München, Njemačka) (zastupnici: O. Baumann, C. Straßberger i F. Römisch, odvjetnici)

         Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (zastupnik: D. Walicka, agent)

         Druga stranka u postupku pred žalbenim vijećem EUIPO-a, intervenijent u postupku pred Općim sudom: Roeckl Handschuhe & Accessoires GmbH & Co. KG (München, Njemačka) (zastupnici: M. Kinkeldey, J. Springer, A. Wagner i S. Brandstätter, odvjetnici)

         Predmet

      Tužba protiv odluke četvrtog žalbenog vijeća EUIPO-a od 22. srpnja 2013. (predmet R 1866/2012-4) koja se odnosi na postupak povodom prigovora između društava Roeckl Sporthandschuhe i Roeckl Handschuhe & Accessoires.

         Izreka

                  1.

                  Obustavlja se postupak povodom tužbe.

                  2.

                  Društvima Roeckl Sporthandschuhe GmbH & Co. KG i Roeckl Handschuhe & Accessoires GmbH & Co. KG nalaže se snošenje vlastitih troškova i te da svako od njih snosi polovinu troškova Ureda Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO).

         (1)  SL C 367, 14. 12. 2013.


title: Predmet C-607/18 P: Žalba koju su 24. rujna 2018. podnijeli NKT Verwaltungs GmbH, bivši nkt cables GmbH, NKT A/S, bivši NKT Holding A/S protiv presude Općeg suda (osmo vijeće) od 12. srpnja 2018. u predmetu T-447/14: NKT Verwaltungs i NKT protiv Komisije

text:
               26.11.2018

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 427/30

      Žalba koju su 24. rujna 2018. podnijeli NKT Verwaltungs GmbH, bivši nkt cables GmbH, NKT A/S, bivši NKT Holding A/S protiv presude Općeg suda (osmo vijeće) od 12. srpnja 2018. u predmetu T-447/14: NKT Verwaltungs i NKT protiv Komisije
      (Predmet C-607/18 P)
      (2018/C 427/38)
      Jezik postupka: engleski

         Stranke

         Žalitelji: NKT Verwaltungs GmbH, bivši nkt cables GmbH, NKT A/S, bivši NKT Holding A/S (zastupnik: B. Creve, advocaat, M. Kofmann, advokat)

         Druga stranka u postupku: Europska komisija

         Zahtjevi

      Žalitelji od Suda zahtijevaju da:

                  —

                  ukine pobijanu presudu u cijelosti ili djelomično;

                  —

                  poništi predmetnu odluku (1) u cijelosti ili djelomično;

                  —

                  podredno, vrati predmet Općem sudu na ponovno odlučivanje u skladu s presudom Suda;

                  —

                  odredi mjeru upravljanja postupkom; i

                  —

                  naloži Komisiji snošenje troškova žalbenog postupka i postupka pred Općim sudom.

         Žalbeni razlozi i glavni argumenti

      Prvi razlog: Opći je sud pogrešno utvrdio teritorijalni opseg povrede.
      Drugi razlog: Opći je sud počinio pogreške koje se tiču prava pri ocjeni opsega JTP (2)-a i opsega NKT-ovog sudjelovanja u i svijesti o JTP-u.
      Treći razlog: Opći je sud počinio pogreške koje se tiču prava kada je zaključio da prava obrane žaliteljâ nisu povrijeđena.
      Četvrti razlog: Opći je sud počinio pogreške koje se tiču prava kada je odbio zahtjev žaliteljâ za poništenje ili sniženje novčane kazne.

         (1)  Odluka Komisije C(2014) 2139 final od 2. travnja 2014. u vezi s postupkom na temelju članka 101. Ugovora o funkcioniranju Europske unije i članka 53. Sporazuma o EGP-u

         (2)  Jedinstvena i trajna povreda


title: Predmet C-479/18: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 20. srpnja 2018. uputio Bezirksgericht für Handelssachen Wien (Austrija) – KL i dr. protiv UNIQA Österreich Versicherungen i dr.

text:
               26.11.2018

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 427/6

      Zahtjev za prethodnu odluku koji je 20. srpnja 2018. uputio Bezirksgericht für Handelssachen Wien (Austrija) – KL i dr. protiv UNIQA Österreich Versicherungen i dr.
      (Predmet C-479/18)
      (2018/C 427/10)
      Jezik postupka: njemački

         Sud koji je uputio zahtjev

      Bezirksgericht für Handelssachen Wien

         Stranke glavnog postupka

         Tužitelji: KL, LK, MJ, NI

         Tuženik: UNIQA Österreich Versicherungen, DONAU Versicherung AG Vienna Insurance Group, Allianz Elementar Lebensversicherungs-Aktiengesellschaft

         Prethodna pitanja

                  1.

                  Trebaju li se članak 15. stavak 1. Direktive 90/619/EEZ (1) u vezi s člankom 31. Direktive 92/96/EEZ (2) odnosno člankom 35. stavkom 1. u vezi s člankom 36. stavkom 1. Direktive 2002/83/EZ (3) odnosno člankom 185. stavak 1. u vezi s člankom 186. stavkom 1. Direktive 2009/138/EZ (4) tumačiti na način da – u nedostatku nacionalnih odredaba o učinku pogrešne pouke o pravu na odustanak prije sklapanja ugovora – rok za ostvarivanje prava na odustanak ne počinje teći ako društvo za osiguranje u pouci navede da je odustanak potrebno dati u pisanom obliku, iako se prema nacionalnom pravu odustanak može dati u bilo kojem obliku?

                  2.

                  (u slučaju potvrdnog odgovora na prvo pitanje:)
                  Treba li se članak 15. stavak 1. Direktive 90/619/EEZ u vezi s člankom 31. Direktive 92/96/EEZ tumačiti na način da mu se protivi nacionalna odredba prema kojoj u slučaju nedavanja pouke ili davanja pogrešne pouke o pravu na odustanak prije sklapanja ugovora rok za ostvarivanje tog prava počinje teći u trenutku kada ugovaratelj osiguranja – na bilo koji način – sazna za svoje pravo na odustanak?

                  3.

                  Treba li se članak 35. stavak 1. u vezi s člankom 36. stavkom 1. Direktive 2002/83/EZ tumačiti na način da – u nedostatku nacionalnih odredaba o učinku nedavanja pouke ili davanja pogrešne pouke o pravu na odustanak prije sklapanja ugovora – pravo ugovaratelja osiguranja na odustanak od ugovora prestaje najkasnije nakon što mu je, na temelju njegovog otkaza ugovora, isplaćena otkupna vrijednost čime su ugovorne strane u potpunosti ispunile ugovorne obveze?

                  4.

                  (u slučaju potvrdnog odgovora na prvo i/ili negativnog odgovora na treće pitanje:)
                  Trebaju li se članak 15. stavak 1. Direktive 90/619/EEZ odnosno članak 35. stavak 1. Direktive 2002/83/EZ odnosno članak 186. stavak 1. Direktive 2009/138/EZ tumačiti na način da im se protivi nacionalna odredba prema kojoj se ugovaratelju osiguranja u slučaju ostvarivanja njegovog prava na odustanak treba nadoknaditi otkupna vrijednost (vremenska vrijednost osiguranja izračunata u skladu s priznatim aktuarskim pravilima)?

                  5.

                  (u slučaju razmatranja i potvrdnog odgovora na četvrto pitanje:)
                  Trebaju li se članak 15. stavak 1. Direktive 90/619/EEZ odnosno članak 35. stavak 1. Direktive 2002/83/EZ odnosno članak 186. stavak 1. Direktive 2009/138/EZ tumačiti na način da im se protivi nacionalna odredba prema kojoj je, u slučaju ostvarivanja prava na odustanak, pravo na nepromjenjivu kamatnu stopu vraćenih premija zbog zastare ograničeno samo na dio koji obuhvaća posljednje tri godine prije podnošenja tužbe?

         (1)  Druga direktive Vijeća 90/619/EEZ od 8. studenoga 1990. o usklađivanju zakona i drugih propisa u odnosu na izravno životno osiguranje i utvrđivanje odredaba za olakšavanje učinkovitog ostvarivanja slobode pružanja usluga te izmjeni Direktive 79/267/EEZ (SL 1990., L 330, str. 50.).

         (2)  Direktiva Vijeća 92/96/EEZ od 10. studenoga 1992. o usklađivanju zakona i drugih propisa u odnosu na izravno životno osiguranje i izmjeni direktiva 79/267/EEZ i 90/619/EEZ (Treća direktiva o životnom osiguranju) (SL 1992., L 360, str. 1.).

         (3)  Direktiva 2002/83/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 5. studenoga 2002. o životnom osiguranju (SL 2002., L 345, str. 1.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 6., svezak 10., str. 102.)

         (4)  Direktiva 2009/138/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 25. studenoga 2009. o osnivanju i obavljanju djelatnosti osiguranja i reosiguranja (Solventnost II) (preinačeno) Tekst značajan za EGP (SL 2009., L 335, str. 1.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 6., svezak 10., str. 153.).


title: Predmet T-819/17: Rješenje Općeg suda od 13. rujna 2018. – WH protiv EUIPO-a („Javna služba — Dužnosnici — Postupak ocjenjivanja za 2016. — Uklanjanje nekih ocjena iz izvješća o ocjeni — Nedopuštenost”)

text:
               26.11.2018

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 427/77

      Rješenje Općeg suda od 13. rujna 2018. – WH protiv EUIPO-a
      (Predmet T-819/17) (1)

      („Javna služba - Dužnosnici - Postupak ocjenjivanja za 2016. - Uklanjanje nekih ocjena iz izvješća o ocjeni - Nedopuštenost”)
      (2018/C 427/103)
      Jezik postupka: španjolski

         Stranke

         Tužitelj: WH (zastupnik: E. Fontes Vila, odvjetnik)

         Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (zastupnici: A. Lukošiūtė i K. Tóth, agenti)

         Predmet

      Zahtjev na temelju članka 270. UFEU-a kojim se traži da Opći sud naloži EUIPO-u da iz tužiteljeva izvješća o ocjeni za 2016. godinu ukloni sve prigovore koji se odnose na njegov način komuniciranja, jer su neistiniti i ugrožavaju njegovo temeljno pravo na slobodno izražavanje ideja i mišljenja.

         Izreka

                  1.

                  Tužba se odbacuje kao nedopuštena.

                  2.

                  WH-u se nalaže snošenje troškova.

         (1)  SL C 72, 26. 2. 2018.


title: Predmet C-535/18: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 16. kolovoza 2018. uputio Bundesverwaltungsgericht (Njemačka) – IL u. a. protiv Land Nordrhein-Westfalen

text:
               26.11.2018

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 427/10

      Zahtjev za prethodnu odluku koji je 16. kolovoza 2018. uputio Bundesverwaltungsgericht (Njemačka) – IL u. a. protiv Land Nordrhein-Westfalen
      (Predmet C-535/18)
      (2018/C 427/14)
      Jezik postupka: njemački

         Sud koji je uputio zahtjev

      Bundesverwaltungsgericht

         Stranke glavnog postupka

         Tužitelji: IL, JK, KJ, LI, NG, MH, OF, PE, Erbengemeinschaft nach Frau QD (bestehend aus RC und SB), TA, UZ, VY, WX

         Tuženik: Land Nordrhein-Westfalen

         Prethodna pitanja

                  1.

                  Treba li članak 11. stavak 1. (c) Direktive 2011/92/EU Europskog parlamenta i Vijeća od 13. prosinca 2011. o procjeni učinaka određenih javnih i privatnih projekata (1) na okoliš (u daljnjem tekstu: Direktiva o procjeni utjecaja na okoliš) tumačiti na način da je s njim u skladu odredba nacionalnog prava prema kojoj tužitelj, koji nije priznata udruga za zaštitu okoliša, može zahtijevati poništenje odluke zbog povrede postupka samo ako je tom povredom njemu samome oduzeta mogućnost sudjelovanja u postupku odlučivanja koje je predviđeno zakonom?

                  2.

                              (a)

                              Treba li članak 4. stavak 1. točka (a) podtočke i. do iii. Direktive 2000/60/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 23. listopada 2000. o uspostavi okvira za djelovanje Zajednice u području vodne politike, (2) zadnje izmijenjena Direktivom Komisije 2014/101/EU оd 30. listopada 2014. (3) (SL, L 311, str. 32.) – u daljnjem tekstu: Okvirna direktiva o vodama – tumačiti na način da ne sadržava samo materijalnopravni kriterij za ispitivanje nego i zahtjeve za upravni postupak za izdavanje odobrenja?

                              (b)

                              U slučaju potvrdnog odgovora na pitanje (a):

                        Mora li se sudjelovanje javnosti u skladu s člankom 6. Direktive o procjeni utjecaja na okoliš uvijek odnositi na dokumentaciju koja se odnosi na procjenu koja je temeljena na propisima o vodama u prethodno navedenom smislu ili je dopušteno razlikovanje ovisno o trenutku sastavljanja dokumenta i njegove složenosti?

                  3.

                  Treba li pojam pogoršanja stanja podzemnih voda iz članka 4. stavka 1. točke (b) podtočke i. Okvirne direktive o vodama tumačiti na način da postoji pogoršanje kemijskog stanja tijela podzemnih voda čim je barem jedan standard kakvoće okoliša prekoračen za jedan parametar zbog projekta, te da neovisno o tome, ako je već prekoračen relevantan prag za onečišćujuću tvar, svako daljnje (mjerljivo) povećanje koncentracije predstavlja pogoršanje?

                  4.

                              (a)

                              Treba li članak 4. Okvirne direktive o vodama – uzimajući u obzir njegov obvezujući učinak (članak 288. UFEU-a) i jamstvo učinkovite pravne zaštite (članak 19. UEU-a) – tumačiti na način da su svi članovi javnosti koja je zahvaćena projektom, a koji se pozivaju na to da su im povrijeđena prava zbog odobrenja projekta, ovlašteni na sudu se pozvati i na kršenje zabrane pogoršanja i obveze poboljšanja koje se temelje na propisima o vodama?

                              (b)

                              U slučaju negativnog odgovora na pitanje (a):

                        Treba li članak 4. Okvirne direktive o vodama – uzimajući u obzir njegov cilj – tumačiti na način da su u svakom slučaju tužitelji, koji u prostornoj blizini planirane trase ceste imaju kućne zdence za privatnu opskrbu vodom, ovlašteni na sudu se pozvati na kršenje zabrane pogoršanja i obveze poboljšanja koje se temelje na propisima o vodama?

         (1)  SL 2012., L 26, str. 1. (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 15., svezak 27., str. 3.)

         (2)  SL 2000., L 327, str. 1. (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 15., svezak 1., str. 48.)

         (3)  SL 2014., L 311, str. 32.


title: Predmet T-593/18: Tužba podnesena 28. rujna 2018. – BS (Informacije su izbrisane ili zamijenjene u okviru zaštite osobnih podataka i/ili povjerljivosti.) protiv Parlamenta

text:
               26.11.2018

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 427/99

      Tužba podnesena 28. rujna 2018. –  BS (1) protiv Parlamenta
      (Predmet T-593/18)
      (2018/C 427/130)
      Jezik postupka: francuski

         Stranke

         Tužitelj: BS (2) (zastupnici: M. Maes i J.-N. Louis, odvjetnici)

         Tuženik: Europski parlament

         Tužbeni zahtjev

      Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da utvrdi i presudi da se:

                  —

                  poništava obavijest o izmjeni br. 15 od 10. kolovoza 2017. koja se odnosi na tužiteljeva mirovinska prava;

                  —

                  u mjeri u kojoj je potrebno, poništava odluka o povratu preplaćenih iznosa u visini od 1 589,16 eura za rujan, listopad i studeni 2017. i 4 815,16 eura kako je navedeno u obračunskoj ispravi o mirovini za prosinac 2017.

                  —

                  Parlamentu nalaže snošenje troškova.

         Tužbeni razlozi i glavni argumenti

      U prilog osnovanosti tužbe tužitelj ističe dva tužbena razloga.

                  1.

                  Prvi tužbeni razlog, koji se temelji na povredi članka 2. Priloga VII. Pravilniku o osoblju za dužnosnike Europske unije jer su pobijane odluke zahvaćene očitom pogreškom u ocjeni.

                  2.

                  Drugi tužbeni razlog, koji se temelji na povredi prava na dobru upravu (članak 41. Povelje Europske unije o temeljnim pravima) jer tuženik nije obrazložio svoju odluku i jer nije poštovao tužiteljevo pravo na saslušanje i pravo na pristup spisu.

         (1)  Informacije su izbrisane ili zamijenjene u okviru zaštite osobnih podataka i/ili povjerljivosti.

         (2)  Informacije su izbrisane ili zamijenjene u okviru zaštite osobnih podataka i/ili povjerljivosti.


title: Predmet T-561/17: Presuda Općeg suda od 10. listopada 2018. – L-Shop-Team protiv EUIPO-a (bags2GO) („Žig Europske unije — Prijava figurativnog žiga Europske unije bags2GO — Apsolutni razlog za odbijanje — Opisni karakter — Članak 7. stavak 1. točka (c) Uredbe (EZ) br. 207/2009 (koji je postao članak 7. stavak 1. točka (c) Uredbe (EU) 2017/1001)”)

text:
               26.11.2018

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 427/59

      Presuda Općeg suda od 10. listopada 2018. – L-Shop-Team protiv EUIPO-a (bags2GO)
      (Predmet T-561/17) (1)

      („Žig Europske unije - Prijava figurativnog žiga Europske unije bags2GO - Apsolutni razlog za odbijanje - Opisni karakter - Članak 7. stavak 1. točka (c) Uredbe (EZ) br. 207/2009 (koji je postao članak 7. stavak 1. točka (c) Uredbe (EU) 2017/1001)”)
      (2018/C 427/76)
      Jezik postupka: njemački

         Stranke

         Tužitelj: L-Shop-Team GmbH (Dortmund, Njemačka) (zastupnik: A. Sautter, odvjetnik)

         Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO) (zastupnici: V. Mensing i A. Söder, agenti)

         Predmet

      Tužba protiv odluke petog žalbenog vijeća EUIPO-a od 14. lipnja 2017. (predmet R 1650/2016-5) koja se odnosi na prijavu registracije figurativnog znaka bags2GO kao žiga Europske unije.

         Izreka

                  1.

                  Tužba se odbija.

                  2.

                  Društvu L-Shop-Team GmbH nalaže se snošenje troškova.

         (1)  SL C 347, 16. 10. 2017.


title: Predmet C-536/18: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 16. kolovoza 2018. uputio Bundesverwaltungsgericht (Njemačka) – XW protiv Landesamt für Verbraucherschutz

text:
               26.11.2018

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 427/11

      Zahtjev za prethodnu odluku koji je 16. kolovoza 2018. uputio Bundesverwaltungsgericht (Njemačka) – XW protiv Landesamt für Verbraucherschutz
      (Predmet C-536/18)
      (2018/C 427/15)
      Jezik postupka: njemački

         Sud koji je uputio zahtjev

      Bundesverwaltungsgericht

         Stranke glavnog postupka

         Tužitelj: XW

         Tuženik: Landesamt für Verbraucherschutz

         Prethodno pitanje

      Smije li se pri naplaćivanju pristojbi u skladu s člankom 27. stavcima 2. i 4. u vezi s Prilogom VI. Uredbi (EZ) br. 882/2004 (1) uzeti u obzir dio troškova koji se odnosi na plaće osoblja koje sudjeluje u administrativnim poslovima i naplaćivanju pristojbi prilikom provođenja službenih kontrola?

         (1)  Uredba (EZ) br. 882/2004 Europskog parlamenta i Vijeća od 29. travnja 2004. o službenim kontrolama koje se provode radi provjeravanja poštivanja propisa o hrani i hrani za životinje te propisa o zdravlju i dobrobiti životinja (SL 2004., L 165, str. 1.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 3., svezak 51., str. 5.)


title: Predmet T-597/18: Tužba podnesena 1. listopada 2018. – Hermann Albers protiv Komisije

text:
               26.11.2018

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 427/99

      Tužba podnesena 1. listopada 2018. – Hermann Albers protiv Komisije
      (Predmet T-597/18)
      (2018/C 427/131)
      Jezik postupka: njemački

         Stranke

         Tužitelj: Hermann Albers e.K. (Neubörger, Njemačka) (zastupnik: S. Roling, odvjetnik)

         Tuženik: Europska komisija

         Tužbeni zahtjev

      Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

                  —

                  poništi Komisijinu odluku C(2018) 4385 final od 12. srpnja 2018.;

                  —

                  naloži Komisiji snošenje troškova postupka.

         Tužbeni razlozi i glavni argumenti

      Predmetnom tužbom tužitelj traži poništenje Komisijine odluke C(2018) 4385 final od 12. srpnja 2018. o njegovoj pritužbi koja se odnosi na državnu potporu s obzirom na odredbu članka 7.a Niedersächsischen Nahverkehrsgesetza (u daljnjem tekstu: NNVG) (predmet SA. 46697 [2017/NN]) (SL 2018., C 292, str. 1.).
      Tužba se temelji na jednom razlogu, koji se temelji na tomu da je članak 7.a NNVG-a, protivno Komisijinu mišljenju, nova potpora, koja podliježe obvezi prijavljivanja.


               10.1.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 9/6

      Postupak koji je Nadzorno tijelo EFTA-e pokrenulo protiv Islanda 9. studenoga 2018.
      (Predmet E-3/18)
      (2019/C 9/07)
      Nadzorno tijelo EFTA-e, koje zastupaju Carsten Zatschler, Catherine Howdle i Ingibjörg Ólöf Vilhjálmsdóttir, zastupnici Nadzornog tijela EFTA-e, 35 Rue Belliard, B-1040 Bruxelles, pokrenulo je 9. studenoga 2018. pred Sudom EFTA-e postupak protiv Islanda.
      Nadzorno tijelo EFTA-e od Suda EFTA-e zahtijeva sljedeće:

                  1.

                  da ustvrdi da Island nije donio mjere potrebne kako bi Akt iz točke 7.ja Priloga XIX. Sporazumu o Europskom gospodarskom prostoru (Provedbena uredba Komisije (EU) 2015/1051 od 1. srpnja 2015. o načinima korištenja funkcijama platforme za online rješavanje sporova, načinima za podnošenje elektroničkog obrasca za pritužbe te načinima suradnje među kontaktnim točkama predviđenima u Uredbi (EU) br. 524/2013 Europskog parlamenta i Vijeća o online rješavanju potrošačkih sporova), kako je prilagođen Sporazumu o EGP-u njegovim Protokolom 1., postao dijelom njegova unutarnjeg pravnog poretka u skladu s člankom 7. Sporazuma o EGP-u.

                  2.

                  da Islandu naloži da snosi troškove tog postupka.

         Pravna pozadina i činjenična osnova te navedeni tužbeni razlozi:

                  —

                  U tužbi se navodi da se do 23. travnja 2018. Island nije uskladio s obrazloženim mišljenjem Nadzornog tijela EFTA-e od 21. veljače 2018. o propustu Islanda da u svojem nacionalnom pravnom poretku provede Provedbenu uredbu Komisije (EU) 2015/1051 od 1. srpnja 2015. o načinima korištenja funkcijama platforme za online rješavanje sporova, načinima za podnošenje elektroničkog obrasca za pritužbe te načinima suradnje među kontaktnim točkama predviđenima u Uredbi (EU) br. 524/2013 Europskog parlamenta i Vijeća o online rješavanju potrošačkih sporova, u skladu s točkom 7.ja Priloga XIX. Sporazumu o Europskom gospodarskom prostoru, kako je prilagođena Sporazumu njegovim Protokolom 1. („Akt”).

                  —

                  Nadzorno tijelo EFTA-e smatra da, zbog toga što nije donio mjere potrebne za provedbu Akta u predviđenom roku, Island nije ispunio svoje obveze iz članka 7. Sporazuma o EGP-u.


               10.1.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 9/7

      Postupak koji je 9. studenoga 2018. Nadzorno tijelo EFTA-e pokrenulo protiv Islanda
      (Predmet E-4/18)
      (2019/C 9/08)
      Nadzorno tijelo EFTA-e, koje zastupaju Carsten Zatschler, Catherine Howdle i Ingibjörg Ólöf Vilhjálmsdóttir, zastupnici Nadzornog tijela EFTA-e, 35 Rue Belliard, B-1040 Bruxelles, pokrenulo je 9. studenoga 2018. pred Sudom EFTA-e postupak protiv Islanda.
      Nadzorno tijelo EFTA-e od Suda EFTA-e zahtijeva sljedeće:

                  1.

                  da ustvrdi da Island nije donio mjere potrebne kako bi Akt iz točaka 7.d, 7.f i 7.j Priloga XIX. Sporazumu o Europskom gospodarskom prostoru (Uredba (EU) br. 524/2013 Europskog parlamenta i Vijeća od 21. svibnja 2013. o online rješavanju potrošačkih sporova i izmjeni Uredbe (EZ) br. 2006/2004 i Direktive 2009/22/EZ (Uredba o online rješavanju potrošačkih sporova), kako je prilagođen Sporazumu o EGP-u njegovim Protokolom 1., postao dijelom njegova unutarnjeg pravnog poretka u skladu s člankom 7. Sporazuma o EGP-u;

                  2.

                  da Islandu naloži da snosi troškove tog postupka.

         Pravna pozadina i činjenična osnova te navedeni tužbeni razlozi:

                  —

                  U tužbi se navodi da se do 23. travnja 2018. Island nije uskladio s obrazloženim mišljenjem Nadzornog tijela EFTA-e od 21. veljače 2018. o propustu Islanda da u svojem nacionalnom pravnom poretku provede Uredbu (EU) br. 524/2013 Europskog parlamenta i Vijeća od 21. svibnja 2013. o online rješavanju potrošačkih sporova i izmjeni Uredbe (EZ) br. 2006/2004 i Direktive 2009/22/EZ (Uredba o online rješavanju potrošačkih sporova), u skladu s točkama 7.d, 7.f i 7.j Priloga XIX. Sporazumu o Europskom gospodarskom prostoru, kako je prilagođena Sporazumu njegovim Protokolom 1. („Akt”).

                  —

                  Nadzorno tijelo EFTA-e smatra da, zbog toga što nije donio mjere potrebne za provedbu Akta u predviđenom roku, Island nije ispunio svoje obveze iz članka 7. Sporazuma o EGP-u.


title: Predmet T-651/17: Presuda Općeg suda od 29. studenoga 2018. – Sata protiv EUIPO-a – Zhejiang Auarita Pneumatic Tools (Raspršivač boje) („Dizajn Zajednice — Postupak za proglašavanje dizajna ništavim — Registrirani dizajn Zajednice koji prikazuje raspršivač boje — Raniji dizajni Zajednice — Razlog ništavosti — Upućeni korisnik — Stupanj slobode dizajnera — Individualni karakter — Zasićenje stanja tehnike — Članak 6. i članak 25. stavak 1. točka (b) Uredbe (EZ) br. 6/2002 — Svrsishodnost usmenog dijela postupka — Članak 64. stavak 1. Uredbe br. 6/2002 — Obveza obrazlaganja — Članak 62. Uredbe br. 6/2002”)

text:
               4.2.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 44/37

      Presuda Općeg suda od 29. studenoga 2018. – Sata protiv EUIPO-a – Zhejiang Auarita Pneumatic Tools (Raspršivač boje)
      (Predmet T-651/17) (1)

      ((„Dizajn Zajednice - Postupak za proglašavanje dizajna ništavim - Registrirani dizajn Zajednice koji prikazuje raspršivač boje - Raniji dizajni Zajednice - Razlog ništavosti - Upućeni korisnik - Stupanj slobode dizajnera - Individualni karakter - Zasićenje stanja tehnike - Članak 6. i članak 25. stavak 1. točka (b) Uredbe (EZ) br. 6/2002 - Svrsishodnost usmenog dijela postupka - Članak 64. stavak 1. Uredbe br. 6/2002 - Obveza obrazlaganja - Članak 62. Uredbe br. 6/2002”))
      (2019/C 44/47)
      Jezik postupka: engleski

         Stranke

         Tužitelj: Sata GmbH & Co. KG (Kornwestheim, Njemačka) (zastupnici: K. Manhaeve i G. Glas, odvjetnici)

         Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (zastupnik: S. Hanne, agent)

         Druga stranka u postupku pred žalbenim vijećem EUIPO-a: Zhejiang Auarita Pneumatic Tools Co. Ltd (Zhejiang, Kina)

         Predmet

      Tužba protiv odluke trećeg žalbenog vijeća EUIPO-a od 12. srpnja 2017. (predmet R 914/2016-3), koja se odnosi na postupak za proglašavanje dizajna ništavim između društava Zhejiang Auarita Pneumatic Tools i Sata.

         Izreka

                  1.

                  Tužba se odbija.

                  2.

                  Društvu Sata GmbH & Co. KG nalaže se snošenje troškova.

         (1)  SL C 402, 27. 11. 2017.


title: Predmet T-681/17: Presuda Općeg suda od 29. studenoga 2018. – Khadi and Village Industries Commission protiv EUIPO-a – BNP Best Natural Products (Khadi) („Žig Europske unije — Postupak za proglašavanje žiga ništavim — Verbalni žig Europske unije Khadi — Podnošenje dokaza prvi put pred žalbenim vijećem — Diskrecijska ovlast žalbenog vijeća — Članak 76. stavak 2. Uredbe (EZ) br. 207/2009 (koji je postao članak 95. stavak 2. Uredbe (EU) 2017/1001) — Apsolutni razlozi za odbijanje — Žig kojim se javnost može dovesti u zabludu — Članak 7. stavak 1. točka (g) Uredbe br. 207/2009 (koji je postao članak 7. stavak 1. točka (g) Uredbe 2017/1001) — Žig koji sadržava službene znakove, ambleme ili grbove — Članak 7. stavak 1. točka (i) Uredbe br. 207/2009 (koji je postao članak 7. stavak 1. točka (i) Uredbe 2017/1001) — Nepostojanje zle vjere — Članak 52. stavak 1. točka (b) Uredbe br. 207/2009 (koji je postao članak 59. stavak 1. točka (b) Uredbe 2017/1001)”)

text:
               4.2.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 44/38

      Presuda Općeg suda od 29. studenoga 2018. – Khadi and Village Industries Commission protiv EUIPO-a – BNP Best Natural Products (Khadi)
      (Predmet T-681/17) (1)

      ((„Žig Europske unije - Postupak za proglašavanje žiga ništavim - Verbalni žig Europske unije Khadi - Podnošenje dokaza prvi put pred žalbenim vijećem - Diskrecijska ovlast žalbenog vijeća - Članak 76. stavak 2. Uredbe (EZ) br. 207/2009 (koji je postao članak 95. stavak 2. Uredbe (EU) 2017/1001) - Apsolutni razlozi za odbijanje - Žig kojim se javnost može dovesti u zabludu - Članak 7. stavak 1. točka (g) Uredbe br. 207/2009 (koji je postao članak 7. stavak 1. točka (g) Uredbe 2017/1001) - Žig koji sadržava službene znakove, ambleme ili grbove - Članak 7. stavak 1. točka (i) Uredbe br. 207/2009 (koji je postao članak 7. stavak 1. točka (i) Uredbe 2017/1001) - Nepostojanje zle vjere - Članak 52. stavak 1. točka (b) Uredbe br. 207/2009 (koji je postao članak 59. stavak 1. točka (b) Uredbe 2017/1001)”))
      (2019/C 44/48)
      Jezik postupka: engleski

         Stranke

         Tužitelj: Khadi and Village Industries Commission (Mumbai Maharashtra, Indija) (zastupnici: J. Guise, N. Rose i V. Ellis, solicitors)

         Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (zastupnici: u početku M. Rajh i D. Walicka, zatim M. Rajh i H. O’Neill, agenti)

         Druga stranka u postupku pred žalbenim vijećem EUIPO-a, intervenijent u postupku pred Općim sudom: BNP Best Natural Products GmbH (München, Njemačka) (zastupnici: M. Kloth i R. Briske, odvjetnici)

         Predmet

      Tužba podnesena protiv odluke petog žalbenog vijeća EUIPO-a od 30. lipnja 2017. (predmet R 2083/2016-5), koja se odnosi na postupak za proglašavanje žiga ništavim između Khadi and Village Industries Commission i društva BNP Best Natural Products.

         Izreka

                  1.

                  Tužba se odbija.

                  2.

                  Khadi and Village Industries Commission nalaže se snošenje troškova.

         (1)  SL C 402, 27. 11. 2017.