title: Predmet C-274/21: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 28. travnja 2021. uputio Bundesverwaltungsgericht (Austrija) – EPIC Financial Consulting Ges.m.b.H./Republika Austrija i Bundesbeschaffung GmbH

text:
               9.8.2021

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 320/18

      Zahtjev za prethodnu odluku koji je 28. travnja 2021. uputio Bundesverwaltungsgericht (Austrija) – EPIC Financial Consulting Ges.m.b.H./Republika Austrija i Bundesbeschaffung GmbH
      (Predmet C-274/21)
      (2021/C 320/21)
      Jezik postupka: njemački

         Sud koji je uputio zahtjev

      Bundesverwaltungsgericht

         Stranke glavnog postupka

         Podnositelj zahtjeva: EPIC Financial Consulting Ges.m.b.H.

         Druge stranke u postupku: Republika Austrija, Bundesbeschaffung GmbH

         Prethodna pitanja

                  1.

                  Je li postupak za izdavanje privremene mjere predviđen člankom 2. stavkom 1. točkom (a) Direktive 89/665/EEZ (1), kako je izmijenjena Direktivom 2014/23/EU (2), u pogledu kojeg je nacionalnim pravom propisano da se vodi i pred Bundesverwaltungsgerichtom (Savezni upravni sud), a u kojem se može ishoditi, na primjer, i privremena zabrana sklapanja okvirnih sporazuma ili ugovora o javnoj nabavi robe, građanski i trgovački spor u skladu s člankom 1. stavkom 1. Uredbe (EU) br. 1215/2012 (3)? Je li takav postupak za izdavanje privremene mjere iz prethodnog pitanja barem građanska stvar u skladu s člankom 81. stavkom 1. UFEU-a? Je li postupak za izdavanje privremene mjere na temelju članka 2. stavka 1. točke (a) Direktive 89/665, kako je izmijenjena Direktivom 2014/23, postupak za izdavanje privremenih mjera iz članka 35. Uredbe br. 1215/2012?

                  2.

                  Treba li načelo ekvivalentnosti, uzimajući u obzir druge odredbe prava Unije, tumačiti na način da se njime pojedincu dodjeljuju subjektivna prava protiv države članice i da se protivi primjeni austrijskih nacionalnih odredbi na temelju kojih sud prije odlučivanja o zahtjevu za izdavanje privremene mjere, poput one predviđene člankom 2. stavkom 1. točkom (a) Direktive 89/665, kako je izmijenjena Direktivom 2014/23, mora utvrditi vrstu postupka javne nabave i (procijenjenu) vrijednost ugovora kao i sve pobijane odluke u okviru određenih postupaka javne nabave koje se mogu zasebno pobijati, odnosno u svakom slučaju grupe u određenom postupku javne nabave kako bi potom predsjednik nadležnog sudskog vijeća zatražio otklanjanje nedostataka u podnesku radi obračuna pristojbi te u slučajevima neplaćanja pristojbe sudsko vijeće nadležno za odlučivanje o zahtjevu za pravnu zaštitu prije ili najkasnije istodobno s odbijanjem zahtjeva za izdavanje privremene mjere zbog neplaćanja neplaćenih pristojbi odredilo pristojbe za postupak u drugim slučajevima gubitka prava ako u Austriji inače u (drugim) građanskim stvarima, poput sporova zbog naknade štete ili u vezi sa zahtjevom za prestanak kršenja prava tržišnog natjecanja, neplaćanje pristojbi ne sprečava odlučivanje o podnesenom povezanom zahtjevu za izdavanje privremene mjere, neovisno o pitanju pristojbi za postupke pravne zaštite, a također neplaćanje paušalnih pristojbi u načelu ne sprečava odlučivanje građanskih sudova o privremenim mjerama koje se zatraže neovisno o tužbi; osim toga, neplaćanje pristojbi za tužbe protiv rješenja donesenih u upravnom postupku ili, pak, pristojbi za tužbe odnosno revizije podnesene Verfassungsgerichtshofu (Ustavni sud, Austrija) ili Verwaltungsgerichtshofu (Visoki upravni sud, Austrija) protiv odluka upravnih sudova u Austriji, usporedbe radi, ne dovodi do odbijanja pravnog lijeka u slučaju neplaćanja pristojbi, a ni, primjerice, do toga da se u slučaju tih postupaka povodom tužbe odnosno revizijskih postupaka isključivo odbijanjem može odlučiti o zahtjevima za priznavanje suspenzivnog učinka?

                  2.1.

                  Treba li načelo ekvivalentnosti, uzimajući u obzir druge odredbe prava Unije, tumačiti na način da se protivi primjeni austrijskih nacionalnih odredbi na temelju kojih predsjednik sudskog vijeća kao sudac pojedinac prije odlučivanja o zahtjevu za izdavanje privremene mjere, poput one predviđene člankom 2. stavkom 1. točkom (a) Direktive 89/665, kako je izmijenjena Direktivom 2014/23, treba zatražiti otklanjanje nedostataka u podnesku radi pokretanja postupka naplate pristojbi u slučaju nedostatne uplate paušalnih pristojbi i taj sudac pojedinac mora odbiti zahtjev za izdavanje privremene mjere u slučaju neplaćanja pristojbi ako se u Austriji inače u građanskim stvarima za zahtjev za izdavanje privremene mjere koji je podnesen zajedno s tužbom ne plaćaju u skladu s Gerichtsgebührengesetzom (Zakon o sudskim pristojbama) dodatne paušalne sudske pristojbe osim onih koje se odnose na tužbu u prvostupanjskom postupku, a također se za zahtjeve za priznavanje suspenzivnog učinka koji su podneseni zajedno sa tužbom protiv rješenja podnesenom upravnom sudu, revizijom podnesenom Verwaltungsgerichtshofu (Visoki upravni sud) ili tužbom podnesenom Verfassungsgerichtshofu (Ustavni sud) i koji imaju ulogu istu ili sličnu cilju pravne zaštite kao zahtjev za privremenu mjeru ne moraju platiti posebne pristojbe za te sporedne zahtjeve za priznavanje suspenzivnog učinka?

                  3.

                  Treba li zahtjev iz članka 2. stavka 1. točke (a) Direktive Vijeća 89/665), kako je izmijenjena Direktivom 2014/24/EU (4) – u pogledu poduzimanja privremenih mjera, što je prije moguće i kroz interlokutorne postupke, s ciljem otklanjanja navodnog kršenja ili sprečavanja daljnje štete predmetnim interesima – uzimajući u obzir druge odredbe prava Unije, tumačiti na način da se tom zabranom odgađanja dodjeljuje subjektivno pravo na odluku bez odgađanja o zahtjevu za izdavanje privremene mjere i da mu se protivi primjena austrijskih nacionalnih odredbi na temelju kojih sud i u slučaju netransparentno provedenog postupka javne nabave prije odlučivanja o zahtjevu za izdavanje privremene mjere, kojim se trebaju spriječiti daljnje nabave naručitelja, mora, čak i ako odluka u tom pogledu nije relevantna, utvrditi vrstu postupka javne nabave i (procijenjenu) vrijednost ugovora kao i sve pobijane odluke u okviru određenih postupaka javne nabave koje se mogu zasebno pobijati, odnosno u svakom slučaju grupe u određenom postupku javne nabave kako bi potom predsjednik nadležnog sudskog vijeća zatražio otklanjanje nedostataka u podnesku radi obračuna pristojbi te u slučajevima neplaćanja pristojbi sudsko vijeće nadležno za odlučivanje o zahtjevu za pravnu zaštitu prije ili najkasnije istodobno s odbijanjem zahtjeva za izdavanje privremene mjere zbog neplaćanja neplaćenih pristojbi odredilo podnositelju zahtjeva pristojbe za postupak u drugim slučajevima gubitka prava?

                  4.

                  Treba li pravo na pošteno suđenje pred sudom na temelju članka 47. Povelje o temeljnim pravima (5), uzimajući u obzir druge odredbe prava Unije, tumačiti na način da se njime pojedincu dodjeljuju subjektivna prava i da se protivi primjeni austrijskih nacionalnih odredbi na temelju kojih sud, čak i ako odluka nije relevantna, i u slučaju netransparentno provedenog postupka javne nabave prije odlučivanja o zahtjevu za izdavanje privremene mjere, kojim se trebaju spriječiti daljnje nabave naručitelja, mora utvrditi vrstu postupka javne nabave i (procijenjenu) vrijednost ugovora kao i sve pobijane odluke u okviru određenih postupaka javne nabave koje se mogu zasebno pobijati, odnosno u svakom slučaju grupe u određenom postupku javne nabave kako bi potom predsjednik nadležnog sudskog vijeća zatražio otklanjanje nedostataka u podnesku radi obračuna pristojbi te u slučajevima neplaćanja pristojbi sudsko vijeće nadležno za odlučivanje o zahtjevu za pravnu zaštitu prije ili najkasnije istodobno s odbijanjem zahtjeva za izdavanje privremene mjere zbog neplaćanja neplaćenih pristojbi odredilo podnositelju zahtjeva pristojbe za postupak u drugim slučajevima gubitka prava?

                  5.

                  Treba li načelo ekvivalentnosti, uzimajući u obzir druge odredbe prava Unije, tumačiti na način da se njime pojedincu dodjeljuju subjektivna prava protiv države članice i da se protivi primjeni austrijskih nacionalnih odredbi na temelju kojih u slučaju neplaćanja paušalnih pristojbi za zahtjev za izdavanje privremene mjere u smislu Direktive 89/665, u verziji koja je na snazi, (isključivo) sudsko vijeće upravnog suda, kao sudsko tijelo, mora odrediti paušalne pristojbe (zbog čega obveznik pristojbe ima manje mogućnosti pravne zaštite) ako se pristojbe za tužbu, privremenu mjeru ili pravni lijek u građanskom sudskom postupku u slučaju neplaćanja inače određuju rješenjem u skladu sa Zakonom o sudskim pristojbama, a pristojbe za pravni lijek u upravnom pravu u pogledu tužbi podnesenih upravnom sudu ili Verfassungsgerichtshofu (Ustavni sud) odnosno pristojbe za revizije podnesene Verwaltungsgerichtshofu (Visoki upravni sud) u pravilu se u slučaju neplaćanja tih pristojbi određuju rješenjem porezne uprave, protiv kojeg (scil. rješenje o određivanju pristojbi) se uvijek može podnijeti tužba upravnom sudu, a zatim opet revizija Verwaltungsgerichtshofu (Visoki upravni sud) ili tužba Verfassungsgerichtshofu (Ustavni sud)?

                  6.

                  Treba li članak 1. stavak 1. Direktive 89/665, kako je izmijenjena Direktivom 2014/23, uzimajući u obzir druge odredbe prava Unije, tumačiti na način da je sklapanje okvirnog sporazuma s jednim gospodarskim subjektom u smislu članka 33. stavka 3. Direktive 2014/24 sklapanje ugovora u smislu članka 2.a stavka 2. Direktive 89/665, kako je izmijenjena Direktivom 2014/23/EU?

                  6.1.

                  Treba li izraz „ugovori na temelju tog sporazuma” iz članka 33. stavka 3. Direktive 2014/24 tumačiti na način da ugovor na temelju okvirnog sporazuma postoji kada naručitelj dodjeljuje poseban ugovor izričito na temelju sklopljenog okvirnog sporazuma? Ili navedeni odlomak „ugovori na temelju tog sporazuma” treba tumačiti na način da, ako je ukupna količina na koju se odnosi okvirni sporazum u smislu presude u predmetu C-216/17 (6), t. 64., već iscrpljena, više ne postoji ugovor na temelju prvobitno sklopljenog okvirnog sporazuma?

                  7.

                  Treba li pravo na pošteno suđenje pred sudom na temelju članka 47. Povelje o temeljnim pravima, uzimajući u obzir druge odredbe prava Unije, tumačiti na način da se protivi primjeni odredbe na temelju koje naručitelj koji je određen u sporu o javnoj nabavi mora u postupku za izdavanje privremene mjere pružiti sve potrebne informacije i dostaviti sve potrebne isprave, i to uz mogućnost donošenja odluke zbog ogluhe na njegovu štetu, ako pravnom zastupniku ili zaposleniku tog naručitelja koji mora pružiti te informacije u ime naručitelja time prijeti opasnost da se pružanjem informacija ili dostavljanjem isprava mora eventualno čak sâm izložiti kaznenom progonu?

                  8.

                  Treba li zahtjev iz članka 1. stavka 1. Direktive Vijeća 89/665, kako je izmijenjena Direktivom 2014/23 – da se postupci ispitivanja nabave moraju, što je najvažnije, provoditi učinkovito – uz dodatno poštovanje prava na djelotvorni pravni lijek na temelju članka 47. Povelje o temeljnim pravima, uzimajući u obzir druge odredbe prava Unije, tumačiti na način da se tim odredbama dodjeljuju subjektivna prava i da se protive primjeni austrijskih nacionalnih odredbi na temelju kojih je podnositelj zahtjeva za izdavanje privremene mjere koji traži pravnu zaštitu dužan u svojem zahtjevu za izdavanje privremene mjere navesti konkretan postupak javne nabave i konkretnu odluku naručitelja, čak i ako taj podnositelj zahtjeva u slučaju postupaka javne nabave bez prethodne obavijesti u pravilu ne zna koliko je netransparentnih postupaka javne nabave proveo naručitelj i koliko se odluka o dodjeli ugovora već donijelo u netransparentnim postupcima javne nabave?

                  9.

                  Treba li zahtjev u pogledu poštenog suđenja pred sudom na temelju članka 47. Povelje o temeljnim pravima, uzimajući u obzir druge odredbe prava Unije, tumačiti na način da se tim odredbama dodjeljuju subjektivna prava i da se protive primjeni austrijskih nacionalnih odredbi na temelju kojih je podnositelj zahtjeva za pokretanje postupka pravne zaštite dužan u svojem zahtjevu za izdavanje privremene mjere navesti konkretan postupak javne nabave i konkretne odluke naručitelja koje se mogu pobijati, a također su pobijane, čak i ako taj podnositelj zahtjeva u slučaju postupka javne nabave bez prethodne obavijesti koji smatra netransparentnim u pravilu ne može znati koliko je netransparentnih postupaka javne nabave proveo naručitelj i koliko se odluka o dodjeli ugovora već donijelo u netransparentnim postupcima javne nabave?

                  10.

                  Treba li zahtjev u pogledu poštenog suđenja pred sudom na temelju članka 47. Povelje o temeljnim pravima, uzimajući u obzir druge odredbe prava Unije, tumačiti na način da se tim odredbama dodjeljuju subjektivna prava i da se protive primjeni austrijskih nacionalnih odredbi na temelju kojih je podnositelj zahtjeva za izdavanje privremene mjere koji traži pravnu zaštitu dužan platiti paušalne pristojbe u iznosu koji prethodno ne može predvidjeti jer podnositelj zahtjeva u slučaju postupka javne nabave bez prethodne obavijesti koji smatra netransparentnim u pravilu ne može znati je li, a osobito koliko, netransparentnih postupaka javne nabave proveo naručitelj i s kojom procijenjenom vrijednosti ugovora te koliko se odluka o dodjeli ugovora koje se zasebno mogu pobijati već donijelo u netransparentnim postupcima javne nabave?

         (1)  Direktiva Vijeća 89/665/EEZ od 21. prosinca 1989. o usklađivanju zakona i drugih propisa u odnosu na primjenu postupaka kontrole na sklapanje ugovora o javnoj nabavi robe i javnim radovima (SL 1989., L 395, str. 33.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 6., svezak 6., str. 3.)

         (2)  Direktiva 2014/23/EU Europskog parlamenta i Vijeća od 26. veljače 2014. o dodjeli ugovorâ o koncesiji (SL 2014., L 94, str. 1. i ispravci SL 2015., L 114, str. 24. i SL 2018., L 82, str. 17.)

         (3)  Uredba (EU) br. 1215/2012 Europskog parlamenta i Vijeća od 12. prosinca 2012. o nadležnosti, priznavanju i izvršenju sudskih odluka u građanskim i trgovačkim stvarima (SL 2012., L 351, str. 1.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 19., svezak 11., str. 289. i ispravci SL 2014., L 160, str. 40. i SL 2016., L 202, str. 57.)

         (4)  Direktiva 2014/24/EU Europskog parlamenta i Vijeća od 26. veljače 2014. o javnoj nabavi i o stavljanju izvan snage Direktive 2004/18/EZ (SL 2014., L 94, str. 65. i ispravci 2015., L 275, str. 68., SL 2016., L 311, str. 26. i SL 2020., L 406, str. 67.)

         (5)  Povelja Europske unije o temeljnim pravima (SL 2012., C 326, str. 391.)

         (6)  Presuda od 19. prosinca 2018., Autorità Garante della Concorrenza e del Mercato – Antitrust i Coopservice, ECLI:EU:C:2018:1034


title: Predmet C-290/21: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 5. svibnja 2021. uputio Oberster Gerichtshof (Austrija) – Staatlich genehmigte Gesellschaft der Autoren, Komponisten und Musikverleger regGenmbH (AKM)/Canal+ Luxembourg Sàrl

text:
               9.8.2021

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 320/24

      Zahtjev za prethodnu odluku koji je 5. svibnja 2021. uputio Oberster Gerichtshof (Austrija) – Staatlich genehmigte Gesellschaft der Autoren, Komponisten und Musikverleger regGenmbH (AKM)/Canal+ Luxembourg Sàrl
      (Predmet C-290/21)
      (2021/C 320/23)
      Jezik postupka: njemački

         Sud koji je uputio zahtjev

      Oberster Gerichtshof

         Stranke glavnog postupka

         Tužitelj: Staatlich genehmigte Gesellschaft der Autoren, Komponisten und Musikverleger regGenmbH (AKM)

         Tuženik: Canal+ Luxembourg Sàrl

         Druge stranke u postupku: Tele 5 TM-TV GmbH, Österreichische Rundfunksender GmbH & Co. KG, Seven.One Entertainment Group GmbH, ProsiebenSat 1 PULS 4 GmbH

         Prethodna pitanja

                  1.

                  Treba li članak 1. stavak 2. točku (b) Direktive Vijeća 93/83/EEZ od 27. rujna 1993. o koordinaciji određenih pravila s obzirom na autorsko pravo i srodna prava koja se odnose na satelitsko emitiranje i kabelsko reemitiranje (1) tumačiti na način da ne samo organizacija za radiodifuziju, nego i pružatelj usluga satelitskih paketa koji sudjeluje u nedjeljivoj i jedinstvenoj radnji emitiranja, za koju je eventualno potrebna suglasnost, radnju korištenja obavlja samo u onoj državi u kojoj se, pod kontrolom i odgovornošću organizacije za radiodifuziju, programski signali unesu u neprekinuti komunikacijski lanac koji vodi do satelita i natrag prema zemlji, što rezultira time da sudjelovanje pružatelja usluga satelitskih paketa u radnji emitiranja ne može dovesti do povrede autorskih prava u državi prijema?

                  2.

                  U slučaju niječnog odgovora na prvo pitanje:
                  Treba li pojam „priopćavanje javnosti” iz članka 1. stavka 2. točaka (a) i (c) Direktive 93/83 kao i članka 3. stavka 1. Direktive 2001/29/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 22. svibnja 2001. o usklađivanju određenih aspekata autorskog i srodnih prava u informacijskom društvu (2) tumačiti na način da tijekom priopćavanja javnosti putem satelita pružatelj usluga satelitskih paketa koji sudjeluje kao daljnji akter, koji više kodiranih signala visoke razlučivosti besplatnih i naplatnih televizijskih programa različitih organizacija za radiodifuziju prema svojoj volji uvezuje u paket i na taj način kreiran samostalan audiovizualni proizvod nudi svojim kupcima uz naknadu, treba posebno odobrenje nositelja dotičnih prava i u pogledu zaštićenih sadržaja besplatnih TV programa sadržanih u programskom paketu iako on svojim kupcima u tom smislu ionako omogućava samo pristup takvim djelima koja su na području emitiranja već svima besplatno dostupna, premda u lošijoj kvaliteti standardne razlučivosti?

         (1)  SL 1993., L 248, str. 15. (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 17., svezak 1., str. 77.)

         (2)  SL 2001., L 167, str. 10. (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 17., svezak 1., str. 119.)


title: Predmet C-300/21: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 12. svibnja 2021. uputio Oberster Gerichtshof (Austrija) – UI/Österreichische Post AG

text:
               9.8.2021

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 320/25

      Zahtjev za prethodnu odluku koji je 12. svibnja 2021. uputio Oberster Gerichtshof (Austrija) – UI/Österreichische Post AG
      (Predmet C-300/21)
      (2021/C 320/24)
      Jezik postupka: njemački

         Sud koji je uputio zahtjev

      Oberster Gerichtshof

         Stranke glavnog postupka

         Tužitelj: UI

         Tuženik: Österreichische Post AG

         Prethodna pitanja

                  1.

                  Zahtijeva li se dodjelom naknade štete na temelju članka 82. Opće uredbe o zaštiti podataka (Uredba (EU) 2016/679 (1) da uz povredu odredbi Opće uredbe o zaštiti podataka treba biti riječ i o tome da je tužitelj pretrpio štetu ili je već povreda odredbi Opće uredbe o zaštiti podataka kao takva dovoljna za dosuđivanje naknade štete?

                  2.

                  Postoje li uz načela djelotvornosti i ekvivalentnosti i drugi zahtjevi prava Unije u pogledu određivanja naknade štete?

                  3.

                  Je li u skladu s pravom Unije stajalište prema kojem je uvjet za dodjelu naknade nematerijalne štete taj da treba postojati posljedica ili rezultat povrede prava kojom se nanosi barem znatna šteta i koja premašuje samo nezadovoljstvo prouzročeno povredom prava?

         (1)  Uredba (EU) 2016/679 Europskog parlamenta i Vijeća od 27. travnja 2016. o zaštiti pojedinaca u vezi s obradom osobnih podataka i o slobodnom kretanju takvih podataka te o stavljanju izvan snage Direktive 95/46/EZ (Opća uredba o zaštiti podataka) (SL 2016., L 119, str. 1. i ispravci SL 2018., L 127, str. 2. I SL 2021., L 74, str. 35.)


title: Predmet C-310/21 P: Žalba koju su 17. svibnja 2021. podnijeli Aquind Ltd, Aquind Energy Sàrl, Aquind SAS protiv rješenja Općeg suda (drugo vijeće) od 5. ožujka 2021. u predmetu T-885/19, Aquind i dr./Komisija

text:
               9.8.2021

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 320/26

      Žalba koju su 17. svibnja 2021. podnijeli Aquind Ltd, Aquind Energy Sàrl, Aquind SAS protiv rješenja Općeg suda (drugo vijeće) od 5. ožujka 2021. u predmetu T-885/19, Aquind i dr./Komisija
      (Predmet C-310/21 P)
      (2021/C 320/25)
      Jezik postupka: engleski

         Stranke

         Žalitelji: Aquind Ltd, Aquind Energy Sàrl, Aquind SAS (zastupnici: S. Goldberg, E. White, C. Davis, solicitors)

         Druge stranke u postupku: Europska komisija, Savezna Republika Njemačka, Kraljevina Španjolska, Francuska Republika

         Žalbeni zahtjev

      Žalitelji od Suda zahtijevaju da:

                  —

                  ukine pobijano rješenje;

                  —

                  utvrdi da je tužba iz prvostupanjskog postupka osnovana i poništi Delegiranu uredbu Komisije (EU) 2020/389 (1) u dijelu u kojem se odnosi na žalitelje; i

                  —

                  naloži Komisiji snošenje troškova žalbenog postupka i postupka pred Općim sudom.

         Žalbeni razlozi i glavni argumenti

      Žalitelji tvrde da je Delegiranu uredbu Komisije (EU) 2020/389 trebalo smatrati konačnim aktom na dan njezina donošenja a ne na dan njezina stupanja na snagu, kojem ni Parlament ni Vijeće nisu prigovorili. Kao takva, ta se uredba mogla pobijati čak i prije datuma njezine objave. Žalitelji stoga smatraju da je Opći sud pogrešno primijenio sudsku praksu Suda u pogledu akata koji se ne mogu pobijati.

         (1)  Delegirana uredba Komisije (EU) 2020/389 od 31. listopada 2019. o izmjeni Uredbe (EU) br. 347/2013 Europskog parlamenta i Vijeća u vezi s popisom projekata od zajedničkog interesa Unije (SL 2020., L 74, str. 1.)


title: Predmet C-311/21: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 18. svibnja 2021. uputio Bundesarbeitsgericht (Njemačka) – CM/TimePartner Personalmanagement GmbH

text:
               9.8.2021

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 320/26

      Zahtjev za prethodnu odluku koji je 18. svibnja 2021. uputio Bundesarbeitsgericht (Njemačka) – CM/TimePartner Personalmanagement GmbH
      (Predmet C-311/21)
      (2021/C 320/26)
      Jezik postupka: njemački

         Sud koji je uputio zahtjev

      Bundesarbeitsgericht

         Stranke glavnog postupka

         Tužitelj: CM

         Tuženik: TimePartner Personalmanagement GmbH

         Prethodna pitanja

                  1.

                  Kako se definira pojam „opće zaštite za radnike zaposlene kod poduzeća za privremeno zapošljavanje” iz članka 5. stavka 3. Direktive 2008/104/EZ (1) i obuhvaća li osobito više od onoga što je u skladu s nacionalnim pravom i pravom Unije nužno određeno kao zaštita za sve radnike?

                  2.

                  Koje uvjete i kriterije treba ispuniti za pretpostavku da se odredbe koje odstupaju od načela jednakog postupanja utvrđenog u članku 5. stavku 1. Direktive 2008/104/EZ u pogledu uvjeta rada i zapošljavanja radnika zaposlenih kod poduzeća za privremeno zapošljavanje u kolektivnom ugovoru utvrđuju uz istodobno poštovanje opće zaštite za radnike zaposlene kod poduzeća za privremeno zapošljavanje?

                              (a)

                              Odnosi li se ispitivanje poštovanja opće zaštite, apstraktno, na uvjete rada iz kolektivnog ugovora za radnike zaposlene kod poduzeća za privremeno zapošljavanje koji su obuhvaćeni područjem primjene tog kolektivnog ugovora ili je potrebno provesti usporedno ocjenjujuće razmatranje uvjeta rada iz kolektivnog ugovora i uvjeta rada koji postoje u poduzeću kojem se ustupaju radnici zaposleni kod poduzeća za privremeno zapošljavanje (poduzeće korisnik)?

                              (b)

                              Prilikom odstupanja od načela jednakog postupanja u pogledu plaće, je li u skladu s odredbom o poštovanju opće zaštite iz članka 5. stavka 3. Direktive 2008/104/EZ nužno postojanje radnog odnosa na neodređeno vrijeme između pružatelja usluge ustupanja radnika i radnika zaposlenog kod poduzeća za privremeno zapošljavanje?

                  3.

                  Treba li nacionalni zakonodavac socijalnim partnerima odrediti uvjete i kriterije za poštovanje opće zaštite za radnike zaposlene kod poduzeća za privremeno zapošljavanje u smislu članka 5. stavka 3. Direktive 2008/104/EZ ako im omogućuje da sklapaju kolektivne ugovore koji sadržavaju odredbe koje odstupaju od obveze jednakog postupanja u pogledu uvjeta rada i zapošljavanja radnika zaposlenih kod poduzeća za privremeno zapošljavanje i ako se nacionalnim sustavom kolektivnih ugovora predviđaju zahtjevi na temelju kojih se može očekivati primjerena ravnoteža interesa između strana kolektivnog ugovora (takozvano jamstvo točnosti kolektivnih ugovora)?

                  4.

                  U slučaju potvrdnog odgovora na treće pitanje:

                              (a)

                              Je li poštovanje opće zaštite za radnike zaposlene kod poduzeća za privremeno zapošljavanje u smislu članka 5. stavka 3. Direktive 2008/104/EZ zajamčeno zakonskim odredbama kojima se, kao i verzijom Arbeitnehmerüberlassungsgesetza (Zakon o ustupanju radnika) koja je na snazi od 1. travnja 2017., predviđaju donja granica plaća za radnike zaposlene kod poduzeća za privremeno zapošljavanje, maksimalno trajanje ustupanja istom poduzeću korisniku, vremensko ograničenje odstupanja od načela jednakog postupanja u pogledu plaće, neprimjenjivost odredbe kolektivnog ugovora koja odstupa od načela jednakog postupanja za radnike zaposlene kod poduzeća za privremeno zapošljavanje koji su unutar zadnjih šest mjeseci prije ustupanja poduzeću korisniku napustili tog poslodavca ili poslodavca koji s poduzećem korisnikom čini koncern u smislu članka 18. Aktiengesetza (Zakon o dioničkim društvima) te obveza poduzeća korisnika da radniku zaposlenom kod poduzeća za privremeno zapošljavanje načelno pod istim uvjetima kao trajno zaposlenim radnicima omogući pristup prednostima ili kolektivnim pogodnostima (posebno za skrb za djecu, prehranu i usluge prijevoza)?

                              (b)

                              U slučaju potvrdnog odgovora:
                              Vrijedi li to i ako u određenim zakonskim odredbama, primjerice u verziji Zakona o ustupanju radnika koja je bila na snazi do 31. ožujka 2017., nije predviđeno vremensko ograničenje odstupanja od načela jednakog postupanja u pogledu plaće i ako se vremenski ne konkretizira zahtjev da ustupanje smije biti samo „privremeno”?

                  5.

                  U slučaju negativnog odgovora na treće pitanje:
                  Smiju li nacionalni sudovi u slučaju odredaba kolektivnih ugovora u skladu s člankom 5. stavkom 3. Direktive 2008/104/EZ koje odstupaju od načela jednakog postupanja u pogledu uvjeta rada i zapošljavanja radnika zaposlenih kod poduzeća za privremeno zapošljavanje bez ograničenja ispitati utvrđuju li se odstupanja u tim kolektivnim ugovorima uz istodobno poštovanje opće zaštite za radnike zaposlene kod poduzeća za privremeno zapošljavanje ili je li člankom 28. Povelje o temeljnim pravima i/ili upućivanjem na „autonomiju socijalnih partnera” u uvodnoj izjavi 19. Direktive 2008/104/EZ određeno da strane kolektivnog ugovora u pogledu poštovanja opće zaštite za radnike zaposlene kod poduzeća za privremeno zapošljavanje imaju marginu prosudbe protiv koje su dopušteni samo ograničeni pravni lijekovi i, u slučaju potvrdnog odgovora, koliki je opseg te margine prosudbe?

         (1)  Direktiva 2008/104/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 19. studenoga 2008. o radu preko poduzeća za privremeno zapošljavanje (SL 2008., L 327, str. 9.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 5., svezak 4., str. 280.)


title: Predmet C-323/21: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 25. svibnja 2021. uputio Raad van State (Nizozemska) – Staatssecretaris van Justitie en Veiligheid/B.

text:
               9.8.2021

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 320/28

      Zahtjev za prethodnu odluku koji je 25. svibnja 2021. uputio Raad van State (Nizozemska) – Staatssecretaris van Justitie en Veiligheid/B.
      (Predmet C-323/21)
      (2021/C 320/28)
      Jezik postupka: nizozemski

         Sud koji je uputio zahtjev

      Raad van State

         Stranke glavnog postupka

         Žalitelj: Staatssecretaris van Justitie en Veiligheid

         Druga stranka u postupku: B.

         Prethodna pitanja

                  1.

                              (a)

                              Treba li pojam „država članica moliteljica” u smislu članka 29. stavka 2. Uredbe (EU) br. 604/2013 Europskog parlamenta i Vijeća od 26. lipnja 2013. o utvrđivanju kriterija i mehanizama za određivanje države članice odgovorne za razmatranje zahtjeva za međunarodnu zaštitu koji je u jednoj od država članica podnio državljanin treće zemlje ili osoba bez državljanstva (SL 2013., L 180 (1)) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 19., svezak 15., str. 108. i ispravak SL 2017., L 49, str. 50.) tumačiti na način da se odnosi na državu članicu (u ovom slučaju treću državu članicu, odnosno Nizozemsku) koja je kao posljednja podnijela zahtjev za prihvat ili ponovni prihvat drugoj državi članici?

                              (b)

                              Ako je odgovor na to pitanje niječan: ima li činjenica, da je između dvije države članice (u ovom slučaju Njemačke i Italije) prethodno sklopljen sporazum o priznavanju odgovornosti, posljedice po pravne obveze treće države članice (u ovom slučaju Nizozemske) u skladu s Uredbom Dublin III prema strancu ili državama članicama koje su stranke tog prethodnog sporazuma i, ako da, koje?

                  2.

                  Ako je odgovor na prvo pitanje potvrdan: Treba li članak 27. stavak 1. Uredbe (EU) br. 604/2013, u vezi s njezinom uvodnom izjavom 19., tumačiti na način da mu se protivi to da podnositelj zahtjeva za međunarodnu zaštitu u okviru pravnog sredstva protiv odluke o transferu s uspjehom ističe da se transfer ne može provesti jer je rok za transfer koji je prethodno dogovoren između dvije države članice (u ovom slučaju Njemačke i Italije) istekao?

         (1)  Str. 31.


title: Predmet C-324/21: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 25. svibnja 2021. uputio Raad van State (Nizozemska) – Staatssecretaris van Justitie en Veiligheid/F.

text:
               9.8.2021

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 320/29

      Zahtjev za prethodnu odluku koji je 25. svibnja 2021. uputio Raad van State (Nizozemska) – Staatssecretaris van Justitie en Veiligheid/F.
      (Predmet C-324/21)
      (2021/C 320/29)
      Jezik postupka: nizozemski

         Sud koji je uputio zahtjev

      Raad van State

         Stranke glavnog postupka

         Žalitelj: Staatssecretaris van Justitie en Veiligheid

         Druga stranka u postupku: F.

         Prethodna pitanja

      Treba li članak 29. Uredbe (EU) br. 604/2013 Europskog parlamenta i Vijeća od 26. lipnja 2013. o utvrđivanju kriterija i mehanizama za određivanje države članice odgovorne za razmatranje zahtjeva za međunarodnu zaštitu koji je u jednoj od država članica podnio državljanin treće zemlje ili osoba bez državljanstva (SL 2013., L 180 (1)) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 19., svezak 15., str. 108. i ispravak SL 2017., L 49, str. 50.), tumačiti na način da rok za transfer koji teče, u smislu članka 29. stavaka 1. i 2., ponovno počinje teći u trenutku kada stranac, nakon što je bijegom osujetio transfer koji je trebala provesti država članica, u drugoj (u ovom slučaju trećoj) državi članici podnese novi zahtjev za međunarodnu zaštitu?

         (1)  str. 31.


title: Predmet C-325/21: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 25. svibnja 2021. uputio Raad van State (Nizozemska)– K./Staatssecretaris van Justitie en Veiligheid

text:
               9.8.2021

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 320/30

      Zahtjev za prethodnu odluku koji je 25. svibnja 2021. uputio Raad van State (Nizozemska)– K./Staatssecretaris van Justitie en Veiligheid
      (Predmet C-325/21)
      (2021/C 320/30)
      Jezik postupka: nizozemski

         Sud koji je uputio zahtjev

      Raad van State

         Stranke glavnog postupka

         Žalitelj: K.

         Druga stranka u postupku: Staatssecretaris van Justitie en Veiligheid

         Prethodna pitanja

                  1.

                  Treba li članak 29. Uredbe (EU) br. 604/2013 Europskog parlamenta i Vijeća od 26. lipnja 2013. o utvrđivanju kriterija i mehanizama za određivanje države članice odgovorne za razmatranje zahtjeva za međunarodnu zaštitu koji je u jednoj od država članica podnio državljanin treće zemlje ili osoba bez državljanstva (SL 2013., L 180 (1)) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 19., svezak 15., str. 108. i ispravak SL 2017., L 49, str. 50.), tumačiti na način da rok za transfer koji teče, u smislu članka 29. stavaka 1. i 2., ponovno počinje teći u trenutku kada stranac, nakon što je bijegom osujetio transfer koji je trebala provesti država članica, u drugoj (u ovom slučaju trećoj) državi članici podnese novi zahtjev za međunarodnu zaštitu?

                  2.

                  Ako je odgovor na prvo pitanje niječan: Treba li članak 27. stavak 1. Uredbe (EU) br. 604/2013, u vezi s njezinom uvodnom izjavom 19., tumačiti na način da mu se protivi to da podnositelj zahtjeva za međunarodnu zaštitu u okviru pravnog sredstva protiv odluke o transferu s uspjehom ističe da se transfer ne može provesti jer je rok za transfer koji je prethodno dogovoren između dvije države članice (u ovom slučaju Francuske i Austrije) istekao, što za posljedicu ima to da je rok u kojem Nizozemska može provesti transfer istekao?

         (1)  str. 31.


title: Predmet C-343/21: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 2. lipnja 2021. uputio Vrhoven administrativen sad (Bugarska) – PV/Zamestnik izpalnitelen direktor na Daržaven fond „Zemedelie”

text:
               9.8.2021

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 320/30

      Zahtjev za prethodnu odluku koji je 2. lipnja 2021. uputio Vrhoven administrativen sad (Bugarska) – PV/Zamestnik izpalnitelen direktor na Daržaven fond „Zemedelie”
      (Predmet C-343/21)
      (2021/C 320/31)
      Jezik postupka: bugarski

         Sud koji je uputio zahtjev

      Vrhoven administrativen sad

         Stranke glavnog postupka

         Žalitelj: PV

         Tuženik: Zamestnik izpalnitelen direktor na Daržaven fond „Zemedelie”

         Prethodna pitanja

                  1.

                  Može li se na temelju tumačenja članka 45. stavka 4. Uredbe (EZ) br. 1974/2006 (1) o utvrđivanju detaljnih pravila za primjenu Uredbe (EZ) br. 1698/2005 pretpostaviti da je u slučaju kao što je ovaj riječ o „arondaciji” ili „okrupnjavanju zemljišta” zbog kojeg korisnik ne može ispunjavati preuzete obveze?

                  2.

                  U slučaju potvrdnog odgovora na prvo pitanje, opravdava li činjenica da država članica nije poduzela potrebne mjere kako bi omogućila prilagođavanje korisnikovih obveza novonastalom stanju gospodarstva to da se ne zahtijeva povrat sredstava za razdoblje u kojemu je obveza bila na snazi?

                  3.

                  U slučaju niječnog odgovora na prvo pitanje, na koji način treba tumačiti članak 31. Uredbe Vijeća (EZ) br. 73/2009 (2) od 19. siječnja 2009. ako se uzmu u obzir činjenice utvrđene u glavnom postupku i kakve je prirode rok iz članka 75. stavka 2. Uredbe Komisije (EZ) br. 1122/2009 (3) od 30. studenoga 2009. o utvrđivanju detaljnih pravila za provedbu Uredbe Vijeća (EZ) br. 73/2009?

         (1)  Uredba Komisije (EZ) br. 1974/2006 od 15. prosinca 2006. o utvrđivanju detaljnih pravila za primjenu Uredbe Vijeća (EZ) br. 1698/2005 o potpori ruralnom razvoju iz Europskog poljoprivrednog fonda za ruralni razvoj (EPFRR) (SL 2006., L 368, str. 15.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 3., svezak 19., str. 59.)

         (2)  Uredba Vijeća (EZ) br. 73/2009 od 19. siječnja 2009. o utvrđivanju zajedničkih pravila za programe izravne potpore za poljoprivrednike u okviru zajedničke poljoprivredne politike i utvrđivanju određenih programa potpore za poljoprivrednike, o izmjeni uredaba (EZ) br. 1290/2005, (EZ) br. 247/2006, (EZ) br. 378/2007 i stavljanju izvan snage Uredbe (EZ) br. 1782/2003 (SL 2009., L 30, str. 16.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 3., svezak 19., str. 59.)

         (3)  Uredba Komisije (EZ) br. 1122/2009 od 30. studenoga 2009. o utvrđivanju detaljnih pravila za provedbu Uredbe Vijeća (EZ) br. 73/2009 u pogledu višestruke sukladnosti, modulacije i integriranog administrativnog i kontrolnog sustava, u okviru programa izravne potpore za poljoprivrednike predviđenih u navedenoj Uredbi, kao i za provedbu Uredbe Vijeća (EZ) br. 1234/2007 u pogledu višestruke sukladnosti u okviru programa potpore predviđenog za sektor vina (SL 2009., L 316, str. 65.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 3., svezak 19., str. 59. i ispravak 2013., L 246, str. 3.)


title: Predmet C-365/21: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 11. lipnja 2021. uputio Oberlandesgericht Bamberg (Njemačka) – kazneni postupak protiv MR

text:
               9.8.2021

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 320/32

      Zahtjev za prethodnu odluku koji je 11. lipnja 2021. uputio Oberlandesgericht Bamberg (Njemačka) – kazneni postupak protiv MR
      (Predmet C-365/21)
      (2021/C 320/33)
      Jezik postupka: njemački

         Sud koji je uputio zahtjev

      Oberlandesgericht Bamberg

         Stranke glavnog postupka

      MR

         Prethodna pitanja

                  1.

                  Je li članak 55. Konvencije o provedbi Schengenskog sporazuma (CISA) (1) u skladu s člankom 50. Povelje Europske unije o temeljnim pravima i još na snazi ako se njime dopušta odstupanje od načela ne bis in idem na način da ugovorna stranka prilikom ratifikacije, prihvaćanja ili odobrenja te konvencije može izjaviti da je članak 54. CISA-e ne obvezuje ako djela, na koje se strana presuda odnosi, predstavljaju djela protiv nacionalne sigurnosti ili drugih jednako važnih interesa te ugovorne stranke?

                  2.

                  U slučaju potvrdnog odgovora na prvo pitanje:
                  protivi li se člancima 54. i 55. CISA-e i člancima 50. i 52. Povelje tumačenje koje su njemački sudovi dali o izjavi (Bundesgesetzblatt 1994. II 631) koju je Savezna Republika Njemačka podnijela prilikom ratifikacije CISA-e u pogledu članka 129. Strafgesetzbucha (Kazneni zakonik, u daljnjem tekstu: StGB) ako su izjavom obuhvaćena i zločinačka udruženja, poput onih o kojima je riječ u ovom slučaju, koja su isključivo umiješana u kaznena djela protiv imovine te koja osim toga nemaju nikakve političke, ideološke, vjerske ili filozofske ciljeve i koja nisu namjeravala na nezakonit način utjecati na politiku, medije, javnu upravu, pravosuđe ili gospodarstvo?

         (1)  Konvencija o provedbi Schengenskog sporazuma od 14. lipnja 1985. između vlada država Gospodarske unije Beneluksa, Savezne Republike Njemačke i Francuske Republike o postupnom ukidanju kontrola na zajedničkim granicama (SL 2000., L 239, str. 19.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 19., svezak 9., str. 12. i ispravak SL 2018., L 41, str. 15.)


title: Predmet C-1/20: Rješenje predsjednika Suda od 19. svibnja 2021. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Verwaltungsgerichtshof – Austrija) – B/Finanzamt Österreich, anciennement Finanzamt Wien 9/18/19

text:
               9.8.2021

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 320/33

      Rješenje predsjednika Suda od 19. svibnja 2021. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Verwaltungsgerichtshof – Austrija) – B/Finanzamt Österreich, anciennement Finanzamt Wien 9/18/19
      (Predmet C-1/20) (1)

      (2021/C 320/35)
      Jezik postupka: njemački
      Predsjednik Suda odredio je brisanje predmeta.

         (1)  SL C 137, 27. 4. 2020.


title: Predmet C-115/20 P: Rješenje predsjednika šestog vijeća Suda od 20. svibnja 2021. – Vanda Pharmaceuticals Ltd/Europske komisije

text:
               9.8.2021

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 320/33

      Rješenje predsjednika šestog vijeća Suda od 20. svibnja 2021. – Vanda Pharmaceuticals Ltd/Europske komisije
      (Predmet C-115/20 P) (1)

      (2021/C 320/36)
      Jezik postupka: engleski
      Predsjednik šestog vijeća odredio je brisanje predmeta.

         (1)  SL C 137, 27 4. 2020.


title: Predmet C-578/20: Rješenje predsjednika Suda od 11. svibnja 2021. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Tribunal Judicial da Comarca dos Açores – Portugal) – NM, NR, BA, XN, FA/Sata Air Açores – Sociedade Açoriana de Transportes Aéreos, SA

text:
               9.8.2021

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 320/34

      Rješenje predsjednika Suda od 11. svibnja 2021. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Tribunal Judicial da Comarca dos Açores – Portugal) – NM, NR, BA, XN, FA/Sata Air Açores – Sociedade Açoriana de Transportes Aéreos, SA
      (Predmet C-578/20) (1)

      (2021/C 320/37)
      Jezik postupka: portugalski
      Predsjednik Suda odredio je brisanje predmeta.

         (1)  SL C 28, 25. 1. 2021.


title: Predmet T-554/16: Presuda Općeg suda od 30. lipnja 2021. – BZ/ESB („Javna služba – Osoblje ESB-a – Zahtjev za priznanje profesionalnog uzroka bolesti – Članici 6.3.11. do 6.3.13. Pravilnika o osoblju ESB-a – Nepravilnost postupka – Nepostojanje izvješća o istrazi – Izvanugovorna odgovornost”)

text:
               9.8.2021

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 320/35

      Presuda Općeg suda od 30. lipnja 2021. – BZ/ESB
      (Predmet T-554/16) (1)

      („Javna služba - Osoblje ESB-a - Zahtjev za priznanje profesionalnog uzroka bolesti - Članici 6.3.11. do 6.3.13. Pravilnika o osoblju ESB-a - Nepravilnost postupka - Nepostojanje izvješća o istrazi - Izvanugovorna odgovornost”)
      (2021/C 320/38)
      Jezik postupka: francuski

         Stranke

         Tužiteljica: BZ (zastupnik: S. Pappas, odvjetnik)

         Tuženik: Europska središnja banka (zastupnici: E. Carlini i F. Malfrère, agenti, uz asistenciju B. Wägenbaura, odvjetnika)

         Predmet

      Zahtjev koji se temelji na članku 270. UFEU-a i na članku 50.a Statuta Suda Europske unije kojim se traži, s jedne strane, poništenje odluke ESB-a od 23. srpnja 2014. kojom je okončan postupak priznanja profesionalnog uzroka tužiteljičine bolesti i, s druge strane, naknada imovinske i neimovinske štete koju je tužiteljica navodno pretrpjela zbog te odluke.

         Izreka

                  1.

                  Poništava se odluka Europske središnje banke (ESB) od 23. srpnja 2014. kojom je okončan postupak priznanja profesionalnog uzroka bolesti osobe BZ.

                  2.

                  U preostalom dijelu tužba se odbija.

                  3.

                  ESB-u se nalaže snošenje troškova.

         (1)  SL C 279 od 24. 8. 2015. (predmet prvotno upisan pred Službeničkim sudom Europske unije pod brojem F-79/15 i prenesen Općem sudu Europske unije 1. 9. 2016.)


title: Predmet T-641/19: Presuda Općeg suda od 30. lipnja 2021. – FD/Zajedničko poduzeće Fusion for Energy („Javna služba – Privremeno osoblje – Ugovor na određeno vrijeme – Odluka o neproduljenju – Psihičko uznemiravanje – Zlouporaba ovlasti – Dužnost brižnog postupanja – Jednako postupanje – Odgovornost)

text:
               9.8.2021

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 320/35

      Presuda Općeg suda od 30. lipnja 2021. – FD/Zajedničko poduzeće Fusion for Energy
      (Predmet T-641/19) (1)

      („Javna služba - Privremeno osoblje - Ugovor na određeno vrijeme - Odluka o neproduljenju - Psihičko uznemiravanje - Zlouporaba ovlasti - Dužnost brižnog postupanja - Jednako postupanje - Odgovornost)
      (2021/C 320/39)
      Jezik postupka: francuski

         Stranke

         Tužitelj: FD (zastupnik: M. Casado García-Hirschfeld, odvjetnica)

         Tuženik: Europsko zajedničko poduzeće za ITER i razvoj energije fuzije (zastupnici: R. Hanak i G. Poszler, agenti, uz asistenciju B. Wägenbaura, odvjetnika)

         Predmet

      Zahtjev na temelju članka 270. UFEU-a za, s jedne strane, poništenje, u biti, odluke Europskog zajedničkog poduzeća za ITER i razvoj energije fuzije od 3. prosinca 2018. da ne produlji tužiteljev ugovor na određeno vrijeme i, s druge strane, naknadu imovinske i neimovinske štete koje je navodno pretrpio nakon te odluke, u pogledu opće strategije uznemiravanja za koju smatra da je pretrpio.

         Izreka

                  1.

                  Tužba se odbija.

                  2.

                  Osobi FD nalaže se snošenje troškova.

         (1)  SL C 383, 11. 11. 2019.


title: Predmet T-709/19: Presuda Općeg suda od 30. lipnja 2021. – GW/Revizorski sud („Javna služba – Dužnosnici – Dužnosnik koji ima potpunu trajnu invalidnost – Redovan liječnički pregled – Modaliteti – Zahtjev za pokretanje postupka pred Odborom za utvrđivanje invalidnosti – Odbijanje – Članak 15. Priloga VIII. Pravilniku o osoblju – Zaključak br. 273/15 Vijeća voditelja administracije – Dužnost brižnog postupanja”)

text:
               9.8.2021

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 320/36

      Presuda Općeg suda od 30. lipnja 2021. – GW/Revizorski sud
      (Predmet T-709/19) (1)

      („Javna služba - Dužnosnici - Dužnosnik koji ima potpunu trajnu invalidnost - Redovan liječnički pregled - Modaliteti - Zahtjev za pokretanje postupka pred Odborom za utvrđivanje invalidnosti - Odbijanje - Članak 15. Priloga VIII. Pravilniku o osoblju - Zaključak br. 273/15 Vijeća voditelja administracije - Dužnost brižnog postupanja”)
      (2021/C 320/40)
      Jezik postupka: francuski

         Stranke

         Tužitelj: GW (zastupnik: J.-N. Louis, odvjetnik)

         Tuženik: Europski revizorski sud (zastupnik: C. Lesauvage, agent)

         Predmet

      Zahtjev na temelju članka 270. UFEU-a kojim se traži poništenje odluke Revizorskog suda od 22. svibnja 2019. kojom je odbijen tužiteljev zahtjev za pokretanje postupka pred Odborom za utvrđivanje invalidnosti.

         Izreka

                  1.

                  Poništava se odluka Europskog revizorskog suda od 22. svibnja 2019. kojom je odbijen zahtjev osobe GW za pokretanje postupka pred Odborom za utvrđivanje invalidnosti.

                  2.

                  Revizorskom sudu nalaže se snošenje troškova.

         (1)  SL C 413, 9. 12. 2019.


title: Predmet T-746/19: Presuda Općeg suda od 30. lipnja 2021. – GY/ESB („Javna služba – Osoblje ESB-a – Primici od rada – Naknada za kućanstvo – Izmjena postojećeg sustava – Odbijanje zahtjeva za 2019. godinu – Prigovor nezakonitosti – Jednako postupanje – Nepostojanje prijelaznih mjera”)

text:
               9.8.2021

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 320/37

      Presuda Općeg suda od 30. lipnja 2021. – GY/ESB
      (Predmet T-746/19) (1)

      („Javna služba - Osoblje ESB-a - Primici od rada - Naknada za kućanstvo - Izmjena postojećeg sustava - Odbijanje zahtjeva za 2019. godinu - Prigovor nezakonitosti - Jednako postupanje - Nepostojanje prijelaznih mjera”)
      (2021/C 320/41)
      Jezik postupka: engleski

         Stranke

         Tužitelj: GY (zastupnici: L. Levi i A. Champetier, odvjetnice)

         Tuženik: Europska središnja banka (zastupnici: F. von Lindeiner i D. Nessaf, agenti, uz asistenciju B. Wägenbaura, odvjetnika)

         Predmet

      Zahtjev na temelju članka 270. UFEU-a i članka 50.a Statuta Suda Europske unije kojim se traži poništenje ESB-ove odluke od 28. siječnja 2019. kojom je odlučeno da se tužitelju neće dodijeliti naknada za kućanstvo za 2019. godinu.

         Izreka

                  1.

                  Odluka Europske središnje banke (ESB) od 28. siječnja 2019. poništava se u dijelu u kojem je osobi GY odbijena dodjela naknade za kućanstvo za 2019. godinu.

                  2.

                  ESB-u se nalaže snošenje troškova.

         (1)  SL C 36, 3. 2. 2020.


title: Predmet T-51/20: Presuda Općeg suda od 30. lipnja 2021. – Mélin/Parlament („Institucionalno pravo – Pravilnik o isplati troškova i naknada zastupnicima u Parlamentu – Naknada za parlamentarnu pomoć – Povrat neosnovano isplaćenih iznosa – Prigovor nezakonitosti – Prava obrane – Pogreška koja se tiče činjenica”)

text:
               9.8.2021

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 320/37

      Presuda Općeg suda od 30. lipnja 2021. – Mélin/Parlament
      (Predmet T-51/20) (1)

      („Institucionalno pravo - Pravilnik o isplati troškova i naknada zastupnicima u Parlamentu - Naknada za parlamentarnu pomoć - Povrat neosnovano isplaćenih iznosa - Prigovor nezakonitosti - Prava obrane - Pogreška koja se tiče činjenica”)
      (2021/C 320/42)
      Jezik postupka: francuski

         Stranke

         Tužiteljica: Joëlle Mélin (Aubagne, Francuska) (zastupnik: F. Wagner, odvjetnik)

         Tuženik: Europski parlament (zastupnici: M. Ecker i S. Seyr, agenti)

         Predmet

      Zahtjev na temelju članka 263. UFEU-a kojim se traži poništenje odluke glavnog tajnika Parlamenta od 17. prosinca 2019. o povratu iznosa od 130 339,35 eura koji je tužiteljici neosnovano isplaćen na temelju parlamentarne pomoći i pripadajuće obavijesti o dugovanju od 18. prosinca 2019.

         Izreka

                  1.

                  Tužba se odbija.

                  2.

                  Joëlle Mélin nalaže se snošenje troškova.

         (1)  SL C 87, 16. 3. 2020.


title: Predmet T-95/21 R: Rješenje predsjednika Općeg suda od 22. lipnja 2021. – Portugal/Komisija („Privremena pravna zaštita – Državne potpore – Program potpore koji je proveo Portugal za slobodnu zonu Madeire – Primjena tog programa potpore na temelju povrede odluka Komisije C(2007) 3037 final i C(2013) 4043 final – Odluka kojom se program potpora proglašava nespojivim s unutarnjim tržištem i nalaže povrat potpora – Zahtjev za određivanje privremenih mjera – Nepostojanje hitnosti”)

text:
               9.8.2021

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 320/38

      Rješenje predsjednika Općeg suda od 22. lipnja 2021. – Portugal/Komisija
      (Predmet T-95/21 R)
      („Privremena pravna zaštita - Državne potpore - Program potpore koji je proveo Portugal za slobodnu zonu Madeire - Primjena tog programa potpore na temelju povrede odluka Komisije C(2007) 3037 final i C(2013) 4043 final - Odluka kojom se program potpora proglašava nespojivim s unutarnjim tržištem i nalaže povrat potpora - Zahtjev za određivanje privremenih mjera - Nepostojanje hitnosti”)
      (2021/C 320/43)
      Jezik postupka: portugalski

         Stranke

         Tužitelj: Portugalska Republika (zastupnici: L. Inez Fernandes, L. Borrego, P. Barros da Costa, M. Marques i A. Soares de Freitas, agenti, uz asistenciju M. Gorjão-Henriquesa i A. Saavedre, odvjetnika)

         Tuženik: Europska komisija (zastupnici: P. Arenas i G. Braga da Cruz, agenti)

         Predmet

      Zahtjev koji se temelji na člancima 278. i 279. UFEU-a za određivanje privremenih mjera radi, s jedne strane, suspenzije primjene Odluke Komisije C(2020) 8550 final od 4. prosinca 2020. o programu potpore SA.21259 (2018/C) (ex 2018/NN) koji je proveo Portugal za slobodnu zonu Madeire (ZFM) — Program III. i, s druge strane, nalaganja Komisiji da tu odluku ne objavi u Službenom listu Europske unije dok se ne donese presuda u glavnom postupku.

         Izreka

                  1.

                  Odbija se zahtjev za privremenu pravnu zaštitu.

                  2.

                  O troškovima će se odlučiti naknadno.


title: Predmet T-207/21 R: Rješenje predsjednika Općeg suda od 22. lipnja 2021. – Polynt/ECHA („Privremena pravna zaštita – REACH – Tvar heksahidro-4-metilftalni anhidrid – Obveza registracije – Evaluacija dosjea – Razmatranje prijedloga ispitivanja – Obveza pružanja određenih informacija za koje su potrebni pokusi na životinjama – Zahtjev za određivanje privremenih mjera – Nepostojanje hitnosti”)

text:
               9.8.2021

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 320/38

      Rješenje predsjednika Općeg suda od 22. lipnja 2021. – Polynt/ECHA
      (Predmet T-207/21 R)
      („Privremena pravna zaštita - REACH - Tvar heksahidro-4-metilftalni anhidrid - Obveza registracije - Evaluacija dosjea - Razmatranje prijedloga ispitivanja - Obveza pružanja određenih informacija za koje su potrebni pokusi na životinjama - Zahtjev za određivanje privremenih mjera - Nepostojanje hitnosti”)
      (2021/C 320/44)
      Jezik postupka: engleski

         Stranke

         Tužitelj: Polynt SpA (Scanzorosciate, Italija) (zastupnici: C. Mereu, P. Sellar i S. Abdel Qader, odvjetnici)

         Tuženik: Europska agencija za kemijske proizvode (zastupnici: M. Heikkilä, W. Broere i N. Knight, agenti)

         Predmet

      Zahtjev koji se temelji na člancima 278. i 279. UFEU-a, kojim se traži suspenzija primjene odluke žalbene komisije ECHA-e A-015-2019 od 9. veljače 2021., koja tužitelja poziva da provede produljeno ispitivanje reproduktivne toksičnosti na jednoj generaciji (EOGRTS) tvari heksahidro-4-metilftalni anhidrid ili određivanje bilo koje druge privremene mjere koju bi se smatralo prikladnom.

         Izreka

                  1.

                  Odbija se zahtjev za privremenu pravnu zaštitu.

                  2.

                  O troškovima će se odlučiti naknadno.


title: Predmet T-295/21: Tužba podnesena 18. svibnja 2021. – eSlovensko/Komisija

text:
               9.8.2021

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 320/39

      Tužba podnesena 18. svibnja 2021. – eSlovensko/Komisija
      (Predmet T-295/21)
      (2021/C 320/45)
      Jezik postupka:engleski

         Stranke

         Tužitelj: eSlovensko (Lučenec, Slovačka) (zastupnik: B. Fridrich, odvjetnik)

         Tuženik: Europska komisija

         Tužbeni zahtjev

      Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

                  —

                  poništi odluku Komisije, točnije pojedinačni pravni akt naslovljen „Nalog za povrat i obavijest o terećenju”, referentni broj ARES(2021)1955613, koji je Europska Komisija, GU za komunikacijske mreže, sadržaje i tehnologije donijela 18. ožujka 2021.;

                  —

                  naloži Europskoj komisiji da provede novu reviziju financijskih zahtjeva i proglasi predmetne troškove prihvatljivima u skladu sa sporazumom o bespovratnim sredstvima „Slovak Safer Internet”, br. SI-2010-SIC-1231002;

                  —

                  naloži Komisiji snošenje troškova postupka.

         Tužbeni razlozi i glavni argumenti

      U prilog osnovanosti tužbe tužitelj ističe tri tužbena razloga.

                  1.

                  Prvi tužbeni razlog, kojim se traži poništenje tuženikove odluke i naloga za povrat, referentni broj ARES(2021)1955613 zbog bitne povrede postupka, povrede Ugovora ili bilo kojeg pravila koje se odnosi na primjenu Ugovora ili zlouporabu ovlasti, osobito pogrešne pravne ocjene činjenica i utvrđenja (povreda prava obrane, povreda prava na dobru upravu, povreda načela proporcionalnosti, načela pravne sigurnosti, vladavine prava, legitimnih očekivanja i zabrane retroaktivnosti, neodgovarajuća pravna ocjena činjenica i utvrđenja revizije 12-INFS-024 i naknadne revizije 15-NR01-044).

                  2.

                  Drugi tužbeni razlog, kojim se traži da se tuženiku naloži plaćanje prihvatljivih troškova tužitelju, kao početnom korisniku i ugovornoj strani Sporazuma o dodjeli bespovratnih sredstava br. SI-2010-SIC-123002 – „Slovak Safer Internet”, u skladu s valjanim i učinkovitim sporazumom o dodjeli bespovratnih sredstava jer je tuženik nadležan rješavati pitanja provedbe projekata i financijskih prijenosa koji se odnose na valjan i učinkovit ugovor između tuženika i tužitelja.

                  3.

                  Treći tužbeni razlog, kojim se traži da se tuženiku naloži snošenje troškova postupka. S obzirom na gore navedene argumente i proizvoljni karakter pobijane odluke, tužitelj traži da mu se naknade troškovi postupka koji se vodi pred Općim sudom Europske unije, kao i troškovi pravne pomoći nastali u vezi s ovim zahtjevom.


title: Predmet T-296/21: Tužba podnesena 20. svibnja 2021. – SU/EIOPA

text:
               9.8.2021

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 320/40

      Tužba podnesena 20. svibnja 2021. – SU/EIOPA
      (Predmet T-296/21)
      (2021/C 320/46)
      Jezik postupka: engleski

         Stranke

         Tužiteljica: SU (zastupnici: L. Levi i M. Vandenbussche, odvjetnici)

         Tuženik: Europsko nadzorno tijelo za osiguranje i strukovno mirovinsko osiguranje (EIOPA)

         Tužbeni zahtjev

      Tužiteljica od Općeg suda zahtijeva da:

                  —

                  poništi odluku od 15. srpnja 2020. o neproduljenju njezina ugovora,

                  —

                  poništi izvješće o njezinoj ocjeni za 2019.,

                  —

                  prema potrebi, poništi odluku od 11. veljače 2021. o odbijanju žalbe,

                  —

                  nadoknadi materijalnu štetu koju je tužiteljica pretrpjela, onako kako je izračunana u ovoj tužbi,

                  —

                  nadoknadi nematerijalnu štetu koju je tužiteljica pretrpjela, koja je ex aequo et bono procijenjena na 10 000 eura,

                  —

                  naloži tuženiku snošenje svih troškova.

         Tužbeni razlozi i glavni argumenti

      U prilog osnovanosti tužbe tužiteljica ističe šest tužbenih razloga, kojima se ističe navodna nezakonitost izvješća o ocjeni za 2019. i odluke o neproduljenju, ali na različitim temeljima, kako slijedi.

                  1.

                  Prvi tužbeni razlog, koji se temelji na tome da izvješće o ocjeni za 2019. nije uredno dovršeno te se izvješće o produljenju ugovora temeljilo na nedovršenom izvješću o ocjeni.

                              —

                              Tužiteljica smatra da je izvješće o ocjeni za 2019. nezakonito utoliko što nije uredno dovršeno obrazloženom odlukom osobe koja odlučuje o žalbama. Također smatra da je odluka o neproduljenju njezina ugovora nezakonita s obzirom na to da se temeljila na izvješću o ocjeni za 2019., koje nije bilo dovršeno.

                  2.

                  Drugi tužbeni razlog, koji se temelji na povredi načela nepristranosti, članka 11. Pravilnika o osoblju i članka 41. Povelje Europske unije o temeljnim pravima.

                              —

                              U skladu s raspodjelom zadataka i odgovornosti u EIOPA-i, zadatak izvršnog direktora je da odlučuje o žalbama i da postupa u svojstvu Tijela ovlaštenog za sklapanje ugovora o radu u ovom slučaju, što ne osigurava nepristranost izvješća o ocjeni za 2019., kao ni odluke o neproduljenju tužiteljičina ugovora.

                  3.

                  Treći tužbeni razlog, koji se temelji na povredi prava na saslušanje i obveze obrazlaganja, članka 25. Pravilnika o osoblju, članka 41. Povelje Europske unije o temeljnim pravima i stavaka 6.7., 6.9. i 6.10. EIOPA-ina postupka produljena ugovora.

                              —

                              Tužiteljica smatra da su u odnosu na nju povrijeđeni pravo na saslušanje i obveza obrazlaganja, kako odlukom o neproduljenju ugovora, tako i njezinom ocjenom za 2019.

                  4.

                  Četvrti tužbeni razlog, koji se temelji na očitoj pogrešci u ocjeni, nepažljivoj ocjeni svih aspekata predmeta i povredi članka 41. Povelje Europske unije o temeljnim pravima, zajedno s povredom članaka 4. i 6.5. postupka produljena ugovora.

                              —

                              U ovom slučaju, tuženikova ocjena je nezakonita, sadržava očitu pogrešku u ocjeni i povredu načela dobre uprave, zbog dvaju glavnih razloga. Kao prvo, tužiteljica navodi da tuženik nije uzeo u obzir druge kriterije iz članka 4. postupka produljenja ugovora te, osobito, tužiteljičinu prethodnu pozitivnu ocjenu obavljanja dužnosti. Kao drugo, razlozi koje je tuženik istaknuo u odnosu na tužiteljičino obavljanje dužnosti u 2019. i 2020. očito su pogrešni i neosnovani.

                  5.

                  Peti tužbeni razlog, koji se temelji na diskriminaciji na temelju spola i obiteljske situacije – povreda članka 1.d. Pravilnika o osoblju i članaka 21. i 23. Povelje Europske unije o temeljnim pravima.

                              —

                              Tužiteljica smatra da je bila diskriminirana na temelju razdoblja kad je bila na dopustu i načina rada, te da odluka da joj se ne produlji ugovor sadržava takvu diskriminaciju te predstavlja odmazdu.

                  6.

                  Šesti tužbeni razlog, koji se temelji na povredi obveze dužne pažnje.

                              —

                              U skladu s obvezom dužne pažnje, ne samo da uprava mora uzeti u obzir interes službe, nego i interese člana osoblja. Tužiteljica navodi da dužna pažnja nije uzeta u obzir.


title: Predmet T-304/21: Tužba podnesena 30. svibnja 2021. – eSlovensko Bratislava/Komisija

text:
               9.8.2021

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 320/41

      Tužba podnesena 30. svibnja 2021. – eSlovensko Bratislava/Komisija
      (Predmet T-304/21)
      (2021/C 320/47)
      Jezik postupka: engleski

         Stranke

         Tužitelj: eSlovensko Bratislava (Bratislava, Slovačka) (zastupnik: B. Fridrich, odvjetnik)

         Tuženik: Europska komisija

         Tužbeni zahtjev

      Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

                  —

                  poništi odluku Komisije, točnije pojedinačni pravni akt naslovljen „Prekid djelovanja”), referentni broj ARES(2021)1953853, koji je Europska Komisija, INEA donijela 30. ožujka 2021.

                  —

                  vrati predmet na ponovno odlučivanje Europskoj komisiji i INEA-i te utvrdi da su djelovanje i sporazum o bespovratnim sredstvima valjani i da nisu prekinuti u skladu sa sporazumom o bespovratnim sredstvima br. INEA/CEF/ICT/A2015/1154788 za projekt „Slovak Safer Internet Centre IV”, br. 2015-SK-IA-0038;

                  —

                  naloži Komisiji snošenje troškova postupka.

         Tužbeni razlozi i glavni argumenti

      U prilog osnovanosti tužbe tužitelj ističe tri tužbena razloga.

                  1.

                  Prvi tužbeni razlog, kojim se traži poništenje odluke Europske komisije „Termination of the Action” referentni broj ARES(2021)1953853, zbog bitne povrede postupka, povrede Ugovora ili bilo kojeg pravila koje se odnosi na primjenu Ugovora ili zlouporabu ovlasti, osobito pogrešne pravne ocjene činjenica i utvrđenja (povreda prava na dobru upravu, povreda načela proporcionalnosti, načela pravne sigurnosti, vladavine prava, legitimnih očekivanja i neodgovarajuća pravna ocjena činjenica i utvrđenja kod zahtjeva za konačnu isplatu u projektu 2015-SK-IA-0038 Slovak Safer Internet Centre IV.

                  2.

                  Drugi tužbeni razlog, kojim se traži da se zahtjev za konačnu isplatu vezano za projekt „Slovak Safer Internet Centre IV” vrati na ponovno odlučivanje Europskoj komisiji i INEA-i kako bi ga ocijenile te provele svoju dužnost nadzora, kao i ispunile ugovorne obveze na temelju sporazuma o bespovratnim sredstvima br. INEA/CEF/ICT/A2015/1154788 te da se Komisiji naloži da izvrši konačnu isplatu prihvatljivih troškova tužitelju, u skladu s valjanim i učinkovitim sporazumom o bespovratnim sredstvima jer je Komisija nadležna rješavati pitanja provedbe projekta i financijskih prijenosa po valjanom i učinkovitom ugovoru između Komisije i tužitelja.

                  3.

                  Treći tužbeni razlog, kojim se traži da se Komisiji naloži snošenje troškova postupka. S obzirom na gore navedene argumente i proizvoljni karakter pobijane Komisijine odluke, tužitelj traži da mu se naknade troškovi postupka koji se vodi pred Općim sudom Europske unije, kao i troškovi pravne pomoći nastali u vezi s ovim zahtjevom.


title: Predmet T-309/21: Tužba podnesena 24. svibnja 2021. – TC/Parlament

text:
               9.8.2021

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 320/42

      Tužba podnesena 24. svibnja 2021. – TC/Parlament
      (Predmet T-309/21)
      (2021/C 320/48)
      Jezik postupka: litavski

         Stranke

         Tužitelj: TC, zastupnik D. Aukštuolytė, odvjetnik

         Tuženik: Europski parlament

         Tužbeni zahtjev

      Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

                  —

                  poništi odluku Glavnog tajnika Europskog parlamenta od 16. ožujka 2021.;

                  —

                  poništi obavijest o terećenju br. 7010000523 koju je Europski parlament izdao 31. ožujka 2021.;

                  —

                  naloži Parlamentu snošenje tužiteljevih troškova.

         Tužbeni razlozi i glavni argumenti

      U prilog osnovanosti tužbe tužitelj ističe pet tužbenih razloga.

                  1.

                  Prvi tužbeni razlog, koji se temelji na tome da je Parlament neopravdano, nerazumno i nepravedno kasnio s donošenjem odluke jer nije poštovao načelo utvrđeno u članku 41. stavku 1. Povelje Europske unije o temeljnim pravima u skladu s kojim upravni postupak treba pokrenuti u razumnom roku. Zbog toga su povrijeđena tužiteljeva prava obrane, jer je postupak povrata protiv njega pokrenut prekasno, pa uslijed trajanja tog postupka nije imao priliku uspješno se obraniti protiv optužbi i iznijeti dokaze.

                  2.

                  Drugi tužbeni razlog, koji se temelji na tome da je odluka Glavnog tajnika Europskog parlamenta, na kojoj se temeljila obavijest o terećenju, kao pravna mjera koja utječe na tužitelja, donesena kršenjem načela nepristranog i pravičnog postupka, jednakosti oružja i tužiteljevih prava obrane:

                              —

                              Parlament je povrijedio obvezu obrazlaganja i tužiteljevo pravo na saslušanje prema članku 41. stavku 2. točkama (a) i (c) Povelje temeljeći pobijanu odluku na utvrđenjima Općeg suda u predmetu u kojem tužitelj nije sudjelovao i u kojem nije imao priliku biti saslušan;

                              —

                              Parlament nije tužitelju pružio dokaz na kojem je neizravno temeljio pobijanu odluku niti je tužitelju pružio drugu informaciju potrebnu da bi mu se omogućilo da pravilno izvršava svoje pravo na saslušanje (da podnese očitovanja), kršenjem članka 41. stavka 2. točaka (a) i (b) Povelje.

                  3.

                  Treći tužbeni razlog, koji se temelji na tome da je Parlament počinio pogrešku u ocjeni jer nije ocijenio dokaz koji je podnio tužitelj kojim se potvrđuje da nisu točne činjenice koje je asistent iznio pred Općim sudom, na koje se oslanja Parlament i na temelju kojih je pokrenut postupak povrata (potvrda da je istraga pokrenuta neopravdano) i na kršenju obveze obrazlaganja iz članka 41. stavka 2. točke (c) Povelje.

                  4.

                  Četvrti tužbeni razlog, koji se temelji na tome da je Parlament povrijedio načelo proporcionalnosti i obvezu obrazlaganja utvrđenu u članku 296. UFEU-a i u članku 41. stavku 2. točki (c) Povelje, jer je iznos koji je trebalo vratiti utvrđen u visini od 78 838,21 eura. Iznos koji je trebalo vratiti nije bio u potpunosti pojašnjen, i zbog tog razloga se pobijanom odlukom pretpostavlja da parlamentarni asistent nikad nije radio za tužitelja.

                  5.

                  Peti tužbeni razlog, koji se temelji na tome da javno dostupna informacija Parlamenta potvrđuje da je parlamentarni asistent izvršavao zadaće parlamentarnog asistenta najkasnije do 15. prosinca 2015., što upućuje na to da nije bilo razumno pokrenuti postupak za povrat sredstava, zbog čega odluku treba poništiti.


title: Predmet T-328/21: Tužba podnesena 9. lipnja 2021. – Airoldi Metalli/Komisija

text:
               9.8.2021

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 320/43

      Tužba podnesena 9. lipnja 2021. – Airoldi Metalli/Komisija
      (Predmet T-328/21)
      (2021/C 320/49)
      Jezik postupka: engleski

         Stranke

         Tužitelj: Airoldi Metalli SpA (Molteno, Italija) (zastupnici: M. Campa, M. Pirovano, D. Rovetta, G. Pandey, P. Gjørtler i V. Villante, odvjetnici)

         Tuženik: Europska komisija

         Tužbeni zahtjev

      Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

                  —

                  poništi Provedbenu uredbu Komisije (EU) 2021/546 od 29. ožujka 2021. o uvođenju konačne antidampinške pristojbe i konačnoj naplati privremene pristojbe uvedene na uvoz proizvoda od ekstrudiranog aluminija podrijetlom iz Narodne Republike Kine (1);

                  —

                  naloži Komisiji snošenje vlastitih i tužiteljevih troškova u ovom postupku.

         Tužbeni razlozi i glavni argumenti

      U prilog osnovanosti tužbe tužitelj ističe šest tužbenih razloga.

                  1.

                  Prvi tužbeni razlog, koji se temelji na povredi načela jednakosti oružja i dobre uprave, očitoj pogrešci u ocjeni i povredi tužiteljevih prava obrane i prava na informaciju.

                  2.

                  Drugi tužbeni razlog, koji se temelji na očitoj pogrešci u ocjeni koju je Komisija počinila prilikom ocjene povrede i uzročne veze u pogledu primijenjene metodologije, podataka i postupka i na povredi članka 3. Uredbe (EU) 2016/1036 Europskog parlamenta i Vijeća od 8. lipnja 2016. o zaštiti od dampinškog uvoza iz zemalja koje nisu članice Europske unije (u daljnjem tekstu: Osnovna uredba) (2).

                  3.

                  Treći tužbeni razlog, koji se temelji na povredi članka 1. stavka 2. i članka 5. stavka 2. Osnovne uredbe zbog netočne definicije predmetnog proizvoda.

                  4.

                  Četvrti tužbeni razlog, koji se temelji na povredi članka 1. stavka 2. i članka 3. Osnovne uredbe kao i na očitoj pogrešci u ocjeni u pogledu definicije predmetnog proizvoda kao i u pogledu procjene uvoza iz predmetne države u svrhu analize povrede i uzročne veze (oznaka KN 7610 90 90).

                  5.

                  Peti tužbeni razlog, koji se temelji na povredi članka 2. stavka 6. točke (a) Osnovne uredbe jer je Komisija pogrešno odabrala zemlju koja je „odgovarajući predstavnik”.

                  6.

                  Šesti tužbeni razlog, koji se temelji na povredi članka 2. stavka 6. točke (a) Osnovne uredbe u pogledu pravnog statusa izvješća kojim Komisija utvrđuje postojanje značajnih tržišnih poremećaja u određenoj zemlji ili određenom sektoru u toj zemlji. Tužitelj tvrdi da je došlo do povrede Uredbe br. 1/1958 o određivanju jezika koji se koriste u Europskoj ekonomskoj zajednici (3) i njegovih temeljnih prava jer spomenuto izvješće nije mogao dobiti na talijanskom jeziku.

         (1)  SL 2021., L 109, str. 1.

         (2)  SL 2016., L 176, str. 21.

         (3)  SL 1958., L 17, str. 385. (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 1., svezak 3., str. 3.)


title: Predmet T-330/21: Tužba podnesena 12. lipnja 2021. – EWC Academy/Komisija

text:
               9.8.2021

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 320/44

      Tužba podnesena 12. lipnja 2021. – EWC Academy/Komisija
      (Predmet T-330/21)
      (2021/C 320/50)
      Jezik postupka: njemački

         Stranke

         Tužitelj: EWC Academy GmbH (Hamburg, Njemačka) (zastupnik: H. Däubler-Gmelin, odvjetnica)

         Tuženik: Europska komisija

         Tužbeni zahtjev

      Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

                  —

                  proglasi ništavom odluku EMPL.B.2/AP/ab; Ref. Ares (2021) Europske komisije, Glavne uprave za zapošljavanje, socijalna pitanja i uključenost (EMPL), od 14. travnja 2021. o odbijanju;

                  —

                  naloži Europskoj komisiji da donese odluku o dodjeli u skladu s pravom;

                  —

                  naloži tuženiku snošenje troškova.

         Tužbeni razlozi i glavni argumenti

      U prilog tužbi tužitelj se poziva na sljedeće tužbene razloge.

                  1.

                  Pobijanom se Komisijinom odlukom o odbijanju od 14. travnja 2021. zanemaruje značenje članka 197. stavka 2. točke (c) Financijske uredbe Europske unije (1) u vezi s pozivom za podnošenje ponuda VP/2020/008 i te se odredbe pravno neprihvatljivo primjenjuju na europska radnička vijeća. Zahtjev u pogledu europskih radničkih vijeća koja su podnijela zahtjeve, u obliku dokaza stabilnosti i financijske sposobnosti vlastitog proračuna, kao što su podnošenje godišnje bilance i bankovnog računa isključuje veliku većinu europskih radničkih vijeća kojima nacionalni propisi o prenošenju Direktive 2009/38/EZ (2) ne priznaju pravnu osobnost, iz mogućnosti dodjele potpore. Time se krše načela jednakog postupanja i zabrane diskriminacije, te se postupa dijametralno suprotno cilju programa potpore.

                  2.

                  Budući da se poziv na podnošenje ponuda ne poziva na ograničenje kruga osoba ovlaštenih za podnošenje zahtjeva, i da se on izričito i neograničeno odnosi i na britanska radnička vijeća, ograničenjem bi se povrijedilo temeljno načelo transparentnosti prava Europske unije.

                  3.

                  Tumačenje koje se zastupa u odluci o odbijanju i primjena na europska radnička vijeća usto u povoljniji položaj stavljaju poduzeća koja se kao socijalni partneri u pozivu za podnošenje ponuda potiču na prijavu vlastitih projekata potpore.

         (1)  Uredba (EU, Euratom) 2018/1046 Europskog parlamenta i Vijeća od 18. srpnja 2018. o financijskim pravilima koja se primjenjuju na opći proračun Unije, o izmjeni uredaba (EU) br. 1296/2013, (EU) br. 1301/2013, (EU) br. 1303/2013, (EU) br. 1304/2013, (EU) br. 1309/2013, (EU) br. 1316/2013, (EU) br. 223/2014, (EU) br. 283/2014 i Odluke br. 541/2014/EU te o stavljanju izvan snage Uredbe (EU, Euratom) br. 966/2012 (SL 2018., L 193, str. 1. i ispravak SL 2018, L 294, str. 45.)

         (2)  Direktiva 2009/38/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 6. svibnja 2009. o osnivanju Europskog radničkog vijeća ili uvođenju postupka koji obuhvaća poduzeća i skupine poduzeća na razini Zajednice radi obavješćivanja i savjetovanja radnika (preinačeno) (SL 2009., L 122, str. 28.) (SL posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 5., svezak 1., str. 284.)


title: Predmet T-331/21: Tužba podnesena 14. lipnja 2021. – mBank/EUIPO – European Merchant Bank (EMBANK European Merchant Bank)

text:
               9.8.2021

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 320/45

      Tužba podnesena 14. lipnja 2021. – mBank/EUIPO – European Merchant Bank (EMBANK European Merchant Bank)
      (Predmet T-331/21)
      (2021/C 320/51)
      Jezik postupka: engleski

         Stranke

         Tužitelj: mBank S. A. (Varšava, Poljska) (zastupnici: E. Skrzydło-Tefelska i K. Gajek, odvjetnici)

         Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO)

         Druga stranka u postupku pred žalbenim vijećem: European Merchant Bank UAB (Vilnius, Litva)

         Podaci o postupku pred EUIPO-om

         Nositelj spornog žiga: druga stranka u postupku pred žalbenim vijećem

         Predmetni sporni žig: figurativni žig Europske unije EMBANK European Merchant Bank – žig Europske unije br. 18 048 966

         Postupak pred EUIPO-om: postupak za brisanje

         Pobijana odluka: odluka petog žalbenog vijeća EUIPO-a od 30. ožujka 2021. u predmetu R 1845/2020-5

         Tužbeni zahtjev

      Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

                  —

                  poništi pobijanu odluku;

                  —

                  naloži EUIPO-u snošenje troškova.

         Tužbeni razlozi

                  —

                  povreda članka 8. stavka 1. točke (b) Uredbe (EU) 2017/1001 Europskog parlamenta i Vijeća;

                  —

                  povreda članka 95. stavka 2. Uredbe (EU) 2017/1001 Europskog parlamenta i Vijeća i članka 27. stavka 4. Delegirane uredbe Komisije (EU) 2018/625.


title: Predmet T-334/21: Tužba podnesena 12. lipnja 2021. – Mendes de Almeida/Vijeće

text:
               9.8.2021

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 320/46

      Tužba podnesena 12. lipnja 2021. – Mendes de Almeida/Vijeće
      (Predmet T-334/21)
      (2021/C 320/52)
      Jezik postupka: portugalski

         Stranke

         Tužiteljica: Ana Carla Mendes de Almeida (Sobreda, Portugal) (zastupnici: R. Leandro Vasconcelos i M. Marques de Carvalho, odvjetnici)

         Tuženik: Vijeće Europske unije

         Tužbeni zahtjev

      Tužiteljica zahtijeva od Općeg suda da:

                  —

                  poništi odluku Vijeća od 8. ožujka 2021. o žalbi i dodatnoj žalbi koje je tužiteljica podnijela na temelju članka 90. stavka 2. Pravilnika o osoblju za dužnosnike Europske unije protiv Provedbene odluke Vijeća Europske unije (EU) 2020/1117 od 27. srpnja 2020. o imenovanju europskih tužitelja Ureda europskog javnog tužitelja, u dijelu u kojem se njome José Eduardo Moreira Alves d’Oliveira Guerra, jedan od tri kandidata koje je prvotno predložio Portugal, imenuje europskim tužiteljem Ureda europskog javnog tužitelja, kao član privremenog osoblja u razredu AD 13, na razdoblje od tri godine od 29. srpnja 2020. koje se ne može obnavljati (SL 2020., L 244, str. 18.);

                  —

                  poništi Provedbenu odluku Vijeća Europske unije (EU) 2020/1117 od 27. srpnja 2020. o imenovanju europskih tužitelja Ureda europskog javnog tužitelja, u dijelu u kojem se njome José Eduardo Moreira Alves d’Oliveira Guerra imenuje europskim tužiteljem Ureda europskog javnog tužitelja, kao član privremenog osoblja u razredu AD 13, na razdoblje od tri godine od 29. srpnja 2020. koje se ne može obnavljati;

                  —

                  naloži Vijeću Europske unije snošenje troškova.

         Tužbeni razlozi i glavni argumenti

      U prilog osnovanosti tužbe tužiteljica ističe šest tužbenih razloga.

                  1.

                  Prvi tužbeni razlog temelji se na očitoj pogrešci u ocjeni u mjeri u kojoj Vijeće smatra da nije „tijelo za imenovanje” u smislu članka 1. stavaka 1. i 2. Pravilnika o osoblju u vezi s člankom 6. Uvjeta zaposlenja ostalih službenika, kada imenuje europske tužitelje u skladu s člankom 96. stavkom 1. Uredbe 2017/1939.

                  2.

                  Drugi tužbeni razlog temelji se na povredi pravila primjenjivih na imenovanje europskih tužitelja, koja jamče načelo neovisnosti Ureda europskog javnog tužitelja. Tužiteljica tvrdi da to što je portugalska vlada u dopisu poslanom Vijeću Europske unije 29. studenoga 2019. osporila rangiranje koje je izradilo povjerenstvo za odabir na koje upućuje članak 14. stavak 3. Uredbe (EU) 2017/1939 kandidata koje je predložila sama vlada te navela drugog kandidata kojeg smatra poželjnim, a Vijeće je tog kandidata odobrilo, dovodi u pitanje strukturu postupka imenovanja europskih tužitelja.

                  3.

                  Treći tužbeni razlog temelji se na očitoj pogrešci u obrazloženju odluke. Tužiteljica osobito tvrdi da je dopis od 29. studenoga 2019., koji je portugalska vlada poslala Vijeću, sadržavao teške pogreške, koje je i sama vlada priznala. Navedene pogreške sastojale su se u navođenju preferiranog kandidata portugalske vlade u šest navrata kao „zamjenika glavnog javnog tužitelja Joséa Guerru” i u tvrdnji da je navedeni javni tužitelj bio zadužen za istragu i optužbu u važnom postupku u području kaznenih djela protiv financijskih interesa Europske unije.

                  4.

                  Četvrti tužbeni razlog temelji se na zlouporabi ovlasti. Tužiteljica tvrdi da se ciljevi s obzirom na koje su Vijeću Europske unije dodijeljene nadležnosti u okviru postupka odabira i imenovanja javnih tužitelja, sastoje u jamčenju neovisnosti tijela i imenovanju najkvalificiranijih nacionalnih kandidata koji nude sva jamstva neovisnosti za vršenje položaja javnog tužitelja.

                  5.

                  Peti tužbeni razlog temelji se na povredi prava na dobru upravu. Tužiteljica tvrdi da je, u mjeri u kojoj je Vijeće odstupilo od izvješća povjerenstva za odabir i time od redoslijeda prvenstva koji se temelji na rezultatu ocjene navedenog povjerenstva, općenito obrazloženje u obliku pukog upućivanja na „različit[u] ocjen[u] prikladnosti tih kandidata koja je provedena u okviru odgovarajućih pripremnih tijela Vijeća” izjednačeno s nepostojanjem ikakvog obrazloženja, zbog čega tužiteljica ne može saznati razloge tog odstupanja.

                  6.

                  Šesti tužbeni razlog, koji se temelji na povredi načela jednakog postupanja i nediskriminacije. Tužiteljica smatra da je Vijeće, time što je provelo „različit[u] ocjen[u] prikladnosti tih kandidata koja je provedena u okviru odgovarajućih pripremnih tijela Vijeća”, u mjeri u kojoj ona utječe na tužiteljicu, povrijedilo načelo jednakog postupanja i nediskriminacije.


title: Predmet T-336/21: Tužba podnesena 15. lipnja 2021. – Mendus/EUIPO (CENSOR.NET)

text:
               9.8.2021

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 320/47

      Tužba podnesena 15. lipnja 2021. – Mendus/EUIPO (CENSOR.NET)
      (Predmet T-336/21)
      (2021/C 320/53)
      Jezik postupka: engleski

         Stranke

         Tužitelj: Iaroslav Mendus (Kijev, Ukrajina) (zastupnik: P. Kurcman, odvjetnik)

         Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO)

         Podaci o postupku pred EUIPO-om

         Predmetni sporni žig: prijava verbalnog žiga Europske unije CENSOR.NET – Prijava za registraciju br. 17 975 929

         Pobijana odluka: odluka prvog žalbenog vijeća EUIPO-a od 16. travnja 2021. u predmetu R 1225/2020-1

         Tužbeni zahtjev

      Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

                  —

                  poništi pobijanu odluku u odnosu na usluge za koje je registracija odbijena;

                  —

                  poništi odluku operativnog odjela od 17. travnja 2020. u postupku prijave br. 17 975 929 u odnosu na usluge za koje je registracija odbijena;

                  —

                  vrati predmet EUIPO-u kako bi izmijenio meritornu odluku u ovom predmetu i registrirao žig Europske unije br. 17 975 929 u odnosu na sve obuhvaćene usluge;

                  —

                  naloži EUIPO-u snošenje troškova postupaka pred operativnim odjelom, žalbenim vijećem i Općim sudom.

         Tužbeni razlog

                  —

                  povreda članka 7. stavka 1. točke (b) Uredbe (EU) 2017/1001 Europskog parlamenta i Vijeća.


title: Predmet T-338/21: Tužba podnesena 18. lipnja 2021. – F I S I/EUIPO – Verband der Deutschen Daunen- und Federnindustrie (ECODOWN)

text:
               9.8.2021

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 320/48

      Tužba podnesena 18. lipnja 2021. – F I S I/EUIPO – Verband der Deutschen Daunen- und Federnindustrie (ECODOWN)
      (Predmet T-338/21)
      (2021/C 320/54)
      Jezik na kojem je tužba podnesena: talijanski

         Stranke

         Tužitelj: F I S I Fibre sintetiche SpA (Oggiono, Italija) (zastupnici: G. Cartella i B. Cartella, odvjetnici)

         Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO)

         Druga stranka u postupku pred žalbenim vijećem: Verband der Deutschen Daunen- und Federnindustrie (Mainz, Njemačka)

         Podaci o postupku pred EUIPO-om

         Nositelj spornog žiga: tužitelj pred Općim sudom

         Predmetni sporni žig: Verbalni žig Europske unije ECODOWN – Prijava žiga Europske unije br. 2 756 740

         Postupak pred EUIPO-om: postupak proglašavanja žiga ništavim

         Pobijana odluka: odluka prvog žalbenog vijeća EUIPO-a od 13. travnja 2021. u predmetu R 216/2020-1

         Tužbeni zahtjev

      Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

                  —

                  poništi pobijanu odluku;

                  —

                  i, slijedom toga, odluči o meritumu u korist valjanosti registracije žiga Europske unije br. 2 756 740

                  —

                  naloži drugoj stranci u postupku snošenje troškova postupka, uključujući troškove žalbenog postupka pred EUIPO-om.

         Tužbeni razlozi

                  —

                  Povreda članka 7. stavka 1. točke (c) Uredbe (EU) 2017/1001 Europskog parlamenta i Vijeća;

                  —

                  Povreda članka 7. stavka 1. točke (b) Uredbe (EU) 2017/1001 Europskog parlamenta i Vijeća;

                  —

                  Povreda članka 7. stavka 1. točke (g) Uredbe (EU) 2017/1001 Europskog parlamenta i Vijeća;

                  —

                  Pogreška u ocjeni dokaza koje je podnio tužitelj vezano za razlikovni karakter koji je znak stekao uporabom.


title: Predmet T-341/21: Tužba podnesena 21. lipnja 2021. – Rauff-Nisthar/Komisija

text:
               9.8.2021

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 320/49

      Tužba podnesena 21. lipnja 2021. – Rauff-Nisthar/Komisija
      (Predmet T-341/21)
      (2021/C 320/55)
      Jezik postupka: francuski

         Stranke

         Tužiteljica: Nadya Rauff-Nisthar (Pfinztal, Njemačka) (zastupnik: N. de Montigny, odvjetnica)

         Tuženik: Europska komisija

         Tužbeni zahtjev

      Tužiteljica od Općeg suda zahtijeva da:

                  —

                  poništi odluku od 9. ožujka 2020. kao i odluku o preispitivanju od 19. kolovoza 2020. povjerenstva za odabir Europskog ureda za odabir osoblja (EPSO) u vezi s natječajem EPSO/AD/371/19 (AD7) – 6 – Administratori u području znanstvenog istraživanja, o tome da se tužiteljicu ne uvrsti na popis uspješnih kandidata;

                  —

                  prema potrebi, poništi odluku o odbijanju pritužbe od 15. ožujka 2021.;

                  —

                  traži podnošenje tužiteljičinih testova i rezultata za svaki test natječaja kao i rezultate sljedeće faze kako bi se mogli materijalno ocijeniti rezultati u vezi sa svakom nepravilnosti i značaj posljedica stresa uzrokovanog utvrđenim nepravilnostima, u skladu s člankom 91. Poslovnika Općeg suda;

                  —

                  naloži tuženiku snošenje troškova.

         Tužbeni razlozi i glavni argumenti

      U prilog tužbi, tužiteljica ističe jedan tužbeni razlog koji se temelji na nejednakom postupanju uzrokovanom nepravilnostima koje su se dogodile tijekom testa i koje su utjecale na rezultate natječaja. Taj se tužbeni razlog dijeli na četiri dijela.

                  1.

                  Prvi dio, koji se temelji na postojanju tehničkih pogrešaka prilikom organizacije testova u okviru natječaja EPSO/AD/371/19 (AD7) – 6 – Administratori u području znanstvenog istraživanja, koje je uprava priznala i koje su tužiteljici uzrokovale povećani stres tijekom testova.

                  2.

                  Drugi dio, koji se temelji na nedostatku pažnje uprave i izostanku njezina djelovanja kako bi se ispravile navedene pogreške.

                  3.

                  Treći dio, koji se temelji na neuzimanju u obzir pogrešaka prilikom ocjene tužiteljičine uspješnosti i neuvođenju postupaka kojima se jamči jednakost između kandidata.

                  4.

                  Četvrti dio, koji se temelji na očitoj pogrešci u ocjeni tužiteljičine uspješnosti.


title: Predmet T-347/21: Tužba podnesena 21. lipnja 2021. — Hypo Vorarlberg Bank/SRB

text:
               9.8.2021

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 320/50

      Tužba podnesena 21. lipnja 2021. — Hypo Vorarlberg Bank/SRB
      (Predmet T-347/21)
      (2021/C 320/56)
      Jezik postupka: njemački

         Stranke

         Tužitelj: Hypo Vorarlberg Bank AG (Bregenz, Austrija) (zastupnici: G. Eisenberger i A. Brenneis, odvjetnici)

         Tuženik: Jedinstveni sanacijski odbor (SRB)

         Tužbeni zahtjev

      Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

                  —

                  poništi odluku Jedinstvenog sanacijskog odbora od 14. travnja 2021. o izračunu ex ante doprinosa jedinstvenom fondu za sanaciju za 2021. (SRB/ES/2021/22), uključujući priloge, i to u svakom slučaju u dijelu u kojem se ta odluka, uključujući priloge, odnosi na doprinos koji treba platiti tužitelj;

                  —

                  na temelju članka 69. točke (c) Poslovnika Općeg suda prekine postupak do pravomoćnog okončanja (spojenih) predmeta C-584/20 P (1) i C-621/20 P (2), C-663/20 P (3) i C-664/20 P (4), s obzirom na to da su pravna pitanja u tim žalbenim postupcima, koji su već neko vrijeme u tijeku, u velikoj mjeri jednaka;

                  —

                  naloži Jedinstvenom sanacijskom odboru snošenje troškova postupka.

         Tužbeni razlozi i glavni argumenti

      Tužitelj u prilog tužbi navodi pet tužbenih razloga.

                  1.

                  Prvi tužbeni razlog, koji se temelji na bitnoj povredi postupka zbog nepotpune obavijesti o pobijanoj odluci

                              —

                              Tužitelj je nepotpuno obaviješten o pobijanoj odluci, što je u suprotnosti s člankom 1. stavkom 2. UEU-a, člancima 15., 296. i 298. UFEU-a te člancima 42. i 47. Povelje Europske unije o temeljnim pravima (u daljnjem tekstu: Povelja). Upoznatost s podacima koji nisu priopćeni potrebna je, kao središnji dio odluke, kako bi se mogli razumjeti i provjeriti izračuni doprinosa.

                  2.

                  Drugi tužbeni zahtjev, koji se temelji na bitnoj povredi postupka zbog nedostatka u obrazloženju pobijane odluke.

                              —

                              Pobijanom se odlukom povređuje obveza obrazlaganja na temelju članka 296. stavka 2. UFEU-a te članak 41. stavak 1. i stavak 2. točka (c) Povelje zato što je bilo objavljeno samo nekoliko odabranih djelomičnih rezultata izračuna. Kad je riječ o tuženikovim diskrecijskim ovlastima, nije navedeno koje je ocjene tuženik donio ni zbog kojih razloga.

                  3.

                  Treći tužbeni razlog, koji se temelji na bitnoj povredi postupka zbog izostanka saslušanja i nepoštovanja prava na saslušanje

                              —

                              Tužitelju, u suprotnosti s člankom 41. stavcima 1. i 2. točki (a) Povelje nije osigurano pravo na saslušanje niti prije donošenja pobijane odluke niti prije donošenja rješenja o doprinosu koje se temelji na toj odluci. Čak ni novim konzultacijskim postupkom nije stvorena stvarna mogućnost iznošenja mišljenja.

                  4.

                  Četvrti tužbeni razlog, koji se temelji na nezakonitosti Delegirane uredbe (EU) 2015/63 (5) kao pravne osnove za donošenje pobijane odluke odnosno nezakonitosti metodologije prilagodbe riziku utvrđene u Delegiranoj uredbi (EU) 2015/63

                              —

                              U okviru četvrtog tužbenog razloga tužitelj ističe da se člancima 4. do 7. i člankom 9. kao i Prilogom I. Delegiranoj uredbi 2015/63 — na kojima se temelji pobijana odluka — stvara netransparentni sustav utvrđivanja doprinosa koji je u suprotnosti s člancima 16., 17., 41. i 47. Povelje i u kojem nije osigurana usklađenost s člancima 20. i 21. Povelje kao ni poštovanje načela proporcionalnosti i pravne sigurnosti.

                  5.

                  Peti tužbeni razlog, koji se temelji na nezakonitosti Direktive 2014/59/EU (6) i Uredbe (EU) br. 806/2014 (7) kao osnove za donošenje Delegirane uredbe (EU) 2015/63, a time i pobijane odluke

                              —

                              Podredno, tužitelj u svojem petom tužbenom razlogu ističe nezakonitost onih odredaba Direktive 2014/59/EU i Uredbe (EU) br. 806/2014, kojima se propisuje primjena sustava doprinosa uvedenog Delegiranom uredbom 2015/63 i ne može ih se protumačiti u skladu s primarnim pravom te su stoga u suprotnosti s načelom obveze obrazlaganja u pogledu pravnih akata, načelom pravne sigurnosti, Ugovorima (osobito s člankom 1. stavkom 2. UEU-a, člancima 15., 296. i 298. UFEU-a) i Poveljom (osobito s člancima 16., 17., 41., 42. i 47. Povelje).

         (1)  SL 2020., C 423, str. 32.

         (2)  SL 2020, C 443, str. 17.

         (3)  SL 2020., C 44, str. 33.

         (4)  SL 2020., C 44, str. 35.

         (5)  Delegirana uredba Komisije (EU) 2015/63 оd 21. listopada 2014. o dopuni Direktive 2014/59/EU Europskog parlamenta i Vijeća u vezi s ex ante doprinosima aranžmanima financiranja sanacije (SL 2015., L 11, str. 44. i ispravak SL 2017., L 156, str. 38.).

         (6)  Direktiva 2014/59/EU Europskog parlamenta i Vijeća od 15. svibnja 2014. o uspostavi okvira za oporavak i sanaciju kreditnih institucija i investicijskih društava te o izmjeni Direktive Vijeća 82/891/EEZ i direktiva 2001/24/EZ, 2002/47/EZ, 2004/25/EZ, 2005/56/EZ, 2007/36/EZ, 2011/35/EU, 2012/30/EU i 2013/36/EU te uredbi (EU) br. 1093/2010 i (EU) br. 648/2012 Europskog parlamenta i Vijeća (SL 2014., L 173, str. 190. i ispravak SL 2015., L 216, str. 9.).

         (7)  Uredba (EU) br. 806/2014 Europskog parlamenta i Vijeća od 15. srpnja 2014. o utvrđivanju jedinstvenih pravila i jedinstvenog postupka za sanaciju kreditnih institucija i određenih investicijskih društava u okviru jedinstvenog sanacijskog mehanizma i jedinstvenog fonda za sanaciju te o izmjeni Uredbe (EU) br. 1093/2010 (SL 2014., L 225, str. 1. i ispravak SL 2015., L 101, str. 62.).


title: Predmet T-348/21: Tužba podnesena 22. lipnja 2021. – Volkskreditbank/SRB

text:
               9.8.2021

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 320/51

      Tužba podnesena 22. lipnja 2021. – Volkskreditbank/SRB
      (Predmet T-348/21)
      (2021/C 320/57)
      Jezik postupka: njemački

         Stranke

         Tužitelj: Volkskreditbank AG (Linz, Austrija) (zastupnici: G. Eisenberger i A. Brenneis, odvjetnici)

         Tuženik: Jedinstveni sanacijski odbor (SRB)

         Tužbeni zahtjev

      Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

                  —

                  poništi odluku Jedinstvenog sanacijskog odbora od 14. travnja 2021. o izračunu ex ante doprinosa jedinstvenom fondu za sanaciju za 2021. (SRB/ES/2021/22), uključujući priloge, i to u svakom slučaju u dijelu u kojem se ta odluka, uključujući priloge, odnosi na doprinos koji treba platiti tužitelj;

                  —

                  na temelju članka 69. točke (c) Poslovnika Općeg suda prekine postupak do pravomoćnog okončanja (spojenih) predmeta C-584/20 P (1) i C-621/20 P (2), C-663/20 P (3) i C-664/20 P (4), s obzirom na to da su pravna pitanja u tim žalbenim postupcima, koji su već neko vrijeme u tijeku, u velikoj mjeri jednaka;

                  —

                  naloži Jedinstvenom sanacijskom odboru snošenje troškova postupka.

         Tužbeni razlozi i glavni argumenti

      Tužitelj u prilog tužbi navodi pet tužbenih razloga koji su identični onima navedenima u predmetu T-347/21, Hypo Vorarlberg Bank/SRB.

         (1)  SL 2020., C 423, str. 32.

         (2)  SL 2020., C 443, str. 17.

         (3)  SL 2021., C 44, str. 33.

         (4)  SL 2021., C 44, str. 35.


title: Predmet T-353/21: Tužba podnesena 25. lipnja 2021. – KTM Fahrrad/EUIPO – KTM (R2R)

text:
               9.8.2021

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 320/52

      Tužba podnesena 25. lipnja 2021. – KTM Fahrrad/EUIPO – KTM (R2R)
      (Predmet T-353/21)
      (2021/C 320/58)
      Jezik na kojem je tužba podnesena: njemački

         Stranke

         Tužitelj: KTM Fahrrad GmbH (Mattighofen, Austrija) (zastupnik: V. Hoene, odvjetnica)

         Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO)

         Druga stranka pred žalbenim vijećem: KTM AG (Mattighofen, Austrija)

         Podaci o postupku pred EUIPO-om

         Nositelj spornog žiga: tužitelj

         Predmetni sporni žig: verbalni žig Europske unije R2R– žig Europske unije br. 17 886 364

         Postupak pred EUIPO-om: postupak za brisanje žiga

         Pobijana odluka: odluka petoga žalbenog vijeća EUIPO-a od 20. travnja 2021. u predmetu R 261/2020-5

         Tužbeni zahtjev

      Tužiteljica od Općeg suda zahtijeva da:

                  —

                  poništi odluku o brisanju br. 22964C Odjela za poništaje od 4. prosinca 2019. i potvrđujuću odluku petog žalbenog vijeća od 20. travnja 2021. uključujući u dijelu u kojem se odnosi na troškove, i odbije zahtjev druge stranke u postupku za brisanje;

                  —

                  podredno, poništi odluku Odjela za poništaje o brisanju br. 22964C od 4. prosinca 2019., te potvrđujuću odluku petog žalbenog vijeća od 20. travnja 2021., uključujući u dijelu u kojem se odnosi na troškove, i odbije zahtjev druge stranke u postupku za brisanje, u pogledu vozila i dijelova za vozila iz razreda 12, konkretno kopnenih vozila i dijelova za njih;

                  —

                  još podrednije, poništi odluku Odjela za poništaje o brisanju br. 22964C od 4. prosinca 2019., te potvrđujuću odluku petog žalbenog vijeća od 20. travnja 2021. uključujući u dijelu u kojem se odnosi na troškove, i odbije zahtjev druge stranke u postupku za brisanje, u pogledu vozila i dijelova za vozila iz razreda 12, konkretno bicikala, vozila na dva kotača i dijelova za njih.

         Tužbeni razlozi

                  —

                  Povreda čl. 58. Uredbe (EU) 2017/1001 Europskog parlamenta i Vijeća;

                  —

                  povreda čl. 95. Uredbe (EU) 2017/1001 Europskog parlamenta i Vijeća.