title: Predmet C-493/14: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 6. studenoga 2014. uputio Bundesfinanzgericht – Außenstelle Linz (Austrija) – Dilly’s Wellnesshotel GmbH

text:
               9.2.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 46/21

         Zahtjev za prethodnu odluku koji je 6. studenoga 2014. uputio Bundesfinanzgericht – Außenstelle Linz (Austrija) – Dilly’s Wellnesshotel GmbH
   (Predmet C-493/14)
   (2015/C 046/26)
   Jezik postupka: njemački

      Sud koji je uputio zahtjev

   Bundesfinanzgericht – Außenstelle Linz

      Stranke glavnog postupka

      Žalitelj: Dilly’s Wellnesshotel GmbH

      Tuženo tijelo: Finanzamt Linz

      Prethodna pitanja

               1.

               Je li protivno pravu Unije ako se za program potpore koristi posebni postupak Uredbe br. 800/2008 (1) iz članka 25. kako bi time bio izuzet od obveze prijave iz članka 108. stavka 3. UFEU-a ali pri tome ne ispunjava različite obveze iz Poglavlja I. Uredbe br. 800/2008 i pored toga se ne poziva na nju?

               2.

               Je li protivno pravu Unije ako se program potpore temelji na posebnom postupku iz Uredbe br. 800/2008 koji se primjenjuje na potpore za zaštitu okoliša iz članka 25. ali ne postoje uvjeti utvrđeni u Poglavlju II. – naime poticanje mjera zaštite okoliša odnosno mjere štednje energije iz članka 17. točke 1. Uredbe?

               3.

               Protivi li se pravo Unije nacionalnoj odredbi koja ne sadrži vremensko ograničenje niti referencu na razdoblje koje je navedeno u prijavi za izuzeće tako da je zahtijevano ograničenje povrata poreza na energiju iz članka 25. stavka 3. Uredbe razvidno jedino iz prijave o izuzeću?

      (1)  Uredba Komisije (EZ) br. 800/2008 od 6. kolovoza 2008. o ocjenjivanju određenih kategorija potpora sukladnima sa zajedničkim tržištem u primjeni članaka 87. i 88. Ugovora (Uredba o općem skupnom izuzeću), SL L 214, str. 3. (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 8., svezak 4., str. 159.).


title: Predmet T-383/15: Rješenje Općeg suda od 20. travnja 2016. – Dima protiv EUIPO-a (Oblik otvorene kockaste kutije) („Žig Europske unije — Prijava trodimenzionalnog žiga Europske unije — Oblik otvorene kockaste kutije — Apsolutni razlog za odbijanje — Nepostojanje razlikovnog karaktera — Članak 7. stavak 1. točka (b) Uredbe (EZ) br. 207/2009 — Očito potpuno pravno neosnovana tužba”)

text:
               20.6.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 222/21

         Rješenje Općeg suda od 20. travnja 2016. – Dima protiv EUIPO-a (Oblik otvorene kockaste kutije)
   (Predmet T-383/15) (1)

   ((„Žig Europske unije - Prijava trodimenzionalnog žiga Europske unije - Oblik otvorene kockaste kutije - Apsolutni razlog za odbijanje - Nepostojanje razlikovnog karaktera - Članak 7. stavak 1. točka (b) Uredbe (EZ) br. 207/2009 - Očito potpuno pravno neosnovana tužba”))
   (2016/C 222/26)
   Jezik postupka: njemački

      Stranke

      Tužitelj: Dima Verwaltungs GmbH (Hamburg, Njemačka) (zastupnik: T. Kerkhoff, odvjetnik)

      Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO) (zastupnik: A. Schifko, agent)

      Predmet

   Tužba podnesena protiv odluke petog žalbenog vijeća EUIPO-a od 27. ožujka 2015. (predmet R 2568/2014-5) koja se odnosi na prijavu za registraciju trodimenzionalnog znaka koji predstavlja oblik otvorene kockaste kutije kao žiga Europske unije.

      Izreka

               1.

               Tužba se odbija.

               2.

               Dima Verwaltungs GmbH se nalaže snošenje troškova.

      (1)  SL C 328, 5. 10. 2015.


title: Predmet T-361/16: Tužba podnesena 4. srpnja 2016. – TBWA\London protiv EUIPO-a (MEDIA ARTS LAB)

text:
               29.8.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 314/31

         Tužba podnesena 4. srpnja 2016. – TBWA\London protiv EUIPO-a (MEDIA ARTS LAB)
   (Predmet T-361/16)
   (2016/C 314/43)
   Jezik postupka: engleski

      Stranke

      Tužitelj: TBWA\London Ltd (London, Ujedinjena Kraljevina) (zastupnik: D. Farnsworth, Solicitor)

      Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO)

      Podaci o postupku pred EUIPO-om

      Predmetni sporni žig: verbalni žig Unije „MEDIA ARTS LAB”– prijava za registraciju br. 13 238 308

      Pobijana odluka: odluka drugog žalbenog vijeća EUIPO-a od 19. travnja 2016. u predmetu R 958/2015-2

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

               —

               poništi pobijanu odluku u dijelu u kojem se njome potvrđuje zaključak ispitivača da je žig za koji se podnosi prijava deskriptivan te da nema razlikovni karakter za robu i usluge u odnosu na koje je deskriptivan, te nema razlikovni karakter;

               —

               dopusti objavu žiga Unije za kojeg se podnosi prijava za registraciju br. 13 238 308; i

               —

               naloži EUIPO-u snošenje vlastitih i tužiteljevih troškova.

      Tužbeni razlozi

               —

               Ured nije pravilno uzeo u obzir usluge za koje je podnesena prijava za registraciju;

               —

               Ured nije ispravno ispitao prijavljeni žig kao cjelinu već ga je podijelio u dva dijela koristeći definicije MEDIA ARTS i MEDIA LAB i utvrdio da su ti dijelovi deskriptivni. Nije ispitao ukupni dojam žiga;

               —

               Ured nije priznao da je žig manje deskriptivan od odluke PIPELINE na kojoj se temelji;

               —

               Usprkos načelu jednakog postupanja (i kršenju istog), Ured nije postupio u skladu sa svojom prethodnom praksom prihvaćanja žigova koji sadrže izraz MEDIA za oglašavanje povezano s drugim „neuobičajenim” mjestima.


title: Predmet T-726/16: Tužba podnesena 13. listopada 2016. – VFP protiv Komisije

text:
               12.12.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 462/33

         Tužba podnesena 13. listopada 2016. – VFP protiv Komisije
   (Predmet T-726/16)
   (2016/C 462/43)
   Jezik postupka: engleski

      Stranke

      Tužitelj: Vlaamse Federatie van Persverkopers VZW (VFP) (Antverpen, Belgija) (zastupnici: P. de Bandt, J. Dewispelaere and J. Probst, lawyers)

      Tuženik: Europska komisija

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

               —

               proglasi tužbu dopuštenom;

               —

               poništi odluku Europske komisije od 3. lipnja 2016., državna potpora SA.42366 (2016/N) – Belgija – državne naknade bpostu za pružanje javnih usluga u razdoblju od 2016-2020 (1);

               —

               vrati predmet Komisiji na daljnju istragu i donošenje nove odluke;

               —

               naloži Komisiji snošenje tužiteljevih troškova; i

               —

               naloži poduzimanje ostalih takvih ili dodatnih mjera koje smatra potrebnim.

      Tužbeni razlozi i glavni argumenti

   Tužitelj u prilog tužbi ističe jedini tužbeni razlog koji se temelji na tome da je Europska komisija povrijedila njegova postupovna prava kad je donijela pobijanu odluku bez pokretanja službenog postupka predviđenog u članku 108. stavku 2. UFEU-a.
   Tim se jedinim razlogom pojašnjava da, budući je Komisija imala ozbiljnih poteškoća u pogledu moguće spojivosti naknade za distribuciju tiska kao usluge od općeg gospodarskog interesa (UOGI) s unutarnjim tržištem, njena je zakonska obveza bila donijeti odluku o pokretanju službenog istražnog postupka. Taj se jedini razlog dijeli na četiri dijela. Osobito se navodi da postojanje ozbiljnih poteškoća proizlazi iz sustavnih dokaza koji se odnose na (i) duljinu prethodnog ispitivanja i posebne okolnosti u kojima je dodijeljena potpora (prvi dio), (ii) činjenicu da je Komisijina analiza kvalifikacije distribucije određenih novina i časopisa kao UOGI-a nedovoljna (drugi dio), (iii) činjenicu da je Komisijina analiza korisnika UOGI-a distribucije tiska nepotpuna (treći dio) i (iv) činjenicu da je Komisijina analiza narušavanja tržišnog natjecanja i razvoja trgovine nepotpuna i nedovoljna (četvrti dio).

      (1)  SL 2016, C 341, str. 5.


title: Predmet C-236/14: Tužba podnesena 12. svibnja 2014. – Europska komisija protiv Irske

text:
               7.7.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 212/22

         Tužba podnesena 12. svibnja 2014. – Europska komisija protiv Irske
   (Predmet C-236/14)
   2014/C 212/25
   Jezik postupka: engleski

      Stranke

      Tužitelj: Europska komisija (zastupnici: P. Hetsch, K. Herrmann, L. Armati, agenti)

      Tuženik: Irska

      Tužitelj od Suda zahtijeva da:

               —

               utvrdi da je nedonošenjem odredbi o prenošenju definicija utvrđenih u članku 2. točkama (f), (h), (m), (n) i (o) te obveza utvrđenih u članku 3. stavcima 2. i 4., članku 5., članku 13. stavku 1., točkama (a) do (e), članku 15. stavku 6., točki (e), članku 16. stavcima 1., 3., 5., 6., 7., drugoj rečenici, i stavku 8., članku 17. stavku 1. do 5., članku 17. stavku 6. o tekućim biogorivima, članku 17. stavku 8., članku 18. stavcima 1. i 3. o tekućim biogorivima, članku 18. stavku 7., članku 19. stavcima 1. i 3., članku 21. stavku 1. drugoj rečenici i prilozima II. do V. i VII. Direktive 2009/28/EZ (1) Europskog parlamenta i Vijeća od 23. travnja 2009. o promicanju uporabe energije iz obnovljivih izvora te o izmjeni i kasnijem stavljanju izvan snage direktiva 2001/77/EZ i 2003/30/EZ ili, u svakom slučaju, propuštanjem slanja obavijesti o takvim odredbama Komisiji, Irska povrijedila obveze koje ima na temelju članka 27. stavka 1. te direktive;

               —

               Irskoj izrekne novčanu kaznu na temelju članka 260. stavka 3. UFEU-a u iznosu od 25  447,50 eura po danu, s učinkom od datuma presude Suda i koja se uplaćuje na račun vlastitih sredstava Unije, zbog povrede obveze priopćavanja mjera o prijenosu direktive donesene na temelju zakonodavnog postupka; i

               —

               naloži Irskoj snošenje troškova.

      Tužbeni razlozi i glavni argumenti

   Rok za prenošenje direktive istekao je 5. prosinca 2010.

      (1)  SL L 140, str. 16. (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 15. svezak 11. str. 39.).


title: Spojeni predmeti T-711/13 i T-716/13: Presuda Općeg suda od 18. veljače 2016. – Harrys Pubar i Harry’s New York Bar protiv OHIM-a – Harry's New York Bar i Harrys Pubar (HARRY’S BAR) („Žig Zajednice — Postupak povodom prigovora — Prijava verbalnog žiga Zajednice HARRY’S BAR — Raniji nacionalni figurativni žig PUB CASINO Harrys RESTAURANG — Djelomično odbijanje registracije — Vjerojatnost dovođenja u zabludu — Članak 8. stavak 1. točka (b) Uredbe (EZ) br. 207/2009”)

text:
               29.3.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 111/18

         Presuda Općeg suda od 18. veljače 2016. – Harrys Pubar i Harry’s New York Bar protiv OHIM-a – Harry's New York Bar i Harrys Pubar (HARRY’S BAR)
   (Spojeni predmeti T-711/13 i T-716/13) (1)

   ((„Žig Zajednice - Postupak povodom prigovora - Prijava verbalnog žiga Zajednice HARRY’S BAR - Raniji nacionalni figurativni žig PUB CASINO Harrys RESTAURANG - Djelomično odbijanje registracije - Vjerojatnost dovođenja u zabludu - Članak 8. stavak 1. točka (b) Uredbe (EZ) br. 207/2009”))
   (2016/C 111/21)
   Jezik postupka: engleski

      Stranke

      Tužitelji: Harrys Pubar AB (Göteborg, Švedska) (zastupnik: L.-E. Ström, odvjetnik) (predmet T-711/13) i Harry’s New York Bar SA (Pariz, Francuska) (zastupnik: S. Arnaud, odvjetnik) (predmet T-716/13)

      Tuženik: Ured za usklađivanje na unutarnjem tržištu (žigovi i dizajni) (zastupnik: V. Melgar, agent)

      Druge stranke u postupku pred žalbenim vijećem OHIM-a: Harry's New York Bar SA York Bar SA (predmet T-711/13) i Harrys Pubar AB (intervenijent u postupku pred Općim sudom u predmetu T-716/13)

      Predmet

   Dvije tužbe podnesene protiv odluke prvog žalbenog vijeća OHIM-a od 8. listopada 2013. (spojeni predmeti R 946/2012-1 i R 995/2012-1), koja se odnosi na postupak povodom prigovora između društava Harrys Pubar AB i Harry’s New York Bar SA.

      Izreka

               1.

               U predmetu T-711/13, poništavaju se točke 1. izreke odluke prvog žalbenog vijeća Ureda za usklađivanje na unutarnjem tržištu (žigovi i dizajni) (OHIM) od 8. listopada 2013. (spojeni predmeti R 946/2012–1 i R 995/2012–1), koja se odnosi na postupak povodom prigovora između društava Harrys Pubar AB i Harry’s New York Bar SA.

               2.

               U predmetu T-716/13, odbija se tužba društva Harry’s New York Bar.

               3.

               Nalaže se društvu Harry’s New York Bar snošenje vlastitih troškova, polovice troškova društva Harrys Pubar u postupku pred Općim sudom kao i troškova društva Harrys Pubar u postupku pred žalbenim vijećem OHIM-a. Nalaže se OHIM-u snošenje vlastitih troškova kao i polovice troškova društva Harrys Pubar u postupku pred Općim sudom.

      (1)  SL C 112, 14. 4. 2014.


title: Predmet C-135/13: Presuda Suda (deveto vijeće) od 15. svibnja 2014. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputila Kúria – Mađarska) – Szatmári Malom kft protiv Mezőgazdasági és Vidékfejlesztési Hivatal Központi Szerve (Poljoprivreda — EPFRR — Uredba (EZ) br. 1698/2005 — Članci 20., 26. i 28. — Potpore za modernizaciju poljoprivrednih gospodarstava i potpore za dodavanje vrijednosti poljoprivrednim i šumskim proizvodima — Uvjeti prihvatljivosti — Nadležnost država članica — Potpore u korist modernizacije postojećih kapaciteta mlinova — Mlinovi zamijenjeni novim jedinstvenim mlinom bez povećanja kapaciteta — Isključenje — Načelo jednakog postupanja)

text:
               7.7.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 212/9

         Presuda Suda (deveto vijeće) od 15. svibnja 2014. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputila Kúria – Mađarska) – Szatmári Malom kft protiv Mezőgazdasági és Vidékfejlesztési Hivatal Központi Szerve
   (Predmet C-135/13) (1)

   ((Poljoprivreda - EPFRR - Uredba (EZ) br. 1698/2005 - Članci 20., 26. i 28. - Potpore za modernizaciju poljoprivrednih gospodarstava i potpore za dodavanje vrijednosti poljoprivrednim i šumskim proizvodima - Uvjeti prihvatljivosti - Nadležnost država članica - Potpore u korist modernizacije postojećih kapaciteta mlinova - Mlinovi zamijenjeni novim jedinstvenim mlinom bez povećanja kapaciteta - Isključenje - Načelo jednakog postupanja))
   2014/C 212/09
   Jezik postupka: mađarski

      Sud koji je uputio zahtjev

   Kúria

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelj: Szatmári Malom kft

      Tuženik: Mezőgazdasági és Vidékfejlesztési Hivatal Központi Szerve

      Predmet

   Zahtjev za prethodnu odluku – Kúria – Tumačenje članka 20. točke (b) podtočke iii. kao i članka 26. stavka 1. točke (a) i članka 28. stavka 1. točke (a) Uredbe Vijeća (EZ) br. 1698/2005 od 20. rujna 2005. o potporama ruralnom razvoju Europskog poljoprivrednog fonda za ruralni razvoj (EPFRR) (SL L 277, str. 1.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 3., svezak 40., str. 138.) – Potpora za konkurentnost poljoprivrednog i šumarskog sektora – Mjere za restrukturiranje i razvoj fizičkog kapitala kao i poticanje inovacija – Stvaranje od strane jednog društva, čija je glavna djelatnost proizvodnja brašna, novog mlina objedinjavanjem proizvodnih kapaciteta svoja tri već postojeća mlina za koje se planira zatvaranje – Modernizacija poljoprivrednih gospodarstava ili dodavanje vrijednosti poljoprivrednim proizvodima

      Izreka

               1.

               Članak 26. stavak 1. točku (a) Uredbe br. 1698/2005 od 20. rujna 2005. o potporama ruralnom razvoju Europskog poljoprivrednog fonda za ruralni razvoj (EPFRR) treba tumačiti tako da pojam poboljšanja ukupnih rezultata poljoprivrednog gospodarstva, u smislu te odredbe, ne može obuhvatiti mjeru kojom poduzetnik čija je djelatnost iskorištavanje mlinova zatvara postojeće mlinove radi njihove zamjene novim mlinom bez povećanja postojećeg kapaciteta.

               2.

               Članak 20. točku (b) podtočku iii. i članak 28. stavak 1. točku (a) Uredbe br. 1698/2005 treba tumačiti tako da mjera koja se sastoji od zatvaranja postojećih mlinova i njihove zamjene novim mlinom bez povećanja postojećeg kapaciteta može poboljšati ukupne rezultate poduzetnika u smislu druge od tih dviju odredaba.

               3.

               Članak 28. stavak 1. točku (a) Uredbe br. 1698/2005 treba tumačiti tako da se u načelu ne protivi donošenju nacionalnog propisa poput onoga u glavnom postupku koji uspostavlja potporu za dodavanje vrijednosti poljoprivrednim proizvodima koja se, u odnosu na poduzetnike koji iskorištavaju mlinove, može dobiti jedino za mjere koje imaju za cilj modernizaciju postojećih kapaciteta tih mlinova, a ne za mjere koje znače stvaranje novih kapaciteta. Međutim, u slučaju poput onoga u glavnom postupku, u kojem je jedan mlinarski objekt ili više njih zatvoreno radi njihove zamjene novim mlinarskim objektom bez povećanja kapaciteta, na nacionalnom je sudu da osigura da se taj propis primijeni na način da se zajamči poštovanje načela jednakog postupanja.

      (1)  SL C 171, 15.6.2013.


title: Predmet T-428/17: Tužba podnesena 11. srpnja 2017. – Alpine Welten Die Bergführer protiv EUIPO-a (ALPINEWELTEN Die Bergführer)

text:
               21.8.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 277/60

         Tužba podnesena 11. srpnja 2017. – Alpine Welten Die Bergführer protiv EUIPO-a (ALPINEWELTEN Die Bergführer)
   (Predmet T-428/17)
   (2017/C 277/85)
   Jezik postupka: njemački

      Stranke

      Tužitelj: Alpine Welten Die Bergführer GmbH & Co. KG (Berghülen, Njemačka) (zastupnik: T.-C. Leisenberg, odvjetnik)

      Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO)

      Podaci o postupku pred EUIPO-om

      Predmetni sporni žig: figurativni žig Europske unije s verbalnim elementom „ALPINEWELTEN Die Bergführer” – prijava za registraciju br. 15 187 826

      Pobijana odluka: odluka prvog žalbenog vijeća EUIPO-a od 25. travnja 2017. u predmetu R 1339/2016-1

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

               —

               poništi pobijanu odluku;

               —

               naloži EUIPO-u snošenje troškova.

      Tužbeni razlog

               —

               povreda članka 7. stavka 1. točaka (b) i (c) Uredbe br. 207/2009.


title: Predmet C-522/14: Presuda Suda (treće vijeće) od 14. travnja 2016. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Bundesfinanzhof – Njemačka) – Sparkasse Allgäu protiv Finanzamt Kempten (Zahtjev za prethodnu odluku — Sloboda poslovnog nastana — Članak 49. UFEU-a — Pravni propis države članice koji kreditnim institucijama propisuje obvezu da poreznoj upravi priopće informacije o imovini preminulih klijenata u cilju naplate poreza na nasljedstvo — Primjena tog pravnog propisa podružnice sa sjedištem u drugoj državi članici u kojoj bankarska tajna načelno zabranjuje takvo priopćavanje)

text:
               13.6.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 211/14

      Presuda Suda (treće vijeće) od 14. travnja 2016. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Bundesfinanzhof – Njemačka) – Sparkasse Allgäu protiv Finanzamt Kempten
      (Predmet C-522/14) (1)

      ((Zahtjev za prethodnu odluku - Sloboda poslovnog nastana - Članak 49. UFEU-a - Pravni propis države članice koji kreditnim institucijama propisuje obvezu da poreznoj upravi priopće informacije o imovini preminulih klijenata u cilju naplate poreza na nasljedstvo - Primjena tog pravnog propisa podružnice sa sjedištem u drugoj državi članici u kojoj bankarska tajna načelno zabranjuje takvo priopćavanje))
      (2016/C 211/16)
      Jezik postupka: njemački

         Sud koji je uputio zahtjev

      Bundesfinanzhof

         Stranke glavnog postupka

         Tužitelj: Sparkasse Allgäu

         Tuženik: Finanzamt Kempten

         Izreka

      Članak 49. UFEU-a treba tumačiti na način da mu se ne protivi nacionalni propis države članice koji kreditnim institucijama koje imaju svoje sjedište u toj državi članici nalaže da nacionalnim tijelima prijave imovinu koja se čuva ili kojom se upravlja u njihovim nesamostalnim podružnicama sa sjedištem u drugoj državi članici, u slučaju smrti vlasnika te imovine koji ima boravište u prvoj državi članici, ako druga država članica ne propisuje usporedivu obvezu prijave, a kreditne institucije u toj državi podliježu obvezi čuvanja bankarske tajne čija je povreda kažnjiva.

         (1)  SL C 65, 23. 2. 2015.


title: Predmet C-609/12: Presuda Suda (četvrto vijeće) od 10. travnja 2014 . (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Bundesgerichtshof, Njemačka) – Ehrmann AG protiv Zentrale zur Bekämpfung unlauteren Wettbewerbs eV (Zahtjev za prethodnu odluku — Informiranje i zaštita potrošača — Uredba (EZ) br. 1924/2006 — Prehrambene i zdravstvene tvrdnje koje se navode na hrani — Označavanje i prezentiranje hrane — Članak 10. stavak 2. — Vremenska primjena — Članak 28. stavci 5. i 6. — Prijelazne mjere)

text:
               10.6.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 175/10

         Presuda Suda (četvrto vijeće) od 10. travnja 2014. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Bundesgerichtshof, Njemačka) – Ehrmann AG protiv Zentrale zur Bekämpfung unlauteren Wettbewerbs eV
   (Predmet C-609/12) (1)

   ((Zahtjev za prethodnu odluku - Informiranje i zaštita potrošača - Uredba (EZ) br. 1924/2006 - Prehrambene i zdravstvene tvrdnje koje se navode na hrani - Označavanje i prezentiranje hrane - Članak 10. stavak 2. - Vremenska primjena - Članak 28. stavci 5. i 6. - Prijelazne mjere))
   2014/C 175/11
   Jezik postupka: njemački

      Sud koji je uputio zahtjev

   Bundesgerichtshof

      Stranke u glavnom postupku

      Tužitelj: Ehrmann AG

      Tuženik: Zentrale zur Bekämpfung unlauteren Wettbewerbs eV

      Predmet

   Zahtjev za prethodnu odluku – Bundesgerichtshof – Tumačenje članka 10. stavka 1. i 2., članka 28. stavka 5. te članka 29. Uredbe (EZ) br. 1924/2006 Europskog parlamenta i Vijeća od 20. prosinca 2006. o prehrambenim i zdravstvenim tvrdnjama koje se navode na hrani (SL L 404, str. 9.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 15., svezak 7., str. 172.) kako je izmijenjena Uredbom Komisije (EU) br. 116/2010 od 9. veljače 2010. (SL L 37, str. 16.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 15., svezak 1., str. 299.) – Zdravstvene tvrdnje – Posebni uvjeti – Vremensko područje primjene

      Izreka

   Uredbu (EZ) br. 1924/2006 Europskog parlamenta i Vijeća od 20. prosinca 2006. o prehrambenim i zdravstvenim tvrdnjama koje se navode na hrani, kako je izmijenjena Uredbom Komisije (EU) br. 116/2010 od 9. veljače 2010. , treba tumačiti u smislu da su obveze navođenja informacija predviđene u članku 10. stavku 2. te uredbe već bile na snazi tijekom 2010. godine u pogledu zdravstvenih tvrdnji koje nisu bile zabranjene na temelju članka 10. stavka 1. navedene uredbe u vezi s člankom 28. stavcima 5. i 6. iste uredbe.

      (1)  SL C 101, 6.4.2013.


title: Predmet T-488/12: Presuda Općeg suda od 9. travnja 2014. – CITEB i Belgo-Metal protiv Parlamenta ( „Javna nabava radova — Postupak poziva na dostavu ponuda — Radovi obnavljanja i proširenja zgrade Eastman u Bruxellesu — Odbijanje ponude podnositelja — Obavijest o izvještaju odbora za ocjenu — Obveza obrazlaganja” )

text:
               10.6.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 175/38

         Presuda Općeg suda od 9. travnja 2014. – CITEB i Belgo-Metal protiv Parlamenta
   (Predmet T-488/12) (1)

   ((„Javna nabava radova - Postupak poziva na dostavu ponuda - Radovi obnavljanja i proširenja zgrade Eastman u Bruxellesu - Odbijanje ponude podnositelja - Obavijest o izvještaju odbora za ocjenu - Obveza obrazlaganja”))
   2014/C 175/51
   Jezik postupka: francuski

      Stranke

      Tužitelji: Cit Blaton SA (CITEB) (Schaerbeek, Belgija); i Belgo-Metal (Wetteren, Belgija) (zastupnik: R. Simar, odvjetnik)

      Tuženik: Europski parlament (zastupnici: F. Poilvache i L. Fedel, agenti)

      Predmet

   Zahtjev za poništenje odluke Parlamenta od 7. rujna 2012. kojom se odbija ponuda koju su tužitelji podnijeli u okviru poziva za nadmetanje od 19. svibnja 2012., objavljenog u Dodatku Službenog lista Europske unije (SL 2012/S 92-1563620) i nosi oznaku NINLO.AO-2012-005-BRU-UPIB-02, koja se odnosi na provedbu radova obnavljanja i proširenja zgrade Eastman u Bruxellesu (Belgija), i dodjeljuje ta nabava drugom podnositelju.

      Izreka

               1.

               Tužba se odbija.

               2.

               Nalaže se Cit Blaton SA (CITEB) i Belgo-Metal snošenje troškova.

      (1)  SL C 9, 12.1.2013.


title: Predmet T-270/13: Rješenje Općeg suda od 31. ožujka 2014. – SACBO protiv Komisije i INEA-e ( „Tužba za poništenje — Financijska potpora Zajednice u korist projekata od zajedničkog interesa u području transeuropskih prometnih i energetskih mreža — Nepostojanje izravnog utjecaja — Akt koji se ne može pobijati — Pripremni akt — Nedopuštenost” )

text:
               10.6.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 175/44

         Rješenje Općeg suda od 31. ožujka 2014. – SACBO protiv Komisije i INEA-e
   (Predmet T-270/13) (1)

   ((„Tužba za poništenje - Financijska potpora Zajednice u korist projekata od zajedničkog interesa u području transeuropskih prometnih i energetskih mreža - Nepostojanje izravnog utjecaja - Akt koji se ne može pobijati - Pripremni akt - Nedopuštenost”))
   2014/C 175/61
   Jezik postupka: talijanski

      Stranke

      Tužitelj: Società per l'aeroporto civile di Bergamo-Orio al Serio SpA (SACBO SpA) (Grassobbio, Italija) (zastupnici: M. Muscardini i G. Greco, odvjetnici)

      Tuženici: Europska komisija (zastupnici: J. Hottiaux i E. Montaguti, agenti); i Izvršna agencija za inovacije i mreže (INEA) (zastupnici: I. Ramallo, agent, i M. Merola, C. Santacroce i L. Armati, odvjetnici)

      Predmet

   Zahtjev za poništenje Odluke Izvršne agencije za transeuropsku prometnu mrežu (TEN-T EA) od 18. ožujka 2013. o određenim troškovima nastalim prilikom provedbe studije izvedivosti u vezi s intermodalnošću zračne luke Bergame-Orio al Serio (Italija) nakon dodjele financijske potpore od strane Commission à l’Ente Nazionale per l’Aviazione Civile (ENAC, talijansko nacionalno tijelo za civilno zrakoplovstvo).

      Izreka

               1.

               Tužba se odbacuje kao nedopuštena.

               2.

               Obustavlja se postupak povodom zahtjeva za intervenciju Republike Poljske.

               3.

               Società per l’aeroporto civile di Bergamo-Orio al Serio SpA (SACBO SpA) snosit će vlastite troškove i troškove Europske komisije i Izvršne agencije za inovacije i mreže (INEA).

      (1)  SL C 207, 20.7.2013.


title: Predmet C-157/15: Presuda Suda (veliko vijeće) od 14. ožujka 2017. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Hof van Cassatie – Belgija) – Samira Achbita, Centrum voor gelijkheid van kansen en voor racismebestrijding protiv G4S Secure Solutions NV (Zahtjev za prethodnu odluku — Socijalna politika — Direktiva 2000/78/EZ — Jednako postupanje — Diskriminacija na temelju vjere ili uvjerenja — Interni pravilnik poduzeća kojim se radnicima zabranjuje nošenje vidljivih simbola političke, filozofske ili vjerske naravi na radnom mjestu — Izravna diskriminacija — Nepostojanje — Neizravna diskriminacija — Zabrana radnici da nosi islamsku maramu za glavu)

text:
               15.5.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 151/3

         Presuda Suda (veliko vijeće) od 14. ožujka 2017. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Hof van Cassatie – Belgija) – Samira Achbita, Centrum voor gelijkheid van kansen en voor racismebestrijding protiv G4S Secure Solutions NV
   (Predmet C-157/15) (1)

   ((Zahtjev za prethodnu odluku - Socijalna politika - Direktiva 2000/78/EZ - Jednako postupanje - Diskriminacija na temelju vjere ili uvjerenja - Interni pravilnik poduzeća kojim se radnicima zabranjuje nošenje vidljivih simbola političke, filozofske ili vjerske naravi na radnom mjestu - Izravna diskriminacija - Nepostojanje - Neizravna diskriminacija - Zabrana radnici da nosi islamsku maramu za glavu))
   (2017/C 151/03)
   Jezik postupka: nizozemski

      Sud koji je uputio zahtjev

   Hof van Cassatie

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelji: Samira Achbita, Centrum voor gelijkheid van kansen en voor racismebestrijding

      Tuženik: G4S Secure Solutions NV

      Izreka

   Članak 2. stavak 2. točku (a) Direktive Vijeća 2000/78/EZ od 27. studenoga 2000. o uspostavi općeg okvira za jednako postupanje pri zapošljavanju i obavljanju zanimanja treba tumačiti na način da zabrana nošenja islamske marame za glavu koja proizlazi iz internog pravila privatnog poduzeća kojim se zabranjuje vidljivo nošenje svih političkih, filozofskih ili vjerskih simbola na radnom mjestu ne predstavlja izravnu diskriminaciju na temelju vjere ili uvjerenja u smislu te direktive.
   Nasuprot tomu, takvo interno pravilo privatnog poduzeća može predstavljati neizravnu diskriminaciju u smislu članka 2. stavka 2. točke (b) Direktive 2000/78 ako se utvrdi da naizgled neutralna obveza koju ono predviđa zapravo dovodi u neravnopravan položaj osobe određene vjere ili uvjerenja, osim u slučaju kad je ono objektivno opravdano legitimnim ciljem, kao što je poslodavčeva želja da u odnosima sa svojim klijentima slijedi politiku političke, filozofske i vjerske neutralnosti, a da su sredstva za postizanje tog cilja primjerena i nužna, što treba provjeriti sud koji je uputio zahtjev.

      (1)  SL C 205, 22. 6. 2015.


title: Predmet T-53/14: Presuda Općeg suda od 19. veljače 2016. – Ludwig-Bölkow-Systemtechnik protiv Komisije („Arbitražna klauzula — Šesti okvirni program za istraživanje, tehnološki razvoj i demonstracijske aktivnosti — Povrat dijela isplaćenog predujma i paušalna naknada štete — Djelomična obustava postupka — Troškovi prihvatljivi za financiranje Unije — Ugovorna kazna — Očita pretjeranost”)

text:
               29.3.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 111/19

         Presuda Općeg suda od 19. veljače 2016. – Ludwig-Bölkow-Systemtechnik protiv Komisije
   (Predmet T-53/14) (1)

   ((„Arbitražna klauzula - Šesti okvirni program za istraživanje, tehnološki razvoj i demonstracijske aktivnosti - Povrat dijela isplaćenog predujma i paušalna naknada štete - Djelomična obustava postupka - Troškovi prihvatljivi za financiranje Unije - Ugovorna kazna - Očita pretjeranost”))
   (2016/C 111/22)
   Jezik postupka: njemački

      Stranke

      Tužitelj: Ludwig-Bölkow-Systemtechnik GmbH (Ottobrunn, Njemačka) (zastupnici: M. Núñez Müller i T. Becker, zatim M. Núñez Müller, odvjetnici)

      Tuženik: Europska komisija (zastupnici: T. Maxian Rusche i F. Moro, agenti)

      Predmet

   Utvrđenje toga da Komisija od tužitelja nema pravo zahtijevati povrat predujma isplaćenog na temelju tri ugovora s jedne strane i toga da tužitelj nije dužan isplatiti paušalnu naknadu štete Komisiji s druge strane.

      Izreka

               1.

               Obustavlja se postupak po drugoj i trećoj točki tužbenog zahtjeva.

               2.

               Iznosi koje na temelju paušalne naknade štete duguje Ludwig-Bölkow-Systemtechnik GmbH smanjuju se na iznos koji je jednak 10 % predujma koji je trebao biti vraćen na temelju ugovora koji se odnose na projekte HyWays, HyApproval i HarmonHy.

               3.

               U preostalom dijelu tužba se odbija.

               4.

               Ludwig-Bölkow-Systemtechnik i Europska komisija snosit će vlastite troškove.

      (1)  SL C 129, 28. 4. 2014.


title: Predmet T-112/14: Tužba podnesena 17. veljače 2014. – Molinos Río de la Plata protiv Vijeća

text:
               14.4.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 112/55

         Tužba podnesena 17. veljače 2014. – Molinos Río de la Plata protiv Vijeća
   (Predmet T-112/14)
   2014/C 112/72
   Jezik postupka: engleski

      Stranke

      Tužitelj: Molinos Río de la Plata SA (Buenos Aires, Argentina) (zastupnici: J.-F. Bellis i R. Luff, odvjetnik)

      Tuženik: Vijeće Europske unije

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

               —

               poništi Provedbenu Uredbu Vijeća (EU) br. 1194/2013 od 19. studenoga 2013. o uvođenju konačne antidampinške pristojbe i konačnoj naplati privremene pristojbe uvedene na uvoz biodizela podrijetlom iz Argentine i Indonezije (SL 2013 L 315, str. 2.) u mjeri u kojoj se odnosi na tužitelja; i

               —

               naloži tuženiku Vijeću snošenje troškova.

      Tužbeni razlozi i glavni argumenti

   U prilog osnovanosti tužbe tužitelj ističe tri tužbena razloga.

               1.

               Prvi tužbeni razlog u okviru kojeg se navodi da su institucije počinile očitu pogrešku u ocjeni činjenica zaključivši da je došlo do poremećaja u određivanju cijena soje i sojinog ulja koji opravdavaju primjenu članka 2. stavka 5. podstavka 2. Osnovne antidampinške uredbe (1).

               2.

               Drugi tužbeni razlog u okviru kojeg se navodi da se članak 2. stavak 5. podstavak 2. Osnovne antidampinške uredbe, sukladno tumačenju institucija u predmetnom slučaju, ne može primijeniti na uvoz iz članice WTO-a s obzirom da nije u skladu sa Sporazumom o antidampingu WTO-a.

               3.

               Treći tužbeni razlog u okviru kojeg se navodi da se prilikom procjene povrede, protivno članku 3. stavku 7. Osnovne antidampinške uredbe, nije vodilo računa o čimbenicima koji prekidaju uzročnu vezu između navodne povrede i navodnog dampinškog uvoza.

      (1)  Uredba Vijeća (EZ) br. 1225/2009 od 30. studenoga 2009. o zaštiti od dampinškog uvoza iz zemalja koje nisu članice Europske zajednice (SL 2009 L 343, str. 51.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 11., svezak 30., str. 202.)


title: Predmet C-294/14: Presuda Suda (četvrto vijeće) od 7. travnja 2016. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Finanzgericht Hamburg – Njemačka) – ADM Hamburg AG protiv Hauptzollamt Hamburg-Stadt (Zahtjev za prethodnu odluku — Carinska unija i zajednička carinska tarifa — Carinski zakonik Zajednice — Carinske povlastice — Uredba (EEZ) br. 2454/93 — Članak 74. stavak 1. — Proizvodi s podrijetlom iz države korisnice — Prijevoz — Pošiljke koje se sastoje od mješavine sirovog ulja palminih koštica (jezgri) podrijetlom iz nekoliko država koje uživaju istu carinsku povlasticu)

text:
               13.6.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 211/7

      Presuda Suda (četvrto vijeće) od 7. travnja 2016. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Finanzgericht Hamburg – Njemačka) – ADM Hamburg AG protiv Hauptzollamt Hamburg-Stadt
      (Predmet C-294/14) (1)

      ((Zahtjev za prethodnu odluku - Carinska unija i zajednička carinska tarifa - Carinski zakonik Zajednice - Carinske povlastice - Uredba (EEZ) br. 2454/93 - Članak 74. stavak 1. - Proizvodi s podrijetlom iz države korisnice - Prijevoz - Pošiljke koje se sastoje od mješavine sirovog ulja palminih koštica (jezgri) podrijetlom iz nekoliko država koje uživaju istu carinsku povlasticu))
      (2016/C 211/07)
      Jezik postupka: njemački

         Sud koji je uputio zahtjev

      Finanzgericht Hamburg

         Stranke glavnog postupka

         Tužitelj: ADM Hamburg AG

         Tuženik: Hauptzollamt Hamburg-Stadt

         Izreka

      Članak 74. stavak 1. Uredbe Komisije (EEZ) br. 2454/93 od 2. srpnja 1993. o utvrđivanju odredaba za provedbu Uredbe Vijeća (EEZ) br. 2913/92 o Carinskom zakoniku Zajednice, kako je izmijenjena Uredbom Komisije (EU) br. 1063/2010 od 18. studenoga 2010., treba tumačiti na način da se, u situaciji poput one o kojoj je riječ u glavnom postupku, u kojoj su predočene valjane potvrde o podrijetlu, može priznati povlašteno podrijetlo, u smislu općeg sustava povlastica uvedenog Uredbom Vijeća (EZ) br. 732/2008 od 22. srpnja 2008. o primjeni sustava općih carinskih povlastica za razdoblje od 1. siječnja 2009. do 31. prosinca 2011. te o izmjeni uredbi (EZ) br. 552/97, (EZ) br. 1933/2006 i uredbi Komisije (EZ) br. 1100/2006 i (EZ) br. 964/2007, pošiljki sirovog ulja palminih koštica (jezgri) čak i kada je ta roba pomiješana u spremniku broda prilikom svojeg prijevoza u Europsku uniju u okolnostima u kojima se može isključiti mogućnost da su drugi proizvodi, osobito oni koji nisu u sustavu povlastica, dospjeli u taj spremnik.

         (1)  SL C 315, 15. 9. 2014.


title: Predmet C-372/14: Rješenje predsjednika Suda od 30. ožujka 2015. (zahtjev za prethodnu odluku Krajský súd v Prešove – Slovačka) – Provident Financial s.r.o.protiv Zdeněk Sobotka, uz sudjelovanje: Združenie na ochranu občana spotrebiteľa HOOS

text:
               29.6.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 213/21

         Rješenje predsjednika Suda od 30. ožujka 2015. (zahtjev za prethodnu odluku Krajský súd v Prešove – Slovačka) – Provident Financial s.r.o.protiv Zdeněk Sobotka, uz sudjelovanje: Združenie na ochranu občana spotrebiteľa HOOS
   (Predmet C-372/14) (1)

   (2015/C 213/37)
   Jezik postupka: slovački
   Predsjednik Suda odredio je brisanje predmeta.

      (1)  SL C 380, 27. 10. 2014.


title: Predmet C-349/17: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 13. lipnja 2017. uputio Tallinna Ringkonnakohus (Estonija) – Eesti Pagar AS protiv Ettevõtluse Arendamise Sihtasutus, Majandus- ja Kommunikatsiooniministeerium

text:
               14.8.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 269/12

         Zahtjev za prethodnu odluku koji je 13. lipnja 2017. uputio Tallinna Ringkonnakohus (Estonija) – Eesti Pagar AS protiv Ettevõtluse Arendamise Sihtasutus, Majandus- ja Kommunikatsiooniministeerium
   (Predmet C-349/17)
   (2017/C 269/17)
   Jezik postupka: estonski

      Sud koji je uputio zahtjev

   Tallinna Ringkonnakohus

      Stranke glavnog postupka

      Žalitelj: Eesti Pagar AS

      Druge stranke u žalbenom postupku: Ettevõtluse Arendamise Sihtasutus, Majandus- ja Kommunikatsiooniministeerium

      Prethodna pitanja

               1.

               Treba li članak 8. stavak 2. Uredbe Komisije (EZ) br. 800/2008 (1) o ocjenjivanju određenih kategorija potpora sukladnima sa zajedničkim tržištem u primjeni članaka 87. i 88. Ugovora (Uredba o općem skupnom izuzeću) tumačiti na način da je u kontekstu te odredbe „rad na projektu ili djelatnosti” započeo kada je, primjerice, aktivnost koja treba primiti potporu stjecanje određenog postrojenja i sklopljen je kupoprodajni ugovor za to postrojenje? Jesu li tijela država članica ovlaštena ocijeniti povredu kriterija postavljenog u navedenoj odredbi s obzirom na troškove povlačenja iz ugovora koji je protivan zahtjevu učinka poticaja? Ako tijela država članica raspolažu takvom ovlasti, za koju se visinu troškova (u postotku), a koji nastaju zbog povlačenja iz ugovora, može smatrati da je iz aspekta ispunjenja zahtjeva učinka poticaja dostatno zanemariva?

               2.

               Je li tijelo države članice obvezna izvršiti povrat nezakonite potpore koju je dodijelilo čak i ako Europska komisija nije donijela odgovarajuću odluku?

               3.

               Može li tijelo države članice koje odlučuje dodijeliti potporu – prema pogrešnoj pretpostavci da se radi o potpori koja ispunjava pretpostavke za opće skupno izuzeće, dok se zapravo radi o nezakonitoj potpori –primatelju potpore stvoriti legitimna očekivanja? Je li za stvaranje legitimnih očekivanja primatelja potpore dovoljno osobito da je tijelo države članice prilikom dodjele nezakonite potpore upoznato s time koje okolnosti dovode do toga da potpora nije obuhvaćena općim skupnim izuzećem?
               Ako je odgovor na prethodno pitanje pozitivan, moraju se međusobno odvagnuti javni interes i interes pojedinca. Je li u kontekstu odgovarajućeg odvagivanja interesa od značaja je li Europska komisija u vezi s potporom o kojoj je riječ donijela odluku kojom se ta potpora proglašava nespojivom sa zajedničkim tržištem?

               4.

               Koji rok zastare vrijedi za povrat nezakonite potpore od strane tijela države članice? Iznosi li taj rok deset godina što odgovara razdoblju nakon kojega potpora, prema člancima 1. i 15. Uredbe Vijeća br. 659/1999 (2) o utvrđivanju detaljnih pravila primjene članka 93. Ugovora o EZ-u, postaje zatečena potpora i više se ne može tražiti njezin povrat, ili četiri godine prema članku 3. stavku 1. Uredbe Vijeća (EZ, Euratom) br. 2988/95 (3) o zaštiti financijskih interesa Europskih zajednica?
               Koja je pravna osnova za takav povrat ako je potpora dodijeljena iz strukturnog fonda: članak 108. stavak 3. Ugovora o funkcioniranju Europske unije ili Uredba Vijeća (EZ, Euratom) o zaštiti financijskih interesa Europskih zajednica?

               5.

               Kada tijelo države članice zahtijeva povrat nezakonite potpore, je li pritom obvezno od primatelja zahtijevati kamate na nezakonitu potporu? Ako je odgovor potvrdan, koja će se pravila onda primjenjivati na obračun kamata –među ostalim u vezi s kamatnom stopom i obračunskim razdobljem?

      (1)  SL 2008., L 214, str. 3. (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 8., svezak 4., str. 159.)

      (2)  SL 1999., L 83, str. 1. (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 8., svezak .4, str. 16.)

      (3)  SL 1995., L 312, str. 1. (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 1., svezak 7., str. 5.)


title: Predmet C-351/16 P: Žalba koju je 24. lipnja 2016. podnio 100 % Capri Italia Srl protiv presude Općeg suda (prvo vijeće) od 19. travnja 2016. u predmetu T-198/14, 100 % Capri Italia protiv EUIPO-a – IN.PRO.DI (100 % Capri)

text:
               16.1.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 14/19

         Žalba koju je 24. lipnja 2016. podnio 100 % Capri Italia Srl protiv presude Općeg suda (prvo vijeće) od 19. travnja 2016. u predmetu T-198/14, 100 % Capri Italia protiv EUIPO-a – IN.PRO.DI (100 % Capri)
   (Predmet C-351/16 P)
   (2017/C 014/24)
   Jezik postupka: talijanski

      Stranke

      Žalitelj: 100 % Capri Italia Srl (zastupnici: P. Pozzi, G. Ghisletti, F. Braga, odvjetnici)

      Druge stranke u postupku: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO), Inghirami produzione distribuzione SpA (IN.PRO.DI)
   Rješenjem od 10. studenoga 2016. Sud (sedmo vijeće) je odbio žalbu i odredio da 100 % Capri Italia Srl snosi vlastite troškove.


title: Predmet T-787/16: Tužba podnesena 11. studenoga 2016. – QD protiv EUIPO-a

text:
               23.1.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 22/40

         Tužba podnesena 11. studenoga 2016. – QD protiv EUIPO-a
   (Predmet T-787/16)
   (2017/C 022/55)
   Jezik postupka: engleski

      Stranke

      Tužitelj: QD (Alicante, Španjolska) (zastupnik: H. Tettenborn, odvjetnik)

      Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

               —

               poništi odluku EUIPO-a od 4. ožujka 2016. o nedonošenju konačne odluke o tužiteljevu zahtjevu od 19. siječnja 2016. za drugu obnovu njegova ugovora sklopljenog na temelju članka 2. točke (f) Uvjeta zaposlenja ostalih službenika (u daljnjem tekstu: Uvjeti zaposlenja) i odgodi donošenje konačne odluke o tužiteljevu zahtjevu od 19. siječnja 2016. za drugu obnovu njegova ugovora sklopljenog na temelju članka 2. točke (f) Uvjeta zaposlenja, s ciljem donošenja te odluke u budućnosti u okviru „posebnog postupka”; i

               —

               naloži EUIPO-u snošenje troškova postupka.

      Tužbeni razlozi i glavni argumenti

   U prilog osnovanosti tužbe tužitelj ističe četiri tužbena razloga.

               1.

               Prvi tužbeni razlog temelji se na tome da je EUIPO povrijedio relevantne odredbe Pravilnika o osoblju za dužnosnike Europske unije (u daljnjem tekstu: Pravilnik o osoblju) i Uvjeta zaposlenja, odnosno članak 90. stavak 1. Pravilnika o osoblju (u vezi s člankom 46. Uvjeta zaposlenja), Prilog III. Pravilniku o osoblju, članke 2., 8. i 53. Uvjeta zaposlenja i članak 110. Pravilnika o osoblju;

               2.

               Drugi tužbeni razlog temelji se na tome da je EUIPO povrijedio fiducijarnu obvezu;

               3.

               Treći tužbeni razlog temelji se na tome da je EUIPO povrijedio načelo dobre uprave (članak 41. stavci 1., 2. i 3. Povelje Europske unije o temeljnim pravima);

               4.

               Četvrti tužbeni razlog temelji se na tome da je EUIPO zlouporabio ovlasti.


title: Predmet C-338/16 P: Žalba koju je 16. lipnja 2016. podnijela Portugalska Republika protiv rješenja Općeg suda (osmo vijeće) od 19. travnja 2016. u predmetu T-551/15, Portugal protiv Komisije

text:
               5.9.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 326/12

         Žalba koju je 16. lipnja 2016. podnijela Portugalska Republika protiv rješenja Općeg suda (osmo vijeće) od 19. travnja 2016. u predmetu T-551/15, Portugal protiv Komisije
   (Predmet C-338/16 P)
   (2016/C 326/22)
   Jezik postupka: portugalski

      Stranke

      Žalitelj: Portugalska Republika (zastupnici: L. Inez Fernandes, M. Figueiredo, P. Estêvão i J. Saraiva de Almeida, agenti)

      Druga stranka u postupku: Europska komisija

      Žalbeni zahtjev

   Žalitelj od Suda zahtijeva da:

               —

               ukine pobijano rješenje u dijelu u kojem je njime Opći sud prihvatio prigovor nedopuštenosti koji je istaknula Komisija u predmetnom slučaju;

               —

               utvrdi da je tužba protiv sporne odluke valjano podnesena u roku iz članka 263. UFEU-a;

               —

               naloži Europskoj komisiji snošenje svih troškova.

      Žalbeni razlozi i glavni argumenti

   Portugalska Republika smatra da je odluka nevaljana zbog sljedećih razloga:

      A – Prvi žalbeni razlog – Računanje roka za pobijanje odluke od 20. srpnja 2015.

      Prvi dio

   Povreda članka 263. UFEU-a.

      Drugi dio

   Računanje roka za pobijanje pobijane oduke od dostave konačne odluke 20. srpnja 2015.

      B – Drugi žalbeni razlog – Računanje roka za pobijanje od objave sporne odluke u Službenom listu.

      Prvi dio

   Tekst članka 263. stavka 6. UFEU-a.

      Drugi dio

   Postojanje ustaljene prakse objave odluka takve vrste i istovjetnih pravnih presedana.

      C – Treći žalbeni razlog – Opći sud počinio je pogrešku koja se tiče prava time što nije dao prednost tumačenju koje ne podrazumijeva prekluziju.


title: Predmet C-393/15: Rješenje Suda (deveto vijeće) od 21. lipnja 2016. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Naczelny Sąd Administracyjny – Poljska) – Dyrektor Izby Skarbowej w Krakowie protiv ESET spol. s r.o. sp. z o.o. Oddział w Polsce (Zahtjev za prethodnu odluku — Članak 99. Poslovnika Suda — Oporezivanje — Zajednički sustav poreza na dodanu vrijednost — Direktiva 2006/112/EZ — Članak 168. — Članak 169. točka (a) — Društvo sa sjedištem u državi članici u kojoj obavlja oporezive transakcije — Poslovna jedinica koja je za potrebe plaćanja poreza na dodanu vrijednost registrirana u drugoj državi članici — Povremeno obavljanje oporezivih transakcija u toj državi — Glavna aktivnost koja se sastoji od obavljanja internih transakcija u korist navedenog društva — Pretporez koji je platila ta poslovna jedinica — Odbitak u državi članici registracije)

text:
               5.9.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 326/4

         Rješenje Suda (deveto vijeće) od 21. lipnja 2016. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Naczelny Sąd Administracyjny – Poljska) – Dyrektor Izby Skarbowej w Krakowie protiv ESET spol. s r.o. sp. z o.o. Oddział w Polsce
   (Predmet C-393/15) (1)

   ((Zahtjev za prethodnu odluku - Članak 99. Poslovnika Suda - Oporezivanje - Zajednički sustav poreza na dodanu vrijednost - Direktiva 2006/112/EZ - Članak 168. - Članak 169. točka (a) - Društvo sa sjedištem u državi članici u kojoj obavlja oporezive transakcije - Poslovna jedinica koja je za potrebe plaćanja poreza na dodanu vrijednost registrirana u drugoj državi članici - Povremeno obavljanje oporezivih transakcija u toj državi - Glavna aktivnost koja se sastoji od obavljanja internih transakcija u korist navedenog društva - Pretporez koji je platila ta poslovna jedinica - Odbitak u državi članici registracije))
   (2016/C 326/06)
   Jezik postupka: poljski

      Sud koji je uputio zahtjev

   Naczelny Sąd Administracyjny

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelj: Dyrektor Izby Skarbowej w Krakowie

      Tuženik: ESET spol. s r.o. sp. z o.o. Oddział w Polsce

      Izreka

   Članak 168. i članak 169. točku (a) Direktive Vijeća 2006/112/EZ od 28. studenoga 2006. o zajedničkom sustavu poreza na dodanu vrijednost treba tumačiti na način da poslovna jedinica društva sa sjedištem u jednoj državi članici, registrirana u drugoj državi članici za potrebe plaćanja poreza na dodanu vrijednost, i koja većinom obavlja interne transakcije u korist tog društva koje ne podliježu tom porezu, ali povremeno i transakcije oporezive u državi članici u kojoj je registrirana, ima pravo odbiti pretporez koji je plaćen u potonjoj državi na robu i usluge korištene u svrhu oporezivih transakcija navedenog društva koje se obavljaju u drugoj državi članici u kojoj ono ima sjedište.

      (1)  SL C 337, 12. 10. 2015.


title: Predmet C-580/15: Presuda Suda (peto vijeće) od 8. lipnja 2017. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Rechtbank van eerste aanleg West-Vlaanderen, afdeling Brugge – Belgija) – Maria Eugenia Van der Weegen, Miguel Juan Van der Weegen, Anna Pot, u ime nasljednika preminulog Johannesa Van der Weegena, Anna Pot protiv Belgische Staat (Zahtjev za prethodnu odluku — Članak 56. UFEU a — Članak 36. Sporazuma o Europskom gospodarskom prostoru — Porezno zakonodavstvo — Porez na dohodak — Porezno oslobođenje za kamate što su ih platile banke koje ispunjavaju određene zakonske uvjete — Neizravna diskriminacija — Banke sa sjedištem u Belgiji i banke sa sjedištem u nekoj drugoj državi članici)

text:
               31.7.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 249/6

         Presuda Suda (peto vijeće) od 8. lipnja 2017. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Rechtbank van eerste aanleg West-Vlaanderen, afdeling Brugge – Belgija) – Maria Eugenia Van der Weegen, Miguel Juan Van der Weegen, Anna Pot, u ime nasljednika preminulog Johannesa Van der Weegena, Anna Pot protiv Belgische Staat
   (Predmet C-580/15) (1)

   ((Zahtjev za prethodnu odluku - Članak 56. UFEU a - Članak 36. Sporazuma o Europskom gospodarskom prostoru - Porezno zakonodavstvo - Porez na dohodak - Porezno oslobođenje za kamate što su ih platile banke koje ispunjavaju određene zakonske uvjete - Neizravna diskriminacija - Banke sa sjedištem u Belgiji i banke sa sjedištem u nekoj drugoj državi članici))
   (2017/C 249/08)
   Jezik postupka: nizozemski

      Sud koji je uputio zahtjev

   Rechtbank van eerste aanleg West-Vlaanderen, afdeling Brugge

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelji: Maria Eugenia Van der Weegen, Miguel Juan Van der Weegen, Anna Pot, u ime nasljednika preminulog Johannesa Van der Weegena, Anna Pot

      Tuženik: Belgische Staat

      Izreka

   Članak 56. UFEU-a i članak 36. Sporazuma o Europskom gospodarskom prostoru od 2. svibnja 1992. treba tumačiti na način da im se protivi nacionalno zakonodavstvo poput onoga u glavnom postupku, kojim se uspostavlja nacionalni sustav poreznih oslobođenja, ako taj sustav – unatoč tome što se jednako primjenjuje na primitke od štednih depozita položenih kod pružatelja bankovnih usluga sa sjedištem u Belgiji ili u nekoj drugoj državi članici Europskog gospodarskog prostora – uvjetuje pristup bankovnom tržištu pružateljima usluga sa sjedištem u drugim državama članicama, što je dužan provjeriti sud koji je uputio zahtjev.

      (1)  SL C 38, 1. 2. 2016.


title: Predmet C-437/13: Presuda Suda (šesto vijeće) od 23. listopada 2014. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Hoge Raad der Nederlanden – Nizozemska) – Unitrading Ltd protiv Staatssecretaris van Financiën (Zahtjev za prethodnu odluku — Carinski zakonik Zajednice — Naplata uvoznih carina — Podrijetlo robe — Dokazna sredstva — Povelja Europske unije o temeljnim pravima — Članak 47. — Prava na obranu — Pravo na djelotvornu sudsku zaštitu — Postupovna autonomija država članica)

text:
               8.12.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 439/10

         Presuda Suda (šesto vijeće) od 23. listopada 2014. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Hoge Raad der Nederlanden – Nizozemska) – Unitrading Ltd protiv Staatssecretaris van Financiën
   (Predmet C-437/13) (1)

   ((Zahtjev za prethodnu odluku - Carinski zakonik Zajednice - Naplata uvoznih carina - Podrijetlo robe - Dokazna sredstva - Povelja Europske unije o temeljnim pravima - Članak 47. - Prava na obranu - Pravo na djelotvornu sudsku zaštitu - Postupovna autonomija država članica))
   (2014/C 439/14)
   Jezik postupka: nizozemski

      Sud koji je uputio zahtjev

   Hoge Raad der Nederlanden

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelj: Unitrading Ltd

      Tuženik: Staatssecretaris van Financiën

      Izreka

               1.

               Članak 47. Povelje Europske unije o temeljnim pravima treba tumačiti u smislu da se ne protivi tomu da dokaz podrijetla uvezene robe koji su izvela carinska tijela na temelju nacionalnog postupovnog prava počiva na rezultatima analiza koje je proveo treći, a za koje taj treći odbija pružiti dodatne informacije, bilo carinskim tijelima, bilo carinskom deklarantu, s posljedicom otežavanja ili onemogućavanja potvrde ili opovrgavanja točnosti korištenih zaključaka, pod uvjetom da se poštuju načela djelotvornosti i ekvivalentnosti. Na nacionalnom je sudu da provjeri je li to bio slučaj u glavnom postupku.

               2.

               U slučaju poput onoga u glavnom postupku i pod pretpostavkom da carinska tijela ne mogu dati dodatne informacije o predmetnim analizama, pitanje moraju li carinska tijela prihvatiti zahtjev zainteresiranog da se o njegovu trošku provedu analize u zemlji koja je deklarirana kao zemlja podrijetla kao i pitanje je li važno da su dijelovi uzoraka robe bili sačuvani određeno vrijeme te da je zainteresirani njima mogao raspolagati u svrhu provjera u drugom laboratoriju i, u slučaju potvrdnog odgovora, moraju li carinska tijela obavijestiti zainteresiranog o postojanju sačuvanih poduzoraka robe i o činjenici da može zatražiti da njima raspolaže u svrhu navedenih provjera moraju biti procijenjena na temelju nacionalnog postupovnog prava.

      (1)  SL C 325, 9.11.2013.


title: Predmet T-459/17: Tužba podnesena 21. srpnja 2017. – Fifth Avenue Entertainment protiv EUIPO-a – Commodore Entertainment Corporation (THE COMMODORES)

text:
               18.9.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 309/36

         Tužba podnesena 21. srpnja 2017. – Fifth Avenue Entertainment protiv EUIPO-a – Commodore Entertainment Corporation (THE COMMODORES)
   (Predmet T-459/17)
   (2017/C 309/47)
   Jezik na kojem je tužba podnesena: engleski

      Stranke

      Tužitelj: Fifth Avenue Entertainment LLC (Orlando, Florida, Sjedinjene Države) (zastupnici: B. Brandreth, barrister i D. Cañadas Arcas, odvjetnik)

      Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO)

      Druga stranka pred žalbenim vijećem: Commodore Entertainment Corporation (Saint Paul, Minnesota, Sjedinjene Američke Države)

      Podaci o postupku pred EUIPO-om

      Podnositelj prijave spornog žiga: tužitelj

      Predmetni sporni žig: verbalni žig Europske unije „THE COMMODORES” – prijava za registraciju br. 13 370 077

      Postupak pred EUIPO-om: postupak povodom prigovora

      Pobijana odluka: odluka petog žalbenog vijeća EUIPO-a od 22. svibnja 2017. u predmetu R 851/2016-5

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

               —

               poništi pobijanu odluku;

               —

               naloži snošenje troškova tužitelja.

      Tužbeni razlozi

               —

               povreda članka 8. stavka 4. Uredbe br. 207/2009;

               —

               povreda članka 8. stavka 2. točke (c) Uredbe br. 207/2009.


title: Predmet C-482/14: Presuda Suda (treće vijeće) od 28. lipnja 2017. – Europska komisija protiv Savezne Republike Njemačke (Povreda obveze države članice — Razvoj željeznica Zajednice — Direktiva 91/440/EEZ — Članak 6. stavak 1. — Koncern Deutsche Bahn — Sporazumi o prijenosu dobiti — Zabrana prijenosa javnih potpora dodijeljenih za upravljanje željezničkom infrastrukturom na usluge prijevoza — Obveze vođenja računa — Direktiva 91/440/EEZ — Članak 9. stavak 4. — Uredba (EZ) br. 1370/2007 — Članak 6. stavak 1. — Točka 5. Priloga — Obveze vođenja računa — Prikaz ugovor po ugovor javnih potpora isplaćenih za djelatnosti vezane uz pružanje usluga putničkog prijevoza kao javne usluge)

text:
               28.8.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 283/2

         Presuda Suda (treće vijeće) od 28. lipnja 2017. – Europska komisija protiv Savezne Republike Njemačke
   (Predmet C-482/14) (1)

   ((Povreda obveze države članice - Razvoj željeznica Zajednice - Direktiva 91/440/EEZ - Članak 6. stavak 1. - Koncern Deutsche Bahn - Sporazumi o prijenosu dobiti - Zabrana prijenosa javnih potpora dodijeljenih za upravljanje željezničkom infrastrukturom na usluge prijevoza - Obveze vođenja računa - Direktiva 91/440/EEZ - Članak 9. stavak 4. - Uredba (EZ) br. 1370/2007 - Članak 6. stavak 1. - Točka 5. Priloga - Obveze vođenja računa - Prikaz ugovor po ugovor javnih potpora isplaćenih za djelatnosti vezane uz pružanje usluga putničkog prijevoza kao javne usluge))
   (2017/C 283/02)
   Jezik postupka: njemački

      Stranke

      Tužitelj: Europska komisija (zastupnici: W. Mölls, T. Maxian Rusche i J. Hottiaux, agenti)

      Tuženik: Savezna Republika Njemačka (zastupnici: T. Henze i J. Möller, agenti, R. Van der Hout, advocaat)

      Intervenijenti u potporu tuženiku: Talijanska Republika (zastupnici: G. Palmieri, agent, uz asistenciju S. Fiorentina, avvocato dello Stato), Republika Latvija (zastupnici: I. Kucina, J. Treijs-Gigulis i I. Kalniņš, agenti)

      Izreka

               1.

               Time što nije poduzela sve potrebne mjere za vođenje računa na način koji omogućuje praćenje zabrane prijenosa javnih sredstava dodijeljenih za upravljanje željezničkom infrastrukturom na usluge prijevoza, Savezna Republika Njemačka povrijedila je obveze koje ima na temelju članka 6. stavka 1. Direktive 91/440/EEZ od 29. srpnja 1991. o razvoju željeznica Zajednice, kako je izmijenjena Direktivom 2001/12/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 26. veljače 2001.

               2.

               U preostalom dijelu tužba se odbija.

               3.

               Europska komisija i Savezna Republika Njemačka snosit će vlastite troškove.

      (1)  SL C 16, 19. 6. 2015.


title: Predmet C-344/16: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 21. lipnja 2016. uputio Bundesgerichtshof (Njemačka) – Die Länderbahn GmbH DLB protiv DB Station & Service AG

text:
               21.11.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 428/2

         Zahtjev za prethodnu odluku koji je 21. lipnja 2016. uputio Bundesgerichtshof (Njemačka) – Die Länderbahn GmbH DLB protiv DB Station & Service AG
   (Predmet C-344/16)
   (2016/C 428/03)
   Jezik postupka: njemački

      Sud koji je uputio zahtjev

   Bundesgerichtshof

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelj: Die Länderbahn GmbH DLB

      Tuženik: DB Station & Service AG

      Prethodna pitanja

               1.

               Je li nacionalni propis, prema kojemu korisnik objekta na željezničkoj infrastrukturi, kojega upravitelj infrastrukture tuži pred građanskim sudom na isplatu pristojbe za korištenje, ili koji pak tuži na povrat plaćene pristojbe za korištenje, može isticati da pristojba koju je utvrdio upravitelj infrastrukture nije pravična, usklađen s odredbama Direktive (1) o neovisnosti uprave upravitelja infrastrukture (čl. 4. st. 1., 4. i 5.), o načelima utvrđivanja pristojbi (čl.7. do.12.) i o zadaćama regulatornog tijela (čl. 30.)?

               2.

               Ako je na prvo pitanje odgovor potvrdan: Je li nacionalni propis prema kojemu je sud, ako zaključi da utvrđena pristojba nije pravična, ovlašten i obvezan dugovani iznos pristojbe utvrditi presudom, usklađen s navedenim propisima Direktive?

      (1)  Direktiva 2001/14/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 26. veljače 2001. o dodjeli željezničkog infrastrukturnog kapaciteta i ubiranju pristojbi za korištenje željezničke infrastrukture i dodjeli rješenja o sigurnosti, SL L 75, str. 29. (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 7., svezak 5., str. 27.).


title: Predmet T-681/13: Tužba podnesena 20. prosinca 2013. — Colomer Italy protiv OHIM-a — Farmaca International (INTERCOSMO ESTRO)

text:
               15.3.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 78/13

         Tužba podnesena 20. prosinca 2013. — Colomer Italy protiv OHIM-a — Farmaca International (INTERCOSMO ESTRO)
   (Predmet T-681/13)
   2014/C 78/26
   Jezik na kojem je tužba podnesena: talijanski

      Stranke

      Tužitelj: Colomer Italy SpA (Sala Bolognese, Italija) (zastupnici: M. Ricolfi, F. Tarocco i C. Mezzetti, odvjetnici)

      Tuženik: Ured za usklađivanje na unutarnjem tržištu (žigovi i dizajni)

      Druga stranka pred žalbenim vijećem: Farmaca International SpA (Torino, Italija)

      Tužbeni zahtjevi

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

               —

               Prihvati ovu tužbu i posljedično poništi odluku prvog žalbenog vijeća od 3. listopada 2013., dostavljenu 17. listopada 2013., donesenu u postupku R 1186/2012-1;

               —

               Odbije prigovor Farmaca International SpA protiv prijave žiga „INTERCOSMO ESTRO” kako bi se odobrilo to registriranje;

               —

               Odredi naknadu svih troškova ovog postupka u korist tužitelja

      Tužbeni razlozi i glavni argumenti

      Podnositelj prijave žiga Zajednice: tužitelj

      Predmetni žig Zajednice: figurativni žig s verbalnim elementom „INTERCOSMO ESTRO” za proizvode iz razreda 3

      Nositelj žiga ili znaka navedenog u postupku povodom prigovora: Farmaca International SpA

      Navedeni žig ili znak: neregistrirani figurativni žig „ESTRO” za proizvode „kozmetika za kosu”

      Odluka Odjela za prigovore: prigovor se prihvaća

      Odluka žalbenog vijeća: žalba se odbija

      Tužbeni razlozi: povreda i pogrešna primjena članka 8. stavka 4., članka 7. stavka 1. i članka75. Uredbe (EZ) br. 207/2009.


title: Predmet C-362/12: Presuda Suda (treće vijeće) od 12. prosinca 2013. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Supreme Court of the United Kingdom — Ujedinjena Kraljevina) — Test Claimants in the Franked Investment Income Group Litigation protiv Commissioners of Inland Revenue, Commissioners for Her Majesty’s Revenue and Customs (Sudska zaštita — Načelo djelotvornosti — Načela pravne sigurnosti i zaštite legitimnih očekivanja — Povrat stečenog bez osnove — Pravna sredstva — Nacionalno zakonodavstvo — Skraćivanje roka zastare za podnošenje pravnih sredstava bez prethodnog upozorenja i s retroaktivnim učinkom)

text:
               22.2.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 52/16

         Presuda Suda (treće vijeće) od 12. prosinca 2013. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Supreme Court of the United Kingdom — Ujedinjena Kraljevina) — Test Claimants in the Franked Investment Income Group Litigation protiv Commissioners of Inland Revenue, Commissioners for Her Majesty’s Revenue and Customs
   (Predmet C-362/12) (1)

   (Sudska zaštita - Načelo djelotvornosti - Načela pravne sigurnosti i zaštite legitimnih očekivanja - Povrat stečenog bez osnove - Pravna sredstva - Nacionalno zakonodavstvo - Skraćivanje roka zastare za podnošenje pravnih sredstava bez prethodnog upozorenja i s retroaktivnim učinkom)
   2014/C 52/26
   Jezik postupka: engleski

      Sud koji je uputio zahtjev

   Supreme Court of the United Kingdom

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelj: Test Claimants in the Franked Investment Income Group Litigation

      Tuženik: Commissioners of Inland Revenue Commissioners for Her Majesty’s Revenue and Customs

      Predmet

   Zahtjev za prethodnu odluku — Supreme Court of the United Kingdom — Tumačenje članka 49. i članka 63. UFEU-a — Nacionalni porezi koji su protivni pravu Zajednice — Povrat stečenog bez osnove — Istodobno postojanje, u nacionalnom pravu, dvaju alternativnih pravnih sredstava koja su dostupna poreznim obveznicima u svrhu traženja povrata dugovanih iznosa, pri čemu je za jedno pravno sredstvo propisan dulji rok za postavljanje zahtjeva u odnosu na drugo — Nacionalno zakonodavstvo kojim se skraćuje, s retroaktivnim učinkom i bez prethodnog upozorenja, najdulji rok — Kompatibilnost s načelima djelotvornosti, pravne sigurnosti i zaštite legitimnih očekivanja.

      Izreka

               1.

               Načela djelotvornosti, pravne sigurnosti i zaštite legitimnih očekivanja protive se tomu da, u situaciji kada porezni obveznici mogu, u skladu s pravom države članice, birati između dvaju pravnih sredstava u području povrata poreza naplaćenog protivno pravu Unije, pri čemu je za jedno od tih pravnih sredstava predviđen dulji rok zastare, nacionalno zakonodavstvo skrati taj rok zastare bez prethodnog upozorenja i s retroaktivnim učinkom.

               2.

               Na odgovor na prvo pitanje ne utječe okolnost da je, u trenutku kada je porezni obveznik podnio svoju tužbu, mogućnost korištenja pravnim sredstvom s najduljim rokom zastare priznata tek nedavno od strane nižeg suda te ju je najviša sudska instanca tek naknadno konačno potvrdila.

      (1)  SL C 311, 13.10.2012.


title: Predmet C-407/14: Presuda Suda (četvrto vijeće) od 17. prosinca 2015. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Juzgado de lo Social n° 1 de Córdoba – Španjolska) – María Auxiliadora Arjona Camacho protiv Securitas Seguridad España SA (Zahtjev za prethodnu odluku — Socijalna politika — Direktiva 2006/54/EZ — Jednako postupanje prema muškarcima i ženama u pitanjima zapošljavanja i rada — Diskriminatoran otkaz — Članak 18. — Naknada ili popravljanje stvarno pretrpljene štete — Odvraćajući učinak — Članak 25. — Sankcije — Kaznena odšteta)

text:
               22.2.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 68/15

         Presuda Suda (četvrto vijeće) od 17. prosinca 2015. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Juzgado de lo Social no 1 de Córdoba – Španjolska) – María Auxiliadora Arjona Camacho protiv Securitas Seguridad España SA
   (Predmet C-407/14) (1)

   ((Zahtjev za prethodnu odluku - Socijalna politika - Direktiva 2006/54/EZ - Jednako postupanje prema muškarcima i ženama u pitanjima zapošljavanja i rada - Diskriminatoran otkaz - Članak 18. - Naknada ili popravljanje stvarno pretrpljene štete - Odvraćajući učinak - Članak 25. - Sankcije - Kaznena odšteta))
   (2016/C 068/19)
   Jezik postupka: španjolski

      Sud koji je uputio zahtjev

   Juzgado de lo Social no 1 de Córdoba

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelj: María Auxiliadora Arjona Camacho

      Tuženik: Securitas Seguridad España SA

      Izreka

   Članak 18. Direktive 2006/54 Europskog parlamenta i Vijeća od 5. srpnja 2006. o provedbi načela jednakih mogućnosti i jednakog postupanja prema muškarcima i ženama u pitanjima zapošljavanja i rada treba tumačiti na način da, kako bi se osigurala stvarna i učinkovita naknada štete odnosno restitucija za štetu pretrpljenu zbog diskriminacije na temelju spola, vodeći računa o tome da ta naknada odnosno restitucija bude odvraćajuća i proporcionalna, taj članak nalaže državama članicama koje odaberu novčani oblik da u svoj pravni sustav, ovisno o svojim odredbama, ugrade mjere kojima se predviđa isplata naknade štete oštećenoj osobi kojom se u cijelosti naknađuje pretrpljena šteta.

      (1)  SL C 409, 17. 11. 2014.


title: Predmet T-59/16 P: Žalba koju je 13. veljače 2016. podnio Carlo De Nicola protiv presude Službeničkog suda od 18. prosinca 2015. u predmetu F-9/14, De Nicola protiv EIB-a

text:
               29.3.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 111/37

         Žalba koju je 13. veljače 2016. podnio Carlo De Nicola protiv presude Službeničkog suda od 18. prosinca 2015. u predmetu F-9/14, De Nicola protiv EIB-a
   (Predmet T-59/16 P)
   (2016/C 111/44)
   Jezik postupka: talijanski

      Stranke

      Žalitelj: Carlo De Nicola (Strassen, Luksemburg) (zastupnik: G. Ferabecoli, odvjetnik)

      Druga stranka u postupku: Europska investicijska banka

      Žalbeni zahtjev

   Žalitelj od Općeg suda zahtijeva da:

               —

               prihvati ovu žalbu te da djelomičnim ukidanjem pobijane presude ukine točke 2. i 3. izreke, kao i točke 58.-63. iste presude;

               —

               posljedično, poništi ili proglasi neprimjenjivim smjernice za 2012; EIB-u naloži da štetu koja je nastala C. De Nicoli naknadi kako je to zahtijevano u tužbi kojom je pokrenut postupak ili, podredno, vrati predmet drugom vijeću Službeničkog suda, kako bi u drugom sastavu sud ponovno odlučio o ukinutim točkama;

               —

               naloži tuženiku snošenje troškova.

      Žalbeni razlozi i glavni argumenti

   Ova je žalba upućena protiv presude Službeničkog suda (sudac pojedinac) od 18. prosinca 2015., De Nicola/Europska investicijska banka (F-9/14).
   Žalbeni razlozi i glavni argumenti istovjetni su onima navedenima u predmetu T-55/16 P, De Nicola/Europska investicijska banka.


title: Predmet T-758/15: Tužba podnesena 22. prosinca 2015. – EDF Toruń protiv Europske agencije za kemikalije (ECHA)

text:
               22.2.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 68/42

         Tužba podnesena 22. prosinca 2015. – EDF Toruń protiv Europske agencije za kemikalije (ECHA)
   (Predmet T-758/15)
   (2016/C 068/53)
   Jezik postupka: poljski

      Stranke

      Tužitelj: EDF Toruń SA (Toruń, Poljska) (zastupnik: K. Sienkiewicz, odvjetnik)

      Tuženik: Europska agencija za kemikalije (ECHA)

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

               —

               poništi odluku br. SME(2015)4950 Europske agencije za kemikalije od 3. studenog 2015. i račun PDV br. 10054011 od 3. studenog 2015., o određivanju upravne pristojbe zbog pogrešne naznake veličine poduzetnika prilikom podnošenja prijave u registar REACH;

               —

               naloži tuženiku snošenje troškova postupka.

      Tužbeni razlozi i glavni argumenti

   U prilog osnovanosti tužbe tužitelj ističe pet tužbenih razloga.

               1.

               Prvi tužbeni razlog, koji se temelji na nedostatku obvezujućeg učinka Preporuke Komisije od 6. svibnja 2003. o definiciji mikropoduzeća te malih i srednjih poduzeća (2003/361/EZ) i potrebi primjene nacionalnih odredaba u tom području;

               2.

               Drugi tužbeni razlog, koji se temelji na povredi Uredbe (EZ) br. 340/2008 (1), jer Agencija nema pravo nametnuti novčane kazne subjektima koji obavljaju prijavu u registar REACH;

               3.

               Treći tužbeni razlog, koji se temelji na povredi načela proporcionalnosti, zbog nametanja upravne pristojbe u prekomjernom iznosu u odnosu na obujam posla obavljenog radi utvrđivanja stvarne veličine poduzetnika;

               4.

               Četvrti tužbeni razlog, koji se temelji na zlouporabi ovlasti, zbog nametanja pristojbe na temelju Odluke br. 14/2015 Upravnog odbora Europske agencije za kemikalije, iako ta odluka nema obvezujući učinak;

               5.

               Peti tužbeni razlog, koji se temelji na povredi načela jednakog postupanja, zbog razlikovanja iznosa upravne pristojbe ovisno o veličini subjekta kojemu je se treba nametnuti, iako se ni iz čega ne može zaključiti da je takvo rješenje pravedno.

      (1)  Uredba Komisije (EZ) br. 340/2008 od 16. travnja 2008. o naknadama i pristojbama plativima Europskoj agenciji za kemikalije u skladu s Uredbom (EZ) br. 1907/2006 Europskog parlamenta i Vijeća o registraciji, evaluaciji, autorizaciji i ograničavanju kemikalija (REACH) (SL L 107, str. 6.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 13., svezak 25., str. 283.)


title: Predmet C-301/15: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 19. lipnja 2015. uputio Conseil d'État (Francuska) – Marc Soulier, Sara Doke protiv ministre de la Culture et de la Communication, Premier ministre

text:
               7.9.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 294/35

         Zahtjev za prethodnu odluku koji je 19. lipnja 2015. uputio Conseil d'État (Francuska) – Marc Soulier, Sara Doke protiv ministre de la Culture et de la Communication, Premier ministre
   (Predmet C-301/15)
   (2015/C 294/44)
   Jezik postupka: francuski

      Sud koji je uputio zahtjev

   Conseil d'État

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelji: Marc Soulier, Sara Doke

      Tuženici: ministre de la Culture et de la Communication, Premier ministre

      Prethodno pitanje

   Protive li se gore navedene odredbe Direktive 2001/29/EZ od 22. svibnja 2001. (1) tomu da propis, kao što je to onaj koji je analiziran u točki 1. [ove] odluke, omogućuje društvima za ubiranje i raspodjelu odobrenih prava ostvarivanje prava davanja ovlaštenja na reproduciranje i predstavljanje u digitalnom obliku „nedostupnih knjiga” pod određenim uvjetima, omogućujući autorima ili nositeljima prava tih knjiga da se usprotive ili prekinu to ostvarivanje prava?

      (1)  Direktiva 2001/29/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 22. svibnja 2001. o usklađivanju određenih aspekata autorskog i srodnih prava u informacijskom društvu (SL L 167, str. 10.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 17., svezak 1., str. 119.).


title: Predmet C-231/14 P: Presuda Suda (treće vijeće) od 9. srpnja 2015. – InnoLux Corp., ranije Chimei InnoLux Corp. protiv Europske komisije (Žalba — Tržišno natjecanje — Zabranjeni sporazumi — Članak 101. UFEU-a — Članak 53. Sporazuma o EGP-u — Svjetsko tržište zaslona od tekućih kristala (LCD) — Utvrđivanje cijena — Novčane kazne — Smjernice o metodi za utvrđivanje kazni (2006.) — Točka 13. — Izračun vrijednosti prihoda od prodaje na koju se povreda odnosi — Unutarnje prodaje predmetnog proizvoda izvan EGP-a — Uzimanje u obzir prodaje gotovih proizvoda koji uključuju predmetni proizvod trećim stranama unutar EGP-a)

text:
               7.9.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 294/12

         Presuda Suda (treće vijeće) od 9. srpnja 2015. – InnoLux Corp., ranije Chimei InnoLux Corp. protiv Europske komisije
   (Predmet C-231/14 P) (1)

   ((Žalba - Tržišno natjecanje - Zabranjeni sporazumi - Članak 101. UFEU-a - Članak 53. Sporazuma o EGP-u - Svjetsko tržište zaslona od tekućih kristala (LCD) - Utvrđivanje cijena - Novčane kazne - Smjernice o metodi za utvrđivanje kazni (2006.) - Točka 13. - Izračun vrijednosti prihoda od prodaje na koju se povreda odnosi - Unutarnje prodaje predmetnog proizvoda izvan EGP-a - Uzimanje u obzir prodaje gotovih proizvoda koji uključuju predmetni proizvod trećim stranama unutar EGP-a))
   (2015/C 294/15)
   Jezik postupka: engleski

      Stranke

      Žalitelj: InnoLux Corp., ranije Chimei InnoLux Corp. (zastupnici: J.-F. Bellis, avocat, R Burton, Solicitor)

      Druga stranka u postupku: Europska komisija (zastupnici: A. Biolan, F. Ronkes Agerbeek i P. Van Nuffel, agenti)

      Izreka

               1.

               Žalba se odbija.

               2.

               Društvu InnoLux Corp. nalaže se snošenje troškova.

      (1)  SL C 212, 7.7.2014.


title: Predmet F-143/15: Tužba podnesena 19. studenoga 2015. – ZZ protiv Parlamenta

text:
               22.2.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 68/45

         Tužba podnesena 19. studenoga 2015. – ZZ protiv Parlamenta
   (Predmet F-143/15)
   (2016/C 068/57)
   Jezik postupka: francuski

      Stranke

      Tužitelj: ZZ (zastupnik: A. Fombaron, odvjetnik)

      Tuženik: Europski parlament

      Predmet i opis spora

   Poništenje odluke koja se odnosi na odbijanje tužiteljeve žalbe kojom se traži poništenje odluke o prijevremenom raskidu njegova ugovora o radu s Europskim parlamentom.

      Tužbeni zahtjev tužitelja

               —

               Poništiti odluku od 19. kolovoza 2015. kojom se odbija žalba podnesena temeljem članka 90. stavka 2. Pravilnika o osoblju Europskih zajednica;

               —

               poništiti odluku Europskog parlamenta od 25. veljače 2015.;

               —

               poništiti odluku Europskog parlamenta od 2. veljače 2015.,

               —

               naložiti Europskom parlamentu snošenje svih troškova ovog postupka.


               30.4.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 143/11

         Postupak koji je pokrenulo Nadzorno tijelo EFTA-e protiv Kraljevine Norveške 16. veljače 2015.
   (Predmet E-7/15)
   (2015/C 143/12)
   Nadzorno tijelo EFTA-e, koje zastupaju Xavier Lewis, Auður Ýr Steinarsdóttir i Øyvind Bø, zastupnici Nadzornog tijela EFTA-e, rue Belliard 35, 1040 Bruxelles, Belgija, pokrenulo je 16. veljače 2015. postupak protiv Kraljevine Norveške pred Sudom EFTA-e.
   Tužitelj od Suda EFTA-e zahtijeva:

               1.

               da ustvrdi

                           i.

                           da, zbog prekoračenja graničnih vrijednosti za sumporov dioksid (SO2), lebdeće čestice (PM10) i dušikov dioksid (NO2) u zraku u razdoblju od 2008. do 2012. godine u zonama NO1, NO3, NO4, NO5 i NO6 iz članaka 3. do 5. Direktive 1999/30, sada članka 13. Direktive 2008/50; i

                           ii.

                           nepridržavanja obveze plana za kvalitetu zraka kao što je navedeno u članku 8. stavku 3. Direktive 96/62/EZ, sada članku 23. Direktive 2008/50 u pogledu zona NO1, NO2, NO3, NO4 i NO5,

                     Norveška nije ispunila svoje obveze koje proizlaze iz Akta iz točke 14.c Priloga XX. Sporazumu o Europskom gospodarskom prostoru (Direktiva 2008/50/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 21. svibnja 2008. o kvaliteti zraka i čišćem zraku za Europu);

               2.

               da Norveškoj naloži da snosi troškove tog postupka.

      Pravna pozadina i činjenična osnova te navedeni tužbeni razlozi:

               —

               Direktivom Vijeća 1999/30/EZ od 22. travnja 1999. o graničnim vrijednostima za sumporov dioksid, dušikov dioksid i dušikove okside, lebdeće čestice i olovo u zraku, sada Direktivom 2008/50 Europskog parlamenta i Vijeća od 21. svibnja 2008. o kvaliteti zraka i čišćem zraku za Europu, propisuju se granične vrijednosti za određene onečišćujuće tvari u zraku kako bi se izbjegli, spriječili i smanjili štetni učinci na zdravlje ljudi i okoliš kao cjelinu. Također se uspostavljaju odredbe za procjenu onečišćujućih tvari te mjere za održavanje dobre kvalitete zraka.

               —

               Nadzorno tijelo EFTA-e smatra da Norveška nije ispunila svoju obvezu da osigura da razine određenih onečišćujućih tvari u zraku ne premaše granične vrijednosti propisane pravom EGP-a.

               —

               Nadzorno tijelo EFTA-e također smatra da Norveška nije ispunila obvezu da izradi odgovarajuće planove za kvalitetu zraka za slučajeve kada se premaše granične vrijednosti i relevantne granice tolerancije.

               —

               Nadzorno tijelo EFTA-e navodi da Norveška u svojim odgovorima na službenu opomenu i obrazloženo mišljenje nije osporila ni jedan od nedostataka koje je Tijelo utvrdilo.

               —

               Nadzorno tijelo EFTA-e tvrdi da, zbog toga što nije uključila podatke o donesenim mjerama ili projektima i raspored za njihovu provedbu te procjenu planiranog poboljšanja kvalitete zraka i očekivani rok potreban za postizanje tih ciljeva, Norveška nije ispunila svoje obveze iz članka 8. stavka 3. Direktive 96/62, sada članka 23. stavka 1. Direktive 2008/50.


title: Predmet C-55/14: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 5. veljače 2014. uputio cour d'appel de Mons (Belgija) – Régie communale autonome du stade Luc Varenne protiv Belgijske države

text:
               7.4.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 102/23

         Zahtjev za prethodnu odluku koji je 5. veljače 2014. uputio cour d'appel de Mons (Belgija) – Régie communale autonome du stade Luc Varenne protiv Belgijske države
   (Predmet C-55/14)
   2014/C 102/32
   Jezik postupka: francuski

      Sud koji je uputio zahtjev

   Cour d'appel de Mons

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelj: Régie communale autonome du stade Luc Varenne

      Tuženik: Belgijska država
   Predstavlja li stavljanje na raspolaganje sportske infrastrukture koja se koristi isključivo za nogomet, a što uključuje mogućnost ad hoc korištenja i uporabe površine namijenjene za igru nogometnog stadiona (igrališta) kao i svlačionice za igrače i suce do 18 dana po sportskoj sezoni (sportska sezona započinje 1. srpnja svake godine i završava 30. lipnja slijedeće godine), najam nekretnine koji je izuzet iz oporezivanja u smislu članka 13., B, točke b) Šeste direktive Vijeća broj 77/388/EEZ, od 17. svibnja 1977. o usklađivanju zakonodavstva država članica koja se odnose na poreze na promet – zajednički sustav poreza na dodanu vrijednost: jedinstvena osnovica za razrezivanje (1) (članak 135. stavak 1.Direktive o PDV-u 2006/112 (2)) kada davatelj prava korištenja i uporabe:

               —

               ima pravo da u cijelosti prenese istovjetna prava na druge fizičke ili pravne osobe po svom izboru i izvan navedenih 18 dana,

               —

               ima pravo u bilo koje vrijeme pristupiti navedenoj infrastrukturi, bez da prethodno pribavi odobrenje stjecatelja prava i korištenja, posebice, da bi provjerio da se infrastruktura koristi primjereno te da bi spriječio nastanak štete, s jedinim uvjetom da ne utječe na nesmetano održavanje sportskih natjecanja,

               —

               zadržava, osim toga, pravo stalnog nadzora pristupa infrastrukturi, uključujući i vremenu kada se koristi za R.F.C.T.,

               —

               potražuje naknadu imovinske štete u visini od 1 750 EUR za svaki dan korištenja površine namijenjene za igru, svlačionice, bara, sustava recepcija, provjere i nadzora svih prostorija, uređaja i opreme, s time da su stranke dogovorile da 20% zatraženog iznosa predstavlja pravo pristupa nogometnom igralištu a najviše 80% naknadu za različite usluge u vezi s održavanjem,, čišćenjem, vođenjem (košnja, sijanje itd…) i redovno održavanje površine koja služi za igru te pružanje dodatnih usluga, koje pruža davatelj prava uporabe i korištenja (u konkretnom slučaju Regija koja se nalazi u svojstvu tužitelja).

      (1)  SL L 145, str. 1.

      (2)  Direktiva Vijeća 2006/112/EZ od 28. studenoga 2006. o zajedničkom sustavu poreza na dodanu vrijednost (SL L 347, str. 1.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 9., svezak 1., str. 120.).


title: Predmet T-755/14: Tužba podnesena 14. studenoga 2014. – Herbert Smith Freehills protiv Komisije

text:
               26.1.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 26/37

         Tužba podnesena 14. studenoga 2014. – Herbert Smith Freehills protiv Komisije
   (Predmet T-755/14)
   (2015/C 026/48)
   Jezik postupka: engleski

      Stranke

      Tužitelj: Herbert Smith Freehills LLP (London, Ujedinjena Kraljevina) (zastupnik: P. Wytinck, odvjetnik)

      Tuženik: Europska komisija

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

               —

               poništi Odluku Europske komisije GESTDEM 2014/2070 od 24. rujna 2014. i

               —

               naloži Europskoj komisiji snošenje troškova tužitelja u ovom postupku.

      Tužbeni razlozi i glavni argumenti

   Tužitelj svojom tužbom zahtijeva poništenje odluke GESTDEM 2014/2070 od 24. rujna 2014. kojom je Komisija odbila tužiteljev zahtjev za pristup, u skladu s Uredbom br. 1049/2001 (1), određenim dokumentima vezanima za donošenje Direktive 2014/40/EU Europskog parlamenta i Vijeća od 3. travnja 2014. o usklađivanju zakona i drugih propisa država članica o proizvodnji, predstavljanju i prodaji duhanskih i srodnih proizvoda i o stavljanju izvan snage Direktive 2001/37/EZ (2).
   Tužitelj u prilog svojoj tužbi ističe tri tužbena razloga.

               1.

               Prvi tužbeni razlog, kojim tvrdi da je Komisija povrijedila članak 4. stavak 2. Uredbe (EZ) br. 1049/2001, jer nijedan od neotkrivenih dokumenata koje je Komisija označila ne ulazi u okvir iznimaka vezanih za zaštitu sudskog postupka.

               2.

               Drugi tužbeni razlog, kojim tvrdi da je Komisija povrijedila članak 4. stavak 2. Uredbe (EZ) br. 1049/2001, jer određeni neotkriveni dokumenti koje je Komisija označila ne ulaze u okvir iznimaka vezanih za zaštitu pravnog savjetovanja.

               3.

               Treći tužbeni razlog, kojim tvrdi da je Komisija povrijedila članak 4. stavak 2. Uredbe (EZ) br. 1049/2001 jer postoji prevladavajući javni interes za otkrivanje dokumenata označenih u skladu sa tužiteljevim zahtjevom za pristup dokumentima.

      (1)  Uredba (EZ) br. 1049/2001 Europskog parlamenta i Vijeća od 30. svibnja 2001. o javnom pristupu dokumentima Europskog parlamenta, Vijeća i Komisije (SL 2001 L 145, str. 43.); SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 1., svezak 16., str. 70.

      (2)  SL 2014 L 127, str. 1.


title: Predmet T-21/15: Tužba podnesena 19. siječnja 2015. – Franmax protiv OHIM-a – Ehrmann (Dino)

text:
               30.3.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 107/32

      Tužba podnesena 19. siječnja 2015. – Franmax protiv OHIM-a – Ehrmann (Dino)
      (Predmet T-21/15)
      (2015/C 107/41)
      Jezik na kojem je tužba podnesena: engleski

         Stranke

         Tužitelj: Franmax UAB (Vilnius, Litva) (zastupnik: E. Saukalas, odvjetnik)

         Tuženik: Ured za usklađivanje na unutarnjem tržištu (žigovi i dizajni) (OHIM)

         Druga stranka pred žalbenim vijećem: Ehrmann AG Oberschönegg im Allgäu (Oberschönegg, Njemačka)

         Podaci o postupku pred OHIM-om

         Podnositelj prijave: tužitelj

         Sporni žig u pitanju: figurativni žig Zajednice s verbalnim elementom „Dino” – prijava za registraciju br. 10 809 481

         Postupak pred OHIM-om: postupak povodom prigovora

         Pobijana odluka: odluka petog žalbenog vijeća OHIM-a od 23. listopada 2014. u predmetu R 2012/2013-5

         Tužbeni zahtjev

      Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

                  —

                  poništi pobijanu odluku;

                  —

                  naloži OHIM-u snošenje troškova.

         Tužbeni razlog

                  —

                  povreda članka 8. stavka 1. točke (b) Uredbe br. 207/2009.


title: Predmet C-257/15: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 1. lipnja 2015. uputio Amtsgericht Hannover (Njemačka) – Michael Ihden, Gisela Brinkmann protiv TUIfly GmbH

text:
               24.8.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 279/19

         Zahtjev za prethodnu odluku koji je 1. lipnja 2015. uputio Amtsgericht Hannover (Njemačka) – Michael Ihden, Gisela Brinkmann protiv TUIfly GmbH
   (Predmet C-257/15)
   (2015/C 279/23)
   Jezik postupka: njemački

      Sud koji je uputio zahtjev

   Amtsgericht Hannover

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelji: Michael Ihden, Gisela Brinkmann

      Tuženik: TUIfly GmbH

      Prethodna pitanja

               1.

               Treba li članak 5. stavak 3. Uredbe (EZ) br. 261/2004 (1) tumačiti na način da izvanredne okolnosti koje nastupe prilikom prethodnog leta u sklopu kružnog leta predstavljaju izvanredne okolnosti i za sporni let ako stvarni zračni prijevoznik ima mogućnost izbjeći kašnjenje u daljnjem tijeku kružnog leta izostavljanjem njegovih pojedinih dijelova?

               2.

               U slučaju potvrdnog odgovora Suda na prvo pitanje: moraju li izvanredne okolnosti nastupiti istoga dana, prethodnoga dana ili, općenitije, samo u okviru planiranog kružnog leta?

      (1)  Uredba (EZ) br. 261/2004 Europskog parlamenta i Vijeća od 11. veljače 2004. o utvrđivanju općih pravila odštete i pomoći putnicima u slučaju uskraćenog ukrcaja i otkazivanja ili dužeg kašnjenja leta u polasku te o stavljanju izvan snage Uredbe (EEZ) br. 295/91 (SL L 46, str. 1.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 7., svezak 26., str. 21.)


title: Predmet C-605/14: Presuda Suda (sedmo vijeće) od 17. prosinca 2015. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Korkein oikeus – Finska) – Virpi Komu, Hanna Ruotsalainen, Ritva Komu protiv Pekka Komu, Jelena Komu (Zahtjev za prethodnu odluku — Uredba (EZ) br. 44/2001 — Područje primjene — Isključive nadležnosti — Članak 22. točka 1. — Spor o stvarnim pravima na nekretninama — Pojam — Zahtjev za civilno razvrgnuće suvlasništva na nekretninama)

text:
               22.2.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 68/18

         Presuda Suda (sedmo vijeće) od 17. prosinca 2015. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Korkein oikeus – Finska) – Virpi Komu, Hanna Ruotsalainen, Ritva Komu protiv Pekka Komu, Jelena Komu
   (Predmet C-605/14) (1)

   ((Zahtjev za prethodnu odluku - Uredba (EZ) br. 44/2001 - Područje primjene - Isključive nadležnosti - Članak 22. točka 1. - Spor o stvarnim pravima na nekretninama - Pojam - Zahtjev za civilno razvrgnuće suvlasništva na nekretninama))
   (2016/C 068/22)
   Jezik postupka: finski

      Sud koji je uputio zahtjev

   Korkein oikeus

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelji: Virpi Komu, Hanna Ruotsalainen, Ritva Komu

      Tuženici: Pekka Komu, Jelena Komu

      Izreka

   Članak 22. točku 1. prvu podtočku Uredbe Vijeća (EZ) br. 44/2001 od 22. prosinca 2000. o nadležnosti, priznavanju i izvršenju sudskih odluka u građanskim i trgovačkim stvarima, treba tumačiti na način da u kategoriju „postupaka čiji su predmet stvarna prava na nekretninama”, u smislu te odredbe, potpada tužba za razvrgnuće suvlasništva na nekretnini, posredstvom prodaje čija je provedba povjerena zastupniku.

      (1)  SL C 81 str. 9.3.2015.


title: Predmet T-453/14: Rješenje Općeg suda od 10. rujna 2015. – Pannonhalmi Főapátság protiv Parlamenta („Tužba za poništenje — Predstavka upućena Europskom parlamentu u vezi s vlasništvom nad dvorcem Lónyay u Rusvaru (Slovačka) — Predstavka proglašena nedopuštenom — Obveza obrazlaganja — Očito pravno neosnovana tužba”)

text:
               16.11.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 381/28

         Rješenje Općeg suda od 10. rujna 2015. – Pannonhalmi Főapátság protiv Parlamenta
   (Predmet T-453/14) (1)

   ((„Tužba za poništenje - Predstavka upućena Europskom parlamentu u vezi s vlasništvom nad dvorcem Lónyay u Rusvaru (Slovačka) - Predstavka proglašena nedopuštenom - Obveza obrazlaganja - Očito pravno neosnovana tužba”))
   (2015/C 381/30)
   Jezik postupka: mađarski

      Stranke

      Tužitelj: Magyar Bencés Kongregáció Pannonhalmi Főapátság (Pannonhalma, Mađarska) (zastupnik: D. Sobor, odvjetnik)

      Tuženik: Europski parlament (zastupnici: A. Pospíšilová Padowska i T. Lukácsi, agenti)

      Predmet

   Zahtjev za poništenje odluke Odbora za predstavke Europskog parlamenta od 16. travnja 2014. kojom je taj odbor proglasio nedopuštenom tužiteljevu predstavku od 26. lipnja 2013. jer njezin predmet nije u nadležnosti Europske unije.

      Izreka

               1.

               Tužba se odbija.

               2.

               Magyar Bencés Kongregáció Pannonhalmi Főapátság nalaže se snošenje troškova.

               3.

               Obustavlja se postupak po zahtjevima za intervenciju Slovačke Republike i Mađarske.

      (1)  SL C 303, 8. 9. 2014.


title: Presuda Suda od 15. srpnja 2015. u predmetu E-1/15 – Nadzorno tijelo EFTA-e protiv Islanda (Propust države EGP-a/EFTA-e da ispuni svoje obveze – neprovedba – Direktiva Komisije 2010/26/EU o izmjeni Direktive 97/68/EZ Europskog parlamenta i Vijeća o usklađivanju zakonodavstava država članica u odnosu na mjere protiv emisije plinovitih i krutih onečišćujućih tvari iz motora s unutarnjim izgaranjem koji se ugrađuju u izvancestovne pokretne strojeve)

text:
               7.1.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 3/5

         PRESUDA SUDA
   od 15. srpnja 2015.
   u predmetu E-1/15
   Nadzorno tijelo EFTA-e protiv Islanda
   (Propust države EGP-a/EFTA-e da ispuni svoje obveze – neprovedba – Direktiva Komisije 2010/26/EU o izmjeni Direktive 97/68/EZ Europskog parlamenta i Vijeća o usklađivanju zakonodavstava država članica u odnosu na mjere protiv emisije plinovitih i krutih onečišćujućih tvari iz motora s unutarnjim izgaranjem koji se ugrađuju u izvancestovne pokretne strojeve)
   (2016/C 3/06)
   U predmetu E-1/15, Nadzorno tijelo EFTA-e protiv Islanda – ZAHTJEV za izjavu da nedonošenjem mjera potrebnih za provedbu akta iz točke 1.a sedme alineje poglavlja XXIV. Priloga II. Sporazumu o Europskom gospodarskom prostoru (Direktiva Komisije 2010/26/EU od 31. ožujka 2010. o izmjeni Direktive 97/68/EZ Europskog parlamenta i Vijeća o usklađivanju zakonodavstava država članica u odnosu na mjere protiv emisije plinovitih i krutih onečišćujućih tvari iz motora s unutarnjim izgaranjem koji se ugrađuju u izvancestovne pokretne strojeve), prilagođenog Sporazumu njegovim Protokolom 1. i Odlukom Zajedničkog odbora br. 76/2013 od 3. svibnja 2013., i/ili neobavješćivanjem Nadzornog tijela EFTA-e o tim mjerama u predviđenom roku Island nije ispunio svoje obveze iz tog akta i članka 7. Sporazuma o Europskom gospodarskom prostoru, Sud, u sastavu Carl Baudenbacher, predsjednik, Per Christiansen i Páll Hreinsson (sudac-izvjestitelj), suci, presudio je 15. srpnja 2015. kao u izreci:
   Sud:

               1.

               Izjavljuje da, zbog toga što u predviđenom roku nije donio mjere potrebne za provedbu akta iz točke 1.a sedme alineje poglavlja XXIV. Priloga II. Sporazumu o Europskom gospodarskom prostoru (Direktiva Komisije 2010/26/EU od 31. ožujka 2010. o izmjeni Direktive 97/68/EZ Europskog parlamenta i Vijeća o usklađivanju zakonodavstava država članica u odnosu na mjere protiv emisije plinovitih i krutih onečišćujućih tvari iz motora s unutarnjim izgaranjem koji se ugrađuju u izvancestovne pokretne strojeve), prilagođenog Sporazumu njegovim Protokolom 1. i Odlukom Zajedničkog odbora br. 76/2013 od 3. svibnja 2013., Island nije ispunio svoje obveze iz tog akta i članka 7. Sporazuma o EGP-u.

               2.

               Nalaže Islandu plaćanje troškova postupka.


title: Predmet T-436/17: Tužba podnesena 12. srpnja 2017. – ClientEarth i dr. protiv Komisije

text:
               11.9.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 300/33

         Tužba podnesena 12. srpnja 2017. – ClientEarth i dr. protiv Komisije
   (Predmet T-436/17)
   (2017/C 300/41)
   Jezik postupka: engleski

      Stranke

      Tužitelji: ClientEarth (London, Ujedinjena Kraljevina), European Environmental Bureau (EEB) (Bruxelles, Belgija), The International Chemical Secretariat (Göteborg, Švedska), International POPs Elimination Network (IPEN) (Göteborg) (zastupnik: A. Jones, Barrister)

      Tuženik: Europska komisija

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelji od Općeg suda zahtijevaju da:

               —

               utvrdi da je tužba dopuštena i utemeljena;

               —

               poništi Komisijinu Odluku C (2017) 2914 final, od 2. svibnja 2017., kojom se odbija preispitivanje Komisijine Odluke C (2016)5644 o dodjeljivanju odobrenja za određene upotrebe olovnog sulfokromata žutog i olovnog kromata molibdata sulfata crvenog na temelju Uredbe (EZ) br. 1907/2006 Europskog parlamenta i Vijeća od 18. prosinca 2006. o registraciji, evaluaciji, autorizaciji i ograničavanju kemikalija (REACH) (SL 2006., L 396, str. 1.) (SL posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 13., svezak 23., str. 3.)

               —

               poništi Komisijinu Odluku C(2016)5644;

               —

               naloži Komisiji snošenje tužiteljevih troškova, i

               —

               odredi bilo koju drugu mjeru koju smatra primjerenom.

      Tužbeni razlozi i glavni argumenti

   U prilog osnovanosti tužbe tužitelj ističe četiri tužbena razloga.

               1.

               Prvi tužbeni razlog, koji se temelji na tome da Odluka C(2017) 2914 final sadržava očite pogreške koje se tiču prava i ocjene u pogledu navodne usklađenosti zahtjeva za izdavanje odobrenja društva DCC Maastricht BV u smislu članka 62. i članka 60. stavka 7. Uredbe REACH.

               2.

               Drugi tužbeni razlog, koji se temelji na tome da Odluka C(2017) 2914 final sadržava očite pogreške koje se tiču prava i ocjene prema članku 60. stavku 4. Uredbe REACH što se tiče socio-ekonomske ocjene.

               3.

               Treći tužbeni razlog, koji se temelji na tome da Odluka C(2017) 2914 final sadržava očite pogreške u ocjeni prema članku 60. stavcima 4. i 5. Uredbe REACH što se tiče analize drugih mogućnosti.

               4.

               Četvrti tužbeni razlog, koji se temelji na tome da Odluka C(2017) 2914 final sadržava očite pogreške koje se tiču prava i ocjene u pogledu primjene općih načela prava EU-a, uključujući dužnost obrazlaganja i načelo opreznosti, u kontekstu postupka izdavanja odobrenja u skladu s Uredbom REACH.