title: Predmet C-119/15: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 9. ožujka 2015. uputio Sąd Apelacyjny w Warszawie (Poljska) – Biuro Podróży „Partner” Sp. z o.o. sp. komandytowa u Dąbrowi Górniczi protiv Prezes Urzędu Ochrony Konkurencji i Konsumentów

text:
               15.6.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 198/18

         Zahtjev za prethodnu odluku koji je 9. ožujka 2015. uputio Sąd Apelacyjny w Warszawie (Poljska) – Biuro Podróży „Partner” Sp. z o.o. sp. komandytowa u Dąbrowi Górniczi protiv Prezes Urzędu Ochrony Konkurencji i Konsumentów
   (Predmet C-119/15)
   (2015/C 198/24)
   Jezik postupka: poljski

      Sud koji je uputio zahtjev

   Sąd Apelacyjny w Warszawie

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelj: Biuro Podróży „Partner” Sp. z o.o. sp. komandytowa in Dąbrowa Górnicza

      Tuženik: Prezes Urzędu Ochrony Konkurencji i Konsumentów

      Prethodna pitanja

               1.

               Može li se s obzirom na članak 6. stavak 1. i članak 7. Direktive Vijeća 93/13/EEZ od 5. travnja 1993. o nepoštenim uvjetima u potrošačkim ugovorima (1) u vezi s člancima 1. i 2. Direktive 2009/22/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 23. travnja 2009. o sudskim nalozima za zaštitu interesa potrošača (2) primjena općih uvjeta poslovanja koji sadržajno odgovaraju odredbama koje su pravomoćnom presudom proglašene nedopuštenima i upisane u upisnik nedopuštenih općih uvjeta poslovanja, u odnosu na poduzetnika koji nije sudjelovao u postupku koji je završio upisivanjem nedopuštenih općih uvjeta poslovanja u upisnik smatrati protupravnim postupanjem koje s obzirom na nacionalno pravo predstavlja ponašanje koje povređuje kolektivne interese potrošača i koje zbog toga opravdava izricanje novčane kazne u nacionalnom upravnom postupku?

               2.

               Je li s obzirom na članak 267. stavak 3. Ugovora o funkcioniranju Europske unije sud drugog stupnja, protiv čije je odluke donesene u žalbenom postupku moguća žalba u kasacijskom postupku, kako to propisuje poljski zakon o građanskom postupku, sud protiv čijih odluka prema nacionalnom pravu nema pravnog lijeka ili je Sąd Najwyższy (Vrhovni sud), koji odlučuje o žalbi u kasacijskom postupku, takav sud?

      (1)  SL L 95, str. 29. (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 15., svezak 12., str. 24.).

      (2)  SL L 110, str. 30. (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 15., svezak 1., str. 269.).


title: Predmet T-32/16: Rješenje Općeg suda od 25. listopada 2016. – Češka Republika protiv Komisije

text:
               19.12.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 475/25

         Rješenje Općeg suda od 25. listopada 2016. – Češka Republika protiv Komisije
   (Predmet T-32/16) (1)

   (2016/C 475/37)
   Jezik postupka: češki
   Predsjednik sedmog vijeća odredio je brisanje predmeta.

      (1)  SL C 98, 14. 3. 2016.


title: Predmet T-712/13: Tužba podnesena 20. prosinca 2013. — Monster Energy protiv OHIM-a (REHABILITATE)

text:
               1.3.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 61/16

         Tužba podnesena 20. prosinca 2013. — Monster Energy protiv OHIM-a (REHABILITATE)
   (Predmet T-712/13)
   2014/C 61/29
   Jezik na kojem je tužba podnesena: engleski

      Stranke

      Tužitelj: Monster Energy Company (Corona, Sjedinjene Američke Države) (zastupnik: P. Brownlow, odvjetnik)

      Tuženik: Ured za usklađivanje na unutarnjem tržištu (žigovi i dizajni)

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

               —

               poništi odluku prvog žalbenog vijeća Ureda za usklađivanje na unutarnjem tržištu (žigovi i dizajni) od 17. listopada 2013. u predmetu R 609/2013-1;

               —

               naloži tuženiku snošenje troškova postupka.

      Tužbeni razlozi i glavni argumenti

      Predmetni žig Zajednice: verbalni žig „REHABILITATE” za proizvode i usluge iz razreda 5, 30 i 32 — prijava žiga Zajednice br. 10 834 802

      Odluka ispitivača: prijava se odbija

      Odluka žalbenog vijeća: žalba se odbija

      Tužbeni razlozi: povreda članka 7. stavka 1. točke (c) i članka 4. Uredbe (EZ) br. 207/2009.


title: Predmet C-372/15: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 13. srpnja 2015. uputio Tribunal Supremo (Španjolska) – Dow Chemical Ibérica S.A. protiv Administración del Estado

text:
               21.9.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 311/41

         Zahtjev za prethodnu odluku koji je 13. srpnja 2015. uputio Tribunal Supremo (Španjolska) – Dow Chemical Ibérica S.A. protiv Administración del Estado
   (Predmet C-372/15)
   (2015/C 311/44)
   Jezik postupka: španjolski

      Sud koji je uputio zahtjev

   Tribunal Supremo

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelj: Dow Chemical Ibérica S.A.

      Druga stranka u postupku: Administración del Estado

      Prethodna pitanja

               1.

               Je li Odluka 2013/448/EU (1) protivna članku 296. Ugovora o funkcioniranju Europske unije i članku 41. Povelje Europske unije o temeljnim pravima (2), u dijelu u kojem je faktor korekcije utvrđen pomoću mehanizma koji, povređujući obvezu obrazlaganja, ne dopušta dotičnim operaterima postrojenjâ da se upoznaju s podacima, izračunima i mjerilima koji su uzeti u obzir prilikom utvrđivanja tog faktora?

               2.

               S obzirom na način na koji definira i utvrđuje gornju granicu industrijskih emisija i međusektorski faktor korekcije predviđene u članku 10.a stavku 5. Direktive 2003/87/EZ (3) i članku 15. Odluke 2011/278/EU (4), povređuje li se Odlukom 2013/448/EU članak 10.a stavak 1. i članak 23. stavak 3. navedene direktive iz 2003. zbog toga što nije donesena u skladu s regulatornim postupkom uz nadzor uređenog Odlukom 1999/468/EZ (5)?

               3.

               Uzimajući u obzir da Odluka 2013/448/EU i/ili članak 15. Odluke 2011/278/EU stvaraju nesrazmjer između:

                           —

                           osnove za izračunavanje uređene člankom 10.a stavkom 5. točkama (a) i (b) [Direktive 2003/87/EZ] […], time što u te osnove nisu uključene emisije koje proizlaze iz proizvodnje struje povezane s izgaranjem otpadnih plinova i kogeneracijom topline koja se događa u postrojenjima navedenim u Prilogu I. navedenoj direktivi, i

                           —

                           mjerila uspostavljenih člankom 10.a stavcima 1. i 4. navedene direktive za besplatnu dodjelu emisijskih jedinica, koje uključuju tu vrstu emisija:

                                       a)

                                       povređuju li se Odlukom 2013/448/EU i/ili člankom 15. Odluke 2011/278/EU članak 10.a stavak 5. u vezi s člankom 3. točkom (u) i člankom 10.a stavkom 1. trećim podstavkom in fine Direktive 2003/87/EZ u dijelu u kojem se smatra da emisije proizvedene izgaranjem otpadnih plinova ili generacijom topline u postrojenjima za proizvodnju električne energije navedenima u Prilogu I. spomenutoj direktivi predstavljaju u svakom slučaju emisije „proizvođača električne energije” za potrebe utvrđivanja gornje granice industrijskih emisija i da ih stoga treba isključiti iz tog izračuna?

                                       b)

                                       čak i u slučaju niječnog odgovora na prethodno pitanje, povređuju li se Odlukom 2013/448/EU i/ili člankom 15. Odluke 2011/278/EU članak 10.a stavak 5. Direktive 2003/87/EZ i/ili ciljevi te direktive u dijelu u kojem se njima iz osnove za izračunavanje gornje granice industrijskih emisija koje uređuje navedena odredba isključuju emisije koje proizlaze iz proizvodnje električne energije iz otpadnih plinova i kogeneracije topline, proizvedenih u postrojenjima navedenima u Prilogu I. navedenoj direktivi, a za koje se ipak mogu dodijeliti besplatne emisijske jedinice u skladu s člankom 10.a stavcima 1. do 4. iste direktive?

               4.

               Jesu li Odluka Komisije 2013/448/EU i, ako je primjenjiva, Odluka 2011/78/EU kojom se prethodna provodi, protivne članku 10.a stavku 12. Direktive, zbog toga što proširuju međusektorski faktor korekcije na sektore definirane u Odluci Komisije 2010/2/EU (6) (sada Odluka Komisije 2014/746/EU) (7) kao sektore izložene značajnom riziku od istjecanja ugljika, uz posljedično smanjenje dodijeljenih besplatnih emisijskih jedinica?

               5.

               Povređuje li se Odlukom [2013/448/EU] članak 10.a stavak 5. Direktive 2003/87/EZ u dijelu u kojem Europska komisija, za potrebe utvrđivanja verificiranih emisija ostvarenih u razdoblju od 2005.-2007. na koje se odnose točke (a) i (b) navedenog stavka,

                           a)

                           nije uzela u obzir emisije koje nisu zabilježene u neovisnom dnevniku transakcija Zajednice, čak i ako je bila riječ o emisijama koje nije bilo obvezno zabilježiti u promatranom razdoblju;

                           b)

                           je izvela zaključke, koliko je to bilo moguće, o relevantnim iznosima emisija iz verificiranih emisija iz godina nakon 2008., primjenjujući faktor od 1,74 % u obrnutom smjeru;

                           c)

                           je isključila sve emisije proizašle iz postrojenja zatvorenih prije 30. lipnja 2011.?

      (1)  Odluka Komisije 2013/448/EU od 5. rujna 2013. o nacionalnim provedbenim mjerama za prijelaznu besplatnu dodjelu emisijskih jedinica stakleničkih plinova u skladu s člankom 11. stavkom 3. Direktive 2003/87/EZ Europskog parlamenta i Vijeća (SL L 240, str. 27.)

      (2)  SL 2000, C364, str. 1.

      (3)  Direktiva 2003/87/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 13. listopada 2003. o uspostavi sustava trgovanja emisijskim jedinicama stakleničkih plinova unutar Zajednice i o izmjeni Direktive Vijeća 96/61/EZ (SL L 275, str. 32.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 15., svezak 9., str. 28.)

      (4)  Odluka Komisije 2011/278/EU od 27. travnja 2011. o utvrđivanju prijelaznih propisa na razini Unije za usklađenu besplatnu dodjelu emisijskih jedinica na temelju članka 10.a Direktive 2003/87/EZ Europskog parlamenta i Vijeća (SL L 130, str. 1.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 15., svezak 29., str. 257.)

      (5)  Odluka Vijeća 1999/468/EZ od 28. lipnja 1999. o utvrđivanju postupaka za izvršavanje provedbenih ovlasti dodijeljenih Komisiji (SL L 184, str. 23.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 1., svezak 17., str. 36.)

      (6)  Odluka Komisije 2010/2/EU od 24. prosinca 2009. o utvrđivanju, u skladu s Direktivom 2003/87/EZ Europskog parlamenta i Vijeća, popisa sektora i podsektora koji se smatraju izloženima značajnom riziku od istjecanja ugljika (SL 2010., L 1, str. 10.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 15., svezak 29., str. 236.)

      (7)  SL L 308, str. 114.


title: Predmet T-382/14: Presuda Općeg suda od 24. rujna 2015. – Rintisch protiv OHIM-a – Compagnie laitière européenne (PROTICURD) („Žig Zajednice — Postupak povodom prigovora — Međunarodna registracija u kojoj je naznačena Europska zajednica — Verbalni žig PROTICURD — Raniji nacionalni verbalni žigovi PROTI i PROTIPLUS — Raniji nacionalni figurativni žig Proti Power — Relativni razlog za odbijanje — Dopuštenost — Članak 59. Uredbe (EZ) br. 207/2009 i članak 8. stavak 3. Uredbe (EZ) br. 216/96 — Obveza obrazlaganja — Članak 75. Uredbe br. 207/2009 — Stvarna uporaba ranijih žigova — Članak 42. stavak 2. Uredbe br. 207/2009 — Vjerojatnost dovođenja u zabludu — Članak 8. stavak 1. točka (b) Uredbe br. 207/2009”)

text:
               23.11.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 389/51

         Presuda Općeg suda od 24. rujna 2015. – Rintisch protiv OHIM-a – Compagnie laitière européenne (PROTICURD)
   (Predmet T-382/14) (1)

   ((„Žig Zajednice - Postupak povodom prigovora - Međunarodna registracija u kojoj je naznačena Europska zajednica - Verbalni žig PROTICURD - Raniji nacionalni verbalni žigovi PROTI i PROTIPLUS - Raniji nacionalni figurativni žig Proti Power - Relativni razlog za odbijanje - Dopuštenost - Članak 59. Uredbe (EZ) br. 207/2009 i članak 8. stavak 3. Uredbe (EZ) br. 216/96 - Obveza obrazlaganja - Članak 75. Uredbe br. 207/2009 - Stvarna uporaba ranijih žigova - Članak 42. stavak 2. Uredbe br. 207/2009 - Vjerojatnost dovođenja u zabludu - Članak 8. stavak 1. točka (b) Uredbe br. 207/2009”))
   (2015/C 389/56)
   Jezik postupka: engleski

      Stranke

      Tužitelj: Bernhard Rintisch (Bottrop, Njemačka) (zastupnik: A. Dreyer, odvjetnik)

      Tuženik: Ured za usklađivanje na unutarnjem tržištu (žigovi i dizajni) (zastupnik: A. Schifko, agent)

      Druga stranka u postupku pred žalbenim vijećem OHIM-a, intervenijent u postupku pred Općim sudom: Compagnie laitière européenne SA (Condé-Sur-Vire, Francuska) (zastupnik: C. Hertz-Eichenrode, odvjetnik)

      Predmet

   Tužba protiv odluke četvrtog žalbenog vijeća OHIM-a od 14. ožujka 2014. (predmet R 609/2011-4), u vezi s postupkom povodom prigovora između M. Bernharda Rintischa i Compagnie laitière européenne SA.

      Izreka

               1.

               Poništava se odluka četvrtog žalbenog vijeća Ureda za usklađivanje na unutarnjem tržištu (žigovi i dizajni) (OHIM) od 14. ožujka 2014. (predmet R 609/2011-4).

               2.

               OHIM će osim vlastitih troškova snositi i troškove koje zahtijeva Bernhard Rintisch.

               3.

               Compagnie laitière européenne SA snosit će vlastite troškove.

      (1)  SL C 282, 25. 8. 2015.


title: Predmet T-257/16: Rješenje Općeg suda od 28. veljače 2017. – NM protiv Vijeća („Tužba za poništenje — Izjava EU a i Turske od 18. ožujka 2016. — Priopćenje za javnost — Pojam ‚međunarodni sporazum’ — Utvrđivanje autora akta — Doseg akta — Sjednica Europskog vijeća — Sastanak šefova država ili vlada država članica Europske unije održan u prostorijama Vijeća Europske unije — Svojstvo predstavnika država članica Unije na sastanku s predstavnikom treće države — Članak 263. prvi stavak UFEU a — Nenadležnost”)

text:
               18.4.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 121/32

         Rješenje Općeg suda od 28. veljače 2017. – NM protiv Vijeća
   (Predmet T-257/16) (1)

   ((„Tužba za poništenje - Izjava EU a i Turske od 18. ožujka 2016. - Priopćenje za javnost - Pojam ‚međunarodni sporazum’ - Utvrđivanje autora akta - Doseg akta - Sjednica Europskog vijeća - Sastanak šefova država ili vlada država članica Europske unije održan u prostorijama Vijeća Europske unije - Svojstvo predstavnika država članica Unije na sastanku s predstavnikom treće države - Članak 263. prvi stavak UFEU a - Nenadležnost”))
   (2017/C 121/46)
   Jezik postupka: engleski

      Stranke

      Tužitelj: NM (zastupnici: B. Burns, solicitor, P. O'Shea i I. Whelan, barristers)

      Tuženik: Vijeće Europske unije (zastupnici: K. Pleśniak, Á. de Elera-San Miguel Hurtado i S. Boelaert, agenti)

      Predmet

   Zahtjev na temelju članka 263. UFEU-a radi poništenja sporazuma koji su Europsko vijeće i Republika Turska navodno sklopili 18. ožujka 2016., naslovljenog „Izjava EU-a i Turske, 18. ožujka 2016.”

      Izreka

               1.

               Tužba se odbacuje zbog nenadležnosti Općeg suda da o njoj odlučuje.

               2.

               Obustavlja se postupak o zahtjevima za intervenciju koje su podnijele Kraljevina Belgija, Helenska Republika i Europska komisija.

               3.

               N. M. i Europsko vijeće snosit će vlastite troškove.

               4.

               Kraljevina Belgija, Helenska Republika i Komisija snosit će vlastite troškove.

      (1)  SL C 251, 11. 7. 2016.


title: Predmet T-285/15: Tužba podnesena 29. svibnja 2015. – Syria Steel i Al Buroj Trading protiv Vijeća

text:
               14.9.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 302/56

         Tužba podnesena 29. svibnja 2015. – Syria Steel i Al Buroj Trading protiv Vijeća
   (Predmet T-285/15)
   (2015/C 302/72)
   Jezik postupka: engleski

      Stranke

      Tužitelji: Syria Steel SA (Homs, Sirija); i Al Buroj Trading (Damask, Sirija) (zastupnici: V. Davies, Solicitor, i T. Eicke, QC)

      Tuženik: Vijeće Europske unije

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelji od Općeg suda zahtijevaju da:

               —

               poništi Odluku Vijeća 2013/255/ZVSP od 31. svibnja 2013. o mjerama ograničavanja protiv Sirije (SL 2013. L 147, str. 14.), s izmjenama, i/ili Provedbenu odluku Vijeća (ZVSP) 2015/383 od 6. ožujka 2015. o provedbi Odluke 2013/255/ZVSP o mjerama ograničavanja protiv Sirije (SL 2015. L 64, str. 41.), u mjeri u kojoj se odnose na tužitelje;

               —

               poništi Uredbu Vijeća (EU) br. 36/2012 od 18. siječnja 2012. o mjerama ograničavanja s obzirom na situaciju u Siriji i o stavljanju izvan snage Uredbe (EU) br. 442/2011 (SL 2012. L 16, str. 1), s izmjenama, i/ili Provedbenu odluku Vijeća (EU) 2015/375 od 6. ožujka 2015. o provedbi Uredbe (EU) br. 36/2012 o mjerama ograničavanja s obzirom na situaciju u Siriji (SL 2015. L 64, str. 10.), u mjeri u kojoj se odnose na tužitelje;

               —

               naloži Europskoj uniji da nadoknadi štetu tužiteljima,

               —

               naloži Vijeću snošenje troškova.

      Tužbeni razlozi i glavni argumenti

   U prilog osnovanosti tužbe tužitelj ističe dva tužbena razloga.

               1.

               Prvim tužbenim razlogom navodi se da ne postoji pravna osnova za mjere ograničavanja protiv tužitelja i/ili da postoji očita greška u ocjeni jer ne postoji razumna povezanost između tužitelja i osoba ili tijela koje su cilj Unijinih mjera ograničavanja, osobito onih koje imaju korist od sirijskog režima ili ga podržavaju.

               2.

               Drugim tužbenim razlogom navodi se da pobijane odluke i uredbe Vijeća povređuju temeljna prava tužiteljâ, kako su zaštićena Poveljom Europske unije o temeljnim pravima i/ili Europskom konvencijom za zaštitu ljudskih prava i temeljnih sloboda, uključujući njihovo pravo na dobru upravu, pravo na obranu, dužnost obrazlaganja i pretpostavku nedužnosti, pravo na djelotvoran pravni lijek i na pošteno suđenje, slobodu poduzetništva i pravo na vlasništvo.


title: Predmet C-153/14: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 3. travnja 2014. uputio Raad van State (Nizozemska) – Minister van Buitenlandse Zaken protiv K i A

text:
               24.6.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 194/14

         Zahtjev za prethodnu odluku koji je 3. travnja 2014. uputio Raad van State (Nizozemska) – Minister van Buitenlandse Zaken protiv K i A
   (Predmet C-153/14)
   2014/C 194/17
   Jezik postupka: nizozemski

      Sud koji je uputio zahtjev

   Raad van State

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelj: Minister van Buitenlandse Zaken

      Tuženici: K i A

      Prethodna pitanja

               1.

                           a.

                           Može li se pojam „integracijskih mjera” – u članku 7. stavku 2. Direktive […] 2003/86/EZ od 22. rujna 2003. o pravu na spajanje obitelji (SL L 251, [str. 12.] s ispravkom u SL 2012, L 71, [str. 55.]) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 19., svezak 8., str. 70.) – tumačiti tako da nadležna tijela država članica smiju zahtijevati dokaz od člana obitelji sponzora da raspolaže znanjem službenog jezika te države članice na razini koja odgovora razini A1 Zajedničkog europskog referentnog okvira za jezike te osnovnim znanjem o društvu te države članice, prije nego ta tijela tom članu obitelji izdaju dopuštenje za ulazak i boravak?

                           b.

                           Je li za odgovor na to pitanje relevantno da se prema nacionalnom propisu koji sadrži obvezu navedenu pod 1.a. – također u okviru ispitivanja proporcionalnosti, kako je opisano u Zelenoj knjizi Europske komisije od 15. studenoga 2011. (1) o pravu na spajanje obitelji [državljana trećih zemalja koji žive u Europskoj uniji] – osim u slučaju kada je član obitelji dokazao da zbog duševnog ili tjelesnog nedostatka trajno nije u mogućnosti polagati ispit za integraciju, zahtjev za dopuštenje ulaska i boravka ne odbija samo ako se ostvare vrlo posebne osobne okolnosti koje opravdavaju stajalište prema kojem taj član obitelji trajno nije u mogućnosti ispuniti pretpostavke za integraciju?

               2.

               Je li protivno svrsi Direktive 2003/86/EZ i osobito njezinom članku 7. stavku 2. s obzirom na ispitivanje proporcionalnosti, kako je opisano u navedenoj Zelenoj knjizi, ako za svako polaganje ispita kojim se utvrđuje ispunjava li član obitelji navedene pretpostavke za integraciju nastanu troškovi u visini od 350 eura i jednokratni troškovi u visini od 110 eura za pripremne materijale za ispit?

      (1)  COM(2011) 735 final


title: Predmet C-50/14: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 3. veljače 2014. uputio Tribunale Amministrativo Regionale per il Piemonte (Italija) — CASTA i dr. protiv A.S.L. di Ciriè, Chivasso e Ivrea (ASL TO4) e Regione Piemonte

text:
               29.3.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 93/20

         Zahtjev za prethodnu odluku koji je 3. veljače 2014. uputio Tribunale Amministrativo Regionale per il Piemonte (Italija) — CASTA i dr. protiv A.S.L. di Ciriè, Chivasso e Ivrea (ASL TO4) e Regione Piemonte
   (Predmet C-50/14)
   2014/C 93/33
   Jezik postupka: talijanski

      Sud koji je uputio zahtjev

   Tribunale Amministrativo Regionale per il Piemonte

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelji: Consorzio Artigiano Servizio Taxi e Autonoleggio (CASTA), Galati Lucimorto Roberto — Autonoleggio Galati, Seren Bernardone Guido — Autonoleggio Seren Guido

      Tuženik: Azienda Sanitaria Locale di Ciriè, Chivasso e Ivrea (ASL T04), Regione Piemonte

      Prethodna pitanja

               1.

               Protivi li se pravu Unije koje se odnosi na javnu nabavu, u predmetnom slučaju pravu koje se odnosi na ugovore na koje se ne primjenjuju pravila javne nabave i na opća načela slobodnog tržišnog natjecanja, zabranu diskriminacije i proporcionalnost, nacionalni propis koji omogućuje izravno sklapanje ugovorâ o pružanju uslugâ sanitarnog prijevoza s udrugama koje organiziraju volonterski rad pretežno na temelju neplaćenog rada, u zamjenu za naknadu stvarnih troškova.

               2.

               U slučaju da se smatra da je sklapanje takve vrste ugovora sukladno pravu Zajednice, traži se da se Sud očituje o tome treba li izvršiti prethodnu usporedbu ponuda više istovrsnih pružatelja usluga (eventualno i iz drugih država članica) koji su ovlašteni za neposredno sklapanje ugovora, kako bi se ograničio rizik izlaganja nepotrebnim i neodgovarajućim troškovima, i treba li u tom smislu tumačiti nacionalni propis koji dopušta neposredno sklapanje ugovora.

               3.

               U slučaju da se smatra da je sklapanje takve vrste ugovora sukladno pravu Zajednice, traži se da se Sud očituje o tome mora li se udruge koje organiziraju volonterski rad, koje imaju pravo na neposredno sklapanje ugovora, podvrgnuti točno određenim postotnim ograničenjima glede jednakog pristupa tržištu i treba li u tom smislu tumačiti nacionalni propis koji propisuje sporedno djelovanje trgovačke aktivnosti tih udruga.


title: Predmet C-459/16 P: Žalba koju je 12. kolovoza 2016. podnio Trenzas y Cables de Acero PSC, S.L. protiv presude Općeg suda (šesto vijeće) od 2. lipnja 2016. u spojenim predmetima T-426/10 do T-429/16 i T-438/12 do T-441/12, Moreda-Riviere Trefilerias i dr. protiv Komisije

text:
               24.10.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 392/17

         Žalba koju je 12. kolovoza 2016. podnio Trenzas y Cables de Acero PSC, S.L. protiv presude Općeg suda (šesto vijeće) od 2. lipnja 2016. u spojenim predmetima T-426/10 do T-429/16 i T-438/12 do T-441/12, Moreda-Riviere Trefilerias i dr. protiv Komisije
   (Predmet C-459/16 P)
   (2016/C 392/21)
   Jezik postupka: španjolska

      Stranke

      Žalitelj: Trenzas y Cables de Acero PSC, S.L. (zastupnici: F. González Díaz, A. Tresandi Blanco, V. Romero Algarra, odvjetnici)

      Druga stranka u postupku: Europska komisija

      Zahtjevi

               —

               Ukinuti presudu Općeg suda od 2. lipnja 2016. u predmetima T-426/10 do T-429/10, a osobito u predmetu T-428/10, Trenzas y Cables de Acero PSC protiv Europske komisije.

               —

               Naložiti Europskoj komisiji snošenje troškova ovog postupka i troškove postupka pred Općim sudom.

      Žalbeni razlozi i glavni argumenti

               1.

               Opći sud počinio je pogrešku koja se tiče prava primjenom pogrešnog pravnog standarda kada je smatrao da je društvio Tycsa PSC bilo dio gospodarske jedinice s društvom MRT s obzirom na to da je prestao postojati Trenzas y Cables, poduzetnik koji je imao 100 % upravljačkih prava u društvu Tycsa PSC, a društvo MRT nije pravni sljednik društva Trenzas y Cables.

               2.

               Opći sud počinio je pogrešku koja se tiče prava koja se odnosi na primjenu odgovarajućeg pravnog standarda te je počinio pogrešku u obrazlaganju jer nije objasnio razloge zbog kojih prisegnute izjave glavnih direktora društva Tycsa PSC nisu utemeljene kao pravno relevantna indicija postojanja jedne gospodarske jedinice.

               3.

               Opći sud pogrešno je kvalificirao činjenice, odnosno mišljenja konkurenata, smatrajući da su ta mišljenja dodatna, i stoga pravno relevantna, indicija prilikom utvrđenja dokaza postojanja gospodarske jedinice koju čine društva Tycsa PSC, GSW i ostali poduzetnici koji pripadaju društvu GSW.

               4.

               Opći sud pogrešno je kvalificirao činjenice, odnosno preklapanja osoblja između društava Tycsa PSC, GSW i poduzetnika koji pripadaju društvu GSW, smatrajući da su ta preklapanja dodatna, i stoga pravno relevantna, indicija prilikom utvrđenja dokaza da su ti poduzetnici činili gospodarsku jedinicu.

               5.

               Opći sud pogrešno je kvalificirao činjenice, odnosno održani sastanak između društva Trenzas y Cables i konkurenta, smatrajući taj sastanak dodatnom indicijom radi utvrđivanja dokaza da je društvo Tycsa PSC bilo dio gospodarske jedinice čije je matično društvo GSW.

               6.

               Opći sud počinio je pogrešku koja se tiče prava prilikom ocjene dokaza i, u svakom slučaju, povrijedio je svoje obveze u području sudskog nadzora jer je odbio žaliteljev argument prema kojem žalitelj nije pripadao gospodarskoj jedinici koju su činila društva Trenza y Cables i GSW, i pri čemu čak nije ocijenio ni dokaze podnijete radi osporavanja navodne pretpostavke izvršavanja odlučujućeg utjecaja.

               7.

               Opći sud počinio je pogrešku koja se tiče prava povredom prava obrane kada je smatrao, u mjeri u kojoj je Komisija svoju ocjenu žaliteljeve mogućnosti plaćanja temeljila na činjenicama koje je žalitelj podnio i koje su mu bile poznate, da je Komisija poštovala žaliteljevo pravo na saslušanje.

               8.

               Opći sud počinio je pogrešku koja se tiče prava prilikom ocjene dokaza i, u svakom slučaju, svoju nadležnost u području sudskog nadzora nije izvršavao u skladu s pravom, nadalje, Opći sud počinio je pogrešku koja se tiče prava koja se odnosi na povredu obveze obrazlaganja i, naposljetku, Opći sud je u svakom slučaju počinio pogrešku koja se tiče prava koja se sastoji u iskrivljavanju činjenica i dokaza koji se odnose na žaliteljevu mogućnost dobivanja vanjskog financiranja.

               9.

               Opći sud počinio je pogrešku koja se tiče prava prilikom ocjene dokaza i, u svakom slučaju, povrijedio je svoju obvezu preispitivanja u okviru neograničene nadležnosti kada je smatrao da žalitelj Komisiji nije podnio potrebne podatke radi ocjene važnosti imovine njegovih dioničara. Također, Opći sud počinio je pogrešku u obrazlaganju jer nije objasnio razloge zbog kojih Deloitteova izvješća na koja se društvo Tycsa PSC poziva nemaju dokaznu snagu.


title: Predmet T-462/12: Presuda Općeg suda od 15. srpnja 2015. – Pilkington Group protiv Komisije („Tržišno natjecanje — Upravni postupak — Europsko tržište automobilskog stakla — Objava odluke kojom se utvrđuje postojanje povrede članka 8. UEZ-a — Odbijanje zahtjeva za povjerljivim postupanjem s podacima koji navodno predstavljaju poslovnu tajnu — Obveza obrazlaganja — Povjerljivost — Poslovna tajna — Legitimno očekivanje”)

text:
               14.9.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 302/42

         Presuda Općeg suda od 15. srpnja 2015. – Pilkington Group protiv Komisije
   (Predmet T-462/12) (1)

   ((„Tržišno natjecanje - Upravni postupak - Europsko tržište automobilskog stakla - Objava odluke kojom se utvrđuje postojanje povrede članka 8. UEZ-a - Odbijanje zahtjeva za povjerljivim postupanjem s podacima koji navodno predstavljaju poslovnu tajnu - Obveza obrazlaganja - Povjerljivost - Poslovna tajna - Legitimno očekivanje”))
   (2015/C 302/54)
   Jezik postupka: engleski

      Stranke

      Tužitelj: Pilkington Group Ltd (St Helens, Ujedinjena Kraljevina) (zastupnici: J. Scott, S. Wisking, K. Fountoukakos-Kyriakakos, solicitors i C. Puech Baron, odvjetnik)

      Tuženik: Europska komisija (zastupnici: M. Kellerbauer, P. Van Nuffel i G. Meessen, agenti)

      Predmet

   Zahtjev za djelomično poništenje Odluke Komisije C (2012) 5718 final od 6. kolovoza 2012. kojom se odbija zahtjev za povjerljivo postupanje koji su postavili Pilkington Group Ltd, primjenom članka 8. Odluke predsjednika Komisije 2011/695/EU od 13. listopada 2011. o funkciji i opisu posla službenika za usmene rasprave u određenim postupcima tržišnog natjecanja (predmet COMP/39.125 – Automobilsko staklo).

      Izreka

               1.

               Poništava se Odluka Komisije C (2012) 5718 final od 6. kolovoza 2012. kojom se odbija zahtjev za povjerljivo postupanje koji su postavili Pilkington Group Ltd, primjenom članka 8. Odluke predsjednika Komisije 2011/695/EU od 13. listopada 2011. o funkciji i opisu posla službenika za usmene rasprave u određenim postupcima tržišnog natjecanja (predmet COMP/39.125 – Automobilsko staklo) u dijelu u kojem se odnosi na zahtjev Pilkington Groupa koja obuhvaća uvodnu izjavu 115. Odluke C (2008) 6815 final od 12. studenog 2008. u vezi s primjenom članka 81. [UEZ-a] i članka 53. Sporazuma o EGP-u.

               2.

               U preostalom dijelu tužba se odbija.

               3.

               Društvu Pilkington Group nalaže se snošenje troškova.

      (1)  SL C 379, 8. 12. 2012.


title: Predmet T-549/14: Tužba podnesena 25. srpnja 2014. – Lidl Stiftung protiv OHIM-a – Horno del Espinar (Castello)

text:
               6.10.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 351/15

         Tužba podnesena 25. srpnja 2014. – Lidl Stiftung protiv OHIM-a – Horno del Espinar (Castello)
   (Predmet T-549/14)
   2014/C 351/17
   Jezik na kojem je tužba podnesena: engleski

      Stranke

      Tužitelj: Lidl Stiftung & Co. KG (Neckarsulm, Njemačka) (zastupnici: M. Wolter, M. Kefferpütz i A. Marx, odvjetnici)

      Tuženik: Ured za usklađivanje na unutarnjem tržištu (žigovi i dizajni)

      Druga stranka postupka pred žalbenim vijećem: Horno del Espinar, SL (El Espinar, Španjolska)

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

               —

               poništi odluku drugog žalbenog vijeća Ureda za usklađivanje na unutarnjem tržištu (žigovi i dizajni) od 22. travnja 2014. u spojenim predmetima R 1233/2013-2 i R 1258/2013-2;

               —

               naloži tuženiku snošenje troškova postupka.

      Tužbeni razlozi i glavni argumenti

      Podnositelj prijave žiga Zajednice: tužitelj

      Predmetni žig Zajednice: verbalni žig „Castello” za proizvode iz razreda 29, 30 i 31 – prijava žiga Zajednice br. 6 819 973

      Nositelj žiga ili znaka navedenog u postupku povodom prigovora: druga stranka postupka pred žalbenim vijećem

      Navedeni žig ili znak: brojni raniji žigovi Zajednice i nacionalni žigovi koji, između ostalog, sadrže verbalni element „Castelló”

      Odluka Odjela za prigovore: prigovor je djelomično prihvaćen

      Odluka žalbenog vijeća: žalba je djelomično prihvaćena

      Tužbeni razlozi: povreda članka 8. stavka 1. točke (b) Uredbe o žigu Zajednice.


title: Predmet T-278/14: Tužba podnesena 27. travnja 2014. – Dairek Attoumi protiv OHIM-a – Diesel (Cinturón)

text:
               4.8.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 253/34

         Tužba podnesena 27. travnja 2014. – Dairek Attoumi protiv OHIM-a – Diesel (Cinturón)
   (Predmet T-278/14)
   2014/C 253/49
   Jezik na kojem je tužba podnesena: španjolski

      Stranke

      Tužitelj: Mansour Dairek Attoumi (Badalona, Španjolska) (zastupnici: E. Manresa Medina i M. Manresa Medina, odvjetnici)

      Tuženik: Ured za usklađivanje na unutarnjem tržištu (žigovi i dizajni)

      Druga stranka pred žalbenim vijećem: Diesel SpA (Breganze, Italija)

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

               —

               vrati postupak u stanje u kojem je CD koji sadrži račune podnositelja zahtjeva za proglašavanje ništavosti dostavljen tužitelju te poništi odluku trećeg žalbenog vijeća Ureda za usklađivanje na unutarnjem tržištu (žigovi i dizajni) od 18. veljače 2014. u predmetu R 855/2012-3; podredno tome,

               —

               vrati postupak u trenutak koji prethodi odluci žalbenog vijeća, poništi spornu odluku i prekine postupak do završetka sudskog postupka koji uključuje nositelja dizajna Zajednice u pitanju protiv međunarodnog žiga br. 6 08  499; podredno tome,

               —

               prihvati ovaj zahtjev i proglasi da podnositelj zahtjeva za proglašavanje ništavosti dizajna Zajednice nije pokazao uporabu svog žiga te stoga iz tog razloga odbije zahtjev za proglašavanje ništavosti; podredno tome,

               —

               prihvati ovaj zahtjev i odbije zahtjev za proglašavanje ništavosti s obzirom na podnesene argumente;

               —

               uz sve prethodno navedeno, naloži tužitelju i eventualnim intervenijentima koji ga podupiru da snose sve troškove ovog postupka.

      Tužbeni razlozi i glavni argumenti

      Registrirani dizajn Zajednice protiv kojeg je podnesen zahtjev za proglašavanje dizajna ništavim: prikaz remena s verbalnim elementom „DIESEL” – registracija dizajna Zajednice br. 1044150-0003

      Nositelj dizajna Zajednice: tužitelj

      Stranka koja zahtijeva proglašavanje dizajna Zajednice ništavim: Diesel SpA

      Obrazloženje zahtjeva za proglašavanje dizajna ništavim: međunarodni verbalni žig i žig Zajednice „DIESEL” za proizvode iz razreda 3, 9, 14, 16, 18, 24 i 25

      Odluka Odjela za poništaje: prihvaćanje zahtjeva za proglašavanje ništavosti

      Odluka žalbenog vijeća: odbijanje žalbe

      Tužbeni razlozi:

               —

               izostanak dostave tužitelju CD-a s računima

               —

               izostanak prekida postupka

               —

               tužitelj je nositelj španjolskog žiga br. 2 5 85  042 „S.D.D. SUPER DIESEL DAIREK”

               —

               ostali dokazi koje je iznio podnositelj zahtjeva za proglašavanje ništavosti su nedostatni;

               —

               razlike između znakova


title: Predmet C-242/15 P: Žalba koju je 27. svibnja 2015. podnio Land Hessen protiv presude Općeg suda (prvo vijeće) od 17. ožujka 2015. u predmetu T-89/09, Pollmeier Massivholz GmbH & Co. KG protiv Europske komisije

text:
               20.7.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 236/30

         Žalba koju je 27. svibnja 2015. podnio Land Hessen protiv presude Općeg suda (prvo vijeće) od 17. ožujka 2015. u predmetu T-89/09, Pollmeier Massivholz GmbH & Co. KG protiv Europske komisije
   (Predmet C-242/15 P)
   (2015/C 236/41)
   Jezik postupka: njemački

      Stranke

      Žalitelj: Land Hessen (zastupnici: U. Soltész, A. Richter, odvjetnici)

      Druge stranke u postupku: Pollmeier Massivholz GmbH & Co. KG, Europska komisija

      Zahtjevi

   Žalitelj od Suda zahtijeva da:

               —

               ukine presudu Općeg suda (prvo vijeće) od 17. ožujka 2015. u predmetu T-89/09 u dijelu u kojem je njome poništena Odluka Komisije C(2008)6017 final od 21. listopada 2008., državna potpora N 512/2007 – Njemačka, Abalon Hardwood Hessen GmbH;

               —

               odbije tužbu u cijelosti;

               —

               društvu Pollmeier Massivholz GmbH & Co. KG naloži snošenje troškova postupka pred Općim sudom i Sudom.

      Žalbeni razlozi i glavni argumenti

   Žalitelj ističe ukupno četiri žalbena razloga:

               1.

               Svojim prvim žalbenim razlogom žalitelj ističe da Opći sud pogrešno nije poštovao marginu prosudbe Komisije. Utvrđivanje vrijednosti potpore jamstava složeno je gospodarsko pitanje za koje Komisija ima marginu prosudbe. Tu marginu prosudbe Komisija je tijekom višegodišnje prakse odlučivanja koristila tako da je vrijednost potpore jamstava njemačkih saveznih država u skladu s navodima njemačkih tijela procjenjivala na 0,5 % vrijednosti jamstva. Kasnija objava obavijesti o jamstvima iz 2000. na tome ne mijenja ništa.

               2.

               Osim toga, Opći sud nije poštovao činjenicu (drugi žalbeni razlog) da je kod pojma potpore iz članka 107. UFEU-a riječ o objektivnom pojmu na koji odobrenje Komisije ne može utjecati. Vrijednost potpore jamstva ne može se izmijeniti odobrenjem programa potpore. To vrijedi osobito u slučaju de minimis potpora jer one ne ulaze u činjenično stanje članka 107. UFEU-a i upravo stoga ne mogu biti predmet odluke o odobrenju Komisije.

               3.

               Trećim žalbenim razlogom žalitelj ističe povredu načela jednakosti. Prilikom izračuna vrijednosti potpore jamstva na temelju odobrenih i neodobrenih programa potpora riječ je o istim situacijama prema čemu je postupano nejednako bez objektivnog obrazloženja. Osim toga, Opći sud prilikom primjene metode 0,5 % pogrešno razlikuje jamstva koja su dodijeljena prije i nakon objave obavijesti o jamstvima iz 2000. Međutim, Komisijina praksa prema Njemačkoj je u ovom slučaju specifičnija od opće obavijesti o jamstvu te bi metoda izračuna koja je ovdje sporna bila dopuštena čak i kada bi se ocjenjivala prema kriterijima obavijesti o jamstvu iz 2000.

               4.

               Naposljetku, četvrtim žalbenim razlogom žalitelj prigovara pogrešci koja se tiče prava prilikom ocjene načelâ pravne sigurnosti i legitimnih očekivanja. Smatra da s jedne strane treba zaštiti legitimna očekivanja savezne zemlje Hessen da je Komisija u svojoj višegodišnjoj praksi prihvatila metodu 0,5 % koju je usto izričito potvrdila u svojem dopisu iz 1998. Osim toga, nije prigovorila toj metodi prilikom opsežnog postupka ispitivanja smjernica o jamstvima savezne zemlje Hessen.


title: Predmet C-55/17: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 1. veljače 2017. uputio Consiglio di Stato (Italija) – Autorità Garante della Concorrenza e del Mercato protiv Vodafone Omnitel NV

text:
               24.7.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 239/21

         Zahtjev za prethodnu odluku koji je 1. veljače 2017. uputio Consiglio di Stato (Italija) – Autorità Garante della Concorrenza e del Mercato protiv Vodafone Omnitel NV
   (Predmet C-55/17)
   (2017/C 239/27)
   Jezik postupka: talijanski

      Sud koji je uputio zahtjev

   Consiglio di Stato

      Stranke glavnog postupka

      Žalitelj: Autorità Garante della Concorrenza e del Mercato

      Druga strana u postupku: Vodafone Omnitel NV

      Prethodna pitanja
       (1)

               1.

               Protivi li se člancima 8. i 9. Direktive 2005/29/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 11. svibnja 2005. (2) tumačenje odgovarajućih odredbi nacionalnog provedbenog propisa (koje se sastoje od članaka 24. i 25. Zakonika o zaštiti potrošača) u skladu s kojima se postupanje telekomunikacijskog operatera koje se sastoji od nenavođenja informacija o prethodnoj ugradnji na SIM karticu određenih telekomunikacijskih usluga (npr. usluga govorne pošte ili korištenja interneta), i to osobito u slučaju u kojem se istom telekomunikacijskom operateru ne pripisuje nikakvo drugo i različito materijalno postupanje, može kvalificirati kao „nedopušteni utjecaj” i, stoga, kao „agresivna poslovna praksa” koja može „znatno” ograničiti slobodu izbora ili ponašanje prosječnog potrošača?

               2.

               Može li se točka 29. Priloga I. Direktivi 2005/29/CE […] tumačiti na način da postoji „prodaja po inerciji” kada operater mobilne telefonije od svojeg klijenta zahtijeva plaćanje naknade za usluge govorne pošte ili korištenja interneta u situaciji koju obilježavaju slijedeći elementi:

                           —

                           telekomunikacijski operater prilikom sklapanja ugovora o korištenju usluga mobilne telefonije nije pravilno informirao potrošača o tome da su usluge govorne pošte i korištenja interneta prethodno ugrađene na SIM karticu, što ima za posljedicu to da sam potrošač potencijalno može koristiti navedene usluge bez ad hoc podešavanja (setting);

                           —

                           kako bi stvarno koristio takve usluge, potrošač mora u svakom slučaju izvršiti određene radnje koje su u tu svrhu nužne (npr. utipkati broj govorne pošte ili aktivirati funkcije koje omogućuju korištenje interneta);

                           —

                           nema nikakvog prigovora u odnosu na tehničke i operativne mehanizme putem kojih potrošač konkretno koristi usluge, u odnosu na informacije vezane uz te mehanizme kao ni u odnosu na cijenu samih usluga, već se operatoru pripisuje isključivo spomenuto nenavođenje informacije koja se odnosi na prethodnu ugradnju usluga na SIM karticu?

               3.

               Protivi li se cilju „opće” Direktive br. 2005/29/EZ, kao „sigurnosnoj mreži” za zaštitu potrošača, kao i uvodnoj izjavi 10. i članku 3. stavku 4. iste direktive br. 2005/29/EZ, nacionalni propis koji ocjenu poštovanja posebnih obveza predviđenih u sektorskoj direktivi br. 2002/22/EZ (3) o zaštiti korisnika vezuje uz područje primjene opće Direktive br. 2005/29/EZ o nepravilnoj poslovnoj praksi, isključujući, slijedom toga, djelovanje tijela nadležnog za suzbijanje povrede sektorske direktive u svim slučajevima u kojima bi se tom povredom također mogli ispuniti kriteriji nepravilne/nepoštene poslove prakse?

               4.

               Treba li načelo lex specialis iz članka 3. stavka 4. Direktive br. 2005/29/EZ shvatiti kao načelo kojim se uređuju odnosi između zakonodavstava (opće i sektorsko zakonodavstvo) ili odnosi između pravnih pravila (opća i posebna pravna pravila) ili pak odnosi između tijela odgovornih za uređenje i nadzor nad sektorima o kojima je riječ?

               5.

               Može li se smatrati da je riječ o pojmu „proturječje” iz članka 3. stavka 4. Direktive br. 2005/29/EZ samo u slučaju radikalne suprotnosti između odredaba propisa o nepravilnoj poslovnoj praksi i drugih odredbi europskog sekundarnog prava kojima se uređuju posebni sektorski aspekti poslovne prakse, ili je dovoljno da odredbe o kojima je riječ propisuju uređenje koje je različito od zakonodavstva o nepravilnoj poslovnoj praksi u vezi s posebnostima sektora, tako da uzrokuje sukob pravnih pravila (Normenkollision) u vezi s istim konkretnim slučajem?

               6.

               Odnosi li se pojam pravila Zajednice iz članka 3. stavka 4. Direktive br. 2005/29/EZ samo na odredbe sadržane u europskim uredbama i direktivama te na pravila njihova izravnog prenošenja ili on uključuje i zakonske odredbe i odredbe drugih propisa o provedbi načelâ europskog prava?

               7.

               Protivi li se načelu lex specialis iz uvodne izjave 10. i članka 3. stavka 4. Direktive 2005/29/EZ, člancima 20. i 21. Direktive 2002/22/EZ kao i člancima 3. i 4. Direktive 2002/21/EZ (4) tumačenje odgovarajućih odredbi nacionalnog provedbenog propisa prema kojima se smatra da se – svaki put kada se u reguliranom sektoru koji uključuje pravni režim sektorske „zaštite potrošača”, u kojem sektorska tijela imaju regulatorne ovlasti i ovlasti sankcioniranja, utvrdi postupanje koje se može podvesti pod pojam „agresivne prakse” u smislu članaka 8. i 9. Direktive 2005/29/EZ ili prakse koja se „u svim okolnostima smatra agresivnom” u smislu Priloga I. Direktivi 2005/29/EZ – uvijek treba primijeniti opći propis o nepoštenoj praksi, i to i onda kada postoji sektorski propis koji je donesen radi zaštite potrošača i temelji se na odredbama prava Unije, koji u potpunosti uređuje istu „agresivnu praksu” i praksu koja se „u svim okolnostima smatra agresivnom” ili, u svakom slučaju, istu „nepravilnu praksu”?

      (1)  Napomena: primijenjen je redoslijed brojčanog označavanja pitanja koji se razlikuje od onog korištenog u odluci kojom se upućuje zahtjev za prethodnu odluku u kojoj su postojale dvije grupe pitanja koja nisu bila uzastopno brojčano označena.

      (2)  Direktiva 2005/29/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 11. svibnja 2005. o nepoštenoj poslovnoj praksi poslovnog subjekta u odnosu prema potrošaču na unutarnjem tržištu i o izmjeni Direktive Vijeća 84/450/EEZ, direktiva 97/7/EZ, 98/27/EZ i 2002/65/EZ Europskog parlamenta i Vijeća, kao i Uredbe (EZ) br. 2006/2004 Europskog parlamenta i Vijeća („Direktiva o nepoštenoj poslovnoj praksi”) (SL 2005., L 149, str. 22.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 15., svezak 8., str. 101.)

      (3)  Direktiva 2002/22/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 7. ožujka 2002. o univerzalnoj usluzi i pravima korisnika u vezi s elektroničkim komunikacijskim mrežama i uslugama (Direktiva o univerzalnoj usluzi) (SL 2002., L 108, str. 51.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 13., svezak 50., str. 3.)

      (4)  Direktiva 2002/21/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 7. ožujka 2002. o zajedničkom regulatornom okviru za elektroničke komunikacijske mreže i usluge (Okvirna direktiva) (SL 2002., L 108, str. 33.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 13., svezak 49., str. 25.)


title: Predmet C-617/15: Presuda Suda (drugo vijeće) od 18 svibnja 2017. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Oberlandesgericht Düsseldorf – Njemačka) – Hummel Holding A/S protiv Nike Inc., Nike Retail B.V. (Zahtjev za prethodnu odluku — Intelektualno vlasništvo — Uredba (EZ) br. 207/2009 — Žig Europske unije — Članak 97. stavak 1. — Međunarodna nadležnost — Tužba zbog povrede podnesena protiv društva sa sjedištem u trećoj državi — Društvo unuka sa sjedištem na državnom području države članice suda pred kojim se vodi postupak — Pojam poslovnog „nastana”)

text:
               24.7.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 239/6

         Presuda Suda (drugo vijeće) od 18 svibnja 2017. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Oberlandesgericht Düsseldorf – Njemačka) – Hummel Holding A/S protiv Nike Inc., Nike Retail B.V.
   (Predmet C-617/15) (1)

   ((Zahtjev za prethodnu odluku - Intelektualno vlasništvo - Uredba (EZ) br. 207/2009 - Žig Europske unije - Članak 97. stavak 1. - Međunarodna nadležnost - Tužba zbog povrede podnesena protiv društva sa sjedištem u trećoj državi - Društvo unuka sa sjedištem na državnom području države članice suda pred kojim se vodi postupak - Pojam poslovnog „nastana”))
   (2017/C 239/08)
   Jezik postupka: njemački

      Sud koji je uputio zahtjev

   Oberlandesgericht Düsseldorf

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelj: Hummel Holding A/S

      Tuženik: Nike Inc., Nike Retail B.V.

      Izreka

   Članak 97. stavak 1. Uredbe Vijeća (EZ) br. 207/2009 od 26. veljače 2009. o žigu Europske unije treba tumačiti na način da je pravno samostalno društvo sa sjedištem u državi članici, koje je društvo unuka društva majke koje nema sjedište u Uniji, „poslovni nastan” tog društva majke u smislu te odredbe ako je to društvo unuka poslovno središte koje, u državi članici u kojoj je smješteno, ima određenu stvarnu i stabilnu prisutnost iz koje se obavlja poslovna djelatnost i koje se na stalan način očituje na van kao nastavak društva majke.

      (1)  SL C 38, 1. 2. 2016.


title: Predmet C-313/17 P: Žalba od 26. svibnja 2017. koju je 22. ožujka 2017. podnio George Haswani protiv presude Općeg suda (sedmo vijeće) u predmetu T-231/15, Haswani protiv Vijeća

text:
               24.7.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 239/41

         Žalba od 26. svibnja 2017. koju je 22. ožujka 2017. podnio George Haswani protiv presude Općeg suda (sedmo vijeće) u predmetu T-231/15, Haswani protiv Vijeća
   (Predmet C-313/17 P)
   (2017/C 239/52)
   Jezik postupka: francuski

      Stranke

      Žalitelj: George Haswani (zastupnik: G. Karouni, odvjetnik)

      Druge stranke u postupku: Vijeće Europske unije, Europska komisija

      Žalitelj od Suda zahtijeva da:

               —

               ukine presudu Općeg suda od 22. ožujka 2017. (presuda T-231/15), odnosno njezine točke 39. do 47. kojima se zahtjev za poništenje Odluke Vijeća (ZVSP) 2016/850 od 27. svibnja 2016. o izmjeni Odluke 2013/255/ZVSP o mjerama ograničavanja protiv Sirije (1) i Provedbene uredbe Vijeća (EU) 2016/840 od 27. svibnja 2016. o provedbi Uredbe (EU) 36/2012 o mjerama ograničavanja s obzirom na stanje u Siriji (2), kao i točke izreke presude br. 1., 3., 4. i 5.;

               —

               posljedično tomu, odredi brisanje imena G. Haswanija iz priloga spomenutim aktima;

               —

               u okviru tužbe, poništi Odluku 2015/1836 (3) i Provedbenu uredbu 2015/1828 (4);

               —

               u okviru tužbe, naloži Vijeću plaćanje 700 000 eura na osnovi naknade štete zajedno s kamatama radi popravljanja ukupne uzrokovane štete;

               —

               ukine pobijanu presudu u točkama izreke 4. i 5., točkama 91. do 93., u dijelu u kojem se njima G. Haswaniju nalaže snošenje dvije trećine troškova Vijeća, pored snošenja vlastitih troškova;

               —

               naloži Vijeću snošenje svih troškova, u skladu s člankom 184. stavkom 4. Poslovnika Suda.

      Žalbeni razlozi i glavni argumenti

   Prvi žalbeni razlog temelji se na navodnoj pogrešci koja se tiče prava jer je u točkama 39. do 47. svoje presude Opći sud nedopuštenima proglasio, s obzirom na zahtjeve iz članka 86. stavka 4. svojeg Poslovnika, zahtjev za poništenje Odluke 2016/850 i Provedbene uredbe 2016/840, koji je G. Haswani podnio u svojem drugom podnesku kojim se vrši prilagodba. Ta pogreška koja se tiče prava osobito je očita u točki 45. pobijane presude.
   Drugi žalbeni razlog temelji se na navodnoj pogrešci koja se tiče prava jer je Opći sud u točkama 39. do 47., konkretno – u točki 47., svoje presude utvrdio da u slučaju povrede zahtjeva iz članka 86. stavka 4. njegova Poslovnika, valja odbaciti kao nedopušten zahtjev naveden u podnesku kojim se vrši prilagodba a da se ni ne ispituje je li tužitelj od Tajništva Općeg suda primio zahtjev za otklanjanje nedostataka.
   Treći žalbeni razlog temelji se na pogrešci koja se tiče prava počinjenoj u točkama 39. do 47. pobijane presude, konkretno – u točki 46., jer je Opći sud utvrdio da je G. Haswani trebao u svojem podnesku kojim se vrši prilagodba navesti, uz prilagođene zahtjeve, nove prilagođene tužbene razloge.
   Na četvrtom mjestu, u okviru svoje ovlasti odlučivanja u ovom predmetu, Sud može samo utvrditi nezakonitost odluke i provedbene uredbe iz 2015. (2015/1836 i 2015/1828) na temelju kojih se zamrzavaju financijska sredstva i gospodarski izvori vodećih poslovnih osoba koje djeluju u Siriji.

      (1)  SL 2016., L 141, str. 125.

      (2)  SL 2016., L 141, str. 30.

      (3)  SL 2015., L 266, str. 75.

      (4)  SL 2015., L 266, str. 1.


title: Predmet T-329/16: Tužba podnesena 21. lipnja 2016. – Bristol-Myers Squibb Pharma protiv Komisije i EMA-e

text:
               29.8.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 314/27

         Tužba podnesena 21. lipnja 2016. – Bristol-Myers Squibb Pharma protiv Komisije i EMA-e
   (Predmet T-329/16)
   (2016/C 314/37)
   Jezik postupka: engleski

      Stranke

      Tužitelj: Bristol-Myers Squibb Pharma EEIG (Uxbridge, Ujedinjena Kraljevina) (zastupnici: P. Bogaert i B. Van Vooren, lawyers, i B. Kelly, Solicitor)

      Tuženici: Europska komisija i Europska agencija za lijekove

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

               —

               proglasi tužbu dopuštenom i osnovanom;

               —

               poništi pobijane akte;

               —

               naloži Europskoj komisiji i EMA-i snošenje tužiteljevih troškova.

      Tužbeni razlozi i glavni argumenti

   Svojom tužbom tužitelj zahtijeva poništenje akta Europske komisije kojim se „elotuzumab” uklanja iz Unijinog registra lijekova za rijetke bolesti za humanu primjenu i/ili eventualnog akta Europske komisije ili Europske agencije za lijekove kojim se utvrđuje da „elotuzumab” u vrijeme dobivanja odobrenja za stavljanje u promet lijeka „Empliciti” više nije zadovoljavao kriterije za oznaku lijeka za rijetke bolesti.
   U prilog osnovanosti tužbe tužitelj ističe dva tužbena razloga.

               1.

               Prvi tužbeni razlog, koji se temelji na tome da se pobijanim aktima krši članak 5. stavak 12. točka (b) Uredbe (EZ) br. 141/2000 (1) o lijekovima za rijetke bolesti, vezano za načelo proporcionalnosti:

                           —

                           Kao prvo, prema članku 5. stavku 12. točki (b) Uredbe (EZ) br. 141/2000 o lijekovima za rijetke bolesti, na lijek koji je dobio odobrenje za stavljanje u promet nakon podnošenja zahtjeva za odobrenje za stavljanje u promet lijeka za rijetke bolesti ne može se primijeniti članak 3. točka (b) Uredbe (EZ) br. 141/2000 o lijekovima za rijetke bolesti.

                           —

                           Kao drugo, prema članku 5. stavku 12. Uredbe (EZ) br. 141/2000 o lijekovima za rijetke bolesti, oznaka lijeka za rijetke bolesti može se povući samo kad on više ne zadovoljava kriterije iz članka 3. Uredbe (EZ) br. 141/2000 o lijekovima za rijetke bolesti.

                           —

                           Kao treće, prema članku 5. stavku 12. točki (b) Uredbe (EZ) br. 141/2000 o lijekovima za rijetke bolesti, EMA i Komisija moraju primijeniti standard dokaza koji podupire cilj Uredbe.

               2.

               Drugi tužbeni razlog, koji se temelji na tome da pobijani akti krše članak 5. stavak 12. točku (b) Uredbe (EZ) br. 141/2000 o lijekovima za rijetke bolesti u vezi s člankom 5. stavkom 8. Uredbe (EZ) br. 141/2000 o lijekovima za rijetke bolesti jer nema formalne Komisijine odluke.

      (1)  Uredba (EZ) br. 141/2000 Europskog parlamenta i Vijeća od 16. prosinca 1999. o lijekovima za rijetke bolesti (SL L 18, 22.1.2000, str. 1.) (SL posebno izdanje na hrvatskom jeziku: poglavlje 15., svezak 8., str. 3.


title: Predmet T-188/14: Tužba podnesena 20. ožujka 2014. – Grundig Multimedia protiv OHIM-a (GentleCare)

text:
               19.5.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 151/30

         Tužba podnesena 20. ožujka 2014. – Grundig Multimedia protiv OHIM-a (GentleCare)
   (Predmet T-188/14)
   2014/C 151/39
   Jezik postupka: engleski

      Stranke

      Tužitelj: Grundig Multimedia AG (Stansstad, Švicarska) (zastupnici: M. Neuner i S. Walter, odvjetnici)

      Tuženik: Ured za usklađivanje na unutarnjem tržištu (žigovi i dizajni)

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

               —

               poništi odluku petog žalbenog vijeća Ureda za usklađivanje na unutarnjem tržištu (žigovi i dizajni) od 24. siječnja 2014. u predmetu R 739/2013-5.

      Tužbeni razlozi i glavni argumenti

      Predmetni žig Zajednice: verbalni žig „GentleCare” za proizvode iz razreda 7 – prijava žiga Zajednice br. 11 102 522

      Odluka ispitivača: prijava žiga Zajednice je djelomično odbijena

      Odluka žalbenog vijeća: žalba je odbačena

      Tužbeni razlozi: povreda članka 7. stavka 1. točke (b) i (c) i članka 7. stavka 2. Uredbe o žigu Zajednice.


title: Predmet T-82/16: Tužba podnesena 23. veljače 2016. – International Gaming Projects protiv EUIPO-a – adp Gauselmann (TRIPLE EVOLUTION)

text:
               18.4.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 136/38

         Tužba podnesena 23. veljače 2016. – International Gaming Projects protiv EUIPO-a – adp Gauselmann (TRIPLE EVOLUTION)
   (Predmet T-82/16)
   (2016/C 136/53)
   Jezik na kojem je tužba podnesena: engleski

      Stranke

      Tužitelj: International Gaming Projects Ltd (Valletta, Malta) (zastupnici: M. Garayalde Niño, A. Alpera Plazas, odvjetnici)

      Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO)

      Druga stranka pred žalbenim vijećem: adp Gauselmann GmbH (Espelkamp, Njemačka)

      Podaci o postupku pred EUIPO-om

      Nositelj spornog žiga: tužitelj

      Predmetni sporni žig: figurativni žig Europske unije s verbalnim elementima „TRIPLE EVOLUTION” – prijava za registraciju br. 11 968 138

      Postupak pred EUIPO-om: postupak povodom prigovora

      Pobijana odluka: odluka drugog žalbenog vijeća EUIPO-a od 2. prosinca 2015. u predmetu R 725/2015-2

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

               —

               utvrdi da je tužba dopuštena;

               —

               poništi pobijanu odluku u cijelosti;

               —

               naloži registraciju žiga Europske unije TRIPLE EVOLUTION za sve proizvode i usluge za koje je zaštita zatražena;

               —

               naloži EUIPO-u i/ili drugoj stranci snošenje troškova.

      Tužbeni razlog

               —

               žalbeno vijeće pogrešno je zaključilo da je između suprotstavljenih znakova postojala vjerojatnost dovođenja u zabludu.


title: Predmet C-51/16: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 28. siječnja 2016. uputio Rechtbank Noord-Holland (Nizozemska) – Stryker EMEA Supply Chain Services BV protiv Inspecteur van de Belastingdienst/Douane, kantoor Rotterdam Rijnmond

text:
               18.4.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 136/15

         Zahtjev za prethodnu odluku koji je 28. siječnja 2016. uputio Rechtbank Noord-Holland (Nizozemska) – Stryker EMEA Supply Chain Services BV protiv Inspecteur van de Belastingdienst/Douane, kantoor Rotterdam Rijnmond
   (Predmet C-51/16)
   (2016/C 136/21)
   Jezik postupka: nizozemski

      Sud koji je uputio zahtjev

   Rechtbank Noord-Holland

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelj: Stryker EMEA Supply Chain Services BV

      Tuženik: Inspecteur van de Belastingdienst/Douane, kantoor Rotterdam Rijnmond

      Prethodna pitanja

               1.

               Treba li tarifni broj 9021 KN-a tumačiti na način da kirurški implantati, poput onih opisanih u točki 4. gore, koji su namijenjeni isključivo za ugradnju u ljudsko tijelo za liječenje lomova kosti ili učvršćivanje proteza, mogu biti razvrstani u taj tarifni broj?

               2.

               Je li Uredba 1212/2014 (1) valjana?

      (1)  Provedbena uredba Komisije (EU) br. 1212/2014 оd 11. studenoga 2014. o razvrstavanju određene robe u kombiniranu nomenklaturu (SL L 329, str. 3.).


title: Predmet C-48/13: Presuda Suda (veliko vijeće) od 17. srpnja 2014. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Østre Landsret – Danska) – Nordea Bank Danmark A/S protiv Skatteministeriet (Porezno pravo — Sloboda poslovnog nastana — Nacionalni porez na dobit — Oporezivanje koncerna — Oporezivanje djelatnosti inozemnih stalnih poslovnih jedinica tuzemnih društava — Izbjegavanje dvostrukog oporezivanja uračunavanjem poreza (metoda uračunavanja) — Naknadno oporezivanje prethodno odbijenih gubitaka u slučaju prijenosa stalne poslovne jedinice na društvo unutar istoga koncerna nad kojim dotična država ne ostvaruje ovlast oporezivanja)

text:
               15.9.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 315/8

         Presuda Suda (veliko vijeće) od 17. srpnja 2014. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Østre Landsret – Danska) – Nordea Bank Danmark A/S protiv Skatteministeriet
   (Predmet C-48/13) (1)

   ((Porezno pravo - Sloboda poslovnog nastana - Nacionalni porez na dobit - Oporezivanje koncerna - Oporezivanje djelatnosti inozemnih stalnih poslovnih jedinica tuzemnih društava - Izbjegavanje dvostrukog oporezivanja uračunavanjem poreza (metoda uračunavanja) - Naknadno oporezivanje prethodno odbijenih gubitaka u slučaju prijenosa stalne poslovne jedinice na društvo unutar istoga koncerna nad kojim dotična država ne ostvaruje ovlast oporezivanja))
   2014/C 315/11
   Jezik postupka: danski

      Sud koji je uputio zahtjev

   Østre Landsret

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelj: Nordea Bank Danmark A/S

      Tuženik: Skatteministeriet

      Izreka

   Članci 49. i 54. UFEU a kao i članci 31. i 34. Sporazuma o Europskom gospodarskom prostoru od 2. svibnja 1992. protive se pravu države članice prema kojem se u slučaju kada tuzemno društvo prenese stalnu poslovnu jedinicu sa sjedištem u drugoj državi članici ili u drugoj državi ugovornici Sporazuma o Europskom gospodarskom prostoru na inozemno društvo unutar istoga koncerna prethodno odbijeni gubici koji potječu od prenesene poslovne jedinice ponovno uključuju u oporezivu dobit društva prenositelja utoliko što prva država članica oporezuje kako dobit koju je navedena poslovna jedinica ostvarila prije prijenosa tako i dobit koja proizlazi iz kapitalnog dobitka ostvarenoga tim prijenosom.

      (1)  SL C 101, 6.4.2013.


title: Predmet T-778/15: Rješenje Općeg suda od 29. lipnja 2017. – It Works protiv EUIPO-a – KESA Holdings Luxembourg (IT it WORKS)

text:
               21.8.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 277/60

         Rješenje Općeg suda od 29. lipnja 2017. – It Works protiv EUIPO-a – KESA Holdings Luxembourg (IT it WORKS)
   (Predmet T-778/15) (1)

   (2017/C 277/86)
   Jezik postupka: engleski
   Predsjednik četvrtog vijeća odredio je brisanje predmeta.

      (1)  SL C 90, 7. 3. 2016.


title: Predmet C-286/14: Tužba podnesena 11. lipnja 2014. – Europski parlament protiv Europske komisije

text:
               4.8.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 253/21

         Tužba podnesena 11. lipnja 2014. – Europski parlament protiv Europske komisije
   (Predmet C-286/14)
   2014/C 253/28
   Jezik postupka: francuski

      Stranke

      Tužitelj: Europski parlament (zastupnici: L. G. Knudsen, A. Troupiotis i M. Menegatti, agenti)

      Tuženik: Europska komisija

      Tužbeni zahtjev

               —

               poništiti Delegiranu uredbu Komisije (EU) br. 275/2014 (1) od 7. siječnja 2014. o izmjeni Priloga I. Uredbi (EU) br. 1316/2013 Europskog parlamenta i Vijeća o uspostavi Instrumenta za povezivanje Europe;

               —

               naložiti Europskoj komisiji snošenje troškova.

      Tužbeni razlozi i glavni argumenti

   Parlament ističe jedinstveni tužbeni razlog u prilog svoje tužbe za poništenje prema kojem je Komisija prekoračila ovlasti koje su joj povjerene člankom 21. stavkom 3. Uredbe (EU) br. 1316/2013 (2). Naime, pobijana delegirana uredba donosi izmjene Priloga I. osnovnog akta dodajući mu novi Dio VI koji se odnosi na prioritete za financiranje u sektoru prometa za potrebe višegodišnjih i godišnjih radnih programa. Prema mišljenju Parlamenta, Komisija je na taj način prekoračila ovlasti koje su joj povjerene osnovnom uredbom tako što je donijela delegirani akt koji donosi „izmjenu” navedene osnovne uredbe, umjesto da se ograničava na „dopunu” te uredbe, kako se to od nje zahtijeva u članku 21. stavku 3.

      (1)  SL L 80, str. 1.

      (2)  SL L 348, str. 129.


title: Predmet T-689/16: Tužba podnesena 24. rujna 2016. – PL protiv Komisije

text:
               28.11.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 441/25

      Tužba podnesena 24. rujna 2016. – PL protiv Komisije
      (Predmet T-689/16)
      (2016/C 441/29)
      Jezik postupka: francuski

         Stranke

         Tužitelj: PL (Bruxelles, Belgija) (zastupnici: J.-N. Louis i N. de Montigny, odvjetnici)

         Tuženik: Europska komisija

         Tužbeni zahtjev

      Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

                  —

                  poništi potvrđujuću odluku načelnika odjela DG HR.B4 od 22. prosinca 2015.„Upravljanje karijerom i učinkovitost” o neizvršenju presude Službeničkog suda od 15. travnja 2015. donoseći odluku, koja je već izvršena prije više od 3 godine, o raspoređivanju tužitelja u interesu službe, iz Delegacije Europske unije na Zapadnoj obali i pojasu Gaze (Istočni Jeruzalem) u Glavnu upravu za mobilnost i promet (MOVE) u Bruxellesu s retroaktivnim učinkom od 1. siječnja 2013.;

                  —

                  poništi implicitnu odluku o odbijanju tužiteljevog zahtjeva od 20. kolovoza 2015. kojeg je uputio njegov pravni savjetnik, da ga se obavijesti o mjerama koje je Komisija poduzela kako bi izvršila presudu Službeničkog suda od 15. travnja 2015. u predmetu F-96/13;

                  —

                  naloži Komisiji da tužitelju plati iznos od 250 000 eura kao naknadu pretrpljene imovinske i neimovinske štete;

                  —

                  naloži Komisiji snošenje troškova.

         Tužbeni razlozi i glavni argumenti

      U prilog svojoj tužbi, tužitelj ističe tri tužbena razloga.

                  1.

                  Prvi tužbeni razlog temelji se na povredi članka 266. UFEU-a zbog toga što se pobijanim odlukama ne poštuje izreka presude Službeničkog suda od 15. travnja 2015. u predmetu F-96/13 s obzirom na njeno obrazloženje koje je nužna potpora u smislu da je prijeko potrebno kako bi se utvrdilo točan smisao onoga što je presuđeno u izreci.

                              —

                              Tužitelj smatra da članak 266. UFEU-a nalaže Komisiji da izbjegne da bilo koji akt kojim se zamjenjuje poništeni akt bude zahvaćen istim nepravilnostima kao onima koje su prepoznate u presudi o poništenju, o čemu je riječ u ovom slučaju.

                  2.

                  Drugi tužbeni razlog odnosi se na zlouporabu postupka, jer pobijane odluke ne predstavljaju izvršenje presude Službeničkog suda o poništenju koje je pravilno, pošteno i u dobroj vjeri i jedini cilj njihovog donošenja je bio stvoriti dojam o zakonitosti odluke koja, iako je poništena, je već izvršena prije više od tri godine.

                  3.

                  Treći tužbeni razlog odnosi se na povredu članka 22.a Pravilnika o osoblju.


title: Predmet F-84/13: Rješenje Službeničkog suda od 29. travnja 2016. – Drewes-Wran protiv Komisije

text:
               20.6.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 222/47

         Rješenje Službeničkog suda od 29. travnja 2016. – Drewes-Wran protiv Komisije
   (Predmet F-84/13) (1)

   (2016/C 222/66)
   Jezik postupka: francuski
   Predsjednik prvog vijeća odredio je brisanje predmeta.

      (1)  SL C 325, 9. 11. 2013., str. 52


title: Predmet F-24/14: Tužba podnesena 21. ožujka 2014 . – ZZ protiv OHIM-a

text:
               10.6.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 175/55

         Tužba podnesena 21. ožujka 2014. – ZZ protiv OHIM-a
   (Predmet F-24/14)
   2014/C 175/79
   Jezik postupka: engleski

      Stranke

      Tužitelj: ZZ (zastupnik: H. Tettenborn, odvjetnik)

      Tuženik: Ured za usklađivanje na unutarnjem tržištu (žigovi i dizajni)

      Predmet i opis spora

   Poništenje tužiteljevog izvješća o ocjeni koje se odnosi na razdoblje od 1. listopada 2011. do 31. prosinca 2012. i zahtjev za naknadu štete

      Tužbeni zahtjev tužitelja

               —

               Poništiti izvješće o ocjeni tužitelja u odnosu na razdoblje od 1. listopada 2011. do 31. prosinca 2012. , kako ga je dovršio i potpisao službenik za izvješćivanje;

               —

               Naložiti OHIM-u plaćanje tužitelju odgovarajuće naknade, prema ocjeni Suda – u iznosu ne manjem od 500,00 eura –za duševne boli i nematerijalnu štetu koje je pretrpio zbog pobijanog izvješća o ocjeni;

               —

               Naložiti OHIM-u snošenje troškova.


title: Predmet T-45/16: Presuda Općeg suda od 18. srpnja 2017. – Alfonso Egüed protiv EUIPO-a – Jackson Family Farms (BYRON) („Žig Europske unije — Postupak povodom prigovora — Prijava figurativnog žiga Europske unije BYRON — Raniji neregistrirani žig BYRON — Relativni razlog za odbijanje — Članak 8. stavak 4. Uredbe (EZ) br. 207/2009 — Pravila common law tužbe zbog zavaravajućeg označivanja (action for passing off) — „Goodwill” — Dokaz stjecanja i trajnosti ranijeg prava”)

text:
               28.8.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 283/37

         Presuda Općeg suda od 18. srpnja 2017. – Alfonso Egüed protiv EUIPO-a – Jackson Family Farms (BYRON)
   (Predmet T-45/16) (1)

   ((„Žig Europske unije - Postupak povodom prigovora - Prijava figurativnog žiga Europske unije BYRON - Raniji neregistrirani žig BYRON - Relativni razlog za odbijanje - Članak 8. stavak 4. Uredbe (EZ) br. 207/2009 - Pravila common law tužbe zbog zavaravajućeg označivanja (action for passing off) - „Goodwill” - Dokaz stjecanja i trajnosti ranijeg prava”))
   (2017/C 283/55)
   Jezik postupka: engleski

      Stranke

      Tužitelj: Nelson Alfonso Egüed (Madrid, Španjolska) (zastupnik: N. Fernández Fernández-Pacheco, odvjetnik)

      Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (zastupnik: J. Ivanauskas, agent)

      Druga stranka u postupku pred žalbenim vijećem EUIPO-a: Jackson Family Farms LLC (Santa Rosa, Kalifornija, Sjedinjene Američke Države)

      Predmet

   Tužba protiv odluke drugog žalbenog vijeća EUIPO-a od 16. studenoga 2015. (predmet R 822/2015-2), koja se odnosi na postupak povodom prigovora između društva Jackson Family Farms i N. Alfonsa Egüeda.

      Izreka

               1.

               Tužba se odbija.

               2.

               Nelsonu Alfonsu Egüedu nalaže se snošenje troškova.

      (1)  SL C 111, 29. 3. 2016.


title: Predmet C-599/15 P: Žalba koju je 16. studenoga 2015. podnijela Rumunjska protiv rješenja Općeg suda (treće vijeće) od 14. rujna 2015. u predmetu T-784/14, Komisija protiv Rumunjske

text:
               1.2.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 38/33

         Žalba koju je 16. studenoga 2015. podnijela Rumunjska protiv rješenja Općeg suda (treće vijeće) od 14. rujna 2015. u predmetu T-784/14, Komisija protiv Rumunjske
   (Predmet C-599/15 P)
   (2016/C 038/46)
   Jezik postupka: rumunjski

      Stranke

      Žalitelj: Rumunjska (zastupnici: R.-H. Radu, A. Buzoianu, E. Gane i M. Chicu, agenti)

      Druga stranka u postupku: Europska komisija

      Žalbeni zahtjev

               —

               I. Proglasiti tužbu dopuštenom, u cijelosti ukinuti rješenje Općeg suda u predmetu T-784/14 te donijeti novu odluku u predmetu T-784/14 o prihvaćanju tužbe za poništenje i poništenju dopisa BUDG/B3/MV D (2014) 3079038 od 19. rujna 2014.
               ili
               proglasiti tužbu dopuštenom, u cijelosti ukinuti rješenje Općeg suda u predmetu T-784/14, vratiti predmet T-784/14 Općem sudu Europske unije te u novom postupku prihvatiti tužbu i poništiti dopis BUDG/B3/MV D (2014) 3079038 od 19. rujna 2014.;

               —

               II. Naložiti Komisiji snošenje troškova.

      Žalbeni razlozi i glavni argumenti

               1.

                  Prvi žalbeni razlog – nepravilnosti postupka pred Općim sudom Europske unije koje povrjeđuju interese rumunjske države

               Rumunjska smatra da je prilikom donošenja rješenja prekršen članak 130. stavak 7. zajedno sa stavkom 8. Poslovnika Općeg suda.
               Opći sud nije ni provjerio ni u dovoljnoj mjeri obrazložio potrebu zajedničkog ispitivanja prigovora nedopuštenosti zajedno s ocjenom o meritumu.
               Iako je Opći sud odlučio da nije opravdano zajednički ispitati prigovore nedopuštenosti i merituma, on je obvezu plaćanja Rumunjske pravno podveo u područje koje je uređeno Odlukom 2007/436/EZ, Euratom (1) i Uredbom br. 1150/2000 (2), i naveo da je na temelju tih odredbi rumunjska država obvezna utvrditi i isplatiti iznos od 14 883,79 eura na ime tradicionalnih vlastitih sredstava.
               Time što je ispitao prirodu i temelj obveze plaćanja, Opći je sud donio odluku o meritumu predmeta i time je postupio suprotno vlastitoj odluci o tome da će odlučiti isključivo o prigovoru nedopuštenosti.

               2.

                  Drugi žalbeni razlog – povreda prava Unije od strane Općeg suda

               Rumunjska smatra da je Opći sud pogrešno kvalificirao prirodu obveza koje joj se dopisom BUDG/B3/MV D (2014) 3079038 od 19. rujna 2014. stavljaju na teret te je počinio pogrešku koja se tiče prava koja je utjecala ispitivanje tog suda u odnosu na (i) ocjenu Komisijine nadležnosti i na (ii) prirodu pobijanog dopisa.
               Podredno, Rumunjska smatra da je Opći sud povrijedio pravo Europske unije i postupio suprotno sudskoj praksi Suda kad je utvrdio da je zadaća država članica da ocjene je li došlo do gubitka tradicionalnih vlastitih sredstava te postoji li obveza nplaćanja takvih sredstava.
               Također, Rumunjska osporava primjenjivost mehanizma privremenog plaćanja u okolnostima o kojima se raspravlja u postupku i, u tom smislu, navode Općeg suda koje su dani u odnosu na to.

      (1)  Odluka Vijeća od 7. lipnja 2007. o sustavu vlastitih sredstava Europskih zajednica (SL L 163, str. 17.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 1., svezak 15., str. 141.).

      (2)  Uredba Vijeća (EZ, EURATOM) br. 1150/2000 od 22. svibnja 2000. o provedbi Odluke br. 94/728/EZ, Euratom o sustavu vlastitih sredstava Zajednica (SL L 130, str. 1.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 1., svezak 1., str. 12.).


title: Predmet C-607/13: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 25. studenoga 2013. uputio Corte Suprema di Cassazione (Italija) — Ministero dell'Economia e delle Finanze i dr. protiv Francesca Cimmina i dr.

text:
               1.3.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 61/3

         Zahtjev za prethodnu odluku koji je 25. studenoga 2013. uputio Corte Suprema di Cassazione (Italija) — Ministero dell'Economia e delle Finanze i dr. protiv Francesca Cimmina i dr.
   (Predmet C-607/13)
   2014/C 61/04
   Jezik postupka: talijanski

      Sud koji je uputio zahtjev

   Corte Suprema di Cassazione

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelji: Ministero dell'Economia e delle Finanze i dr.

      Tuženici: Francesco Cimmino i dr.

      Prethodna pitanja

               1.

               Treba li članak 11. Uredbe (EZ) br. 2362/98 (1) sukladno kojem je obveza država članica utvrditi obavljaju li operatori uvoznu djelatnost za vlastiti račun kao samostalni gospodarski subjekti u pogledu njihove uprave, osoblja i poslovanja, tumačiti u smislu da su od carinskih povlastica koje se priznaju isključene uvozne djelatnosti koje se obavljaju za račun pozicioniranog operatora, a obavljaju ih osobe koje samo formalno ispunjavaju uvjete koje ta uredba predviđa za „nove operatore”?

               2.

               Dopušta li Uredba (EZ) br. 2362/98 pozicioniranom operatoru da prodaje banane koje se nalaze izvan teritorija Unije novom operatoru s kojim se sporazumio da će se potonji pobrinuti za unošenje na teritorij Unije banana po preferencijalnoj stopi i preprodati ih istom pozicioniranom operatoru po cijeni koja je dogovorena prije same transakcije, bez da snosi bilo kakav stvarni poslovni rizik i bez davanja bilo kakvih sredstava za takvu transakciju?

               3.

               Predstavlja li sporazum spomenut u drugom pitanju povredu zabrane prijenosa prava od novog operatora na pozicioniranog operatora koja je propisana u članku 21. stavku 2. Uredbe (EZ) br. 2362/98, s posljedicom da izvršeni prijenos ostaje bez učinka, te se carina duguje prema punoj, a ne prema preferencijalnoj stopi, u skladu s odredbama članka 4. stavka 3. Uredbe br. 2988/95 (2)?

      (1)  Uredba Komisije (EZ) br. 2362/98 od 28. listopada 1998. o načinima primjene Uredbe Vijeća (EEZ) br. 404/93 o režimu uvoza banana u Zajednice (SL L 293, str. 32.) [neslužbeni prijevod]

      (2)  Uredba Vijeća (EZ, Euratom) br. 2988/95 od 18. prosinca 1995. o zaštiti financijskih interesa Zajednica (SL L 312, str. 1.) [neslužbeni prijevod]


title: Predmet C-288/12: Presuda Suda (veliko vijeće) od 8. travnja 2014. – Europska komisija protiv Mađarske (Povreda obveze države članice — Direktiva 95/46/EZ — Zaštita pojedinaca u vezi s obradom osobnih podataka i slobodan protok takvih podataka — Članak 28. stavak 1. — Državna nadzorna tijela — Neovisnost — Nacionalni propis koji prijevremeno okončava mandat nadzornog tijela — Osnivanje novog nadzornog tijela i imenovanje druge osobe na mjesto njegovog predsjednika)

text:
               10.6.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 175/6

         Presuda Suda (veliko vijeće) od 8. travnja 2014. – Europska komisija protiv Mađarske
   (Predmet C-288/12) (1)

   ((Povreda obveze države članice - Direktiva 95/46/EZ - Zaštita pojedinaca u vezi s obradom osobnih podataka i slobodan protok takvih podataka - Članak 28. stavak 1. - Državna nadzorna tijela - Neovisnost - Nacionalni propis koji prijevremeno okončava mandat nadzornog tijela - Osnivanje novog nadzornog tijela i imenovanje druge osobe na mjesto njegovog predsjednika))
   2014/C 175/06
   Jezik postupka: mađarski

      Stranke

      Tužitelj: Europska komisija (zastupnici: K. Talabér-Ritz i B. Martenczuk, agenti)

      Tuženik: Mađarska (zastupnik: M. Z. Fehér, agent)

      Intervijent koji podržava tužitelja: Europski nadzornik za zaštitu podataka (EDPS) (zastupnici: I. Chatelier, A. Buchta, Z. Belényessy i H. Kranenborg, agenti)

      Predmet

   Povreda obveze države članice – Povreda Direktive 95/46/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 24. listopada 1995. o zaštiti pojedinaca u vezi s obradom osobnih podataka i o slobodnom protoku takvih podataka (SL L 281, str. 31.) (SL, poglavlje 13., svezak 7., str 8.) – Obveza država članica da predvide da primjenu odredbi koje su usvojene primjenom direktive nadzire jedno ili više javnih tijela koja u provedbi funkcija koje su im povjerene djeluju potpuno neovisno – Usvajanje nacionalnog propisa koji prijevremeno okončava šestogodišnji mandat povjerenika za zaštitu podataka – Osnivanje nacionalnog tijela za zaštitu podataka i slobodu informiranja – Imenovanje, s mandatom u trajanju od devet godina, osobe različite od povjerenika za zaštitu podataka na mjesto predsjednika navedenog tijela

      Izreka

               1.

               Okončavši prijevremeno mandat neovisnog nadzornog tijela za zaštitu osobnih podataka Mađarska je povrijedila obveze koje ima na temelju navedenih odredbi Direktive 95/46/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 24. listopada 1995. o zaštiti pojedinaca u vezi s obradom osobnih podataka i o slobodnom protoku takvih podataka.

               2.

               Mađarskoj se nalaže snošenje troškova.

               3.

               Europski nadzornik za zaštitu podataka (EDPS) snosi vlastite troškove.

      (1)  SL C 227, 28.7.2012.


title: Predmet T-191/15: Tužba podnesena 10. travnja 2015. – SLE Schuh protiv OHIM-a – Vigoss Tekstil Konfeksiyon Sanayi ve Ticaret (VIOS)

text:
               22.6.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 205/35

         Tužba podnesena 10. travnja 2015. – SLE Schuh protiv OHIM-a – Vigoss Tekstil Konfeksiyon Sanayi ve Ticaret (VIOS)
   (Predmet T-191/15)
   (2015/C 205/48)
   Jezik na kojem je tužba podnesena: njemački

      Stranke

      Tužitelj: SLE Schuh GmbH (Graz, Austrija) (zastupnik: A. Stolitzka, odvjetnik)

      Tuženik: Ured za usklađivanje na unutarnjem tržištu (žigovi i dizajni) (OHIM)

      Druga stranka u postupku pred žalbenim vijećem: Vigoss Tekstil Konfeksiyon Sanayi ve Ticaret Ltd Sirketi (Istanbul, Turska)

      Podaci o postupku pred OHIM-om

      Podnositelj prijave: tužitelj

      Predmetni sporni žig: verbalni žig Zajednice „VIOS” – prijava za registraciju br. 11 283 546

      Postupak pred OHIM-om: postupak povodom prigovora

      Pobijana odluka: odluka petog žalbenog vijeća OHIM-a od 22. siječnja 2015. u predmetu R 623/2014-5

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

               —

               prihvati tužbu i izmijeni pobijanu odluku na način da dopusti registraciju žiga „VIOS” za sve razrede, uključujući

                           —

                           razred 18: proizvodi od tih materijala [kože i imitacije kože] koji nisu obuhvaćeni drugim razredima; kovčezi i torbe; suncobrani.

                           —

                           razred 25: odjeća, pokrivala za glavu.

                     podredno,

               —

               prihvati tužbu i poništi pobijanu odluku;

               —

               naloži OHIM-u snošenje troškova.

      Tužbeni razlog

               —

               povreda članka 8. stavka 1. točke (b) Uredbe br. 207/2009.


title: Predmet F-39/15: Tužba podnesena 9. ožujka 2015. – ZZ protiv Komisije

text:
               1.6.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 178/27

         Tužba podnesena 9. ožujka 2015. – ZZ protiv Komisije
   (Predmet F-39/15)
   (2015/C 178/29)
   Jezik postupka: francuski

      Stranke

      Tužitelj: ZZ (zastupnici: J.-N. Louis i N. de Montigny, odvjetnici)

      Tuženik: Europska komisija

      Predmet i opis spora

   Poništenje prijedloga za prenošenje mirovinskih prava tužitelja u sustav mirovinskog osiguranja Unije koji primjenjuje nova opća pravila za primjenu članka 11. stavak 2. Priloga VIII. Pravilnika od 3. ožujka 2011.

      Tužbeni zahtjev tužitelja

   Tužitelj od Službeničkog suda zahtijeva da:

               —

               poništi odluku Komisije od 15. listopada 2014. o izračunu bonusa na mirovinska prava koja je tužitelj stekao prije stupanja u službu u Komisiji;

               —

               naloži Europskoj komisiji snošenje troškova.


title: Predmet T-534/13: Tužba podnesena 4. listopada 2013. — Panrico protiv OHIM-a — HDN Development (Krispy Kreme DOUGHNUTS)

text:
               11.1.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 9/24

         Tužba podnesena 4. listopada 2013. — Panrico protiv OHIM-a — HDN Development (Krispy Kreme DOUGHNUTS)
   (Predmet T-534/13)
   2014/C 9/40
   Jezik na kojem je tužba podnesena: španjolski

      Stranke

      Tužitelj: Panrico, SA (Barcelona, Španjolska) (zastupnik: D. Pellisé Urquiza, odvjetnik)

      Tuženik: Ured za usklađivanje na unutarnjem tržištu (žigovi i dizajni)

      Druga stranka u postupku pred žalbenim vijećem: HDN Development Corp. (Frankfort, Sjedinjene Američke Države)

      Tužbeni zahtjevi

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

               —

               proglasi tužbu dopuštenom;

               —

               poništi odluku četvrtog žalbenog vijeća Ureda za usklađivanje na unutarnjem tržištu u predmetu R 623/2011-4 od 25. srpnja 2013., dostavljenu tužitelju 29. srpnja 2013.; i

               —

               proglasi ništavim žig Zajednice br. 1 298 785„KRISPY KREME DOUGHNUTS”.

      Tužbeni razlozi i glavni argumenti

      Registrirani žig Zajednice protiv kojeg je podnesen zahtjev za proglašavanje žiga ništavim: figurativni žig „Krispy Kreme DOUGHNUTS” za proizvode i usluge iz razreda 25, 30 i 42 — registrirani žig Zajednice br. 1 298 785

      Nositelj žiga Zajednice: HDN Development Corp.

      Stranka koja zahtijeva proglašenje žiga Zajednice ništavim: tužitelj

      Obrazloženje zahtjeva za proglašavanje žiga ništavim: povreda članka 8. stavka 1. točke (b) Uredbe br. 207/2009, u vezi s člankom 53. stavkom 1. točkom (a) iste uredbe

      Odluka Odjela za poništaje: zahtjev je odbijen

      Odluka žalbenog vijeća: žalba je odbijena

      Tužbeni razlozi: povreda članka 8. stavka 1. točke (b) Uredbe br. 207/2009, u vezi s člankom 53. stavkom 1. točkom (a) iste uredbe


title: Predmet C-73/15: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 18. veljače 2015. uputio Curtea de Apel Oradea (Rumunjska) – SC Vicdantrans SRL protiv Direcția Generală Regională a Finanțelor Publice Cluj Napoca prin Administrația Județeană a Finanțelor Publice Bihor, Administrația Fondului pentru Mediu

text:
               11.5.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 155/14

         Zahtjev za prethodnu odluku koji je 18. veljače 2015. uputio Curtea de Apel Oradea (Rumunjska) – SC Vicdantrans SRL protiv Direcția Generală Regională a Finanțelor Publice Cluj Napoca prin Administrația Județeană a Finanțelor Publice Bihor, Administrația Fondului pentru Mediu
   (Predmet C-73/15)
   (2015/C 155/14)
   Jezik postupka: rumunjski

      Sud koji je uputio zahtjev

   Curtea de Apel Oradea

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelj: SC Vicdantrans SRL

      Tuženici: Direcția Generală Regională a Finanțelor Publice Cluj Napoca prin Administrația Județeană a Finanțelor Publice Bihor, Administrația Fondului pentru Mediu

      Prethodno pitanje

   Treba li članak 110. Ugovora o funkcioniranju Europske Unije tumačiti u smislu da mu je protivno da država članica uvede porez pod nazivom „okolišna pristojba”, kao što je to porez propisan OUG-om [Ordonanţa de urgenţa a Guvernului (uredba sa zakonskom snagom)] br. 9/2013 koji se primjenjuje na rabljena automobilska vozila iz druge države članice prilikom njihove registracije ili na prijenos vlasništva rabljenog automobilskog vozila kupljenog na nacionalnom tržištu, od čijeg su plaćanja izuzeta automobilska vozila kupljena na nacionalnom tržištu za koje je već plaćena slična pristojba, protivna pravu Unije i koja nije vraćena?


title: Predmet F-37/15: Tužba podnesena 3. ožujka 2015. – ZZ protiv Komisije

text:
               1.6.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 178/26

         Tužba podnesena 3. ožujka 2015. – ZZ protiv Komisije
   (Predmet F-37/15)
   (2015/C 178/27)
   Jezik postupka: francuski

      Stranke

      Tužitelj: ZZ (zastupnik: C. Mourato, odvjetnik)

      Tuženik: Europska komisija

      Predmet i opis spora

   Poništenje odluke kojom se odbija zahtjev tužitelja da mu se isplati dvostruka naknada za preseljenje zbog njegove selidbe u Švicarsku.

      Tužbeni zahtjev tužitelja

   Tužitelj od Službeničkog suda zahtijeva da:

               —

               poništi odluku tijela za imenovanje od 19. svibnja 2014. kojom se odbija zahtjev tužitelja za isplatu naknade za preseljenje u visini dviju osnovnih mjesečnih plaća;

               —

               naloži tuženiku snošenje troškova postupka.


title: Predmet C-400/13: Zahtjev za prethodnu odluku koji je podnio Amtsgericht Düsseldorf (Njemačka) 16. srpnja 2013. — Sophia Marie Nicole Sanders koju zastupa Marianne Sanders protiv Davida Verhaegena

text:
               21.9.2013

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 274/9

         Zahtjev za prethodnu odluku koji je podnio Amtsgericht Düsseldorf (Njemačka) 16. srpnja 2013. — Sophia Marie Nicole Sanders koju zastupa Marianne Sanders protiv Davida Verhaegena
   (Predmet C-400/13)
   2013/C 274/22
   Jezik postupka: njemački

      Sud koji je postavio prethodno pitanje

   Amtsgericht Düsseldorf

      Stranke u glavnom postupku

      Tužiteljica: Sophia Marie Nicole Sanders koju zastupa Marianne Sanders

      Tuženik: David Verhaegen

      Prethodno pitanje

   Je li članak 28. stavak 1. Gesetz zur Geltendmachung von Unterhaltsansprüchen im Verkehr mit ausländischen Staaten (Auslandsunterhaltsgesetz — AUG) (Zakon o naplati tražbina za uzdržavanje u odnosima sa stranim državama). od 23. svibnja 2011. (BGBl I str. 898.), protivan članku 3. točkama (a) i (b) Uredbe Vijeća (EZ) br. 4/2009 od 18. prosinca 2008. (1)?

      (1)  Uredba Vijeća (EZ) br. 4/2009 od 18. prosinca 2008. o nadležnosti, mjerodavnom pravu, priznavanju i izvršenju sudskih odluka te suradnji u stvarima koje se odnose na obvezu uzdržavanja; (SL L 7, str. 1.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 19., svezak 5., str. 138.).


title: Predmet C-642/13 P: Presuda Suda (prvo vijeće) od 26. siječnja 2017. – Villeroy & Boch – Belgium protiv Europske komisije (Žalba — Tržišno natjecanje — Zabranjeni sporazumi — Belgijsko, njemačko, francusko, talijansko, nizozemsko i austrijsko tržište kupaonske opreme — Odluka kojom se utvrđuje povreda članka 101. UFEU-a i članka 53. Sporazuma o Europskom gospodarskom prostoru — Usklađivanje cijena i razmjena osjetljivih poslovnih informacija — Jedinstvena povreda — Dokaz — Novčane kazne — Neograničena nadležnost — Razuman rok — Proporcionalnost)

text:
               3.4.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 104/8

         Presuda Suda (prvo vijeće) od 26. siječnja 2017. – Villeroy & Boch – Belgium protiv Europske komisije
   (Predmet C-642/13 P) (1)

   ((Žalba - Tržišno natjecanje - Zabranjeni sporazumi - Belgijsko, njemačko, francusko, talijansko, nizozemsko i austrijsko tržište kupaonske opreme - Odluka kojom se utvrđuje povreda članka 101. UFEU-a i članka 53. Sporazuma o Europskom gospodarskom prostoru - Usklađivanje cijena i razmjena osjetljivih poslovnih informacija - Jedinstvena povreda - Dokaz - Novčane kazne - Neograničena nadležnost - Razuman rok - Proporcionalnost))
   (2017/C 104/14)
   Jezik postupka: nizozemski

      Stranke

      Žalitelj: Villeroy & Boch – Belgium (zastupnici: O. W. Brouwer i N. Lorjé, advocaten)

      Druga stranka u postupku: Europska komisija (zastupnici: L Malferrari i F. Ronkes Agerbeek, agenti)

      Izreka

               1.

               Žalba se odbija.

               2.

               Društvu Villeroy & Boch Belgium SA nalaže se snošenje troškova.

      (1)  SL C 45, 15. 2. 2014.


title: Predmet C-674/13: Tužba podnesena 17. prosinca 2013. — Europska komisija protiv Savezne Republike Njemačke

text:
               15.2.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 45/26

         Tužba podnesena 17. prosinca 2013. — Europska komisija protiv Savezne Republike Njemačke
   (Predmet C-674/13)
   2014/C 45/44
   Jezik postupka: njemački

      Stranke

      Tužitelj: Europska komisija (zastupnici: T. Maxian Rusche, R. Sauer, u svojstvu agenata)

      Tuženik: Savezna Republika Njemačka

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelj od Suda zahtijeva da:

               —

               utvrdi da je Savezna Republika Njemačka svoje obveze iz članka 288. UFEU-a, članka 108. stavka 2. UFEU-a, načela djelotvornosti, članka 14. stavka 3. Uredbe br. 659/1999 o utvrđivanju detaljnih pravila primjene članka 93. Ugovora o EZ-u (1) kao i članka 1., članka 4., članka 5. i članka 6. Odluke Komisije 2012/636/EU od 25. siječnja 2012. o državnoj potpori C-36/07 (ranije NN 25/07) koju je Njemačka dodijelila u korist Deutsche Post AG (2) povrijedila time što nije poduzela sve potrebne mjere da trenutačno i stvarno provede Odluku Komisije potpunim povratom dodijeljenih i s unutarnjim tržištem neusklađenih državnih potpora i izmjenom propisa o državnim potporama u budućnosti;

               —

               naloži Saveznoj Republici Njemačkoj snošenje troškova.

      Tužbeni razlozi i glavni argumenti

   Savezna Republika Njemačka je svoje obveze iz članka 288. UFEU-a, članka 108. stavka 2. UFEU-a, načela djelotvornosti, članka 14. stavka 3. Uredbe (EZ) br. 659/1999 o utvrđivanju detaljnih pravila primjene članka 93. Ugovora o EZ-u kao i članka 1., članka 4., članka 5. i članka 6. Odluke Komisije 2012/636/EU od 25. siječnja 2012. o državnoj potpori C-36/07 (ex NN 25/07) koju je Njemačka dodijelila u korist Deutsche Post AG povrijedila time što nije poduzela sve potrebne mjere da trenutačno i stvarno provede Odluku Komisije potpunim povratom dodijeljenih i s unutarnjim tržištem neusklađenih državnih potpora i izmjenom propisa o državnim potporama u budućnosti.
   Njemačka odbija prikupljati podatke u okviru provedbe Odluke 2012/636/EU za ograničavanje konkretnog mjerodavnog tržišta za paketne usluge u razdoblju od 2003. do 2012. (u svrhu povrata) kao i za razdoblje od 2012. Time Njemačka sprečava provedbu Odluke 2012/636/EU. Naime, ova Odluka odnosi se i na povrat u prošlosti nezakonito dodijeljenih i s unutarnjim tržištem neusklađenih državnih potpora kao i ukidanjem/izmjenom subvencioniranja mirovina u budućnosti za neregulirane poštanske usluge. Ali, kako bi se moglo odrediti koje su to poštanske usluge, analiza konkretnog mjerodavnog tržišta za paketne usluge predstavlja conditio sine qua non.
   Odbijanje provedbe ove analize Njemačku sprečava u tome da trenutačno i stvarno izvrši ukupan povrat dodijeljenih i s unutarnjim tržištem neusklađenih državnih potpora i izmjenu propisa o državnim potporama u budućnosti.
   Podredno, i to za slučaj da je točno pravno stajalište Njemačke da se prilikom provedbe Odluke 2012/636/EU smjela oslanjati na konačne odluke i rješenja nadležnih tijela, quod non, Njemačka je trebala polaziti od samostalnog tržišta paketnih usluga „B2B”. Njemačka i Komisija suglasne su oko toga da Deutsche Post AG na takvom samostalnom tržištu paketnih usluga „B2B” od 2003. ni u jednom trenutku nije imao vodeću tržišnu poziciju. Tržište paketnih usluga „B2B” se stoga ubraja u neregulirane poštanske usluge.
   Kod izračuna iznosa državnih potpora koje se trebaju vratiti za razdoblje od 2003. do 2012., kao i kod izmjena propisa o državnim potporama u budućnosti, Njemačka je stoga subvencije za mirovine za one službenike koji se trebaju pripisati paketnim uslugama „B2B” morala uvrstiti u državne potpore koje nisu usklađene s unutarnjim tržištem. Ove je državne potpore dodijeljene u prošlosti trebala zatražiti natrag i ukinuti u budućnosti.

      (1)  Uredba Vijeća (EZ) br. 659/1999 od 22. ožujka 1999. o utvrđivanju detaljnih pravila primjene članka 93. Ugovora o EZ-u, (SL L 83, str. 1.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 8., svezak 4., str. 16.).

      (2)  priopćeno pod brojem dokumenta C(2012) 184, SL L 289, str. 1.


title: Predmet C-141/15: Presuda Suda (četvrto vijeće) od 9. ožujka 2017. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Tribunal administratif de Rennes – Francuska) – Doux SA, en redressement protiv Etablissement national des produits de l'agriculture et de la mer (FranceAgriMer) (Zahtjev za prethodnu odluku — Uredba (EZ) br. 543/2008 — Članak 15. stavak 1. — Članak 16. — Smrznuti i brzo smrznuti pilići — Gornja granica udjela vode — Zastarjelost te granice — Praktične mjere za kontrole — Ponovne analize — Uredba br. 612/2009 — Članak 28. — Izvozne subvencije za poljoprivredne proizvode — Uvjeti za dodjelu — Dobra i zadovoljavajuća tržišna kvaliteta — Proizvodi koji se stavljaju na tržište pod uobičajenim uvjetima)

text:
               8.5.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 144/2

         Presuda Suda (četvrto vijeće) od 9. ožujka 2017. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Tribunal administratif de Rennes – Francuska) – Doux SA, en redressement protiv Etablissement national des produits de l'agriculture et de la mer (FranceAgriMer)
   (Predmet C-141/15) (1)

   ((Zahtjev za prethodnu odluku - Uredba (EZ) br. 543/2008 - Članak 15. stavak 1. - Članak 16. - Smrznuti i brzo smrznuti pilići - Gornja granica udjela vode - Zastarjelost te granice - Praktične mjere za kontrole - Ponovne analize - Uredba br. 612/2009 - Članak 28. - Izvozne subvencije za poljoprivredne proizvode - Uvjeti za dodjelu - Dobra i zadovoljavajuća tržišna kvaliteta - Proizvodi koji se stavljaju na tržište pod uobičajenim uvjetima))
   (2017/C 144/02)
   Jezik postupka: francuski

      Sud koji je uputio zahtjev

   Tribunal administratif de Rennes

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelj: Doux SA, en redressement

      Tuženik: Etablissement national des produits de l'agriculture et de la mer (FranceAgriMer)

      Izreka

               1.

               Ispitivanje trećeg pitanja nije otkrilo nijedan element koji bi mogao utjecati na valjanost gornjih granica udjela vode u zamrznutom pilećem mesu, definiranih u članku 15. stavku 1. Uredbe te Prilozima VI. i VII. Uredbi Komisije (EZ) br. 543/2008 od 16. lipnja 2008. o utvrđivanju detaljnih pravila za primjenu Uredbe Vijeća (EZ) br. 1234/2007 u pogledu tržišnih standarda za meso peradi, kako je izmijenjena Provedbenom uredbom Komisije (EU) br. 1239/2012 od 19. prosinca 2012.

               2.

               Članak 28. stavak 1. Uredbe Komisije (EZ) br. 612/2009 od 7. srpnja 2009. o utvrđivanju zajedničkih detaljnih pravila za primjenu sustava izvoznih subvencija za poljoprivredne proizvode, kako je izmijenjena Uredbom Komisije (EU) br. 173/2011 od 23. veljače 2011., treba tumačiti na način da se smrznuti i brzo smrznuti pilići čiji udio vode prelazi granice određene Uredbom br. 543/2008, kako je izmijenjena Provedbenom uredbom Komisije br. 1239/2012, ne mogu stavljati na tržište u uobičajenim uvjetima na području Europske unije i da ne ispunjavaju uvjet dobre i zadovoljavajuće tržišne kvalitete čak ni ako imaju potvrdu o zdravstvenoj ispravnosti koju je izdalo nadležno tijelo.

               3.

               Budući da su Prilozi VI. i VII. Uredbi br. 543/2008, kako je izmijenjena Provedbenom uredbom br. 1239/2012, dovoljno precizni za obavljanje kontrole smrznutih ili brzo smrznutih pilića namijenjenih za izvoz s izvoznom subvencijom, činjenica da država članica nije donijela praktične mjere, čije je donošenje predviđeno u članku 18. stavku 2. navedene uredbe, ne čini te kontrole nepouzdanima za odnosne poduzetnike.

               4.

               Izvoznik smrznutih i brzo smrznutih pilića može, u skladu s člankom 118. stavkom 2. i člankom 119. stavkom 1. drugim podstavkom Uredbe (EZ) br. 450/2008 Europskog parlamenta i Vijeća od 23. travnja 2008. o Carinskom zakoniku Zajednice (Modernizirani carinski zakonik), s jedne strane, osobno prisustvovati ili biti zastupljen kada se roba pregledava i kada se uzimaju uzorci i, s druge strane, zahtijevati daljnji pregled ili uzorkovanje robe ako smatra da rezultati koje su dobila nadležna tijela nisu valjani.

      (1)  SL C 190, 8. 6 .2015.