title: predmet C-739/18 P: Žalba koju je 28. studenog 2018. podnio Chefaro Ireland DAC protiv presude Općeg suda (treće vijeće) od 12. rujna 2018. u predmetu T-905/16, Chefaro Ireland DAC protiv Ureda Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO)

text:
               19.8.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 280/14

      Žalba koju je 28. studenog 2018. podnio Chefaro Ireland DAC protiv presude Općeg suda (treće vijeće) od 12. rujna 2018. u predmetu T-905/16, Chefaro Ireland DAC protiv Ureda Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO)
      (predmet C-739/18 P)
      (2019/C 280/18)
      Jezik postupka: engleski

         Stranke

         Žalitelj: Chefaro Ireland DAC (kojeg zastupaju: P. Maeyaert, J. Muyldermans, odvjetnici)

         Druga stranka u postupku: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO)
      Žalba je rješenjem Suda (deveto vijeće) od 2. svibnja 2019. proglašena nedopuštenom.


title: predmet C-819/18 P: Žalba koju je 21. prosinca 2018. podnio Next design+produktion GmbH protiv presude Općeg suda (sedmo vijeće) od 18. listopada 2018. u predmetu T-533/17, Next design+produktion GmbH protiv Ureda Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO)

text:
               19.8.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 280/15

      Žalba koju je 21. prosinca 2018. podnio Next design+produktion GmbH protiv presude Općeg suda (sedmo vijeće) od 18. listopada 2018. u predmetu T-533/17, Next design+produktion GmbH protiv Ureda Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO)
      (predmet C-819/18 P)
      (2019/C 280/19)
      Jezik postupka: njemački

         Stranke

         Žalitelj: Next design+produktion GmbH (zastupnici: M. Hirsch, odvjetnik, M. Metzner, odvjetnica)

         Druge stranke u postupku: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO), Nanu-Nana Joachim Hoepp GmbH & Co. KG
      Sud Europske unije (osmo vijeće) rješenjem od 11. srpnja 2019. odbio je žalbu i naložio žalitelju snošenje vlastitih troškova.


title: predmet C-36/19 P: Žalba koju je 21. siječnja 2019. podnio Daico International BV protiv rješenja Općeg suda (sedmo vijeće) od 22. studenog 2018. u predmetu T-356/17, Daico International protiv EUIPO-a — American Franchise Marketing

text:
               19.8.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 280/16

      Žalba koju je 21. siječnja 2019. podnio Daico International BV protiv rješenja Općeg suda (sedmo vijeće) od 22. studenog 2018. u predmetu T-356/17, Daico International protiv EUIPO-a — American Franchise Marketing
      (predmet C-36/19 P)
      (2019/C 280/21)
      Jezik postupka: engleski

         Stranke

         Žalitelj: Daico International BV (kojeg zastupa: M. F. J. Haak, odvjetnik)

         Druga stranka u postupku: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo
      Žalba je rješenjem Suda (sedmo vijeće) od 4. srpnja 2019. proglašena nedopuštenom.


title: predmet C-252/19: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 20. ožujka 2019. uputio Sąd Rejonowy w Opatowie (Poljska) — QL S.A. sa sjedištem u B. protiv C. G.

text:
               19.8.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 280/18

      Zahtjev za prethodnu odluku koji je 20. ožujka 2019. uputio Sąd Rejonowy w Opatowie (Poljska) — QL S.A. sa sjedištem u B. protiv C. G.
      (predmet C-252/19)
      (2019/C 280/24)
      Jezik postupka: poljski

         Sud koji je uputio zahtjev

      Sąd Rejonowy w Opatowie

         Stranke glavnog postupka

         Tužitelj: QL S.A. sa sjedištem u B.

         Tuženik: C. G.

         Prethodno pitanje

      Treba li odredbe Direktive 2008/48/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 23. travnja 2008. o ugovorima o potrošačkim kreditima i stavljanju izvan snage Direktive Vijeća 87/102/EEZ (1), osobito članak 3. točku (g) i članak 22. stavak 1. Direktive, tumačiti na način da se navedenim odredbama protivi uvođenje u nacionalno pravo instituta „najvišeg iznosa nekamatnih troškova kredita” i matematičke formule za izračun iznosa tih troškova predviđenih člankom 5. točkom 6.a u vezi s člankom 36.a Ustawe z dnia 12 maja 2011 r. o kredycie konsumenckim (Zakon o potrošačkim kreditima od 12. svibnja 2011., pročišćeni tekst Dz.U. iz 2018., poz. 993.), čijim se zakonskim rješenjima dopušta da se u troškove ugovora o kreditu koje snosi potrošač (ukupni troškovi kredita) uključe i troškovi poslovne djelatnosti koju obavlja poduzetnik?

         (1)  SL 2008., L 133, str. 66.; SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku; poglavlje 15., svezak 13., str. 58.


title: predmet C-289/19: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 9. travnja 2019. uputio Gerechtshof Den Haag (Nizozemska) — Dexia Nederland BV protiv Z

text:
               19.8.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 280/18

      Zahtjev za prethodnu odluku koji je 9. travnja 2019. uputio Gerechtshof Den Haag (Nizozemska) — Dexia Nederland BV protiv Z
      (predmet C-289/19)
      (2019/C 280/25)
      Jezik postupka: nizozemski

         Sud koji je uputio zahtjev

      Gerechtshof Den Haag

         Stranke glavnog postupka

         Žalitelj: Dexia Nederland BV
      Druga stranka u žalbenom postupku: Z

         Prethodna pitanja

                  1.

                  Može li stranka koja primjenjuje nepoštenu ugovornu odredbu, koja je proglašena ništavom i kojom se uređivalo plaćanje odštete ako potrošač ne ispuni svoje obveze, zahtijevati zakonom utvrđenu odštetu koja se primjenjuje u okviru dispozitivnog prava?

                  2.

                  Je li za odgovor na to pitanje relevantno to odgovara li odšteta koja se može zahtijevati u slučaju primjene zakonske odredbe o naknadi štete odšteti predviđenoj u ugovornoj odredbi koja je proglašena ništavom, odnosno to je li viša ili niža od te odštete?


title: predmet C-335/19: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 24. travnja 2019. uputio Naczelny Sąd Administracyjny (Poljska) — E. Sp. z o.o. Sp. k. sa sjedištem u S. protiv Minister Finansów

text:
               19.8.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 280/20

      Zahtjev za prethodnu odluku koji je 24. travnja 2019. uputio Naczelny Sąd Administracyjny (Poljska) — E. Sp. z o.o. Sp. k. sa sjedištem u S. protiv Minister Finansów
      (predmet C-335/19)
      (2019/C 280/27)
      Jezik postupka: poljski

         Sud koji je uputio zahtjev

      Naczelny Sąd Administracyjny

         Stranke glavnog postupka

         Tužitelj: E. Sp. z o.o. Sp. k. sa sjedištem u S.

         Tuženik: Minister Finansów

         Prethodna pitanja

                  1.

                  Dopušta li se odredbama Direktive Vijeća 2006/112/EZ od 28. studenoga 2006. o zajedničkom sustavu poreza na dodanu vrijednost (1), osobito njezinim člankom 90. stavkom 2., s obzirom na načela porezne neutralnosti i proporcionalnosti, da se u nacionalno pravo uvede ograničenje mogućnosti smanjenja oporezivog iznosa u slučaju djelomičnog ili potpunog neplaćanja zbog određenog poreznog statusa dužnika i vjerovnika?

                  2.

                  Konkretno, protivi li se pravu Unije uvođenje u nacionalno pravo odredbe kojom se dopušta mogućnost korištenja „olakšice za loše dugove” pod uvjetom da na datum izvršenja usluge/isporuke robe i na dan koji prethodi danu podnošenja ispravka porezne prijave kako bi se iskoristila ta olakšica:

                              —

                              dužnik nije u stečajnom postupku ili likvidaciji?

                              —

                              vjerovnik i dužnik registrirani su kao aktivni porezni obveznici PDV-a?

         (1)  SL 2006, L 347, str. 1.; SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku; poglavlje 9., svezak 1., str. 120.


title: predmet C-370/19: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 10. svibnja 2019. uputio Amtsgericht Hamburg (Njemačka) — GE protiv Société Air France

text:
               19.8.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 280/23

      Zahtjev za prethodnu odluku koji je 10. svibnja 2019. uputio Amtsgericht Hamburg (Njemačka) — GE protiv Société Air France
      (predmet C-370/19)
      (2019/C 280/30)
      Jezik postupka: njemački

         Sud koji je uputio zahtjev

      Amtsgericht Hamburg

         Stranke glavnog postupka

         Tužitelj: GE

         Tuženik: Société Air France

         Prethodno pitanje

      Je li štrajk vlastitog osoblja stvarnog zračnog prijevoznika koji je organizirao sindikat „izvanredna okolnost” u smislu članka 5. stavka 3. Uredbe (EZ) br. 261/2004 (1)?

         (1)  Uredba (EZ) br. 261/2004 Europskog Parlamenta i Vijeća od 11. veljače 2004. o utvrđivanju općih pravila odštete i pomoći putnicima u slučaju uskraćenog ukrcaja i otkazivanja ili dužeg kašnjenja leta u polasku te o stavljanju izvan snage Uredbe (EEZ) br. 295/91 (SL 2004., L 46, str. 1.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 7., svezak 26., str. 21.)


title: predmet C-383/19: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 15. svibnja 2019. uputio Sąd Rejonowy w Ostrowie Wielkopolskim (Poljska) — Powiat Ostrowski protiv Ubezpieczeniowy Fundusz Gwarancyjny z siedzibą w Warszawie

text:
               19.8.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 280/23

      Zahtjev za prethodnu odluku koji je 15. svibnja 2019. uputio Sąd Rejonowy w Ostrowie Wielkopolskim (Poljska) — Powiat Ostrowski protiv Ubezpieczeniowy Fundusz Gwarancyjny z siedzibą w Warszawie
      (predmet C-383/19)
      (2019/C 280/31)
      Jezik postupka: poljski

         Sud koji je uputio zahtjev

      Sąd Rejonowy w Ostrowie Wielkopolskim

         Stranke glavnog postupka

         Tužitelj: Powiat Ostrowski

         Tuženik: Ubezpieczeniowy Fundusz Gwarancyjny z siedzibą w Warszawie

         Prethodna pitanja

                  1)

                  Treba li članak 3. Direktive 2009/103/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 16. rujna 2009. u odnosu na osiguranje od građanskopravne odgovornosti u pogledu upotrebe motornih vozila i izvršenje obveze osiguranja od takve odgovornosti (1) tumačiti na način da se obveza ugovaranja osiguranja od građanskopravne odgovornosti u pogledu upotrebe motornih vozila odnosi i na situacije u kojima je jedinica lokalne samouprave — okrug — na temelju sudske odluke postala vlasnik vozila koje nije u voznom stanju i nalazi se na privatnom zemljištu koje je nadzirano parkiralište izvan javne ceste te je, prema odluci njegova vlasnika, namijenjeno za uništenje?

                  2)

                  Ili ga pak treba tumačiti na način da, ne dovodeći u pitanje odgovornost Fonda prema trećim žrtvama, jedinica lokalne samouprave kao vlasnik vozila u takvim okolnostima nije obvezna ugovoriti osiguranje?

         (1)  SL 2009, L 263, str. 11.; SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku; poglavlje 6., svezak 7., str. 114.


title: predmet C-391/19: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 21. svibnja 2019. uputio Varhoven administrativen sad (Bugarska) — „Unipack” AD protiv Direktor na Teritorialna direktsia „Dunavska” kam Agentsia „Mitnitsi”, Prokuror ot Varhovna administrativna prokuratura na Republika Bulgaria

text:
               19.8.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 280/24

      Zahtjev za prethodnu odluku koji je 21. svibnja 2019. uputio Varhoven administrativen sad (Bugarska) — „Unipack” AD protiv Direktor na Teritorialna direktsia „Dunavska” kam Agentsia „Mitnitsi”, Prokuror ot Varhovna administrativna prokuratura na Republika Bulgaria
      (predmet C-391/19)
      (2019/C 280/32)
      Jezik postupka: bugarski

         Sud koji je uputio zahtjev

      Varhoven administrativen sad

         Stranke glavnog postupka

         Žalitelj u kasacijskom postupku:„Unipack” AD

         Druge stranke u kasacijskom postupku: Direktor na Teritorialna direktsia „Dunavska” kam Agentsia „Mitnitsi”, Prokuror ot Varhovna administrativna prokuratura na Republika Bulgaria

         Prethodno pitanje

      Je li riječ o iznimnim okolnostima u smislu članka 172. stavka 2. Delegirane uredbe Komisije (EU) 2015/2446 (1) od 28. srpnja 2015. o dopuni Uredbe (EU) br. 952/2013 Europskog parlamenta i Vijeća o detaljnim pravilima koja se odnose na pojedine odredbe Carinskog zakonika Unije koje predstavljaju temelj za izdavanje odobrenja s retroaktivnim učinkom u skladu s člankom 211. stavkom 2. Carinskog zakonika Unije za primjenu carinskog postupka uporabe u posebne svrhe u skladu s člankom 254. Carinskog zakonika Unije u pogledu uvoza robe koji je izvršen prije datuma prihvaćanja zahtjeva za odobrenje i nakon isteka valjanosti odluke o OTI-ju u korist nositelja postupka za tu robu zbog izmjene kombinirane nomenklature ako je u razdoblju (od približno deset mjeseci) između isteka valjanosti Odluke o OTI-ju i uvoza za koji se traži primjena postupka uporabe u posebne svrhe određeni broj uvoza robe (devet) izvršen a da carinska tijela nisu ispravila deklariranu oznaku kombinirane nomenklature te je roba upotrijebljena u svrhu izuzetu od antidampinške pristojbe?

         (1)  SL 2015, L 343, str. 1.


title: predmet C-406/19 P: Žalba koju je 24. svibnja 2019. podnijela Europska komisija protiv presude Općeg suda (sedmo vijeće) od 20. ožujka 2019. u predmetu T-237/17, Španjolska protiv Komisije

text:
               19.8.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 280/25

      Žalba koju je 24. svibnja 2019. podnijela Europska komisija protiv presude Općeg suda (sedmo vijeće) od 20. ožujka 2019. u predmetu T-237/17, Španjolska protiv Komisije
      (predmet C-406/19 P)
      (2019/C 280/33)
      Jezik postupka: španjolski

         Stranke

         Žalitelj: Europska komisija (zastupnici: F. Castillo de la Torre i J. Aquilina, agenti)

         Druga stranka u postupku: Kraljevina Španjolska

         Žalbeni zahtjev

      Komisija zahtijeva od Suda da ukine točku 1. izreke pobijane presude i odbije tužbu podnesenu u prvostupanjskom postupku odnosno da, podredno, vrati predmet na ponovno odlučivanje Općem sudu.

         Žalbeni razlog

      Žalitelj tvrdi da je Opći sud počinio pogrešku koja se tiče prava u raspodjeli tereta dokazivanja u okviru primjene paušalnih ispravaka u skladu s člankom 52. stavkom 2. Uredbe (EU) br. 1306/2013 Europskog parlamenta i vijeća od 17. prosinca 2013. o financiranju, upravljanju i nadzoru zajedničke poljoprivredne politike i o stavljanju izvan snage uredaba Vijeća (EEZ) br. 352/78, (EZ) br. 165/94, (EZ) br. 2799/98, (EZ) br. 814/2000, (EZ) br. 1290/2005 i (EZ) 485/2008 (1).

         (1)  SL 2013., L 347, str. 549. i ispravak SL 2018., L 233, str. 3.


title: predmet C-439/19: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 11. lipnja 2019. uputio Satversmes tiesa (Latvija) — B protiv Latvijas Republikas Saeima

text:
               19.8.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 280/25

      Zahtjev za prethodnu odluku koji je 11. lipnja 2019. uputio Satversmes tiesa (Latvija) — B protiv Latvijas Republikas Saeima
      (predmet C-439/19)
      (2019/C 280/34)
      Jezik postupka: latvijski

         Sud koji je uputio zahtjev

      Satversmes tiesa

         Stranke glavnog postupka

      Podnositelj zahtjeva pred sudom koji je uputio zahtjev za prethodnu odluku: B

         Tijelo koje je donijelo sporni akt: Latvijas Republikas Saeima

         Prethodna pitanja

                  1.

                  Treba li izraz „obrada osobnih podataka koji se odnose na kaznene osude i kažnjiva djela ili povezane mjere sigurnosti” iz članka 10. Uredbe br. 2016/679 (1) tumačiti na način da podrazumijeva obradu informacija koje se odnose na bodove koji se dodjeljuju vozačima za prometne prekršaje, predviđenu u spornom pravilu?

                  2.

                  Neovisno o odgovoru na prvo pitanje, mogu li se odredbe Uredbe br. 2016/679, osobito načelo „cjelovitosti i povjerljivosti” iz njezina članka 5. stavka 1. točke (f), tumačiti na način da se njima zabranjuje državama članicama da odrede da informacije koje se odnose na bodove koji se dodjeljuju vozačima za prometne prekršaje budu dostupne javnosti i da dopuste obradu odgovarajućih podataka njihovom objavom?

                  3.

                  Treba li uvodne izjave 50. i 154., članak 5. stavak 1. točku (b) i članak 10. Uredbe 2016/679 te članak 1. stavak 2. točku (cc) Direktive 2003/98/EZ (2) tumačiti na način da im se protivi propis države članice kojim se dopušta prenošenje informacija koje se odnose na bodove koji se dodjeljuju vozačima za prometne prekršaje za potrebe njihove ponovne uporabe?

                  4.

                  U slučaju da je odgovor na neko od prethodnih pitanja potvrdan, treba li načelo nadređenosti prava Unije i načelo pravne sigurnosti tumačiti na način da bi se mogla dopustiti primjena spornog pravila i da bi se mogli zadržati njegovi pravni učinci do pravomoćnosti odluke koju će donijeti Satversmes tiesa?

         (1)  Uredba (EU) 2016/679 Europskog parlamenta i Vijeća od 27. travnja 2016. o zaštiti pojedinaca u vezi s obradom osobnih podataka i o slobodnom kretanju takvih podataka te o stavljanju izvan snage Direktive 95/46/EZ (Opća uredba o zaštiti podataka) (SL 2016., L 119, str. 1.)

         (2)  Direktiva 2003/98/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 17. studenoga 2003. o ponovnoj uporabi informacija javnog sektora (SL 2003., L 345, str. 90.) [neslužbeni prijevod]


title: predmet C-450/19: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 13. lipnja 2019. uputio Korkein hallinto-oikeus (Finska) — Kilpailu- ja kuluttajavirasto

text:
               19.8.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 280/26

      Zahtjev za prethodnu odluku koji je 13. lipnja 2019. uputio Korkein hallinto-oikeus (Finska) — Kilpailu- ja kuluttajavirasto
      (predmet C-450/19)
      (2019/C 280/35)
      Jezik postupka: finski

         Sud koji je uputio zahtjev

      Korkein hallinto-oikeus

         Stranke glavnog postupka

         Žalitelj: Kilpailu- ja kuluttajavirasto

         Druge stranke u postupku: Eltel Group Oy i Eltel Networks Oy

         Prethodna pitanja

                  1.

                  Može li se sustav u skladu s člankom 101. UFEU-a koji se odnosi na tržišno natjecanje tumačiti na način da, u situaciji u kojoj je jedna od strana u zabranjenom sporazumu sklopila ugovor o izgradnji, kako je dogovoren tim zabranjenim sporazumom, sa subjektom koji ne sudjeluje u zabranjenom sporazumu, povreda prava tržišnog natjecanja zbog gospodarskog učinka koji iz toga proizlazi traje cijelo razdoblje tijekom kojeg se izvršavaju ugovorne obveze u skladu s ugovorom ili se izvršavaju plaćanja ugovornim stranama za radove, odnosno do trenutka plaćanja zadnjeg obroka za radove ili barem do trenutka dovršetka predmetnih radova;

                  2.

                  ili se treba pretpostaviti da povreda prava tržišnog natjecanja traje samo do trenutka u kojem je poduzeće odgovorno za povredu dostavilo ponudu ili je sklopilo ugovor o izvođenju radova?


title: predmet C-302/19: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 11. travnja 2019. uputio Corte suprema di cassazione (Italija) — Istituto Nazionale della Previdenza Sociale protiv WS

text:
               26.8.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 288/13

      Zahtjev za prethodnu odluku koji je 11. travnja 2019. uputio Corte suprema di cassazione (Italija) — Istituto Nazionale della Previdenza Sociale protiv WS
      (predmet C-302/19)
      (2019/C 288/17)
      Jezik postupka: talijanski

         Sud koji je uputio zahtjev

      Corte suprema di cassazione

         Stranke glavnog postupka

         Podnositelj kasacijske žalbe: Istituto Nazionale della Previdenza Sociale

         Druga stranka u kasacijskom postupku: WS

         Prethodno pitanje

      Treba li članak 12. stavak 1. točku (e) Direktive 2011/98/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 13. prosinca 2011. (1), i načelo jednakog postupanja s nositeljima jedinstvene dozvole za boravak i rad i državljanima predmetne države članice, tumačiti na način da im se protivi nacionalni propis u skladu s kojim se, suprotno onome što je određeno za državljane države članice, pri utvrđivanju broja članova obitelji radi izračuna doplatka za obitelj isključuju članovi obitelji radnika koji je nositelj jedinstvene dozvole i državljanin je treće zemlje, ako potonji borave u trećoj zemlji podrijetla?

         (1)  Direktiva 2011/98/EU Europskog parlamenta i Vijeća od 13. prosinca 2011. o jedinstvenom postupku obrade zahtjeva za izdavanje jedinstvene dozvole za boravak i rad državljanima trećih zemalja na državnom području države članice te o zajedničkom skupu prava za radnike iz trećih zemalja koji zakonito borave u državi članici (SL 2011., L 343, str. 1.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 5., svezak 6., str. 303.)


title: predmet T-518/19: Tužba podnesena 22. srpnja 2019. — Sipcam Oxon protiv Komisije

text:
               9.9.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 305/65

      Tužba podnesena 22. srpnja 2019. — Sipcam Oxon protiv Komisije
      (predmet T-518/19)
      (2019/C 305/75)
      Jezik postupka: engleski

         Stranke

         Tužitelj: Sipcam Oxon SpA (Milano, Italija) (zastupnici: C. Mereu, P. Sellar, odvjetnici)

         Tuženik: Europska komisija

         Tužbeni zahtjev

      Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

                  —

                  proglasi tužbu dopuštenom i osnovanom;

                  —

                  poništi pobijanu Provedbenu uredbu Komisije (EU) 2019/677 od 29. travnja 2019.;

                  —

                  naloži tuženiku snošenje svih troškova ovog postupka.

         Tužbeni razlozi i glavni argumenti

      U prilog osnovanosti tužbe tužitelj ističe pet tužbenih razloga.

                  1.

                  Prvi tužbeni razlog, koji se temelji na tome da je pobijana uredba donesena na temelju očitih pogreški u ocjeni.

                  2.

                  Drugi tužbeni razlog, koji se temelji na tome da je pobijana uredba posljedica postupka tijekom kojeg se nisu poštovala tužiteljeva prava na obranu.

                  3.

                  Treći tužbeni razlog, koji se temelji na tome da je pobijana uredba zbog pogrešne primjene smjernica donesena protivno načelu pravne sigurnosti.

                  4.

                  Četvrti tužbeni razlog, koji se temelji na tome da je pobijana uredba donesena protivno načelu proporcionalnosti.

                  5.

                  Peti tužbeni razlog, koji se temelji na tome da je pobijana uredba donesena protivno načelu predostrožnosti.


title: predmet T-574/19: Tužba podnesena 16. kolovoza 2019. – Tinnus Enterprises protiv EUIPO-a -Mystic Products Import & Export and Koopman International (Oprema za distribuciju tekućina)

text:
               7.10.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 337/20

      Tužba podnesena 16. kolovoza 2019. – Tinnus Enterprises protiv EUIPO-a -Mystic Products Import & Export and Koopman International (Oprema za distribuciju tekućina)
      (predmet T-574/19)
      (2019/C 337/21)
      Jezik postupka: engleski

         Stranke

         Tužitelj: Tinnus Enterprises LLC (Plano, Texas, Sjedinjene Američke Države) (zastupnik: A. Odle, odvjetnik i J. St Ville, barrister)

         Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO)

         Druge stranke pred žalbenim vijećem: Mystic Products Import & Export, SL (Badalona, Španjolska), Koopman International BV (Amsterdam, Nizozemska)

         Podaci o postupku pred EUIPO-om

         Nositelj spornog dizajna: tužitelj pred Općim sudom

         Predmetni sporni dizajn: dizajn Zajednice br. 1431 829-0001

         Pobijana odluka: odluka trećeg žalbenog vijeća EUIPO-a od 12. lipnja 2019. u predmetu R 1002/2018-3

         Tužbeni zahtjev

      Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

                  —

                  poništi pobijanu odluku;

                  —

                  preinači pobijanu odluku na način da: (i) dopusti tužiteljevu žalbu; (ii) odbaci u cijelosti podnositeljeve zahtjeve za proglašenje ništavosti ICD 10292 i ICD 10689 za proglašenje spornog registriranog dizajna zajednice ništavim; (iii) naloži podnositeljima zahtjeva za proglašenje ništavosti snošenje tužiteljevih troškova koji su nastali pred žalbenim vijećem i Odjelom za poništaje; (iv) podredno, vrati predmet Odjelu za poništaje na odlučivanje s obzirom na članak 4. stavak 1. CDR-a.

                  —

                  naloži snošenje tužiteljevih troškova.

         Tužbeni razlog

                  —

                  Povreda članka 8. stavka 1. i uvodne izjave 10. Uredbe Vijeća (EZ) br. 6/2002.


title: predmet C-449/19: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 13. lipnja 2019. uputio Finanzgericht Baden-Württemberg (Njemačka) – WEG Tevesstraße protiv Finanzamt Villingen-Schwenningen

text:
               14.10.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 348/2

      Zahtjev za prethodnu odluku koji je 13. lipnja 2019. uputio Finanzgericht Baden-Württemberg (Njemačka) – WEG Tevesstraße protiv Finanzamt Villingen-Schwenningen
      (predmet C-449/19)
      (2019/C 348/02)
      Jezik postupka: njemački

         Sud koji je uputio zahtjev

      Finanzgericht Baden-Württemberg

         Stranke glavnog postupka

         Tužitelj: WEG Tevesstraße

         Tuženik: Finanzamt Villingen-Schwenningen

         Prethodno pitanje

      Treba li odredbe Direktive Vijeća 2006/112/EZ od 28. studenoga 2006. o zajedničkom sustavu poreza na dodanu vrijednost (1) tumačiti na način da im se protivi odredba države članice prema kojoj je isporuka toplinske energije vlasnicima od zajednice vlasnika izuzeta od poreza na dodanu vrijednost?

         (1)  SL 2006., L 347, str. 1. (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 9., svezak 1., str. 120.)


title: predmet C-465/19: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 19. lipnja 2019. uputio Amtsgericht Straubing (Njemačka) – B & L Elektrogeräte GmbH protiv GC

text:
               14.10.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 348/2

      Zahtjev za prethodnu odluku koji je 19. lipnja 2019. uputio Amtsgericht Straubing (Njemačka) – B & L Elektrogeräte GmbH protiv GC
      (predmet C-465/19)
      (2019/C 348/03)
      Jezik postupka: njemački

         Sud koji je uputio zahtjev

      Amtsgericht Straubing

         Stranke glavnog postupka

         Tužitelj: B & L Elektrogeräte GmbH

         Tuženik: GC

         Prethodno pitanje

      Je li riječ o ugovoru sklopljenom izvan poslovnih prostorija u smislu članka 2. točke 8. podtočke (c) Direktive 2011/83/EU (1), zbog čega postoji pravo na odustajanje u skladu s člankom 9. Direktive, ako se trgovac koji se na sajmu nalazi iza odnosno ispred prodajnog štanda, koji se smatra poslovnom prostorijom u smislu članka 2. točke 9. Direktive, stupi u vezu s potrošačem koji u sajmišnoj dvorani, ne komunicirajući s trgovcem, stoji na prolazu ispred prodajnog štanda te se nakon toga u prostoru prodajnog štanda sklopi ugovor?

         (1)  Direktiva 2011/83/EU Europskog parlamenta i Vijeća od 25. listopada 2011. o pravima potrošača, izmjeni Direktive Vijeća 93/13/EEZ i Direktive 1999/44/EZ Europskog parlamenta i Vijeća te o stavljanju izvan snage Direktive Vijeća 85/577/EEZ i Direktive 97/7/EZ Europskog parlamenta i Vijeća (SL 2011., L 304, str. 64.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 15., svezak 8., str. 260.)


title: predmet C-471/19: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 20. lipnja 2019. uputio Grondwettelijk Hof (Belgija) – Middlegate Europe NV protiv Ministerraad

text:
               14.10.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 348/3

      Zahtjev za prethodnu odluku koji je 20. lipnja 2019. uputio Grondwettelijk Hof (Belgija) – Middlegate Europe NV protiv Ministerraad
      (predmet C-471/19)
      (2019/C 348/04)
      Jezik postupka: nizozemski

         Sud koji je uputio zahtjev

      Grondwettelijk Hoof

         Stranke glavnog postupka

         Tužitelj: Middlegate Europe NV

         Tuženik: Ministerraad

         Prethodna pitanja

                  1.

                  Treba li članak 49. UFEU-a, ovisno o slučaju u vezi s člankom 56. UFEU-a, člancima 15. i 16. Povelje Europske unije o temeljnim pravima i načelom jednakosti tumačiti na način da mu se protivi nacionalni propis koji pojedince ili poduzeća koji u belgijskom lučkom području namjeravaju obavljati lučke poslove u smislu Zakona iz 1972. – uključujući djelatnosti koje nisu povezane s utovarom i istovarom brodova u užem smislu – obvezuje da za to zapošljavaju samo lučke radnike s odobrenjem?

                  2.

                  U slučaju potvrdnog odgovora na prvo pitanje, smije li Grondwettelijk Hof (Ustavni sud, Belgija) privremeno održati na snazi učinke spornih članaka 1. i 2. Zakona iz 1972. kako bi otklonio pravnu nesigurnost kao i društvene napetosti te kako bi zakonodavcu omogućio da ih uskladi s obvezama koje proizlaze iz prava Unije?


title: predmet C-491/19: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 26. lipnja 2019. uputio Kúria (Mađarska) Emberi Erőforrások Minisztériuma protiv Szent Borbála Kórház

text:
               14.10.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 348/4

      Zahtjev za prethodnu odluku koji je 26. lipnja 2019. uputio Kúria (Mađarska) Emberi Erőforrások Minisztériuma protiv Szent Borbála Kórház
      (predmet C-491/19)
      (2019/C 348/05)
      Jezik postupka: mađarski

         Sud koji je uputio zahtjev

      Kúria

         Stranke glavnog postupka

         Žalitelj: Emberi Erőforrások Minisztériuma

         Druga stranka u postupku: Szent Borbála Kórház

         Prethodna pitanja

                  1.

                  U pravnom odnosu koji je nastao na temelju ugovora o dodjeli bespovratnih sredstava, jesu li tijela i posrednička tijela država članica koja su nadležna za vođenje postupka pokrenutog zbog nepravilnosti u prvom i drugom stupnju ovlaštena izravno ispitati u svojim postupcima, na temelju Uredbe Vijeća (EZ) br. 1083/2006 (1) od 11. srpnja 2006. o utvrđivanju općih odredaba o Europskom fondu za regionalni razvoj, Europskom socijalnom fondu i Kohezijskom fondu i stavljanju izvan snage Uredbe (EZ) br. 1260/1999 (u daljnjem tekstu: Uredba), osobito u okviru mehanizma kontrole uređenog u njezinim člancima 60., 70. i 98., bilo koju povredu iz koje proizlazi ili može proizaći šteta za financijske interese proračuna Europske unije i jesu li, po potrebi, obvezna izvršiti financijski ispravak?

                  2.

                  Jamči li dovoljno učinkovitu zaštitu financijskih interesa Unije nacionalni postupovni propis, ili sudska praksa kojom ga se tumači, na temelju kojeg se, u slučaju ugovora o dodjeli bespovratnih sredstava, samo može utvrditi povreda tog ugovora koja se sastoji od povrede propisa o javnoj nabavi (nepravilnosti) i istaknuti bilo koji građanskopravni zahtjev koji se na tome temelji ako su Arbitražna komisija ili sud, u okviru sudskog nadzora odluke Arbitražne komisije, konačno utvrdili postojanje povrede?

                  3.

                  Ako povreda propisa o javnoj nabavi pretpostavlja nepravilnost, ali pred Arbitražnom komisijom nije pokrenut postupak, je li sud koji odlučuje o građanskopravnim zahtjevima koji se odnose na ispunjavanje obveza iz ugovora o dodjeli bespovratnih sredstava ovlašten ocijeniti nepravilnost u javnoj nabavi kad ispituje povredu tog ugovora?

         (1)  SL 2006, L 210, str. 25.


title: predmet C-507/19: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 3. srpnja 2019. uputio Bundesverwaltungsgericht (Njemačka) – Savezna Republika Njemačka protiv XT

text:
               14.10.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 348/4

      Zahtjev za prethodnu odluku koji je 3. srpnja 2019. uputio Bundesverwaltungsgericht (Njemačka) – Savezna Republika Njemačka protiv XT
      (predmet C-507/19)
      (2019/C 348/06)
      Jezik postupka: njemački

         Sud koji je uputio zahtjev

      Bundesverwaltungsgericht

         Stranke glavnog postupka

         Tužitelj: Savezna Republika Njemačka

         Tuženik: XT

         Prethodna pitanja

                  1.

                  Treba li, radi ocjene pitanja je li Palestinac bez državljanstva kojem UNRWA više ne pruža zaštitu ili pomoć u smislu članka 12. stavka 1. točke (a) druge rečenice Direktive 2011/95/EU (1), u prostornom smislu uzeti u obzir samo konkretno područje djelovanja (pojas Gaze, Jordan, Libanon, Sirija, Zapadna obala) u kojem je osoba bez državljanstva prilikom napuštanja mandatnog područja UNRWA-e imala stvarno boravište (u ovom slučaju: Sirija) ili treba uzeti u obzir i druga područja djelovanja u okviru mandatnog područja UNRWA-e?

                  2.

                  U slučaju da ne treba uzeti u obzir samo područje djelovanja iz kojeg se odlazi: treba li uvijek i neovisno o drugim uvjetima uzeti u obzir sva područja djelovanja na mandatnom području? Ako je odgovor negativan: treba li druga područja djelovanja uzeti u obzir samo ako je između osobe bez državljanstva i tog područja djelovanja postojala relevantna (teritorijalna) povezanost? Je li za takvu povezanost prilikom odlaska potrebno imati uobičajeno boravište, bilo postojeće ili nekadašnje? Treba li prilikom provjere relevantne (teritorijalne) povezanosti uzeti u obzir druge okolnosti? Ako je odgovor pozitivan: koje? Je li važno pitanje je li moguće i razumno da osoba bez državljanstva u trenutku napuštanja mandatnog područja UNRWA-e uđe u relevantno područje djelovanja?

                  3.

                  Ima li osoba bez državljanstva, koja napusti mandatno područje UNRWA-e jer se u području djelovanja na kojem je smješteno njezino stvarno boravište nalazi u situaciji u kojoj je njezina osobna sigurnost ozbiljno ugrožena te joj UNWRA ondje ne može pružiti zaštitu ili pomoć, ipso facto pravo na povlastice iz Direktive u smislu članka 12. stavka 1. točke (a) druge rečenice Direktive 2011/95/EU i u slučaju kada se uputi u to područje djelovanja, a da joj pritom u području djelovanja na kojem je smješteno njezino prethodno boravište osobna sigurnost nije bila ozbiljno ugrožena i da s obzirom na okolnosti u trenutku prelaska ne može računati na to da će u području djelovanja u koje odlazi dobiti zaštitu ili pomoć UNRWA-e te se u dogledno vrijeme moći vratiti u područje djelovanja na kojem se nalazi njezino dotadašnje boravište?

                  4.

                  Treba li uzeti u obzir samo područje djelovanja na kojem se nalazi posljednje uobičajeno boravište kako bi se ocijenilo treba li osobi bez državljanstva odbiti odobrenje statusa ipso facto izbjeglice jer su se uvjeti iz članka 12. stavka 1. točke (a) druge rečenice Direktive 2011/95/EU prestali primjenjivati nakon napuštanja mandatnog područja UNRWA-e? Ako je odgovor negativan: suprotno tomu, treba li uzeti u razmatranje i područja koja u skladu s točkom 2. valja uzeti u obzir u trenutku odlaska? Ako je odgovor negativan: koji su kriteriji za utvrđivanje područja koja u trenutku donošenja odluke o zahtjevu valja uzeti u obzir? Znači li prestanak postojanja uvjeta navedenih u članku 12. stavku 1. točki (a) drugoj rečenici Direktive 2011/95/EU da su (državna ili slična) tijela u relevantnom području djelovanja spremna (opet) prihvatiti osobu bez državljanstva?

                  5.

                  U slučaju da je u vezi s postojanjem ili prestankom postojanja uvjeta navedenih u članku 12. stavku 1. točki (a) drugoj rečenici Direktive 2011/95/EU relevantno područje djelovanja na kojem se nalazi (posljednje) uobičajeno boravište: koji su kriteriji relevantni za utvrđivanje uobičajenog boravišta? Je li potrebno imati zakonito boravište koje je odobrila država boravišta? Ako je odgovor negativan: je li potrebno da odgovorna tijela na području djelovanja barem budu svjesna boravka dotične osobe bez državljanstva? Ako je u tom pogledu odgovor pozitivan: trebaju li odgovorna tijela biti konkretno upoznata s prisutnošću pojedinca bez državljanstva ili je dovoljno da su svjesna njegova boravka kao člana veće skupine osoba? Ako je odgovor negativan: je li dovoljan samo dulji stvarni boravak?

         (1)  Direktiva 2011/95/EU Europskog parlamenta i Vijeća od 13. prosinca 2011. o standardima za kvalifikaciju državljana trećih zemalja ili osoba bez državljanstva za ostvarivanje međunarodne zaštite, za jedinstveni statusa izbjeglica ili osoba koje ispunjavaju uvjete za supsidijarnu zaštitu te sadržaj odobrene zaštite (SL 2011., L 337, str. 9.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 19., svezak 13., str. 248.)


title: predmet C-529/19: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 11. srpnja 2019. uputio Amtsgericht Potsdam (Njemačka) – Möbel Kraft GmbH & Co. KG protiv ML

text:
               14.10.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 348/6

      Zahtjev za prethodnu odluku koji je 11. srpnja 2019. uputio Amtsgericht Potsdam (Njemačka) – Möbel Kraft GmbH & Co. KG protiv ML
      (predmet C-529/19)
      (2019/C 348/07)
      Jezik postupka: njemački

         Sud koji je uputio zahtjev

      Amtsgericht Potsdam

         Stranke glavnog postupka

         Tužitelj: Möbel Kraft GmbH & Co. KG

         Tuženik: ML

         Prethodno pitanje

      Je li isključeno pravo odustajanja u skladu s člankom 16. točkom (c) Direktive o potrošačima (1) i u slučaju kad je roba doduše izrađena prema specifikacijama potrošača, ali prodavatelj još nije započeo s izradom te je sâm, a ne preko trećih osoba, trebao obaviti prilagodbe kod kupca? Je li relevantno da bi se roba samo s malim troškovima restauracije, oko 5 % vrijednosti robe, mogla vratiti u stanje prije personalizacije?

         (1)  Direktiva 2011/83/EU Europskog parlamenta i Vijeća od 25. listopada 2011. o pravima potrošača, izmjeni Direktive Vijeća 93/13/EEZ i Direktive 1999/44/EZ Europskog parlamenta i Vijeća te o stavljanju izvan snage Direktive Vijeća 85/577/EEZ i Direktive 97/7/EZ Europskog parlamenta i Vijeća (SL 2011., L 304, str. 64.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 15., svezak 8., str. 260.)


title: predmet C-540/19: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 16. srpnja 2019. uputio Bundesgerichtshof (Njemačka) – WV protiv Landkreis Harburg

text:
               14.10.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 348/6

      Zahtjev za prethodnu odluku koji je 16. srpnja 2019. uputio Bundesgerichtshof (Njemačka) – WV protiv Landkreis Harburg
      (predmet C-540/19)
      (2019/C 348/08)
      Jezik postupka: njemački

         Sud koji je uputio zahtjev

      Bundesgerichtshof

         Stranke glavnog postupka

         Tužitelj: WV

         Tuženik: Landkreis Harburg

         Prethodno pitanje

      Može li se javno tijelo koje je uzdržavanoj osobi pružalo usluge socijalne pomoći u skladu s propisima javnog prava pozvati na mjesnu nadležnost suda uobičajenog boravišta uzdržavane osobe u skladu s člankom 3. točkom (b) Uredbe o uzdržavanju (1) ako kao regresni zahtjev podnosi građanskopravni zahtjev za uzdržavanje koji je podnijela uzdržavana osoba, a koji je zakonskom cesijom prenesen na to tijelo zbog dodjele socijalne pomoći?

         (1)  Uredba Vijeća (EZ) br. 4/2009 od 18. prosinca 2008. o nadležnosti, mjerodavnom pravu, priznavanju i izvršenju sudskih odluka te suradnji u stvarima koje se odnose na obvezu uzdržavanja (SL 2009., L 7, str. 1.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 19., svezak 5., str. 138.)


title: predmet C-546/19: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 16. srpnja 2019. uputio Bundesverwaltungsgericht (Njemačka) – BZ protiv Westerwaldkreis

text:
               14.10.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 348/7

      Zahtjev za prethodnu odluku koji je 16. srpnja 2019. uputio Bundesverwaltungsgericht (Njemačka) – BZ protiv Westerwaldkreis
      (predmet C-546/19)
      (2019/C 348/09)
      Jezik postupka: njemački

         Sud koji je uputio zahtjev

      Bundesverwaltungsgericht

         Stranke glavnog postupka

         Tužitelj: BZ

         Tuženik: Westerwaldkreis

         Prethodna pitanja

                  1.

                              (a)

                              Obuhvaća li područje primjene Direktive 2008/115/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 16. prosinca 2008. o zajedničkim standardima i postupcima država članica za vraćanje državljana trećih zemalja s nezakonitim boravkom (1) zabranu ulaska izrečenu državljaninu treće zemlje za potrebe koje „nisu povezane s migracijom” u svakom slučaju ako država članica nije iskoristila mogućnost predviđenu člankom 2. stavkom 2. točkom (b) te direktive?

                              (b)

                              U slučaju negativnog odgovora na pitanje 1.a: Je li takva zabrana ulaska izuzeta iz područja primjene Direktive 2008/115/EZ i u slučaju kada državljanin treće zemlje, neovisno o nalogu za protjerivanje koji je protiv njega izdan i na koji se nadovezuje zabrana ulaska, nema zakonit boravak te je stoga u načelu obuhvaćen područjem primjene Direktive?

                              (c)

                              Ubraja li se u zabrane ulaska izrečene za potrebe koje „nisu povezane s migracijom” i zabrana ulaska koja je izrečena u vezi s protjerivanjem određenim zbog razloga javnoga poretka i javne sigurnosti (u ovom slučaju: isključivo zbog općih preventivnih razloga s ciljem borbe protiv terorizma)?

                  2.

                  Ako odgovor na prvo pitanje bude glasio da je predmetna zabrana ulaska obuhvaćena područjem primjene Direktive 2008/115/EZ:

                              (a)

                              Ima li upravno poništenje odluke o vraćanju (u ovom slučaju: prijetnja udaljavanjem) za posljedicu to da zabrana ulaska u smislu članka 3. točke 6. Direktive 2008/115/EZ, koja je određena istodobno kada i ta odluka o vraćanju, postane nezakonita?

                              (b)

                              Dolazi li do te pravne posljedice i u slučaju kada upravni nalog za protjerivanje koji prethodi odluci o vraćanju postane pravomoćan?

         (1)  SL 2008., L 348, str. 98. (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 19., svezak 8., str. 188.)


title: predmet C-559/19: Tužba podnesena 22. srpnja 2019. – Europska komisija protiv Kraljevine Španjolske

text:
               14.10.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 348/8

      Tužba podnesena 22. srpnja 2019. – Europska komisija protiv Kraljevine Španjolske
      (predmet C-559/19)
      (2019/C 348/10)
      Jezik postupka: španjolski

         Stranke

         Tužitelj: Europska komisija (zastupnici: C. Hermes, E. Manhaeve i E. Sanfrutos Cano, agenti)

         Tuženik: Kraljevina Španjolska

         Tužbeni zahtjev

      Tužitelj od Suda zahtijeva da:

                  —

                  utvrdi da je Kraljevina Španjolska povrijedila obveze koje ima na temelju članka 4. stavka 1. točke (b) u vezi s člankom 1. točkom (a) i točkom 2.1.2. Priloga V., članka 5. u vezi s točkom 2.2. Priloga II., članka 11. stavka 1., članka 11. stavka 3. točaka (a), (c) i (e) članka 11. stavka 4. Direktive 2000/60/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 23. listopada 2000. o uspostavi okvira za djelovanje Zajednice u području vodne politike (1), time što nije donijela potrebne mjere za sprječavanje pogoršanja stanja podzemnih voda područja Doñana, time što nije provela daljnje određivanje značajki voda izloženih riziku, a da pritom nije odredila ni potrebne mjere i time što u program mjera Plana upravljanja riječnim slivovima za područje riječnih slivova Guadalquivira nije uključila primjerene osnovne i dopunske mjere;

                  —

                  utvrdi da je Kraljevina Španjolska povrijedila obveze koje ima na temelju članka 6. stavka 2. u vezi s člankom 7. Direktive Vijeća 92/43/EEZ od 21. svibnja 1992. o očuvanju prirodnih staništa i divlje faune i flore (2), time što nije donijela odgovarajuće mjere za izbjegavanje pogoršanja prirodnih staništa i staništa vrsta za koje su određeni prostori koji se ovdje razmatraju (PZP/PZZ ES0000024 Doñana, PZP/PZZ ES6150009 Doñana Sjever i zapad i PZP ES6150012 Dehesa del Estero i Montes de Moguer);

                  —

                  naloži Kraljevini Španjolskoj snošenje troškova.

         Tužbeni razlozi i glavni argumenti

                  1)

                     Povreda obveza na temelju članka 4. stavka 1. točke (b) Direktive 2000/60/EZ u vezi s njezinim člankom 1. točkom (a) i točkom 2.1.2. Priloga V. toj direktivi

                  Člankom 4. stavkom 1. točkom (b) Direktive 2000/60/EZ nalaže se državama članicama sprečavanje pogoršanja stanja svih podzemnih voda. Tu odredbu treba tumačiti u vezi s člankom 1. točkom (a) te direktive, kojim se određuju ciljevi zaštite okoliša koje države članice trebaju postići u vezi s podzemnim vodama, i s točkom 2.1.2. njezinog Priloga V., kojom se definira dobro količinsko stanje podzemnih voda. Komisija smatra da Kraljevina Španjolska nije donijela potrebne mjere radi sprečavanja pogoršanja prekomjernim iskorištavanjem stanja podzemnih voda u području Doñana. Stoga Komisija zaključuje da je Kraljevina Španjolska povrijedila obveze koje ima na temelju članka 4. stavka 1. točke (b) Direktive 2000/60/EZ u vezi s njezinim člankom 1. točkom (a) i točkom 2.1.2. Priloga V. toj direktivi.

                  2)

                     Povreda obveza na temelju članka 5. Direktive 2000/60/EZ u vezi s točkom 2.2. Priloga II. toj direktivi

                  Člankom 5. Direktive 2000/60/EZ utvrđuje se postupak koji je potrebno slijediti kako bi se izradilo vodno područje, nalažući u svakom slučaju analizu njegovih značajki, pregled utjecaja ljudske aktivnosti na stanje površinskih i podzemnih vodnih tijela i ekonomsku analizu korištenja voda. Kada se, provođenjem početne analize značajki, utvrdi da je tijelo podzemnih voda izloženo riziku, države članice trebaju, na temelju točke 2.2. Priloga II. direktivi, provesti daljnje određivanje značajki. Komisija smatra da je Kraljevina Španjolska pogrešno primijenila članak 5. stavak 1. Direktive 2000/60/EZ u vezi s točkom 2.2. Priloga II. toj direktivi na način da nije provela daljnje određivanje značajki tijela podzemnih voda područja Doñana izloženih riziku niti je odredila potrebne mjere. Stoga Komisija zaključuje da je Kraljevina Španjolska povrijedila obveze koje ima na temelju članka 5 Direktive 2000/60/EZ u vezi s točkom 2.2. Priloga II. toj direktivi

                  3)

                     Povreda članka 11. stavka 1., članka 11. stavka 3. točaka (a), (c) i (e) i članka 11. stavka 4. Direktive 2000/60/EZ

                  Na temelju članka 11. stavka 1. Direktive 2000/60/EZ, svaka država članica „dužna je osigurati uspostavu programa mjera za svako vodno područje ili za dio međunarodnog vodnog područja na svojem državnom području, vodeći računa o rezultatima analiza iz članka 5., radi postizanja ciljeva iz članka 4. U stavku 3. točkama (a), (c) i (e) podrobno se navode određene osnovne mjere koje se trebaju uključiti u navedeni program mjera. Stavak 4. te odredbe upućuje na dopunske mjere, koje su osmišljene i primjenjuju se kao dodatak osnovnim mjerama. Komisija smatra da je Kraljevina Španjolska povrijedila obveze koje ima na temelju članka 11. stavka 1., članka 11. stavka 3. točaka (a), (c) i (e) i članka 11. stavka 4. Direktive 2000/60/EZ, s obzirom na to da u Plan upravljanja riječnim slivovima za područje riječnih slivova Guadalquivira nije uključila prikladne osnovne i dopunske mjere.

                  4)

                     Povreda članka 6. stavka 2. u vezi s člankom 7. Direktive 92/43/EEZ

                  Člankom 6. stavkom 2. Direktive 92/43/EEZ utvrđuje se, na temelju načela prevencije, dužnost opće zaštite koja podrazumijeva obvezu izbjegavanja, u staništima i kod vrsta za koje je određeno područje, bilo kakvog pogoršanja kao i bilo kakvog uznemiravanja, koja bi mogla značajno negativno utjecati na ciljeve Direktive. Na temelju njezinog članka 7. ta dužnost zaštite proširena je na područja klasificirana kao Područja posebne zaštite za ptice (PPZ) na temelju Direktive Vijeća 79/409/EEZ [od 2. travnja 1979.] o očuvanju divljih ptica (3). Komisija smatra da je Kraljevina Španjolska povrijedila obveze koje ima na temelju članka 6. stavka 2. u vezi s člankom 7. Direktive 92/43/EEZ, s obzirom na to da nije donijela prikladne mjere za izbjegavanje pogoršanja prirodnih staništa i staništa vrsta za koja su određena područja PZP/PZZ ES0000024 Doñana, PZP/PZZ ES6150009 Doñana Sjever i zapad i PZP ES6150012 Dehesa del Estero i Montes de Moguer.

         (1)  SL 2000., L 327, str. 1. (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 15., svezak 1., str. 48.)

         (2)  SL 1992., L 206, str. 7. (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 15., svezak 2., str. 14.)

         (3)  SL 1979., L 103, str. 1.


title: predmet C-609/19: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 13. kolovoza 2019. uputio Tribunal d'instance de Lagny-sur-Marne (Francuska) – BNP Paribas Personal Finance SA protiv VE

text:
               14.10.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 348/12

      Zahtjev za prethodnu odluku koji je 13. kolovoza 2019. uputio Tribunal d'instance de Lagny-sur-Marne (Francuska) – BNP Paribas Personal Finance SA protiv VE
      (predmet C-609/19)
      (2019/C 348/13)
      Jezik postupka: francuski

         Sud koji je uputio zahtjev

      Tribunal d'instance de Lagny-sur-Marne

         Stranke glavnog postupka

         Tužitelj: BNP Paribas Personal Finance SA

         Tuženik: VE

         Prethodna pitanja

                  1.

                  Treba li članak 4. stavak 2. Direktive 93/13 (1) tumačiti na način da glavni predmet ugovora o kreditu denominiranog u stranoj i otplativog u nacionalnoj valuti čine odredbe, koje se ne mogu razmatrati zasebno a propisuju otplatu u fiksnim mjesečnim obrocima koji se najprije uračunavaju u kamate te kojima se predviđa produljenje trajanja ugovora i povećanje iznosa za podmirenje salda računa, pri čemu se taj saldo [može] znatno povećati nakon promjena deviznog tečaja?

                  2.

                  Treba li članak 3. stavak 1. Direktive 93/13 tumačiti na način da odredbe kojima se određuju plaćanja u fiksnim mjesečnim obrocima koji se najprije uračunavaju u kamate te kojima se predviđa produljenje trajanja ugovora i povećanje iznosa za podmirenje salda računa stvaraju znatniju neravnotežu između prava i obveza ugovornih stranaka, s obzirom na činjenicu da se taj saldo može znatno povećati nakon promjena deviznog tečaja, osobito jer se njima potrošača izlaže neproporcionalnom riziku promjene tečaja?

                  3.

                  Treba li članak 4. Direktive 93/13 tumačiti na način da se njime zahtijeva da se jasnoća i razumljivost odredbi ugovora o kreditu denominiranog u stranoj i otplativog u nacionalnoj valuti ocjenjuju upućivanjem na predvidivi gospodarski kontekst u trenutku sklapanja ugovora, u ovom slučaju na utjecaj gospodarskih poteškoća u razdoblju od 2007. do 2009. na promjene deviznog tečaja, uzimajući u obzir stručnost i znanje profesionalnog davatelja kredita te njegovu dobru vjeru?

                  4.

                  Treba li članak 4. Direktive 93/13 tumačiti na način da se njime zahtijeva da se jasnoća i razumljivost odredbi ugovora o kreditu denominiranog u stranoj i otplativog u nacionalnoj valuti ocjenjuju tako da se provjeri je li davatelj kredita, koji ima stručnost i znanje prodavatelja robe ili pružatelja usluga, potrošaču dostavio samo objektivne i apstraktne informacije, osobito brojčane, kojima se ne uzima u obzir gospodarski kontekst koji može utjecati na promjene deviznog tečaja?

         (1)  Direktiva Vijeća 93/13/EEZ od 5. travnja 1993. o nepoštenim uvjetima u potrošačkim ugovorima (SL 1993., L 95, str. 29.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 15., svezak 12., str. 24.)


title: predmet C-623/19 P: Žalba koju je 21. kolovoza 2019. podnio Alfamicro – Sistemas de computadores, Sociedade Unipessoal, Lda. protiv presude Općeg suda (drugo vijeće) od 28. lipnja 2019. u predmetu T-64/18, Alfamicro protiv Komisije

text:
               14.10.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 348/13

      Žalba koju je 21. kolovoza 2019. podnio Alfamicro – Sistemas de computadores, Sociedade Unipessoal, Lda. protiv presude Općeg suda (drugo vijeće) od 28. lipnja 2019. u predmetu T-64/18, Alfamicro protiv Komisije
      (predmet C-623/19 P)
      (2019/C 348/14)
      Jezik postupka: portugalski

         Stranke

         Žalitelj: Alfamicro – Sistemas de computadores, Sociedade Unipessoal, L.da. (zastupnici: G. Gentil Anastácio i D. Pirra Xarepe, odvjetnici i M. Stock da Cunha, odvjetnička vježbenica)

         Druga stranka u postupku: Europska komisija

         Žalbeni zahtjev

                  —

                  ukinuti presudu Općeg suda donesenu u predmetu T-64/18 (1).

                  —

                  poništiti Odluku Komisije C(2017) 8839 final od 13. prosinca 2017.

                  —

                  naložiti Europskoj komisiji snošenje svih troškova.

         Žalbeni razlozi i glavni argumenti

      Žalitelj tvrdi da ugovorna tražbina nastaje na temelju samog ugovora. Stoga, ako je Komisija imala mogućnost navesti svoj zahtjev u deklaratornoj tužbi i to nije učinila, ne može nakon donošenja presude izdavati ovršne isprave na nepodmireni iznos tražbine.
      Komisija je počinila zlouporabu ovlasti.
      U svojoj deklaratornoj presudi (T-831/14) (2), Opći sud donio je odluku o Komisijinoj tražbini koja proizlazi iz ugovora o dodjeli bespovratnih sredstava, a ne – kao što to Opći sud sada pogrešno tvrdi – o neprihvatljivim troškovima koji se odnose na razdoblje obuhvaćeno revizijom.
      Iz izreke presude donesene povodom deklaratorne tužbe (T-831/14) ne proizlazi nikakvo ograničenje kad je riječ o tražbini, razdoblju ili troškovima.
      Pojedinačnoj obvezi, tražbini pod uvjetima utvrđenima u ugovoru o dodjeli bespovratnih sredstava, odgovara samo jedna ovršna isprava.
      Nema nikakvog smisla da Opći sud konačno utvrdi iznos tražbine i da nakon toga vjerovnik tvrdi da se nisu uračunali svi iznosi.
      Tužitelj ističe da je Komisiji – od trenutka podnošenja deklaratorne tužbe za utvrđenje ugovorne tražbine Unije – zabranjeno izdavati ovršne isprave bez pozivanja na presudu Općeg suda.
      Ako je predmet deklaratorne tužbe ugovorna tražbina Komisije prema dužniku, nadležnost Općeg suda za utvrđivanje tražbine isključuje Komisijinu ovlast za izdavanje ovršnih isprava kojima se daje prednost u odnosu na presudu.

         (1)  EU:T:2019:453

         (2)  Vidjeti predmet C-14/18 P


title: predmet T-499/19: Tužba podnesena 10. srpnja 2019. – ZU protiv ESVD-a

text:
               14.10.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 348/16

      Tužba podnesena 10. srpnja 2019. – ZU protiv ESVD-a
      (predmet T-499/19)
      (2019/C 348/16)
      Jezik postupka: engleski

         Stranke

         Tužitelj: ZU (zastupnik: C. Bernard-Glanz, odvjetnik)

         Tuženik: Europska služba za vanjsko djelovanje (ESVD)

         Tužbeni zahtjev

      Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

                  —

                  poništi odluke ESVD-a od 31. kolovoza 2018. i 10. siječnja 2019., provođenjem obavijesti liječničke službe od 30. kolovoza 2018., smanjivanjem bolovanja;

                  —

                  naloži tuženiku snošenje troškova.

         Tužbeni razlozi i glavni argumenti

      U prilog osnovanosti tužbe tužitelj ističe tri tužbena razloga.

                  1.

                  Prvi tužbeni razlog, koji se temelji na pretjeranoj procjeni troška povredom načela dobre uprave i dužne pažnje što dovodi do neopravdanog pripisivanja odgovornosti tužitelju za nepojavljivanje na liječničkom pregledu u Bruxellesu.

                  2.

                  Drugi tužbeni razlog, koji se temelji na zlouporabi ovlasti s naznakom namjere da zbog osobne pristranosti ugrozi tužitelja.

                  3.

                  Treći tužbeni razlog, koji se temelji na očitoj pogrešci u ocjeni u odnosu na pitanje je li se promijenila tužiteljeva pravna situacija i netemeljitom analiziranju zašto se tužitelju pripisala odgovornost zbog nepojavljivanja na liječničkom pregledu.


title: predmet T-566/19: Tužba podnesena 17. kolovoza 2019. – Scandlines Danmark i Scandlines Deutschland protiv Komisije

text:
               14.10.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 348/17

      Tužba podnesena 17. kolovoza 2019. – Scandlines Danmark i Scandlines Deutschland protiv Komisije
      (predmet T-566/19)
      (2019/C 348/17)
      Jezik postupka: engleski

         Stranke

         Tužitelji: Scandlines Danmark ApS (Kopenhagen, Danska), Scandlines Deutschland GmbH (Hamburg, Njemačka) (zastupnik: L. Sandberg-Mørch, odvjetnik)

         Tuženik: Europska komisija

         Tužbeni zahtjev

      Tužitelji od Općeg suda zahtijevaju da:

                  —

                  poništi Odluku Europske komisije od 22. srpnja 2019. kojom je djelomično odbijen zahtjev tužiteljâ za produljenje – do 5. rujna 2019. ili do kraja kolovoza 2019. – roka za podnošenje primjedbi u kontekstu službenog istražnog postupka u predmetu SA. 39078 (2019/C) (ex 2014/N) – Financiranje projekta trajne veze u prolazu Fehmarn;

                  —

                  naloži Komisiji snošenje troškova.

         Tužbeni razlozi i glavni argumenti

      U prilog osnovanosti tužbe tužitelji ističu dva tužbena razloga.

                  1.

                  Prvi tužbeni razlog, kojim se tvrdi da je Komisija povrijedila svoju obvezu obrazlaganja odluke o odbijanju produljenja predmetnog roka do 5. rujna 2019. ili 31. kolovoza 2019., s obzirom na to da osporavana odluka ne sadržava nikakvo obrazloženje, ili, u svakom slučaju, sadržava nedostatno obrazloženje tog odbijanja.

                  2.

                  Drugi tužbeni razlog, kojim se tvrdi da je Komisija povrijedila članak 6. stavak 1. Postupovne uredbe (1) a time također i pravo tužiteljâ kao zainteresiranih strana da učinkovito sudjeluju u službenom istražnom postupku u predmetu državne potpore SA.39078, s obzirom na to da je njihov zahtjev bio uredno obrazložen, utemeljen i proporcionalan.

         (1)  Uredba Vijeća (EU) 2015/1589 od 13. srpnja 2015. o utvrđivanju detaljnih pravila primjene članka 108. Ugovora o funkcioniranju Europske unije (SL 2015., L 248, str. 9.)


title: predmet T-582/19: Tužba podnesena 23. kolovoza 2019. – Victoria's Secret Stores Brand Management protiv EUIPO-a - Lacoste (LOVE PINK)

text:
               14.10.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 348/17

      Tužba podnesena 23. kolovoza 2019. – Victoria's Secret Stores Brand Management protiv EUIPO-a - Lacoste (LOVE PINK)
      (predmet T-582/19)
      (2019/C 348/18)
      Jezik postupka: engleski

         Stranke

         Tužitelj: Victoria's Secret Stores Brand Management, Inc. (Reynoldsburg, Ohio, Sjedinjene Američke Države) (zastupnik: J. Dickerson, solicitor)

         Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO)

         Druga stranka pred žalbenim vijećem: Lacoste SA (Pariz, Francuska)

         Podaci o postupku pred EUIPO-om

         Podnositelj prijave spornog žiga: tužitelj pred Općim sudom

         Predmetni sporni žig: prijava verbalnog žiga Europske unije LOVE PINK – prijava za registraciju br. 11 853 389

         Postupak pred EUIPO-om: postupak povodom prigovora

         Pobijana odluka: odluka prvog žalbenog vijeća EUIPO-a od 27. svibnja 2019. u predmetu R 1078/2018-1

         Tužbeni zahtjev

      Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

                  —

                  djelomično poništi pobijanu odluku, i to u dijelu u kojem se odnosi na razlog za prigovor na temelju članka 8. stavka 1. točke (b) Uredbe o žigu Europske unije;

                  —

                  odobri registraciju prijave žiga Europske unije br. 11 853 389;

                  —

                  naloži tuženiku snošenje troškova postupka.

         Tužbeni razlog

                  —

                  Povreda članka 8. stavka 1. točke (b) Uredbe (EU) 2017/1001 Europskog parlamenta i Vijeća.


title: predmet T-583/19: Tužba podnesena 23. kolovoza 2019. – Electrolux Home Products protiv EUIPO-a - D. Consult (FRIGIDAIRE)

text:
               14.10.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 348/18

      Tužba podnesena 23. kolovoza 2019. – Electrolux Home Products protiv EUIPO-a - D. Consult (FRIGIDAIRE)
      (predmet T-583/19)
      (2019/C 348/19)
      Jezik postupka: engleski

         Stranke

         Tužitelj: Electrolux Home Products, Inc. (Charlotte, Sjeverna Karolina, Sjedinjene Američke Države) (zastupnik: P. Brownlow, solicitor)

         Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO)

         Druga stranka pred žalbenim vijećem: D. Consult (Wattignies, Francuska)

         Podaci o postupku pred EUIPO-om

         Nositelj spornog žiga: tužitelj pred Općim sudom

         Predmetni sporni žig: verbalni žig Europske unije FRIGIDAIRE – registracija žiga Europske unije br. 71 241

         Postupak pred EUIPO-om: postupak proglašavanja žiga ništavim

         Pobijana odluka: odluka petog žalbenog vijeća EUIPO-a od 17. lipnja 2019. u predmetu R 166/2018-5

         Tužbeni zahtjev

      Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

                  —

                  poništi pobijanu odluku;

                  —

                  poništi odluku Odjela za poništaje od 23. studenoga 2017. u postupku za proglašavanje žiga ništavim br. 11921 C o opozivu žiga Europske unije u odnosu na sušilice odjeće, perilice rublja, perilice posuđa i štednjake;

                  —

                  zadrži žig Europske unije prijavljenim u odnosu na sušilice odjeće, perilice rublja, perilice posuđa i štednjake;

                  —

                  naloži tuženiku snošenje vlastitih troškova i troškova tužitelja.

         Tužbeni razlozi

                  —

                  Žalbeno vijeće pogrešno je primijenilo pravo utvrdivši da korištenje žiga Europske unije, kao što je dokazano tužiteljevom prodajom sušilica odjeće, perilica rublja, perilica posuđa i štednjaka vojnim bazama SAD-a u Njemačkoj i Belgiji, nije predstavljalo korištenje žiga Europske unije u svrhe članka 58. Uredbe (EU) 2017/1001 Europskog parlamenta i Vijeća;

                  —

                  Žalbeno vijeće pogrešno je primijenilo članak 58. Uredbe (EU) 2017/1001 Europskog parlamenta i Vijeća jer, pri razmatranju ukupne tužiteljeve uporabe žiga Europske unije u odnosu na sušilice odjeće, perilice rublja, perilice posuđa i štednjake, nije uzelo u obzir tužiteljev dokaz o uporabi u vidu prodaje društvu Johann Fouquet GmbH,;

                  —

                  Žalbeno vijeće pogrešno je primijenilo članak 58. Uredbe (EU) 2017/1001 Europskog parlamenta i Vijeća jer, pri razmatranju ukupne tužiteljeve uporabe žiga Europske unije u odnosu na sušilice odjeće, perilice rublja, perilice posuđa i štednjake, nije uzelo u obzir tužiteljev dokaz o uporabi putem društvenih mreža.


title: Zahtjev za savjetodavno mišljenje Suda EFTA-e koji je 4. srpnja 2019. podnio norveški Žalbeni sud Borgarting lagmannsrett u kaznenom postupku protiv F-a i G-a (Predmet E-5/19)2019/C 378/04

text:
               7.11.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 378/4

      Zahtjev za savjetodavno mišljenje Suda EFTA-e koji je 4. srpnja 2019. podnio norveški Žalbeni sud Borgarting lagmannsrett u kaznenom postupku protiv F-a i G-a
      (Predmet E-5/19)
      (2019/C 378/04)
      Dopisom od 4. srpnja 2019., zaprimljenim u pisarnicu Suda 5. srpnja 2019., Borgarting lagmannsrett (norveški Žalbeni sud) podnio je Sudu EFTA-e zahtjev za savjetodavno mišljenje u predmetu Andreas Gyrre protiv F-a i G-a o sljedećim pitanjima:
      1.   Primjena zabrane manipuliranja tržištem na stvarne transakcije

      Je li u skladu s prvom alinejom članka 1. stavka 2. točke (a) Direktive o zlouporabi tržišta da se na transakcije koje su stvarne, odnosno transakcije s prijenosom troškova i rizika s potpunim učinkom između neovisnih stranaka, može odnositi izraz „koji daju ili bi mogli davati neistinite ili obmanjujuće signale”?
      2.   Transakcije koje su u suprotnosti sa stvarnim interesom za kupnju i prodaju

      Je li u skladu s prvom alinejom članka 1. stavka 2. točke (a) Direktive o zlouporabi tržišta da se podneseni nalozi za trgovanje ili transakcija koja je izvršena i o kojoj je izviješteno na tržištu, s točnom cijenom i obujmom, ipak smatraju manipuliranjem tržištem, ako se smatra da stvaraju pogrešnu predodžbu ili šalju obmanjujuće signale u vezi sa stvarnim interesom za kupnju i prodaju vrijednosnog papira o kojem je riječ?
      3.   Transakcija na neuobičajenoj ili umjetnoj razini

      Je li u skladu s drugom alinejom članka 1. stavka 2. točke (a) Direktive o zlouporabi tržišta da se to je li cijena na „neuobičajenoj” ili „umjetnoj” razini utvrđuje na temelju pojedinačnih preduvjeta za ulagače koji izvršavaju nalog za trgovanje ili transakciju, uključujući, na primjer, njihovu strategiju, procjenu vrijednosnog papira o kojem je riječ i/ili procjenu stanja na tržištu (ponude i potražnje) te opće očekivanje da drugi ulagači kupuju i prodaju po najpovoljnijim cijenama dosljedno u skladu sa svojim stvarnim interesom, pa na primjer, ne prodaju po nižoj cijeni od one koju su spremni platiti?
      Pri utvrđivanju je li cijena na „neuobičajenoj” ili „umjetnoj” razini, može li se u skladu s drugom alinejom članka 1. stavke 2. točke (a) Direktive o zlouporabi tržišta pretpostaviti da se za pojedinačne naloge za trgovanje ili transakcije smatrati da uspostavljaju takvu razinu?
      U kojoj će mjeri i u kojim okolnostima transakcija koja uključuje vrijednosni papir kojim se ne trguje na dražbi (u okviru mehanizma), ali koja je nastala u okviru izravnih pregovora dvaju od nekoliko brokerskih društava, moći osigurati cijenu (vidjeti članak 1. stavak 2. točku (a) drugu alineju Direktive o zlouporabi tržišta)?
      4.   Legitimni razlozi za transakciju ili nalog za trgovanje

      Je li u skladu s drugom alinejom članka 1. stavka 2. točke (a) Direktive o zlouporabi tržišta smatrati „legitimnim razlogom” za izvršenje transakcije ili naloga za trgovanje koji ispunjavaju kriterije iz prve i druge alineje to da je stranka koja je izvršila transakciju ili nalog za trgovanje htjela:

                  —

                  otkriti stvarni interes drugih ulagača za kupnju ili prodaju,

                  —

                  iskoristiti nesigurnost drugih ulagača ili nedostatak informacija o stvarnom interesu za kupnju i prodaju na tržištu, ili

                  —

                  otkriti postoje li lažne informacije o ponudi, potražnji ili cijeni na tržištu.

            5.   Širenje informacija

      Je li u skladu s člankom 1. stavkom 2. točkom (c) Direktive o zlouporabi tržišta smatrati da su informacije „proširene” ako je:

                  —

                  ulagač dao informacije posredniku kako bi ih on proslijedio drugim ulagačima na tržištu, ili

                  —

                  posrednik stvarno prenio informacije barem jednom od drugih ulagaču na tržištu, iako informacije još nisu objavljene ili javno dostupne?


title: Rješenje Suda od 26. srpnja 2019. u predmetu E-1/17 COSTS Nettbuss AS protiv Konkurrenten.no AS (Odmjeravanje troškova – Troškovi za koje je moguće tražiti naknadu – Zatezne kamate)2019/C 378/05

text:
               7.11.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 378/6

      Rješenje Suda
      od 26. srpnja 2019.
      u predmetu E-1/17 COSTS
      Nettbuss AS protiv Konkurrenten.no AS

         (Odmjeravanje troškova – Troškovi za koje je moguće tražiti naknadu – Zatezne kamate)

      (2019/C 378/05)
      U predmetu E-7/12 COSTS, Nettbuss AS protiv Konkurrenten.no AS – ZAHTJEV za odmjeravanje troškova koje je dodijelio Sud u svojem rješenju od 22. prosinca 2017. u predmetu E-1/17 Konkurrenten.no protiv Nadzornog tijela EFTA-e (Izvješće Suda EFTA-e [2013.] 989), Sud, u sastavu Páll Hreinsson, predsjednik (sudac izvjestitelj), Bernd Hammermann i Ola Mestad (ad hoc), suci, donio je 26. srpnja 2019. rješenje čija izreka glasi:

                  1.

                  Troškovi koje Konkurrenten.no AS mora isplatiti poduzetniku Nettbuss AS iznose 351 738 NOK.

                  2.

                  Zatezne kamate na taj iznos plaćaju se od datuma dostave ovog naloga do datuma isplate; kamatna stopa koja će se primijeniti izračunava se na temelju službene kamatne stope Norveške središnje banke na prvi kalendarski dan u mjesecu dospijeća plaćanja, uvećane za tri i pol postotna boda.


title: Presuda Suda od 1. kolovoza 2019. u predmetu E-7/18 Fosen-Linjen AS, koji podupire Konfederacija norveških poduzeća (Næringslivets Hovedorganisasjon) protiv AtB AS (Javna nabava – Direktiva 89/665/EEZ – Zahtjev za naknadu izgubljene dobiti – Težina povrede – Načela ekvivalentnosti i djelotvornosti)2019/C 378/07

text:
               7.11.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 378/8

      Presuda Suda
      od 1. kolovoza 2019.
      u predmetu E-7/18

         Fosen-Linjen AS, koji podupire
         Konfederacija norveških poduzeća (Næringslivets Hovedorganisasjon)

      protiv
      AtB AS

         (Javna nabava – Direktiva 89/665/EEZ – Zahtjev za naknadu izgubljene dobiti – Težina povrede – Načela ekvivalentnosti i djelotvornosti)

      (2019/C 378/07)
      U predmetu E-7/18, Fosen-Linjen AS, koji podupire Konfederacija norveških poduzeća (Næringslivets Hovedorganisasjon), protiv AtB AS – ZAHTJEV Sudu na temelju članka 34. Sporazuma među državama EFTA-e o osnivanju Nadzornog tijela i Suda koji je podnio Vrhovni sud Norveške (Norges Høyesterett) u pogledu tumačenja Direktive Vijeća 89/665/EZ od 21. prosinca 1989. o usklađivanju zakonâ i drugih propisa u odnosu na primjenu postupaka kontrole na sklapanje ugovorâ o javnoj nabavi robe i javnim radovima, a posebno njezina članka 2. stavka 1. točke (c), Sud, u sastavu Páll Hreinsson, predsjednik i sudac izvjestitelj, Bernd Hammermann i Ola Mestad (ad hoc), suci, donio je 1. kolovoza 2019. presudu čija izreka glasi:
      Člankom 2. stavkom 1. točkom (c) Direktive Vijeća 89/665/EZ od 21. prosinca 1989. o usklađivanju zakonâ i drugih propisa u odnosu na primjenu postupaka kontrole na sklapanje ugovorâ o javnoj nabavi robe i javnim radovima ne predviđa se da je svako kršenje pravila o javnoj nabavi samo po sebi dovoljno za dodjelu naknade za izgubljenu dobit osobama koje su pretrpjele štetu.


title: predmet T-622/19: Tužba podnesena 16. rujna 2019. – Ace of spades protiv EUIPO-a - Krupp i Borrmann (Oblik boce šampanjca prestige)

text:
               25.11.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 399/76

      Tužba podnesena 16. rujna 2019. – Ace of spades protiv EUIPO-a - Krupp i Borrmann (Oblik boce šampanjca prestige)
      (predmet T-622/19)
      (2019/C 399/94)
      Jezik postupka: engleski

         Stranke

         Tužitelj: Ace of spades Holdings LLC (New York, New York, Sjedinjene Američke Države) (zastupnik: A. Gómez López, odvjetnik)

         Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO)

         Druge stranke pred žalbenim vijećem: Gerhard Ernst Krupp (München, Njemačka) i Elmar Borrmann (Reith, Austrija)

         Podaci o postupku pred EUIPO-om

         Podnositelj prijave spornog žiga: druge stranke u postupku pred žalbenim vijećem

         Predmetni sporni žig: prijava trodimenzionalnog žiga Europske unije (Oblik boce šampanjca prestige) – prijava za registraciju br. 16 255 821

         Postupak pred EUIPO-om: postupak povodom prigovora

         Pobijana odluka: odluka petog žalbenog vijeća EUIPO-a od 26. lipnja 2019. u predmetu R 3/2019-5

         Tužbeni zahtjev

      Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

                  —

                  prihvati podnesenu žalbu;

                  —

                  poništi pobijanu odluku, i/ili ukine pobijanu odluku zbog pogrešne primjene članka 8. stavka 1. točke (b) i članka 8. stavka 5. Uredbe o žigu Europske unije i utvrdi da postoji vjerojatnost dovođenja u zabludu između suprotstavljenih žigova;

                  —

                  naloži tuženiku (i intervenijentu, ako se upusti u postupak) snošenje troškova.

         Tužbeni razlozi

                  —

                  Povreda članka 8. stavka 1. točke (b) Uredbe (EU) 2017/1001 Europskog parlamenta i Vijeća;

                  —

                  Povreda članka 8. stavka 5. Uredbe (EU) 2017/1001 Europskog parlamenta i Vijeća.


title: predmet C-704/19: Tužba podnesena 20. rujna 2019. – Europska komisija protiv Kraljevine Španjolske

text:
               9.12.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 413/27

      Tužba podnesena 20. rujna 2019. – Europska komisija protiv Kraljevine Španjolske
      (predmet C-704/19)
      (2019/C 413/33)
      Jezik postupka: španjolski

         Stranke

         Tužitelj: Europska komisija (zastupnici: B. Stromsky i P. Němečková, agenti)

         Tuženik: Kraljevina Španjolska

         Tužbeni zahtjev

                  —

                  utvrditi da je Kraljevina Španjolska povrijedila obveze koje ima na temelju članka 288. četvrtog stavka UFEU-a i članaka 3. i 4. Odluke Komisije (EU) 2016/1385 od 1. listopada 2014. o državnoj potpori SA.27408 (C 24/10) (ex NN 37/10, ex CP 19/09) koju su provela nadležna tijela Kastilje-La Manche za uvođenje digitalne zemaljske televizije u udaljenim i manje urbaniziranim područjima (1) (SL 2016., L 222, str. 52.) jer nije unutar predviđenih rokova donijela sve potrebne mjere kako bi od glavnog korisnika, društva Telecom Castilla-La Mancha S.A., osigurala povrat državne potpore koja je člankom 1. te odluke proglašena nezakonitom i nespojivom s unutarnjim tržištem, jer nije dokazala da je obustavila isplatu svih neisplaćenih iznosa navedene potpore i jer nije unutar predviđenog roka obavijestila Komisiju o mjerama koje je donijela radi ispunjenja obveza iz te odluke.

                  —

                  naložiti Kraljevini Španjolskoj snošenje troškova.

         Tužbeni razlozi i glavni argumenti

      Kraljevina Španjolska nije primijenila Odluku u rokovima utvrđenima njezinim člankom 4. stavcima 2. i 3.
      Kraljevina Španjolska još nije osigurala povrat ukupnog iznosa potpore od glavnog korisnika potpore, odnosno društva Telecom Castilla-La Mancha, S.A. Kraljevina Španjolska nije dokazala da je nakon donošenja Odluke obustavljena isplata svih neisplaćenih iznosa. Nepostojanje potpunog povrata iznosa potpore koja je predmet Odluke, a koja je dodijeljena društvu Telecom CLM, i pouzdanog dokaza o obustavi isplate svih neisplaćenih iznosa predstavlja povredu obveze Španjolske iz članka 3. Odluke.
      Dodatno, Kraljevina Španjolska nije u propisanom roku obavijestila Komisiju o traženim informacijama koje se odnose na izvršenje Odluke, kako se to zahtijeva njezinim člankom 4. stavcima 3. i 4.

         (1)  SL 2016., L 222, str. 52.


title: predmet C-708/19: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 25. rujna 2019. uputio Finanzgericht Düsseldorf (Njemačka) – Von Aschenbach & Voss GmbH protiv Hauptzollamt Duisburg

text:
               9.12.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 413/28

      Zahtjev za prethodnu odluku koji je 25. rujna 2019. uputio Finanzgericht Düsseldorf (Njemačka) – Von Aschenbach & Voss GmbH protiv Hauptzollamt Duisburg
      (predmet C-708/19)
      (2019/C 413/34)
      Jezik postupka: njemački

         Sud koji je uputio zahtjev

      Finanzgericht Düsseldorf

         Stranke glavnog postupka

         Tužitelj: Von Aschenbach & Voss GmbH

         Tuženik: Hauptzollamt Duisburg

         Prethodna pitanja

                  1.

                  Je li članak 1. stavak 1. Provedbene uredbe Komisije (EU) 2017/271 od 16. veljače 2017. o proširenju konačne antidampinške pristojbe uvedene Uredbom Vijeća (EZ) br. 925/2009 na uvoz određene aluminijske folije podrijetlom iz Narodne Republike Kine na uvoz neznatno izmijenjene određene aluminijske folije (1) nevaljan jer se njime povređuje članak 13. stavak 1. Uredbe (EU) 2016/1036 Europskog parlamenta i Vijeća od 8. lipnja 2016. o zaštiti od dampinškog uvoza iz zemalja koje nisu članice Europske unije (2) tako što je odredbom antidampinška pristojba, koja je Provedbenom uredbom Komisije (EU) 2015/2384 od 17. prosinca 2015. o uvođenju konačne antidampinške pristojbe na uvoz određenih aluminijskih folija podrijetlom iz Narodne Republike Kine te o prekidu postupka za uvoz određenih aluminijskih folija podrijetlom iz Brazila nakon revizije nakon isteka mjere u skladu s člankom 11. stavkom 2. Uredbe Vijeća (EZ) br. 1225/2009 (3) uvedena za aluminijske folije za domaćinstvo, također proširena na aluminijske konverterske folije te se izuzeće aluminijske konverterske folije od antidampinške pristojbe predviđa samo pod uvjetima utvrđenima u članku 1. stavku 4. Provedbene uredbe 2017/271?

                  2.

                  Je li članak 1. stavak 1. Provedbene uredbe 2017/271 nevaljan jer je Komisija počinila očitu pogrešku u ocjeni prilikom donošenja te uredbe s obzirom na to da za njezinu pretpostavku da je u pogledu 80 % proizvoda iz ispitnog postupka riječ o neznatno izmijenjenim proizvodima, ne postoji dostatni valjani razlog?

                  3.

                  Je li članak 1. stavak 1. Provedbene uredbe 2017/271 nevaljan jer je Komisija počinila očitu pogrešku u ocjeni prilikom donošenja te uredbe s obzirom na to da nije ispitala krajnju uporabu uvezenih aluminijskih folija u Uniji?

         (1)  SL 2017., L 40, str. 51.

         (2)  SL 2016., L 176, str. 21.

         (3)  SL 2015., L 332, str. 63.


title: predmet C-718/19: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 27. rujna 2019. uputio Cour constitutionnelle (Belgija) – Ordre des barreaux francophones et germanophone, Association pour le droit des Étrangers ASBL, Coordination et Initiatives pour et avec les Réfugiés et Étrangers ASBL, Ligue des Droits de l'Homme ASBL, Vluchtelingenwerk Vlaanderen ASBL protiv Conseil des ministres

text:
               9.12.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 413/29

      Zahtjev za prethodnu odluku koji je 27. rujna 2019. uputio Cour constitutionnelle (Belgija) – Ordre des barreaux francophones et germanophone, Association pour le droit des Étrangers ASBL, Coordination et Initiatives pour et avec les Réfugiés et Étrangers ASBL, Ligue des Droits de l'Homme ASBL, Vluchtelingenwerk Vlaanderen ASBL protiv Conseil des ministres
      (predmet C-718/19)
      (2019/C 413/35)
      Jezik postupka: francuski

         Sud koji je uputio zahtjev

      Cour constitutionnelle

         Stranke glavnog postupka

         Tužitelji: Ordre des barreaux francophones et germanophone, Association pour le droit des Étrangers ASBL, Coordination et Initiatives pour et avec les Réfugiés et Étrangers ASBL, Ligue des Droits de l'Homme ASBL, Vluchtelingenwerk Vlaanderen ASBL

         Tuženik: Conseil des ministres

         Prethodna pitanja

                  1.

                  Treba li pravo Unije, i konkretnije članke 20. i 21. Ugovora o funkcioniranju Europske unije i Direktivu 2004/38/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 29. travnja 2004. o pravu građana Unije i članova njihovih obitelji slobodno se kretati i boraviti na državnom području država članica, o izmjeni Uredbe (EEZ) br. 1612/68 i stavljanju izvan snage direktiva 64/221/EEZ, 68/360/EEZ, 72/194/EEZ, 73/148/EEZ, 75/34/EEZ, 75/35/EEZ, 90/364/EEZ, 90/365/EEZ i 93/96/EEZ (1) tumačiti na način da im se protivi nacionalno zakonodavstvo na temelju kojeg se na građane Unije i članove njihovih obitelji primjenjuju odredbe slične onima kojima se u pogledu državljana trećih zemalja prenosi članak 7. stavak 3. Direktive 2008/115/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 16. prosinca 2008. o zajedničkim standardima i postupcima država članica za vraćanje državljana trećih zemalja s nezakonitim boravkom, odnosno odredbe kojima se omogućava da se građanina Unije ili člana njegove obitelji obveže da postupa u skladu s preventivnim mjerama s ciljem sprečavanja bilo kakve opasnosti od bijega tijekom razdoblja koje mu je dodijeljeno da napusti državno područje nakon donošenja odluke o prestanku boravka zbog razloga javnog poretka ili tijekom produljenja tog razdoblja?

                  2.

                  Treba li pravo Unije, i konkretnije članke 20. i 21. Ugovora o funkcioniranju Europske unije i Direktivu 2004/38/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 29. travnja 2004. o pravu građana Unije i članova njihovih obitelji slobodno se kretati i boraviti na državnom području država članica, o izmjeni Uredbe (EEZ) br. 1612/68 i stavljanju izvan snage direktiva 64/221/EEZ, 68/360/EEZ, 72/194/EEZ, 73/148/EEZ, 75/34/EEZ, 75/35/EEZ, 90/364/EEZ, 90/365/EEZ i 93/96/EEZ tumačiti na način da im se protivi nacionalno zakonodavstvo na temelju kojeg se na građane Unije i članove njihovih obitelji koji nisu postupili u skladu s odlukom o prestanku boravka zbog razloga javnog poretka ili javne sigurnosti primjenjuje odredba jednaka onoj koja se primjenjuje na državljane trećih zemalja koji se nalaze u istoj situaciji, što se tiče najduljeg roka zadržavanja radi udaljavanja, to jest osam mjeseci?

         (1)  SL 2004, L 158, str. 77.


title: predmet C-724/19: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 1. listopada 2019. uputio Specializiran nakazatelen sad (Bugarska) – kazneni postupak protiv HP-a

text:
               9.12.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 413/30

      Zahtjev za prethodnu odluku koji je 1. listopada 2019. uputio Specializiran nakazatelen sad (Bugarska) – kazneni postupak protiv HP-a
      (predmet C-724/19)
      (2019/C 413/36)
      Jezik postupka: bugarski

         Sud koji je uputio zahtjev

      Specializiran nakazatelen sad

         Stranka glavnog postupka

      HP

         Prethodna pitanja

      Je li u skladu s člankom 2. točkom (c) podtočkom i. Direktive 2014/41 (1) i načelom ekvivalentnosti nacionalni propis (članak 5. stavak 1. točka 1. Zakona za Evropejskata zapoved za razsledvane (Zakon o europskom istražnom nalogu)) prema kojem je u predsudskoj fazi kaznenog postupka državni odvjetnik nadležno tijelo za izdavanje europskog istražnog naloga koji se odnosi na prosljeđivanje podataka o prometu i lokaciji u vezi s telekomunikacijama, dok je u sličnim domaćim slučajevima nadležno tijelo za to sudac?
      Zamjenjuje li se sudski nalog, koji je potreban prema nacionalnom pravu države izdavateljice, priznavanjem takvog europskog istražnog naloga od strane nadležnog tijela države izvršiteljice (državni odvjetnik ili istražni sudac)?

         (1)  Direktiva 2014/41/EU Europskog parlamenta i Vijeća od 3. travnja 2014. o Europskom istražnom nalogu u kaznenim stvarima (SL 2014., L 130, str. 1.).


title: predmet C-735/19: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 7. listopada 2019. uputio Augstākā tiesa (Senāts) (Latvija) – Euromin Holdings (Cyprus) Limited protiv Finanšu un kapitāla tirgus komisija

text:
               9.12.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 413/31

      Zahtjev za prethodnu odluku koji je 7. listopada 2019. uputio Augstākā tiesa (Senāts) (Latvija) – Euromin Holdings (Cyprus) Limited protiv Finanšu un kapitāla tirgus komisija
      (predmet C-735/19)
      (2019/C 413/37)
      Jezik postupka: latvijski

         Sud koji je uputio zahtjev

      Augstākā tiesa (Senāts)

         Stranke glavnog postupka

         Tužitelj u prvom stupnju i žalitelj u kasacijskom postupku: Euromin Holdings (Cyprus) Limited

         Tuženik u prvom stupnju i druga stranka u kasacijskom postupku: Finanšu un kapitāla tirgus komisija

         Prethodna pitanja

                  1.

                  Protivi li se pravilnoj primjeni članka 5. Direktive 2004/25/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 21. travnja 2004. o ponudama za preuzimanje (1) nacionalni propis koji predviđa da se cijena dionice za obveznu ponudu otkupa izračunava tako da se neto imovina predmetnog društva (uključujući i nekontrolirajuće, manjinske udjele) podijeli s brojem izdanih dionica?

                  2.

                  U slučaju da je odgovor na prvo pitanje niječan, to jest ako neto imovina predmetnog društva ne treba uključivati nekontrolirajuće odnosno manjinske udjele, može li se smatrati da je u smislu članka 5. stavka 4. drugog podstavka Direktive 2004/25/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 21. travnja 2004. o ponudama za preuzimanje, jasno utvrđen način određivanja cijene dionice ako je za njegovo razumijevanje nužna primjena jedne od metoda tumačenja prava na temelju sudske prakse – teleološkog sužavanja?

                  3.

                  Je li u skladu s člankom 5. stavkom 4. Direktive 2004/25/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 21. travnja 2004. o ponudama za preuzimanje, to jest s određivanjem pravične cijene, propis koji predviđa da se mora odabrati najviša cijena od ovih triju mogućnosti:

                              3.1.

                              cijena po kojoj je ponuditelj ili osobe koje s njim zajednički djeluju kupio dionice predmetnog društva u prethodnih 12 mjeseci. U slučaju kupnje dionica po različitim cijenama, cijenu otkupa čini najviša cijena po kojoj su dionice kupljene tijekom 12 mjeseci koji prethode nastanku zakonske obveze podnošenja ponude za otkup;

                              3.2.

                              ponderirana prosječna cijena dionice na uređenom tržištu ili u sustavu multilateralne trgovinske platforme na kojoj se trgovalo s najvećim brojem dionica tijekom posljednjih 12 mjeseci. Ponderirana prosječna cijena dionice izračunava se na temelju 12 mjeseci koji su prethodili nastanku zakonske obveze podnošenja ponude za otkup;

                              3.3.

                              vrijednost dionice koja se izračunava dijeljenjem neto imovine predmetnog društva s brojem izdanih dionica. Neto imovina izračunava se tako da se od ukupnog iznosa aktive predmetnog društva odbiju vlastite dionice i obveze. Ako predmetno društvo raspolaže s dionicama različite nominalne vrijednosti treba li se za izračun vrijednosti dionice iznos neto imovine podijeliti proporcionalno postotku svih nominalnih vrijednosti dionice u kapitalu društva?

                  4.

                  Ako način izračuna uspostavljen nacionalnim pravom uz korištenje margine prosudbe koja je dodijeljena [državama članicama] na temelju članka 5. stavka 4. drugog podstavka Direktive 2004/25/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 21. travnja 2004. o ponudama za preuzimanje dovodi do cijene koja je veća od cijene iz članka 5. stavka 4. prvog podstavka, je li u skladu s ciljem Direktive da se uvijek odabere veća cijena?

                  5.

                  Ako je pojedincu uzrokovana šteta nepravilnom primjenom prava Europske unije, može li se nacionalnim pravom predvidjeti ograničenje naknade navedene štete ako se to ograničenje primjenjuje i na štetu pretrpljenu zbog nepravilne primjene nacionalnog prava i na štetu zbog nepravilne primjene prava Unije?

                  6.

                  Dodjeljuju li se odredbama Direktive 2004/25/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 21. travnja 2004. o ponudama za preuzimanje, koje se primjenjuju u ovom predmetu, prava pojedincima odnosno je li ispunjen odgovarajući uvjet za uspostavu odgovornosti države?

         (1)  (SL 2004., L 142, str. 12.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 17., svezak 1., str. 141.)


title: predmet C-736/19: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 7. listopada 2019. uputio Augstākā tiesa (Senāts) (Latvija) – ZS „Plaukti” protiv Lauku atbalsta dienests

text:
               9.12.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 413/32

      Zahtjev za prethodnu odluku koji je 7. listopada 2019. uputio Augstākā tiesa (Senāts) (Latvija) – ZS „Plaukti” protiv Lauku atbalsta dienests
      (predmet C-736/19)
      (2019/C 413/38)
      Jezik postupka: latvijski

         Sud koji je uputio zahtjev

      Augstākā tiesa (Senāts)

         Stranke glavnog postupka

         Žalitelj u kasacijskom postupku: ZS „Plaukti”

         Druga stranka u kasacijskom postupku: Lauku atbalsta dienests

         Prethodna pitanja

                  1.

                  Može li se članak 16. stavak 5. treći podstavak Uredbe Komisije (EU) br. 65/2011 od 27. siječnja 2011. o utvrđivanju detaljnih pravila za provedbu Uredbe Vijeća (EZ) br. 1698/2005 vezano uz primjenu postupaka kontrole, kao i uvjeta višestruke sukladnosti u vezi s mjerama ruralnog razvoja (1) primijeniti na slučaj u kojem žalitelj nije ispunio uvjete u pogledu košnje površine za koju je zatražena potpora za očuvanje bioraznolikosti na pašnjacima (što je zahtjev koji nadilazi minimalne norme iz članka 39. stavka 3. Uredbe br. 1698/2005) (2), a da na skupini usjeva nije utvrđena nikakva promjena?

                  2.

                  Mogu li se za samo jednu povredu istodobno izreći sankcija utvrđena u članku 16. stavku 5. trećem podstavku Uredbe br. 65/2011 i sankcija iz članka 18. stavka 1. točke (a) te uredbe?

                  3.

                  Protivi li se člancima 4. i 6. Uredbe Vijeća (EZ) br. 73/2009 od 19. siječnja 2009. (3) u vezi s člankom 39. stavkom 3. Uredbe Vijeća (EZ) br. 1698/2005 od 20. rujna 2005. nacionalni propis kojim se utvrđuje da isti zahtjev može istodobno činiti minimalni zahtjev (normu) i zahtjev koji nadilazi minimalne zahtjeve (uvjet isplate agro-okolišne potpore)?

         (1)  SL 2011., L 25, str. 5. (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 3., svezak 52., str. 289.)

         (2)  Uredba Vijeća (EZ) br. 1698/2005 od 20. rujna 2005. o potporama ruralnom razvoju Europskog poljoprivrednog fonda za ruralni razvoj (EPFRR) (SL 2005., L 277, str. 1.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 3., svezak 40., str. 138.)

         (3)  Uredba Vijeća (EZ) br. 73/2009 od 19. siječnja 2009. o utvrđivanju zajedničkih pravila za programe izravne potpore za poljoprivrednike u okviru zajedničke poljoprivredne politike i utvrđivanju određenih programa potpore za poljoprivrednike, o izmjeni uredaba (EZ) br. 1290/2005, (EZ) br. 247/2006, (EZ) br. 378/2007 i stavljanju izvan snage Uredbe (EZ) br. 1782/2003 (SL 2009., L 30, str. 16.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 3., svezak 19., str. 199.)


title: predmet C-737/19: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 7. listopada 2019. uputio Tribunal administratif de Montreuil (Francuska) – Bank of China Limited protiv Ministre de l'Action et des Comptes publics

text:
               9.12.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 413/33

      Zahtjev za prethodnu odluku koji je 7. listopada 2019. uputio Tribunal administratif de Montreuil (Francuska) – Bank of China Limited protiv Ministre de l'Action et des Comptes publics
      (predmet C-737/19)
      (2019/C 413/39)
      Jezik postupka: francuski

         Sud koji je uputio zahtjev

      Tribunal administratif de Montreuil

         Stranke glavnog postupka

         Tužitelj: Bank of China Limited

         Tuženik: Ministre de l'Action et des Comptes publics

         Prethodna pitanja

                  1.

                  Primjenjuju li se rješenja iz presude od 24. siječnja 2019.„Morgan Stanley & Co International plc protiv Ministarstva ekonomije i financija”, C-165/17 kada podružnica u jednoj državi članici ostvaruje, s jedne strane, transakcije koje podliježu PDV-u i, s druge strane, usluge u korist svojeg sjedišta i podružnica koje se nalaze u trećoj državi?

                  2.

                  Ako podružnica koja se nalazi u jednoj državi članici traži pravo na odbitak na temelju troškova koje je imala u svrhu ostvarivanja usluga u korist svojeg sjedišta u trećoj zemlji, odnosno izvoza financijskih i bankovnih usluga, može li porezni obveznik odbiti porez na dodanu vrijednost u skladu s točkom (a) članka 169. ili primjenom točke (c) tog istog članka?

                  3.

                  U slučaju potvrdnog odgovora na prvo pitanje i u slučaju da podružnica može zahtijevati odbitak na temelju točke (a) članka 169., pod kojim se uvjetom može smatrati da bankovne transakcije koje je ostvarilo sjedište u trećoj zemlji daju pravo na odbitak ako su provedene u državi članici u kojoj su nastali troškovi na koje se obračunava porez na dodanu vrijednost? U slučaju potvrdnog odgovora na prvo pitanje i u slučaju da podružnica može zatražiti odbitak primjenom točke (c) članka 169., pod kojim se uvjetima primatelj usluga može smatrati osnovanim izvan Europske unije ako se podružnica nalazi u Europskoj uniji i tvori jedan te isti pravni subjekt sa sjedištem?


title: predmet C-739/19: Zahtjev za prethodnu odluku koju je 7. listopada 2019. uputio Supreme Court (Irska) – VK protiv An Bord Pleanála

text:
               9.12.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 413/34

      Zahtjev za prethodnu odluku koju je 7. listopada 2019. uputio Supreme Court (Irska) – VK protiv An Bord Pleanála
      (predmet C-739/19)
      (2019/C 413/40)
      Jezik postupka: engleski

         Sud koji je uputio zahtjev

      Supreme Court

         Stranke glavnog postupka

         Tužitelj: VK

         Tuženik: An Bord Pleanála

         Prethodna pitanja

                  1.

                  Je li država članica spriječena ostvarivati opciju iz članka 5. Direktive 77/249/EEZ (1) od 22. ožujka 1977., kako je izmijenjena, koja dopušta državi članici nametnuti zahtjev da odvjetnik koji sudjeluje u aktivnosti zastupanja stranke u sudskim postupcima „[…] rad[i] zajedno s odvjetnikom koji obavlja djelatnost pred tim sudskim tijelom”, u svim okolnostima u kojima bi stranka, koju gostujući odvjetnik želi zastupati u takvim postupcima, bila ovlaštena na samozastupanje?

                  2.

                  Ako je odgovor na prvo pitanje niječan, pozivanjem na koje elemente bi nacionalni sud trebao ocijeniti je li dopušteno nametnuti zahtjev „[zajedničkog] obavljanja djelatnosti”?

                  3.

                  Osobito, bi li nametanje ograničene obveze obavljanja djelatnosti „zajedno s”, na način koji je opisan ranije u ovom zahtjevu za prethodnu odluku, predstavljalo proporcionalno miješanje u slobodu pružanja odvjetničkih usluga koje bi bilo opravdano s obzirom na to da je u prisutnom javnom interesu i potreba zaštite korisnika pravnih usluga i potreba osiguranja dobrog sudovanja?

                  4.

                  Ako je odgovor na treće pitanje potvrdan, odnosi li se to stajalište na sve okolnosti i, ako ne, koje elemente nacionalni sud treba uzeti u obzir pri određivanju može li se takav zahtjev nametnuti u konkretnom slučaju?

         (1)  Direktiva Vijeća 77/249/EEZ od 22. ožujka 1977. o olakšavanju učinkovitog ostvarivanja slobode pružanja odvjetničkih usluga (SL 1977., L 78, str. 17.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 6., svezak 9., str. 14.)


title: predmet C-741/19: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 8. listopada 2019. uputio cour d'appel de Paris (Francuska) – Republika Moldova protiv Društva Komstroy, pravni sljednik društva Energoalians

text:
               9.12.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 413/34

      Zahtjev za prethodnu odluku koji je 8. listopada 2019. uputio cour d'appel de Paris (Francuska) – Republika Moldova protiv Društva Komstroy, pravni sljednik društva Energoalians
      (predmet C-741/19)
      (2019/C 413/41)
      Jezik postupka: francuski

         Sud koji je uputio zahtjev

      Cour d'appel de Paris

         Stranke glavnog postupka

         Tužitelj: Republika Moldova

         Tuženik: Društvo Komstroy, pravni sljednik društva Energoalians

         Prethodna pitanja

                  —

                  Treba li članak 1. stavak 6. Ugovora o Energetskoj povelji tumačiti na način da tražbina koja proizlazi iz ugovora o prodaji električne energije koja nije uključivala ulog ulagača u državu domaćina može predstavljati „ulaganje” u smislu tog članka?

                  —

                  Treba li članak 26. stavak 1. Ugovora o Energetskoj povelji tumačiti na način da tražbina koju ulagač stekne od ugovorne stranke predstavlja ulaganje stranog gospodarskog subjekta u državama članicama?

                  —

                  Treba li članak 26. stavak 1. Ugovora o Energetskoj povelji tumačiti na način da tražbina koja pripada ulagaču na temelju ugovora o prodaji električne energije isporučene na granici države domaćina može predstavljati ulaganje ostvareno na području druge ugovorne stranke, uz nepostojanja bilo kakve gospodarske djelatnosti koju ulagač obavlja na području posljednje?