title: Predmet C-327/15: Presuda Suda (drugo vijeće) od 21. prosinca 2016. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio l’Østre Landsret – Danska) – TDC AS protiv Teleklagenævnet, Erhvervs- og Vækstministeriet (Zahtjev za prethodnu odluku — Elektroničke komunikacijske mreže i usluge — Direktiva 2002/22/EZ — Univerzalna usluga — Članci 12. i 13. — Izračun troškova obveza pružanja univerzalne usluge — Članak 32. — Naknada troškova dodatnih obveznih usluga — Izravan učinak — Članak 107. stavak 1. i članak 108. stavak 3. UFEU-a — Sigurnosne i hitne pomorske usluge koje se pružaju u Danskoj i na Grenlandu — Nacionalni propis — Podnošenje zahtjeva za naknadu troškova dodatnih obveznih usluga — Rok od tri mjeseca — Načela ekvivalentnosti i djelotvornosti)

text:
               20.2.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 53/13

         Presuda Suda (drugo vijeće) od 21. prosinca 2016. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio l’Østre Landsret – Danska) – TDC AS protiv Teleklagenævnet, Erhvervs- og Vækstministeriet
   (Predmet C-327/15) (1)

   ((Zahtjev za prethodnu odluku - Elektroničke komunikacijske mreže i usluge - Direktiva 2002/22/EZ - Univerzalna usluga - Članci 12. i 13. - Izračun troškova obveza pružanja univerzalne usluge - Članak 32. - Naknada troškova dodatnih obveznih usluga - Izravan učinak - Članak 107. stavak 1. i članak 108. stavak 3. UFEU-a - Sigurnosne i hitne pomorske usluge koje se pružaju u Danskoj i na Grenlandu - Nacionalni propis - Podnošenje zahtjeva za naknadu troškova dodatnih obveznih usluga - Rok od tri mjeseca - Načela ekvivalentnosti i djelotvornosti))
   (2017/C 053/15)
   Jezik postupka: danski

      Sud koji je uputio zahtjev

   Østre Landsret

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelj: TDC AS

      Tuženici: Teleklagenævnet, Erhvervs- og Vækstministeriet

      Izreka

               1.

               Odredbe Direktive 2002/22/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 7. ožujka 2002. o univerzalnoj usluzi i pravima korisnika u vezi s elektroničkim komunikacijskim mrežama i uslugama (Direktiva o univerzalnoj usluzi) i osobito njen članak 32. trebaju se tumačiti na način da im se protivi nacionalni propis koji predviđa mehanizam naknade za pružanje dodatnih obveznih usluga, na temelju kojeg poduzeće nema pravo na to da mu država članica naknadi neto trošak pružanja obvezne dodatne usluge ako je dobit koju je to poduzeće ostvarilo na temelju drugih usluga obuhvaćenih obvezom pružanja univerzalne usluge veća od gubitka vezanog za pružanje te obvezne dodatne usluge.

               2.

               Direktiva 2002/22 treba se tumačiti na način da joj je protivan nacionalni propis na temelju kojeg poduzeće odabrano za pružatelja dodatnih obveznih usluga ima pravo na to da mu država članica naknadi neto troškove pružanja tih usluga samo ako ti troškovi predstavljaju nepošteno opterećenje za to poduzeće.

               3.

               Direktiva 2002/22 treba se tumačiti na način da joj je protivan nacionalni propis na temelju kojeg neto trošak koji odabrano poduzeće ima za ispunjavanje obveze pružanja univerzalne usluge proizlazi iz razlike između svih primitaka i svih troškova vezanih za pružanje dotične usluge, uključujući primitke i troškove koje bi poduzeće bilježilo i kad ne bi bilo operator univerzalne usluge.

               4.

               U okolnostima poput onih u glavnom postupku, činjenica da poduzeće određeno za pružanje dodatne obvezne usluge u smislu članka 32. Direktive 2002/22 tu uslugu ne pruža samo na području Danske već i Grenlanda ne utječe na tumačenje odredaba te direktive.

               5.

               Članak 32. Direktive 2002/22 treba tumačiti na način da ima izravni učinak jer državama članicama zabranjuje da poduzeću odabranom za pružanje dodatne obvezne usluge odredi snošenje svih ili dijela troškova vezanih za to pružanje.

               6.

               Načela suradnje u dobroj vjeri, ekvivalentnosti i djelotvornosti trebaju se tumačiti na način da im nije protivan propis poput onoga iz glavnog postupka koji postavljanje zahtjeva operatora zaduženog za univerzalnu uslugu za naknadu gubitka u prethodnoj poslovnoj godini podvrgava roku od tri mjeseca računajući od isteka roka koji je tom operatoru određen za dostavu godišnjeg izvješća nadležnom nacionalnom tijelu, pod uvjetom da taj rok nije manje povoljan od onog koje nacionalno pravo predviđa za analogni zahtjev te da ne može dovesti do toga da izvršavanje prava koja su poduzećima dodijeljena Direktivom 2002/22 postane praktično nemoguće ili pretjerano otežano, a što treba provjeriti sud koji je uputio zahtjev.

      (1)  SL C 294, 7. 9. 2015.


title: Predmet T-194/16: Presuda Općeg suda od 14. srpnja 2017. – Klassisk investment protiv EUIPO-a (CLASSIC FINE FOODS) („Žig Europske unije — Međunarodna registracija u kojoj je naznačena Europska unija — Figurativni žig CLASSIC FINE FOODS — Apsolutni razlog za odbijanje — Opisni karakter — Članak 7. stavak 1. točke (b) i (c) Uredbe (EZ) br. 207/2009 — Obveza obrazlaganja — Članak 75. Uredbe br. 207/2009”)

text:
               28.8.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 283/40

         Presuda Općeg suda od 14. srpnja 2017. – Klassisk investment protiv EUIPO-a (CLASSIC FINE FOODS)
   (Predmet T-194/16) (1)

   ((„Žig Europske unije - Međunarodna registracija u kojoj je naznačena Europska unija - Figurativni žig CLASSIC FINE FOODS - Apsolutni razlog za odbijanje - Opisni karakter - Članak 7. stavak 1. točke (b) i (c) Uredbe (EZ) br. 207/2009 - Obveza obrazlaganja - Članak 75. Uredbe br. 207/2009”))
   (2017/C 283/61)
   Jezik postupka: njemački

      Stranke

      Tužitelj: Klassisk investment Ltd (Hong Kong, Kina) (zastupnici: J.-C. Plate i R. Kaase, odvjetnici)

      Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (zastupnici: M. Eberl i D. Hanf, agenti)

      Predmet

   Tužba protiv odluke prvog žalbenog vijeća EUIPO-a od 29. siječnja 2016. (predmet R 1970/2015-1), koja se odnosi na međunarodnu registraciju u kojoj je naznačena Europska unija za figurativni žig CLASSIC FINE FOODS.

      Izreka

               1.

               Tužba se odbija.

               2.

               Društvu Klassisk investment Ltd se nalaže snošenje troškova.

      (1)  SL C 222, 20. 6. 2016.


title: Predmet C-543/14: Presuda Suda (četvrto vijeće) od 28. srpnja 2016. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Cour constitutionnelle – Belgija) – Ordre des barreaux francophones et germanophone i dr., Jimmy Tessens i dr., Orde van Vlaamse Balies, Ordre des avocats du barreau d’Arlon i dr. protiv Conseil des ministres (PDV — Direktiva 2006/112/EZ — Valjanost i tumačenje direktive — Isporuke usluga koje obavljaju odvjetnici — Neizuzimanje od PDV-a — Pravo na djelotvoran pravni lijek — Jednakost oružja — Besplatna pravna pomoć)

text:
               26.9.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 350/4

         Presuda Suda (četvrto vijeće) od 28. srpnja 2016. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Cour constitutionnelle – Belgija) – Ordre des barreaux francophones et germanophone i dr., Jimmy Tessens i dr., Orde van Vlaamse Balies, Ordre des avocats du barreau d’Arlon i dr. protiv Conseil des ministres
   (Predmet C-543/14) (1)

   ((PDV - Direktiva 2006/112/EZ - Valjanost i tumačenje direktive - Isporuke usluga koje obavljaju odvjetnici - Neizuzimanje od PDV-a - Pravo na djelotvoran pravni lijek - Jednakost oružja - Besplatna pravna pomoć))
   (2016/C 350/04)
   Jezik postupka: francuski

      Sud koji je uputio zahtjev

   Cour constitutionnelle

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelji: Ordre des barreaux francophones et germanophone i dr., Jimmy Tessens i dr., Orde van Vlaamse Balies, Ordre des avocats du barreau d’Arlon i dr.

      Tuženik: Conseil des ministres

      uz sudjelovanje: Association Syndicale des Magistrats ASBL, Conseil des barreaux européens

      Izreka

               1.

               Ispitivanjem članka 1. stavka 2. i članka 2. stavka 1. točke (c) Direktive Vijeća 2006/112/EZ od 28. studenoga 2006. o zajedničkom sustavu poreza na dodanu vrijednost, s obzirom na pravo na djelotvoran pravni lijek i načelo jednakosti oružja koji su zajamčeni člankom 47. Povelje Europske unije o temeljnim pravima, nije utvrđen nijedan element koji bi utjecao na njihovu valjanost, utoliko što je tim odredbama propisano da se na isporuke usluga odvjetnika obavljene strankama koje nemaju pravo na besplatnu pravnu pomoć u okviru nacionalnog sustava besplatne pravne pomoći plaća PDV.

               2.

               Na članak 9. stavak 4. i 5. Konvencije o pristupu informacijama, sudjelovanju javnosti u odlučivanju i pristupu pravosuđu u pitanjima okoliša, potpisane u Aarhusu 25. lipnja 1998., ne može se pozivati radi ocjene valjanosti članka 1. stavka 2. i članka 2. stavka 1. točke (c) Direktive 2006/112.

               3.

               Članak 132. stavak 1. točku (g) Direktive 2006/112 treba tumačiti na način da isporuke usluga koje obavljaju odvjetnici za stranke koje imaju pravo na besplatnu pravnu pomoć u okviru nacionalnog sustava besplatne pravne pomoći, poput onog o kojem je riječ u glavnom postupku, nisu izuzete od poreza na dodanu vrijednost.

      (1)  SL C 46, 9. 2. 2015.


title: Predmet T-312/14: Presuda Općeg suda od 7. srpnja 2015. – Federcoopesca i dr. protiv Komisije („Tužba za poništenje — Ribarstvo — Sustav kontrole Zajednice za osiguranje sukladnosti s pravilima zajedničke ribarstvene politike — Komisijina odluka o uspostavi akcijskog plana za otklanjanje nedostataka u talijanskom sustavu nadzora ribarstva — Akt koji sam za sebe ne mijenja pravnu situaciju tužitelja — Nepostojanje osobnog utjecaja — Nedopuštenost”)

text:
               24.8.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 279/35

         Presuda Općeg suda od 7. srpnja 2015. – Federcoopesca i dr. protiv Komisije
   (Predmet T-312/14) (1)

   ((„Tužba za poništenje - Ribarstvo - Sustav kontrole Zajednice za osiguranje sukladnosti s pravilima zajedničke ribarstvene politike - Komisijina odluka o uspostavi akcijskog plana za otklanjanje nedostataka u talijanskom sustavu nadzora ribarstva - Akt koji sam za sebe ne mijenja pravnu situaciju tužitelja - Nepostojanje osobnog utjecaja - Nedopuštenost”))
   (2015/C 279/43)
   Jezik postupka: talijanski

      Stranke

      Tužitelji: Federazione nazionale delle cooperative della pesca (Federcoopesca) (Rim, Italija); Associazione Lega Pesca (Rim); Associazione generale cooperative italiane settore agro ittico alimentare (AGCI AGR IT AL) (Rim) (zastupnici: L. Caroli, S. Ventura i V. Cannizzaro, odvjetnici)

      Tuženik: Europska komisija (zastupnici: A. Bouquet i D. Nardi, agenti)

      Predmet

   Zahtjev za poništenje Odluke Komisije C (2013) 8635 final od 6. prosinca 2013. o uspostavi akcijskog plana za otklanjanje nedostataka u talijanskom sustavu nadzora ribarstva.

      Izreka

               1.

               Tužba se odbija.

               2.

               Nalaže se Federazione nazionale delle cooperative della pesca (Federcoopesca), Associazione Lega Pesca i Associazione generale cooperative italiane settore agro ittico alimentare (AGCI AGR IT AL) snošenje troškova.

      (1)  SL C 194, 24. 6. 2014.


title: Predmet C-114/14: Presuda Suda (veliko vijeće) od 21. travnja 2015. – Europska komisija protiv Kraljevine Švedske (Povreda obveze države — Porez na dodanu vrijednost — Šesta direktiva 77/388/EEZ — Direktiva 2006/112/EZ — Članak 132. stavak 1. točka (a) i članak 135. stavak 1. točka (h) — Izuzeća — Javne poštanske službe — Poštanske marke — Direktiva 97/67/EZ)

text:
               22.6.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 205/11

         Presuda Suda (veliko vijeće) od 21. travnja 2015. – Europska komisija protiv Kraljevine Švedske
   (Predmet C-114/14) (1)

   ((Povreda obveze države - Porez na dodanu vrijednost - Šesta direktiva 77/388/EEZ - Direktiva 2006/112/EZ - Članak 132. stavak 1. točka (a) i članak 135. stavak 1. točka (h) - Izuzeća - Javne poštanske službe - Poštanske marke - Direktiva 97/67/EZ))
   (2015/C 205/14)
   Jezik postupka: švedski

      Stranke

      Tužitelj: Europska komisija (zastupnici: J. Enegren i L. Lozano Palacios, agenti)

      Tuženik: Kraljevina Švedska (zastupnik: U. Persson i A. Falk, agenti)

      Izreka

               1.

               Kraljevina Švedska je, ne izuzimajući od PDV-a isporuke usluga koje obavljaju javne poštanske službe osim putničkog prijevoza i telekomunikacijskih usluga i isporuka robe koja je s time povezana kao ni isporuke po nominalnoj vrijednosti poštanskih marki koje se mogu koristiti za poštanske usluge na državnom području države članice, povrijedila obveze koje ima na temelju članka 132. stavka 1. točke (a) i članka 135. stavka 1. točke (h) Direktive Vijeća 2006/112/EZ od 28. studenoga 2006. o zajedničkom sustavu poreza na dodanu vrijednost.

               2.

               Kraljevini Švedskoj nalaže se snošenje troškova.

      (1)  SL C 135, 5.5.2014.


title: Predmet C-275/17: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 18. svibnja 2017. uputio Amtsgericht Hannover (Njemačka) – Friedemann Schoen, Brigitta Schoen protiv TUIfly GmbH

text:
               24.7.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 239/33

         Zahtjev za prethodnu odluku koji je 18. svibnja 2017. uputio Amtsgericht Hannover (Njemačka) – Friedemann Schoen, Brigitta Schoen protiv TUIfly GmbH
   (Predmet C-275/17)
   (2017/C 239/41)
   Jezik postupka: njemački

      Sud koji je uputio zahtjev

   Amtsgericht Hannover

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelji: Friedemann Schoen, Brigitta Schoen

      Tuženik: TUIfly GmbH

      Prethodna pitanja

               1.

               Je li izostanak zbog bolesti značajnog dijela osoblja stvarnog zračnog prijevoznika, potrebnog za izvođenje letova, izvanredna okolnost u smislu članka 5. stavka 3. Uredbe (EZ) br. 261/2004 (1)? U slučaju potvrdnog odgovora na prvo pitanje: koliki mora biti postotak izostanka da bi se priznala takva okolnost?

               2.

               U slučaju negativnog odgovora na prvo pitanje: je li spontani izostanak značajnog dijela osoblja stvarnog zračnog prijevoznika, potrebnog za izvođenje letova, zbog prekida rada koji nije u skladu s propisima radnog prava i kolektivnim ugovorima („nezakoniti štrajk”) izvanredna okolnost u smislu članka 5. stavka 3. Uredbe (EZ) br. 261/2004? U slučaju potvrdnog odgovora na drugo pitanje: koliki mora biti postotak izostanka da bi se priznala takva okolnost?

               3.

               U slučaju potvrdnog odgovora na prvo ili drugo pitanje: mora li sama izvanredna okolnost postojati u trenutku otkazanog leta ili stvarni zračni prijevoznik može na temelju poslovnih razloga izraditi novi raspored letenja?

               4.

               U slučaju potvrdnog odgovora na prvo ili drugo pitanje: odnosi li se pojam mogućnosti izbjegavanja na izvanrednu okolnost ili na posljedice nastanka izvanredne okolnosti?

      (1)  Uredba (EZ) br. 261/2004 Europskog parlamenta i Vijeća od 11. veljače 2004. o utvrđivanju općih pravila odštete i pomoći putnicima u slučaju uskraćenog ukrcaja i otkazivanja ili dužeg kašnjenja leta u polasku te o stavljanju izvan snage Uredbe (EEZ) br. 295/91 (SL L 46, str. 1.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 7., svezak 26., str. 21.)


title: Predmet C-135/14: Tužba podnesena 21. ožujka 2014. – Europska komisija protiv Vijeća Europske unije

text:
               10.6.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 175/26

         Tužba podnesena 21. ožujka 2014. – Europska komisija protiv Vijeća Europske unije
   (Predmet C-135/14)
   2014/C 175/33
   Jezik postupka: francuski

      Stranke

      Tužitelj: Europska komisija (zastupnici: R. Lyal, W. Mölls, i D. Bianchi, agenti)

      Tuženik: Vijeće Europske unije

      Tužbeni zahtjev

               —

               poništiti Uredbu Vijeća (EU) br. 1385/2013 od 17. prosinca 2013. o izmjeni uredbi Vijeća (EZ) br. 850/98 i (EZ) br. 1224/2009 i uredbi (EZ) br. 1069/2009, (EU) br. 1379/2013 i (EU) br. 1380/2013 Europskog parlamenta i Vijeća zbog izmjene statusa departmana Mayotte u odnosu na Europsku uniju (1)

               —

               zadržati učinke Uredbe (EU) br. 1385/2013 do stupanja na snagu nove uredbe koja će se zasnivati na odgovarajućim pravnim temeljima

               —

               naložiti Vijeću Europske unije snošenje troškova.

      Tužbeni razlozi i glavni argumenti

   Komisija zahtijeva poništenje Uredbe (EU) br. 1385/2013 koju je Vijeće usvojilo na pravnom temelju članka 349. UFEU-a.
   Komisija prigovara Vijeću da je usvojilo ovu uredbu iako je Komisija predložila da se taj akt zasniva na sektorskim pravnim temeljima, odnosno članku 43. stavku 2. i članku 168. stavku 4. točki (b) UFEU-a.
   Komisija smatra da se u skladu s ciljem i svrhom pobijane uredbe članak 349. UFEU-a ne može valjano koristiti kao pravni temelj. Navedeni članak 349. UFEU-a primjenjuje se samo kad se odstupa od načela primjene primarnog prava na najudaljenija područja, kako je to propisano u članku 355. stavku 1. UFEU-a. Dakle, predmetnom uredbom, bez da se odstupa od ugovora, samo bi se mijenjalo sekundarno pravo kako bi se odgovorilo na stanje koja je stvoreno izmjenom statusa Mayottea. Takvo tumačenje bilo bi protivno ne samo tekstu članka 349. UFEU-a, već također i sustavu pravnih temelja ugovora, kao i povijesnom razvoju tog članka.

      (1)  SL L 354, str. 86.


title: Predmet C-240/15: Presuda Suda (drugo vijeće) od 28. srpnja 2016. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Consiglio di Stato – Italija) – Autorità per le Garanzie nelle Comunicazioni protiv Istituto Nazionale di Statistica – ISTAT, Presidenza del Consiglio dei Ministri, Ministero dell'Economia e delle Finanze (Zahtjev za prethodnu odluku — Elektroničke komunikacijske mreže i usluge — Direktiva 2002/21/EZ — Članak 3. — Nepristranost i neovisnost državnih regulatornih tijela — Direktiva 2002/20/EZ — Članak 12. — Administrativne naknade — Primjena odredaba koje se primjenjuju u području javnih financija na državno regulatorno tijelo kao i odredaba u području ograničenja i racionalizacije troškova javnih tijela)

text:
               26.9.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 350/9

         Presuda Suda (drugo vijeće) od 28. srpnja 2016. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Consiglio di Stato – Italija) – Autorità per le Garanzie nelle Comunicazioni protiv Istituto Nazionale di Statistica – ISTAT, Presidenza del Consiglio dei Ministri, Ministero dell'Economia e delle Finanze
   (Predmet C-240/15) (1)

   ((Zahtjev za prethodnu odluku - Elektroničke komunikacijske mreže i usluge - Direktiva 2002/21/EZ - Članak 3. - Nepristranost i neovisnost državnih regulatornih tijela - Direktiva 2002/20/EZ - Članak 12. - Administrativne naknade - Primjena odredaba koje se primjenjuju u području javnih financija na državno regulatorno tijelo kao i odredaba u području ograničenja i racionalizacije troškova javnih tijela))
   (2016/C 350/11)
   Jezik postupka: talijanski

      Sud koji je uputio zahtjev

   Consiglio di Stato

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelj: Autorità per le Garanzie nelle Comunicazioni

      Tuženik: Istituto Nazionale di Statistica – ISTAT, Presidenza del Consiglio dei Ministri, Ministero dell'Economia e delle Finanze

      Izreka

   Članak 3. Direktive 2002/21/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 7. ožujka 2002. o zajedničkom regulatornom okviru za elektroničke komunikacijske mreže i usluge (Okvirna direktiva), kako je izmijenjena Direktivom 2009/140/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 25. studenoga 2009., i članak 12. Direktive 2002/20/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 7. ožujka 2002. o ovlaštenju u području elektroničkih komunikacijskih mreža i usluga (Direktiva o ovlaštenju) treba tumačiti na način da im se ne protivi nacionalno zakonodavstvo prema kojemu se na državno regulatorno tijelo u smislu Direktive 2002/21, kako je izmijenjena Direktivom 2009/140, primjenjuju nacionalne odredbe u području javnih financija i, posebno, odredbe ograničenja i racionalizacije troškova javnih tijela, poput onih u glavnom postupku.

      (1)  SL C 302, 14. 9. 2015.


title: Predmet T-733/16: Tužba podnesena 18. listopada 2016. – Banque Postale protiv ESB-a

text:
               5.12.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 454/32

      Tužba podnesena 18. listopada 2016. – Banque Postale protiv ESB-a
      (Predmet T-733/16)
      (2016/C 454/55)
      Jezik postupka: francuski

         Stranke

         Tužitelj: La Banque Postale (Pariz, Francuska) (zastupnici: E. Guillaume i L. Coudray, odvjetnici)

         Tuženik: Europska središnja banka

         Tužbeni zahtjev

      Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

                  —

                  poništi odluku Europske središnje banke od 24. kolovoza 2016. o zahtjevu društva La Banque Postale za dobivanje dopuštenja za isključenje izloženosti prema javnom sektoru iz izračuna omjera financijske poluge u skladu s člankom 429. stavkom 14. Uredbe (EU) br. 575/2013;

                  —

                  Europskoj središnjoj banci naloži snošenje svih troškova.

         Tužbeni razlozi i glavni argumenti

      U prilog osnovanosti tužbe tužitelj ističe tri tužbena razloga.

                  1.

                  Prvi tužbeni razlog koji se temelji na pogrešci koja se tiče prava koju je počinila Europska središnja banka (ESB), kao posljedice preuranjenosti odluke od 24. kolovoza 2016. o zahtjevu društva La Banque Postale za dobivanje dopuštenja za isključenje izloženosti prema javnom sektoru iz izračuna omjera financijske poluge (u daljnjem tekstu: pobijana odluka).

                  2.

                  Drugi tužbeni razlog koji se temelji na nepostojanju diskrecijske ovlasti ESB-a za primjenu članka 429. stavka 14. Uredbe (EU) br. 575/2013 Europskog parlamenta i Vijeća od 26. lipnja 2013. o bonitetnim zahtjevima za kreditne institucije i investicijska društva i o izmjeni Uredbe (EU) br. 648/2012 (SL 2013., L 176, str. 1.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 6., svezak 13., str. 3.; u daljnjem tekstu: Uredba br. 575/2013).

                  3.

                  Treći tužbeni razlog koji se temelji na povredama prava koje je ESB počinio donošenjem pobijane odluke, koje se među ostalim odnose na:

                              —

                              nepostojanje financijske poluge u području centralizirane štednje društva La Banque Postale;

                              —

                              navodne rizike od neplaćanja Caisse des dépôts et consignations i Francuske Države;

                              —

                              na navodne operativne rizike u vezi s prikupljanjem centralizirane štednje društva La Banque Postale.


title: Predmet T-327/13: Tužba podnesena 4. lipnja 2013. — Mallis i Malli protiv Komisije i Europske središnje banke

text:
               31.8.2013

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 252/22

         Tužba podnesena 4. lipnja 2013. — Mallis i Malli protiv Komisije i Europske središnje banke
   (Predmet T-327/13)
   2013/C 252/54

   Predmetni postupak pokrenut je prije 1. srpnja 2013., datuma pristupanja Republike Hrvatske Europskoj uniji


title: Predmet T-104/14 P-INTP: Presuda Općeg suda od 26. siječnja 2017. – Komisija protiv Verilea i Gjergji („Postupak — Tumačenje presude”)

text:
               13.3.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 78/17

         Presuda Općeg suda od 26. siječnja 2017. – Komisija protiv Verilea i Gjergji
   (Predmet T-104/14 P-INTP) (1)

   ((„Postupak - Tumačenje presude”))
   (2017/C 078/23)
   Jezik postupka: francuski

      Stranke

      Žalitelj: Europska komisija (zastupnici: D. Martin i G. Gattinara, agenti)

      Druge stranke u postupku: Marco Verile (Cadrezzate, Italija) i Anduela Gjergji (Bruxelles, Belgija) (zastupnici: J.-N. Louis i N. de Montigny, odvjetnici)

      Predmet

   Zahtjev za tumačenje presude od 13. listopada 2015., Komisija/Verile i Gjergji (T-104/14 P, EU:T:2015:776).

      Izreka

               1.

               Točku 3. izreke presude od 13. listopada 2015., Komisija/Verile i Gjergji (T-104/14 P), valja tumačiti na način da se ona odnosi kako na troškove žalbenog postupka tako i na troškove prvostupanjskog postupka.

               2.

               M. Verile i A. Gjergji, s jedne strane, i Europska komisija, s druge strane, snosit će vlastite troškove postupka tumačenja.

               3.

               Izvornik ove presude prilaže se izvorniku protumačene presude na čiju se marginu stavlja zabilješka o ovoj presudi.

      (1)  SL C 151, 19. 5. 2014.


title: Predmet C-186/16: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 1. travnja 2016. uputio Curtea de Apel Oradea (Rumunjska) – Ruxandra Paula Andriciuc i dr. protiv Banca Românească SA

text:
               4.7.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 243/16

         Zahtjev za prethodnu odluku koji je 1. travnja 2016. uputio Curtea de Apel Oradea (Rumunjska) – Ruxandra Paula Andriciuc i dr. protiv Banca Românească SA
   (Predmet C-186/16)
   (2016/C 243/17)
   Jezik postupka: rumunjski

      Sud koji je uputio zahtjev

   Curtea de Apel Oradea

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelj: Ruxandra Paula Andriciuc i dr.

      Tuženik: Banca Românească SA

      Prethodna pitanja

               1.

               Treba li članak 3. stavak 1. Direktive 93/13 (1) tumačiti na način da znatnu neravnotežu između prava i obveza stranaka koje proizlaze iz ugovora treba ocjenjivati strogo se držeći trenutka sklapanja ugovora ili je njime obuhvaćen i slučaj u kojem je tijekom izvršenja ugovora s periodičnim ili stalnim obvezama protučinidba potrošača s obzirom na vrijeme sklapanja ugovora, postala preveliko opterećenje zbog značajnih promjena deviznog tečaja?

               2.

               Treba li se smatrati da se jasno i razumljivo sastavljenom ugovornom odredbom u smislu članka 4. stavka 2. Direktive 93/13 moraju predviđati samo razlozi koji su doveli do uključivanja navedene odredbe u ugovor i njezin operativni mehanizam ili se njome trebaju također predvidjeti sve moguće posljedice zbog kojih može varirati cijena koju potrošač plaća, kao primjerice rizik deviznog tečaja, te može li se s obzirom na Direktivu 93/13/EEZ smatrati da se obveza banke da obavijesti klijenta u trenutku odobravanja kredita odnosi isključivo na kreditne uvjete, odnosno na kamate, troškove i jamstva na teret korisnika kredita, i da pritom u takvu obvezu ne ulazi moguće precjenjivanje ili devalvacija strane valute?

               3.

               Treba li članak 4. stavak 2. Direktive 93/13/EEZ tumačiti na način da izrazi „glavni predmet ugovora” te „primjerenost cijene i naknade na jednoj strani, i isporučene usluge i robu, na drugoj” obuhvaćaju odredbu unesenu u ugovor o kreditu u stranoj valuti, sklopljen između prodavača ili pružatelja usluga i potrošača, koja nije bila predmetom pojedinačnih pregovora i na temelju koje se „kredit mora vratiti u istoj valuti”?

      (1)  Direktiva Vijeća 93/13/EEZ od 5. travnja 1993. o nepoštenim uvjetima u potrošačkim ugovorima (SL 1993 L 95, str. 29.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 15, svezak 12., str. 24.)


title: Predmet T-464/14 P: Žalba koju je 20. lipnja 2014. podnio Risto Nieminen protiv presude Službeničkog suda od 10. travnja 2014. u predmetu F-81/12, Nieminen/Vijeće

text:
               11.8.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 261/45

         Žalba koju je 20. lipnja 2014. podnio Risto Nieminen protiv presude Službeničkog suda od 10. travnja 2014. u predmetu F-81/12, Nieminen/Vijeće
   (Predmet T-464/14 P)
   2014/C 261/71
   Jezik postupka: francuski

      Stranke

      Žalitelj: Risto Nieminen (Kraainem, Belgija) (zastupnici: M. de Abreu Caldas, D. de Abreu Caldas i J.-N. Louis, odvjetnici)

      Druga stranka u postupku: Vijeće Europske unije

      Žalbeni zahtjev

   Žalitelj od Općeg suda zahtijeva da:

               —

               ukine presudu Službeničkog suda Europske unije (drugo vijeće) donesenu 10. travnja 2014. u predmetu F-81/12 (Risto Nieminen/Vijeće);

               —

               naloži Vijeću snošenje troškova prvostupanjskog i drugostupanjskog postupka.

      Žalbeni razlozi i glavni argumenti

   U prilog osnovanosti žalbe žalitelj ističe dva žalbena razloga.

               1.

               Prvi žalbeni razlog odnosi se na povredu prava obrane, zbog toga što je Službenički sud držao da tužitelj nije podnio dovoljno dokaznih elemenata kako bi dokazao očitu pogrešku u ocjeni, usprkos tome što je znao da tužitelj nije imao stvarnih mogućnosti dokazati tu pogrešku i usprkos tome što je odbijao naložiti tuženiku da podnese sve relevantne dokumente za ocjenu osnovanosti tog tužbenog razloga.

               2.

               Drugi žalbeni razlog odnosi se na iskrivljavanje dokaznih i činjeničnih elemenata.


title: Predmet T-576/12: Presuda Općeg suda od 15. srpnja 2014. – Łaszkiewicz protiv OHIM-a – Capital Safety Group EMEA (PROTEKT) ( „Žig Zajednice — Postupak povodom prigovora — Prijava figurativnog žiga Zajednice PROTEKT — Raniji verbalni žigovi Zajednice PROTECTA — Relativni razlog za odbijanje — Vjerojatnost dovođenja u zabludu — Članak 8. stavak 1. točka (b) Uredbe (EZ) br. 207/2009 — Članak 75. Uredbe br. 207/2009” )

text:
               1.9.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 292/38

         Presuda Općeg suda od 15. srpnja 2014. – Łaszkiewicz protiv OHIM-a – Capital Safety Group EMEA (PROTEKT)
   (Predmet T-576/12) (1)

   ((„Žig Zajednice - Postupak povodom prigovora - Prijava figurativnog žiga Zajednice PROTEKT - Raniji verbalni žigovi Zajednice PROTECTA - Relativni razlog za odbijanje - Vjerojatnost dovođenja u zabludu - Članak 8. stavak 1. točka (b) Uredbe (EZ) br. 207/2009 - Članak 75. Uredbe br. 207/2009”))
   2014/C 292/46
   Jezik postupka: poljski

      Stranke

      Tužitelj: Grzegorz Łaszkiewicz (Łódź, Poljska) (zastupnik: J. Gwiazdowska, odvjetnik)

      Tuženik: Ured za usklađivanje na unutarnjem tržištu (žigovi i dizajni) (zastupnik: D. Walicka, agent)

      Druga stranka u postupku pred žalbenim vijećem OHIM-a: Capital Safety Group EMEA SAS (Carros, Francuska)

      Predmet

   Tužba podnesena protiv odluke četvrtog žalbenog vijeća OHIM-a od 24. listopada 2012. (predmet R 700/2011-4) o postupku povodom prigovora između Capital Safety Group EMEA SAS i Grzegorza Łaszkiewicza.

      Izreka

               1.

               Tužba se odbija.

               2.

               Grzegorzu Łaszkiewiczu nalaže se snošenje troškova.

      (1)  SL C 108, 13.4.2013.


title: Predmet C-676/13 P: Žalba koju je 17. prosinca 2013. podnio Zoo Sport Ltd protiv presude Općeg suda (prvo vijeće) donesene 16. listopada 2013. u predmetu T-453/12, Zoo Sport Ltd protiv Ureda za usklađivanje na unutarnjem tržištu (žigovi i dizajni) i intervenijenta pred Općim sudom K-2 Corp.

text:
               8.9.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 303/2

         Žalba koju je 17. prosinca 2013. podnio Zoo Sport Ltd protiv presude Općeg suda (prvo vijeće) donesene 16. listopada 2013. u predmetu T-453/12, Zoo Sport Ltd protiv Ureda za usklađivanje na unutarnjem tržištu (žigovi i dizajni) i intervenijenta pred Općim sudom K-2 Corp.
   (Predmet C-676/13 P)
   2014/C 303/03
   Jezik postupka: engleski

      Stranke

      Žalitelj: Zoo Sport Ltd (zastupnik: I. Rungg, Rechtsanwalt)

      Druge stranke u postupku: Ured za usklađivanje na unutarnjem tržištu (žigovi i dizajni) i K-2 Corp.
   Rješenjem od 15. srpnja 2014. Sud (šesto vijeće) je proglasio žalbu nedopuštenom.


title: Predmet C-527/13: Presuda Suda (veliko vijeće) od 14. travnja 2015. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Tribunal Superior de Justicia de Galicia – Španjolska) – Lourdes Cachaldora Fernández protiv Instituto Nacional de la Seguridad Social (INSS), Tesorería General de la Seguridad Social (TGSS) (Zahtjev za prethodnu odluku — Radnici i radnice — Jednako postupanje u području socijalne sigurnosti — Direktiva 79/7/EEZ — Članak 4. — Direktiva 97/81/EZ — Okvirni sporazum o radu s nepunim radnim vremenom koji su sklopili UNICE, CEEP i ETUC — Izračun davanja — Sustav premošćivanja razdoblja u kojemu nisu uplaćivani doprinosi — Radnici s nepunim radnim vremenom i radnici s punim radnim vremenom)

text:
               15.6.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 198/6

         Presuda Suda (veliko vijeće) od 14. travnja 2015. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Tribunal Superior de Justicia de Galicia – Španjolska) – Lourdes Cachaldora Fernández protiv Instituto Nacional de la Seguridad Social (INSS), Tesorería General de la Seguridad Social (TGSS)
   (Predmet C-527/13) (1)

   ((Zahtjev za prethodnu odluku - Radnici i radnice - Jednako postupanje u području socijalne sigurnosti - Direktiva 79/7/EEZ - Članak 4. - Direktiva 97/81/EZ - Okvirni sporazum o radu s nepunim radnim vremenom koji su sklopili UNICE, CEEP i ETUC - Izračun davanja - Sustav premošćivanja razdoblja u kojemu nisu uplaćivani doprinosi - Radnici s nepunim radnim vremenom i radnici s punim radnim vremenom))
   (2015/C 198/07)
   Jezik postupka: španjolski

      Sud koji je uputio zahtjev

   Tribunal Superior de Justicia de Galicia

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelj: Lourdes Cachaldora Fernández

      Tuženici: Instituto Nacional de la Seguridad Social (INSS), Tesorería General de la Seguridad Social (TGSS)

      Izreka

               1.

               Članak 4. stavak 1. Direktive Vijeća 79/7/EEZ od 19. prosinca 1978. o postupnoj provedbi načela jednakog postupanja prema muškarcima i ženama u pitanjima socijalne sigurnosti mora se tumačiti tako da mu se ne protivi nacionalni propis koji propisuje da se razdoblja prekida uplate doprinosa, koja su uključena u referentno razdoblje za izračun invalidske mirovine i koja su nastupila nakon razdoblja rada s nepunim radnim vremenom, uzmu u obzir u visini najniže važeće osnovice doprinosa na koju je primijenjen koeficijent umanjenja koji se odnosi na taj rad, dok, ako se takvi prekidi dogode nakon rada s punim radnim vremenom, takvo umanjenje nije predviđeno.

               2.

               Okvirni sporazum o radu s nepunim radnim vremenom sklopljen 6. lipnja 1997., koji je sadržan u prilogu Direktivi Vijeća 97/81/EZ od 15. prosinca 1997. o Okvirnom sporazumu o radu s nepunim radnim vremenom koji su sklopili UNICE, CEEP i ETUC, kako je izmijenjena Direktivom Vijeća 98/23/EZ od 7. travnja 1998., mora se tumačiti tako da ne ulazi u njegovo područje primjene propis države članice koji predviđa da se razdoblja prekida uplate doprinosa, koja su uključena u referentno razdoblje za izračun invalidske mirovine i koja su nastupila nakon razdoblja rada s nepunim radnim vremenom, uzmu u obzir u visini najniže važeće osnovice doprinosa na koju je primijenjen koeficijent umanjenja koji se odnosi na taj rad, dok, ako se takvi prekidi dogode nakon rada s punim radnim vremenom, takvo umanjenje nije predviđeno.

      (1)  SL C 9, 11.1.2014.


title: Predmet T-357/16: Tužba podnesena 5. srpnja 2016. – Punch Powertrain protiv Komisije

text:
               16.8.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 296/41

         Tužba podnesena 5. srpnja 2016. – Punch Powertrain protiv Komisije
   (Predmet T-357/16)
   (2016/C 296/52)
   Jezik postupka: nizozemski

      Stranke

      Tužitelj: Punch Powertrain (Sint-Truiden, Belgija) (zastupnici: H. Viaene, B. Hoorelbeke, D. Gillet i F. Verhaegen, odvjetnici)

      Tuženik: Europska komisija

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

               —

               utvrdi da je tužba za poništenje dopuštena;

               —

               poništi Odluku Europske komisije od 11. siječnja 2016. o programu državnih potpora u vezi s izuzećem viškova dobiti od oporezivanja SA.37667 (2015/C) (ex 2015/NN), kako je objavljena 4. svibnja 2016. na internetskom portalu Europske komisije;

               —

               naloži Komisiji snošenje troškova.

      Tužbeni razlozi i glavni argumenti

   U prilog osnovanosti tužbe tužitelj ističe četiri tužbena razloga.

               1.

               Prvi tužbeni razlog: povreda članka 1. točke (d) Uredbe 2015/1589 (1) kao i članka 107. stavka 1. i članka 296. UFEU-a, s obzirom na to da je Komisija spornu mjeru pogrešno kvalificirala kao program potpore.

                           —

                           Komisija je povrijedila članak 1. točku (d) Uredbe 2015/1589 i članak 107. stavak 1. UFEU-a, s obzirom na to da je spornu mjeru pogrešno kvalificirala kao program potpore. Sporna potpora ne može se dodijeliti samo na temelju članka 185. stavka 2. točke (b) Wetboeka van de inkomstenbelastingen 1992 (Zakonik o porezu na prihod iz 1992., u daljnjem tekstu: WIB 92), nego su za primjenu te odredbe potrebne i dodatne provedbene mjere.

                           —

                           Komisija je povrijedila članak 296. UFEU-a jer njezino obrazloženje sadržava proturječnost. Proturječnost se odnosi na to da Komisija ne daje objašnjenje zašto pri ispitivanju kriterija selektivnosti smatra da prethodna porezna mišljenja ne proizlaze izravno iz članka 185. stavka 2. točke (b) WIB-a 92 dok kod ispitivanja je li riječ o programu potpora pretpostavlja da navedena odredba ne podrazumijeva dodatne provedbene mjere.

               2.

               Drugi tužbeni razlog: povreda članka 107. stavka 1. UFEU-a i obveze obrazlaganja prema članku 296. UFEU-a, s obzirom na to da je Komisija netočno ocijenila da je ostvarena prednost.

                           —

                           Komisija nije ispitala dovodi li sporna mjera potpore doista do dodjeljivanja prednosti u smislu članka 107. stavka 1. UFEU-a pogodovanim poduzetnicima. Međutim, postojanje te okolnosti bitna je pretpostavka državne potpore koju Komisija mora istražiti prije nego što utvrdi postojanje državne potpore, inače čini povredu obveze obrazlaganja prema članku 296. UFEU-a.

               3.

               Treći tužbeni razlog: povreda članka 107. stavka 1. UFEU-a i obveze obrazlaganja prema članku 296. UFEU-a, s obzirom na to da je Komisija netočno ocijenila pitanje selektivnosti sporne mjere.

                           —

                           Članak 185. stavak 2. točka (b) WIB-a 92 i sustav izuzeća viškova dobiti od oporezivanja na temelju te odredbe dostupni su svim poduzetnicima koji se nalaze u činjenično i pravno sličnoj situaciji i koji obavljaju gospodarske djelatnosti na koje se odnosi sporna mjera. Sporna mjera stoga nije predviđena samo za određene poduzetnike koji se mogu definirati prema posebnim obilježjima i zato nije selektivna u smislu članka 107. stavka 1. UFEU-a.

                           —

                           Podredno se ističe da je Komisija počinila očitu pogrešku u ocjeni time što je utvrdila da izuzeće viškova dobiti od oporezivanja nije dio referentnog sustava. Izuzeće viškova dobiti od oporezivanja na temelju sinergija i ekonomije razmjera uz primjenu načela „arm’s length” (načelo nepristrane transakcije) bitan je dio odredbi koje definiraju ukupni iznos oporezivog prihoda pa ga se ne može smatrati odstupanjem od referentnog sustava koje dovodi do selektivnosti.

                           —

                           Krajnje podredno se tvrdi da Komisija ne može dokazati da je Belgijski odbor za prethodna porezna rješenja pogrešno primijenio načelo „arm’s length” (načelo nepristrane transakcije) prilikom primjene članka 185. stavka 2. točke (b) WIB-a 92. Komisijina argumentacija nije dosljedna; iako su bitni elementi uzeti u obzir, oni su međusobno proturječni ili im nedostaje potrebna dosljednost.

               4.

               Četvrti tužbeni razlog: povreda načela pravne sigurnosti nalaganjem obveze povrata.

                           —

                           Na temelju Komisijine ustaljene prakse odlučivanja, koja nije dovela u pitanje primjenu međunarodno prihvaćenog načela „arm’s length” (načelo nepristrane transakcije), bilo bi protivno načelu pravne sigurnosti kada bi se u ovom predmetu naložio povrat navodne potpore. Općenito, na temelju dosadašnje prakse odlučivanja i sudske prakse nije se moglo predvidjeti da je članak 185. stavak 2. točka (b) WIB-a 92 protivan članku 107. UFEU-a.

      (1)  Uredba Vijeća (EU) 2015/1589 od 13. srpnja 2015. o utvrđivanju detaljnih pravila primjene članka 108. Ugovora o funkcioniranju Europske unije (SL 2015., L 248, str. 9.).


title: Predmet C-276/14: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 5. lipnja 2014. uputio Naczelny Sąd Administracyjny (Poljska) – Gmina Wrocław protiv Minister Finansów

text:
               8.9.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 303/16

         Zahtjev za prethodnu odluku koji je 5. lipnja 2014. uputio Naczelny Sąd Administracyjny (Poljska) – Gmina Wrocław protiv Minister Finansów
   (Predmet C-276/14)
   2014/C 303/20
   Jezik postupka: poljski

      Sud koji je uputio zahtjev

   Naczelny Sąd Administracyjny

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelj: Gmina Wrocław

      Tuženik: Minister Finansów

      Prethodna pitanja

   Može li se s obzirom na članak 4. stavak 2. u vezi s člankom 5. stavkom 3. Ugovora o Europskoj uniji obveznikom poreza na dodanu vrijednost smatrati organizacijska jedinica općine (lokalnog upravnog tijela u Poljskoj) ako obavlja aktivnosti drukčije od onih u kojima sudjeluje kao javno tijelo u smislu članka 13. Direktive 2006/112/EZ Vijeća od 28. studenoga 2006. o zajedničkom sustavu poreza na dodanu vrijednost (1) iako ne ispunjava uvjet samostalnosti (neovisnosti) propisan u članku 9. stavku 1. te direktive?

      (1)  (SL L 347, str. 1.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 9., svezak 1., str. 120.).


title: Predmet T-45/14: Presuda Općeg suda od 18. rujna 2015. – HTTS i Bateni protiv Vijeća („Zajednička vanjska i sigurnosna politika — Mjere ograničavanja protiv Irana — Zamrzavanje financijskih sredstava — Kriterij koji se odnosi na pružanje ključnih usluga IRISL-u ili subjektima u njegovom vlasništvu, pod njegovim nadzorom ili koji djeluju za njegov račun — Pravo na učinkovitu sudsku zaštitu — Obveza obrazlaganja — Očita pogreška u ocjeni — Pravo vlasništva — Sloboda poduzetništva — Pravo na poštovanje obiteljskog života — Proporcionalnost”)

text:
               3.11.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 363/36

         Presuda Općeg suda od 18. rujna 2015. – HTTS i Bateni protiv Vijeća
   (Predmet T-45/14) (1)

   ((„Zajednička vanjska i sigurnosna politika - Mjere ograničavanja protiv Irana - Zamrzavanje financijskih sredstava - Kriterij koji se odnosi na pružanje ključnih usluga IRISL-u ili subjektima u njegovom vlasništvu, pod njegovim nadzorom ili koji djeluju za njegov račun - Pravo na učinkovitu sudsku zaštitu - Obveza obrazlaganja - Očita pogreška u ocjeni - Pravo vlasništva - Sloboda poduzetništva - Pravo na poštovanje obiteljskog života - Proporcionalnost”))
   (2015/C 363/44)
   Jezik postupka: njemački

      Stranke

      Tužitelji: HTTS Hanseatic Trade Trust & Shipping GmbH (Hamburg, Njemačka) i Naser Bateni (Hamburg) (zastupnici: u početku M. Schlingmann i F. Lautenschlager, zatim Schlingmann, odvjetnici)

      Tuženik: Vijeće Europske unije (zastupnici: M. Bishop i J.-P. Hix, agenti)

      Predmet

   Zahtjev za poništenjem Odluke Vijeća 2013/661/ZVSP od 15. studenoga 2013. o izmjeni Odluke 2010/413/ZVSP o mjerama ograničavanja protiv Irana (SL L 306, str. 18.) i Provedbene uredbe Vijeća (EU) br. 1154/2013 od 15. studenoga 2013. o provedbi Uredbe (EU) br. 267/2012 o mjerama ograničavanja protiv Irana (SL L 306, str. 3.), u dijelu u kojem se odnosi na tužitelje.

      Izreka

               1.

               Poništava se Odluka Vijeća 2013/661/ZVSP od 15. studenoga 2013. o izmjeni Odluke 2010/413/ZVSP o mjerama ograničavanja protiv Irana, u dijelu u kojem se njome na popis iz Priloga II. Odluci Vijeća 2010/413/ZVSP od 26. srpnja 2010. o mjerama ograničavanja protiv Irana i stavljanju izvan snage Zajedničkog stajališta 2007/140/ZVSP uvrštavaju imena HTTS Hanseatic Trade Trust & Shipping i ono Nasera Batenija.

               2.

               Poništava se Provedbena uredba Vijeća (EU) br. 1154/2013 od 15. studenoga 2013. o provedbi Uredbe (EU) br. 267/2012 o mjerama ograničavanja protiv Irana u dijelu u kojem se njome na popis iz Priloga IX. Uredbi Vijeća (EU) br. 267/2012 od 23. ožujka 2012. o mjerama ograničavanja protiv Irana i stavljanju izvan snage Uredbe (EU) br. 961/2010 uvrštavaju imena HTTS Hanseatic Trade Trust & Shipping i ono Nasera Batenija.

               3.

               Vijeće Europske unije snosit će, uz vlastite troškove i troškove društva HTTS Hanseatic Trade Trust & Shipping, te troškove Nasera Batenija.

      (1)  SL C 71, 8. 3. 2014.


title: Predmet T-421/07 RENV: Presuda Općeg suda od 18. rujna 2015. – Deutsche Post protiv Komisije („Državne potpore — Distribucija pošte — Mjere koje su njemačka tijela poduzela u korist Deutsche Posta AG — Odluka o pokretanju postupka iz članka 88. stavka 2. UEZ-a — Pravni interes — Ponovno pokretanje okončanog postupka — Učinci presude o poništenju”)

text:
               9.11.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 371/19

         Presuda Općeg suda od 18. rujna 2015. – Deutsche Post protiv Komisije
   (Predmet T-421/07 RENV) (1)

   ((„Državne potpore - Distribucija pošte - Mjere koje su njemačka tijela poduzela u korist Deutsche Posta AG - Odluka o pokretanju postupka iz članka 88. stavka 2. UEZ-a - Pravni interes - Ponovno pokretanje okončanog postupka - Učinci presude o poništenju”))
   (2015/C 371/21)
   Jezik postupka: njemački

      Stranke

      Tužitelj: Deutsche Post AG (Bonn, Njemačka) (zastupnici: J. Sedemund i T. Lübbig, odvjetnici)

      Tuženik: Europska komisija (zastupnici: B. Martenczuk, T. Maxian Rusche i R. Sauer, agenti)

      Intervenijenti u potporu tuženiku: UPS Europe NV/SA (Bruxelles, Belgija); i UPS Deutschland Inc. & Co. OHG (Neuss, Njemačka) (zastupnik: T. Ottervanger, odvjetnik)

      Predmet

   Zahtjev za poništenje Odluke Komisije od 12. rujna 2007. o pokretanju postupka iz članka 88. stavka 2. [UEZ-a] u vezi s državnom potporom koju je Savezna Republika Njemačka dodijelila u korist Deutsche Posta AG [državna potpora C 36/07 (ex NN 25/07)].

      Izreka

               1.

               Poništava se Odluka Komisije od 12. rujna 2007. o pokretanju postupka iz članka 88. stavka 2. UEZ-a u vezi s državnom potporom koju je Savezna Republika Njemačka dodijelila u korist Deutsche Posta AG [državna potpora C 36/07 (ex NN 25/07)], u dijelu u kojem je njome pokrenut formalni istražni postupak u vezi s navedenim javnim mjerama, osim u odnosu na državna jamstva dodijeljena u korist Deutsche Bundespost Postdiensta i Deutsche Posta.

               2.

               Europskoj komisiji nalaže se snošenje, osim vlastitih troškova, i troškova Deutsche Posta u vezi s tužbom za poništenje, uključujući i troškove nastale u žalbenom postupku pred Sudom.

               3.

               UPS Europe NV/SA i UPS Deutschland Inc. & Co. OHG snosit će vlastite troškove.

      (1)  SL C 22, 26. 1. 2008.


title: Predmet C-300/15: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 19. lipnja 2015. uputio Tribunal administratif (Luksemburg) – Charles Kohll i Sylvie Kohll-Schlesser protiv Directeur de l'administration des contributions directes

text:
               7.9.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 294/34

         Zahtjev za prethodnu odluku koji je 19. lipnja 2015. uputio Tribunal administratif (Luksemburg) – Charles Kohll i Sylvie Kohll-Schlesser protiv Directeur de l'administration des contributions directes
   (Predmet C-300/15)
   (2015/C 294/43)
   Jezik postupka: francuski

      Sud koji je uputio zahtjev

   Tribunal administratif

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelji: Charles Kohll, Sylvie Kohll-Schlesser

      Tuženik: Directeur de l'administration des contributions directes

      Prethodna pitanja

   Protivi li se načelo slobodnog kretanja radnika, predviđeno, među ostalim, člankom 45. UFEU-a odredbama članka 139.b stavka 1. Izmijenjenog zakona o porezu na dohodak, s obzirom na to da, u skladu s tim odredbama, samo osobe koje posjeduju obrazac o porezu po odbitku imaju pravo na odbitak poreza na koji se odnosi taj članak?


title: Predmet F-17/14: Presuda Službeničkog suda (sudac pojedinac) od 29. travnja 2015. – Ibánez Martínez protiv Parlamenta (Javna služba — Dužnosnici — Dodjeljivanje bodova za uspješnost — Mišljenje odbora za izvješćivanje — Široka margina prosudbe uprave — Jednako postupanje)

text:
               15.6.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 198/49

         Presuda Službeničkog suda (sudac pojedinac) od 29. travnja 2015. – Ibánez Martínez protiv Parlamenta
   (Predmet F-17/14) (1)

   ((Javna služba - Dužnosnici - Dodjeljivanje bodova za uspješnost - Mišljenje odbora za izvješćivanje - Široka margina prosudbe uprave - Jednako postupanje))
   (2015/C 198/67)
   Jezik postupka: francuski

      Stranke

      Tužitelj: Carlos Ibánez Martínez (Leeuw-Saint-Pierre, Belgija) (zastupnik: M. Casado García-Hirschfeld, odvjetnik)

      Tuženik: Europski parlament (zastupnici: V. Montebello-Demogeot i N. Chemaï, agenti)

      Predmet

   Zahtjev za poništenje odluke da se tužitelju ne dodijeli tri boda za uspješnost na temelju postupka promaknuća za 2012. godinu.

      Izreka presude

               1.

               Tužba se odbija.

               2.

               C. Ibáñez Martínez snosi vlastite troškove te mu se nalaže snošenje troškova Europskog parlamenta.

      (1)  SL C 184, 16.6.2014., str. 41.


title: Predmet T-600/13: Rješenje Općeg suda od 24. veljače 2014. – Bimbo protiv OHIM – a (FIBRA PROTEÍNAS NUTRIENTES)

text:
               5.5.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 135/61

         Rješenje Općeg suda od 24. veljače 2014. – Bimbo protiv OHIM – a (FIBRA PROTEÍNAS NUTRIENTES)
   (Predmet T-600/13) (1)

   2014/C 135/81
   Jezik postupka: španjolski
   Predsjednik drugog vijeća odredio je brisanje predmeta.

      (1)  SL C 31, 1.2.2014.


title: Predmet C-251/15 P: Rješenje Suda (osmo vijeće) od 4. veljače 2016. – Emsibeth SpA protiv Ureda za usklađivanje na unutarnjem tržištu (žigovi i dizajni) (OHIM) (Žalba — Članak 181. Poslovnika Suda — Žig Zajednice — Prijava za registraciju figurativnog žiga Nael — Prigovor nositelja ranijeg verbalnog žiga Zajednice Mc Neal — Odbijanje registracije — Uredba (EZ) br. 207/2009 — Članak 8. stavak 1. točka (b) — Određivanje relevantne javnosti — Ocjena stupnja pažnje relevantne javnosti — Ocjena usporedbe proizvoda, sličnosti znakova i vjerojatnosti dovođenja u zabludu)

text:
               18.4.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 136/4

         Rješenje Suda (osmo vijeće) od 4. veljače 2016. – Emsibeth SpA protiv Ureda za usklađivanje na unutarnjem tržištu (žigovi i dizajni) (OHIM)
   (Predmet C-251/15 P) (1)

   ((Žalba - Članak 181. Poslovnika Suda - Žig Zajednice - Prijava za registraciju figurativnog žiga Nael - Prigovor nositelja ranijeg verbalnog žiga Zajednice Mc Neal - Odbijanje registracije - Uredba (EZ) br. 207/2009 - Članak 8. stavak 1. točka (b) - Određivanje relevantne javnosti - Ocjena stupnja pažnje relevantne javnosti - Ocjena usporedbe proizvoda, sličnosti znakova i vjerojatnosti dovođenja u zabludu))
   (2016/C 136/05)
   Jezik postupka: talijanski

      Stranke

      Žalitelj: Emsibeth SpA (zastupnik: A. Arpaia, odvjetnik)

      Druga stranka u postupku: Ured za usklađivanje na unutarnjem tržištu (žigovi i dizajni) (OHIM)

      Izreka

               1.

               Žalba se odbija.

               2.

               Društvu Emsibeth SpA nalaže se snošenje vlastitih troškova.

      (1)  SL C 311, 21. 9. 2015.


title: Predmet C-424/14: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 15. rujna 2014. uputio Szekszárdi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság (Mađarska) – Jácint Gábor Balogh protiv Nemzeti Adó- és Vámhivatal Dél-dunántúli Regionális Adó Főigazgatósága

text:
               8.12.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 439/21

         Zahtjev za prethodnu odluku koji je 15. rujna 2014. uputio Szekszárdi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság (Mađarska) – Jácint Gábor Balogh protiv Nemzeti Adó- és Vámhivatal Dél-dunántúli Regionális Adó Főigazgatósága
   (Predmet C-424/14)
   (2014/C 439/27)
   Jezik postupka: mađarski

      Sud koji je uputio zahtjev

   Szekszárdi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelj: Jácint Gábor Balogh

      Tuženik: Nemzeti Adó- és Vámhivatal Dél-dunántúli Regionális Adó Főigazgatósága

      Prethodna pitanja

               1.

               Protivi li se obvezi podnošenja prijave iz članka 213. stavka 1. i članka 214. stavka 1. Direktive o PDV-u (1) nacionalna praksa u Mađarskoj prema kojoj su pojedinci koji ne žele obavljati aktivnost opterećenu PDV-om – unutar praga za oslobođenje od plaćanja PDV-a – obvezni prijaviti tu aktivnost?

               2.

               Može li nadležno porezno tijelo tijekom nadzora provedenog a posteriori sankcionirati nepodnošenje prijave, iako nije prekoračen prag za oslobođenje?

               3.

               Može li nadležno porezno tijelo tijekom nadzora provedenog a posteriori oduzeti pojedincu pravo odabira te mu, zanemarujući načelo pravičnog postupka, onemogućiti da odabere oslobođenje od plaćanja?

      (1)  Direktiva Vijeća 2006/112/EZ od 28. studenoga 2006. o zajedničkom sustavu poreza na dodanu vrijednost (SL L 347, str. 1.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 9., svezak 1., str. 120.).


title: Predmet T-493/15 P: Žalba koju je 26. kolovoza 2015. podnijela Europska komisija protiv presude Službeničkog suda od 18. lipnja 2015. u predmetu F-5/14, CX protiv Komisije

text:
               9.11.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 371/26

         Žalba koju je 26. kolovoza 2015. podnijela Europska komisija protiv presude Službeničkog suda od 18. lipnja 2015. u predmetu F-5/14, CX protiv Komisije
   (Predmet T-493/15 P)
   (2015/C 371/29)
   Jezik postupka: francuski

      Stranke

      Žalitelj: Europska komisija (zastupnici: J. oCurrall i C. Ehrbar, agenti)

      Druga stranka u postupku: CX (Enghien, Belgija)

      Žalbeni zahtjev

   Žalitelj od Općeg suda zahtijeva da:

               —

               ukine presudu Službeničkog suda od 18. lipnja 2015. u predmetu F-5/14, CX/Komisija;

               —

               vrati predmet Službeničkom sudu kako bi odlučio o preostalim tužbenim razlozima;

               —

               naknadno odluči o troškovima.

      Žalbeni razlozi i glavni argumenti

   U prilog osnovanosti žalbe žalitelj ističe četiri žalbena razloga.

               1.

               Prvi žalbeni razlog koji se odnosi na liječnička mišljenja podnesena u okviru stegovnog postupka, a koji se temelji na pogreškama koje se tiču prava nastalih zbog povrede (i) pravila o teretu dokazivanja, (ii) Priloga IX. Pravilniku o osoblju za dužnosnike Europske unije (u daljnjem tekstu: Pravilnik), (iii) članka 59. Pravilnika i (iv) nadležnosti Službeničkog suda.

               2.

               Drugi žalbeni razlog koji se odnosi na pojam skupa podudarajućih indicija, a koji se temelji na povredi opsega obvezâ na području izvođenja dokaza i nedostacima u obrazloženju.

               3.

               Treći žalbeni razlog koji se temelji na pogrešci koja se tiče prava pri tumačenju načela brižnog postupanja, jer je Službenički sud presudivši da je Komisija – s obzirom na dokaze kojima je raspolagala prilikom donošenja sporne odluke – povrijedila svoju dužnost brižnog postupanja time što tužitelja u prvostupanjskom postupku nije po treći put pozvala, zato što su, kao prvo, činjenice koje se utvrđuju relativno stare, kao drugo, zato što je dužnosnik bio na bolovanju i zato što je, kao treće, njegov odvjetnik po drugi puta odbio poziv.

               4.

               Četvrti žalbeni razlog koji se temelji na pogrešci u obrazloženju u vezi s posljedicama povrede prava na saslušanje i materijalne netočnosti činjenica, jer je Službenički sud zaključak da bi saslušanje tužitelja u prvostupanjskom postupku moglo imati utjecaja na pobijanu odluku utemeljio na materijalno netočnim činjenicama.


title: Predmet T-46/12: Rješenje Općeg suda od 5. ožujka 2013. – Chrysamed Vertrieb protiv OHIM-a – Chrysal International (Chrysamed) ( „Žig Zajednice  — Postupak prigovora  — Povlačenje zahtjeva za registracijom  — Obustava postupka” )

text:
               12.5.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 142/34

         Rješenje Općeg suda od 5. ožujka 2013. – Chrysamed Vertrieb protiv OHIM-a – Chrysal International (Chrysamed)
   (Predmet T-46/12) (1)

   ((„Žig Zajednice - Postupak prigovora - Povlačenje zahtjeva za registracijom - Obustava postupka”))
   2014/C 142/44
   Jezik postupka: njemački

      Stranke

      Tužitelj: Chrysamed Vertrieb GmbH (Salzbourg, Austrija) (zastupnici: prvo T. Schneider, zatim M. Koch i konačno I. Rungg, odvjetnici)

      Tuženik: Ured za usklađivanje na unutarnjem tržištu (žigovi i dizajni) (zastupnik: G. Schneider, agent)

      Druga stranka u postupku pred žalbenim vijećem OHIM-a, intervenijent u postupku pred Općim sudom: Chrysal International BV (Naarden, Nizozemska) (zastupnici: A. Killan, M. Marell i M. Senftleben, odvjetnici)

      Predmet

   Tužba protiv odluke prvog žalbenog vijeća OHIM-a od 22. studenog 2011. (predmet R 64/2011-1), koja se odnosi na postupak prigovora između Chrysal International BV i Chrysamed Vertrieb GmbH.

      Izreka

               1.

               Obustavlja se postupak po tužbi.

               2.

               Nalaže se Chrysamed Vertrieb GmbH snošenje troškova.

      (1)  SL C 98, 31.3.2012.


title: Predmet C-197/15: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 29. travnja 2015. uputio Tribunal Superior de Justicia de la Comunidad Autónoma del País Vasco (Španjolska) – Juan Carlos Castrejana López protiv Ayuntamiento de Vitoria

text:
               20.7.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 236/26

         Zahtjev za prethodnu odluku koji je 29. travnja 2015. uputio Tribunal Superior de Justicia de la Comunidad Autónoma del País Vasco (Španjolska) – Juan Carlos Castrejana López protiv Ayuntamiento de Vitoria
   (Predmet C-197/15)
   (2015/C 236/36)
   Jezik postupka: španjolski

      Sud koji je uputio zahtjev

   Tribunal Superior de Justicia de la Comunidad Autónoma del País Vasco

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelj: Juan Carlos Castrejana López

      Tuženik: Ayuntamiento de Vitoria

      Prethodna pitanja

               1.

               Treba li članak 5. stavak 1. Okvirnog sporazuma između ETUC-a, UNICE-a i CEEP-a o radu na određeno vrijeme (1) tumačiti na način da se protivi nacionalnom zakonodavstvu koje u slučaju zlouporabe ugovora o radu na određeno vrijeme općenito ne priznaje privremenim službenicima [funcionarios interinos], za razliku od slučaja osoba zaposlenih u upravi na temelju ugovora o radu koje se nalaze u istovjetnoj situaciji, pravo zadržavanja odnosa kao privremenih službenika na neodređeno vrijeme, odnosno pravo na zauzimanje položaja koje je popunjeno privremeno sve do njegovog popunjavanja na propisom uređen način ili ukidanja zakonskim postupcima?

               2.

               U slučaju negativnog odgovora na prethodno pitanje, treba li načelo ekvivalentnosti tumačiti na način da nacionalni sudac može smatrati da su u slučaju zlouporabe ugovora o radu na određeno vrijeme slične dvije situacije, ona osoblja zaposlenog u upravi na temelju ugovora o radu na određeno vrijeme i ona privremenih službenika, ili, pak, nacionalni sudac treba prilikom ocjene sličnosti uzeti u obzir druge elemente osim istovjetnosti poslodavca, istovjetnosti ili sličnosti pružanih usluga i određenosti trajanja ugovora o radu, kao što su to primjerice posebna narav ugovornog ili propisima uređenog odnosa zaposlenika, odnosno ovlast uprave na vlastito organiziranje, a koji bi opravdavali različito postupanje u dvije situacije?

               3.

               U slučaju negativnog odgovora na dva gore navedena pitanja, treba li načelo djelotvornosti tumačiti na način da je u okviru istog postupka u kojem se utvrđuje zlouporaba ugovora o radu na određeno vrijeme potrebno raspraviti i odrediti primjerenu sankciju kao postupovno pitanje koje strankama omogućava podnošenje zahtjeva, isticanje navoda i izvođenje dokaza koje smatraju potrebnima u tu svrhu, ili ga, nasuprot tomu, treba tumačiti na način da se ne protivi tomu da se oštećenika u tu svrhu uputi u novi upravni i, ako je potrebno, sudski postupak?

      (1)  Prilog Direktivi Vijeća 1999/70/EZ od 28. lipnja 1999. (SL L 175, str. 43.; SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 5., svezak 4., str. 228.)


title: Predmet C-23/13: Presuda Suda (šesto vijeće) od 7. studenoga 2013. — Europska komisija protiv Francuske Republike (Povreda obveze države članice — Direktiva 91/271/EEZ — Pročišćavanje komunalnih otpadnih voda — Članci 3. i 4.)

text:
               11.1.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 9/16

         Presuda Suda (šesto vijeće) od 7. studenoga 2013. — Europska komisija protiv Francuske Republike
   (Predmet C-23/13) (1)

   (Povreda obveze države članice - Direktiva 91/271/EEZ - Pročišćavanje komunalnih otpadnih voda - Članci 3. i 4.)
   2014/C 9/25
   Jezik postupka: francuski

      Stranke

      Tužitelj: Europska komisija (zastupnici: J.-P. Keppenne i E. Manhaeve, agenti)

      Tuženik: Francuska Republika (zastupnici: D. Colas i S. Menez, agenti)

      Predmet

   Povreda obveze države članice — Povreda članaka 3. i 4. Direktive Vijeća 91/271/EEZ od 21. svibnja 1991. o pročišćavanju komunalnih otpadnih voda (SL L 135, str. 40.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 15., svezak 1., str. 5.) — Neispunjenje obveze prikupljanja i pročišćavanja komunalnih otpadnih voda u 8 aglomeracija

      Izreka

               1.

               Time što nije osigurala:

                           —

                           prikupljanje komunalnih otpadnih voda u aglomeraciji Basse-Terre, s populacijskim ekvivalentom većim od 15 000, i

                           —

                           pročišćavanje komunalnih otpadnih voda u aglomeracijama Ajaccio-Sanguinaires, Basse-Terre, Bastia-Nord, Cayenne-Leblond i Saint-Denis, s populacijskim ekvivalentom većim od 15 000,

                     Francuska Republika je povrijedila obveze koje ima na temelju odredaba članka 3. i članka 4. stavaka 1. i 3. Direktive Vijeća 91/271/EEZ od 21. svibnja 1991. o pročišćavanju komunalnih otpadnih voda.

               2.

               Francuskoj Republici nalaže se snošenje troškova.

      (1)  SL C 79, 16.3.2013.


title: Predmet C-348/13: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 25. lipnja 2013. uputio Bundesgerichtshof (Njemačka) — BestWater International GmbH protiv Michael Mebes, Stefan Potsch

text:
               9.11.2013

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 325/8

         Zahtjev za prethodnu odluku koji je 25. lipnja 2013. uputio Bundesgerichtshof (Njemačka) — BestWater International GmbH protiv Michael Mebes, Stefan Potsch
   (Predmet C-348/13)
   2013/C 325/12

   Predmetni postupak pokrenut je prije 1. srpnja 2013., datuma pristupanja Republike Hrvatske Europskoj uniji


title: Predmet T-822/14: Presuda Općeg suda od 23. listopada 2015. – Geilenkothen Fabrik für Schutzkleidung protiv OHIM-a (Cottonfeel) („Žig Zajednice — Prijava verbalnog žiga Zajednice Cottonfeel — Apsolutni razlozi za odbijanje — Nepostojanje razlikovnog karaktera — Opisni karakter — Članak 7. stavak 1. točke (b) i (c) Uredbe (EZ) br. 207/2009”)

text:
               14.12.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 414/31

         Presuda Općeg suda od 23. listopada 2015. – Geilenkothen Fabrik für Schutzkleidung protiv OHIM-a (Cottonfeel)
   (Predmet T-822/14) (1)

   ((„Žig Zajednice - Prijava verbalnog žiga Zajednice Cottonfeel - Apsolutni razlozi za odbijanje - Nepostojanje razlikovnog karaktera - Opisni karakter - Članak 7. stavak 1. točke (b) i (c) Uredbe (EZ) br. 207/2009”))
   (2015/C 414/41)
   Jezik postupka: njemački

      Stranke

      Tužitelj: Geilenkothen Fabrik für Schutzkleidung GmbH (Gerolstein-Müllenborn, Njemačka) (zastupnik: M. Straub, odvjetnik)

      Tuženik: Ured za usklađivanje na unutarnjem tržištu (žigovi i dizajni) (zastupnik: S. Hanne, agent)

      Predmet

   Tužba protiv odluke prvog žalbenog vijeća OHIM-a od 2. listopada 2014. (predmet R 2579/2013-1) koja se odnosi na prijavu za registraciju verbalnog znaka Cottonfeel kao žiga Zajednice.

      Izreka

               1.

               Tužba se odbija.

               2.

               Geilenkothen Fabrik für Schutzkleidung GmbH snosit će, osim vlastitih troškova, i troškove Ureda za usklađivanje na unutarnjem tržištu (žigovi i dizajni) (OHIM).

      (1)  SL C 46, 9. 2. 2015.


title: Predmet T-719/16: Tužba podnesena 7. listopada 2016. – Berliner Stadtwerke protiv EUIPO-a (berlinWärme)

text:
               28.11.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 441/32

      Tužba podnesena 7. listopada 2016. – Berliner Stadtwerke protiv EUIPO-a (berlinWärme)
      (Predmet T-719/16)
      (2016/C 441/38)
      Jezik postupka: njemački

         Stranke

         Tužitelj: Berliner Stadtwerke GmbH (Berlin, Njemačka) (zastupnici: O. Spieker i A. Schönfleisch, odvjetnici)

         Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO)

         Podaci o postupku pred OHIM-om

         Predmetni sporni žig: verbalni žig Europske unije „berlinWärme” – prijava za registraciju br. 14 062 558

         Pobijana odluka: odluka prvog žalbenog vijeća EUIPO-a od 19. srpnja 2016 u predmetu R 618/2016-1

         Tužbeni zahtjev

      Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

                  —

                  poništi pobijanu odluku;

                  —

                  naloži EUIPO-u snošenje troškova postupka.

         Tužbeni razlozi

                  —

                  povreda članka 7. stavka 1. točke (c) u vezi s člankom 7. stavkom 2. Uredbe br. 207/2009;

                  —

                  povreda članka 7. stavka 1. točke (b) u vezi s člankom 7. stavkom 2. Uredbe br. 207/2009.


title: Predmet C-99/15: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 27. veljače 2015. uputio Tribunal Supremo (Sala de lo Civil) (Španjolska) – Christian Liffers protiv Producciones Mandarina, S.L. i Gestevisión Telecinco, S.A.

text:
               26.5.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 171/18

         Zahtjev za prethodnu odluku koji je 27. veljače 2015. uputio Tribunal Supremo (Sala de lo Civil) (Španjolska) – Christian Liffers protiv Producciones Mandarina, S.L. i Gestevisión Telecinco, S.A.
   (Predmet C-99/15)
   (2015/C 171/21)
   Jezik postupka: španjolski

      Sud koji je uputio zahtjev

   Tribunal Supremo (Sala de lo Civil)

      Stranke glavnog postupka

      Žalitelj: Christian Liffers

      Druge stranke u postupku: Producciones Mandarina, S.L. i Gestevisión Telecinco, S.A.

      Prethodno pitanje

   Može li se članak 13. stavak 1. Direktive 2004/48/EZ Europskog parlamenta i Vijeća (1) od 29. travnja 2004. o provedbi prava intelektualnog vlasništva tumačiti tako da osoba oštećena povredom intelektualnog vlasništva koja zahtijeva naknadu imovinske štete izračunate na osnovi iznosa tantijema ili naknada koje bi joj počinitelj povrede platio da je zatražio odobrenje za korištenje predmetnog prava intelektualnog vlasništva ne može povrh toga zahtijevati i naknadu nanesene neimovinske štete?

      (1)  (SL L 157, str. 45.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 17., svezak 2., str. 74.)


title: Predmet C-234/13 P: Žalba od 29. travnja 2013. koju je podnio Albergo Saturnia Internazionale Spa protiv rješenja Općeg suda (četvrto vijeće) donesenog 20. veljače 2013. spojeni predmeti od T-278/00 do T-280/00, od T-282/00 do T-286/00 i od T-288/00 do T-295/00, Albergo Quattro Fontane i drugi protiv Komisije

text:
               20.7.2013

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 207/6

         Žalba od 29. travnja 2013. koju je podnio Albergo Saturnia Internazionale Spa protiv rješenja Općeg suda (četvrto vijeće) donesenog 20. veljače 2013. spojeni predmeti od T-278/00 do T-280/00, od T-282/00 do T-286/00 i od T-288/00 do T-295/00, Albergo Quattro Fontane i drugi protiv Komisije
   (Predmet C-234/13 P)
   (2013/C 207/32)

   Predmetni postupak pokrenut je prije 1. srpnja 2013., datuma pristupanja Republike Hrvatske Europskoj uniji.


title: Predmet T-569/15: Tužba podnesena 25. rujna 2015. – Fondazione Casamica protiv Komisije i EASME-a

text:
               30.11.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 398/69

         Tužba podnesena 25. rujna 2015. – Fondazione Casamica protiv Komisije i EASME-a
   (Predmet T-569/15)
   (2015/C 398/83)
   Jezik postupka: talijanski

      Stranke

      Tužitelj: Fondazione Casamica (Salerno, Italija) (zastupnik: M. Lamberti, odvjetnik)

      Tuženici: Izvršna agencija za mala i srednja poduzeća (EASME), Europska komisija

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

               —

               poništi pobijani akt: Results of the evaluation- Ineligible proposal. Proposal: A4A, 699442- Odluka ref. Ares (2015)3187639, dostavljena 29. srpnja 2015. koju je donijela Europska komisija, Easme Izvršna agencija za mala i srednja poduzeća, s obzirom na to da je nezakonit zbog navedenih razloga;

               —

               utvrdi da je prijedlog za sudjelovanje Proposal number: A4A, 699442, acronym:A4A, title: Archeology 4 All dopušten te tužitelju i njegovim partnerima dopusti da sudjeluju u natječaju u okviru konzorcija formiranog u tu svrhu.

      Tužbeni razlozi i glavni argumenti

   Svrha natječaja koji je predmet ove tužbe je uspostaviti, strukturirati i razviti dostupan model turizma koji utvrđuje teškoće vezane uz invalidnost turista te ih potom rješava pomoću obrasca koji se može primijeniti te potom iznova ponuditi na svakom području od kulturnog i arheološkog značaja.
   Uvjeti za podnošenje prijedloga bili su specijalizirano i dugotrajno iskustvo u specifičnom sektoru, postojanje pravne osobe koja je usko povezana s ciljevima projekta te također i prisutnost nacionalnog, regionalnog ili lokalnog tijela javne vlasti.
   U prilog svojoj tužbi tužitelj ističe dva tužbena razloga.

               1.

               Prvi tužbeni razlog odnosi se na dopuštenost zahtjeva.

                           —

                           Soprintendenza Archeologia della Campania (nadzorno tijelo za arheologiju u Kampaniji) je tijelo priznato kao tijelo javne vlasti s obzirom na to da je riječ o područnom uredu Ministero dei beni e delle Attività Culturali e del turismo (Ministarstvo kulturne baštine, kulturnih djelatnosti i turizma).

               2.

               Drugi tužbeni razlog odnosi se na pravnu narav Soprintendenze kao partnera.

                           —

                           Predsjednik vlade je 29. kolovoza 2014. u dekretu br. 171., u vezi s organizacijom rukovodećih ureda na općoj razini unutar Ministarstva, Soprintendenze odredio kao područne urede, čija narav, pravni oblik i funkcija potječu od pravne i upravne strukture samog ministarstva čiji su sastavni dio i definiraju se u njezinom okviru, koje ne izvršavaju delegirane ovlasti ministarstva i ne mogu se smatrati tijelima koja djeluju na temelju ovlaštenja tijela vlasti.


title: Predmet T-638/14: Presuda Općeg suda od 8. travnja 2016. – Frinsa del Noroeste protiv EUIPO-a – Frisa Frigorífico Rio Doce (FRISA) („Žig Europske unije — Postupak povodom prigovora — Prijava figurativnog žiga Europske unije FRISA — Raniji figurativni žig Europske unije Frinsa — Relativni razlog za odbijanje — Stvarna uporaba ranijeg žiga — Podnošenje novih činjenica i dokaza u prilog tužbi pred Općim sudom — Ovlast izmjene — Članak 42. stavci 2. i 3., članak 65. i članak 76. stavak 1. in fine Uredbe (EZ) br.207/2009 — Pravilo 22., stavci 2. do 4. Uredbe (EZ) br. 2868/95”)

text:
               30.5.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 191/25

         Presuda Općeg suda od 8. travnja 2016. – Frinsa del Noroeste protiv EUIPO-a – Frisa Frigorífico Rio Doce (FRISA)
   (Predmet T-638/14) (1)

   ((„Žig Europske unije - Postupak povodom prigovora - Prijava figurativnog žiga Europske unije FRISA - Raniji figurativni žig Europske unije Frinsa - Relativni razlog za odbijanje - Stvarna uporaba ranijeg žiga - Podnošenje novih činjenica i dokaza u prilog tužbi pred Općim sudom - Ovlast izmjene - Članak 42. stavci 2. i 3., članak 65. i članak 76. stavak 1. in fine Uredbe (EZ) br.207/2009 - Pravilo 22., stavci 2. do 4. Uredbe (EZ) br. 2868/95”))
   (2016/C 191/32)
   Jezik postupka: španjolski

      Stranke

      Tužitelj: Frinsa del Noroeste, SA (Santa Eugenia de Ribeira, Španjolska) (zastupnik: J. Botella Reyna, odvjetnik)

      Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (zastupnik: J. Crespo Carrillo, agent)

      Druga stranka u postupku pred žalbenim vijećem EUIPO-a: Frisa Frigorífico Rio Doce, SA (Espírito Santo, Brazil)

      Predmet

   Tužba protiv odluke četvrtog žalbenog vijeća EUIPO-a od 1. srpnja 2014. (spojeni predmeti R 1547/2013-4 i R 1851/2013-4) u vezi s postupkom povodom prigovora između Frinsa del Noroeste, SA i Frisa Frigorífico Rio Doce, SA.

      Izreka

               1.

               Poništava se odluka četvrtog žalbenog vijeća Ureda Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO) od 1. srpnja 2014. (spojeni predmeti R 1547/2013-4 i R 1851/2013-4).

               2.

               Svaka stranka snosit će vlastite troškove.

      (1)  SL C 380, 27. 10. 2014.


title: Predmet C-219/15: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 13. svibnja 2015. uputio Bundesgerichtshof (Njemačka) – Elisabeth Schmitt protiv TÜV Rheinland LGA Products GmbH

text:
               24.8.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 279/17

         Zahtjev za prethodnu odluku koji je 13. svibnja 2015. uputio Bundesgerichtshof (Njemačka) – Elisabeth Schmitt protiv TÜV Rheinland LGA Products GmbH
   (Predmet C-219/15)
   (2015/C 279/21)
   Jezik postupka: njemački

      Sud koji je uputio zahtjev

   Bundesgerichtshof

      Stranke glavnog postupka

      Tužiteljica: Elisabeth Schmitt

      Tuženik: TÜV Rheinland LGA Products GmbH

      Prethodna pitanja

   Je li cilj i namjera Direktive (1) da prijavljeno tijelo zaduženo za reviziju sustava za osiguravanje kvalitete, pregled projektne dokumentacije proizvoda i nadzor u slučaju medicinskih proizvoda klase rizika III. djeluje s ciljem zaštite svih mogućih pacijenata i da zbog toga u slučaju skrivljene povrede obveze može prema pacijentima o kojima je riječ izravno i neograničeno odgovarati?
   Proizlazi li iz navedenih točaka Priloga II. Direktivi 93/42/EEZ da prijavljeno tijelo zaduženo za reviziju sustava za osiguravanje kvalitete, pregled projektne dokumentacije proizvoda i nadzor u slučaju medicinskih proizvoda klase rizika III. ima opću obvezu pregleda proizvoda ili barem obvezu njihova pregleda kada za to postoji povod?
   Proizlazi li iz navedenih točaka Priloga II. Direktivi 93/42/EEZ da prijavljeno tijelo zaduženo za reviziju sustava za osiguravanje kvalitete, pregled projektne dokumentacije proizvoda i nadzor u slučaju medicinskih proizvoda klase rizika III. ima opću obvezu pregleda poslovne dokumentacije proizvođača i/ili provedbe nenajavljenih inspekcija ili barem obvezu provedbe tih radnji kada za to postoji povod?

      (1)  Direktiva Vijeća 93/42/EEZ od 14. lipnja 1993. o medicinskim proizvodima (SL L 169, str. 1.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 13., svezak 53., str. 5.), kako je izmijenjena Direktivom 2007/47/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 5. rujna 2007. o izmjeni Direktive Vijeća 90/385/EEZ o usklađivanju zakonodavstava država članica u odnosu na aktivne medicinske proizvode za ugradnju, Direktive Vijeća 93/42/EEZ o medicinskim proizvodima i Direktive 98/8/EZ o stavljanju biocidnih pripravaka na tržište (SL L 247, str. 21.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 13., svezak 54., str. 104.)


title: Predmet F-101/12: Rješenje Službeničkog suda od 26. travnja 2016. – Claus protiv Komisije

text:
               13.6.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 211/66

      Rješenje Službeničkog suda od 26. travnja 2016. – Claus protiv Komisije
      (Predmet F-101/12) (1)

      (2016/C 211/82)
      Jezik postupka: francuski
      Predsjednik prvog vijeća odredio je brisanje predmeta.

         (1)  SL C 147, 25. 5. 2013., str. 36.


title: Predmet T-625/13: Tužba podnesena 25. studenoga 2013. — The Tea Board protiv OHIM-a — Delta Lingerie (Darjeeling collection de lingerie)

text:
               15.2.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 45/37

         Tužba podnesena 25. studenoga 2013. — The Tea Board protiv OHIM-a — Delta Lingerie (Darjeeling collection de lingerie)
   (Predmet T-625/13)
   2014/C 45/65
   Jezik na kojem je tužba podnesena: engleski

      Stranke

      Tužitelj: The Tea Board (Kalkuta, Indija) (zastupnik: A. Nordemann, odvjetnik)

      Tuženik: Ured za usklađivanje na unutarnjem tržištu (žigovi i dizajni)

      Druga stranka u postupku pred žalbenim vijećem: Delta Lingerie (Cachan, Francuska)

      Zahtjevi

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva:

               —

               poništenje odluke drugog žalbenog vijeća Ureda za usklađivanje na unutarnjem tržištu (žigovi i dizajni) od 17. rujna 2013. donesene u predmetu R 1502/2012-2;

               —

               nalaganje tuženiku snošenja troškova postupka.

      Tužbeni razlozi i glavni argumenti

      Podnositelj prijave žiga Zajednice: druga stranka u postupku pred žalbenim vijećem

      Predmetni žig Zajednice: figurativni žig zelene boje koji sadrži verbalni element „Darjeeling collection de lingerie” za klase 25, 35 i 38 — prijava žiga Zajednice br. 9 466 228

      Nositelj žiga ili znaka navedenog u postupku prigovora: tužitelj

      Navedeni žig ili znak: registracija zajedničkog žiga Zajednice br. 4 325 718 za verbalni žig „DARJEELING” za proizvode iz razreda 30; registracija zajedničkog žiga Zajednice br. 8 674 327 za figurativni žig koja sadrži verbalni element „DARJEELING”

      Odluka odjela za prigovore: prigovor je odbačen

      Odluka žalbenog vijeća: žalba je odbijena

      Tužbeni razlozi: povreda članka 8. stavka 1. točke (b) i članka 8. stavka 5. Uredbe o žigu Zajednice.


title: Predmet T-411/14: Presuda Općeg suda od 24. veljače 2016. – Coca-Cola protiv OHIM-a (Oblik boce s konturama bez utora) („Žig Zajednice — Prijava trodimenzionalnog žiga Zajednice — Oblik boce s konturama bez utora — Apsolutni razlog za odbijanje — Nepostojanje razlikovnog karaktera — Članak 7. stavak 1. točka (b)Uredbe (EZ) br. 207/2009 — Nepostojanje razlikovnog karaktera stečenog uporabom — Članak 7. stavak 3. Uredbe br. 207/2009”)

text:
               4.4.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 118/26

         Presuda Općeg suda od 24. veljače 2016. – Coca-Cola protiv OHIM-a (Oblik boce s konturama bez utora)
   (Predmet T-411/14) (1)

   ((„Žig Zajednice - Prijava trodimenzionalnog žiga Zajednice - Oblik boce s konturama bez utora - Apsolutni razlog za odbijanje - Nepostojanje razlikovnog karaktera - Članak 7. stavak 1. točka (b)Uredbe (EZ) br. 207/2009 - Nepostojanje razlikovnog karaktera stečenog uporabom - Članak 7. stavak 3. Uredbe br. 207/2009”))
   (2016/C 118/28)
   Jezik postupka: engleski

      Stranke

      Tužitelj: The Coca-Cola Company (Atlanta, Sjedinjene Američke Države) (zastupnici: D. Stone, A. Dykes, solicitors, i S. Malynicz, barrister)

      Tuženik: Ured za usklađivanje na unutarnjem tržištu (žigovi i dizajni) (zastupnici: P. Geroulakos i A. Folliard-Monguiral, agenti)

      Predmet

   Tužba protiv odluke drugog žalbenog vijeća OHIM-a od 27. ožujka 2014. (predmet R 540/2013-2) koja se odnosi na postupak registracije trodimenzionalnog znaka koji se sastoji od oblika boce s konturama kao žiga Zajednice.

      Izreka

               1.

               Tužba se odbija.

               2.

               Društvu The Coca-Cola Company nalaže se snošenje troškova.

      (1)  SL C 282, 25. 8. 2014.


title: Predmet C-71/15 P: Žalba koju je 17. veljače 2015. podnio Sud Europske unije protiv rješenja Općeg suda (treće vijeće) od 6. siječnja 2015. u predmetu T-479/14, Kendrion protiv Europske unije

text:
               30.3.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 107/20

      Žalba koju je 17. veljače 2015. podnio Sud Europske unije protiv rješenja Općeg suda (treće vijeće) od 6. siječnja 2015. u predmetu T-479/14, Kendrion protiv Europske unije
      (Predmet C-71/15 P)
      (2015/C 107/29)
      Jezik postupka: nizozemski

         Stranke

         Žalitelj: Sud Europske unije (zastupnici: A. V. Placco i E. Beysen)

         Druga stranka u postupku: Kendrion NV

         Žalbeni zahtjev

      Žalitelj od Suda zahtijeva da:

                  —

                  ukine rješenje Općeg suda (treće vijeće) od 6. siječnja 2015. u predmetu Kendrion/Europska unija;

                  —

                  usvoji zahtjeve koje je Sud Europske unije (u daljnjem tekstu: Sud EU) podnio Općem sudu u skladu s člankom 114. Poslovnika Općeg suda, te

                  —

                  donese konačnu odluku u ovom predmetu i zahtjev za naknadu štete koji je postavio Kendrion NV proglasi nedopuštenim, iz razloga što je usmjeren prema Sudu EU (kao zastupniku Unije),

                  —

                  podredno, ako Sud smatra da činjenica što je tužba usmjerena protiv Suda EU, a ne protiv Komisije (kao zastupnice Unije) nije relevantna za dopuštenost ove tužbe, ali smatra da je Opći sud u svojoj odluci o prethodnom postupovnom pitanju trebao odrediti zamjenu Suda EU Komisijom u svojstvu tuženika, vrati predmet Općem sudu, kako bi ovaj, pridržavajući se pravnih ocjena Suda, mogao donijeti odluku o tužbi za naknadu štete koju je podnio Kendrion NV;

                  —

                  Kendrionu NV naloži snošenje troškova koji su Sudu EU nastali u prvostupanjskom postupku kao i u žalbenom postupku.

         Žalbeni razlozi i glavni argumenti

      Opći je sud svojim rješenjem od 6. siječnja 2015. odbio zahtjev koji je sukladno članku 114. Poslovnika Općeg suda podnio Sud EU u predmetu T-479/14, Kendrion/Sud EU. Tim se zahtjevom zahtijevalo proglašenje tužbe Kendriona NV podnesene protiv Suda EU nedopuštenom, a kojom je Kendrion NV želio ostvariti zahtjev po osnovi izvanugovorne odgovornosti Unije za štetu, s ciljem naknade štete koja mu je nastala time što Opći sud u predmetu T-54/06, Kendrion/Komisija nije donio odluku u razumnom roku. Podredno, Sud EU je navedenim zahtjevom uputio prethodno postupovno pitanje, kojim je zahtijevao da ga se kao tuženika zamijeni Europskom komisijom. U tom je kontekstu Sud EU naveo da je Kendrion NV svoju tužbu trebao podnijeti protiv Europske unije, zastupane po Komisiji, a ne protiv Suda EU. Opći se sud u svojem rješenju od 6. siječnja 2015. nije složio s tim mišljenjem Suda EU.
      Ovime Sud EU podnosi žalbu Sudu u skladu s člankom 56. Poslovnika Suda te zahtijeva ukidanje rješenja. U potporu svojoj žalbi, Sud EU navodi povredu pravila o zastupanju Unije pred sudovima Unije kao i povredu obveze obrazlaganja.
      U okviru
            prvog žalbenog razloga koji se odnosi na povredu pravila o zastupanju Unije pred njezinim sudovima
         , Sud EU navodi da se – u nedostatku izričitog propisa koji bi uređivao zastupanje Unije pred njezinim sudovima u tužbama kojima se ostvaruje izvanugovorna odgovornost za štetu temeljem čl. 268. UEU-a – pravila o takvom zastupanju moraju izvesti iz općih načela koja se primjenjuju na izvršavanje pravosudne djelatnosti, a osobito načela dobrog sudovanja i načela sudačke neovisnosti i nepristranosti.
      Ovaj se prvi žalbeni razlog Suda EU sastoji od dva dijela, naime povrede načela dobrog sudovanja i povrede načela sudačke neovisnosti i nepristranosti.

      U okviru prvog dijela prvog žalbenog razloga, Sud EU navodi da se zaključak do kojeg je došao Opći sud, naime da Sud EU može zastupati Uniju u okviru navedenog postupka za naknadu štete, očito temelji na sudskoj praksi iz presude Werhahn Hansamühle i dr./Vijeće i Komisija (63/72 do 69/72, EU:C:1973:121, u daljnjem tekstu: presuda Werhahn i dr.). Iz odluke donesene u tom predmetu proizlazi da tadašnju Zajednicu, a današnju Uniju – kada nastane njezina odgovornost zbog ponašanja njezinih tijela – pred sudom Unije zastupa tijelo ili tijela kojima se stavlja na teret ponašanje koje je dovelo do odgovornosti. Prema mišljenju Suda EU ta se presuda ne može primijeniti u ovom predmetu, jer bi to iz različitih razloga dovelo do situacije koja bi bila u suprotnosti s dobrim sudovanjem, koje je pak prema izričitom navodu presude Werhahn i dr. predstavljalo razlog za njezino donošenje. U vezi s time, Sud EU se usputno poziva na nepoštivanje domašaja čl. 317. st. 1. UFEU-a i čl. 53. st. 1. Uredbe br. 966/2012 (1), prema kojima je Opći sud morao priznati načelo prema kojem naknada štete kakva se traži u ovom postupku u konačnici pada na teret Komisijinog dijela proračuna Unije.
      U okviru drugog dijela prvog žalbenog razloga, Sud EU – pozivajući se na presudu Europskog suda za ljudska prava od 10. srpnja 2008., Mihalkov/Bugarska (predmet br. 67719/01) – ističe da Opći sud, prilikom utvrđivanja da Sud EU treba zastupati Uniju u okviru tužbe za naknadu štete koju je podnio Kendrion, nije poštivao zahtjeve sudačke neovisnosti i nepristranosti. Budući da je u ovom predmetu, kao prvo, činjenično stanje na kojem se temelji navodna odgovornost nastalo obavljanjem pravosudne djelatnosti od strane nadležnog sudskog sastava, i kao drugo, da sastav koji mora rješavati predmet, (i) pripada istom sudu (Općem sudu), kao i sastav kojem se stavlja na teret činjenično stanje na kojem se temelji odgovornost, te (ii) predstavlja dio tuženika u ovom predmetu (Suda EU), s kojem su sutkinje i suci tog sastava profesionalno povezani, gore navedeni zahtjevi nisu ispunjeni. Ovo vrijedi u još i većoj mjeri kada – kako je odlučio Opći sud – naknada štete kakva se zahtjeva u ovom postupku u konačnici mora biti isplaćena iz dijela proračuna Unije koji se odnosi na Sud EU.
      U okviru svojeg
            drugog žalbenog razloga
          Sud EU ističe da se pobijanim rješenjem
            povrjeđuje obveza obrazlaganja
         , jer isto ne sadrži konkretno odbijanje argumenata Suda EU iznesenih pred Općim sudom u pogledu dosega presude Kendrion/Komisija (C-50/12, EU:C:2013:771).

         (1)  Uredba (EU, Euratom) br. 966/2012 Europskog parlamenta i Vijeća od 25. listopada 2012. o financijskim pravilima koja se primjenjuju na opći proračun Unije i o stavljanju izvan snage Uredbe Vijeća (EZ, Euratom) br. 1605/2002 (SL L 298, str. 1.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 1., svezak 7., str. 248.).


title: Predmet C-175/17: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 6. travnja 2017. uputio Raad van State (Nizozemska) – X protiv Belastingdienst/Toeslagen

text:
               6.6.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 178/13

         Zahtjev za prethodnu odluku koji je 6. travnja 2017. uputio Raad van State (Nizozemska) – X protiv Belastingdienst/Toeslagen
   (Predmet C-175/17)
   (2017/C 178/15)
   Jezik postupka: nizozemski

      Sud koji je uputio zahtjev

   Raad van State

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelj: X

      Tuženik: Belastingdienst/Toeslagen

      Prethodna pitanja

               1.

               Treba li članak 13. Direktive 2008/115/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 16. prosinca 2008. o zajedničkim standardima i postupcima država članica za vraćanje državljana trećih zemalja s nezakonitim boravkom (SL 2008., L 348, str. 98.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 19., svezak 8., str. 188.) u vezi s člancima 4., 18., člankom 19. stavkom 2. i člankom 47. Povelje Europske unije o temeljnim pravima tumačiti na način da žalba, ako je nacionalno pravo predviđa u postupku protiv odluke koja sadržava odluku o povratu u smislu članka 3. stavka 4. Direktive 2008/115/EZ, prema pravu Unije mora automatski imati suspenzivan učinak ako državljanin treće zemlje tvrdi da izvršenje odluke o povratu znači ozbiljnu opasnost od povrede načela non refoulement. Drugim riječima: treba li u takvom slučaju suspendirati protjerivanje dotičnog državljanina treće zemlje tijekom roka za podnošenje žalbe ili – ako je žalba bila podnesena – do odluke o toj žalbi a da to dotični državljanin treće zemlje ne mora posebno zahtijevati?

               2.

               Treba li članak 39. Direktive Vijeća 2005/85/EZ od 1. prosinca 2005. o minimalnim normama koje se odnose na postupke priznavanja i ukidanja statusa izbjeglica u državama članicama (SL 2005., L 326, str. 13.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 19., svezak 7., str. 19.) u vezi s člancima 4., 18., člankom 19. stavkom 2. i člankom 47. Povelje Europske unije o temeljnim pravima tumačiti na način da žalba, ako je nacionalno pravo predviđa u postupku o odbijanju zahtjeva za azil u smislu članka 2. Direktive 2005/85/EZ, prema pravu Unije mora automatski imati suspenzivan učinak? Drugim riječima: treba li u takvom slučaju suspendirati protjerivanje dotičnog tražitelja azila tijekom roka za podnošenje žalbe ili – ako je žalba bila podnesena – do odluke o toj žalbi a da to dotični tražitelj azila ne mora posebno zahtijevati?


title: Predmet T-471/11: Presuda Općeg suda od 5. rujna 2014. – Éditions Odile Jacob protiv Komisije ( „Tržišno natjecanje — Koncentracije — Tržište izdavanja knjiga — Odluka koja koncentraciju proglašava spojivom sa zajedničkim tržištem pod uvjetom nazadprodaje imovine — Odluka kojom stjecatelj odobrava prenesenu imovinu — Odluka u vezi s istim postupkom koja je donesena nakon što je Opći sud poništio početnu odluku — Pravni interes — Povreda članka 266. UFEU-a — Povreda obveza određenih uvjetnom odlukom o odobrenju — Razlikovanje između uvjetâ i teretâ — Načelo neretroaktivnosti — Ocjena kandidature cesionara — Neovisnost cesionara u odnosu na cedenta — Zloporaba ovlasti — Obveza obrazloženja” )

text:
               20.10.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 372/13

         Presuda Općeg suda od 5. rujna 2014. – Éditions Odile Jacob protiv Komisije
   (Predmet T-471/11) (1)

   ((„Tržišno natjecanje - Koncentracije - Tržište izdavanja knjiga - Odluka koja koncentraciju proglašava spojivom sa zajedničkim tržištem pod uvjetom nazadprodaje imovine - Odluka kojom stjecatelj odobrava prenesenu imovinu - Odluka u vezi s istim postupkom koja je donesena nakon što je Opći sud poništio početnu odluku - Pravni interes - Povreda članka 266. UFEU-a - Povreda obveza određenih uvjetnom odlukom o odobrenju - Razlikovanje između uvjetâ i teretâ - Načelo neretroaktivnosti - Ocjena kandidature cesionara - Neovisnost cesionara u odnosu na cedenta - Zloporaba ovlasti - Obveza obrazloženja”))
   2014/C 372/16
   Jezik postupka: francuski

      Stranke

      Tužitelji: Éditions Odile Jacob SAS (Pariz, Francuska) (zastupnici: inicijalno O. Fréget, M. Struys i L. Eskenazi, a zatim O. Fréget, L. Eskenazi i D. Béranger, i konačno O. Fréget i L. Eskenazi, odvjetnici)

      Tuženik: Europska komisija (zastupnici: C. Giolito, O. Beynet i S. Noë, agenti)

      Intervenijenti koji podržavaju tuženika: Lagardère SCA (Pariz, Francuska) (zastupnici: A. Winckler, F. de Bure, J.-B. Pinçon i L. Bary, odvjetnici); i Wendel (Pariz) (zastupnici: M. Trabucchi, F. Gordon i A. Gosset-Grainville, odvjetnici)

      Predmet

   Zahtjev za poništenje Odluke Komisije C (2011) 3503 od 13. svibnja 2011., donesenoj u predmetu COMP/M.2978 – Lagardère/Natexis/VUP, nastavno na presudu od 13. rujna 2010., Éditions Odile Jacob/Komisija (T-452/04, Zb., EU:T:2010:385), kojom je Komisija ponovno odobrila Wendel Investissement kao preuzimatelja prenesene imovine na temelju obveza iz Komisijine Odluke od 7. siječnja 2004. kojom se dopušta operacija koncentracije Lagardère/Natexis/VUP.

      Izreka

               1.

               Tužba se odbija.

               2.

               Éditions Odile Jacob SAS-u nalaže se snošenje troškova, uključujući troškove postupka privremene pravne zaštite.

      (1)  SL C 305, 15.10.2011.


title: Predmet T-158/16 P: Žalba koju su 14. travnja 2016. podnijele Inge Barnett, Suzanne Ditlevsen, Annie Madsen protiv presude Službeničkog suda od 5. veljače 2016. u predmetu F-66/15, Barnett i dr. protiv EGSO-a

text:
               30.5.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 191/44

         Žalba koju su 14. travnja 2016. podnijele Inge Barnett, Suzanne Ditlevsen, Annie Madsen protiv presude Službeničkog suda od 5. veljače 2016. u predmetu F-66/15, Barnett i dr. protiv EGSO-a
   (Predmet T-158/16 P)
   (2016/C 191/58)
   Jezik postupka: francuski

      Stranke

      Žalitelji: Inge Barnett (Roskilde, Danska), Suzanne Ditlevsen (Kopenhagen, Danska), Annie Madsen (Frederiksberg, Danska) (zastupnici: S. Orlandi i T. Martin, odvjetnici)

      Druga stranka u postupku: Europski gospodarski i socijalni odbor

      Žalbeni zahtjev

   Žalitelji od Službeničkog suda zahtijevaju da:
   proglasi i odluči,

               —

               ukinuti presudu Službeničkog suda u predmetu F-66/15, Barnett i dr. protiv EGSO-a;

         odlučujući na temelju novih odredbi,

               —

               poništi odluke sadržane u potvrdama o mirovini za lipanj 2014. kojima je korektivni koeficijent koji se primjenjuje na mirovine tužitelja smanjen od 1. siječnja 2014.,

               —

               naloži EGSO-u snošenje troškova prvostupanjskog i drugostupanjskog postupka.

      Žalbeni razlozi i glavni argumenti

   U prilog osnovanosti žalbe, žalitelji navode dva žalbena razloga koji su u bitnom isti ili slični onim istaknutim u okviru predmeta T-148/16 P, Barnett i Mogensen protiv Komisije.


title: Predmet T-179/14: Rješenje Općeg suda od 9. lipnja 2015. – Schmiedewerke Gröditz protiv Komisije („Državne potpore — Mjere koje je usvojila Njemačka u korist električne energije proizvedene iz obnovljivih izvora energije i poduzeća velikih potrošača električne energije — Odluka o pokretanju postupka iz članka 108. stavka 2. UFEU-a — Donošenje konačne odluke nakon podnošenja tužbe — Obustava postupka”)

text:
               7.9.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 294/56

         Rješenje Općeg suda od 9. lipnja 2015. – Schmiedewerke Gröditz protiv Komisije
   (Predmet T-179/14) (1)

   ((„Državne potpore - Mjere koje je usvojila Njemačka u korist električne energije proizvedene iz obnovljivih izvora energije i poduzeća velikih potrošača električne energije - Odluka o pokretanju postupka iz članka 108. stavka 2. UFEU-a - Donošenje konačne odluke nakon podnošenja tužbe - Obustava postupka”))
   (2015/C 294/67)
   Jezik postupka: njemački

      Stranke

      Tužitelj: Schmiedewerke Gröditz GmbH (Gröditz, Njemačka) (zastupnici: H. Höfler, C. Kahle i V. Winkler, odvjetnici)

      Tuženik: Europska komisija (zastupnici: T. Maxian Rusche, R. Sauer, agenti, i C. Renner, odvjetnik)

      Intervenijent u potporu tuženiku: Nadzorno tijelo EFTA-e (zastupnici: X. Lewis, M. Schneider i G. Mathisen, zatim X. Lewis, M. Schneider, M. Moustakali i C. Perrin, agenti)

      Predmet

   Zahtjev za djelomično poništenje Odluke Komisije C (2013) 4424 final od 18. prosinca 2013. o pokretanju postupka predviđenog u članku 108. stavku 2. UFEU-a u vezi s mjerama koje je usvojila Savezna Republika Njemačka u korist električne energije iz obnovljivih izvora kao i velikih potrošača energije (Državna potpora SA. 33995 (2013/C) (ex 2013/NN)).

      Izreka

               1.

               Obustavlja se postupak po tužbi.

               2.

               Obustavlja se postupak po zahtjevima za intervenciju koje su podnijeli Flachglas Torgau GmbH i Saint-Gobain Isover G+H AG, Kronotex GmbH & Co. KG i Kronoply GmbH, Bayer MaterialScience AG, Sabic Polyolefine GmbH, Ineos Manufacturing Deutschland GmbH, Ineos Phenol GmbH i Ineos Vinyls Deutschland GmbH, kao i Advansa GmbH, Akzo Nobel Industrial Chemicals GmbH, Aurubis AG, CBW Chemie GmbH, CFB Chemische Fabrik Brunsbüttel GmbH & Co. KG, Clariant Produkte (Deutschland) GmbH, Dralon GmbH, Hahl Filaments GmbH, Messer Produktionsgesellschaft mbH Siegen, Messer Produktionsgesellschaft mbH Salzgitter, Nabaltec AG, Siltronic AG i Wacker Chemie AG.

               3.

               Schmiedewerke Gröditz GmbH snosit će vlastite troškove i troškove Europske komisije, uključujući troškove postupka privremene pravne zaštite.

               4.

               Nadzorno tijelo EFTA-e snosit će vlastite troškove.

      (1)  SL C 142, 12. 5. 2014.