title: Predmet C-472/13: Presuda Suda (drugo vijeće) od 26. veljače 2015. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Bayerisches Verwaltungsgericht München – Njemačka) – Andre Lawrence Shepherd protiv Bundesrepublik Deutschland (Zahtjev za prethodnu odluku — Područje slobode, sigurnosti i pravde — Azil — Direktiva 2004/83/EZ — Članak 9. stavak 2. točke (b), (c) i (e) — Minimalni standardi za kvalifikaciju i status državljana trećih zemalja ili osoba bez državljanstva kao izbjeglica — Uvjeti za stjecanje statusa izbjeglice — Djela proganjanja — Kaznenopravne sankcije prema vojniku Sjedinjenih Američkih Država koji je odbio izvršiti vojnu službu u Iraku)

text:
               27.4.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 138/7

         Presuda Suda (drugo vijeće) od 26. veljače 2015. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Bayerisches Verwaltungsgericht München – Njemačka) – Andre Lawrence Shepherd protiv Bundesrepublik Deutschland
   (Predmet C-472/13) (1)

   ((Zahtjev za prethodnu odluku - Područje slobode, sigurnosti i pravde - Azil - Direktiva 2004/83/EZ - Članak 9. stavak 2. točke (b), (c) i (e) - Minimalni standardi za kvalifikaciju i status državljana trećih zemalja ili osoba bez državljanstva kao izbjeglica - Uvjeti za stjecanje statusa izbjeglice - Djela proganjanja - Kaznenopravne sankcije prema vojniku Sjedinjenih Američkih Država koji je odbio izvršiti vojnu službu u Iraku))
   (2015/C 138/08)
   Jezik postupka: njemački

      Sud koji je uputio zahtjev

   Bayerisches Verwaltungsgericht München

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelj: Andre Lawrence Shepherd

      Tuženik: Bundesrepublik Deutschland

      Izreka

               1.

               Odredbe članka 9. stavka 2. točke (e) Direktive Vijeća 2004/83/EZ od 29. travnja 2004. o minimalnim standardima za kvalifikaciju i status državljana treće zemlje ili osoba bez državljanstva kao izbjeglica ili osoba kojima je na drugi način potrebna međunarodna zaštita te o sadržaju odobrene zaštite valja tumačiti na način da

                           —

                           obuhvaćaju cjelokupno vojno osoblje, uključujući logističko i pomoćno osoblje;

                           —

                           obuhvaćaju situaciju u kojoj izvršena vojna služba u konkretnom sukobu sama po sebi podrazumijeva počinjenje ratnih zločina, uključujući situacije u kojima bi podnositelj zahtjeva za status izbjeglice u počinjenju ratnih zločina sudjelovao samo neizravno ako je vjerojatno da bi izvršavanjem svojih zadaća pružio prijeko potrebnu podršku pripremanju ili izvršavanju tih zločina;

                           —

                           ne obuhvaćaju isključivo situacije u kojima je utvrđeno da su ratni zločini već počinjeni ili da bi mogli ulaziti u nadležnost Međunarodnoga kaznenog suda, već i one u odnosu na koje podnositelj zahtjeva za status izbjeglice može dokazati da postoji velika vjerojatnost da će biti počinjeni;

                           —

                           da se ocjena činjenica, što je isključivo zadaća nacionalnih tijela koja izvršavaju ocjenu pod sudskim nadzorom kako bi okvalificirala predmetnu situaciju koja se odnosi na službu, mora temeljiti na ukupnim dokazima pomoću kojih se, s obzirom na sve okolnosti slučaja, a osobito na one koje se odnose na relevantne činjenice povezane s državom podrijetla u trenutku odlučivanja o zahtjevu kao i s obzirom na položaj i osobne okolnosti podnositelja zahtjeva, može utvrditi da izvršavanje službe čini vjerojatnim počinjenje navodnih ratnih zločina;

                           —

                           da okolnosti da je vojna intervencija izvršena na temelju ovlasti Vijeća sigurnosti Organizacije Ujedinjenih naroda ili konsenzusa međunarodne zajednice i da država ili države koje vode te operacije kažnjavaju ratne zločine moraju biti uzete u obzir prilikom ocjene koju izvršavaju nacionalna tijela i

                           —

                           da odbijanje izvršavanja vojne službe mora predstavljati jedino sredstvo koje podnositelju zahtjeva za status izbjeglice omogućava da izbjegne sudjelovanje u navodnim ratnim zločinima i da stoga, ako nije koristio postupak za stjecanje statusa osobe s prigovorom savjesti, takva okolnost isključuje svu zaštitu iz članka 9. stavka 2. točke (e) Direktive 2004/83, osim ako taj podnositelj zahtjeva dokaže da mu takav postupak nije bio na raspolaganju u njegovoj konkretnoj situaciji.

               2.

               S obzirom na prethodna razmatranja, na osmo pitanje valja odgovoriti tako da odredbe članka 9. stavka 2. točaka (b) i (c) Direktive 2004/83 treba tumačiti na način da iz okolnosti kao što su one u glavnom postupku ne proizlazi da se mjere koje je vojnik pretrpio zbog odbijanja izvršavanja vojne službe, kao što su osuda na zatvorsku kaznu ili nečasni otpust iz vojske, mogu smatrati, s obzirom na legitimno izvršavanje prava dotične države na držanje obrambenih snaga, nerazmjernima ili diskriminatornima u mjeri u kojoj bi predstavljale djela proganjanja u smislu tih odredaba. Ipak, na nacionalnim je tijelima da provjere je li to doista tako.

      (1)  SL C 336, 16.11.2013.


title: Predmet T-275/13: Tužba podnesena 29. svibnja 2015. – Hmicho protiv Vijeća

text:
               7.9.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 294/71

         Tužba podnesena 29. svibnja 2015. – Hmicho protiv Vijeća
   (Predmet T-275/13)
   (2015/C 294/86)
   Jezik postupka: engleski

      Stranke

      Tužitelj: Samir Hmicho (Poole, Ujedinjena Kraljevina) (zastupnik: V. Davies, Solicitor, i T. Eicke, QC)

      Tuženik: Vijeće Europske unije

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelj od Suda zahtijeva da:

               —

               poništi Odluku Vijeća 2013/255/ZVSP od 31. svibnja 2013. o mjerama ograničavanja protiv Sirije (SL 2013 L 147, str. 14.), i/ili Provedbenu odluku Vijeća (ZVSP) 2015/383 od 6. ožujka 2015. o provedbi Odluke 2013/255/ZVSP o mjerama ograničavanja protiv Sirije (SL 2015 L 64, str. 41.), i/ili Provedbenu odluku Vijeća (ZVSP) 2015/784 od 19. svibnja 2015., o provedbi Odluke 2013/255/ZVSP o mjerama ograničavanja protiv Sirije (SL 2015 L 124, str. 13.), u dijelu u kojem se odnose na tužitelja;

               —

               poništi Uredbu Vijeća (EU) br. 36/2012 od 18. siječnja 2012. o mjerama ograničavanja s obzirom na stanje u Siriji (SL 2012 L 16, str. 1.), i/ili Provedbenu uredbu Vijeća (EU) 2015/375 od 6. ožujka 2015. o provedbi Uredbe (EU) br. 36/2012 o mjerama ograničavanja s obzirom na stanje u Siriji (SL 2015 L 124, str. 1.), i/ili Provedbenu uredbu Vijeća (EU) 2015/780 od 19. svibnja 2015. o provedbi Uredbe (EU) br. 36/2012 o mjerama ograničavanja s obzirom na stanje u Siriji (SL 2015 L 64, str. 10.), u dijelu u kojem se odnose na tužitelja;

               —

               poništi Odluku Vijeća, sadržanu u njenom dopisu od 20. svibnja 2015., ref. SGS15/06024, kojom potvrđuje imenovanje tužitelja i „izmjenu informacija o [tužitelju] kako su iznesene u Provedbenoj odluci i uredbi Vijeća”;

               —

               naloži Europskoj uniji da naknadi štetu tužitelju;

               —

               naloži Vijeću da snosi troškove.

      Tužbeni razlozi i glavni argumenti

   U prilog osnovanosti tužbe tužitelj ističe dva tužbena razloga.
   Prvim tužbenim razlogom navodi da ne postoji pravni temelj za mjere ograničavanja protiv njega i/ili očita pogreška u ocjeni na temelju toga da ne postoji racionalna veza između njega i pojedinaca na koje se cilja mjerama ograničavanja koje je donijela Unija, tj. onih koji imaju koristi od podupiranja sirijskog režima.
   Drugim tužbenim razlogom navodi da Odluke Vijeća 2013/255/ZVSP, 2015/383 i 2015/784, Uredbe Vijeća br. 36/2012, br. 2015/375 i br. 2015/780, i/ili Odluka od 20. svibnja 2015. krše tužiteljeva temeljna prava zajamčena Poveljom EU o temeljnim pravima i/ili Europskom konvencijom o ljudskim pravima uključujući tužiteljevo pravo na ljudsko dostojanstvo, dobru upravu, uključujući pravo na obranu, dužnost obrazlaganja i pretpostavku nedužnosti, pravo na djelotvoran pravni lijek i na pošteno suđenje, pravo na poštovanje njegovog privatnog i obiteljskog života, slobodu poduzetništva te pravo na vlasništvo.


title: Predmet C-233/12: Presuda Suda (peto vijeće) od 4. srpnja 2013. (zahtjev za prethodnu odluku Tribunale di La Spezia — Italija) — Simone Gardella protiv Istituto nazionale della previdenza sociale (INPS) (Prijenos mirovinskih prava stečenih u jednoj državi članici — Članci 45. UFEU-a i 48. UFEU-a — Nacionalni propisi koji ne predviđaju pravo prijenosa međunarodnoj organizaciji sa sjedištem u drugoj državi članici kapitalizirane vrijednosti koja predstavlja mirovinske doprinose uplaćene nacionalnom tijelu za socijalno osiguranje — Pravilo zbrajanja)

text:
               24.8.2013

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 245/4

         Presuda Suda (peto vijeće) od 4. srpnja 2013. (zahtjev za prethodnu odluku Tribunale di La Spezia — Italija) — Simone Gardella protiv Istituto nazionale della previdenza sociale (INPS)
   (Predmet C-233/12) (1)

   (Prijenos mirovinskih prava stečenih u jednoj državi članici - Članci 45. UFEU-a i 48. UFEU-a - Nacionalni propisi koji ne predviđaju pravo prijenosa međunarodnoj organizaciji sa sjedištem u drugoj državi članici kapitalizirane vrijednosti koja predstavlja mirovinske doprinose uplaćene nacionalnom tijelu za socijalno osiguranje - Pravilo zbrajanja)
   2013/C 245/06
   Jezik postupka: talijanski

      Sud koji je postavio prethodno pitanje

   Tribunale di La Spezia

      Stranke u glavnom postupku

      Tužitelj: Simone Gardella

      Tuženik: Istituto nazionale della previdenza sociale (INPS)

      Predmet

   Zahtjev za prethodnu odluku — Tribunale Civile della Spezia — Tumačenje članaka 20., 45., 48. i 145. do 147. UFEU-a kao i članka 15. Povelje o temeljnim pravima Europske unije — Prijenos mirovinskih prava stečenih u različitim državama članicama — Zaposlenik međunarodne organizacije sa sjedištem u drugoj državi članici — Nacionalno uređenje koje ne predviđa pravo prijenosa predmetnoj međunarodnoj organizaciji mirovinskih doprinosa uplaćenih nacionalnom tijelu za socijalno osiguranje — Odbijanje dotičnog nacionalnog tijela za socijalno osiguranje da zaključi sporazum koji omogućuje takav prijenos

      Izreka

   Članke 45. UFEU-a i 48. UFEU-a treba tumačiti u smislu da im nisu protivni nacionalni propisi države koji ne omogućuju svojim državljanima, zaposlenim u međunarodnoj organizaciji, kao što je Europski patentni ured, sa sjedištem na području druge države članice, prijenos u sustav osiguranja te organizacije kapitalizirane vrijednosti koja predstavlja mirovinska prava prethodno stečena na području države članice porijekla, u uvjetima nepostojanja dogovora između te države članice i navedene međunarodne organizacije koji predviđa mogućnost takvog prijenosa.
   U slučaju kad se mehanizam prijenosa kapitalizirane vrijednosti koja predstavlja mirovinska prava prethodno stečena u jednoj državi članici u mirovinski sustav novog poslodavca u drugoj državi članici ne može primijeniti, članak 45. UFEU-a treba tumačiti u smislu da su mu protivni propisi države članice koji ne omogućuju da se u svrhu stjecanja prava na starosnu mirovinu uzmu u obzir razdoblja rada koja je građanin Europske unije ostvario pri međunarodnoj organizaciji, kao što je Europski patentni ured, sa sjedištem na području neke druge države članice.

      (1)  SL C 217, 21.07.2012.


title: Predmet T-432/15: Tužba podnesena 31. srpnja 2015. – Inditex protiv OHIM-a – Ffauf (ZARA)

text:
               28.9.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 320/39

         Tužba podnesena 31. srpnja 2015. – Inditex protiv OHIM-a – Ffauf (ZARA)
   (Predmet T-432/15)
   (2015/C 320/57)
   Jezik na kojem je tužba podnesena: engleski

      Stranke

      Tužitelj: Industria de Diseño Textil, SA (Inditex) (Arteixo, Španjolska) (zastupnici: G. Macias Bonilla, P. López Ronda, G. Marín Raigal, E. Armero, odvjetnici)

      Tuženik: Ured za usklađivanje na unutarnjem tržištu (žigovi i dizajni) (OHIM)

      Druga stranka pred žalbenim vijećem: Ffauf SA (Luksemburg, Luxembourg)

      Podaci o postupku pred OHIM-om

      Nositelj spornog žiga: tužitelj

      Sporni žig u pitanju: verbalni žig Zajednice „ZARA” – registracija žiga Zajednice br. 732 958

      Postupak pred OHIM-om: postupak povodom opoziva

      Pobijana odluka: odluka drugog žalbenog vijeća OHIM-a od 2. lipnja 2015. u predmetu R 867/2014-2

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

               —

               poništi pobijanu odluku osobito što se tiče opoziva registracije žiga Zajednice br. 732958 „ZARA” za robu u razredima br. 29, 30, 31, 32 i 33;

               —

               naloži OHIM-u snošenje troškova, uključujući i troškove nastale pred Odjelom za poništaje i drugim žalbenim vijećem OHIM-a

      Tužbeni razlozi

               —

               povreda članka 42. stavka 2., članka 51. stavka 1. točke (a), članka 52. stavka 2. i članka 85. stavka 2. Uredbe br. 207/2009;

               —

               povreda pravila 22. stavka 3. i stavka 4. Uredbe br. 2868/95.


title: Predmet C-178/16: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 24. ožujka 2016. uputio Consiglio di Stato (Italija) – Impresa di Costruzioni Ing. E. Mantovani SpA e Guerrato SpA protiv Provincia autonoma di Bolzano, Agenzia per i procedimenti e la vigilanza in materia di contratti pubblici di lavori servizi e forniture (ACP), Autorità nazionale anticorruzione (ANAC)

text:
               27.6.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 232/4

         Zahtjev za prethodnu odluku koji je 24. ožujka 2016. uputio Consiglio di Stato (Italija) – Impresa di Costruzioni Ing. E. Mantovani SpA e Guerrato SpA protiv Provincia autonoma di Bolzano, Agenzia per i procedimenti e la vigilanza in materia di contratti pubblici di lavori servizi e forniture (ACP), Autorità nazionale anticorruzione (ANAC)
   (Predmet C-178/16)
   (2016/C 232/05)
   Jezik postupka: talijanski

      Sud koji je uputio zahtjev

   Consiglio di Stato

      Stranke glavnog postupka

      Žalitelji: Impresa di Costruzioni Ing. E. Mantovani SpA e Guerrato SpA

      Druge stranke u postupku: Provincia autonoma di Bolzano, Agenzia per i procedimenti e la vigilanza in materia di contratti pubblici di lavori servizi e forniture (ACP), Autorità nazionale anticorruzione (ANAC)

      Prethodno pitanje

   Protivi li se pravilnoj primjeni članka 45. stavka 2. točaka (c) i (g) i stavka 3. točke (a) Direktive 2004/18/EZ (1) Europskog parlamenta i Vijeća od 31. ožujka 2004. i načelâ europskog prava zaštite legitimnih očekivanja i pravne sigurnosti, jednakog postupanja, proporcionalnosti i transparentnosti, zabrane otežavanja postupka i što veće otvorenosti tržišta javne nabave tržišnom natjecanju kao i taksativnog i određenog navođenja kažnjivih postupanja nacionalni propis poput članka 38. stavka 1. točke (c) Zakonodavnog dekreta od 12. travnja 2006., br. 163. (Codice dei contratti pubblici relativi a lavori, servizi e forniture in attuazione delle direttive 2004/17/CE (2) e 2004/18/CE) (Zakonik o ugovorima o javnim radovima, javnoj nabavi robe i javnim uslugama kojim se provode direktive 2004/17/EZ i 2004/18/EZ) kako je izmijenjen, u dijelu u kojem se uvjet nepostojanja konačnih osuđujućih presuda za kaznena djela iz tog članaka (uključujući presude o primjeni kazne na zahtjev stranaka) proširuje i na subjekte koji obnašaju funkcije u poduzećima ponuditeljima, a čija je funkcija prestala u godini koja prethodila objavi poziva na nadmetanje i predstavlja s tim povezan razlog za isključenje iz postupka javne nabave ako poduzeće ne dokaže da se u potpunosti i doista distanciralo od kažnjivog postupanja takvih subjekata, pri čemu se naručitelju prepušta da slobodno ocjeni to distanciranje i omogućuje da, pod sankcijom isključenja iz postupka javne nabave, stvarno naloži:

               (i)

               obvezu obavještavanja i davanja izjava u vezi s kaznenim predmetima u kojima još nije donesena pravomoćna presuda (i stoga im je ishod po definiciji neizvjestan), koja nije propisana zakonom pa ni za subjekte koji obnašaju funkcije;

               (ii)

               obvezu dobrovoljnog distanciranja, pri čemu nisu određene vrste postupanja koja isključuju protupravnost, referentno razdoblje (pa ni to treba li prethoditi trenutku pravomoćnosti kaznene presude) i stadij postupka u kojem se ona treba ispuniti;

               (iii)

               obvezu lojalne suradnje, čiji sadržaj nije određen, osim u dijelu u kojem se upućuje na opće načelo dobre vjere?

      (1)  Direktiva 2004/18/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 31. ožujka 2004. o usklađivanju postupaka za sklapanje ugovora o javnim radovima, ugovora o javnoj nabavi robe te ugovora o javnim uslugama (SL L 134, str. 114.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 6., svezak 1., str. 156.)

      (2)  Direktiva 2004/17/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 31. ožujka 2004. o usklađivanju postupaka nabave subjekata koji djeluju u sektoru vodnog gospodarstva, energetskom i prometnom sektoru te sektoru poštanskih usluga (SL L 134, str. 1.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 6., svezak 1., str. 43.)


title: Predmet T-542/13: Rješenje Općeg suda od 25. ožujka 2014. – Nizozemska protiv Komisije

text:
               19.5.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 151/35

         Rješenje Općeg suda od 25. ožujka 2014. – Nizozemska protiv Komisije
   (Predmet T-542/13) (1)

   2014/C 151/45
   Jezik postupka: nizozemski
   Predsjednik prvog vijeća odredio je brisanje predmeta.

      (1)  SL C 344, 23.11.2013.


title: Predmet F-27/16: Tužba podnesena 25. svibnja 2016. – ZZ protiv EASA-e

text:
               16.8.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 296/45

         Tužba podnesena 25. svibnja 2016. – ZZ protiv EASA-e
   (Predmet F-27/16)
   (2016/C 296/56)
   Jezik postupka: engleski

      Stranke

      Tužitelj: ZZ (zastupnici: S. Rodrigues i C. Bernard-Glanz, odvjetnici)

      Tuženik: Europska agencija za sigurnost zračnog prometa (EASA)

      Predmet i opis spora

   Poništenje odluke o premještaju tužitelja na novo radno mjesto u interesu službe.

      Tužbeni zahtjev tužitelja

               —

               Poništiti pobijanu odluku i, ako je potrebno, odluke kojom se odbija pritužba;

               —

               naložiti tužitelju snošenje troškova postupka.


title: Predmet C-449/13: Presuda Suda (četvrto vijeće) od 18. prosinca 2014. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Tribunal d'instance d'Orléans – Francuska) – CA Consumer Finance protiv Ingrid Bakkaus, Charline Bonato, rođene Savary, Floriana Bonata (Zahtjev za prethodnu odluku — Zaštita potrošača — Potrošačko kreditiranje — Direktiva 2008/48/EZ — Obveza pružanja informacija prije sklapanja ugovora — Obveza procjene kreditne sposobnosti korisnika kredita — Teret dokazivanja — Dokazna sredstva)

text:
               23.2.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 65/9

         Presuda Suda (četvrto vijeće) od 18. prosinca 2014. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Tribunal d'instance d'Orléans – Francuska) – CA Consumer Finance protiv Ingrid Bakkaus, Charline Bonato, rođene Savary, Floriana Bonata
   (Predmet C-449/13) (1)

   ((Zahtjev za prethodnu odluku - Zaštita potrošača - Potrošačko kreditiranje - Direktiva 2008/48/EZ - Obveza pružanja informacija prije sklapanja ugovora - Obveza procjene kreditne sposobnosti korisnika kredita - Teret dokazivanja - Dokazna sredstva))
   (2015/C 065/13)
   Jezik postupka: francuski

      Sud koji je uputio zahtjev

   Tribunal d'instance d'Orléans

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelj: CA Consumer Finance

      Tuženici: Ingrid Bakkaus, Charline Bonato, rođena Savary, Florian Bonato

      Izreka

               1.

               Odredbe Direktive 2008/48 Europskog parlamenta i Vijeća od 23. travnja 2008. o ugovorima o potrošačkim kreditima i stavljanju izvan snage Direktive Vijeća 87/102/EEZ treba tumačiti na sljedeći način:

                           —

                           s jedne strane tim je odredbama protivan nacionalni propis prema kojem je teret dokazivanja neispunjenja obveza predviđenih člancima 5. i 8. Direktive 2008/48 na potrošaču i,

                           —

                           s druge strane tim je odredbama protivno da sud mora zbog standardne klauzule utvrditi da je potrošač potvrdio potpuno i pravilno ispunjenje predugovornih obveza vjerovnika, čime bi ta klauzula rezultirala okretanjem tereta dokazivanja ispunjenja navedenih obveza koje bi mogle ugroziti djelotvornost prava priznatih Direktivom 2008/48.

               2.

               Članak 8. stavak 1. Direktive 2008/48 treba tumačiti na način da se on, s jedne strane, ne protivi tome da se procjena kreditne sposobnosti potrošača vrši isključivo na temelju informacija koje je potonji podnio, pod uvjetom da postoji dostatna količina tih informacija i da puke izjave potrošača budu popraćene dokaznom dokumentacijom te da, s druge strane, vjerovniku ne nalaže sustavno provjeravanje informacija koje je pružio potrošač.

               3.

               Članak 5. stavak 6. Direktive 2008/48 treba tumačiti na način da se, iako se ne protivi tome da vjerovnik potrošaču pruži odgovarajuća objašnjenja prije procjene njegove financijske situacije i potreba, može pokazati da procjena potrošačeve kreditne sposobnosti zahtijeva da odgovarajuća objašnjenja koja su pružena budu prilagođena i da budu pravodobno priopćena potrošaču prije potpisivanja ugovora o kreditu, ali ne zahtijevajući pritom sastavljanje posebnog dokumenta.

      (1)  SL C 313, 26.10.2013.


title: Predmet T-337/15: Tužba podnesena 29. lipnja 2015. – Bach Flower Remedies protiv OHIM-a – Durapharma (RESCUE)

text:
               7.9.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 294/78

         Tužba podnesena 29. lipnja 2015. – Bach Flower Remedies protiv OHIM-a – Durapharma (RESCUE)
   (Predmet T-337/15)
   (2015/C 294/93)
   Jezik na kojem je tužba podnesena: engleski

      Stranke

      Tužitelj: Bach Flower Remedies Ltd (Wimbledon, Ujedinjena Kraljevina) (zastupnik: I. Fowler, Solicitor)

      Tuženik: Ured za usklađivanje na unutarnjem tržištu (žigovi i dizajni) (OHIM)

      Druga stranka pred žalbenim vijećem: Durapharma ApS (Stenstrup, Danska)

      Podaci o postupku pred OHIM-om

      Nositelj spornog žiga: tužitelj

      Sporni žig: verbalni žig Zajednice „RESCUE” – registracija žiga Zajednice br. 6473755

      Postupak pred OHIM-om: postupak proglašavanja žiga ništavim

      Pobijana odluka: odluka prvog žalbenog vijeća OHIM-a od 26. ožujka 2015. u predmetu R 2551/2013-1

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

               —

               poništi pobijanu odluku;

               —

               naloži snošenje troškova tuženiku, a ako druga stranka u postupku pred žalbenim vijećem intervenira u postupak, i intervenijentu.

      Tužbeni razlog

               —

               povreda članka 52. stavka 1. točke (a) zajedno s člankom 7. stavkom 1. točkama (b) i (c) i člankom 7. stavkom 3. Uredbe br. 207/2009.


title: Predmet T-775/15: Tužba podnesena 29. prosinca 2015. – EK/servicegroup protiv OHIM-a (FERLI)

text:
               29.2.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 78/32

         Tužba podnesena 29. prosinca 2015. – EK/servicegroup protiv OHIM-a (FERLI)
   (Predmet T-775/15)
   (2016/C 078/43)
   Jezik postupka: njemački

      Stranke

      Tužitelj: EK/servicegroup eG (Bielefeld, Njemačka) (zastupnici: T. Müller i T. Müller, odvjetnici)

      Tuženik: Ured za usklađivanje na unutarnjem tržištu (žigovi i dizajni) (OHIM)

      Podaci o postupku pred OHIM-om

      Predmetni sporni žig: verbalni žig Zajednice „FERLI” – prijava za registraciju br. 13 850 235

      Pobijana odluka: odluka četvrtog žalbenog vijeća OHIM-a od 28. listopada 2015. u predmetu R 1233/2015-4

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

               —

               poništi pobijanu odluku;

               —

               naloži OHIM-u snošenje troškova.

      Tužbeni razlozi

               —

               povreda članka 28. Uredbe br. 207/2009 u vezi s pravilom 9. stavkom 4. Uredbe br. 2868/95;

               —

               povreda članka 75. druge rečenice Uredbe br. 207/2009.


title: Predmet C-127/14: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 18. ožujka 2014. uputio Augstākā tiesa (Latvija) – Andrejs Surmačs protiv Finanšu un kapitāla tirgus komisija

text:
               26.5.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 159/14

         Zahtjev za prethodnu odluku koji je 18. ožujka 2014. uputio Augstākā tiesa (Latvija) – Andrejs Surmačs protiv Finanšu un kapitāla tirgus komisija
   (Predmet C-127/14)
   2014/C 159/20
   Jezik postupka: latvijski

      Sud koji je uputio zahtjev

   Augstākā tiesa

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelj: Andrejs Surmačs

      Tuženik: Finanšu un kapitāla tirgus komisija

      Prethodna pitanja

               1.

               Treba li točku 7. Priloga/Dodatka I. Direktive 94/19/EZ (1) Europskog parlamenta i Vijeća od 30. svibnja 1994. o sustavima osiguranja depozita tumačiti na način da u njoj sadržani popis osoba koje treba smatrati vezanima za kreditnu instituciju i kojima treba uskratiti pravo na osiguranu nadoknadu konačan?

               2.

               Može li se smatrati članom uprave kreditne institucije ili drugom osobom navedenom u točki 7. Priloga I. Direktivi osoba koja, u skladu s opisom svog radnog mjesta, ima pravo planirati, usklađivati i nadzirati određeni dio djelatnosti kreditne institucije odnosno vršenje određene funkcije, ali ne i cjelokupnu djelatnost kreditne institucije, te koja nema mogućnost davati naputke ili donositi odluke koje obvezuju druge osobe? Je li u tom smislu relevantan sadržaj navedenog dijela djelatnosti odnosno odnosne funkcije kreditne institucije?

               3.

               Treba li točku 7. Priloga I. Direktivi tumačiti na način da država članica može odbiti isplatu osigurane nadoknade osobi koja se, sukladno pravima i obvezama sadržanima u opisu njezinog radnog mjesta, ne može smatrati članom uprave, ali koja u stvarnosti značajno utječe na odluke članova uprave odnosno članova društva s osobnom odgovornošću za obveze kreditne institucije? Može li u tom smislu biti relevantan utjecaj isključivo neformalnog karaktera koji proizlazi iz autoriteta te osobe, njezinih vještina odnosno znanja vezanih uz djelatnost kreditne institucije?

      (1)  SL L 135, str. 5.


title: Predmet T-411/16: Tužba podnesena 31. lipnja 2016. – Syriatel Mobile Telecom protiv Vijeća

text:
               3.10.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 364/18

      Tužba podnesena 31. lipnja 2016. – Syriatel Mobile Telecom protiv Vijeća
      (Predmet T-411/16)
      (2016/C 364/15)
      Jezik postupka: francuski

         Stranke

         Tužitelj: Syriatel Mobile Telecom (Joint Stock Company) (Damask, Sirija) (zastupnik: E. Ruchat, odvjetnik)

         Tuženik: Vijeće Europske unije

         Tužbeni zahtjev

      Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

                  —

                  proglasi tužiteljevu tužbu dopuštenom i osnovanom;

                  —

                  sukladno tomu, poništi Odluku Vijeća (ZVSP) 2016/850 od 27. svibnja 2016. i njezine naknadne provedbene akte, u dijelu koji se odnosi na tužitelja;

                  —

                  naloži Vijeću Europske unije snošenje troškova postupka.

         Tužbeni razlozi i glavni argumenti

      U prilog osnovanosti tužbe tužitelj ističe pet tužbenih razloga.

                  1.

                  Prvi tužbeni razlog temelji se na povredi pravâ obrane i prava na djelotvornu sudsku zaštitu koja su predviđena u člancima 6. i 13. Konvencije za zaštitu ljudskih prava i temeljnih sloboda (u daljnjem tekstu: EKLJP), u članku 215. Ugovora u funkcioniranju Europske unije (u daljnjem tekstu: UFEU) te u člancima 41. i 47. Povelje Europske unije o temeljnim pravima.

                  2.

                  Drugi tužbeni razlog temelji se na povredi obveze obrazlaganja, s obzirom na to da obrazloženjem koje je dalo Vijeće nije udovoljeno obvezi koje imaju institucije Europske unije sukladno članku 6. EKLJP-a, članku 296. UFEU-a i članku 41. Povelje Europske unije o temeljnim pravima.

                  3.

                  Treći tužbeni razlog temelji se na očitoj pogrešci u ocjeni koju je Vijeće navodno počinilo u odnosu na sudjelovanje tužitelja u financiranju sirijskog režima.

                  4.

                  Četvrti tužbeni razlog temelji se na tome da pobijane mjere neopravdano i neproporcionalno ograničavaju temeljna prava tužitelja, posebno, njegova prava na vlasništvo predviđeno u članku 1. dodatnog protokola EKLJP-a, članku 17. Povelje Europske unije o temeljnim pravima kao i njegovo pravo na poštovanje ugleda predviđenog u članku 8. i članku 10. stavku 2. EKLJP-a.

                  5.

                  Peti tužbeni razlog temelji se na povredi smjernica Vijeća od 2. prosinca 2005. o provedbi i ocjeni mjera ograničavanja (sankcija) u okviru zajedničke vanjske i sigurnosne politike Europske unije (Dokument vijeća 15114/05 od 2. prosinca 2005).


title: Predmet T-70/14: Tužba podnesena 27. siječnja 2014. – UAB MELT WATER protiv OHIM-a (Oblik boce)

text:
               14.4.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 112/49

         Tužba podnesena 27. siječnja 2014. – UAB MELT WATER protiv OHIM-a (Oblik boce)

   (Predmet T-70/14)
   2014/C 112/63
   Jezik na kojem je tužba podnesena: litavski

      Stranke

      Tužitelj: Research and Production Company MELT WATER UAB (Klaipėda, Litva) (zastupnik: V. Viešūnaitė, odvjetnik)

      Tuženik: Ured za usklađivanje na unutarnjem tržištu (žigovi i dizajni)

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

               —

               poništi odluku petog žalbenog vijeća OHIM-a donesenu 26. studenoga 2013. u predmetu R 481/2013 5 i naloži Uredu za usklađivanje na unutrašnjem tržištu da kao žig Zajednice registrira žig koji u obliku boce, a čiju je registraciju tražio tužitelj Research and Production Company „MELT WATER” UAB (prijava br. 10 751 584);

               —

               dosudi troškove postupka tužitelju Research and Production Company „MELT WATER” UAB;

               —

               naloži tuženiku, Uredu za usklađivanje na unutrašnjem tržištu, da dostavi spis koji se odnosi na navedenu prijavu žiga Zajednice (prijava br. 10 751 584).

      Tužbeni razlozi i glavni argumenti

      Podnositelj prijave žiga Zajednice: tužitelj

      Predmetni žig Zajednice: trodimenzionalni žig u obliku boce, za proizvode iz razreda 32 – prijava registracije žiga Zajednice br. 10 751 584

      Odluka ispitivača: odbijanje prijave

      Odluka žalbenog vijeća: odbijanje žalbe

      Tužbeni razlozi: članci 4. i 7. stavak 1. točka (b) Uredbe Vijeća (EZ) br. 207/2009 zajedno sa sudskom praksom koja se na njih odnosi


title: Predmet T-21/15: Presuda Općeg suda od 26. travnja 2016. – Franmax protiv EUIPO-a – Ehrmann (Dino) („Žig Europske unije — Postupak povodom prigovora — Prijava figurativnog žiga Europske unije Dino — Raniji figurativni žig Europske unije koji prikazuje dinosaura — Relativni razlog za odbijanje — Članak 8. stavak 1. točka (b) Uredbe (EZ) br. 207/2009”)

text:
               13.6.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 211/48

      Presuda Općeg suda od 26. travnja 2016. – Franmax protiv EUIPO-a – Ehrmann (Dino)
      (Predmet T-21/15) (1)

      ((„Žig Europske unije - Postupak povodom prigovora - Prijava figurativnog žiga Europske unije Dino - Raniji figurativni žig Europske unije koji prikazuje dinosaura - Relativni razlog za odbijanje - Članak 8. stavak 1. točka (b) Uredbe (EZ) br. 207/2009”))
      (2016/C 211/60)
      Jezik postupka: engleski

         Stranke

         Tužitelj: Franmax UAB (Vilnius, Litva) (zastupnik: E. Saukalas, odvjetnik)

         Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO) (zastupnici: J. Crespo Carrillo, agent, uz asistenciju B. Uriarte Valientea, odvjetnika)

         Druga stranka u postupku pred žalbenim vijećem EUIPO-a, intervenijent u postupku pred Općim sudom: Ehrmann AG Oberschönegg im Allgäu (Oberschönegg, Njemačka) (zastupnik: A. Gaul, odvjetnik)

         Predmet

      Tužba protiv odluke petog žalbenog vijeća EUIPO-a od 23. listopada 2014. (predmet R 2012/2013-5) koja se odnosi na postupak povodom prigovora između društva Ehrmann AG Oberschönegg im Allgäu i društva Franmax UAB.

         Izreka

                  1.

                  Tužba se odbija.

                  2.

                  Društvu Franmax UAB nalaže se snošenje troškova.

         (1)  SL C 107, 30. 3. 2015.


title: Predmet T-732/15: Tužba podnesena 14. prosinca 2015. – ICA Laboratories i dr. protiv Komisije

text:
               29.2.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 78/22

         Tužba podnesena 14. prosinca 2015. – ICA Laboratories i dr. protiv Komisije
   (Predmet T-732/15)
   (2016/C 078/33)
   Jezik postupka: engleski

      Stranke

      Tužitelji: ICA Laboratories Close Corp. (Century City, Južnoafrička Republika), ICA International Chemicals (Proprietary) Ltd (Century City), ICA Developments (Proprietary) Ltd (Century City) (zastupnici: K. Van Maldegem i R. Crespi, odvjetnici, i P. Sellar, solicitor)

      Tuženik: Europska komisija

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelji od Općeg suda zahtijevaju da:

               —

               utvrdi da je tužba dopuštena i osnovana;

               —

               poništi Uredbu Komisije (EU) 2015/1910 od 21. listopada 2015. o izmjeni priloga III. i V. Uredbi (EZ) br. 396/2005 Europskog parlamenta i Vijeća u pogledu maksimalnih razina ostataka gvazatina u ili na određenim proizvodima (1) i

               —

               naloži Komisiji snošenje troškova postupka.

      Tužbeni razlozi i glavni argumenti

   Tužitelji tvrde da je donošenjem Uredbe (EU) 2015/1910, koja utvrđuje maksimalnu razinu ostataka aktivne tvari gvazatina u određenim proizvodima i na njima u količini od 0,05 mg/kg, Komisija povrijedila pravo Unije i propustila primijeniti opća načela prava Unije.

               1.

               Prvi tužbeni razlog: Komisija je povrijedila legitimna očekivanja južnoafričke vlade i tužitelja kao i pravila propisana Uredbom (EZ) br. 396/2005 (2) jer nije uzela u obzir dostupne znanstvene i tehničke informacije.

               2.

               Drugi tužbeni razlog: Komisija je počinila niz očitih pogrešaka u ocjeni oslonivši se na dva mišljenja Europske agencije za sigurnost hrane (EFSA), s obzirom na to da se u sadržaju tih mišljenja mogu pronaći te pogreške.

               3.

               Treći tužbeni razlog: Komisija je povrijedila pravo na obranu tužitelja. Komisija se oslonila na navodnu znanstveno utemeljenu zabrinutost u pogledu koje nije pružila nikakve informacije ni u spornoj uredbi ni u dokumentima na kojima se temelji sporna uredba.

               4.

               Četvrti tužbeni razlog: sporna uredba je neproporcionalna. Komisija je odabrala najnepovoljniju mjeru iako je na raspolaganju imala i proporcionalnije mjere.

      (1)  Uredba Komisije (EU) 2015/1910 od 21. listopada 2015. o izmjeni priloga III. i V. Uredbi (EZ) br. 396/2005 Europskog parlamenta i Vijeća u pogledu maksimalnih razina ostataka gvazatina u ili na određenim proizvodima (SL 2015 L 280, str. 2.).

      (2)  Uredba (EZ) br. 396/2005 Europskog parlamenta i Vijeća od 23. veljače 2005. o maksimalnim razinama ostataka pesticida u ili na hrani i hrani za životinje biljnog i životinjskog podrijetla i o izmjeni Direktive Vijeća 91/414/EEZ (SL 2005 L 70, str. 1.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 3., svezak 1., str. 129.).


title: Predmet T-639/13: Tužba podnesena 29. studenoga 2013. — Watch TV protiv Vijeća

text:
               15.2.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 45/39

         Tužba podnesena 29. studenoga 2013. — Watch TV protiv Vijeća
   (Predmet T-639/13)
   2014/C 45/68
   Jezik postupka: francuski

      Stranke

      Tužitelj: Watch TV (Bruxelles, Belgija) (zastupnici: F. de Visscher i M. von Kuegelgen, odvjetnici)

      Tuženik: Vijeće Europske unije

      Zahtjevi

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva:

               —

               poništenje odluke Vijeća Europske unije od 30. rujna 2013.;

               —

               nalaganje tuženiku snošenja troškova.

      Tužbeni razlozi i glavni argumenti

   Tužitelj svojom tužbom traži poništenje odluke Vijeća Europske unije o neprihvaćanju njegove ponude podnesene u okviru grupe br. 1. nadmetanja UCA 190/11 „Audiovizualne i multimedijalne usluge za Vijeće Europske unije/Europsko vijeće” (SL 2012/S 26-041228).
   U prilog tužbi tužitelj navodi jedan žalbeni razlog koji se odnosi na povredu članka 89. stavka 1. Financijske uredbe (1) i članka 131. stavka 5., članka 135. stavka 2. i članka 146. stavka 3. Uredbe o izvršenju Financijske uredbe (2) time što je Vijeće dodijelilo ugovor ponuditelju čija ponuda nije udovoljavala obveznim minimalnim zahtjevima s obzirom na sposobnosti kandidatâ koje su zahtijevane u tehničkim specifikacijama dokumentacije za nadmetanje. Tužitelj navodi da je Vijeće stoga trebalo automatski odbaciti ponudu koja je prihvaćena.

      (1)  Uredba Vijeća (EZ, EURATOM) br. 1605/2002 od 25. lipnja 2002. o Financijskoj uredbi koja se primjenjuje na opći proračun Europskih zajednica (SL L 248, str. 1.), (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 1., svezak 2., str. 145.).

      (2)  Uredba Komisije (EZ, Euratom) br. 2342/2002 od 23. prosinca 2002. o utvrđivanju detaljnih pravila za provedbu Uredbe Vijeća (EZ, Euratom) br 1605/2002 o Financijskoj uredbi koja se primjenjuje na opći proračun Europskih zajednica (SL L 357, str. 1.), (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 1., svezak 3., str. 7.).


title: Predmet C-262/16: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 12. svibnja 2016. uputio Upper Tribunal (Tax and Chancery Chamber) (Ujedinjena Kraljevina) – Shields & Sons Partnership protiv The Commissioners for Her Majesty's Revenue and Customs

text:
               18.7.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 260/30

         Zahtjev za prethodnu odluku koji je 12. svibnja 2016. uputio Upper Tribunal (Tax and Chancery Chamber) (Ujedinjena Kraljevina) – Shields & Sons Partnership protiv The Commissioners for Her Majesty's Revenue and Customs
   (Predmet C-262/16)
   (2016/C 260/38)
   Jezik postupka: engleski

      Sud koji je uputio zahtjev

   Upper Tribunal (Tax and Chancery Chamber)

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelj: Shields & Sons Partnership

      Tuženik: The Commissioners for Her Majesty's Revenue and Customs

      Prethodna pitanja

               1.

               Kada je riječ o zajedničkoj paušalnoj odredbi za poljoprivrednike predviđenoj poglavljem 2. glave XII. Direktive 2006/112/EZ (1), treba li članak 296. stavak 2. tumačiti na način da se njime uspostavlja iscrpni sustav koji obuhvaća sve slučajeve u kojima država članica može isključiti poljoprivrednika iz zajedničke paušalne odredbe za poljoprivrednike? Konkretnije:

                           1.1

                           može li država članica isključiti poljoprivrednike iz zajedničke paušalne odredbe za poljoprivrednike samo na temelju članka 296. stavka 2.?

                           1.2

                           može li država članica isključiti poljoprivrednike iz zajedničke paušalne odredbe za poljoprivrednike i primjenom članka 299.?

                           1.3

                           daje li načelo porezne neutralnosti državi članici pravo da isključi poljoprivrednika iz zajedničke paušalne odredbe za poljoprivrednike?

                           1.4

                           imaju li države članice pravo isključiti poljoprivrednike iz zajedničke paušalne odredbe za poljoprivrednike na bilo kojoj drugoj osnovi?

               2.

               Kako treba tumačiti pojam „kategorije poljoprivrednika” iz članka 296. stavka 2. Direktive 2006/112/EZ? Konkretnije:

                           2.1.

                           mora li se kategorija poljoprivrednika u smislu te odredbe moći utvrditi na temelju objektivnih karakteristika?

                           2.2.

                           mora li se kategorija poljoprivrednika u smislu te direktive moći utvrditi na temelju gospodarskih razmatranja?

                           2.3.

                           koja razina preciznosti je potrebna u svrhu utvrđivanja kategorije poljoprivrednika koje je država članica namjeravala isključiti?

                           2.4.

                           daje li se na temelju tog pojma državi članici pravo da kao kategoriju u smislu te gore navedene odredbe smatraju „poljoprivrednike za koje se utvrdilo da kao sudionici paušalnog sustava primaju znatno više nego što bi primili kada bi bili registrirani za PDV?

      (1)  Direktiva Vijeća 2006/112/EZ od 28. studenoga 2006. o zajedničkom sustavu poreza na dodanu vrijednost SL L 347., str. 1. (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 9., svezak 1., str. 120.)


title: Predmet C-451/17: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 27. srpnja 2017. uputio Administrativen sad Veliko Tarnovo (Bugarska) – „Walltopia” AD protiv Direktor na Teritorialna direktsia na Natsionalnata agentsia za prihodite – Veliko Tarnovo

text:
               2.10.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 330/9

         Zahtjev za prethodnu odluku koji je 27. srpnja 2017. uputio Administrativen sad Veliko Tarnovo (Bugarska) – „Walltopia” AD protiv Direktor na Teritorialna direktsia na Natsionalnata agentsia za prihodite – Veliko Tarnovo
   (Predmet C-451/17)
   (2017/C 330/11)
   Jezik postupka: bugarski

      Sud koji je uputio zahtjev

   Administrativen sad Veliko Tarnovo

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelj:„Walltopia” AD

      Tuženik: Direktor na Teritorialna direktsia na Natsionalnata agentsia za prihodite – Veliko Tarnovo

      Prethodna pitanja

               1.

               Treba li članak 14. stavak 1. Uredbe (EZ) br. 987/2009 (1) Europskog parlamenta i Vijeća od 16. rujna 2009. o utvrđivanju postupka provedbe Uredbe (EZ) br. 883/2004 o koordinaciji sustava socijalne sigurnosti u vezi s člankom 12. stavkom 1. Uredbe (EZ) br. 883/2004 Europskog parlamenta i Vijeća od 29. travnja 2004. o koordinaciji sustava socijalne sigurnosti tumačiti na način da se na tamo navedenu osobu koja obavlja djelatnost ne primjenjuje zakonodavstvo države članice u kojoj njezin poslodavac ima poslovni nastan, ako ta osoba u skladu s nacionalnim zakonodavstvom iz članka 1. stavka l. Osnovne uredbe neposredno prije početka svojega zaposlenja nije imala svojstvo osigurane osobe u toj državi članici?

               2.

               U slučaju niječnog odgovora na prvo prethodno pitanje, je li dopušteno da nacionalni sud kod tumačenja sadržaja i smisla pojma „primjenj[ivati]” iz članka 14. stavka 1. Uredbe br. 987/2009 i iz članka 12. stavka 1. Uredbe br. 883/2004 uzme u obzir državljanstvo države članice osobe, ako se na osobu koja obavlja djelatnost nacionalno zakonodavstvo ionako primjenjuje samo na temelju njezina državljanstva?

               3.

               U slučaju niječnog odgovora i na drugo prethodno pitanje, smije li nacionalni sud kod primjene pojma navedenog u drugom prethodnom pitanju uzeti u obzir uobičajeno i trajno boravište osobe koja obavlja djelatnost u smislu članka 1. točke (j) Uredbe br. 883/2004?

               4.

               U slučaju niječnog odgovora i na treće prethodno pitanje, koje elemente tumačenja nacionalni sud treba uzeti u obzir kod utvrđivanja sadržaja pojma „primjenj[ivati] … zakonodavstvo” u odredbama članka 12. stavka 1. Osnovne uredbe i članka 14. stavka 1. Uredbe [br. 987/2009], kako bi te odredbe primijenio u skladu s njihovim točnim smislom?

      (1)  Uredba (EZ) br. 987/2009 Europskog parlamenta i Vijeća od 16. rujna 2009. o utvrđivanju postupka provedbe Uredbe (EZ) br. 883/2004 o koordinaciji sustava socijalne sigurnosti (Tekst značajan za EGP i Švicarsku) (SL 2009., L 284, str. 1.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 5., svezak 2., str. 171.)


title: Predmet T-43/14: Tužba podnesena 13. siječnja 2014. – Heidrick & Struggles International protiv OHIM-a (THE LEADERSHIP COMPANY)

text:
               28.4.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 129/22

         Tužba podnesena 13. siječnja 2014. – Heidrick & Struggles International protiv OHIM-a (THE LEADERSHIP COMPANY)
   (Predmet T-43/14)
   2014/C 129/29
   Jezik na kojem je tužba podnesena: engleski

      Stranke

      Tužitelj: Heidrick & Struggles International, Inc. (Chicago, Sjedinjene Američke Države) (zastupnik: A. Norris, Barrister)

      Tuženik: Ured za usklađivanje na unutarnjem tržištu (žigovi i dizajni)

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

               —

               poništi odluku drugog žalbenog vijeća Ureda za usklađivanje na unutarnjem tržištu (žigovi i dizajni) od 10. listopada 2013. u predmetu R 338/2013-2;

               —

               naloži tuženiku snošenje troškova postupka.

      Tužbeni razlozi i glavni argumenti

      Predmetni žig Zajednice: verbalni žig „THE LEADERSHIP COMPANY” za usluge iz razreda 35 i 44 – prijava žiga Zajednice br. 11 031 457

      Odluka ispitivača: prijava je odbijena

      Odluka žalbenog vijeća: žalba je odbijena

      Tužbeni razlozi: povreda članka 7. stavka 1. točaka (b) i (c) te članka 7. stavka 2. Uredbe o žigu Zajednice.


title: Predmet T-688/16 R: Rješenje predsjednika Općeg suda od 17. veljače 2017. – Janssen-Cases protiv Komisije (Privremena pravna zaštita — Javna služba — Oglas za slobodno radno mjesto — Izmiritelj u Komisiji — Zahtjev za suspenziju primjene — Nepostojanje hitnosti)

text:
               18.4.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 121/34

         Rješenje predsjednika Općeg suda od 17. veljače 2017. – Janssen-Cases protiv Komisije
   (Predmet T-688/16 R)
   ((Privremena pravna zaštita - Javna služba - Oglas za slobodno radno mjesto - Izmiritelj u Komisiji - Zahtjev za suspenziju primjene - Nepostojanje hitnosti))
   (2017/C 121/50)
   Jezik postupka: francuski

      Stranke

      Tužitelj: Mercedes Janssen-Cases (Bruxelles, Belgija) (zastupnici: J.-N. Louis i N. de Montigny, odvjetnici)

      Tuženik: Europska komisija (zastupnici: G. Berscheid i C. Berardis-Kayser, agenti)

      Predmet

   Zahtjev na temelju članaka 278. i 279. UFEU-a radi suspenzije primjene odluke Komisije od 15. lipnja 2016. o imenovanju X-a kao izmiritelja u Komisiji s učinkom od 1. listopada 2016.

      Izreka

               1.

               Odbija se zahtjev za privremenu pravnu zaštitu.

               2.

               O troškovima će se odlučiti naknadno.


title: Predmet C-196/16 i C-197/16: Presuda Suda (prvo vijeće) od 26. srpnja 2017. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Tribunale Amministrativo Regionale per le Marche – Italija) – Comune di Corridonia (C-196/16), Comune di Loro Piceno (C-197/16) i dr. protiv Provincia di Macerata, Provincia di Macerata Settore 10 – Ambiente (Zahtjev za prethodnu odluku — Okoliš — Direktiva 85/337/EEZ — Direktiva 2011/92/EU — Mogućnost a posteriori procjene učinaka na okoliš funkcionalnog postrojenja za proizvodnju energije od bioplina u svrhu ishođenja novog odobrenja)

text:
               18.9.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 309/11

         Presuda Suda (prvo vijeće) od 26. srpnja 2017. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Tribunale Amministrativo Regionale per le Marche – Italija) – Comune di Corridonia (C-196/16), Comune di Loro Piceno (C-197/16) i dr. protiv Provincia di Macerata, Provincia di Macerata Settore 10 – Ambiente
   (Predmet C-196/16 i C-197/16) (1)

   ((Zahtjev za prethodnu odluku - Okoliš - Direktiva 85/337/EEZ - Direktiva 2011/92/EU - Mogućnost a posteriori procjene učinaka na okoliš funkcionalnog postrojenja za proizvodnju energije od bioplina u svrhu ishođenja novog odobrenja))
   (2017/C 309/14)
   Jezik postupka: talijanski

      Sud koji je uputio zahtjev

   Tribunale Amministrativo Regionale per le Marche

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelji: Comune di Corridonia (C-196/16), Comune di Loro Piceno (C-197/16), Marcello Bartolini (C-197/16), Filippo Bruè (C-197/16), Sergio Forti (C-197/16), Stefano Piatti(C-197/16), Gaetano Silvetti (C-197/16), Gianfranco Silvetti (C-197/16), Rocco Tirabasso(C-197/16), Sante Vagni (C-197/16), Albergo Ristorante Le Grazie Sas di Forti Sergio & Co. (C-197/16), Suolificio Elefante Srl (C-197/16), Suolificio Roxy Srl(C-197/16), Aldo Alessandrini (C-197/16)

      Tuženici: Provincia di Macerata, Provincia di Macerata Settore 10 – Ambiente

      uz sudjelovanje: VBIO1 Società Agricola Srl (C-196/16), Regione Marche, Agenzia Regionale per la Protezione Ambientale delle Marche – (ARPAM) -Dipartimento Provinciale di Macerata, ARPAM, VBIO2 Società Agricola Srl (C-197/16), Azienda Sanitaria Unica Regionale – Marche (ASUR Marche) (C-197/16), ASUR Marche – Area Vasta 3 (C-197/16), Comune di Colmurano (C-197/16), Comune di Loro Piceno (C-197/16)

      Izreka

   U slučaju neprovođenja procjene učinaka projekta na okoliš koju zahtijeva Direktiva Vijeća 85/337/EEZ od 27. lipnja 1985. o procjeni učinaka određenih javnih i privatnih projekata na okoliš, kako je izmijenjena Direktivom 2009/31/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 23. travnja 2009., pravo Unije, s jedne strane, zahtijeva da države članice uklone nezakonite posljedice tog propusta i, s druge strane, ne protivi se provođenju te procjene radi legalizacije nakon izgradnje i puštanja u rad takvog postrojenja, pod uvjetom:

               —

               da nacionalna pravila koja dopuštaju takvu legalizaciju zainteresiranoj stranci ne omogućuju da zaobiđe pravna pravila Unije ili da se oslobodi obveze njihove primjene i

               —

               da se procjena provedena radi legalizacije ne odnosi samo na buduće učinke tog postrojenja na okoliš, već da uzme u obzir i okolišne učinke nastale od njegove realizacije.

      (1)  SL C 251, 11. 7. 2016.


title: Predmet C-239/14: Zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Tribunal du travail de Liège (Belgija) 14. svibnja 2014. – Abdoulaye Amadou Tall protiv Centre public d’action sociale de Huy (CPAS de Huy)

text:
               14.7.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 223/10

         Zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Tribunal du travail de Liège (Belgija) 14. svibnja 2014. – Abdoulaye Amadou Tall protiv Centre public d’action sociale de Huy (CPAS de Huy)
   (Predmet C-239/14)
   2014/C 223/14
   Jezik postupka: francuski

      Sud koji je uputio zahtjev

   Tribunal du travail de Liège

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelj: Abdoulaye Amadou Tall

      Tuženik: Centre public d’action sociale de Huy (CPAS Huy)

      Prethodno pitanje

   Prema članku 39. stavku 1. Zakona od 15. prosinca 1980. o pristupu državnom području, boravku, nastanu i protjerivanju stranaca, u vezi s člankom 39. stavkom 2. podstavkom 1. točkom 3., člankom 39. stavkom 76., člankom 39. stavkom 82. podstavkom 4. točkom 2. d. i člankom 57. stavkom 6. podstavkom 2. istog zakona, protiv odluke kojom je odbijeno razmatranje novog zahtjeva za azil mogu se podnijeti samo tužba za poništenje i prijedlog za odgodu zbog razloga krajnje nužde. S obzirom na to da se ne radi o sporu pune jurisdikcije i da podnošenje tužbe nema suspenzivni učinak, te da tražitelj azila nema pravo ni na boravak ni na materijalnu pomoć tijekom ispitivanja, je li taj postupak u skladu sa zahtjevima iz članka 47. Povelje o temeljnim pravima Europske unije i članka 39. Direktive Vijeća 2005/85 od 1. prosinca 2005. o minimalnim normama koje se odnose na postupke priznavanja i ukidanja statusa izbjeglica u državama članicama (1) koji predviđaju pravo na djelotvoran pravni lijek?

      (1)  SL L 326, str.13.


title: Predmet C-368/14 P: Žalba koju je 30. srpnja 2014. podnio Compagnie des bateaux mouches SA protiv presude Općeg suda (osmo vijeće) od 21. svibnja 2014. u predmetu T-553/12, Compagnie des bateaux mouches SA protiv Ureda za usklađivanje na unutarnjem tržištu (žigovi i dizajni) (OHIM)

text:
               23.2.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 65/17

         Žalba koju je 30. srpnja 2014. podnio Compagnie des bateaux mouches SA protiv presude Općeg suda (osmo vijeće) od 21. svibnja 2014. u predmetu T-553/12, Compagnie des bateaux mouches SA protiv Ureda za usklađivanje na unutarnjem tržištu (žigovi i dizajni) (OHIM)
   (Predmet C-368/14 P)
   (2015/C 065/25)
   Jezik postupka: francuski

      Stranke

      Žalitelj: Compagnie des bateaux mouches SA (zastupnik: E. Piwnica, odvjetnik)

      Druga stranka u postupku: Ured za usklađivanje na unutarnjem tržištu (žigovi i dizajni)
   Rješenjem Suda (šesto vijeće) od 11. prosinca 2014. Sud je odbio žalbu i naložio društvu Compagnie des bateaux mouches SA snošenje vlastitih troškova.


title: Predmet T-375/14: Tužba podnesena 30. svibnja 2014. – Al Naggar protiv Vijeća

text:
               28.7.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 245/25

         Tužba podnesena 30. svibnja 2014. – Al Naggar protiv Vijeća
   (Predmet T-375/14)
   2014/C 245/34
   Jezik postupka: francuski

      Stranke

      Tužiteljica: Shahinaz Abdel Azizabdel Wahab Al Naggar (Kairo, Egipat) (zastupnici: J.-F. Bellis, R. Luff, A. Bailleux, Q. Declève, P. Vovan, S. Rowe i A. Yehia, odvjetnici)

      Tuženik: Vijeće Europske unije

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

               —

               proglasi tužbu dopuštenom i osnovanom;

               —

               poništi Odluku 2014/153, dijelu u kojom se njome, do 22. ožujka 2015., protiv tužiteljice, produljuje primjena mjera ograničavanja iz Odluke 2011/172/ZVSP o mjerama ograničavanja protiv određenih osoba, subjekata i tijela s obzirom na stanje u Egiptu;

               —

               naloži Vijeću Europske unije snošenje troškova postupka.

      Tužbeni razlozi i glavni argumenti

   U prilog osnovanosti tužbe tužitelj ističe pet tužbena razloga.

               1.

               Prvi tužbeni razlog koji se temelji na povredi članka 1. Odluke 2011/172 (1), u mjeri u kojoj za tužiteljicu nije utvrđeno da je odgovorna, niti je ona identificirana kao odgovorna za prisvajanje državnih sredstava, već se na nju primjenjuju mjere ograničavanja samo zbog činjenice što je supruga Ahmeda Abdelaziza Ezza (u daljnjem tekstu: A. Ezz).

               2.

               Drugi tužbeni razlog koji se temelji na povredi članka 6. UEU-a u vezi s člancima 2. i 3. UEU-a i člancima 47. i 48. Povelje Europske unije o temeljnim pravima, u mjeri u kojoj Odluka 2014/153 (2) pogrešno počiva na neoborivoj presumpciji da nema opasnosti od povrede temeljnih prava tužiteljice u postupcima koji su protiv nje pokrenuti u Egiptu.

               3.

               Treći tužbeni razlog koji se temelji na povredi članaka 7., 16. i 17. Povelje Europske unije o temeljnim pravima, u mjeri u kojoj se Odlukom 2014/153 uvode neproporcionalna ograničenja prava na privatni život, prava vlasništva i slobode poduzetništva tužiteljice.

               4.

               Četvrti tužbeni razlog koji se temelji na povredi članaka 41., 47. i 48. Povelje Europske unije o temeljnim pravima, u mjeri u kojoj Odluka 2014/153 nije primjereno i dostatno obrazložena te je njezinim donošenjem povrijeđeno tužiteljičino pravo na saslušanje.

               5.

               Peti tužbeni razlog koji se temelji na očitoj pogrešci u ocjeni u mjeri u kojoj, (i) se protiv tužiteljice nikad nije vodila nikakva istraga zbog prisvajanja državnih sredstava; (ii) ponašanje A. Ezza predstavlja uobičajene aktivnosti u poslovanju pa se stoga ne mogu smatrati prisvajanjem državnih sredstava, te (ii) u trenutku donošenja Odluke 2014/153, Vijeće nije uzelo u obzir činjenicu da, tri godine nakon donošenja prvih mjera, pravna situacija A. Ezza je, u najmanju ruku, neizvjesna.

      (1)  Odluka Vijeća 2011/172/ZVSP od 21. ožujka 2011. o mjerama ograničavanja protiv određenih osoba, subjekata i tijela s obzirom na stanje u Egiptu (SL L 76, str. 63) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 18., svezak 8., str. 260.).

      (2)  Odluka Vijeća 2014/153/ZVSP od 20. ožujka 2014. o izmjeni Odluke 2011/172/ZVSP o mjerama ograničavanja protiv određenih osoba, subjekata i tijela s obzirom na stanje u Egiptu (SL L 85, str. 9).


title: Predmet C-221/17: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 27. travnja 2017. uputio Raad van State (Nizozemska) – M. G. Tjebbes i dr. protiv Minister van Buitenlandse Zaken

text:
               24.7.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 239/26

         Zahtjev za prethodnu odluku koji je 27. travnja 2017. uputio Raad van State (Nizozemska) – M. G. Tjebbes i dr. protiv Minister van Buitenlandse Zaken
   (Predmet C-221/17)
   (2017/C 239/32)
   Jezik postupka: nizozemski

      Sud koji je uputio zahtjev

   Raad van State

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelji: M. G. Tjebbes, G. J. M. Koopman, E. Saleh Abady, L. Duboux

      Tuženik: Minister van Buitenlandse Zaken

      Prethodna pitanja

   Treba li članke 20. i 21. Ugovora o funkcioniranju Europske unije, između ostalog s obzirom na članak 7. Povelje Europske unije o temeljnim pravima, tumačiti na način da im se, zato što nije predviđeno da u pojedinačnom slučaju treba obaviti ocjenu na temelju načela proporcionalnosti u pogledu posljedica koje gubitak državljanstva ima na položaj predmetne osobe sa stajališta prava Unije, protive zakonske odredbe, poput onih o kojima je riječ u glavnom postupku, u skladu s kojima:

               (a)

               punoljetna osoba, koja također ima državljanstvo treće zemlje, po sili zakona gubi državljanstvo svoje države članice i stoga građanstvo Unije jer je tijekom neprekinutog razdoblja od deset godina imala uobičajeno boravište u inozemstvu i izvan Europske unije, iako postoje mogućnosti da se prekine taj rok od deset godina?

               (b)

               maloljetna osoba na temelju gubitka državljanstva svojeg roditelja u skladu s navodima u točki (a) u određenim okolnostima po sili zakona gubi državljanstvo svoje države članice i stoga građanstvo Unije?


title: Predmet C-506/15 P: Presuda Suda (osmo vijeće) od 26. siječnja 2017. – Kraljevina Španjolska protiv Europske komisije (Žalba — Europski poljoprivredni fond za ruralni razvoj (EPFRR) — Troškovi isključeni iz financiranja Unije — Uredbe (EZ) br. 1698/2005, (EZ) br. 1975/2006 i (EZ) br. 796/2004 — Mjere ruralnog razvoja — Područja s prirodnim ograničenjima — Kontrole na terenu — Koeficijent gustoće populacije stoke — Brojenje životinja)

text:
               3.4.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 104/18

         Presuda Suda (osmo vijeće) od 26. siječnja 2017. – Kraljevina Španjolska protiv Europske komisije
   (Predmet C-506/15 P) (1)

   ((Žalba - Europski poljoprivredni fond za ruralni razvoj (EPFRR) - Troškovi isključeni iz financiranja Unije - Uredbe (EZ) br. 1698/2005, (EZ) br. 1975/2006 i (EZ) br. 796/2004 - Mjere ruralnog razvoja - Područja s prirodnim ograničenjima - Kontrole na terenu - Koeficijent gustoće populacije stoke - Brojenje životinja))
   (2017/C 104/27)
   Jezik postupka: španjolski

      Stranke

      Žalitelj: Kraljevina Španjolska (zastupnik: M. A. Sampol Pucurull, agent)

      Druga stranka u postupku: Europska komisija (zastupnici: I. Galindo Martín i G. von Rintelen, agenti)

      Intervenijent u potporu žalitelju: Francuska Republika (zastupnici: D. Colas i A. Daly, agenti)

      Izreka

               1.

               Žalba se odbija.

               2.

               Kraljevini Španjolskoj nalaže se snošenje troškova.

               3.

               Francuska Republika snosi vlastite troškove.

      (1)  SL C 381, 16. 11. 2015.


title: Predmet C-625/13 P: Presuda Suda (prvo vijeće) od 26. siječnja 2017. – Villeroy & Boch AG protiv Europske komisije (Žalba — Tržišno natjecanje — Zabranjeni sporazumi — Belgijsko, njemačko, francusko, talijansko, nizozemsko i austrijsko tržište kupaonske opreme — Odluka kojom se utvrđuje povreda članka 101. UFEU a i članka 53. Sporazuma o Europskom gospodarskom prostoru — Usklađivanje cijena i razmjena osjetljivih poslovnih informacija — Jedinstvena povreda — Dokaz — Novčane kazne — Neograničena nadležnost — Razuman rok — Proporcionalnost)

text:
               3.4.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 104/6

         Presuda Suda (prvo vijeće) od 26. siječnja 2017. – Villeroy & Boch AG protiv Europske komisije
   (Predmet C-625/13 P) (1)

   ((Žalba - Tržišno natjecanje - Zabranjeni sporazumi - Belgijsko, njemačko, francusko, talijansko, nizozemsko i austrijsko tržište kupaonske opreme - Odluka kojom se utvrđuje povreda članka 101. UFEU a i članka 53. Sporazuma o Europskom gospodarskom prostoru - Usklađivanje cijena i razmjena osjetljivih poslovnih informacija - Jedinstvena povreda - Dokaz - Novčane kazne - Neograničena nadležnost - Razuman rok - Proporcionalnost))
   (2017/C 104/09)
   Jezik postupka: njemački

      Stranke

      Žalitelj: Villeroy & Boch AG (zastupnici: M. Klusmann i T. Kreifels, Rechtsanwälte, uz asistenciju S. Thomasa, profesora)

      Druga stranka u postupku: Europska komisija (zastupnici: L. Malferrari, F. Castillo de la Torre i F. Ronkes Agerbeek, agenti)

      Izreka

               1.

               Žalba se odbija.

               2.

               Društvu Villeroy & Boch AG nalaže se snošenje troškova.

      (1)  SL C 39, 8. 2. 2014.


title: Predmet T-623/15: Tužba podnesena 10. studenoga 2015. – Lidl Stiftung protiv OHIM-a (JEDE FLASCHE ZÄHLT!)

text:
               18.1.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 16/44

         Tužba podnesena 10. studenoga 2015. – Lidl Stiftung protiv OHIM-a (JEDE FLASCHE ZÄHLT!)
   (Predmet T-623/15)
   (2016/C 016/53)
   Jezik postupka: njemački

      Stranke

      Tužitelj: Lidl Stiftung & Co. KG (Neckarsulm, Njemačka) (zastupnici: M. Wolter, A. Marx i A. Berger, odvjetnici)

      Tuženik: Ured za usklađivanje na unutarnjem tržištu (žigovi i dizajni) (OHIM)

      Podaci o postupku pred OHIM-om

      Sporni žig: figurativni žig Zajednice s verbalnim elementima „JEDE FLASCHE ZÄHLT!” – prijava za registraciju br. 13 510 123

      Pobijana odluka: odluka četvrtog žalbenog vijeća OHIM-a od 7. rujna 2015. u predmetu R 479/2015-4

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

               —

               poništi pobijanu odluku;

               —

               naloži OHIM-u snošenje troškova postupka, uključujući troškove postupka pred OHIM-om.

      Tužbeni razlog

               —

               povreda članka 7. stavka 1. točke (b) u vezi s člankom 7. stavkom 2. Uredbe br. 207/2009.


title: Predmet C-443/16: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 8. kolovoza 2016. uputio Juzgado Contencioso-Administrativo de Madrid (Španjolska) – Francisco Rodrigo Sanz protiv Universidad Politécnica de Madrid

text:
               7.11.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 410/4

         Zahtjev za prethodnu odluku koji je 8. kolovoza 2016. uputio Juzgado Contencioso-Administrativo de Madrid (Španjolska) – Francisco Rodrigo Sanz protiv Universidad Politécnica de Madrid
   (Predmet C-443/16)
   (2016/C 410/04)
   Jezik postupka: španjolski

      Sud koji je uputio zahtjev

   Juzgado Contencioso-Administrativo de Madrid

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelj: Francisco Rodrigo Sanz

      Tuženik: Universidad Politécnica de Madrid

      Prethodna pitanja

               1.

               Treba li članak 4. Okvirnog sporazuma priloženog Direktivi 1999/70/EZ (1) tumačiti kao zapreku da propis poput onog koji se opisuje, a koji dopušta skraćivanje radnog vremena jednoj osobi samo zbog činjenice da je riječ o privremenom službeniku?
               U slučaju potvrdnog odgovora:
               Može li se smatrati objektivnim razlogom koji opravdava takvo različito postupanje gospodarska situacija koja čini nužnim smanjivanje troškova koje proizlazi iz smanjenja dodijeljenih proračunskih sredstava?
               Može li se smatrati objektivnim razlogom koji opravdava takvo različito postupanje sposobnost uprave da se samoorganizira?

               2.

               Treba li članak 4. Okvirnog sporazuma priloženog Direktivi 1999/70/EZ tumačiti na način da je mogućnost uprave da se samoorganizira uvijek i u svakom slučaju ograničena načelom zabrane diskriminacije službenika ili različitog postupanja prema njima, bez obzira na to je li riječ o karijernom ili privremenom službeniku, koji se zapošljava povremeno ili na određeno vrijeme?

               3.

               Mogu li se smatrati protivnima članku 4. Okvirnog sporazuma priloženog Direktivi 1999/70/EZ tumačenje i primjena točke 3. druge dodatne odredbe Ley Orgánica 4/2007, de 12 de abril, por la que se modifica la Ley Orgánica 6/2001, de 21 de diciembre, de Universidades (Organski zakon 4/2007 od 12. travnja o izmjenama Organskog zakona 6/2001 od 21. prosinca o sveučilištima), nazvane „Zbor redovitih profesora visokih škola i uključivanje njegovih članova u zbor redovitih sveučilišnih profesora”, jer dopuštaju da redoviti profesori visokih škola prilikom pristupanja zboru redovitih sveučilišnih profesora zadrže sva prava i sačuvaju puno nastavno opterećenje, iako nemaju doktorsku titulu, pri čemu to ne vrijedi za privremene redovite profesore visokih škola?

               4.

               Budući da je neposjedovanje doktorske titule istaknuto kao objektivan razlog za skraćivanje radnog vremena nastavnika visokih škola za 50 %, pri čemu se ta mjera ne odnosi na stalno zaposlene nastavnike tih škola, iako ni oni nisu stekli navedenu titulu, treba li spomenutu mjeru smatrati diskriminatornom i, prema tome, protivnom članku 4. Okvirnog sporazuma priloženog Direktivi 1999/70/EZ?

      (1)  Direktiva Vijeća 1999/70/EZ od 28. lipnja 1999. o Okvirnom sporazumu o radu na određeno vrijeme koji su sklopili ETUC, UNICE i CEEP (SL 1999., L 175, str. 43.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 5., svezak 4., str. 228.)


title: Predmet T-345/15: Tužba podnesena 30. lipnja 2015. – Modas Cristal protiv OHIM-a – Zorlu Tekstil Ürünleri Pazarlama (KRISTAL)

text:
               14.9.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 302/61

         Tužba podnesena 30. lipnja 2015. – Modas Cristal protiv OHIM-a – Zorlu Tekstil Ürünleri Pazarlama (KRISTAL)
   (Predmet T-345/15)
   (2015/C 302/76)
   Jezik na kojem je tužba podnesena: španjolski

      Stranke

      Tužitelj: Modas Cristal, SL (Santa Lucía, Španjolska) (zastupnik: E. Manresa Medina, odvjetnik)

      Tuženik: Ured za usklađivanje na unutarnjem tržištu (žigovi i dizajni) (OHIM)

      Druga stranka pred žalbenim vijećem: Zorlu Tekstil Ürünleri Pazarlama Anonim Sirketi (Denizli, Turska)

      Podaci o postupku pred OHIM-om

      Podnositelj prijave: druga stranka pred žalbenim vijećem

      Predmetni sporni žig: figurativni žig Zajednice s verbalnim elementom „KRISTAL” – prijava za registraciju br. 10 574 473

      Postupak pred OHIM-om: postupak povodom prigovora

      Pobijana odluka: odluka petog žalbenog vijeća OHIM-a od 24. travnja 2015. u predmetu R 341/2014-5

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

               —

               poništi pobijanu odluku jer je dokazana uporaba španjolskog žiga br. 2 569 089 „MODAS CRISTAL” za usluge iz razreda 35 te proglasi novu prijavu za žig Zajednice neusklađenom sa španjolskim žigovima br. 2 569 089 „MODAS CRISTAL” za usluge iz razreda 35, i br. 2 763 821 „home CRISTAL” za proizvode iz razreda 24;

               —

               naloži OHIM-u i strankama koje eventualno interveniraju u njegovu potporu snošenje troškova.

      Tužbeni razlog

               —

               povreda članka 8. stavka 1. točke (b) Uredbe br. 207/2009.


title: Predmet C-196/15: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 29. travnja 2015. uputio Cour d'appel de Paris (Francuska) – Granarolo SpA protiv Ambrosi Emmi France SA

text:
               29.6.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 213/19

         Zahtjev za prethodnu odluku koji je 29. travnja 2015. uputio Cour d'appel de Paris (Francuska) – Granarolo SpA protiv Ambrosi Emmi France SA
   (Predmet C-196/15)
   (2015/C 213/29)
   Jezik postupka: francuski

      Sud koji je uputio zahtjev

   Cour d'appel de Paris

      Stranke glavnog postupka

      Žalitelj: Granarolo SpA

      Druga stranka u postupku: Ambrosi Emmi France SA

      Prethodna pitanja

               1.

               Treba li članak 5. st. 3. Uredbe Vijeća (EZ) br. 44/2001 od 22. prosinca 2000. (1) tumačiti na način da tužba za naknadu štete zbog prekida uspostavljenih poslovnih odnosa koji se sastoje u isporuci robe distributeru tijekom više godina, bez okvirnog ugovora i ekskluzivnosti, ulazi u pravno područje deliktne odgovornosti?

               2.

               U slučaju negativnog odgovora na prvo pitanje, primjenjuje li se članak 5. st. 1. te uredbe na određivanje mjesta izvršenja obveze koja je osnova zahtjeva iznesenog gore u točki 1.?

      (1)  Uredba Vijeća (EZ) br. 44/2001 od 22. prosinca 2000. o nadležnosti, priznavanju i izvršenju sudskih odluka u građanskim i trgovačkim stvarima (SL L 12, str. 1.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 19., svezak 3., str. 30.).


title: Predmet T-85/16: Tužba podnesena 17. veljače 2016. – Shoe Branding Europe protiv EUIPO-a – adidas (Položaj dviju usporednih crta na obući)

text:
               18.4.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 136/39

         Tužba podnesena 17. veljače 2016. – Shoe Branding Europe protiv EUIPO-a – adidas (Položaj dviju usporednih crta na obući)
   (Predmet T-85/16)
   (2016/C 136/54)
   Jezik na kojem je tužba podnesena: engleski

      Stranke

      Tužitelj: Shoe Branding Europe BVBA (Oudenaarde, Belgija) (zastupnik: J. Løje, odvjetnik)

      Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO)

      Druga stranka pred žalbenim vijećem: adidas AG (Herzogenaurach, Njemačka)

      Podaci o postupku pred EUIPO-om

      Podnositelj prijave: tužitelj

      Predmetni sporni žig: pozicijski žig Europske unije koji se sastoji od dvije usporedne crte smještene na vanjskoj površini gornjeg dijela obuće – prijava za registraciju br. 10 477 701

      Postupak pred EUIPO-om: postupak povodom prigovora

      Pobijana odluka: odluka drugog žalbenog vijeća EUIPO-a od 26. studenoga 2015. u predmetu R 3106/2014-2

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

               —

               poništi pobijanu odluku;

               —

               naloži EUIPO-u snošenje troškova

         podredno:

               —

               vrati predmet tuženiku na odlučivanje i odredi ponovljeno ispitivanje neovisno o presudi Općeg suda u predmetu br. T-145/14;

         još podrednije:

               —

               vrati predmet tuženiku na odlučivanje i odredi prekid postupka do odluke o žalbi koju je tužitelj podnio protiv odluke Općeg suda u predmetu br. T-145/14 Sudu Europske unije, predmet br. C-396/15 P, i da nakon presude Suda Europske unije u tom predmetu napravi vlastitu ocjenu sličnosti i razlika među žigovima koje treba usporediti.

      Tužbeni razlozi

               —

               tuženik je pogriješio jer nije izvršio vlastitu ocjenu sličnosti i razlika između tužiteljevog spornog žiga i ranijeg žiga podnositelja prigovora koji je registriran pod žigom Europske unije br. 3 517 646;

               —

               tuženik je pogrešno utvrdio da su ispunjeni uvjeti iz članka 8. stavka 5. Uredbe br. 207/2009.


title: Predmeti T-413/10 i T-414/10: Presuda Općeg suda od 15. srpnja 2015. – Socitrel protiv Komisije („Tržišno natjecanje — Zabranjeni sporazumi — Europsko tržište čelika za prednapinjanje — Određivanje cijena, podjela tržišta i razmjena osjetljivih poslovnih informacija — Odluka kojom se utvrđuje povreda članka 101. UFEU-a — Suradnja tijekom upravnog postupka — Smjernice o metodi za utvrđivanje kazni iz 2006. — Razumni rok”)

text:
               14.9.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 302/37

         Presuda Općeg suda od 15. srpnja 2015. – Socitrel protiv Komisije
   (Predmeti T-413/10 i T-414/10) (1)

   ((„Tržišno natjecanje - Zabranjeni sporazumi - Europsko tržište čelika za prednapinjanje - Određivanje cijena, podjela tržišta i razmjena osjetljivih poslovnih informacija - Odluka kojom se utvrđuje povreda članka 101. UFEU-a - Suradnja tijekom upravnog postupka - Smjernice o metodi za utvrđivanje kazni iz 2006. - Razumni rok”))
   (2015/C 302/46)
   Jezik postupka: portugalski

      Stranke

      Tužitelji: Socitrel – Sociedade Industrial de Trefilaria, SA (Trofa, Portugal) (zastupnici: F. Proença de Carvalho i T. Faria, odvjetnici) (predmet T-413/10); i Companhia Previdente – Sociedade de Controle de Participações Financeiras, SA (Lisabon, Portugal) (zastupnici: D. Proença de Carvalho i J. Caimoto Duarte, odvjetnici) (predmet T-414/10)

      Tuženik: Europska komisija (zastupnici: F. Castillo de la Torre, P. Costa de Oliveira i V. Bottka, agenti, uz asistenciju M. Marquesa Mendesa, odvjetnika)

      Predmet

   Zahtjev za poništenje odluke i preinaku Odluke Komisije C (2010) 4387 final od 30. lipnja 2010. o postupku primjene članka 101. UFEU-a i članka 53. Sporazuma o EGP-u (predmet COMP/38344 – Čelik za prednapinjanje), izmijenjene Odlukom Komisije C (2010) 6676 final od 30. rujna 2010 i Odlukom Komisije C (2011) 2269 final od 4. travnja 2011.

      Izreka

               1.

               Predmeti T-413/10 i T-414/10 spajaju se radi donošenja jedinstvene presude.

               2.

               Tužbe se odbijaju.

               3.

               Socitrel – Sociedade Industrial de Trefilaria, SA i Companhia Previdente – Sociedade de Controle de Participações Financeiras, SA će, uz vlastite troškove, snositi troškove Europske komisije, uključujući one postupka privremene pravne zaštite.

      (1)  SL C 317, 20. 11. 2010.


title: Predmet T-692/14: Presuda Općeg suda od 25. veljače 2016. – Puma protiv OHIM-a – Sinda Poland (Prikaz životinje) („Žig Zajednice — Postupak povodom prigovora — Prijava figurativnog žiga koji prikazuje životinju — Raniji međunarodni figurativni žigovi koji prikazuju pumu — Relativni razlog za odbijanje — Sličnost znakova — Članak 8. stavak 1. točka (b) Uredbe (EZ) br. 207/2009”)

text:
               4.4.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 118/29

         Presuda Općeg suda od 25. veljače 2016. – Puma protiv OHIM-a – Sinda Poland (Prikaz životinje)
   (Predmet T-692/14) (1)

   ((„Žig Zajednice - Postupak povodom prigovora - Prijava figurativnog žiga koji prikazuje životinju - Raniji međunarodni figurativni žigovi koji prikazuju pumu - Relativni razlog za odbijanje - Sličnost znakova - Članak 8. stavak 1. točka (b) Uredbe (EZ) br. 207/2009”))
   (2016/C 118/32)
   Jezik postupka: poljski

      Stranke

      Tužitelj: Puma SE (Herzogenaurach, Njemačka) (zastupnik: P. González-Bueno Catalán de Ocón, odvjetnik)

      Tuženik: Ured za usklađivanje na unutarnjem tržištu (žigovi i dizajni) (zastupnik: D. Walicka, agent)

      Druga stranka u postupku pred žalbenim vijećem OHIM-a, intervenijent u postupku pred Općim sudom: Sinda Poland Corporation sp. z o.o. (Varšava, Poljska) (zastupnici: M. Siciarek, J. Rasiewicz i J. Mrozowski, odvjetnici)

      Predmet

   Tužba protiv odluke petog žalbenog vijeća OHIM-a od 14. srpnja 2014. (predmet R 2214/2013-5), koja se odnosi na postupak povodom prigovora između Puma SE i Sinda Poland Corporation sp. z o.o.

      Izreka

               1.

               Poništava se odluka petog žalbenog vijeća Ureda za usklađivanje na unutarnjem tržištu (žigovi i dizajni) (OHIM) od 14. srpnja 2014. (predmet R 2214/2013–5).

               2.

               OHIM-u se osim vlastitih troškova nalaže i snošenje polovice troškova društva Puma SE, uključujući i nužnih troškova koji su društvu Puma nastali radi postupka pred žalbenim vijećem OHIM-a.

               3.

               Društvu Sinda Poland Corporation sp. z o.o. se osim vlastitih troškova nalaže i snošenje polovice troškova društva Puma SE, uključujući i nužnih troškova koji su društvu Puma nastali radi postupka pred žalbenim vijećem OHIM-a.

      (1)  SL C 409, 17. 11. 2014.


title: Predmet C-531/13: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 8. listopada 2013. uputio Verwaltungsgerichtshof (Austrija) — Kornhuber i. dr.

text:
               18.1.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 15/5

         Zahtjev za prethodnu odluku koji je 8. listopada 2013. uputio Verwaltungsgerichtshof (Austrija) — Kornhuber i. dr.
   (Predmet C-531/13)
   2014/C 15/05
   Jezik postupka: njemački

      Sud koji je uputio zahtjev

   Verwaltunsgerichtshof

      Stranke glavnog postupka

      Žalitelji: Marktgemeinde Straßwalchen, Heinrich Kornhuber, Helga Kornhuber, Karoline Pöckl, Heinz Kornhuber, Marianne Kornhuber, Wolfgang Kornhuber, Andrea Kornhuber, Alois Herzog, Elfriede Herzog, Katrin Herzog, Stefan Asen, Helmut Zopf, Ingrid Zopf, Silvia Zopf, Daniel Zopf, Maria Zopf, Anton Zopf sen., Paula Loibichler, Theresa Baumann, Josep Schindlauer, Christine Schindlauer, Barbara Schindlauer, Bernhard Schindlauer, Alois Mayrhofer, Daniel Mayrhofer, Georg Rindberger, Maria Rindlberger, Georg Rindlberger sen., Max Herzog, Romana Herzog, Michael Herzog, Markus Herzog, Marianne Herzog, Max Herzog sen., Helmut Lettner, Maria Lettner, Anita Lettner, Alois Lettner sen., Christian Lettner, Sandra Lettner, Anton Nagelseder, Amalie Nagelseder, Josef Nagelseder, Gabriele Schachinger, Thomas Schachinger, Andreas Schinagl, Michaela Schinagl, Lukas Schinagl, Michael Schinagl, Maria Schinagl, Josef Schinagl, Johannn Mayr, Christine Mayr, Martin Mayr, Christian Mayr, Johann Mayr sen., Gerhard Herzog, Anton Mayrhofer, Siegfried Zieher

      Tuženo tijelo: Bundesminister für Wirtschaft, Familie und Jugend

      Intervenijent: Rohöl-Aufsuchungs AG

      Prethodna pitanja

               1.

               Radi li se kod vremenski i količinski ograničenog probnog vađenja prirodnog plina koje se provodi u okviru istraživačkog bušenja radi ispitivanja rentabilnosti trajnog pridobivanja prirodnog plina, o „pridobivanju … prirodnog plina u komercijalne svrhe” sukladno točki 14. Priloga I. Direktivi Vijeća 85/337/EEZ od 27. lipnja 1985. o procjeni utjecaja određenih javnih i privatnih projekata (1) kako je izmijenjena Direktivom 2009/31/EZ Europskog parlamenta i Vijeća (Direktiva 85/337) (2)?
               Ako je odgovor na prvo prethodno pitanje potvrdan, postavljaju se sljedeća daljnja pitanja:

               2.

               Je li propis nacionalnog prava koji granične vrijednosti kod proizvodnje navedene u točki 14. Priloga I. Direktivi 85/337 ne veže na samu proizvodnju kao takvu nego na „vađenje po sondi” u suprotnosti s točkom 14. Priloga I. Direktive 85/337?

               3.

               Treba li se Direktiva 85/337 tumačiti tako da u situaciji kakva je u glavnom postupku u kojoj je postavljen zahtjev za odobrenje testnog vađenja prirodnog plina u okviru istraživačkog bušenja, tijelo prilikom utvrđenja postoji li obveza procjene učinaka na okoliš mora ispitati kumulativni učinak samo svih istovrsnih projekata, konkretno svih bušenja koja su postavljena na području općine?

      (1)  SL L 175, str. 40.

      (2)  SL L 140, str. 114.


title: Predmet T-481/13: Tužba podnesena 6. rujna 2013. — Systran protiv Komisije

text:
               16.11.2013

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 336/26

         Tužba podnesena 6. rujna 2013. — Systran protiv Komisije
   (Predmet T-481/13)
   2013/C 336/57
   Jezik postupka: francuski

      Stranke

      Tužitelj: Systran SA (Pariz, Francuska) (zastupnik: J. Hoss, odvjetnik)

      Tuženik: Europska komisija

      Tužbeni zahtjevi

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

               —

               poništi Odluke od 5. srpnja 2013. i 21. kolovoza 2013. koje je donijela Europska komisija, odnosno Europska unija;

               —

               naloži Europskoj komisiji i Europskoj uniji snošenje svih troškova.

      Tužbeni razlozi i glavni argumenti

   Predmetnom tužbom tužitelj traži poništenje Odluka Komisije kojima se, u skladu s presudom Suda od 18. travnja 2013. u predmetu C 103/11 P Komisija protiv Systran i Systran Luxembourg (C-103/11 P), vraća kompenzacijska kamata uvećana za kamatu zbog zakašnjenja počevši od 19. kolovoza 2013. na iznos koji je Komisija isplatila tužitelju na ime naknade štete temeljem presude Općeg suda od 16. prosinca 2010., Systran i Systran Luxembourg/Komisija (T-19/07, Recueil, str. II-6083), a koja je poništena odlukom Suda.
   U prilog osnovanosti tužbe tužitelj ističe tri tužbena razloga.

               1.

               Prvi tužbeni razlog odnosi se na nedostatak ovlasti Komisije za usvajanje osporavanih odluka, na način da Komisija nije bila ovlaštena dodijeliti si kompenzacijske kamate, budući da je takve kamate mogao dosuditi samo sud kada se dosuđuju u svrhu naknade štete na temelju neispunjenja obveze od strane jednog subjekta. Tužitelj ističe da dodjela kompenzacijskih kamata ne predstavlja dio učinaka izvršenja presude Suda.

               2.

               Drugi tužbeni razlog odnosi se na povredu općih načela europskog prava, kako u odnosu na dodjelu kamate tako i na opće načelo koje se sastoji u zabrani neopravdanog bogaćenja. Tužitelj navodi da je:

                           —

                           Komisija povrijedila opće načelo europskog prava, odnosno načelo koje je zajedničko državama članicama a koje se odnosi na dodjelu kompenzacijske kamate, dodijelivši sama sebi kompenzacijsku kamatu, bez postojanja bilo kakve štetne radnje koja bi se mogla pripisati tužitelju;

                           —

                           Komisija povrijedila opće načelo zabrane neopravdanog bogaćenja namećući pravnoj osobi privatnog prava obvezu koja nije predviđena Ugovorima i, u svakom slučaju, s obzirom na izračun iznosa kamate, dodijelivši si iznos nepromjenjive kamate uvećan za 2 % zbog inflacije.

               3.

               Treći tužbeni razlog odnosi se na zlouporabu ovlasti Komisije, zbog toga što ne može tražiti plaćanje kompenzacijske kamate na temelju članka 299. UFEU-a u nedostatku pravne osnove koja bi joj dala ovu ovlast i bez sudske odluke kojom bi se tužitelju naložilo njezino plaćanje.


title: Ispravak obavijesti u Službenom listu u predmetu T-197/17 (SL C 151, 15.5.2017.)

text:
               3.7.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 213/39

         Ispravak obavijesti u Službenom listu u predmetu T-197/17
   (
         Službeni list Europske unije C 151 od 15. svibnja 2017.
      )
   (2017/C 213/53)
   Obavijest u SL-u u predmetu T-197/17, Abel i dr./Komisija treba glasiti kako slijedi:

      Tužba podnesena 28. ožujka 2017. – Abel i dr. protiv Komisije
      (Predmet T-197/17)
      (2017/C 151/59)
      Jezik postupka: francuski

         Stranke

         Tužitelji: Marc Abel (Montreuil, Francuska) i 1 428 drugih tužitelja (zastupnik: J. Assous, odvjetnik)

         Tuženik: Europska komisija

         Tužbeni zahtjev

      Tužitelji od Općeg suda zahtijevaju da:

                  —

                  utvrdi nepravilnost postupanja Europske komisije;

                  —

                  utvrdi štetu nastalu tužiteljima zbog donošenja Uredbe Komisije (EU) 2016/646 od 20. travnja 2016. o izmjeni Uredbe (EZ) br. 692/2008 u pogledu emisija iz lakih i gospodarskih vozila (Euro 6);

                  —

                  naloži Europskoj komisiji plaćanje 1 000 eura naknade nematerijalne štete nastale tužiteljima zbog donošenja takve uredbe i simboličnog 1 eura naknade materijalne štete;

                  —

                  izda nalog Europskoj komisiji kojom će je obvezati da „konačni faktor sukladnosti” uspostavljen Uredbom (EU) 2016/646 odmah odredi na 1 te da se odrekne „privremenog faktora sukladnosti” određenog na 2,1;

                  —

                  naloži Europskoj komisiji snošenje svih troškova.

         Tužbeni razlozi i glavni argumenti

      U prilog osnovanosti tužbe tužitelji ističu sljedeće tužbene razloge:

                  1.

                  Tuženik je počinio pogreške pri donošenju predmetne uredbe u okviru izvršenja svoje ovlasti koju su mu delegirali Europski parlament i Vijeće Uredbom (EZ) br. 715/2007 Europskog parlamenta i Vijeća od 20. lipnja 2007. o homologaciji tipa motornih vozila u odnosu na emisije iz lakih osobnih i gospodarskih vozila (Euro 5 i Euro 6) i pristupu podacima za popravke i održavanje vozila (SL 2007., L 171, str. 1.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 13., svezak 30., str. 284.) u skladu s Odlukom Vijeća 1999/468/EZ od 28. lipnja 1999. o utvrđivanju postupaka za izvršavanje provedbenih ovlasti dodijeljenih Komisiji. Konkretno, radi se o:

                              —

                              kršenju normi Unije, primarnih i sekundarnih, u području zaštite okoliša;

                              —

                              kršenju supsidijarnih normi prava Zajednice, kao što su opća načela mirovanja, predostrožnosti, prevencije, djelovanja na izvoru problema te načela „zagađivač plaća”;

                              —

                              zlouporabi postupovnih pravila, zbog toga što Komisija nije smjela koristiti regulatorni postupak s kontrolom kako bi izmijenila ključni element Uredbe (EZ) br. 715/2007;

                              —

                              bitnoj povredi postupka, zbog toga što predmetna uredba nije koristila demokratska jamstva koja nudi redovni zakonodavni postupak suodlučivanja između Europskog parlamenta i Vijeća.

                  2.

                  Postojanje stvarne i određene štete i izravne uzročne veze između postupanja Komisije i navodne štete.


title: Predmet C-13/15: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 16. siječnja 2015. uputio Cour de cassation (Francuska) – Cdiscount SA protiv Ministère public

text:
               30.3.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 107/20

      Zahtjev za prethodnu odluku koji je 16. siječnja 2015. uputio Cour de cassation (Francuska) – Cdiscount SA protiv Ministère public
      (Predmet C-13/15)
      (2015/C 107/28)
      Jezik postupka: francuski

         Sud koji je uputio zahtjev

      Cour de cassation

         Stranke glavnog postupka

         Tužitelj: Cdiscount SA

         Tuženik: Ministère public

         Prethodno pitanje

      Jesu li odredbe članaka 5. do 9. Direktive 2005/29/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 11. svibnja 2005. o nepoštenoj poslovnoj praksi poslovnog subjekta u odnosu prema potrošaču na unutarnjem tržištu (1) prepreka zabrani smanjivanja cijena koja se ne izračunavaju s obzirom na referentnu cijenu određenu propisima, u svim okolnostima, bez obzira na njihov mogući utjecaj na odluku prosječnog potrošača?

         (1)  Direktiva 2005/29/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 11. svibnja 2005. o nepoštenoj poslovnoj praksi poslovnog subjekta u odnosu prema potrošaču na unutarnjem tržištu i o izmjeni Direktive Vijeća 84/450/EEZ, direktiva 97/7/EZ, 98/27/EZ i 2002/65/EZ Europskog parlamenta i Vijeća, kao i Uredbe (EZ) br. 2006/2004 Europskog parlamenta i Vijeća (Direktiva o nepoštenoj poslovnoj praksi) (SL L 149, str. 22.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 15., svezak 8., str. 101.).


title: Predmet T-211/17: Tužba podnesena 6. travnja 2017. – Amplexor Luxembourg protiv Komisije

text:
               3.7.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 213/31

         Tužba podnesena 6. travnja 2017. – Amplexor Luxembourg protiv Komisije
   (Predmet T-211/17)
   (2017/C 213/42)
   Jezik postupka: francuski

      Stranke

      Tužitelj: Amplexor Luxembourg Sàrl (Bertrange, Luksemburg) (zastupnik: J.-F. Steichen, odvjetnik)

      Tuženik: Europska komisija

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

               —

               smatra ovu tužbu dopuštenom;

               —

               meritorno poništi Odluku Ureda za publikacije Europske unije od 13. veljače 2017.;

               —

               slijedom navedenog, poništi poziv na nadmetanje br. 10651;

               —

               naloži tuženiku snošenje ukupnih troškova postupka;

               —

               prizna i usvoji sva druga tužiteljeva prava, razloge i zahtjeve.

      Tužbeni razlozi i glavni argumenti

   Ovom tužbom zahtijeva se poništenje Odluke Ureda za publikacije Europske unije od 13. veljače 2013. jer je njome tužitelj stavljen na drugo mjesto povodom poziva za nadmetanje br. AO 10651 – Obrada obavijesti za objavu u „Dodatku Službenom listu” (SL S) (SL 2016/S 143-258115).
   U prilog osnovanosti tužbe tužitelj ističe dva tužbena razloga:

               1.

               Prvi tužbeni razlog, koji se temelji na povredama pravila i načela prava Europske unije jer je Ured za publikacije Europske unije očito povrijedio načelo jednakosti time što je ponuditeljima koji u vrijeme podnošenja ponude nisu bili suugovaratelji Ureda omogućio dodatna sredstva za financiranje troškova preuzimanja. Prema mišljenju tužitelja, osim što je izrazito diskriminatoran, takav način postupanja u očitom je sukobu sa svrhom postojanja i samom biti postupaka javne nabave.

               2.

               Drugi tužbeni razlog, koji se temelji na zlouporabi ovlasti.


title: Predmet C-103/15 P: Rješenje Suda (deveto vijeće) od 21. siječnja 2016. – Internationaler Hilfsfonds eV protiv Europske komisije (Žalba — Pristup dokumentima institucija Europske unije — Radnje u područjima od značaja za zemlje u razvoju — Uskraćivanje pristupa pojedinim dokumentima spisa u vezi s ugovorom „LIEN 97-2011” — Izvršenje presude Općeg suda)

text:
               18.4.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 136/2

         Rješenje Suda (deveto vijeće) od 21. siječnja 2016. – Internationaler Hilfsfonds eV protiv Europske komisije
   (Predmet C-103/15 P) (1)

   ((Žalba - Pristup dokumentima institucija Europske unije - Radnje u područjima od značaja za zemlje u razvoju - Uskraćivanje pristupa pojedinim dokumentima spisa u vezi s ugovorom „LIEN 97-2011” - Izvršenje presude Općeg suda))
   (2016/C 136/03)
   Jezik postupka: njemački

      Stranke

      Žalitelj: Internationaler Hilfsfonds eV (zastupnik: H.-H. Heyland, odvjetnik)

      Druga stranka u postupku: Europska komisija (zastupnici: P. Costa de Oliveira i T. Scharf, agenti)

      Izreka

               1.

               Žalba se odbija.

               2.

               Društvu Internationaler Hilfsfonds eV nalaže se snošenje troškova.

      (1)  SL C 302, 14. 9. 2015.


title: Predmet C-437/14: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 22. rujna 2014. uputio Tribunale di Bari (Italija) – kazneni postupak protiv Nicole Seminaria

text:
               15.12.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 448/6

         Zahtjev za prethodnu odluku koji je 22. rujna 2014. uputio Tribunale di Bari (Italija) – kazneni postupak protiv Nicole Seminaria
   (Predmet C-437/14)
   (2014/C 448/08)
   Jezik postupka: talijanski

      Sud koji je uputio zahtjev

   Tribunale di Bari

      Stranke glavnog postupka

   Nicola Seminario

      Prethodna pitanja

               1.

               Treba li članak 49. i prateće članke te članak 56. i prateće članke UFEU-a, kako ih je i Sud Europske unije tumačio u presudi od 16. veljače 2012. [u spojenim predmetima C-72/10 i C-77/10], tumačiti na način da je njima protivno da se organizira postupak javne nabave koji se odnosi na koncesije čiji je rok trajanja kraći od roka trajanja ranije dodijeljenih koncesija, pri čemu je navedeni postupak javne nabave bio organiziran u utvrđenom cilju uklanjanja posljedica nezakonitog isključenja određenog broja subjekata iz ranijih postupaka javne nabave?

               2.

               Treba li članak 49. i prateće članke te članak 56. i prateće članke UFEU-a, kako ih je i Sud Europske unije tumačio u gore navedenoj presudi, tumačiti na način da je njima protivno da zahtjev za vremenskim usklađivanjem isteka rokova trajanja koncesija predstavlja primjereno opravdanje za to da je rok trajanja koncesija koje su predmet postupka javne nabave kraći u odnosu na rok trajanja ranije dodijeljenih koncesija?

               3.

               Treba li članak 49. i prateće članke te članak 56. i prateće članke UFEU-a, kako ih je i Sud Europske unije tumačio u gore navedenoj presudi, tumačiti na način da je njima protivno da se predvidi obveza besplatnog prepuštanja uporabe materijalne i nematerijalne imovine koja je u nečijem vlasništvu i koja čini mrežu upravljanja okladama i prikupljanja oklada u slučaju prestanka djelatnosti zbog isteka roka trajanja koncesije ili kao posljedica odluka o oduzimanju ili opozivu?


title: Predmet T-816/14: Presuda Općeg suda od 24. veljače 2016. – Tayto Group protiv OHIM-a – MIP Metro (REAL HAND COOKED) („Žig Zajednice — Postupak povodom prigovora — Prijava figurativnog žig Zajednice REAL HAND COOKED — Raniji nacionalni figurativni žig real QUALITY — Relativni razlog za odbijanje — Vjerojatnost dovođenja u zabludu — Zloporaba ovlasti — Članak 8. stavak 1. točka (b) Uredbe (EZ) br. 207/2009 — Članci 64., 75., 76. i 83. Uredbe br. 207/2009”)

text:
               4.4.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 118/30

         Presuda Općeg suda od 24. veljače 2016. – Tayto Group protiv OHIM-a – MIP Metro (REAL HAND COOKED)
   (Predmet T-816/14) (1)

   ((„Žig Zajednice - Postupak povodom prigovora - Prijava figurativnog žig Zajednice REAL HAND COOKED - Raniji nacionalni figurativni žig real QUALITY - Relativni razlog za odbijanje - Vjerojatnost dovođenja u zabludu - Zloporaba ovlasti - Članak 8. stavak 1. točka (b) Uredbe (EZ) br. 207/2009 - Članci 64., 75., 76. i 83. Uredbe br. 207/2009”))
   (2016/C 118/34)
   Jezik postupka: engleski

      Stranke

      Tužitelj: Tayto Group Ltd (Corby, Ujedinjena Kraljevina) (zastupnici: R. Kunze i G. Würtenberger, odvjetnici)

      Tuženik: Ured za usklađivanje na unutarnjem tržištu (žigovi i dizajni) (zastupnik: J. Crespo Carrillo, agent)

      Druga stranka u postupku pred žalbenim vijećem OHIM-a, intervenijent u postupku pred Općim sudom: MIP Metro Group Intellectual Property GmbH & Co. KG (Düsseldorf, Njemačka) (zastupnici: J.-C. Plate i R. Kaase, odvjetnici)

      Predmet

   Tužba protiv odluke četvrtog žalbenog vijeća OHIM-a od 6. listopada 2014. (predmet R 842/2013-4), koja se odnosi na postupak povodom prigovora između MIP Metro Group Intellectual Property GmbH & Co. KG i Tayto Group Ltd.

      Izreka

               1.

               Tužba se odbija.

               2.

               Nalaže se Tayto Group Ltd snošenje troškova.

      (1)  SL C 56, 16. 2. 2015.


title: Predmet C-381/15: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 17. srpnja 2015. uputio Audiencia Provincial de Zamora (Španjolska) – Javier Ángel Rodríguez Sánchez protiv Caja España de Inversiones, Salamanca y Soria SAU (Banco CEISS)

text:
               14.9.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 302/26

         Zahtjev za prethodnu odluku koji je 17. srpnja 2015. uputio Audiencia Provincial de Zamora (Španjolska) – Javier Ángel Rodríguez Sánchez protiv Caja España de Inversiones, Salamanca y Soria SAU (Banco CEISS)
   (Predmet C-381/15)
   (2015/C 302/33)
   Jezik postupka: španjolski

      Sud koji je uputio zahtjev

   Audiencia Provincial de Zamora

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelj: Javier Ángel Rodríguez Sánchez

      Tuženik: Caja España de Inversiones, Salamanca y Soria SAU (Banco CEISS)

      Prethodna pitanja

               1.

               Protivi li se članku 6. stavku 1. Direktive Vijeća 93/13/EEZ (1) od 5. travnja 1993. o nepoštenim uvjetima u potrošačkim ugovorima činjenica da utvrđenje ništavosti, zbog nepoštenosti minimalne ugovorne odredbe u ugovoru o hipotekarnom zajmu, ne proizvodi retroaktivne učinke od datuma sklapanja ugovora, nego od kasnijeg datuma?

               2.

               Dovodi li primjena nepoštene ugovorne odredbe tijekom razdoblja koje predviđa naš Tribunal Supremo do bezrazložnog obogaćenja prodavatelja robe ili pružatelja usluge, koje nije predviđeno propisima Zajednice, jer ne uspostavlja ravnotežu činidaba među strankama te pogoduje ugovornoj stranci koja je unijela financijsku ugovornu odredbu za koju je utvrđena ništavost?

               3.

               Primjenjuje li se u okviru potrošačke pojedinačne tužbe kriterij opasnosti od ozbiljnih poremećaja za nacionalno gospodarstvo, koji se koristi za ograničenje primjene i učinaka nepoštene ugovorne odredbe ili se, nasuprot tomu, kriterij ozbiljnih poremećaja u toj pojedinačnoj tužbi odnosi na ozbiljni poremećaj za gospodarski položaj potrošača, koji je rezultat ograničenja učinaka ništave ugovorne odredbe u navedenom razdoblju?

      (1)  SL L 95, str. 29.; SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 15., svezak 12., str. 24.