title: Predmet C-414/15 P: Presuda Suda (veliko vijeće) od 15. ožujka 2017. – Stichting Woonlinie, Woningstichting Volksbelang, Stichting Woonstede protiv Europske komisije, Kraljevine Belgije, Vereniging van Institutionele Beleggers in Vastgoed, Nederland (IVBN) (Žalba — Državne potpore — Postojeće potpore — Članak 108. stavak 1. UFEU-a — Programi potpora u korist društava za socijalno stanovanje — Uredba (EZ) br. 659/1999 — Članci 17., 18. i 19. — Ocjena Komisije o spojivosti s unutarnjim tržištem postojećeg programa potpora — Prijedlog odgovarajućih mjera — Obveze koje su preuzela nacionalna tijela radi usklađivanja s pravom Unije — Odluka o spojivosti — Opseg sudskog nadzora — Pravni učinci)

text:
               15.5.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 151/6

         Presuda Suda (veliko vijeće) od 15. ožujka 2017. – Stichting Woonlinie, Woningstichting Volksbelang, Stichting Woonstede protiv Europske komisije, Kraljevine Belgije, Vereniging van Institutionele Beleggers in Vastgoed, Nederland (IVBN)
   (Predmet C-414/15 P) (1)

   ((Žalba - Državne potpore - Postojeće potpore - Članak 108. stavak 1. UFEU-a - Programi potpora u korist društava za socijalno stanovanje - Uredba (EZ) br. 659/1999 - Članci 17., 18. i 19. - Ocjena Komisije o spojivosti s unutarnjim tržištem postojećeg programa potpora - Prijedlog odgovarajućih mjera - Obveze koje su preuzela nacionalna tijela radi usklađivanja s pravom Unije - Odluka o spojivosti - Opseg sudskog nadzora - Pravni učinci))
   (2017/C 151/08)
   Jezik postupka: nizozemski

      Stranke

      Žalitelji: Stichting Woonlinie, Woningstichting Volksbelang, Stichting Woonstede (zastupnici: L. Hancher, E.. Besselink i P. Glazener, advocaten)

      Druge stranke u postupku: Europska komisija (zastupnici: S. Noë i P. J. Loewenthal, agenti), Kraljevina Belgija, Vereniging van Institutionele Beleggers in Vastgoed, Nederland (IVBN) (zastupnik: M. Meulenbelt, advocaat)

      Izreka

               1.

               Ukida se rješenje Općeg suda Europske unije od 12. svibnja 2015., Stichting Woonlinie i dr./Komisija (T-202/10 RENV, neobjavljeno, EU:T:2015:287).

               2.

               Predmet se vraća na odlučivanje Općem sudu Europske unije.

               3.

               O troškovima će se odlučiti naknadno.

      (1)  SL C 337, 12. 1. 2015.


title: Predmet T-250/13: Tužba podnesena 2. svibnja 2013. — Naazneen Investments protiv OHIM-a — Energy Brands (SMART WATER)

text:
               20.7.2013

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 207/10

         Tužba podnesena 2. svibnja 2013. — Naazneen Investments protiv OHIM-a — Energy Brands (SMART WATER)
   (Predmet T-250/13)
   (2013/C 207/66)

   Predmetni postupak pokrenut je prije 1. srpnja 2013., datuma pristupanja Republike Hrvatske Europskoj uniji.


title: Predmet C-557/14: Presuda Suda (treće vijeće) od 22. lipnja 2016. – Europska komisija protiv Portugalske Republike (Povreda obveze države članice — Direktiva 91/271/EEZ — Pročišćavanje komunalnih otpadnih voda — Presuda Suda kojom se utvrđuje povreda — Neprovedba — Članak 260. stavak 2. UFEU-a — Novčane sankcije — Paušalni iznos i novčana kazna)

text:
               29.8.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 314/2

         Presuda Suda (treće vijeće) od 22. lipnja 2016. – Europska komisija protiv Portugalske Republike
   (Predmet C-557/14) (1)

   ((Povreda obveze države članice - Direktiva 91/271/EEZ - Pročišćavanje komunalnih otpadnih voda - Presuda Suda kojom se utvrđuje povreda - Neprovedba - Članak 260. stavak 2. UFEU-a - Novčane sankcije - Paušalni iznos i novčana kazna))
   (2016/C 314/03)
   Jezik postupka: portugalski

      Stranke

      Tužitelj: Europska komisija (zastupnici: G. Braga da Cruz i E. Manhaeve, agenti)

      Tuženik: Portugalska Republika (zastupnici: L. Inez Fernandes, J. Brito e Silva i J. Reis Silva, agenti)

      Izreka

               1.

               Portugalska Republika povrijedila je svoje obveze koje ima na temelju članka 260. stavka 1. UFEU-a jer nije poduzela sve potrebne mjere za provedbu presude od 7. svibnja 2009., Komisija/Portugal (C-530/07, EU:C:2009:292).

               2.

               U slučaju da se povreda obveza utvrđena u točki 1. nastavi i nakon objave ove presude, Portugalskoj Republici nalaže se da Europskoj komisiji, na račun „Vlastita sredstva Europske unije”, plaća novčanu kaznu od 8 000 eura po danu zakašnjenja u provedbi mjera nužnih kako bi se uskladila s presudom od 7. svibnja 2009., Komisija/Portugal (C-530/07, EU:C:2009:292), računajući od dana objave ove presude do potpune provedbe presude od 7. svibnja 2009., Komisija/Portugal (C-530/07, EU:C:2009:292).

               3.

               Portugalskoj Republici nalaže se da Europskoj komisiji, na račun „Vlastita sredstva Europske unije”, plati paušalni iznos od 3 000 000 eura.

               4.

               Portugalskoj Republici nalaže se snošenje troškova.

      (1)  SL C 46, 9. 6. 2015.


title: Predmet C-157/12: Presuda Suda (četvrto vijeće) od 26. rujna 2013. (zahtjev za prethodnu odluku Bundesgerichtshof — Njemačka) — Salzgitter Mannesmann Handel GmbH protiv SC Laminorul SA (Područje slobode, sigurnosti i pravde — Pravosudna suradnja u građanskim stvarima — Uredba (EZ) br. 44/2001 — Članak 34. točke 3. i 4. — Priznavanje sudske odluke donesene u drugoj državi članici — Slučaj kada je navedena odluka nepomirljiva s drugom odlukom koja je ranije donesena u istoj državi članici, između istih stranaka u postupku koji je imao isti predmet i isti pravni temelj)

text:
               23.11.2013

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 344/26

         Presuda Suda (četvrto vijeće) od 26. rujna 2013. (zahtjev za prethodnu odluku Bundesgerichtshof — Njemačka) — Salzgitter Mannesmann Handel GmbH protiv SC Laminorul SA
   (Predmet C-157/12) (1)

   (Područje slobode, sigurnosti i pravde - Pravosudna suradnja u građanskim stvarima - Uredba (EZ) br. 44/2001 - Članak 34. točke 3. i 4. - Priznavanje sudske odluke donesene u drugoj državi članici - Slučaj kada je navedena odluka nepomirljiva s drugom odlukom koja je ranije donesena u istoj državi članici, između istih stranaka u postupku koji je imao isti predmet i isti pravni temelj)
   2013/C 344/44
   Jezik postupka: njemački

      Sud koji je uputio zahtjev

   Bundesgerichtshof

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelj: Salzgitter Mannesmann Handel GmbH

      Tuženik: SC Laminorul SA

      Predmet

   Zahtjev za prethodnu odluku — Bundesgerichtshof — Tumačenje članka 34. točke 4. Uredbe Vijeća (EZ) br. 44/2001 od 22. prosinca 2000. o nadležnosti, priznavanju i izvršenju sudskih odluka u građanskim i trgovačkim stvarima (SL 2001, L 12, str. 1.; SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 19. svezak 3. str. 30.) — Priznavanje sudske odluke donesene u drugoj državi članici — Slučaj kada je navedena odluka nepomirljiva s drugom odlukom koja je ranije donesena u istoj državi članici, između istih stranaka u postupku koji je imao isti predmet i isti pravni temelj

      Izreka

   Članak 34. točka 4. Uredbe Vijeća (EZ) br. 44/2001 od 22. prosinca 2000. o nadležnosti, priznavanju i izvršenju sudskih odluka u građanskim i trgovačkim stvarima, treba tumačiti na način da se ne odnosi na nepomirljive odluke koje su donijeli sudovi iste države članice.

      (1)  SL C 184, 23.06.2012.


title: Predmet T-718/15 R: Rješenje predsjednika Općeg suda od 20. srpnja 2016. – PTC Therapeutics International protiv EMA-e („Privremena pravna zaštita — Pristup dokumentima — Uredba (EZ) br. 1049/2001 — Dokumenti u posjedu EMA-e koji sadržavaju informacije koje je pružio poduzetnik u sklopu svog zahtjeva za stavljanje lijeka na tržište — Odluka kojom se trećoj strani odobrava pristup dokumentima — Zahtjev za suspenziju primjene — Hitnost — Fumus boni juris — Procjena važnosti različitih interesa”)

text:
               5.9.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 326/27

         Rješenje predsjednika Općeg suda od 20. srpnja 2016. – PTC Therapeutics International protiv EMA-e
   (Predmet T-718/15 R)
   ((„Privremena pravna zaštita - Pristup dokumentima - Uredba (EZ) br. 1049/2001 - Dokumenti u posjedu EMA-e koji sadržavaju informacije koje je pružio poduzetnik u sklopu svog zahtjeva za stavljanje lijeka na tržište - Odluka kojom se trećoj strani odobrava pristup dokumentima - Zahtjev za suspenziju primjene - Hitnost - Fumus boni juris - Procjena važnosti različitih interesa”))
   (2016/C 326/48)
   Jezik postupka: engleski

      Stranke

      Tužitelj: PTC Therapeutics International Ltd (Dublin, Irska) (zastupnici: G. Castle, B. Kelly, H. Billson, solicitors, M. Demetriou, QC, i C. Thomas, barrister)

      Tuženik: Europska agencija za lijekove (zastupnici: T. Jabłoński, A. Spina, A. Rusanov, S. Marino i N. Rampal Olmedo, agenti)

      Intervenijent u potporu tužitelju: European Confederation of Pharmaceutical Entrepreneurs (Eucope) (Bruxelles, Belgija) (zastupnici: S. Cowlishaw, solicitor, i D. Scannell, barrister)

      Predmet

   Zahtjev na temelju članaka 278. i 279. UFEU-a kojim se, u biti, traži suspenzija primjene EMA-ove Odluke EMA/722323/2015 od 25. studenoga 2015. kojom je trećoj strani na temelju Uredbe (EZ) br. 1049/2001 Europskog parlamenta i Vijeća od 30. svibnja 2001. o javnom pristupu dokumentima Europskog parlamenta, Vijeća i Komisije (SL 2001, L 145, str. 43.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 1., svezak 16., str. 70.), odobren pristup određenim dokumentima koji sadržavaju informacije pružene u sklopu zahtjeva za odobrenje stavljanja na tržište lijeka Translarna.

      Izreka

               1.

               Određuje se suspenzija primjene Odluke Europske agencije za lijekove (EMA) EMA/722323/2015 od 25. studenoga 2015. kojom je trećoj strani na temelju Uredbe (EZ) br. 1049/2001 Europskog parlamenta i Vijeća od 30. svibnja 2001. o javnom pristupu dokumentima Europskog parlamenta, Vijeća i Komisije, odobren pristup izvješću o kliničkom ispitivanju „Ataluren (PTC124) PTC124-GD-007-DMD” koje se odnosi na studiju učinkovitosti i sigurnosti faze 2B u vezi s lijekom Ataluren kod subjekata s Duchennovom „nonsense” mutacijom i Beckerovom mišićnom distrofijom.

               2.

               EMA-i se nalaže da ne otkriva sadržaj izvješća iz točke 1.

               3.

               O troškovima će se odlučiti naknadno.


title: Predmet C-113/12: Presuda Suda (četvrto vijeće) od 3. listopada 2013. (zahtjev za prethodnu odluku Supreme Court — Irska) — Donal Brady protiv Environmental Protection Agency (Okoliš — Direktiva 75/442/EEZ — Gnojnica proizvedena i uskladištena u svinjogojskoj farmi s ciljem predaje poljoprivrednicima radi korištenja kao gnojivo na njihovim zemljištima — Označavanje kao „otpad” ili „nusproizvod” — Uvjeti — Teret dokazivanja — Direktiva 91/676/EEZ — Neprenošenje — Osobna odgovornost uzgajivača za poštivanje prava Unije u materiji gospodarenja otpadom i gnojivima od strane poljoprivrednika)

text:
               23.11.2013

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 344/23

         Presuda Suda (četvrto vijeće) od 3. listopada 2013. (zahtjev za prethodnu odluku Supreme Court — Irska) — Donal Brady protiv Environmental Protection Agency
   (Predmet C-113/12) (1)

   (Okoliš - Direktiva 75/442/EEZ - Gnojnica proizvedena i uskladištena u svinjogojskoj farmi s ciljem predaje poljoprivrednicima radi korištenja kao gnojivo na njihovim zemljištima - Označavanje kao „otpad” ili „nusproizvod” - Uvjeti - Teret dokazivanja - Direktiva 91/676/EEZ - Neprenošenje - Osobna odgovornost uzgajivača za poštivanje prava Unije u materiji gospodarenja otpadom i gnojivima od strane poljoprivrednika)
   2013/C 344/38
   Jezik postupka: engleski

      Sud koji je uputio zahtjev

   Supreme Court

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelj: Donal Brady

      Tuženik: Environmental Protection Agency

      Predmet

   Zahtjev za prethodnu odluku — Supreme Court — Tumačenje članka 2. stavka 1. točka (b) Direktive Vijeća br. 75/442/EEZ od 15. srpnja 1975. o otpadu (SL L 194, str. 39.), kako je izmijenjena direktivom Vijeća br. 91/156/EEZ od 18. ožujka 1991. (SL L 78, str. 32.) — Pojam otpada — Svinjska gnojnica kojom uzgajivač svinja kao gnojivom opskrbljuje poljoprivrednike — Pravo države članice da uzgajivaču nametne osobnu odgovornost u slučaju da poljoprivrednici koji koriste njegovu gnojnicu kao gnojivo krše pravo Unije u materiji kontrole otpada.

      Izreka

               1.

               Članak 1. točka (a) prva alineja Direktive Vijeća br. 75/442/EEZ od 15. srpnja 1975. o otpadu (SL L 194, str. 39.) kako je izmijenjena odlukom Komisije br. 96/350/EZ od 24. svibnja 1996. treba tumačiti na način da gnojnica proizvedena na farmi za intenzivan uzgoj svinja i uskladištena prije nego ju se isporuči poljoprivrednicima za korištenje kao gnojivo ne predstavlja „otpad” u smislu navedene odredbe, već nusproizvod, kada proizvođač namjerava u budućnosti unovčiti spomenutu gnojnicu pod uvjetima koji su za njega ekonomski povoljni, bez prethodne prerade i u kontinuitetu s postupkom proizvodnje, pod uvjetom da postoji ne samo mogućnost već i izvjesnost takve namjene. Na nacionalnim je sudovima da provjere jesu li ti različiti kriteriji ispunjeni, uzimajući u obzir sve bitne okolnosti slučajeva o kojima vode postupke.

               2.

               Pravo Unije se ne protivi tome da na proizvođaču gnojnice leži teret dokazivanja da su ispunjene pretpostavke da se smatra da neka tvar — kao što je proizvedena, uskladištena i predana gnojnica u okolnostima kakve su one iz glavnog postupka — predstavlja nusproizvod, pod uvjetom da na taj način nije dovedena u pitanje učinkovitost prava, a osobito Direktive 75/442, kako je izmijenjena odlukom 96/350, te da je osigurano poštivanje obveza koje proizlaze iz tog prava, a osobito obveza da se pod doseg te direktive ne podvrgava tvari koje se primjenom navedenih kriterija prema praksi Suda imaju smatrati nusproizvodima na koje se ona ne primjenjuje.

               3.

               Članak 2. stavak 1. točka (b) iii) Direktive 75/442 kako je izmijenjena odlukom 96/350 treba se tumačiti na način da se, u slučaju kada direktiva Vijeća 91/676/EEZ od 12. prosinca 1991. o zaštiti voda od onečišćenja uzrokovanog nitratima iz poljoprivrednih izvora nije prenesena u pravo države članice, ne može smatrati da su otpadne vode nastale unutar svinjogojske farme koja se nalazi u navedenoj državi članici — zbog samog postojanja potonje direktive – „regulirane drugim zakonodavstvom” u smislu navedene odredbe.

               4.

               Pod pretpostavkom da gnojnicu proizvedenu i uskladištenu na svinjogojskoj farmi treba klasificirati kao „otpad” u smislu članka 1. točke (a) Direktive 75/442, kako je izmijenjena odlukom 96/350:

                           —

                           članak 8. navedene direktive treba tumačiti na način da je isti u suprotnosti s time da se smatra da je uzgajivač ovlašten, pod bilo kojim uvjetima, otuđiti takav otpad ustupajući ga poljoprivredniku koji ga koristi kao gnojivo na svojoj zemlji, ukoliko se pokaže da taj poljoprivrednik nema niti ovlaštenje predviđeno u članku 10. navedene direktive niti je oslobođen obveze posjedovanja takvog ovlaštenja i registriran sukladno odredbama članka 11. navedene direktive, i

                           —

                           članke 8., 10. i 11. navedene direktive, promatrane zajedno, treba tumačiti na način da su u suprotnosti s time da predaja takvog otpada poljoprivredniku koji ga koristi kao gnojivo na svojoj zemlji i koji je nositelj ovlaštenja iz članka 10. ili je pak oslobođen obveze posjedovanja takvog ovlaštenja te je registriran sukladno odredbama članka 11. navedene direktive, bude uvjetovana time da uzgajivač svinja preuzme jamstvo da će njegov suugovornik poštovati pravila koja se sukladno pravu Unije o gospodarenju otpadom i gnojivima primjenjuju na postupke valorizacije koje potonji provodi.

      (1)  SL C 151, 26.5.2012.


title: Predmet T-124/15: Tužba podnesena 18. ožujka 2015. – Unicorn protiv OHIM-a – Mercilink Equipment Leasing (UNICORN)

text:
               26.5.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 171/30

         Tužba podnesena 18. ožujka 2015. – Unicorn protiv OHIM-a – Mercilink Equipment Leasing (UNICORN)
   (Predmet T-124/15)
   (2015/C 171/35)
   Jezik na kojem je tužba podnesena: engleski

      Stranke

      Tužitelj: Unicorn a.s. (Prag, Češka Republika) (zastupnik: L. Lorenc, lawyer)

      Tuženik: Ured za usklađivanje na unutarnjem tržištu (žigovi i dizajni) (OHIM)

      Druga stranka pred žalbenim vijećem: Mercilink Equipment Leasing Ltd (Limassol, Cipar)

      Podaci o postupku pred OHIM-om

      Podnositelj prijave: druga stranka pred žalbenim vijećem

      Sporni žig u pitanju: figurativni žig Zajednice (prikaz jednoroga)

      Postupak pred OHIM-om: postupak povodom prigovora

      Pobijana odluka: odluka petog žalbenog vijeća OHIM-a od 13. siječnja 2015 u predmetu R 149/2014-5

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

               —

               poništi pobijanu odluku;

               —

               naloži OHIM-u snošenje troškova.

      Tužbeni razlozi

               —

               OHIM nije pravilno uzeo u obzir dokaze koje je dostavio tužitelj.

               —

               OHIM je nepravilno ispitao dobar ugled ranijih žigova.


title: Predmet C-611/14: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 23. prosinca 2014. uputio Retten i Glostrup (Danska) – Anklagemyndigheden protiv Canal Digital Danmark A/S

text:
               2.3.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 73/18

      Zahtjev za prethodnu odluku koji je 23. prosinca 2014. uputio Retten i Glostrup (Danska) – Anklagemyndigheden protiv Canal Digital Danmark A/S
      (Predmet C-611/14)
      (2015/C 073/25)
      Jezik postupka: danski

         Sud koji je uputio zahtjev

      Retten i Glostrup

         Stranke glavnog postupka

         Tužitelj: Anklagemyndigheden

         Tuženik: Canal Digital Danmark A/S

         Prethodna pitanja

                  1.

                  Treba li Direktivu 2005/29/EZ (1) Europskoga parlamenta i Vijeća od 11. svibnja 2005. o nepoštenoj poslovnoj praksi poslovnog subjekta u odnosu prema potrošaču na unutarnjem tržištu, itd. („Direktiva o nepoštenoj poslovnoj praksi”) tumačiti tako da isključuje nacionalna pravila poput onog iz stavka 3. danskog Markedsføringslovena, koji zabranjuje zavaravajuće marketinške prakse, između ostalog u okviru poziva na kupnju, ali koji ni u stavku 3. niti drugdje u zakonu ne spominje ograničenja koja proizlaze iz članka 7. stavka 1. Direktive, prema kojem treba uzeti u obzir izostavlja li marketinška praksa bitne podatke potrebne prosječnom potrošaču da bi u danim okolnostima donio informiranu odluku o transakciji, te iz članka 7. stavka 3., prema kojem treba uzeti u obzir da sredstvo priopćavanja uvodi ograničenja prostora ili vremena?

                  2.

                  Treba li članak 6. Direktive o nepoštenoj poslovnoj praksi tumačiti tako da će se – u slučajevima kada je trgovac odlučio navesti ukupnu cijenu za tekuću pretplatu tako da potrošač mora platiti i tekuću mjesečnu naknadu i tekuću šestomjesečnu naknadu – smatrati zavaravajućom praksom ako je mjesečna cijena posebno istaknuta u marketinškoj praksi, dok je šestomjesečna naknada u potpunosti izostavljena ili predstavljena na manje uočljiv način?

                  3.

                  Treba li članak 7. Direktive tumačiti tako da će se – u slučajevima kada je trgovac odlučio navesti ukupnu cijenu za tekuću pretplatu tako da potrošač mora platiti i tekuću mjesečnu naknadu i tekuću šestomjesečnu naknadu – smatrati zavaravajućim izostavljanjem prema članku 7. Direktive ako je mjesečna cijena posebno istaknuta u marketinškoj praksi, dok je šestomjesečna naknada u potpunosti izostavljena ili predstavljena na manje uočljiv način?

                  4.

                  Prilikom ocjene je li marketinška praksa zavaravajuća u slučaju poput onog opisanog u pitanjima 2. i 3., treba voditi računa o tome da gore navedena marketinška praksa:

                              a)

                              navodi ukupnu cijenu za pretplatu u razdoblju trajanja obveze, uključujući šestomjesečnu naknadu,
                              i/ili

                              b)

                              obavlja se putem oglasa ili reklama na internetu, s poveznicom na web stranicu trgovca, na kojoj je navedena šestomjesečna naknade i/ili ukupna cijena pretplate, uključujući i šestomjesečnu naknadu?

                  5.

                  Ima li ikakvog utjecaja na odgovore na pitanja 2. i 3. činjenica da se oglašavanje odvija putem televizijskog oglasa?

                  6.

                  Nabraja li članak 7. stavak 4. Direktive taksativno podatke koje treba sadržavati za poziv na kupnju?

                  7.

                  Ako je odgovor na 6. pitanje potvrdan, isključuje li članak 7. stavak 4. Direktive mogućnost da se poziv na kupnju – u kojem se navodi ukupna cijena koju potrošač mora platiti za prvu godinu ugovornog razdoblja pretplate (razdoblja trajanja obveze) – može smatrati zavaravajućom marketinškom praksom iz članka 7. stavaka 1. i 2. ili članka 6. Direktive ako, primjerice, daje daljnje podatke o nekim – ali ne svim – sastavnicama cijene proizvoda?

         (1)  SL 2005 L 149, str. 22.; SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 15., svezak 8., str. 101.


title: Predmet T-117/12: Presuda Općeg suda od 12. prosinca 2013. — ANKO protiv Komisije ( „Arbitražna klauzula — Sedmi okvirni program za istraživanja, tehnološki razvoj i demonstracijske aktivnosti (2007.–2013.) — Ugovori koji se odnose na projekte Perform i Oasis — Suspenzija plaćanja — Nepravilnosti utvrđene u okviru revizija koje se odnose na druge projekte — Zatezne kamate” )

text:
               8.2.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 39/17

         Presuda Općeg suda od 12. prosinca 2013. — ANKO protiv Komisije
   (Predmet T-117/12) (1)

   (Arbitražna klauzula - Sedmi okvirni program za istraživanja, tehnološki razvoj i demonstracijske aktivnosti (2007.–2013.) - Ugovori koji se odnose na projekte Perform i Oasis - Suspenzija plaćanja - Nepravilnosti utvrđene u okviru revizija koje se odnose na druge projekte - Zatezne kamate)
   2014/C 39/28
   Jezik postupka: grčki

      Stranke

      Tužitelj: ANKO AE Antiprosopeion, Emporiou kai Viomichanias (Atena, Grčka) (zastupnik: V. Christianos, odvjetnik)

      Tuženik: Europska komisija (zastupnici: R. Lyal i B. Conte, agenti, uz asistenciju S. Drakakakis, odvjetnika)

      Predmet

   Zahtjev podnesen na temelju članka 272. UFEU-a, s ciljem da Opći sud, prvo, utvrdi da suspenzija povrata troškova tužitelja nastalih u izvršavanju ugovora koji se odnose na projekte Perform i Oasis, zaključenih u okviru Sedmog okvirnog programa za istraživanja, tehnološki razvoj i demonstracijske aktivnosti (2007.-2013.), predstavlja povredu ugovornih obveza Komisije, drugo, da, s jedne strane, Komisiji naloži da mu isplati iznos od 637 117,17 eura s naslova projekta Perform, uvećan za zatezne kamate, i, s druge strane, da utvrdi da tuženik nije dužan vratiti iznos od 56 390 eura koji mu je isplaćen s naslova projekta Oasis.

      Izreka

               1.

               Europskoj komisiji nalaže se isplatiti ANKO AE Antiprosopeion, Emporiou kai Viomichanias iznose čije je plaćanje suspendirano na temelju točke II.5 stavka 3. (d) općih uvjeta priloženih sporazumima o dodjeli bespovratnih sredstava koji se odnose na projekte Oasis i Perform, zaključenih u okviru Sedmog okvirnog programa za istraživanja, tehnološki razvoj i demonstracijske aktivnosti (2007.-2013.), a da to plaćanje ne prejudicira prihvatljivost troškova koje je prijavio ANKO Antiprosopeion, Emporiou kai Viomichanias i provedbu zaključaka konačnog izvješća o reviziji 11-INFS-0035 od strane Komisije. Visina iznosa koji se moraju platiti mora biti unutar granica ostatka financijskog doprinosa raspoloživog u trenutku suspenzije plaćanja te se ti iznosi moraju uvećati za zatezne kamate koje počinju teći, za svako razdoblje, od isteka roka za plaćanje od 105 dana računajući od primitka odgovarajućih izvještaja od strane Komisije. Stopa uvećanja primjenjiva na kamate je ona koja je bila na snazi prvog dana mjeseca roka za plaćanje, kako je objavljeno u Službenom listu Europske unije, serija C.

               2.

               Tužba se u preostalom dijelu odbija.

               3.

               ANKO Antiprosopeion, Emporiou kai Viomichanias snosit će jednu trećinu svojih troškova.

               4.

               Komisija će snositi vlastite troškove kao i dvije trećine troškova nastalih ANKO Antiprosopeion, Emporiou kai Viomichanias.

      (1)  SL C 138, 12.05.2012.


title: Predmet C-415/16: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 27. srpnja 2016. uputio Tribunal Judicial da Comarca do Porto (Portugal) – David Fernando Leal da Fonseca protiv Varzim Sol – Turismo, Jogo e Animação, S.A.

text:
               24.10.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 392/7

         Zahtjev za prethodnu odluku koji je 27. srpnja 2016. uputio Tribunal Judicial da Comarca do Porto (Portugal) – David Fernando Leal da Fonseca protiv Varzim Sol – Turismo, Jogo e Animação, S.A.
   (Predmet C-415/16)
   (2016/C 392/09)
   Jezik postupka: portugalski

      Sud koji je uputio zahtjev

   Tribunal Judicial da Comarca do Porto

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelj: David Fernando Leal da Fonseca

      Tuženik: Varzim Sol – Turismo, Jogo e Animação, S.A.

      Prethodna pitanja

               1.

               U svjetlu članka 5. Direktive Vijeća 93/104/EZ (1) od 23. studenoga 1993., članka 5. Direktive 2003/88/EZ (2) Europskog parlamenta i Vijeća od 4. studenoga 2003. i članka 31. Povelje Europske unije o temeljnim pravima, treba li se u slučaju radnika koji rade u smjenama s rotacijskim razdobljima odmora, koji su zaposleni u poslovnoj jedinici koja je otvorena sve dane u tjednu, ali u kojoj ne postoje neprekidna proizvodna razdoblja od 24 sata na dan, nužno odobriti obvezan dan odmora, na koji radnik ima pravo u okviru svakog razdoblja od sedam dana, odnosno barem sedmi dan nakon šest dana uzastopnog rada?

               2.

               Je li s navedenim direktivama i odredbama usklađeno tumačenje da je u odnosu na te radnike poduzetnik slobodan odabrati dane u kojima će radniku unutar svakog tjedna odobriti odmore na koje radnik ima pravo na način da radnika može obvezati, a da pritom ne nadoknadi dodatne sate, da uzastopno radi do deset dana?

               3.

               Je li s navedenim direktivama i odredbama usklađeno tumačenje da se neprekidno razdoblje od 24 sata odmora može odobriti na bilo koji kalendarski dan određenog razdoblja od sedam kalendarskih dana te da se sljedeće neprekidno razdoblje od 24 sata odmora (na koje se nadodaje 11 sati dnevnog odmora) također može odobriti na bilo koji kalendarski dan razdoblja od sedam kalendarskih dana koji slijede prethodnom navedenom razdoblju?

      (1)  Direktiva Vijeća 93/104/EZ od 23. studenoga 1993. o određenim vidovima organizacije radnog vremena (SL 1993, L 307, str. 18.) [neslužbeni prijevod]

      (2)  Direktiva 2003/88/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 4. studenoga 2003. o određenim vidovima organizacije radnog vremena (SL 2003., L 299, str. 9.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 5., svezak 2., str. 31.)


title: Predmet T-215/16: Tužba podnesena 4. svibnja 2016. – Cop protiv EUIPO-a - Conexa (AMPHIBIAN)

text:
               11.7.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 251/37

         Tužba podnesena 4. svibnja 2016. – Cop protiv EUIPO-a - Conexa (AMPHIBIAN)
   (Predmet T-215/16)
   (2016/C 251/43)
   Jezik na kojem je tužba podnesena: njemački

      Stranke

      Tužitelj: Cop Vertriebs-GmbH (Aresing, Njemačka) (zastupnik: odvjetnik H. Hofmann)

      Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO)

      Druga stranka pred žalbenim vijećem: Conexa LLC (Wilmington, Delaware, Sjedinjene Američke Države)

      Podaci o postupku pred EUIPO-om

      Nositelj spornog žiga: druga stranka pred žalbenim vijećem

      Predmetni sporni žig: međunarodna registracija žiga „AMPHIBIAN” u kojoj je naznačena Europska unija – međunarodna registracija u kojoj je naznačena Europska unija br. 359 251

      Postupak pred EUIPO-om: postupak proglašavanja žiga ništavim

      Pobijana odluka: odluka četvrtog žalbenog vijeća EUIPO-a od 7. ožujka 2016. u predmetu R 1984/2015-4

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

               —

               poništi ili preinači pobijanu odluku;

               —

               poništi ili preinači odluku Odjela za poništaje od 14. rujna 2015. Ureda Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO) u postupku za poništenje br. 9736 C;

               —

               EUIPO-u naloži snošenje troškova;

               —

               odredi datum za raspravu.

      Tužbeni razlog

               —

               povreda članka 7. stavka 1. točke (c) i slijedom toga točke (b) Uredbe br. 207/2009.


title: Predmet C-380/13 P: Žalba od 3. srpnja 2013. koju je podnio Associação de Empresas de Construção e Obras Públicas e Serviços (Aecops) protiv presude Općeg suda (sedmo vijeće) donesene 19. travnja 2013. u predmetu T-52/11, Associação de Empresas de Construção e Obras Públicas e Serviços (Aecops) protiv Komisije

text:
               7.9.2013

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 260/24

         Žalba od 3. srpnja 2013. koju je podnio Associação de Empresas de Construção e Obras Públicas e Serviços (Aecops) protiv presude Općeg suda (sedmo vijeće) donesene 19. travnja 2013. u predmetu T-52/11, Associação de Empresas de Construção e Obras Públicas e Serviços (Aecops) protiv Komisije
   (Predmet C-380/13 P)
   2013/C 260/60
   Jezik postupka: portugalski

      Stranke

      Žalitelj: Associação de Empresas de Construção e Obras Públicas e Serviços (Aecops) (zastupnici: N. Morais Sarmento i L. Pinto Monteiro, odvjetnici)

      Druga stranka u postupku: Europska komisija

      Zahtjevi

   Žalitelj zahtijeva od Općeg suda da:

               —

               ukine u cijelosti presudu Općeg suda;

               —

               poništi u cijelosti pobijanu odluku;

               —

               naloži Komisiji snošenje vlastitih troškova kao i troškova žalitelja.

      Žalbeni razlozi i glavni argumenti

      Nedonošenje odluke u razumnom roku

   (i.)   Zastara vođenja postupka
   Žalitelj tvrdi da je pobijana odluka donesena nakon isteka roka od četiri godine propisanog za zastaru vođenja postupka, kako je određeno člankom 3. Uredbe Vijeća (EZ, Euratom) br. 2988/95 (1). Također je, čak i da je došlo do eventualnog prekida roka za vođenje postupka, prekoračeno dvostruko trajanje roka a da nije donijeta ikakva odluka sukladno odredbi članka 3. stavka 1. četvrte točke navedene Uredbe. S obzirom na zastaru navedenog prava, pobijanu odluku valja proglasiti nezakonitom te nepodobnom za izvršenje.
   (ii.)   Povreda načela pravne sigurnosti
   Žalitelj tvrdi da činjenica da je Komisija dopustila da prođe više od 20 godina između navedenih nepravilnosti i donošenja pobijane odluke pretpostavlja povredu načela pravne sigurnosti. To temeljno načelo pravnog poretka Europske unije predviđa da sve osobe imaju pravo da institucije Unije riješe njihove predmete u razumnom roku.
   (iii.)   Povreda prava na obranu
   Žalitelj smatra da mu je povrijeđeno pravo na obranu zato što je prošlo više od 20 godina između navedenih nepravilnosti i donošenja konačne odluke, čime mu je uskraćeno pravo da iznese svoja očitovanja u razumnom roku, tj. u razdoblju u kojem je još raspolagao dokumentima koji bi mu omogućili opravdati troškove koje je Komisija smatrala neprihvatljivima.

      (1)  Uredba Vijeća (EZ, Euratom) br. 2988/95 od 18. prosinca 1995. o zaštiti financijskih interesa Europskih zajednica (SL L 312, str. 1.)


title: Predmet C-267/11 P: Presuda Suda (prvo vijeće) od 3. listopada 2013. — Europska komisija protiv Republike Latvije, Republike Litve, Slovačke Republike, Ujedinjene Kraljevine Velike Britanije i Sjeverne Irske (Žalba — Integrirano sprečavanje i kontrola onečišćenja — Sustav trgovanja emisijskim jedinicama stakleničkih plinova — Raspodjela emisijskih jedinica za Republiku Latviju — Razdoblje od 2008. do 2012.)

text:
               23.11.2013

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 344/6

         Presuda Suda (prvo vijeće) od 3. listopada 2013. — Europska komisija protiv Republike Latvije, Republike Litve, Slovačke Republike, Ujedinjene Kraljevine Velike Britanije i Sjeverne Irske
   (Predmet C-267/11 P) (1)

   (Žalba - Integrirano sprečavanje i kontrola onečišćenja - Sustav trgovanja emisijskim jedinicama stakleničkih plinova - Raspodjela emisijskih jedinica za Republiku Latviju - Razdoblje od 2008. do 2012.)
   2013/C 344/07
   Jezik postupka: latvijski

      Stranke

      Žalitelj: Europska komisija (zastupnici: I. Rubene i E. White, agenti)

      Druge stranke u postupku: Republika Latvija (zastupnik: I. Kalniņš, agent), Republika Litva, Slovačka Republika, Ujedinjena Kraljevina Velike Britanije i Sjeverne Irske

      Intervenijent na strani Republike Latvije: Češka Republika (zastupnici: M. Smolek i D. Hadroušek, agenti)

      Predmet

   Žalba podnesena protiv presude Općeg suda (treće vijeće) od 22. ožujka 2011. — Latvija/Komisija (T-369/07) kojom je Opći sud poništio odluku Komisije C(2007) 3409 od 13. srpnja 2007. o izmjeni nacionalnog plana raspodjele emisijskih jedinica stakleničkih plinova za razdoblje od 2008. do 2012. o kojem je Republika Latvija obavijestila Komisiju, sukladno Direktivi Europskog parlamenta i Vijeća 2003/87/EZ od 13. listopada 2003. o uspostavi sustava trgovanja emisijskim jedinicama stakleničkih plinova unutar Zajednice i o izmjeni Direktive Vijeća 96/61/EZ (SL L 275, str. 32.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, svezak 9., poglavlje 15., str. 32.)– Pogrešno tumačenje postupka iz članka 9. stavka 3. Direktive — Pogrešna primjena tromjesečnog roka predviđenog za prvu odluku o novom Nacionalnom planu raspodjele emisijskih jedinica stakleničkih plinova (NPR) o kojem je obaviještena Komisija, na odluku Komisije o prihvaćanju izmjena NPR učinjenih nakon što je Komisija odbila prvotni NPR.

      Izreka

               1.

               Žalba se odbija.

               2.

               Europska komisija, Republika Latvija i Češka Republika snosit će vlastite troškove.

      (1)  SL C 226, 30.7.2011.


title: Predmet C-513/14 P: Žalba koju je 14. studenoga 2014. podnio Ured za usklađivanje na unutarnjem tržištu (žigovi i dizajni) (OHIM) protiv presude Općeg suda (treće vijeće) od 3. rujna 2014. u predmetu T-687/13, Unibail protiv OHIM-a

text:
               27.4.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 138/25

         Žalba koju je 14. studenoga 2014. podnio Ured za usklađivanje na unutarnjem tržištu (žigovi i dizajni) (OHIM) protiv presude Općeg suda (treće vijeće) od 3. rujna 2014. u predmetu T-687/13, Unibail protiv OHIM-a
   (Predmet C-513/14 P)
   (2015/C 138/35)
   Jezik postupka: francuski

      Stranke

      Žalitelj: Ured za usklađivanje na unutarnjem tržištu (žigovi i dizajni) (OHIM) (zastupnik: A. Folliard-Monguiral, agent)

      Druga stranka u postupku: Unibail Management

      Žalbeni zahtjev

               —

               ukinuti pobijanu presudu,

               —

               odlučiti o sporu u skladu s člankom 61. stavkom 1. drugom rečenicom Statuta i,

               —

               naložiti tužitelju pred Općim sudom snošenje troškova Ureda

      Žalbeni razlozi i glavni argumenti

   Žalitelj u prilog svojoj žalbi ističe jedan žalbeni razlog. OHIM smatra da je Opći sud povrijedio članak 75. prvu rečenicu Uredbe Vijeća (EZ) br. 207/2009 (1) od 26. veljače 2009. o žigu Zajednice, u vezi s člankom 7. stavkom 1. točkom (b) iste Uredbe. Opći sud nije samo pogrešno protumačio doseg pojma sveobuhvatno obrazloženje, već je pogrešno protumačio i vlastitu sudsku praksu. Konačno, žalitelj prigovara Općem sudu da je preokrenuo teret dokazivanja.

      (1)  SL L 78, str. 1.


title: Predmet T-131/13: Presuda Općeg suda od 14. ožujka 2014. – Lardini protiv OHIM-a (postavljanje cvijeta na ovratnik) ( „Žig Zajednice  — Prijava žiga Zajednice koji se sastoji od postavljanja cvijeta na ovratnik  — Apsolutni razlog za odbijanje  — Nedostatak razlikovnog karaktera  — Članak 7. stavak 1. točka (b) Uredbe (EZ) br. 207/2009” )

text:
               5.5.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 135/33

         Presuda Općeg suda od 14. ožujka 2014. – Lardini protiv OHIM-a (postavljanje cvijeta na ovratnik)
   (Predmet T-131/13) (1)

   ((„Žig Zajednice - Prijava žiga Zajednice koji se sastoji od postavljanja cvijeta na ovratnik - Apsolutni razlog za odbijanje - Nedostatak razlikovnog karaktera - Članak 7. stavak 1. točka (b) Uredbe (EZ) br. 207/2009”))
   2014/C 135/41
   Jezik postupka: talijanski

      Stranke

      Tužitelj: Lardini Srl (Filottrano, Italija) (zastupnici: P. Roncaglia, G. Lazzeretti, F. Rossi i N. Parrotta, odvjetnici)

      Tuženik: Ured za usklađivanje na unutarnjem tržištu (žigovi i dizajni) (zastupnici: P. Bullock i N. Bambara, agenti)

      Predmet

   Tužba podnesena protiv odluke prvog žalbenog vijeća OHIM-a od 13. prosinca 2012. (predmet R 2578/2011-1) u vezi sa zahtjevom za prijavu znaka koji se sastoji od postavljanja cvijeta na ovratnik kao žiga Zajednice.

      Izreka

               1.

               Tužba se odbija.

               2.

               Lardini Srl-u se nalaže snošenje troškova.

      (1)  SL C 141, 18.5.2013.


title: Predmet T-126/15: Presuda Općeg suda od 24. svibnja 2016. – El Corte Inglés protiv EUIPO-a – Grup Supeco Maxor (Supeco) (Žig Europske unije — Postupak povodom prigovora — Prijava figurativnog žiga Europske unije Supeco — Raniji figurativni žig Europske unije SUPER COR — Relativni razlog za odbijanje — Vjerojatnost dovođenja u zabludu — Opseg ispitivanja koje je provelo žalbeno vijeće — Proizvodi i usluge na kojima se temelji prigovor — Članak 8. stavak 1. točka (b) Uredbe (EZ) br. 207/2009 — Pravilo 15. stavak 2. točka (f) Uredbe (EZ) br. 2868/95 — Obavijest br. 2/12)

text:
               4.7.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 243/31

         Presuda Općeg suda od 24. svibnja 2016. – El Corte Inglés protiv EUIPO-a – Grup Supeco Maxor (Supeco)
   (Predmet T-126/15) (1)

   ((Žig Europske unije - Postupak povodom prigovora - Prijava figurativnog žiga Europske unije Supeco - Raniji figurativni žig Europske unije SUPER COR - Relativni razlog za odbijanje - Vjerojatnost dovođenja u zabludu - Opseg ispitivanja koje je provelo žalbeno vijeće - Proizvodi i usluge na kojima se temelji prigovor - Članak 8. stavak 1. točka (b) Uredbe (EZ) br. 207/2009 - Pravilo 15. stavak 2. točka (f) Uredbe (EZ) br. 2868/95 - Obavijest br. 2/12))
   (2016/C 243/33)
   Jezik postupka: francuski

      Stranke

      Tužitelj: El Corte Inglés, SA (Madrid, Španjolska) (zastupnik: J. L. Rivas Zurdo, avocat)

      Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (zastupnici: E. Scheffer i A. Folliard-Monguiral, agenti)

      Druga stranka u postupku pred žalbenim vijećem EUIPO-a, intervenijent u postupku pred Općim sudom: Grup Supeco Maxor, SL (Madrid, Španjolska) (zastupnik: S. Martínez-Almeida y Alejos-Pita, avocat)

      Predmet

   Tužba podnesena protiv odluke petog žalbenog vijeća EUIPO-a od 4. prosinca 2014. (predmet R 1112/2014-5), koja se odnosi na postupak povodom prigovora između El Corte Inglés, SA i Grup Supeco Maxor, SL.

      Izreka

               1.

               Tužba se odbija.

               2.

               El Corte Inglés, SA nalaže se snošenje troškova.

      (1)  SL C 155, 11. 5. 2015.


title: Predmet T-451/12: Rješenje Općeg suda od 24. listopada 2013. — Stromberg Menswear protiv OHIM-a — Leketoy Stormberg Inter (STROMBERG) ( „Žig Zajednice — Postupak koji se vodi povodom opoziva — Raniji verbalni žig Zajednice STORMBERG — Odricanje nositelja od osporenog žiga — Odluka o zaključenju postupka koji se vodi povodom opoziva — Zahtjev za povrat u prijašnje stanje — Obveza obrazlaganja — Članak 58. stavak 1., članak 76. stavak 1. i članak 81. stavak 1. Uredbe (EZ) br. 207/2009 — Tužba dijelom očito nedopuštena i dijelom očito bez ikakvog pravnog osnova” )

text:
               14.12.2013

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 367/28

         Rješenje Općeg suda od 24. listopada 2013. — Stromberg Menswear protiv OHIM-a — Leketoy Stormberg Inter (STROMBERG)
   (Predmet T-451/12) (1)

   (Žig Zajednice - Postupak koji se vodi povodom opoziva - Raniji verbalni žig Zajednice STORMBERG - Odricanje nositelja od osporenog žiga - Odluka o zaključenju postupka koji se vodi povodom opoziva - Zahtjev za povrat u prijašnje stanje - Obveza obrazlaganja - Članak 58. stavak 1., članak 76. stavak 1. i članak 81. stavak 1. Uredbe (EZ) br. 207/2009 - Tužba dijelom očito nedopuštena i dijelom očito bez ikakvog pravnog osnova)
   2013/C 367/50
   Jezik postupka: engleski

      Stranke

      Tužitelj: Stromberg Menswear (Leeds, Ujedinjena Kraljevina) (zastupnici: A. Tsoutsanis, odvjetnik i C. Tulley, solicitor)

      Tuženik: Ured za usklađivanje na unutarnjem tržištu (žigovi i dizajni) (zastupnik: J. Crespo Carrillo, agent)

      Druga stranka u postupku pred žalbenim vijećem OHIM-a, intervenijent u postupku pred Općim sudom: Leketoy Stormberg Inter AS (Kristiansand S, Norveška) (zastupnici: prvotno T. Mølsgaard i J. Løje, odvjetnici)

      Predmet

   Tužba podnesena protiv odluke četvrtog žalbenog vijeća OHIM-a od 3. kolovoza 2012. (predmet R 389/2012-4) koja se odnosi na postupak koji se vodi povodom opoziva između Stromberg Menswear Ltd i Leketoy Stormberg Intera AS.

      Izreka

               1.

               Tužba se odbacuje.

               2.

               Stromberg Menswearu Ltd nalaže se snošenje troškova.

      (1)  SL C 63, 2.3.2013.


title: Predmet T-314/14: Tužba podnesena 29. travnja 2014. – Borde i Carbonium protiv Komisije

text:
               11.8.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 261/24

         Tužba podnesena 29. travnja 2014. – Borde i Carbonium protiv Komisije
   (Predmet T-314/14)
   2014/C 261/46
   Jezik postupka: engleski

      Stranke

      Tužitelj: Alexandre Borde (Pariz, Francuska) i Carbonium (Pariz) (zastupnik: A. Herzberg, odvjetnik)

      Tuženik: Europska komisija

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

               —

               poništi odluke tuženika od 19. i 20. veljače 2014. o otkazu angažmana prvotužitelja u pogledu programa evaluacije općeg GCCA (Global Climate Change Alliance – Globalnog saveza za borbu protiv klimatskih promjena i Intra-ACP GCCA (programa GCCA za afričke, karipske i pacifičke zemlje);

               —

               tuženiku naloži snošenje troškova postupka.

      Tužbeni razlozi i glavni argumenti

   U prilog osnovanosti tužbe tužitelj ističe tri tužbena razloga.

               1.

               Prvi tužbeni razlog zbog povrede bitnih postupovnih odredaba, uključujući pravo tužiteljâ na saslušanje i obvezu obrazlaganja odluka.

               2.

               Drugi tužbeni razlog zbog povrede Ugovora o Europskoj uniji, Povelje Europske unije o temeljnim pravima i Europske konvencije za zaštitu ljudskih prava i temeljnih sloboda, s obzirom na to da je tuženik povrijedio pravo tužiteljâ na pošteno, pravično i nearbitrarno postupanje, kao i pravo tužiteljâ na zaštitu ugleda.

               3.

               Treći tužbeni razlog prema kojem je tuženik pobijanom odlukom zlorabio svoje ovlasti.


title: Predmet T-37/13: Rješenje Općeg suda od 12. srpnja 2013. — Exakt Advanced Technologies protiv OHIM-a — Exakt Precision Tools (EXAKT) ( „Žig Zajednice — Zahtjev za proglašenje ništavosti — Povlačenje zahtjeva za proglašenje ništavosti — Obustava postupka” )

text:
               12.10.2013

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 298/5

         Rješenje Općeg suda od 12. srpnja 2013. — Exakt Advanced Technologies protiv OHIM-a — Exakt Precision Tools (EXAKT)
   (Predmet T-37/13) (1)

   (Žig Zajednice - Zahtjev za proglašenje ništavosti - Povlačenje zahtjeva za proglašenje ništavosti - Obustava postupka)
   2013/C 298/09
   Jezik postupka: njemački

      Stranke

      Tužitelj: Exakt Advanced Technologies GmbH (Norderstedt, Njemačka) (zastupnik: A. von Bismarck, odvjetnik)

      Tuženik: Ured za usklađivanje na unutarnjem tržištu (žigovi i dizajni) (zastupnik: G. Schneider, agent)

      Druga stranka postupka pred žalbenim vijećem OHIM-a: Exakt Precision Tools Ltd (Aberdeen, Ujedinjena Kraljevina)

      Predmet

   Tužba protiv odluke prvog žalbenog vijeća OHIM-a od 29. listopada 2012. (predmet R 1764/2011-1), koja se odnosi na postupak za proglašenje žiga ništavim između Exakt Advanced Technologies GmbH i Exakt Precision Tools Ltd.

      Izreka

               1.

               Postupak se obustavlja.

               2.

               Nalaže se tužitelju snošenje vlastitih troškova i troškova tuženika.

      (1)  SL C 86, 23.3.2013.


title: Predmet C-60/12: Presuda Suda (veliko vijeće) od 14. studenoga 2013. (zahtjev za prethodnu odluku Vrchní soud v Praze — Češka Republika) — postupak koji se odnosi na izvršenje novčane kazne izrečene protiv Mariána Baláža (Policijska i pravosudna suradnja u kaznenim stvarima — Okvirna odluka 2005/214/PUP — Primjena načela uzajamnog priznavanja na novčane kazne — „Sud koji ima nadležnost posebno u kaznenim stvarima” — „Unabhängiger Verwaltungssenat” u austrijskom pravu — Priroda i opseg kontrole od strane suda države članice izvršiteljice)

text:
               11.1.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 9/5

         Presuda Suda (veliko vijeće) od 14. studenoga 2013. (zahtjev za prethodnu odluku Vrchní soud v Praze — Češka Republika) — postupak koji se odnosi na izvršenje novčane kazne izrečene protiv Mariána Baláža
   (Predmet C-60/12) (1)

   (Policijska i pravosudna suradnja u kaznenim stvarima - Okvirna odluka 2005/214/PUP - Primjena načela uzajamnog priznavanja na novčane kazne - „Sud koji ima nadležnost posebno u kaznenim stvarima” - „Unabhängiger Verwaltungssenat” u austrijskom pravu - Priroda i opseg kontrole od strane suda države članice izvršiteljice)
   2014/C 9/07
   Jezik postupka: češki

      Sud koji je uputio zahtjev

   Vrchní soud v Praze

      Stranke glavnog postupka

   Marián Baláž

      Predmet

   Zahtjev za prethodnu odluku — Vrchní soud v Praze — Tumačenje članka 1. točke (a) podtočke iii. Okvirne odluke Vijeća 2005/214/PUP od 24. veljače 2005. o primjeni načela uzajamnog priznavanja na novčane kazne (SL L 76, str. 16.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 19., svezak 11., str. 69.) — Pojam suda koji ima nadležnost posebno u kaznenim stvarima — „Unabhängiger Verwaltungssenat” u austrijskom pravu — Pojam „mogućnost iznijeti predmet” pred sud u smislu članka 1. točke (a) podtočke iii. Okvirne odluke — Opseg

      Izreka

               1.

               Pojam „sud koji ima nadležnost posebno u kaznenim stvarima” iz članka 1. točke (a) podtočke iii. Okvirne odluke Vijeća 2005/214/PUP od 24. veljače 2005. o primjeni načela uzajamnog priznavanja novčane kazne, kako je izmijenjena Okvirnom odlukom Vijeća 2009/299/PUP od 26. veljače 2009., predstavlja autonomni pojam prava Unije, te ga treba tumačiti na način da se navedeni pojam odnosi na svaki sud koji primjenjuje postupak koji u bitnome ima karakteristike kaznenog postupka. Unabhängiger Verwaltungssenat in den Ländern (Austrija) zadovoljava te kriterije, te ga se, sukladno tome, mora promatrati u smislu navedenog pojma.

               2.

               Članak 1. točka (a) podtočka iii. Okvirne odluke 2005/214, kako je izmijenjena Okvirnom odlukom 2009/299, treba tumačiti na način da je osoba imala mogućnost iznijeti slučaj pred sud posebno nadležan u kaznenim stvarima u slučaju ako je, prije nego što je podnijela žalbu, morala ispoštovati pravila predsudskog upravnog postupka. Takav sud mora imati jasnu nadležnost za razmatranje predmeta, i to kako pravnih tako i činjeničnih pitanja.

      (1)  SL C 109, 14.4.2012.


title: Predmet F-127/14: Rješenje Službeničkog suda (treće vijeće) od 10. prosinca 2014. – Turkington protiv Komisije (Javna služba — Dužnosnici — Mirovine — Prijenos mirovinskih prava koja su stečena u nacionalnom sustavu mirovinskog osiguranja — Prijedlog uračunavanja razdoblja mirovinskog staža koji nije osporen u rokovima — Nepostojanje novih i bitnih činjenica — Očita nedopuštenost)

text:
               2.2.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 34/50

         Rješenje Službeničkog suda (treće vijeće) od 10. prosinca 2014. – Turkington protiv Komisije
   (Predmet F-127/14)
   ((Javna služba - Dužnosnici - Mirovine - Prijenos mirovinskih prava koja su stečena u nacionalnom sustavu mirovinskog osiguranja - Prijedlog uračunavanja razdoblja mirovinskog staža koji nije osporen u rokovima - Nepostojanje novih i bitnih činjenica - Očita nedopuštenost))
   (2015/C 034/60)
   Jezik postupka: francuski

      Stranke

      Tužitelj: Stephen Turkington (Trier, Njemačka) (zastupnik: A. Salerno, odvjetnik)

      Tuženik: Europska komisija (zastupnici: J. Currall i G. Gattinara, agenti)

      Predmet

   Zahtjev za poništenje odluke Komisije kojom se odbija novi izračun uračunavanja mirovinskih prava koja je tužitelj stekao u mirovinskom sustavu Unije na temelju nove opće provedbene odredbe u vezi s člancima 11. i 12. Priloga VIII. Pravilnika o osoblju za dužnosnike.

      Izreka rješenja

               1.

               Tužba se odbacuje kao očito nedopuštena.

               2.

               S. Turkington snosi svoje troškove.


title: Predmet T-476/14: Tužba podnesena 26. lipnja 2014. – Poal Investments XXI i drugi protiv Komisije

text:
               11.8.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 261/49

         Tužba podnesena 26. lipnja 2014. – Poal Investments XXI i drugi protiv Komisije
   (Predmet T-476/14)
   2014/C 261/77
   Jezik postupka: španjolski

      Stranke

      Tužitelji: Poal Investments XXI, SL (Madrid, Španjolska); Poal Investments XXII, SL (Madrid); Naviera Cabo Vilaboa C-1658, AIE (Madrid) i Naviera Cabo Domaio C-1659, AIE (Madrid) (zastupnici: J. L. Buendía Sierra, E. Abad Valdenebro, R. Calvo Salinero i A. Lamadrid de Pablo, odvjetnici)

      Tuženik: Europska komisija

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelji od Općeg suda zahtijevaju da:

               —

               poništi osporavanu odluku u mjeri u kojoj Komisija skup mjera, koje prema njoj sačinjavaju takozvani španjolski sustav financijskog leasinga, kvalificira kao novu državnu potporu nespojivu s unutarnjim tržištem;

               —

               podredno, poništi članke 1. i 4. pobijane odluke kojima se ulagači u AIE-ove (gospodarska interesna udruženja) utvrđuju kao korisnici navodnih potpora i isključivi adresati naloga za povrat;

               —

               podredno, poništi članak 4. pobijane odluke u mjeri u kojoj se njime nalaže povrat navodnih potpora;

               —

               poništi članak 4. pobijane odluke u mjeri u kojoj se u njemu izjašnjava o zakonitosti privatnih ugovora između ulagača i drugih pravnih subjekata, i

               —

               naloži Komisiji snošenje troškova ovog postupka.

      Tužbeni razlozi i glavni argumenti

   Tužbeni razlozi i glavni argumenti istovjetni su onima u predmetu T-700/13, Bankia protiv Komisije.


title: Predmet C-622/13 P: Žalba koju je 27. studenoga 2013. podnio Castel Frères SAS protiv presude Općeg suda (šesto vijeće) od 13. rujna 2013. u predmetu T-320/10, Fürstlich Castell’sches Domänenamt Albrecht Fürst zu Castell-Castell protiv Ureda za usklađivanje na unutarnjem tržištu (žigovi i dizajni)

text:
               25.1.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 24/16

         Žalba koju je 27. studenoga 2013. podnio Castel Frères SAS protiv presude Općeg suda (šesto vijeće) od 13. rujna 2013. u predmetu T-320/10, Fürstlich Castell’sches Domänenamt Albrecht Fürst zu Castell-Castell protiv Ureda za usklađivanje na unutarnjem tržištu (žigovi i dizajni)
   (Predmet C-622/13 P)
   2014/C 24/29
   Jezik postupka: engleski

      Stranke

      Žalitelj: Castel Frères SAS (zastupnici: A. von Mühlendahl, H. Hartwig, Rechtsanwälte)

      Druge stranke u postupku: Ured za usklađivanje na unutarnjem tržištu (žigovi i dizajni), Fürstlich Castell’sches Domänenamt Albrecht Fürst zu Castell-Castell

      Zahtjev

   Žalitelj od Suda zahtijeva da:

               —

               ukine presudu Općeg suda od 13. rujna 2013. u predmetu T-320/10,

               —

               odbaci tužbu za poništenje koju je podnio Fürstlich Castell’sches Domänenamt Albrecht Fürst zu Castell-Castell protiv odluke drugog žalbenog vijeća OHIM-a od 4. svibnja 2010. u predmetu R 962/2009-2,

               —

               naloži Uredu i drugoj stranci snošenje troškova postupka pred Općim sudom i ovim Sudom.

      Žalbeni razlozi i glavni argumenti

   Žalitelj tvrdi da je Opći sud pogrešno primijenio pravo odbivši zahtjev žalitelja da je tužbu podnesenu Općem sudu trebalo odbaciti kao nedopuštenu zbog „zlouporabe prava” koju je počinila druga stranka. Zahtjev žalitelja temelji se na iskrivljavanju dokaza. Zahtjev se isto tako temelji na pogrešnom tumačenju uloge instituta zlouporabe prava u postupku pred institucijama Europske unije. Zahtjev se također temelji na propuštanju obrazlaganja odluke jer je Opći sud propustio dati obrazloženje za odbijanje zahtjeva žalitelja.
   Žalitelj nadalje tvrdi da je Opći sud povrijedio članak 7. stavak 1. točku (c) Uredbe Vijeća (1) time što je primijenio pogrešne pravne kriterije odlučivši da je žig žalitelja bio nepropisno registriran.

      (1)  Uredba Vijeća (EZ) br. 207/2009 od 26. veljače 2009. o žigu Zajednice SL L 78, str. 1. (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 17., svezak 1., str. 244.)


               18.12.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 455/15

         Postupak koji je 22. listopada 2014. Nadzorno tijelo EFTA-e pokrenulo protiv Islanda
   (Predmet E-21/14)
   (2014/C 455/10)
   Nadzorno tijelo EFTA-e, koje zastupaju Markus Schneider i Clémence Perrin, zastupnici Nadzornog tijela EFTA-e, Rue Belliard 35, 1040 Bruxelles, Belgija, pokrenulo je 22. listopada 2014. pred Sudom EFTA-e postupak protiv Islanda.
   Nadzorno tijelo EFTA-e od Suda EFTA-e zahtijeva:

               1.

               da ustvrdi da, zbog toga što u predviđenom roku nije donio mjere potrebne za provedbu Akta iz točke 4. poglavlja IV. Priloga II. Sporazumu o Europskom gospodarskom prostoru (Direktiva 2010/30/EU Europskog parlamenta i Vijeća od 19. svibnja 2010. o označivanju potrošnje energije i ostalih resursa proizvoda povezanih s energijom uz pomoć oznaka i standardiziranih informacija o proizvodu), prilagođenog Sporazumu njegovim Protokolom 1., i/ili zbog toga što o tim mjerama nije odmah obavijestio Nadzorno tijelo EFTA-e, Island nije ispunio svoje obveze iz tog Akta i članka 7. Sporazuma o EGP-u;

               2.

               da se Islandu naredi da snosi troškove tog postupka.

      Pravna pozadina i činjenična osnova te navedeni razlozi:

               —

               U tužbi se navodi da se do 18. veljače 2014. Island nije uskladio s obrazloženim mišljenjem Nadzornog tijela EFTA-e od 18. prosinca 2013. o propustu Islanda da u svoj nacionalni pravni poredak provede Direktivu 2010/30/EU Europskog parlamenta i Vijeća od 19. svibnja 2010. o označivanju potrošnje energije i ostalih resursa proizvoda povezanih s energijom uz pomoć oznaka i standardiziranih informacija o proizvodu („Akt”), u skladu s točkom 4. poglavlja IV. Priloga II. Sporazumu o Europskom gospodarskom prostoru i prilagođenu Sporazumu njegovim Protokolom 1.

               —

               Nadzorno tijelo EFTA-e smatra da, zbog toga što nije donio mjere potrebne za provedbu Akta u predviđenom roku i/ili zbog toga što o tim mjerama nije obavijestio Nadzorno tijelo EFTA-e, Island nije ispunio svoje obveze iz članka 16. Akta i članka 7. Sporazuma o EGP-u.


title: Predmet T-556/08: Presuda Općeg suda od 25. ožujka 2015. – Slovenská pošta protiv Komisije („Tržišno natjecanje — Zloporaba vladajućeg položaja — Slovačko tržište klasičnih i hibridnih poštanskih usluga — Odluka kojom se utvrđuje povreda članka 86. stavka 1. UEZ-a u vezi s člankom 82.UEZ-a — Isključivo pravo distribucije hibridne pošte — Načelo dobre uprave — Obveza obrazlaganja — Pravo na saslušanje — Definicija tržišta — Proširenje monopola — Članak 86. stavak 2. UEZ-a — Pravna sigurnost — Legitimno očekivanje”)

text:
               11.5.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 155/20

         Presuda Općeg suda od 25. ožujka 2015. – Slovenská pošta protiv Komisije
   (Predmet T-556/08) (1)

   ((„Tržišno natjecanje - Zloporaba vladajućeg položaja - Slovačko tržište klasičnih i hibridnih poštanskih usluga - Odluka kojom se utvrđuje povreda članka 86. stavka 1. UEZ-a u vezi s člankom 82.UEZ-a - Isključivo pravo distribucije hibridne pošte - Načelo dobre uprave - Obveza obrazlaganja - Pravo na saslušanje - Definicija tržišta - Proširenje monopola - Članak 86. stavak 2. UEZ-a - Pravna sigurnost - Legitimno očekivanje”))
   (2015/C 155/22)
   Jezik postupka: engleski

      Stranke

      Tužitelj: Slovenská pošta a.s. (Banská Bystrica, Slovačka) (zastupnici: u početku O. Brouwer, C. Schillemans i M. Knapen, zatim O. Brouwer i P. Schepens i naposljetku O. Brouwer i A. Pliego Selie, odvjetnici)

      Tuženik: Europska komisija (zastupnici: u početku R. Sauer, A. Tokár i A. Antoniadis, zatim R. Sauer, A. Tokár i C. Vollrath, agenti)

      Intervenijent u potporu tužitelju: Slovačka Republika (zastupnik: B. Ricziová, agent)

      Intervenijenti u potporu tuženicima: Cromwell a.s. (Bratislava, Slovačka); Slovak Mail Services a.s. (Bratislava); Prvá Doručovacia a.s. (Bratislava) (zastupnici: u početku M. Maier i P. Werner, zatim P. Werner, odvjetnici); ID Marketing Slovensko s.r.o., ranije TNT Post Slovensko s.r.o. (Bratislava) (zastupnici: u početku J. Ellison, solicitor, i T. Rybár, odvjetnik, zatim T. Rybár i I. Pecník, odvjetnici)

      Predmet

   Zahtjev za poništenje Odluke Komisije C (2008) 5912 final od 7. listopada 2008. o slovačkom poštanskom zakonodavstvu koje se odnosi na usluge hibridne pošte (predmet COMP/39.562 – Slovački Zakon o poštanskim uslugama).

      Izreka

               1.

               Tužba se odbija.

               2.

               Društvo Slovenská pošta a.s. snosit će, osim vlastitih, i troškove Europske komisije, kao i društava Cromwell a.s, Slovak Mail Services a.s, Prvá Doručovacia a.s i ID Marketing Slovensko s.r.o

               3.

               Republika Slovačka će snositi vlastite troškove.

      (1)  SL C 55, 7.3.2009.


title: Predmet T-642/15: Tužba podnesena 13. studenoga 2015. – Cieśla protiv Parlamenta

text:
               8.2.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 48/56

         Tužba podnesena 13. studenoga 2015. – Cieśla protiv Parlamenta
   (Predmet T-642/15)
   (2016/C 048/64)
   Jezik postupka: engleski

      Stranke

      Tužitelj: Wojciech Cieśla (Warsaw, Poljska) (zastupnik: N. Pirc Musar, odvjetnik)

      Tuženik: Europski parlament

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

               —

               poništi odluku A(2015)8463 C Europskog parlamenta od 14. rujna 2015. o odbijanju ponovnog zahtjeva tužitelja za pristup određenim dokumentima u vezi s informacijama o putnim troškovima, dnevnicama, naknadama za opće izdatke i troškovima za osoblje zastupnika Europskog parlamenta;

               —

               naloži Parlamentu snošenje troškova tužitelja u skladu s člancima 134. i 140. Poslovnika Općeg suda, uključujući troškove intervenijenata.

      Tužbeni razlozi i glavni argumenti

   U prilog osnovanosti tužbe tužitelj ističe pet tužbenih razloga.

               1.

               Prvi tužbeni razlog temelji se na povredi članka 4. stavka 1. točke (b) Uredbe 1049/2001 (1) u vezi s člankom 8. točkom (b) Uredbe 45/2001 (2), s obzirom na to da zatraženi osobni podaci nisu zaštićeni na temelju zakonodavstva Zajednice.

               2.

               Drugi tužbeni razlog temelji se na povredi članka 4. stavka 1. točke (b) Uredbe 1049/2001 u vezi s člankom 8. točkom (b) Uredbe 45/2001, s obzirom na to da je pristup zatraženim informacijama odbijen iako su uvjeti za njihovo otkrivanje ispunjeni.

               3.

               Treći tužbeni razlog temelji se na povredi opće obveze ispitivanja svakog pojedinačnog dokumenta, koja proizlazi iz članaka 2. i 4. Uredbe 1049/2001 povezanih s člankom 6. stavkom 3. Uredbe 1049/2001.

               4.

               Četvrti tužbeni razlog temelji se na povredi članka 4. stavka 6. Uredbe 1049/2001, jer odbijanje djelomičnog pristupa nije opravdano.

               5.

               Peti tužbeni razlog temelji se na povredi obveze obrazlaganja kako je to propisano člankom 7. stavkom 1. i člankom 8. stavkom 1. Uredbe 1049/2001, jer se Parlament nije osvrnuo na sve tužiteljeve argumente.

      (1)  Uredba (EZ) br. 1049/2001 Europskog parlamenta i Vijeća od 30. svibnja 2001. o javnom pristupu dokumentima Europskog parlamenta, Vijeća i Komisije (SL L 145, str. 43.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 1., svezak 16., str. 70.).

      (2)  Uredba (EZ) br. 45/2001 Europskog parlamenta i VIjeća od 18. prosinca 2000. o zaštiti pojedinaca u vezi s obradom osobnih podataka u institucijama i tijelima Zajednice i o slobodnom kretanju takvih podataka (SL L 8, str. 1.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 13., svezak 34., str. 6.).


title: Predmet F-73/13: Presuda Službeničkog suda (prvo vijeće) od 17. ožujka 2015. – AX protiv ESB-a (Javna služba — Osoblje ESB-a — Disciplinski postupak — Disciplinska sankcija — Otkaz radnog odnosa od strane poslodavca — Pravo na obranu — Pristup spisu disciplinskog postupka — Pristup informacijama i dokumentima koji se odnose na druge službe — Razumni rok — Zakonitost sastava disciplinskog odbora — Savjetodavna uloga disciplinskog odbora — Izricanje strože sankcije u odnosu na predloženu — Obveza obrazlaganja — Upravljanje službom — Očita pogreška u ocjeni — Proporcionalnost sankcije — Olakotne okolnosti — Otegotne okolnosti — Prigovor nezakonitosti)

text:
               4.5.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 146/43

         Presuda Službeničkog suda (prvo vijeće) od 17. ožujka 2015. – AX protiv ESB-a
   (Predmet F-73/13) (1)

   ((Javna služba - Osoblje ESB-a - Disciplinski postupak - Disciplinska sankcija - Otkaz radnog odnosa od strane poslodavca - Pravo na obranu - Pristup spisu disciplinskog postupka - Pristup informacijama i dokumentima koji se odnose na druge službe - Razumni rok - Zakonitost sastava disciplinskog odbora - Savjetodavna uloga disciplinskog odbora - Izricanje strože sankcije u odnosu na predloženu - Obveza obrazlaganja - Upravljanje službom - Očita pogreška u ocjeni - Proporcionalnost sankcije - Olakotne okolnosti - Otegotne okolnosti - Prigovor nezakonitosti))
   (2015/C 146/57)
   Jezik postupka: engleski

      Stranke

      Tužitelj: AX (zastupnik: L. Levi, odvjetnik)

      Tuženik: Europska središnja banka (zastupnici: M. López Torres i E. Carlini, agenti, i B. Wägenbaur, odvjetnik)

      Predmet

   Zahtjev za poništenje odluke o otkazu radnog odnosa tužitelju slijedom disciplinskog postupka provedenog zbog teške povrede i naknada navodno pretrpljene neimovinske štete.

      Izreka presude

               1.

               Tužba se odbija.

               2.

               AX snosi vlastite troškove te mu se nalaže snošenje troškova Europske središnje banke.

      (1)  SL C 274, 21.9.2013. , str. 33.


title: Predmet T-326/13: Tužba podnesena 18. lipnja 2013. — Komisija protiv Thales développement et coopération

text:
               12.10.2013

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 298/6

         Tužba podnesena 18. lipnja 2013. — Komisija protiv Thales développement et coopération
   (Predmet T-326/13)
   2013/C 298/12

   Predmetni postupak pokrenut je prije 1. srpnja 2013., datuma pristupanja Republike Hrvatske Europskoj uniji


title: Predmet C-322/13: Zahtjev za prethodnu odluku koji je podnio Tribunale di Bolzano (Italija) 13. lipnja 2013. — Ulrike Elfriede Grauel Rüffer protiv Katerine Pokorne

text:
               3.8.2013

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 226/4

         Zahtjev za prethodnu odluku koji je podnio Tribunale di Bolzano (Italija) 13. lipnja 2013. — Ulrike Elfriede Grauel Rüffer protiv Katerine Pokorne
   (Predmet C-322/13)
   (2013/C 226/16)

   Predmetni postupak pokrenut je prije 1. srpnja 2013., datuma pristupanja Republike Hrvatske Europskoj uniji


title: Predmet T-446/16 P: Žalba koju je 10. kolovoza 2016. podnio CC protiv presude Službeničkog suda od 21. srpnja 2016. u predmetu F-9/12 RENV, CC protiv Parlamenta

text:
               10.10.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 371/22

         Žalba koju je 10. kolovoza 2016. podnio CC protiv presude Službeničkog suda od 21. srpnja 2016. u predmetu F-9/12 RENV, CC protiv Parlamenta
   (Predmet T-446/16 P)
   (2016/C 371/24)
   Jezik postupka: francuski

      Stranke

      Žalitelj: CC (Bridel, Luksemburg) (zastupnik: G. Maximini, odvjetnik)

      Druga stranka u postupku: Europski parlament

      Žalbeni zahtjev

   Žalitelj od Općeg suda zahtijeva da:

               —

               proglasi dopuštenost i utemeljenost žalbe;

               —

               stoga ukine presudu Službeničkog suda od 21. srpnja 2016. u predmetu F-9/12 RENV (CC/Europski parlament), osim točke 3. izreke koja se odnosi na troškove;

               —

               stoga utvrdi izvanugovornu odgovornost Europskog parlamenta za pogreške učinjene prilikom upravljanja popisom prikladnih kandidata na kojem se nalazi žalitelj i obvezu naknade štete koja iz toga proizlazi;

               —

               stoga donese odluku u skladu sa zahtjevom žalitelja koji je iznio u svojoj prvostupanjskoj tužbi,

               —

               posljedično utvrdi da se:

                           —

                           presuda Službeničkog suda od 21. srpnja 2016. u predmetu F-9/12 RENV (CC/Europski parlament) ukida osim točke 3. izreke koja se odnosi na troškove.

                           —

                           Europskom parlamentu nalaže da žalitelju plati iznos od 749 449,30 eura radi naknade materijalne štete, procijenjenu za razdoblje između prosinca 2003. i prosinca 2011., uvećano za mirovinske osiguranje, a za razdoblje nakon toga pa sve do zakonom propisane dobi za umirovljenje, plaćanje mjesečnih neto iznosa koji odgovaraju plaćama utvrđenima za dužnosnike u razredu AD počevši od razreda AD 9. stupnja 2., druge godine, vodeći računa o uobičajenoj karijeri dužnosnika istog razreda, upotpunjeno odgovarajućim doprinosima njegovom mirovinskom fondu kao i doprinosima fondu za slučaj bolesti, što sve mora biti uvećano za zatezne kamate po stopi Europske središnje banke uvećanoj za 2 poena.

                           —

                           usto Europskom parlamentu nalaže da tužitelju plati iznos od 70 000 eura radi naknade nematerijalne štete.

                           —

                           Europski parlament snosi vlastite troškove i sve troškove koje je u ovom postupku imao žalitelj.

      Žalbeni razlozi i glavni argumenti

   U prilog svojoj žalbi žalitelj ističe šest žalbenih razloga.

               1.

               Prvi žalbeni razlog, koji se temelji na pogreški koja se tiče prava i koja se odnosi na iznimku nedopuštenosti podnošenja novih dokaza;

                           —

                           iskrivljenje činjenica, nepostojanje obrazloženja, povreda zahtjeva za nepristranost i prava na pošteno suđenje (članak 47. drugi stavak Povelje Europske unije o temeljnim pravima), povreda načela nemo potest venire contra factum proprium i iskrivljenje činjenica u vezi s takozvanim nepravodobnim podnošenjem novih dokaza;

                           —

                           propuštanje priznavanja povrede dužnosti transparentnosti i lojalne suradnje Parlamenta s Općim sudom;

                           —

                           očita pogreška u ocjeni u vezi s promjenom numeriranja popisa prikladnih kandidata EUR/A/151/98 u EUR/A/151.

               2.

               Drugi žalbeni razlog, koji se temelji na pogreški koja se tiče prava u vezi s nepostojanjem pravne kvalifikacije i obrazloženja odluke glavnog tajnika od 19. svibnja 2005. i na povredi poništavajuće presude Općeg suda Europske unije;

                           —

                           nepostojanje pravne kvalifikacije odluke glavnog tajnika od 19. svibnja 2005.;

                           —

                           povreda poništavajuće presude T-457/13 P.

               3.

               Treći žalbeni razlog, koji se temelji na iskrivljenju činjenica u vezi s dopisima EPSO-a.

               4.

               Četvrti žalbeni razlog, koji se temelji na iskrivljenju Parlamentovog dopisa od 15. listopada 2007. Parlamenta u vezi s navodom da je tužitelj bio obaviješten o uništavanju njegovog spisa vezano za natječaj.

               5.

               Peti žalbeni razlog, koji se temelji na pogreški koja se tiče prava u vezi s pravnom kvalifikacijom odluke predsjednika Europskog parlamenta od 25. veljače 2003.

               6.

               Šesti žalbeni razlog, koji se temelji na povredi poništavajuće presude u pogledu izračuna štete.


title: Predmet T-47/13: Presuda Općeg suda od 29. siječnja 2014. — Goldsteig Käsereien Bayerwald protiv OHIM-a — Vieweg (goldstück) ( „Žig Zajednice — Postupak povodom prigovora — Prijava figurativnog žiga Zajednice goldstück — Raniji verbalni žig Zajednice GOLDSTEIG — Relativni razlog za odbijanje — Nepostojanje vjerojatnosti od dovođenja u zabludu — Članak 8. stavak 1. točka (b) Uredbe (EZ) br. 207/2009” )

text:
               8.3.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 71/20

      Presuda Općeg suda od 29. siječnja 2014. — Goldsteig Käsereien Bayerwald protiv OHIM-a — Vieweg (goldstück)
      (Predmet T-47/13) (1)

      (Žig Zajednice - Postupak povodom prigovora - Prijava figurativnog žiga Zajednice goldstück - Raniji verbalni žig Zajednice GOLDSTEIG - Relativni razlog za odbijanje - Nepostojanje vjerojatnosti od dovođenja u zabludu - Članak 8. stavak 1. točka (b) Uredbe (EZ) br. 207/2009)
      (2014/C 71/35)
      Jezik postupka: njemački

         Stranke

         Tužitelj: Goldsteig Käsereien Bayerwald GmbH (Cham, Njemačka) (zastupnik: S. Biagosch, odvjetnik)

         Tuženik: Ured za usklađivanje na unutarnjem tržištu (žigovi i dizajni) (zastupnik: A. Poch, agent)

         Druga stranka u postupku pred žalbenim vijećem OHIM-a, intervenijent u postupku pred Općim sudom: Christin Vieweg (Sonneberg, Njemačka) (zastupnik: J. Pröll, odvjetnik)

         Predmet

      Tužba podnesena protiv odluke prvog žalbenog vijeća OHIM-a od 14. studenoga 2012. (predmet R 2589/2011-1) o postupku povodom prigovora između Goldsteig Käsereien Bayerwald GmbH i Christin Vieweg

         Izreka

                  1.

                  Tužba se odbija.

                  2.

                  Društvu Goldsteig Käsereien Bayerwald GmbH nalaže se snošenje troškova.

         (1)  SL C 86, 23.3.2013.


title: Predmet T-300/14 R: Rješenje predsjednika Općeg suda od 4. rujna 2014. – Fricopan Back protiv Komisije („Privremena pravna zaštita — Državne potpore — Državno promicanje proizvodnje električne energije iz obnovljivih izvora — Odluka Komisije o otvaranju formalnog istražnog postupka u području javnih nabava — Zahtjev za suspenziju izvršenja — Fumus boni juris”)

text:
               1.12.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 431/27

         Rješenje predsjednika Općeg suda od 4. rujna 2014. – Fricopan Back protiv Komisije
   (Predmet T-300/14 R)
   ((„Privremena pravna zaštita - Državne potpore - Državno promicanje proizvodnje električne energije iz obnovljivih izvora - Odluka Komisije o otvaranju formalnog istražnog postupka u području javnih nabava - Zahtjev za suspenziju izvršenja - Fumus boni juris”))
   (2014/C 431/48)
   Jezik postupka: njemački

      Stranke

      Tužitelj: Fricopan Back GmbH Immekath (Klötze, Njemačka) (zastupnici: T. Volz i B. Wißmann, odvjetnici)

      Tuženik: Europska komisija (zastupnici: T. Maxian Rusche i R. Sauer, agenti)

      Predmet

   Zahtjev da se odgode pravne posljedice odluke kojom je Komisija pokrenula formalni istražni postupak u području javnih nabava u pogledu njemačkog zakona o obnovljivoj energiji

      Izreka

               1.

               Zahtjev za privremenu pravnu zaštitu se odbija.

               2.

               O troškovima će se odlučiti naknadno.


title: Predmet T-281/13: Tužba podnesena 24. svibnja 2013. — GOLAM protiv OHIM-a — meta Fackler Arzneimittel (METABIOMAX)

text:
               27.7.2013

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 215/8

         Tužba podnesena 24. svibnja 2013. — GOLAM protiv OHIM-a — meta Fackler Arzneimittel (METABIOMAX)
   (Predmet T-281/13)
   2013/C 215/21

   Predmetni postupak pokrenut je prije 1. srpnja 2013., datuma pristupanja Republike Hrvatske Europskoj uniji


title: Predmet C-57/16 P: Žalba koju je 1. veljače 2016. podnio ClientEarth protiv presude Općeg suda (drugo vijeće) od 13. studenoga 2015. u predmetu T-424/14, ClientEarth protiv Europske komisije

text:
               30.5.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 191/5

         Žalba koju je 1. veljače 2016. podnio ClientEarth protiv presude Općeg suda (drugo vijeće) od 13. studenoga 2015. u predmetu T-424/14, ClientEarth protiv Europske komisije
   (Predmet C-57/16 P)
   (2016/C 191/08)
   Jezik postupka: engleski

      Stranke

      Žalitelj: ClientEarth (zastupnici: O. W. Brouwer, F. Heringa, J. Wolfhagen, advocaten)

      Druga stranka u postupku: Europska komisija

      Zahtjev

   Žalitelj od Suda zahtijeva da:

               i.

               ukine presudu Općeg suda od 13. studenoga 2015. kojom je:

                           —

                           odbijena žaliteljeva tužba;

                           —

                           žalitelju naloženo snošenje vlastitih troškova i plaćanje troškova Europske komisije.

               ii.

               naloži Komisiji snošenje troškova, uključujući troškove eventualnih intervenijenata.

      Žalbeni razlozi i glavni argumenti

   Žalitelj ističe da presudu treba ukinuti zbog sljedećih razloga:

         Prvi žalbeni razlog
      : pogreška koja se tiče prava koja se sastoji u tome što je prihvaćena opća pretpostavka iz članka 4. stavka 3. Uredbe 1049/2001 (1) (prvi podstavak) u odnosu na tražene dokumente.
   Opći je sud počinio pogrešku koja se tiče prava jer:

               i.

               je pogrešno primijenio sudsku praksu Suda;

               ii.

               nije priznao da članak 17. stavak 1. do 3. UEU-a ne daje osnovu za prihvaćanje te opće pretpostavke;

               iii.

               je prihvatio opću pretpostavku u odnosu na neotkrivanje traženih dokumenata, a da nije primijenio test stvarne i posebne štete;

               iv.

               nije priznao da su traženi dokumenti neodvojivo povezani s odlukom o tome hoće li se ili ne slijediti inicijative zakonodavne politike; i

         Drugi žalbeni razlog
      : pogreška koja se tiče prava koja se sastoji u tome što nije priznato postojanje prevladavajućeg javnog interesa.
   Opći je sud počinio pogrešku koja se tiče prava jer:

               i.

               nije uzeo u obzir posebne javne interese koje je naveo ClientEarth;

               ii.

               je utvrdio da naknadno otkrivanje traženih dokumenata isključuje postojanje prevladavajućeg javnog interesa u otkrivanju traženih dokumenata;

               iii.

               je utvrdio da otkrivanje drugih dokumenata koji nisu traženi dokumenti isključuje postojanje prevladavajućeg javnog interesa u otkrivanju traženih dokumenata;

               iv.

               nije priznao narav javnog interesa koju je predstavio ClientEarth;

               v.

               nije protumačio osnove za odbijanje zahtjeva restriktivno, uzimajući u obzir društveni interes sadržan u otkrivanju tih informacija, kako je određeno u drugoj rečenici članka 6. stavka 1. Uredbe 1367/2006 (2);

               vi.

               nije priznao javni interes u poboljšanju pravosuđa u pitanjima okoliša.

      (1)  Uredba (EZ) br. 1049/2001 Europskog parlamenta i Vijeća od 30. svibnja 2001. o javnom pristupu dokumentima Europskog parlamenta, Vijeća i Komisije SL L 145, str. 43. (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 1., svezak 16., str. 70.)

      (2)  Uredba (EZ) br. 1367/2006 Europskog parlamenta i Vijeća od 6. rujna o primjeni odredaba Aarhuške konvencije o pristupu informacijama, sudjelovanju javnosti u odlučivanju i pristupu pravosuđu u pitanjima okoliša na institucije i tijela Zajednice SL L 264, str. 13. (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 15., svezak 20., str. 29.)


title: Predmet T-731/16: Tužba podnesena 10. listopada 2016. – Perifereia Stereas Elladas protiv Komisije

text:
               12.12.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 462/36

         Tužba podnesena 10. listopada 2016. – Perifereia Stereas Elladas protiv Komisije
   (Predmet T-731/16)
   (2016/C 462/46)
   Jezik postupka: grčki

      Stranke

      Tužitelj: Perifereia Stereas Elladas (Lamia, Grčka) (zastupnik: K. Bakas, odvjetnik)

      Tuženik: Europska komisija

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

               —

               poništi pobijanu odluku br. 4310049 od 10. kolovoza 2016. [ref. Ares(2016) 4310049 – 10. kolovoza 2016.] Glavne uprave Europske komisije za zapošljavanje, socijalna pitanja i uključivanje koju je potpisao direktor za socijalna pitanja, kojom je odbijen prijedlog za financiranje od 3. prosinca 2015. koji je podnio konzorcij s tužiteljem kao glavnim partnerom u okviru programa Europske komisije za zapošljavanje i socijalne inovacije EaSI (Os PROGRESS) 2014. – 2020. u vezi s inovativnim socijalnim politikama s ciljem provođenja reformi u socijalnim službama, s pozivom na podnošenje prijedloga br. VP/2 15/011e;

               —

               Europskoj komisiji naloži snošenje troškova tužitelja i nagrade za rad njegova odvjetnika.

      Tužbeni razlozi i glavni argumenti

   U prilog osnovanosti tužbe tužitelj ističe tri tužbena razloga.

               1.

               Prvi tužbeni razlog, koji se temelji na pogrešnoj ocjeni Europske komisije u vezi sa sadržajem tužiteljeva prijedloga.

               2.

               Drugi tužbeni razlog, koji se temelji na povredi načela proporcionalnosti. Tužitelj tvrdi da, ako je prijedlog bio odbijen iz formalnih razloga, pobijani akt treba poništiti s obzirom na to da je u suprotnosti s načelima proporcionalnosti i dobre uprave Zajednice.

               3.

               Treći tužbeni razlog, koji se temelji na povredi načela jednakosti s obzirom na to da je kandidatima koji zbog tehničkih problema nisu podnijeli svoje prijedloge rok bio produžen, takva mogućnost nije bila dana kandidatima koji su podnijeli svoje prijedloge za ispravak ili dopunu ili davanje pojašnjenja.


title: Predmet C-429/16: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 2. kolovoza 2016. uputio Sąd Okręgowy w Łodzi (Poljska) – Małgorzata Ciupa i dr. protiv II Szpital Miejski im. L. Rydygiera w Łodzi, sada Szpital Ginekologiczno-Położniczy im dr L. Rydygiera Sp. z o. o. w Łodzi

text:
               24.10.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 392/10

         Zahtjev za prethodnu odluku koji je 2. kolovoza 2016. uputio Sąd Okręgowy w Łodzi (Poljska) – Małgorzata Ciupa i dr. protiv II Szpital Miejski im. L. Rydygiera w Łodzi, sada Szpital Ginekologiczno-Położniczy im dr L. Rydygiera Sp. z o. o. w Łodzi
   (Predmet C-429/16)
   (2016/C 392/13)
   Jezik postupka: poljski

      Sud koji je uputio zahtjev

   Sąd Okręgowy w Łodzi

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelji: Małgorzata Ciupa i dr.

      Tuženik: II Szpital Miejski im. L. Rydygiera w Łodzi, sada Szpital Ginekologiczno-Położniczy im dr L. Rydygiera Sp. z o. o. w Łodzi

      Prethodna pitanja

   Treba li članak 2. Direktive 98/59/EZ (1) tumačiti na način da je poslodavac koji zapošljava najmanje 20 radnika i koji određenom broju radnika, propisanom u članku 1. stavku 1. Zakona od 13. ožujka 2003. o posebnim pravilima u vezi s prestankom radnih odnosa na temelju razloga koji se ne mogu pripisati radnicima (Ustawa o szczególnych zasadach rozwiązywania z pracownikami stosunków pracy z przyczyn niedotyczących pracowników, Dz. U. 2003, Nr. 90, Pos. 844, kako je izmijenjen), namjerava dati otkaz s ponudom izmijenjenog ugovora, dužan primijeniti postupke opisane u člancima 2., 3., 4. i 6. navedenog zakona, ili se pak ta obveza primjenjuje u situacijama koje se navode u:

               1.

               članku 241.13 stavku 2. u vezi s člankom 241.8 stavkom 2. i člankom 23.1 Zakonika o radu (Kodeks pracy);

               2.

               članku 241.13 stavku 2. u vezi s člankom 77.2 stavkom 5. ili člankom 241.7 stavkom 1. Zakonika o radu;

               3.

               članku 42. stavku 1. Zakonika o radu u vezi s člankom 45. stavkom 1. Zakonika o radu?

      (1)  Direktiva Vijeća 98/59/EZ od 20. srpnja 1998. o usklađivanju zakonodavstava država članica u odnosu na kolektivno otkazivanje (SL 1998., L 225, str. 16.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 5., svezak 8., str. 86.)


title: Predmet C-248/13: Rješenje predsjednika Suda od 10. srpnja 2014. – Europska komisija protiv Vijeća Europske unije: intervenijenti: Europski parlament, Ujedinjena Kraljevina Velike Britanije i Sjeverne Irske

text:
               15.9.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 315/45

         Rješenje predsjednika Suda od 10. srpnja 2014. – Europska komisija protiv Vijeća Europske unije: intervenijenti: Europski parlament, Ujedinjena Kraljevina Velike Britanije i Sjeverne Irske
   (Predmet C-248/13) (1)

   2014/C 315/75
   Jezik postupka: francuski
   Predsjednik Suda odredio je brisanje predmeta.

      (1)  SL C 171, 15.6.2013.


title: Predmet T-109/15: Tužba podnesena 2. ožujka 2015. – Saint-Gobain Isover G+H i dr. protiv Komisije

text:
               27.4.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 138/64

         Tužba podnesena 2. ožujka 2015. – Saint-Gobain Isover G+H i dr. protiv Komisije
   (Predmet T-109/15)
   (2015/C 138/83)
   Jezik postupka: njemački

      Stranke

      Tužitelji: Saint-Gobain Isover G+H AG (Ludwigshafen am Rhein, Njemačka), Saint-Gobain Glass Deutschland GmbH (Stolberg, Njemačka), Saint-Gobain Oberland AG (Bad Wurzach, Njemačka) i Saint-Gobain Sekurit Deutschland GmbH & Co. KG (Herzogenrath, Njemačka) (zastupnici: S. Altenschmidt i H. Janssen, odvjetnici)

      Tuženik: Europska komisija

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelji od Općeg suda zahtijevaju da:

               —

               poništi Odluku od 25. studenoga 2014. u predmetu državne potpore SA.33995 (2013/C) – Poticanje proizvodnje struje iz obnovljivih izvora energije i ograničenje nameta na temelju EEG-a za energetski intenzivna poduzeća, C(2014) 8786 final;

               —

               tuženiku naloži snošenje troškova postupka.

      Tužbeni razlozi i glavni argumenti

   U prilog osnovanosti tužbe tužitelji ističu četiri tužbena razloga.

               1.

               Prvi tužbeni razlog: povreda članka 107. stavka 1. UFEU-a
               Tužitelji tvrde da ograničenje nameta na temelju EEG-a nije potpora jer se ne dodjeljuju državna sredstva niti se od njih odriče. Ograničenje nameta na temelju EEG-a ne djeluje selektivno. Ono pri tom ne narušava tržišno natjecanje i ne utječe na trgovinu na unutarnjem tržištu.

               2.

               Drugi tužbeni razlog: povreda članka 108. stavka 3. UFEU-a
               Ako unatoč mišljenju tužiteljâ bude utvrđeno postojanje potpore, tuženik prema mišljenju tužiteljâ svakako nije smio naložiti povrat prema članku 108. stavku 3. UFEU-a. Naime, ograničenje nameta na temelju EEG-a nije nova potpora jer je tuženik još 2002. u bitnim točkama potvrdio sadržajno identično prethodno uređenje.

               3.

               Treći tužbeni razlog: povreda članka 107. stavka 3. UFEU-a
               Tužitelji nadalje navode da Odluka krši članak 107. stavak 3. UFEU-a i načelo zaštite legitimnih očekivanja. Tuženik u tom smislu nije smio ocijeniti ispitano činjenično stanje na temelju Smjernica o državnim potporama za zaštitu okoliša i energiju za razdoblje 2014.-2020. koje su objavljene tek 28. lipnja 2014. Umjesto toga, tuženik je morao primijeniti Smjernice koje su objavljene 2008. Da je kao temelj uzeo mjerilo iz 2008., tuženik ne bi mogao doći do drugog zaključka nego da su navodne potpore spojive s unutarnjim tržištem.

               4.

               Četvrti tužbeni razlog: povreda članka 108. stavka 1. UFEU-a
               Na kraju tužitelji navode da je tuženik povrijedio načelo pravne sigurnosti kao i članak 108. stavak 1. UFEU-a tako što je pobijanu odluku donio u postupku koji se primjenjuje na nove potpore. Budući da je tuženik odobrio uređenje koje je prethodilo EEG-u 2012., on je morao donijeti odluku u postupku koji se primjenjuje na postojeće, a ne na nove potpore.


title: Predmet T-198/14: Presuda Općeg suda od 19. travnja 2016. – 100 % Capri Italia protiv EUIPO-a – IN.PRO.DI (100 % Capri) („Žig Europske unije — Postupak povodom prigovora — Prijava figurativnog žiga Europske unije 100 % Capri — Raniji figurativni žig Europske unije CAPRI — Relativni razlog za odbijanje — Razlikovni karakter — Vjerojatnost dovođenja u zabludu — Članak 8. stavak 1. točka (b) Uredbe (EZ) br. 207/2009”)

text:
               30.5.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 191/23

         Presuda Općeg suda od 19. travnja 2016. – 100 % Capri Italia protiv EUIPO-a – IN.PRO.DI (100 % Capri)
   (Predmet T-198/14) (1)

   ((„Žig Europske unije - Postupak povodom prigovora - Prijava figurativnog žiga Europske unije 100 % Capri - Raniji figurativni žig Europske unije CAPRI - Relativni razlog za odbijanje - Razlikovni karakter - Vjerojatnost dovođenja u zabludu - Članak 8. stavak 1. točka (b) Uredbe (EZ) br. 207/2009”))
   (2016/C 191/28)
   Jezik postupka: talijanski

      Stranke

      Tužitelj: 100 % Capri Italia Srl (Capri, Italija) (zastupnici: A. Perani, G. Ghisletti i F. Braga, odvjetnici)

      Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (zastupnik: L. Rampini, agent)

      Druga stranka u postupku pred žalbenim vijećem EUIPO-a: Inghirami produzione distribuzione SpA (IN.PRO.DI), ranije poznato kao Cantoni ITC SpA (Milano, Italija) (zastupnici: V. Piccarreta i M. Franzosi, odvjetnici)

      Predmet

   Tužba protiv odluke drugog žalbenog vijeća EUIPO-a od 10. siječnja 2014. (predmet R 2122/2012-2) koja se odnosi na postupak povodom prigovora između društava Inghirami produzione distribuzione SpA (IN.PRO.DI) i 100 % Capri Italia Srl.

      Izreka

               1.

               Tužba se odbija.

               2.

               Društvu 100 % Capri Italia Srl nalaže se snošenje troškova.

      (1)  SL C 159, 26. 5. 2014.


title: Predmet T-620/11: Presuda Općeg suda od 4. veljače 2016. – GFKL Financial Services protiv Komisije („Državne potpore — Njemačko porezno zakonodavstvo u vezi s prijenosom gubitaka u buduće porezno razdoblje (Sanierungsklausel) — Odluka o proglašenju potpore nespojivom s unutarnjim tržištem — Tužba za poništenje — Osobni utjecaj — Dopuštenost — Pojam državne potpore — Selektivnost — Narav i struktura poreznog sustava — Javna sredstva — Obveza obrazlaganja — Legitimna očekivanja”)

text:
               21.3.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 106/29

         Presuda Općeg suda od 4. veljače 2016. – GFKL Financial Services protiv Komisije
   (Predmet T-620/11) (1)

   ((„Državne potpore - Njemačko porezno zakonodavstvo u vezi s prijenosom gubitaka u buduće porezno razdoblje (Sanierungsklausel) - Odluka o proglašenju potpore nespojivom s unutarnjim tržištem - Tužba za poništenje - Osobni utjecaj - Dopuštenost - Pojam državne potpore - Selektivnost - Narav i struktura poreznog sustava - Javna sredstva - Obveza obrazlaganja - Legitimna očekivanja”))
   (2016/C 106/31)
   Jezik postupka: njemački

      Stranke

      Tužitelj: GFKL Financial Services AG (Essen, Njemačka) (zastupnici: M. Schweda, S. Schultes-Schnitzlein, J. Eggers i M. Knebelsberger, zatim M. Schweda, J. Eggers, M. Knebelsberger i F. Loose, odvjetnici)

      Tuženik: Europska komisija (zastupnici: T. Maxian Rusche, M. Adam i R. Lyal, zatim T. Maxian Rusche, R. Lyal i M. Noll-Ehlers, agenti)

      Intervenijent u potporu tužitelju: Savezna Republika Njemačka (zastupnici: T. Henze i K. Petersen, agenti)

      Predmet

   Zahtjev za poništenje Odluke Komisije 2011/527/EU od 26. siječnja 2011. o državnoj potpori C 7/10 (ex CP 250/09 i NN 5/10) koju je Njemačka dodijelila na temelju sanacijske klauzule propisane Zakonom o porezu na dobit (KStG, Sanierungsklausel) (SL L 235, str. 26.).

      Izreka

               1.

               Prigovor nedopuštenosti se odbija.

               2.

               Tužba se odbija kao neosnovana.

               3.

               GFKL Financial Services AG snosit će vlastite troškove i dvije trećine troškova Europske komisije. Komisija će snositi trećinu vlastitih troškova.

               4.

               Savezna Republika Njemačka snosit će vlastite troškove.

      (1)  SL C 39, 11. 2. 2012.


title: Predmet C-108/17: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 3. ožujka 2017. uputio ilniaus apygardos administracinis teismas (Litva) – UAB ‘Enteco Baltic’protiv Muitinės departamentas prie Lietuvos Respublikos finansų ministerijos

text:
               22.5.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 161/12

         Zahtjev za prethodnu odluku koji je 3. ožujka 2017. uputio ilniaus apygardos administracinis teismas (Litva) – UAB ‘Enteco Baltic’protiv Muitinės departamentas prie Lietuvos Respublikos finansų ministerijos
   (Predmet C-108/17)
   (2017/C 161/15)
   Jezik postupka: litavski

      Sud koji je uputio zahtjev

   Vilniaus apygardos administracinis teismas

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelj: UAB ‘Enteco Baltic’

      Tuženik: Muitinės departamentas prie Lietuvos Respublikos finansų ministerijos

      Prethodna pitanja

               1.

               Treba li članak 143. stavak 2. Direktive o PDV-u (1) tumačiti na način da poreznom tijelu države članice zabranjuje da odbije primijeniti izuzeće predviđeno u članku 143. stavku 1. točki (d) te direktive samo zato što se u vrijeme uvoza roba namjeravala isporučiti jednom obvezniku PDV-a, pa je na uvoznoj deklaraciji bio naveden njegov identifikacijski broj za PDV, ali je kasnije zbog promijenjenih okolnosti roba prevezena drugom poreznom obvezniku (obvezniku PDV-a), a javnom tijelu su proslijeđeni svi podaci o identitetu stvarnog kupca?

               2.

               U okolnostima poput onih u predmetnom slučaju, može li se članak 143. stavak 1. točka (d) Direktive o PDV-u tumačiti na način da se dokumenti koji nisu bili osporeni (tovarni listovi e-AD [elektronički upravni dokument] i potvrde e-ROR [elektronička obavijest o primitku]) i koji potvrđuju prijevoz robe iz poreznog skladišta na području jedne države članice u porezno skladište u drugoj državi članici mogu smatrati dovoljnim dokazom prijevoza robe u drugu državu članicu?

               3.

               Treba li članak 143. stavak 1. točku (d) Direktive o PDV-u tumačiti na način da se njime poreznom tijelu države članice zabranjuje da odbije primijeniti izuzeće predviđeno u toj odredbi, ako pravo raspolaganja na kupca nije bilo preneseno izravno, nego preko osoba koje je on odredio (prijevozna poduzeća/porezna skladišta)?

               4.

               Je li upravna praksa protivna načelima neutralnosti PDV-a i zaštite legitimnih očekivanja, ako se u skladu s tom praksom različito tumači što treba smatrati prijenosom prava raspolaganja i koji su dokazi potrebni u svrhu utvrđivanja takvog prijenosa, ovisno o tome primjenjuje li se članak 167. ili članak 143. stavak 1. točka (d) Direktive o PDV-u?

               5.

               Obuhvaća li područje primjene načela dobre vjere u vezi s obračunom PDV-a pravo osoba na izuzeće od PDV-a pri uvozu (na temelju članka 143. stavka 1. točke (d) Direktive o PDV-u) u slučajevima poput onog u glavnom postupku, odnosno kada porezno tijelo uskrati poreznom obvezniku pravo na izuzeće od PDV-a pri uvozu na temelju toga da nisu ispunjeni uvjeti za daljnju isporuku robe unutar Europske unije (članak 138. Direktive o PDV-u)?

               6.

               Treba li članak 143. stavak 1. točku (d) Direktive o PDV-u tumačiti na način da zabranjuje upravnu praksu države članice prema kojoj se pretpostavka da (i) pravo raspolaganja nije preneseno na određenu ugovornu stranku i (ii) da je porezni obveznik znao ili mogao znati za moguću prijevaru povezanu s PDV-om koju je počinila ugovorna stranka temelji na činjenici da je poduzeće komuniciralo s ugovornim strankama elektroničkim sredstvima komunikacije i da je porezno tijelo u okviru istrage utvrdilo da ugovorne stranke nisu poslovale na navedenim adresama i nisu prijavile PDV na transakcije s poreznim obveznikom?

               7.

               Treba li članak 143. stavak 1. točku (d) Direktive o PDV-u tumačiti na način da usprkos činjenici da je porezni obveznik taj koji mora dokazati pravo na izuzeće od poreza, to ipak ne znači da nadležno javno tijelo koje odlučuje o pitanju prijenosa prava raspolaganja nije dužno prikupiti informacije koje su dostupne samo javnim tijelima?

      (1)  Direktiva Vijeća 2006/112/EZ od 28. studenoga 2006. o zajedničkom sustavu poreza na dodanu vrijednost, SL 2006., L 347, str. 1. (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 9., svezak 1., str. 120.)


title: Predmet C-370/17: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 19. lipnja 2017. uputio Tribunal de grande instance de Bobigny (Francuska) – Caisse de retraite du personnel navigant professionnel de l'aéronautique civile (CRPNPAC) protiv Vueling Airlines S.A.

text:
               28.8.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 283/25

         Zahtjev za prethodnu odluku koji je 19. lipnja 2017. uputio Tribunal de grande instance de Bobigny (Francuska) – Caisse de retraite du personnel navigant professionnel de l'aéronautique civile (CRPNPAC) protiv Vueling Airlines S.A.
   (Predmet C-370/17)
   (2017/C 283/34)
   Jezik postupka: francuski

      Sud koji je uputio zahtjev

   Tribunal de grande instance de Bobigny

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelj: Caisse de retraite du personnel navigant professionnel de l'aéronautique civile (CRPNPAC)

      Tuženik: Vueling Airlines S.A.

      Prethodno pitanje

   Treba li se očuvati učinak koji obrascu E 101, koji je u skladu s člankom 11. stavkom 1. i člankom 12.a stavkom 1.a Uredbe Vijeća (EEZ) br. 574/72 od 21. ožujka 1972. o utvrđivanju postupka provedbe Uredbe (EEZ) br. 1408/71 od 14. lipnja 1971. o primjeni sustava socijalne sigurnosti na zaposlene osobe, samozaposlene osobe i članove njihovih obitelji koji se kreću unutar Zajednice (1), izdala institucija koju je odredilo tijelo države članice čije se zakonodavstvo u području socijalne sigurnosti primjenjuje na zaposlenikovu situaciju, iako je obrazac E 101 ishođen prijevarom odnosno zloporabom prava koju je pravomoćno utvrdio sud države članice u kojoj je zaposlenik radio ili raditi?
   U slučaju da je odgovor na to pitanje potvrdan, sprečava li izdavanje obrazaca E 101 osobe koje su pretrpjele štetu zbog ponašanja poslodavca, počinitelja prevare da dobiju naknadu štete, a da se tužbama za određivanje odgovornosti protiv poslodavca u pitanje ne dovodi to jesu li zaposlenici bili osigurani u sustavima koje određuje obrazac E 101?

      (1)  SL L 74, str. 1., SL posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 5., svezak 8., str. 3.