201807130372003952018/C 268/272262018CJC26820180730HR01HRINFO_JUDICIAL20180329212221Predmet C-226/18: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 29. ožujka 2018. uputio Finanzgericht Hamburg (Njemačka) – Krohn & Schröder GmbH protiv Hauptzollamt Hamburg-Hafen
 ---documentbreak--- C2682018HR2110120180329HR0027211222Zahtjev za prethodnu odluku koji je 29. ožujka 2018. uputio Finanzgericht Hamburg (Njemačka) – Krohn & Schröder GmbH protiv Hauptzollamt Hamburg-Hafen
   (Predmet C-226/18)2018/C 268/27Jezik postupka: njemački
      Sud koji je uputio zahtjev

   Finanzgericht Hamburg

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelj: Krohn & Schröder GmbH

      Tuženik: Hauptzollamt Hamburg-Hafen

      Prethodna pitanja

            1.

            Je li člankom 212.a CZ-a (
                  1
               ) obuhvaćeno izuzeće od antidampinške i kompenzacijske pristojbe sukladno članku 3. stavku 1. Uredbe 1238/2013 (
                  2
               ) odnosno članku 2. stavku 1. Uredbe br. 1239/2013 (
                  3
               )?

            2.

            U slučaju potvrdnog odgovora na prvo pitanje: je li kod primjene članka 212.a CZ-a na nastanak carinskog duga sukladno članku 204. stavku 1. CZ-a zbog prekoračenja roka sukladno članku 49. stavku 1. CZ-a ispunjena pretpostavka navedena u članku 3. stavku 1. točki (a) Uredbe br. 1238/2013 i članku 2. stavku 1. točki (a) Uredbe br. 1239/2013 ako je trgovačko društvo koje je povezano s trgovačkim društvom navedenim u Prilogu Provedbene odluke 2013/707/EU, koje je proizvelo predmetnu robu, poslalo je i za nju izdalo račun, iako nije djelovalo kao uvoznik predmetne robe i nije je pustilo u slobodan promet, imalo namjeru to učiniti i stvarno je primilo predmetnu robu?

            3.

            U slučaju potvrdnog odgovora na drugo pitanje: smije li se u slučaju primjene članka 212.a CZ-a na nastanak carinskog duga sukladno članku 204. stavku 1. CZ-a zbog prekoračenja roka sukladno članku 49. stavku 1. CZ-a predočiti račun na temelju obveze i potvrda o izvoznoj obvezi u smislu članka 3. stavka 1. točaka (b) i (c) Uredbe br. 1238/2013 i članka 2. stavka 1. točaka (b) i (c) Uredbe br. 1239/2013 unutar roka koji je odredilo carinsko tijelo sukladno članku 53. stavku 1. CZ-a?

            4.

            U slučaju potvrdnog odgovora na treće pitanje: ispunjava li račun na temelju obveze sukladno članku 3. stavku 1. točki (b) Uredbe 1238/2013 i članku 2. stavku 1. točki (b) Uredbe br. 1239/2013, u kojem se umjesto Provedbene odluke 2013/707/EU navodi Odluka 2013/423/EU, u okolnostima glavnog postupka i uzimajući u obzir opća pravna načela pretpostavke utvrđene u Prilogu III. br. 9 Uredbe br. 1238/2013 i Prilogu 2. br. 9. Uredbe br. 1239/2013?

            5.

            U slučaju niječnog odgovora na četvrto pitanje: smije li se u slučaju primjene članka 212.a CZ-a na nastanak carinskog duga sukladno članku 204. stavku 1. CZ-a zbog prekoračenja roka sukladno članku 49. stavku 1. CZ-a račun na temelju obveze u smislu članka 3. stavka 1. točke (b) Uredbe br. 1238/2013 i članka 2. stavka 1. točke (b) Uredbe br.1239/2013 predočiti i u žalbenom postupku protiv određivanja carinskog duga?

      (
         1
      )	Uredba Vijeća (EEZ) br. 2913/92 od 12. listopada 1992. o Carinskom zakoniku Zajednice (SL L 302, str. 1.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 2., svezak 2., str. 110.), kako je izmijenjena Uredbom (EZ) br. 82/97 Europskog parlamenta i Vijeća od 19. prosinca 1996. o izmjeni Uredbe (EEZ) br. 2913/92 o Carinskom zakoniku Zajednice (SL 1992., L 17, str. 1.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 2., svezak 17., str. 80.)
   (
         2
      )	Provedbena uredba Vijeća (EU) br. 1238/2013 od 2. prosinca 2013. o uvođenju konačne antidampinške pristojbe i konačnoj naplati privremene pristojbe na uvoz kristalnih silicijskih fotonaponskih modula i ključnih elemenata (tj. ćelija) podrijetlom ili poslanih iz Narodne Republike Kine (SL 2013., L 325, str. 1.)
   (
         3
      )	Provedbena uredba Vijeća (EU) br. 1239/2013 od 2. prosinca 2013. o uvođenju konačne kompenzacijske pristojbe na uvoz kristalnih silicijskih fotonaponskih modula i ključnih elemenata (tj. ćelija) podrijetlom ili poslanih iz Narodne Republike Kine (SL 2013., L 325, str. 66.)


201807130172004172018/C 268/13442017CJC26820180730HR01HRINFO_JUDICIAL20180607101121Predmet C-44/17: Presuda Suda (peto vijeće) od 7. lipnja 2018. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Landgericht Hamburg – Njemačka) – Scotch Whisky Association protiv Michaela Klotza (Zahtjev za prethodnu odluku — Zaštita oznaka zemljopisnog podrijetla jakih alkoholnih pića — Uredba (EZ) br. 110/2008 — Članak 16. točke (a), (b) i (c) — Prilog III. — Registrirana oznaka zemljopisnog podrijetla „Scotch Whisky” — Viski proizveden u Njemačkoj koji se distribuira pod nazivom „Glen Buchenbach”)
 ---documentbreak--- C2682018HR1010120180607HR0013101112Presuda Suda (peto vijeće) od 7. lipnja 2018. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Landgericht Hamburg – Njemačka) – Scotch Whisky Association protiv Michaela Klotza
   (Predmet C-44/17) (
         1
      )
   „(Zahtjev za prethodnu odluku — Zaštita oznaka zemljopisnog podrijetla jakih alkoholnih pića — Uredba (EZ) br. 110/2008 — Članak 16. točke (a), (b) i (c) — Prilog III. — Registrirana oznaka zemljopisnog podrijetla „Scotch Whisky” — Viski proizveden u Njemačkoj koji se distribuira pod nazivom „Glen Buchenbach”)“2018/C 268/13Jezik postupka: njemački
      Sud koji je uputio zahtjev

   Landgericht Hamburg

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelj: Scotch Whisky Association

      Tuženik: Michael Klotz

      Izreka

            1.

            Članak 16. točku (a) Uredbe (EZ) br. 110/2008 Europskog parlamenta i Vijeća od 15. siječnja 2008. o definiranju, opisivanju, prezentiranju, označivanju i zaštiti oznaka zemljopisnog podrijetla jakih alkoholnih pića i stavljanju izvan snage Uredbe Vijeća (EEZ) br. 1576/89 treba tumačiti na način da je za dokazivanje postojanja „neizravne komercijalne uporabe” registrirane oznake zemljopisnog podrijetla potrebno da se sporni element upotrebljava bilo u istom obliku kao ta oznaka bilo u fonetski i/ili vizualno sličnom obliku. Stoga nije dovoljno da taj element kod ciljane javnosti može pobuditi bilo kakvu asocijaciju na tu oznaku ili s njome povezano zemljopisno područje.

            2.

            Članak 16. točku (b) Uredbe br. 110/2008 treba tumačiti na način da pri dokazivanju postojanja „aluzije” na registriranu oznaku zemljopisnog podrijetla sud koji je uputio zahtjev treba ocijeniti dovodi li se prosječni europski potrošač – uobičajeno obaviješten, razumno pažljiv i oprezan – koji se susreće sa spornim nazivom, do toga da se u njegovim mislima kao referentna slika izravno javlja proizvod sa zaštićenom oznakom zemljopisnog podrijetla. Prilikom te ocjene navedeni sud po potrebi treba – ako ne postoji, prvo, fonetska i/ili vizualna sličnost spornog naziva sa zaštićenom oznakom zemljopisnog podrijetla i, drugo, djelomična ugrađenost te oznake u navedeni naziv – uzeti u obzir koncepcijsku bliskost između tog naziva i navedene oznake.
            Članak 16. točku (b) Uredbe br. 110/2008 treba tumačiti na način da pri dokazivanju postojanja „aluzije” na registriranu oznaku zemljopisnog podrijetla ne treba voditi računa o okruženju u kojem se sporni element nalazi, a ni posebno o činjenici je li uz njega navedena naznaka o pravom podrijetlu dotičnog proizvoda.

            3.

            Članak 16. točku (c) Uredbe br. 110/2008 treba tumačiti na način da pri dokazivanju postojanja „oznake koja je lažna ili dovodi u zabludu”, zabranjene tom odredbom, ne treba voditi računa o okruženju u kojem se sporni element koristi.

      (
         1
      )	SL C 121, 18. 4. 2017.


201807130292004482018/C 268/032102016CJC26820180730HR01HRINFO_JUDICIAL201806053421Predmet C-210/16: Presuda Suda (veliko vijeće) od 5. lipnja 2018. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Bundesverwaltungsgericht – Njemačka) – Unabhängiges Landeszentrum für Datenschutz Schleswig-Holstein protiv Wirtschaftsakademie Schleswig-Holstein GmbH (Zahtjev za prethodnu odluku — Direktiva 95/46/EZ — Osobni podaci — Zaštita pojedinaca u vezi s obradom tih podataka — Nalog za deaktivaciju Facebook stranice (stranica obožavatelja) koja omogućava prikupljanje i obradu određenih podataka u vezi s njezinim posjetiteljima — Članak 2. točka (d) — Nadzornik obrade osobnih podataka — Članak 4. — Primjenjivo nacionalno pravo — Članak 28. — Nacionalna nadzorna tijela — Ovlast za posredovanje tih tijela)
 ---documentbreak--- C2682018HR310120180605HR00033142Presuda Suda (veliko vijeće) od 5. lipnja 2018. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Bundesverwaltungsgericht – Njemačka) – Unabhängiges Landeszentrum für Datenschutz Schleswig-Holstein protiv Wirtschaftsakademie Schleswig-Holstein GmbH
   (Predmet C-210/16) (
         1
      )
   „(Zahtjev za prethodnu odluku — Direktiva 95/46/EZ — Osobni podaci — Zaštita pojedinaca u vezi s obradom tih podataka — Nalog za deaktivaciju Facebook stranice (stranica obožavatelja) koja omogućava prikupljanje i obradu određenih podataka u vezi s njezinim posjetiteljima — Članak 2. točka (d) — Nadzornik obrade osobnih podataka — Članak 4. — Primjenjivo nacionalno pravo — Članak 28. — Nacionalna nadzorna tijela — Ovlast za posredovanje tih tijela)“2018/C 268/03Jezik postupka: njemački
      Sud koji je uputio zahtjev

   Bundesverwaltungsgericht

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelj: Unabhängiges Landeszentrum für Datenschutz Schleswig-Holstein

      Tuženik: Wirtschaftsakademie Schleswig-Holstein GmbH

      uz sudjelovanje: Facebook Ireland Ltd, Vertreter des Bundesinteresses beim Bundesverwaltungsgericht

      Izreka

            1.

            Članak 2. točku (d) Direktive 95/46/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 24. listopada 1995. o zaštiti pojedinaca u vezi s obradom osobnih podataka i o slobodnom protoku takvih podataka treba tumačiti na način da pojam „nadzornik” u smislu te odredbe obuhvaća administratora stranice obožavatelja koja se nalazi na društvenoj mreži.

            2.

            U situaciji u kojoj poduzetnik sa sjedištem izvan Europske unije ima nekoliko poslovnih nastana u različitim državama članicama članke 4. i 28. Direktive 95/46 treba tumačiti na način da nadzorno tijelo jedne države članice ima pravo izvršavati ovlasti iz članka 28. stavka 3. te direktive u odnosu na poslovni nastan tog poduzetnika koji se nalazi na državnom području te države članice iako je, u skladu s raspodjelom zadataka unutar grupe, s jedne strane, taj poslovni nastan odgovoran samo za prodaju oglašivačkog prostora i druge marketinške djelatnosti na državnom području spomenute države članice, dok je, s druge strane, za prikupljanje i obradu osobnih podataka na cijelom području Europske unije isključivo odgovoran poslovni nastan koji se nalazi u drugoj državi članici.

            3.

            Članak 4. stavak 1. točku (a) i članak 28. stavke 3. i 6. Direktive 95/46 treba tumačiti na način da je nadzorno tijelo jedne države članice – kada namjerava izvršavati ovlasti za posredovanje iz članka 28. stavka 3. te direktive u odnosu na tijelo s poslovnim nastanom na državnom području te države članice, zbog povreda pravila o zaštiti osobnih podataka što ih je počinila treća osoba sa sjedištem u drugoj državi članici, koja je odgovorna za obradu tih podataka – nadležno ocjenjivati zakonitost te obrade neovisno o nadzornom tijelu druge države članice te može izvršavati svoje ovlasti za posredovanje u pogledu tijela s poslovnim nastanom na državnom području te države članice bez prethodnog pozivanja njezina nadzornog tijela na poduzimanje mjera.

      (
         1
      )	SL C 260, 18. 7. 2016.


201807130342004012018/C 268/283052018CJC26820180730HR01HRINFO_JUDICIAL20180504222321Predmet C-305/18: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 4. svibnja 2018. uputio Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio (Italija) – Associazione „Verdi Ambiente e Società – Aps Onlus” i dr. protiv Presidenza del Consiglio dei Ministri i dr.
 ---documentbreak--- C2682018HR2210120180504HR0028221232Zahtjev za prethodnu odluku koji je 4. svibnja 2018. uputio Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio (Italija) – Associazione „Verdi Ambiente e Società – Aps Onlus” i dr. protiv Presidenza del Consiglio dei Ministri i dr.
   (Predmet C-305/18)2018/C 268/28Jezik postupka: talijanski
      Sud koji je uputio zahtjev

   Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelji: Associazione „Verdi Ambiente e Società – Aps Onlus”, VAS – Aps Onlus, Associazione di Promozione Sociale „Movimento Legge Rifiuti Zero per l’Economia Circolare”

      Tuženici: Presidenza del Consiglio dei Ministri, Ministero dell’Ambiente e della Tutela del Territorio e del Mare, Regione Lazio, Regione Toscana, Regione Lombardia.

      Prethodna pitanja

            1.

            Protivi li se člancima 4. i 13. Direktive 2008/98/EZ (
                  1
               ), kao i uvodnim izjavama 6., 8., 28. i 31., nacionalno primarno zakonodavstvo i s njime povezani podzakonski provedbeni propisi, to jest članak 35. stavak 1. Uredbe sa zakonskom snagom br. 133/2014 koja je pretvorena u legge n. 164/2014 (Zakon br. 164/2004) i dekret predsjednika Vijeća ministara od 10. kolovoza 2016. objavljen u Gazzetta Ufficiale della Repubblica Italiana n. 233 (Službeni list Talijanske Republike br. 233) od 5. listopada 2016., u dijelu u kojem se samo tamo razmatrana postrojenja za spaljivanje, obuhvaćena prilozima i tablicama iz dekreta predsjednika Vijeća ministara, kvalificiraju kao infrastruktura i strateški objekti od prevladavajućeg nacionalnog interesa kojima se provodi sveobuhvatan i moderan sustav gospodarenja komunalnim i sličnim otpadom i koji jamče sigurnost nacionalne samodostatnosti, s obzirom na to da nacionalni zakonodavac nije jednako priznao istu kvalifikaciju postrojenjima namijenjenima obradi otpada radi recikliranja i ponovne uporabe, bez obzira na to što ta dva postupka prevladavaju u hijerarhiji otpada iz navedene direktive?
            Podredno tome, ako se navedeni propis ne protivi tim člancima, protivi li se člancima 4. i 13. Direktive 2008/98/EZ nacionalno primarno zakonodavstvo i s njime povezani podzakonski provedbeni propisi, to jest članak 35. stavak 1. Uredbe sa zakonskom snagom br. 133/2014 koja je pretvorena u Zakon br. 164/2014 i dekret predsjednika Vijeća ministara od 10. kolovoza 2016. objavljen u Službenom listu Talijanske Republike br. 233 od 5. listopada 2016., u dijelu u kojem se postrojenja za spaljivanje komunalnog otpada kvalificiraju kao infrastruktura i strateški objekti od prevladavajućeg nacionalnog interesa radi prevladavanja i sprečavanja daljnjih postupaka povrede zbog neprovedbe pravila Europske unije iz tog područja, te radi ograničavanja količine otpada koji se isporučuje u odlagališta?

            2.

            Protivi li se člancima 2., 3., 4., 6., 7., 8., 9., 10., 11. i 12. Direktive 2001/42/EZ (
                  2
               ), čak i ako se zajednički tumače, provedba nacionalnog primarnog zakonodavstva i s njime povezanih podzakonskih provedbenih propisa, to jest članak 35. stavak 1. Uredbe sa zakonskom snagom br. 133/2014 koja je pretvorena u Zakon br. 164/2014 i dekret predsjednika Vijeća ministara od 10. kolovoza 2016. objavljen u Službenom listu Talijanske Republike br. 233 od 5. listopada 2016., koji predviđaju da predsjednik Vijeća ministara može vlastitim dekretom odlučiti o povećanju kapaciteta postojećih postrojenja za spaljivanje i odrediti broj, kapacitet i regionalni položaj postrojenja za spaljivanje i energetsku oporabu komunalnog i sličnog otpada koja treba izgraditi radi zadovoljavanja određenih preostalih potreba za postizanje socijalno-gospodarske ravnoteže među dijelovima državnog područja i poštovanje ciljeva odvojenog sakupljanja i recikliranja, a da navedeni nacionalni propisi ne predviđaju da se, u fazi pripreme takvog plana koji proizlazi iz dekreta predsjednika Vijeća ministara, primjenjuju pravila o strateškoj procjeni okoliša predviđena u navedenoj Direktivi 2001/42/EZ?

      (
         1
      )	Direktiva 2008/98/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 19. studenoga 2008. o otpadu i stavljanju izvan snage određenih direktiva (SL L 312, str. 3.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 15., svezak 34., str. 99.)
   (
         2
      )	Direktiva 2001/42/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 27. lipnja 2001. o procjeni učinaka određenih planova i programa na okoliš (SL L 197, str. 30) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 15., svezak 13., str. 17.)


201807130412004252018/C 268/14492017CJC26820180730HR01HRINFO_JUDICIAL20180606111111Predmet C-49/17: Presuda Suda (prvo vijeće) od 6. lipnja 2018. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Østre Landsret – Danska) – Koppers Denmark ApS protiv Skatteministeriet (Zahtjev za prethodnu odluku — Direktiva 2003/96/EZ — Oporezivanje energenata i električne energije — Članak 21. stavak 3. — Činjenično stanje oporezivosti — Potrošnja energenata na poslovnom prostoru nekog poduzeća za proizvodnju energenata — Energenti koji se koriste na drugi način, osim kao pogonsko gorivo ili gorivo za ogrjev — Korištenje otapala kao goriva u postrojenju za destilaciju katrana)
 ---documentbreak--- C2682018HR1110120180606HR0014111111Presuda Suda (prvo vijeće) od 6. lipnja 2018. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Østre Landsret – Danska) – Koppers Denmark ApS protiv Skatteministeriet
   (Predmet C-49/17) (
         1
      )
   „(Zahtjev za prethodnu odluku — Direktiva 2003/96/EZ — Oporezivanje energenata i električne energije — Članak 21. stavak 3. — Činjenično stanje oporezivosti — Potrošnja energenata na poslovnom prostoru nekog poduzeća za proizvodnju energenata — Energenti koji se koriste na drugi način, osim kao pogonsko gorivo ili gorivo za ogrjev — Korištenje otapala kao goriva u postrojenju za destilaciju katrana)“2018/C 268/14Jezik postupka: danski
      Sud koji je uputio zahtjev

   Østre Landsret

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelj: Koppers Denmark ApS

      Tuženik: Skatteministeriet

      Izreka

   Članak 21. stavak 3. Direktive Vijeća 2003/96/EZ od 27. listopada 2003. o restrukturiranju sustava Zajednice za oporezivanje energenata i električne energije treba tumačiti na način da potrošnja energenata na poslovnom prostoru poduzeća koje ih je proizvelo za proizvodnju drugih energenata nije obuhvaćena iznimkom koja se odnosi na činjenično stanje oporezivosti, predviđenom tom direktivom, kada su, u situaciji poput one o kojoj je riječ u glavnom postupku, proizvodi proizvedeni o okviru glavne djelatnosti odnosnog poduzeća namijenjeni korištenju različitom od onoga pogonskog goriva ili goriva za ogrjev.
   (
         1
      )	SL C 112, 10. 4. 2017.


201807130222004182018/C 268/045542016CJC26820180730HR01HRINFO_JUDICIAL201806074411Predmet C-554/16: Presuda Suda (peto vijeće) od 7. lipnja 2018. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Verwaltungsgerichtshof – Austrija) – EP Agrarhandel GmbH protiv Bundesminister für Land-, Forst-, Umwelt und Wasserwirtschaft (Zahtjev za prethodnu odluku — Zajednička poljoprivredna politika — Uredba (EZ) br. 73/2009 — Potpora poljoprivrednicima — Premije za krave dojilje — Članak 117. drugi stavak — Slanje podataka — Odluka 2001/672/EZ, kako je izmijenjena Odlukom 2010/300/EU — Premještanje goveda na ljetnu ispašu u planinska područja — Članak 2. stavak 4. — Rok za obavijest o premještanju — Izračun — Zakašnjele obavijesti — Prihvatljivost za pravo na isplatu premija — Pretpostavka — Uzimanje u obzir roka za dostavu)
 ---documentbreak--- C2682018HR410120180607HR00044141Presuda Suda (peto vijeće) od 7. lipnja 2018. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Verwaltungsgerichtshof – Austrija) – EP Agrarhandel GmbH protiv Bundesminister für Land-, Forst-, Umwelt und Wasserwirtschaft
   (Predmet C-554/16) (
         1
      )
   „(Zahtjev za prethodnu odluku — Zajednička poljoprivredna politika — Uredba (EZ) br. 73/2009 — Potpora poljoprivrednicima — Premije za krave dojilje — Članak 117. drugi stavak — Slanje podataka — Odluka 2001/672/EZ, kako je izmijenjena Odlukom 2010/300/EU — Premještanje goveda na ljetnu ispašu u planinska područja — Članak 2. stavak 4. — Rok za obavijest o premještanju — Izračun — Zakašnjele obavijesti — Prihvatljivost za pravo na isplatu premija — Pretpostavka — Uzimanje u obzir roka za dostavu)“2018/C 268/04Jezik postupka: njemački
      Sud koji je uputio zahtjev

   Verwaltungsgerichtshof

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelj: EP Agrarhandel GmbH

      Tuženik: Bundesminister für Land-, Forst-, Umwelt und Wasserwirtschaft

      Izreka

   Članak 2. stavak 4. Odluke Komisije 2001/672/EZ od 20. kolovoza 2001. o utvrđivanju posebnih pravila koja se primjenjuju na premještanje goveda za ljetne ispaše u planinskim područjima, kako je izmijenjena Odlukom Komisije 2010/300/EU od 25. svibnja 2010., treba tumačiti na način da mu se protivi nacionalna odredba na temelju koje se za poštovanje roka za obavijest o premještanju na ljetnu ispašu kao odlučujući smatra dan zaprimanja obavijesti.
   (
         1
      )	SL C 46, 13. 2. 2017.


201807130082003542018/C 268/15832017CJC26820180730HR01HRINFO_JUDICIAL20180607121211Predmet C-83/17: Presuda Suda (šesto vijeće) od 7. lipnja 2018. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Oberster Gerichtshof – Austrija) – KP protiv LO-a (Zahtjev za prethodnu odluku — Pravosudna suradnja u građanskim stvarima — Haški protokol iz 2007. — Pravo mjerodavno za obveze uzdržavanja — Članak 4. stavak 2. — Promjena uobičajenog boravišta vjerovnika uzdržavanja — Mogućnost retroaktivne primjene prava države novog uobičajenog boravišta vjerovnika uzdržavanja koje se podudara s lex fori — Doseg izraza ‚ako vjerovnik uzdržavanja ne može dobiti uzdržavanje od dužnika uzdržavanja’ — Slučaj u kojem vjerovnik uzdržavanja ne ispunjava zakonski uvjet)
 ---documentbreak--- C2682018HR1210120180607HR0015121121Presuda Suda (šesto vijeće) od 7. lipnja 2018. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Oberster Gerichtshof – Austrija) – KP protiv LO-a
   (Predmet C-83/17) (
         1
      )
   „(Zahtjev za prethodnu odluku — Pravosudna suradnja u građanskim stvarima — Haški protokol iz 2007. — Pravo mjerodavno za obveze uzdržavanja — Članak 4. stavak 2. — Promjena uobičajenog boravišta vjerovnika uzdržavanja — Mogućnost retroaktivne primjene prava države novog uobičajenog boravišta vjerovnika uzdržavanja koje se podudara s lex fori — Doseg izraza ‚ako vjerovnik uzdržavanja ne može dobiti uzdržavanje od dužnika uzdržavanja’ — Slučaj u kojem vjerovnik uzdržavanja ne ispunjava zakonski uvjet)“2018/C 268/15Jezik postupka: njemački
      Sud koji je uputio zahtjev

   Oberster Gerichtshof

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelj: KP

      Tuženik: LO

      Izreka

            1.

            Članak 4. stavak 2. Haškog protokola od 23. studenoga 2007. o pravu mjerodavnom za obveze uzdržavanja, potvrđenog, u ime Europske zajednice, Odlukom Vijeća 2009/941/EZ od 30. studenoga 2009., treba tumačiti na način da:

                     —

                     okolnost da je država sjedišta suda država uobičajenog boravišta vjerovnika ne protivi se primjeni te odredbe jer se pravo određeno supsidijarnom poveznicom koju predviđa ta odredba ne podudara s pravom određenim primarnom poveznicom iz članka 3. navedenog protokola;

                     —

                     u situaciji u kojoj vjerovnik uzdržavanja, koji je promijenio uobičajeno boravište, podnosi pred sudovima države svojeg novog uobičajenog boravišta zahtjev za uzdržavanje protiv dužnika za proteklo razdoblje tijekom kojeg je živio u drugoj državi članici, lex fori, koji je i pravo države njegova novog uobičajenog boravišta, može se primijeniti ako su sudovi države članice sjedišta suda bili nadležni za rješavanje sporova u području uzdržavanja koje se odnosi na te stranke i obuhvaća to razdoblje.

            2.

            Izraz „ne može dobiti uzdržavanje”, sadržan u članku 4. stavku 2. Haškog protokola od 23. studenoga 2007., mora se tumačiti na način da obuhvaća i situaciju u kojoj vjerovnik ne može dobiti uzdržavanje na temelju prava države svojeg prethodnog uobičajenog boravišta zbog toga što ne ispunjava određene uvjete propisane tim pravom.

      (
         1
      )	SL C 168, 29. 5. 2017.


201807130572003612018/C 268/42862017TC26820180730HR01HRINFO_JUDICIAL20180619353511Predmet T-86/17: Presuda Općeg suda od 19. lipnja 2018. – Le Pen protiv Parlamenta („Pravilnik o isplati troškova i naknada zastupnicima Europskog parlamenta — Naknada za parlamentarnu pomoć — Povrat nepravilno isplaćenih iznosa — Nadležnost glavnog tajnika — Prava obrane — Teret dokazivanja — Obveza obrazlaganja — Jednako postupanje — Zlouporaba ovlasti — Neovisnost zastupnika — Pogreška koja se tiče činjenica — Proporcionalnost”)
 ---documentbreak--- C2682018HR3510120180619HR0042351351Presuda Općeg suda od 19. lipnja 2018. – Le Pen protiv Parlamenta
   (Predmet T-86/17) (
         1
      )
   „(„Pravilnik o isplati troškova i naknada zastupnicima Europskog parlamenta — Naknada za parlamentarnu pomoć — Povrat nepravilno isplaćenih iznosa — Nadležnost glavnog tajnika — Prava obrane — Teret dokazivanja — Obveza obrazlaganja — Jednako postupanje — Zlouporaba ovlasti — Neovisnost zastupnika — Pogreška koja se tiče činjenica — Proporcionalnost”)“2018/C 268/42Jezik postupka: francuski
      Stranke

      Tužitelj: Marion Le Pen (Saint-Cloud, Francuska) (zastupnici: u početku M. Ceccaldi i J.-P. Le Moigne, zatim M. Ceccaldi te naposljetku R. Bosselut, odvjetnici)

      Tuženik: Europski parlament (zastupnici: G. Corstens i S. Seyr, agenti)

      Intervenijent u potporu tuženiku: Vijeće Europske unije (zastupnici: A. Jensen, M. Bauer i R. Meyer, agenti)

      Predmet

   Zahtjev na temelju članka 263. UFEU-a za poništenje Odluke glavnog tajnika Parlamenta od 5. prosinca 2016. o tužiteljevu povratu nepravilno isplaćenog iznosa od 298497,87 eura na ime parlamentarne pomoći i pripadajuće obavijesti o dugovanju od 6. prosinca 2016.

      Izreka

            1.

            Tužba se odbija.

            2.

            Marion Le Pen nalaže se snošenje, osim vlastitih troškova, i troškova koji su nastali Europskom parlamentu, uključujući troškove postupka privremene pravne zaštite.

            3.

            Vijeće Europske unije snosit će vlastite troškove.

      (
         1
      )	SL C 104, 3. 4. 2017.


201807130202003882018/C 268/055742016CJC26820180730HR01HRINFO_JUDICIAL201806055511Predmet C-574/16: Presuda Suda (veliko vijeće) od 5. lipnja 2018. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Tribunal Superior de Justicia de Galicia – Španjolska) – Grupo Norte Facility SA protiv Angela Manuela Moreire Gómeza (Zahtjev za prethodnu odluku — Socijalna politika — Direktiva 1999/70/EZ — Okvirni sporazum o radu na određeno vrijeme koji su sklopili ETUC, UNICE i CEEP — Članak 4. — Načelo nediskriminacije — Pojam ‚uvjeti zapošljavanja’ — Usporedivost situacija — Opravdanje — Pojam ‚objektivni razlozi’ — Naknada u slučaju prestanka ugovora o radu na neodređeno vrijeme zbog objektivnog razloga — Niža naknada koja se isplaćuje istekom ugovora o radu na određeno vrijeme zbog zamjene)
 ---documentbreak--- C2682018HR510120180605HR00055151Presuda Suda (veliko vijeće) od 5. lipnja 2018. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Tribunal Superior de Justicia de Galicia – Španjolska) – Grupo Norte Facility SA protiv Angela Manuela Moreire Gómeza
   (Predmet C-574/16) (
         1
      )
   „(Zahtjev za prethodnu odluku — Socijalna politika — Direktiva 1999/70/EZ — Okvirni sporazum o radu na određeno vrijeme koji su sklopili ETUC, UNICE i CEEP — Članak 4. — Načelo nediskriminacije — Pojam ‚uvjeti zapošljavanja’ — Usporedivost situacija — Opravdanje — Pojam ‚objektivni razlozi’ — Naknada u slučaju prestanka ugovora o radu na neodređeno vrijeme zbog objektivnog razloga — Niža naknada koja se isplaćuje istekom ugovora o radu na određeno vrijeme zbog zamjene)“2018/C 268/05Jezik postupka: španjolski
      Sud koji je uputio zahtjev

   Tribunal Superior de Justicia de Galicia

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelj: Grupo Norte Facility SA

      Tuženik: Angel Manuel Moreira Gómez

      Izreka

   Članak 4. stavak 1. Okvirnog sporazuma o radu na određeno vrijeme, sklopljenog 18. ožujka 1999., sadržanog u Prilogu Direktivi Vijeća 1999/70/EZ od 28. lipnja 1999. o Okvirnom sporazumu o radu na određeno vrijeme koji su sklopili ETUC, UNICE i CEEP, treba tumačiti na način da mu se ne protivi nacionalni propis prema kojem je naknada koja se isplaćuje radnicima zaposlenima na temelju ugovora o radu na određeno vrijeme sklopljenih kako bi se popunilo radno vrijeme koje je raspoloživo nakon djelomičnog umirovljenja radnika, kao što je ugovor o zamjeni o kojem je riječ u glavnom postupku, istekom roka na koji su ti ugovori sklopljeni, niža od naknade koja se dodjeljuje radnicima zaposlenima na neodređeno vrijeme prilikom prestanka njihova ugovora o radu zbog objektivnog razloga.
   (
         1
      )	SL C 30, 30. 1. 2017.


201807130592004242018/C 268/43892017TC26820180730HR01HRINFO_JUDICIAL20180619353622Predmet T-89/17: Presuda Općeg suda od 19. lipnja 2018. – Erwin Müller protiv EUIPO-a – Novus Tablet Technology Finland (NOVUS) („Žig Europske unije — Postupak povodom prigovora — Prijava verbalnog žiga Europske unije NOVUS — Raniji verbalni i figurativni žigovi Europske unije NOVUS i novus — Relativni razlog za odbijanje — Sličnost proizvoda — Članak 8. stavak 1. točke (a) i (b) Uredbe br. 207/2009 (koji je postao članak 8. stavak 1. točke (a) i (b) Uredbe (EU) 2017/1001) — Dokazi podneseni prvi put pred Općim sudom”)
 ---documentbreak--- C2682018HR3520120180619HR0043352362Presuda Općeg suda od 19. lipnja 2018. – Erwin Müller protiv EUIPO-a – Novus Tablet Technology Finland (NOVUS)
   (Predmet T-89/17) (
         1
      )
   „(„Žig Europske unije — Postupak povodom prigovora — Prijava verbalnog žiga Europske unije NOVUS — Raniji verbalni i figurativni žigovi Europske unije NOVUS i novus — Relativni razlog za odbijanje — Sličnost proizvoda — Članak 8. stavak 1. točke (a) i (b) Uredbe br. 207/2009 (koji je postao članak 8. stavak 1. točke (a) i (b) Uredbe (EU) 2017/1001) — Dokazi podneseni prvi put pred Općim sudom”)“2018/C 268/43Jezik postupka: njemački
      Stranke

      Tužitelj: Erwin Müller GmbH (Lingen, Njemačka) (zastupnik: N. Grüger, odvjetnik)

      Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (zastupnici: V. Mensing i M. Fischer, agenti)

      Druga stranka u postupku pred žalbenim vijećem EUIPO-a: Novus Tablet Technology Finland Oy (Turku, Finska)

      Predmet

   Tužba podnesena protiv odluke četvrtog žalbenog vijeća EUIPO-a od 28. studenoga 2016. (predmet R 2413/2015-4), koja se odnosi na postupak povodom prigovora između društava Erwin Müller i Novus Tablet Technology Finland.

      Izreka

            1.

            Poništava se odluka četvrtog žalbenog vijeća Ureda Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO) od 28. studenoga 2016. (predmet R 2413/2015-4) u dijelu u kojem se odnosi na „držače za mobilne telefone” iz prijave žiga.

            2.

            U preostalom dijelu tužba se odbija.

            3.

            Erwin Müller GmbH i EUIPO snosit će vlastite troškove.

      (
         1
      )	SL C 112, 10. 4. 2017.


201807130692004332018/C 268/513362018TC26820180730HR01HRINFO_JUDICIAL20180530424321Predmet T-336/18: Tužba podnesena 30. svibnja 2018. – Eagle IP protiv EUIPO-a – Consolidated Artists (LILLY e VIOLETTA)
 ---documentbreak--- C2682018HR4210120180530HR0051421432Tužba podnesena 30. svibnja 2018. – Eagle IP protiv EUIPO-a – Consolidated Artists (LILLY e VIOLETTA)
   (Predmet T-336/18)2018/C 268/51Jezik postupka: engleski
      Stranke

      Tužitelj: Eagle IP Ltd (Valletta, Malta) (zastupnik: M. Müller, odvjetnik)

      Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO)

      Druga stranka u postupku pred žalbenim vijećem: Consolidated Artists BV (Rotterdam, Nizozemska)

      Podaci o postupku pred EUIPO-om

      Podnositelj prijave spornog žiga: tužitelj pred Općim sudom

      Predmetni sporni žig: prijava figurativnog žiga Europske unije LILLY e VIOLETTA – prijava za registraciju br. 12 723 086

      Postupak pred EUIPO-om: postupak povodom prigovora

      Pobijana odluka: odluka prvog žalbenog vijeća EUIPO-a od 14. ožujka 2018. u predmetu R 1489/2015-1

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

            —

            poništi pobijanu odluku;

            —

            naloži drugoj stranci snošenje troškova tužitelja.

      Tužbeni razlog

            —

            povreda članka 8. stavka 1. točke (b) Uredbe (EU) 2017/1001 Europskog parlamenta i Vijeća.


201807130102004042018/C 268/293092018CJC26820180730HR01HRINFO_JUDICIAL20180507232421Predmet C-309/18: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 7. svibnja 2018. uputio Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio (Italija) – Lavorgna Srl protiv Comune di Montelanico i dr.
 ---documentbreak--- C2682018HR2310120180507HR0029231242Zahtjev za prethodnu odluku koji je 7. svibnja 2018. uputio Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio (Italija) – Lavorgna Srl protiv Comune di Montelanico i dr.
   (Predmet C-309/18)2018/C 268/29Jezik postupka: talijanski
      Sud koji je uputio zahtjev

   Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelj: Lavorgna Srl

      Tuženici: Comune di Montelanico, Comune di Supino, Comune di Sgurgola, Comune di Trivigliano

      Prethodno pitanje

   Protivi li se načelima Unije koja se odnose na zaštitu legitimnih očekivanja i pravne sigurnosti te načelima slobodnog kretanja robe, slobode poslovnog nastana i slobode pružanja usluga u skladu s Ugovorom o funkcioniranju Europske unije (UFEU), kao i načelima koja proizlaze iz potonjih načela, kao što su jednako postupanje, nediskriminacija, uzajamno priznavanje, proporcionalnost i transparentnost u skladu s Direktivom 2014/24/EU (
         1
      ), primjena nacionalnog propisa kao što je onaj talijanski koji proizlazi iz odredaba članka 95. stavka 10. u vezi s člankom 83. stavkom 9. Zakonodavne uredbe br. 50/2016, prema kojem se, zbog propuštanja odvojenog navođenja troškova radne snage u financijskoj ponudi u postupku javne nabave usluga, poduzetnik ponuditelj svakako isključuje iz postupka i nema mogućnost provedbe postupka za uklanjanje nepravilnosti u natječajnoj dokumentaciji, čak ni u slučaju da obveza odvojenog navođenja nije bila navedena u dokumentaciji o nabavi i bez obzira na to što se, s materijalno-pravnog stajališta, u ponudi stvarno uzimaju u obzir minimalni troškovi radne snage koji su uostalom u skladu s izjavom koju je u tu svrhu dao ponuditelj.
   (
         1
      )	Direktiva 2014/24/EU Europskog parlamenta i Vijeća od 26. veljače 2014. o javnoj nabavi i o stavljanju izvan snage Direktive 2004/18/EZ (SL L 94, str. 65.).


201807130712004352018/C 268/443102017TC26820180730HR01HRINFO_JUDICIAL20180614363611Predmet T-310/17: Presuda Općeg suda od 14. lipnja 2018. – Lion’s Head Global Partners protiv EUIPO-a – Lion Capital (LION’S HEAD global partners) („Žig Europske unije — Postupak povodom prigovora — Međunarodna registracija u kojoj je naznačena Europska unija — Figurativni žig LION’S HEAD global partners — Raniji verbalni žig Europske unije LION CAPITAL — Relativni razlog za odbijanje — Vjerojatnost dovođenja u zabludu — Članak 8. stavak 1. točka (b) Uredbe (EZ) br. 207/2009 (koji je postao članak 8. stavak 1. točka (b) Uredbe (EU) 2017/1001)”)
 ---documentbreak--- C2682018HR3610120180614HR0044361361Presuda Općeg suda od 14. lipnja 2018. – Lion’s Head Global Partners protiv EUIPO-a – Lion Capital (LION’S HEAD global partners)
   (Predmet T-310/17) (
         1
      )
   „(„Žig Europske unije — Postupak povodom prigovora — Međunarodna registracija u kojoj je naznačena Europska unija — Figurativni žig LION’S HEAD global partners — Raniji verbalni žig Europske unije LION CAPITAL — Relativni razlog za odbijanje — Vjerojatnost dovođenja u zabludu — Članak 8. stavak 1. točka (b) Uredbe (EZ) br. 207/2009 (koji je postao članak 8. stavak 1. točka (b) Uredbe (EU) 2017/1001)”)“2018/C 268/44Jezik postupka: engleski
      Stranke

      Tužitelj: Lion’s Head Global Partners LLP (London, Ujedinjena Kraljevina) (zastupnik: R. Nöske, odvjetnik)

      Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (zastupnik: J. Crespo Carrillo, agent)

      Druga stranka u postupku pred žalbenim vijećem EUIPO-a, intervenijent u postupku pred Općim sudom: Lion Capital LLP (London) (zastupnici: D. Rose i J. Warner, solicitors)

      Predmet

   Tužba podnesena protiv odluke četvrtog žalbenog vijeća EUIPO-a od 28. veljače 2017. (predmet R 1477/2016-4), koja se odnosi na postupak povodom prigovora između društava Lion Capital i Lion’s Head Global Partners.

      Izreka

            1.

            Tužba se odbija.

            2.

            Društvu Lion’s Head Global Partners LLP nalaže se snošenje troškova.

      (
         1
      )	SL C 231, 17. 7. 2017.


201807130162004122018/C 268/303102018CJC26820180730HR01HRINFO_JUDICIAL20180511242521Predmet C-310/18: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 11. svibnja 2018. uputio Specializiran nakazatelen sad (Bugarska) – kazneni postupak protiv Emila Mileva
 ---documentbreak--- C2682018HR2410120180511HR0030241252Zahtjev za prethodnu odluku koji je 11. svibnja 2018. uputio Specializiran nakazatelen sad (Bugarska) – kazneni postupak protiv Emila Mileva
   (Predmet C-310/18)2018/C 268/30Jezik postupka: bugarski
      Sud koji je uputio zahtjev

   Specializiran nakazatelen sad

      Stranke glavnog postupka

   Emil Milev

      Prethodna pitanja

            1.

            Je li nacionalna sudska praksa kojom se održavanje na snazi prisilne mjere „istražnog pritvora” (četiri mjeseca nakon uhićenja okrivljenika) uvjetuje postojanjem „osnovane sumnje”, shvaćene tek kao utvrđenje „na prvi pogled” da je okrivljenik mogao počiniti predmetno kazneno djelo, u skladu s člankom 3., člankom 4. stavkom 1. drugom rečenicom, člankom 10., uvodnom izjavom 16. četvrtom i petom rečenicom te uvodnom izjavom 48. Direktive 2016/343 (
                  1
               ), kao i s člancima 47. i 48. Povelje [Europske unije o temeljnim pravima]?
            Ili, ako nije, je li nacionalna sudska praksa u skladu s kojom se „osnovana sumnja” tumači kao velika vjerojatnost da je okrivljenik počinio predmetno kazneno djelo, u skladu s prethodno navedenim odredbama?

            2.

            Je li nacionalna sudska praksa kojom se sudu koji odlučuje o zahtjevu za izmjenu već donesene prisilne mjere „istražnog pritvora” nalaže da obrazloži svoju odluku, a da ne usporedi inkriminirajuće i oslobađajuće dokaze, čak i ako je odvjetnik okrivljenika iznio argumente u tom smislu, s obzirom na to da je jedini razlog tog ograničenja obveza suda da zadrži svoju nepristranost u slučaju da mu taj predmet bude dodijeljen radi ispitivanja o meritumu, u skladu s člankom 4. stavkom 1. drugom rečenicom, člankom 10., uvodnom izjavom 16. četvrtom i petom rečenicom te uvodnom izjavom 48. Direktive 2016/343, kao i s člankom 47. Povelje [Europske unije o temeljnim pravima]?
            Ili, ako nije, je li nacionalna sudska praksa prema kojoj sud detaljnije i preciznije ispituje dokaze i daje jasan odgovor na argumente okrivljenikova odvjetnika, čak i ako se time dovodi u opasnost od nemogućnosti ispitivanja predmeta i donošenja konačne odluke o krivnji ako mu je naveden predmet dodijeljen radi ispitivanja o meritumu, što podrazumijeva da drugi sud ispituje meritum tog predmeta, u skladu s prethodno navedenim odredbama?

      (
         1
      )	Direktiva (EU) 2016/343 Europskog parlamenta i Vijeća od 9. ožujka 2016. o jačanju određenih vidova pretpostavke nedužnosti i prava sudjelovati na raspravi u kaznenom postupku (SL 2016., L 65, str. 1.)


201807130312003942018/C 268/172502017CJC26820180730HR01HRINFO_JUDICIAL20180606131422Predmet C-250/17: Presuda Suda (deveto vijeće) od 6. lipnja 2018. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Supremo Tribunal de Justiça – Portugal) – Virgílio Tarragó da Silveira protiv Massa Insolvente da Espírito Santo Financial Group, SA (Zahtjev za prethodnu odluku — Pravosudna suradnja u građanskim stvarima — Stečajni postupak — Uredba (EZ) br. 1346/2000 — Članak 15. — Učinci stečajnog postupka na parnice u tijeku koje se odnose na imovinu ili pravo koje je oduzeto dužniku — Pojam, parnica u tijeku’ — Postupak koji se u biti odnosi na priznanje postojanja potraživanja)
 ---documentbreak--- C2682018HR1320120180606HR0017132142Presuda Suda (deveto vijeće) od 6. lipnja 2018. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Supremo Tribunal de Justiça – Portugal) – Virgílio Tarragó da Silveira protiv Massa Insolvente da Espírito Santo Financial Group, SA
   (Predmet C-250/17) (
         1
      )
   „(Zahtjev za prethodnu odluku — Pravosudna suradnja u građanskim stvarima — Stečajni postupak — Uredba (EZ) br. 1346/2000 — Članak 15. — Učinci stečajnog postupka na parnice u tijeku koje se odnose na imovinu ili pravo koje je oduzeto dužniku — Pojam, parnica u tijeku’ — Postupak koji se u biti odnosi na priznanje postojanja potraživanja)“2018/C 268/17Jezik postupka: portugalski
      Sud koji je uputio zahtjev

   Supremo Tribunal de Justiça

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelj: Virgílio Tarragó da Silveira

      Tuženik: Massa Insolvente da Espírito Santo Financial Group, SA

      Izreka

   Članak 15. Uredbe Vijeća (EZ) br. 1346/2000 od 29. svibnja 2000. o stečajnom postupku treba tumačiti na način da se primjenjuje na postupak u tijeku pred sudom države članice u kojem se zahtijeva da se dužniku naloži ispunjenje obveze plaćanja novčanog iznosa koji duguje na temelju ugovora o pružanju usluga i plaćanje naknade štete zbog neispunjenja te ugovorne obveze ako je u okviru stečajnog postupka pokrenutog u drugoj državi članici utvrđeno da je dužnik insolventan i ako se to utvrđenje insolventnosti odnosi na cijelu imovinu tog dužnika.
   (
         1
      )	SL C 239, 24. 7. 2017.


201807130132003832018/C 268/066672016CJC26820180730HR01HRINFO_JUDICIAL201806065622Predmet C-667/16: Presuda Suda (prvo vijeće) od 6. lipnja 2018. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio College van Beroep voor het Bedrijfsleven – Nizozemska) – M. N. J. P. W. Nooren, J. M. F. D. C. Nooren, nasljednici M. N. F. M. Noorena protiv Staatssecretaris van Economische Zaken (Zahtjev za prethodnu odluku — Zajednička poljoprivredna politika — Financiranje iz EPFRR-a — Uredba (EZ) br. 1122/2009 — Potpora ruralnom razvoju — Nesukladnosti s pravilima o višestrukoj sukladnosti — Umanjenja i isključenja — Akumulacija umanjenja)
 ---documentbreak--- C2682018HR520120180606HR00065262Presuda Suda (prvo vijeće) od 6. lipnja 2018. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio College van Beroep voor het Bedrijfsleven – Nizozemska) – M. N. J. P. W. Nooren, J. M. F. D. C. Nooren, nasljednici M. N. F. M. Noorena protiv Staatssecretaris van Economische Zaken
   (Predmet C-667/16) (
         1
      )
   „(Zahtjev za prethodnu odluku — Zajednička poljoprivredna politika — Financiranje iz EPFRR-a — Uredba (EZ) br. 1122/2009 — Potpora ruralnom razvoju — Nesukladnosti s pravilima o višestrukoj sukladnosti — Umanjenja i isključenja — Akumulacija umanjenja)“2018/C 268/06Jezik postupka: nizozemski
      Sud koji je uputio zahtjev

   College van Beroep voor het Bedrijfsleven

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelji: M. N. J. P. W. Nooren, J. M. F. D. C. Nooren, nasljednici M. N. F. M. Noorena

      Tuženik: Staatssecretaris van Economische Zaken

      Izreka

   Članke 70. do 72. Uredbe Komisije (EZ) br. 1122/2009 od 30. studenoga 2009. o utvrđivanju detaljnih pravila za provedbu Uredbe Vijeća (EZ) br. 73/2009 u pogledu višestruke sukladnosti, modulacije i integriranog administrativnog i kontrolnog sustava, u okviru programa izravne potpore za poljoprivrednike predviđenih u navedenoj Uredbi, kao i za provedbu Uredbe Vijeća (EZ) br. 1234/2007 u pogledu višestruke sukladnosti u okviru programa potpore predviđenog za sektor vina, u vezi s člancima 23. i 24. Uredbe Vijeća (EZ) br. 73/2009 od 19. siječnja 2009. o utvrđivanju zajedničkih pravila za programe izravne potpore za poljoprivrednike u okviru zajedničke poljoprivredne politike i utvrđivanju određenih programa potpore za poljoprivrednike, o izmjeni uredaba (EZ) br. 1290/2005, (EZ) br. 247/2006, (EZ) br. 378/2007 i stavljanju izvan snage Uredbe (EZ) br. 1782/2003, treba tumačiti na način da u situaciji poput one u glavnom postupku, u kojoj je utvrđeno nekoliko slučajeva neusklađenosti u istom području, treba zbrojiti, s jedne strane, umanjenje ukupnog iznosa izravnih plaćanja koja su primljena ili se trebaju primiti za slučajeve neusklađenosti zbog nemarnosti i, s druge strane, umanjenje koje se primjenjuje na slučajeve namjerne neusklađenosti, pri čemu ukupan iznos umanjenja za jednu kalendarsku godinu treba utvrditi uz poštovanje načela proporcionalnosti a da se pritom ne prelazi ukupan iznos iz članka 23. stavka 1. Uredbe br. 73/2009.
   (
         1
      )	SL C 78, 13. 3. 2017.


201807130282004422018/C 268/313132018CJC26820180730HR01HRINFO_JUDICIAL20180509252621Predmet C-313/18: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 9. svibnja 2018. uputio Svea hovrätt (Švedska) — Dacom Limited protiv IPM Informed Portfolio Management AB
 ---documentbreak--- C2682018HR2510120180509HR0031251262Zahtjev za prethodnu odluku koji je 9. svibnja 2018. uputio Svea hovrätt (Švedska) — Dacom Limited protiv IPM Informed Portfolio Management AB
   (Predmet C-313/18)2018/C 268/31Jezik postupka: švedski
      Sud koji je uputio zahtjev

   Svea hovrätt

      Stranke glavnog postupka

      Žalitelj: Dacom Limited

      Protivna stranka: IPM Informed Portfolio Management AB

      Prethodna pitanja

            1.1

            Na temelju kojih kriterija treba utvrditi je li neki materijal pripremni dizajnerski materijal u smislu članka 1. stavka 1. Direktive 2009/24/EZ (
                  1
               ) Europskog parlamenta i Vijeća od 23. travnja 2009. o pravnoj zaštiti računalnih programa? Mogu li takav pripremni dizajnerski materijal činiti dokumenti u kojima su utvrđeni zahtjevi u pogledu funkcija koje računalni program mora obavljati i rezultata koje mora postići, primjerice, detaljni opisi investicijskih načela ili modela rizika za upravljanje imovinom, uključujući matematičke formule koje treba primijeniti u računalnom programu?

            1.2

            Mora li materijal, da bi ga se smatralo pripremnim dizajnerskim materijalom u smislu direktive, biti toliko cjelovit i detaljan da u praksi nije potrebno da osoba koja piše kod donosi ikakve neovisne odluke?

            1.3

            Znači li isključivo pravo na pripremni dizajnerski materijal u smislu Direktive 2009/24 da treba smatrati da je računalni program koji od tog materijala kasnije nastane prilagodba pripremnog dizajnerskog materijala te stoga ovisno djelo za potrebe autorskog prava (članak 4. stavak 1. točka (b) Direktive 2009/24/EZ), ili da su pripremni dizajnerski materijal i softver različiti oblici izražaja istog djela ili da se radi o dvama neovisnim djelima?

            2.1

            Može li se konzultanta zaposlenog u drugom društvu koji nekoliko godina radi za istog klijenta te koji je, u izvršavanju svojih obveza ili slijedeći upute svojeg poslodavca, razvio računalni program smatrati zaposlenikom [društva-klijenta] u smislu članka 2. stavka 3. Direktive 2009/24/EZ?

            2.2

            Na temelju kojih kriterija treba utvrditi je li netko zaposlenik u smislu te odredbe?

            3.1

            Znači li članak 11. Direktive 2004/48/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 29. travnja 2004. o provedbi prava intelektualnog vlasništva (
                  2
               ) da mora postojati mogućnost ishođenja sudskog naloga, čak i u situaciji u kojoj su tužitelj i stranka protiv koje se traži izdavanje tog sudskog naloga sunositelji spornog prava intelektualnog vlasništva?

            3.2

            Ako je odgovor na pitanje 3.1. potvrdan, dovodi li do ikakvog drukčijeg zaključka činjenica da se isključivo pravo odnosi na računalni program, a taj se program ne distribuira niti stavlja na raspolaganje javnosti, nego ga odnosni sunositelj samo koristi za obavljanje svoje djelatnosti?

      (
         1
      )	SL 2009., L 111, str. 16. (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 17., svezak 1., str. 268.)
   (
         2
      )	SL 2004., L 157, str. 45. (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 17., svezak 2., str. 74.)


201807130682004292018/C 268/523392018TC26820180730HR01HRINFO_JUDICIAL20180530434311Predmet T-339/18: Tužba podnesena 30. svibnja 2018. – Enterprise Holdings protiv EUIPO-a (E PLUS)
 ---documentbreak--- C2682018HR4310120180530HR0052431431Tužba podnesena 30. svibnja 2018. – Enterprise Holdings protiv EUIPO-a (E PLUS)
   (Predmet T-339/18)2018/C 268/52Jezik postupka: engleski
      Stranke

      Tužitelj: Enterprise Holdings, Inc. (Saint Louis, Missouri, Sjedinjene Američke Države) (zastupnik: D. Farnsworth, Solicitor)

      Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO)

      Podaci o postupku pred EUIPO-om

      Predmetni sporni žig: prijava verbalnog žiga Europske unije E PLUS – prijava za registraciju br. 16 377 079

      Pobijana odluka: odluka četvrtog žalbenog vijeća EUIPO-a od 15. ožujka 2018. u predmetu R 2141/2017-4

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

            —

            poništi pobijanu odluku;

            —

            prihvati zahtjev za objavljivanje;

            —

            naloži EUIPO-u snošenje vlastitih i tužiteljevih troškova.

      Tužbeni razlog

            —

            povreda članka 7. Uredbe (EU) 2017/1001 Europskog parlamenta i Vijeća.


201807130552004232018/C 268/454132017TC26820180730HR01HRINFO_JUDICIAL20180619373711Predmet T-413/17: Presuda Općeg suda od 19. lipnja 2018. – Karl Storz protiv EUIPO-a (3D) („Žig Europske unije — Međunarodna registracija u kojoj je naznačena Europska unija — Figurativni žig 3D — Apsolutni razlozi za odbijanje — Opisni karakter — Nepostojanje razlikovnog karaktera — Članak 7. stavak 1. točke (b) i (c) Uredbe (EZ) br. 207/2009 (koji je postao članak 7. stavak 1. točke (b) i (c) Uredbe (EU) 2017/1001) — Obveza obrazlaganja — Članak 75. stavak 1. Uredbe br. 207/2009 (koji je postao članak 94. stavak 1. Uredbe 2017/1001”)
 ---documentbreak--- C2682018HR3710120180619HR0045371371Presuda Općeg suda od 19. lipnja 2018. – Karl Storz protiv EUIPO-a (3D)
   (Predmet T-413/17) (
         1
      )
   „(„Žig Europske unije — Međunarodna registracija u kojoj je naznačena Europska unija — Figurativni žig 3D — Apsolutni razlozi za odbijanje — Opisni karakter — Nepostojanje razlikovnog karaktera — Članak 7. stavak 1. točke (b) i (c) Uredbe (EZ) br. 207/2009 (koji je postao članak 7. stavak 1. točke (b) i (c) Uredbe (EU) 2017/1001) — Obveza obrazlaganja — Članak 75. stavak 1. Uredbe br. 207/2009 (koji je postao članak 94. stavak 1. Uredbe 2017/1001”)“2018/C 268/45Jezik postupka: engleski
      Stranke

      Tužitelj: Karl Storz GmbH & Co. KG (Tuttlingen, Njemačka) (zastupnici: S. Gruber i N. Siebertz, odvjetnici)

      Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (zastupnici: J. Ivanauskas i D. Walicka, agenti)

      Predmet

   Tužba podnesena protiv odluke drugog žalbenog vijeća EUIPO-a od 11. travnja 2017. (predmet R 1502/2016-2), koja se odnosi na međunarodnu registraciju figurativnog žiga 3D u kojoj je naznačena Europska unija.

      Izreka

            1.

            Poništava se odluka drugog žalbenog vijeća Ureda Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO) od 11. travnja 2017. (predmet R 1502/2016-2) u dijelu koji se odnosi na proizvode „papirnati pribor” iz razreda 16. Nicanskog sporazuma o međunarodnoj klasifikaciji proizvoda i usluga za registraciju žigova od 15. lipnja 1957., kako je revidiran i izmijenjen.

            2.

            U preostalom dijelu tužba se odbija.

            3.

            Svaka stranka snosit će vlastite troškove.

      (
         1
      )	SL C 277, 21. 8. 2017.


201807130532004262018/C 268/533452018TC26820180730HR01HRINFO_JUDICIAL20180601434422Predmet T-345/18: Tužba podnesena 1. lipnja 2018. – BNP Paribas protiv ESB-a
 ---documentbreak--- C2682018HR4320120180601HR0053432442Tužba podnesena 1. lipnja 2018. – BNP Paribas protiv ESB-a
   (Predmet T-345/18)2018/C 268/53Jezik postupka: francuski
      Stranke

      Tužitelj: BNP Paribas (Pariz, Francuska) (zastupnici: A. Gosset-Grainville, M. Trabucchi i M. Dalon, odvjetnici)

      Tuženik: Europska središnja banka

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

            —

            djelomično poništi odluku ESB-a br. ECB-SSM-2018-FRBNP-17 od 26. travnja 2018. u dijelu u kojem se njome nalaže odbitak neopozivih obveza plaćanja (NOP) preuzetih pri jedinstvenom fondu za sanaciju (SRF), nacionalnim sanacijskim fondovima i nacionalnim sustavima osiguranja depozita (SOD) redovnog osnovnog kapitala, na pojedinačnoj potkonsolidiranoj i konsolidiranoj osnovi, i osobito stavke 9.1, 9.2 i 9.3;

            —

            ESB-u naloži plaćanje svih troškova.

      Tužbeni razlozi i glavni argumenti

   U prilog osnovanosti tužbe tužitelj ističe četiri tužbena razloga.

            1.

            Prvi tužbeni razlog, koji se temelji na nepostojanju pravne osnove. U tom pogledu tužitelj tvrdi da se pobijanom odlukom stvara novo opće pravilo koje očito prelazi pravni okvir za tuženikovo obavljanje zadaća bonitetnog nadzora.
            Nadalje, donošenjem odluke bez prethodne analize rizika solventnosti i likvidnosnog rizika te bez uzimanja u obzir profila rizičnosti tužitelja, tuženik je prekoračio ovlasti iz članka 4. stavka 1. točke (f) i članka 16. Uredbe Vijeća (EU) br. 1024/2013 od 15. listopada 2013. o dodjeli određenih zadaća Europskoj središnjoj banci (ESB) u vezi s politikama bonitetnog nadzora kreditnih institucija (SL 2013., L 287, str. 63.) (u daljnjem tekstu: Uredba o SSM-u).
            Konačno, tužitelj smatra da članak 16. stavak 1. točka (c) Uredbe o SSM-u ne ovlašćuje ESB na poduzimanje radnji radi osiguravanja „boljih informacija o rizicima” i da članak 4. stavak 1. točka (f) i članak 16. stavak 2. točka (d) Uredbe o SSM-u ne dopuštaju donošenje nadzornih mjera u pogledu izvanbilančnih stavki.

            2.

            Drugi tužbeni razlog, koji se temelji na pogrešci koja se tiče prava jer je tuženik pogrešno protumačio propise Zajednice omogućujući kreditnim institucijama da se koriste neopozivim obvezama plaćanja (u daljnjem tekstu: NOP) kako bi se oslobodile dijela svojih obveza prema sanacijskim fondovima i sustavima osiguranja depozita. Pobijana odluka je u suprotnosti s ciljevima i svrhom primjenjivih pravila jer zanemaruje namjeru zakonodavca izraženu uspostavljanjem tih instrumenata. Time je navedena odluka predmetne odredbe lišila korisnog učinka.

            3.

            Treći tužbeni razlog, koji se temelji na povredi načela proporcionalnosti jer je nalaganje odbitka NOP-ova od vlastitih sredstava neprikladno i nepotrebno s obzirom na isključivo hipotetski rizik koji je već pokriven. Prema tužitelju, ta je mjera nerazmjerna s obzirom na cilj koji je utvrdio sam ESB, a to je „pružanje odgovarajućih informacija o financijskim rizicima”.

            4.

            Četvrti tužbeni razlog, koji se temelji na očitoj pogrešci u ocjeni i povredi načela dobre uprave. Tužitelj tvrdi da je tuženik izborom instrumenta (odbitak od vlastitih sredstava) koji očito nije primjeren cilju koji želi postići (pružanje odgovarajućih informacija o rizicima) povrijedio načelo dobre uprave jer iz svojih vlastitih ocjena nije izvukao odgovarajuće zaključke.


201807130382004022018/C 268/086732016CJC26820180730HR01HRINFO_JUDICIAL201806057711Predmet C-673/16: Presuda Suda (veliko vijeće) od 5. lipnja 2018. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Curtea Constituţională a României – Rumunjska) – Relu Adrian Coman, Robert Clabourn Hamilton, Asociaţia Accept protiv Inspectoratul General pentru Imigrări, Ministerul Afacerilor Interne (Zahtjev za prethodnu odluku — Građanstvo Unije — Članak 21. UFEU-a — Pravo građana Unije na slobodno kretanje i boravak na državnom području država članica — Direktiva 2004/38/EZ — Članak 3. — Nositelji prava — Članovi obitelji građanina Unije — Članak 2. točka 2. podtočka (a) — Pojam „bračni drug” — Istospolni brak — Članak 7. — Pravo na boravak dulji od tri mjeseca — Temeljna prava)
 ---documentbreak--- C2682018HR710120180605HR00087171Presuda Suda (veliko vijeće) od 5. lipnja 2018. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Curtea Constituţională a României – Rumunjska) – Relu Adrian Coman, Robert Clabourn Hamilton, Asociaţia Accept protiv Inspectoratul General pentru Imigrări, Ministerul Afacerilor Interne
   (Predmet C-673/16) (
         1
      )
   „(Zahtjev za prethodnu odluku — Građanstvo Unije — Članak 21. UFEU-a — Pravo građana Unije na slobodno kretanje i boravak na državnom području država članica — Direktiva 2004/38/EZ — Članak 3. — Nositelji prava — Članovi obitelji građanina Unije — Članak 2. točka 2. podtočka (a) — Pojam „bračni drug” — Istospolni brak — Članak 7. — Pravo na boravak dulji od tri mjeseca — Temeljna prava)“2018/C 268/08Jezik postupka: rumunjski
      Sud koji je uputio zahtjev

   Curtea Constituţională a României

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelji: Relu Adrian Coman, Robert Clabourn Hamilton, Asociaţia Accept

      Tuženici: Inspectoratul General pentru Imigrări, Ministerul Afacerilor Interne

      uz sudjelovanje: Consiliul Naţional pentru Combaterea Discriminării

      Izreka

            1.

            U situaciji u kojoj se građanin Unije koristio svojom slobodom kretanja, nastanjujući se i stvarno boraveći u skladu s uvjetima iz članka 7. stavka 1. Direktive 2004/38/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 29. travnja 2004. o pravu građana Unije i članova njihovih obitelji slobodno se kretati i boraviti na državnom području država članica, o izmjeni Uredbe (EEZ) br. 1612/68 i stavljanju izvan snage direktiva 64/221/EEZ, 68/360/EEZ, 72/194/EEZ, 73/148/EEZ, 75/34/EEZ, 75/35/EEZ, 90/364/EEZ, 90/365/EEZ i 93/96/EEZ u državi članici različitoj od one čiji je državljanin, te koji je tom prilikom zasnovao ili ustalio obiteljski život s državljaninom treće države istog spola s kojim se sjedinio zakonito sklopljenim brakom u državi članici domaćinu članak 21. stavak 1. UFEU-a treba tumačiti na način da mu se protivi to da nadležna tijela države članice čiji je građanin Unije državljanin odbijaju odobriti pravo na boravak na državnom području te države članice navedenom državljaninu treće države zbog toga što se pravom navedene države članice ne predviđa istospolni brak.

            2.

            Članak 21. stavak 1. UFEU-a treba tumačiti na način da, u okolnostima poput onih o kojima je riječ u glavnom postupku, državljanin treće države koji je istog spola kao i građanin Unije s kojim je u državi članici sklopio brak u skladu s pravom te države članice ima pravo na boravak dulji od tri mjeseca na državnom području države članice čiji je građanin Unije državljanin. To izvedeno pravo na boravak ne može se podvrgnuti strožim uvjetima nego što su to oni propisani u članku 7. Direktive 2004/38.

      (
         1
      )	SL C 104, 3. 4. 2017.


201807130242004412018/C 268/323172018CJC26820180730HR01HRINFO_JUDICIAL20180514262611Predmet C-317/18: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 14. svibnja 2018. uputio Tribunal Judicial da Comarca de Faro (Portugal) — Cátia Correia Moreira protiv Município de Portimão
 ---documentbreak--- C2682018HR2610120180514HR0032261261Zahtjev za prethodnu odluku koji je 14. svibnja 2018. uputio Tribunal Judicial da Comarca de Faro (Portugal) — Cátia Correia Moreira protiv Município de Portimão
   (Predmet C-317/18)2018/C 268/32Jezik postupka: portugalski
      Sud koji je uputio zahtjev

   Tribunal Judicial da Comarca de Faro

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelj: Cátia Correia Moreira

      Tuženik: Município de Portimão

      Prethodna pitanja

            a.

            Uzimajući u obzir činjenicu da se „zaposlenikom” treba smatrati svaka osoba koja je kao takva u dotičnoj državi članici zaštićena nacionalnim radnim zakonodavstvom, može li se smatrati da je osoba koja je s prenositeljem sklopila ugovor o zapošljavanju na mjestu vršitelja dužnosti „zaposlenik” u smislu članka 2. stavka 1. točke (d) Direktive Vijeća 2001/23/EZ (
                  1
               ) od 12. ožujka 2001. i da, slijedom toga, uživa zaštitu koju pruža dotično zakonodavstvo?

            b.

            Protivi li se zakonodavstvu Europske unije – a osobito navedenoj Direktivi 2001/23/EZ, u vezi s člankom 4. stavkom 2. Ugovora o Europskoj uniji – nacionalno zakonodavstvo koje i u slučaju prijenosa obuhvaćenog područjem primjene navedene direktive zahtijeva da radnici svakako moraju proći postupak javnog natječaja i dobivaju novu osnovu svojeg radnopravnog odnosa s preuzimateljem, zato što je riječ o općini?

      (
         1
      )	Direktiva Vijeća 2001/23/EZ od 12. ožujka 2001. o usklađivanju zakonodavstava država članica u odnosu na zaštitu prava zaposlenika kod prijenosa poduzeća, pogona ili dijelova poduzeća ili pogona (SL 2001., L 82, str. 16.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 5., svezak 3., str. 151.)


title: Predmet C-677/16: Presuda Suda (veliko vijeće) od 5. lipnja 2018. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Juzgado de lo Social n° 33 de Madrid – Španjolska) – Lucía Montero Mateos protiv Agencia Madrileña de Atención Social de la Consejería de Políticas Sociales y Familia de la Comunidad Autónoma de Madrid (Zahtjev za prethodnu odluku — Socijalna politika — Direktiva 1999/70/EZ — Okvirni sporazum o radu na određeno vrijeme koji su sklopili ETUC, UNICE i CEEP — Članak 4. — Načelo nediskriminacije — Pojam ‚uvjeti zapošljavanja’ — Usporedivost situacija — Opravdanje — Pojam ‚objektivni razlozi’ — Naknada u slučaju prestanka ugovora o radu na neodređeno vrijeme zbog objektivnog razloga — Nepostojanje naknade u slučaju isteka interinidad ugovora o radu na određeno vrijeme)

text:
201807130142004052018/C 268/096772016CJC26820180730HR01HRINFO_JUDICIAL201806058811Predmet C-677/16: Presuda Suda (veliko vijeće) od 5. lipnja 2018. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Juzgado de lo Social no 33 de Madrid – Španjolska) – Lucía Montero Mateos protiv Agencia Madrileña de Atención Social de la Consejería de Políticas Sociales y Familia de la Comunidad Autónoma de Madrid (Zahtjev za prethodnu odluku — Socijalna politika — Direktiva 1999/70/EZ — Okvirni sporazum o radu na određeno vrijeme koji su sklopili ETUC, UNICE i CEEP — Članak 4. — Načelo nediskriminacije — Pojam ‚uvjeti zapošljavanja’ — Usporedivost situacija — Opravdanje — Pojam ‚objektivni razlozi’ — Naknada u slučaju prestanka ugovora o radu na neodređeno vrijeme zbog objektivnog razloga — Nepostojanje naknade u slučaju isteka interinidad ugovora o radu na određeno vrijeme)
 ---documentbreak--- C2682018HR810120180605HR00098181Presuda Suda (veliko vijeće) od 5. lipnja 2018. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Juzgado de lo Social no 33 de Madrid – Španjolska) – Lucía Montero Mateos protiv Agencia Madrileña de Atención Social de la Consejería de Políticas Sociales y Familia de la Comunidad Autónoma de Madrid
   (Predmet C-677/16) (
         1
      )
   „(Zahtjev za prethodnu odluku — Socijalna politika — Direktiva 1999/70/EZ — Okvirni sporazum o radu na određeno vrijeme koji su sklopili ETUC, UNICE i CEEP — Članak 4. — Načelo nediskriminacije — Pojam ‚uvjeti zapošljavanja’ — Usporedivost situacija — Opravdanje — Pojam ‚objektivni razlozi’ — Naknada u slučaju prestanka ugovora o radu na neodređeno vrijeme zbog objektivnog razloga — Nepostojanje naknade u slučaju isteka interinidad ugovora o radu na određeno vrijeme)“2018/C 268/09Jezik postupka: španjolski
      Sud koji je uputio zahtjev

   Juzgado de lo Social no 33 de Madrid

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelj: Lucía Montero Mateos

      Tuženik: Agencia Madrileña de Atención Social de la Consejería de Políticas Sociales y Familia de la Comunidad Autónoma de Madrid

      Izreka

   Članak 4. stavak 1. Okvirnog sporazuma o radu na određeno vrijeme, sklopljenog 18. ožujka 1999., sadržanog u Prilogu Direktivi Vijeća 1999/70/EZ od 28. lipnja 1999. o Okvirnom sporazumu o radu na određeno vrijeme koji su sklopili ETUC, UNICE i CEEP, treba tumačiti na način da mu se ne protivi nacionalni propis koji ne predviđa plaćanje nikakve naknade za radnike zaposlene na temelju ugovora o radu na određeno vrijeme sklopljenih za privremeno popunjavanje radnog mjesta tijekom postupka zapošljavanja ili promaknuća radi trajnog popunjavanja tog radnog mjesta, kao što je interinidad ugovor o kojem je riječ u glavnom postupku, istekom roka na koji su ti ugovori sklopljeni, dok se naknada dodjeljuje radnicima zaposlenima na neodređeno vrijeme prilikom prestanka njihova ugovora o radu zbog objektivnog razloga.
   (
         1
      )	SL C 86, 20. 3. 2017.


201807130322003482018/C 268/183632017CJC26820180730HR01HRINFO_JUDICIAL20180607141521Predmet C-363/17 P: Presuda Suda (deveto vijeće) od 7. lipnja 2018. – Equipolymers Srl, M&G Polimeri Italia SpA, Novapet SA protiv Committee of Polyethylene Terephthalate (PET) Manufacturers in Europe (CPME), Cepsa Química SA, Indorama Ventures Poland sp. z o.o., Lotte Chemical UK Ltd, Ottana Polimeri Srl, UAB Indorama Polymers Europe, UAB Neo Group, UAB Orion Global pet, Vijeća Europske unije, Europske komisije, European Federation of Bottled Waters (EFBW), Caiba SA, Coca-Cola Enterprises Belgium (CCEB), Danone, Nestlé Waters Management & Technology, Pepsico International Ltd, Refresco Gerber BV (Žalba — Damping — Uvoz određenog polietilen tereftalata podrijetlom iz Indije, Tajvana i Tajlanda — Provedbena odluka 2013/226/EU — Odluka o prekidu postupka revizije nakon isteka mjere bez uvođenja konačnih antidampinških pristojbi — Izvanugovorna odgovornost — Uzročna veza — Obveza obrazlaganja)
 ---documentbreak--- C2682018HR1410120180607HR0018141152Presuda Suda (deveto vijeće) od 7. lipnja 2018. – Equipolymers Srl, M&G Polimeri Italia SpA, Novapet SA protiv Committee of Polyethylene Terephthalate (PET) Manufacturers in Europe (CPME), Cepsa Química SA, Indorama Ventures Poland sp. z o.o., Lotte Chemical UK Ltd, Ottana Polimeri Srl, UAB Indorama Polymers Europe, UAB Neo Group, UAB Orion Global pet, Vijeća Europske unije, Europske komisije, European Federation of Bottled Waters (EFBW), Caiba SA, Coca-Cola Enterprises Belgium (CCEB), Danone, Nestlé Waters Management & Technology, Pepsico International Ltd, Refresco Gerber BV
   (Predmet C-363/17 P) (
         1
      )
   „(Žalba — Damping — Uvoz određenog polietilen tereftalata podrijetlom iz Indije, Tajvana i Tajlanda — Provedbena odluka 2013/226/EU — Odluka o prekidu postupka revizije nakon isteka mjere bez uvođenja konačnih antidampinških pristojbi — Izvanugovorna odgovornost — Uzročna veza — Obveza obrazlaganja)“2018/C 268/18Jezik postupka: engleski
      Stranke

      Žalitelji: Equipolymers Srl, M&G Polimeri Italia SpA, Novapet SA (zastupnici: L. Ruessmann, odvjetnik, J. Beck, solicitor)

      Druge stranke u postupku: Committee of Polyethylene Terephthalate (PET) Manufacturers in Europe (CPME), Cepsa Química SA, Indorama Ventures Poland sp. z o.o., Lotte Chemical UK Ltd, Ottana Polimeri Srl, UAB Indorama Polymers Europe, UAB Neo Group, UAB Orion Global pet, Vijeće Europske unije (zastupnici: H. Marcos Fraile, agent, uz asistenciju B. O’Connor, solicitor, i S. Gubel, odvjetnik), Europska komisija, European Federation of Bottled Waters (EFBW), Caiba SA, Coca-Cola Enterprises Belgium (CCEB), Danone, Nestlé Waters Management & Technology, Pepsico International Ltd, Refresco Gerber BV

      Izreka

            1.

            Žalba se odbija.

            2.

            Društvima Equipolymers Srl, M&G Polimeri Italia SpA i Novapet SA nalaže se snošenje troškova.

      (
         1
      )	SL C 283, 28. 8. 2017.


201807130272004202018/C 268/333192018CJC26820180730HR01HRINFO_JUDICIAL20180514272821Predmet C-319/18 P: Žalba koju je 14. svibnja 2018. podnio Fred Olsen, S. A. protiv presude Općeg suda (deveto vijeće) od 15. ožujka 2018. u predmetu T- 108/16, Naviera Armas, S. A. protiv Europske komisije
 ---documentbreak--- C2682018HR2710120180514HR0033271282Žalba koju je 14. svibnja 2018. podnio Fred Olsen, S. A. protiv presude Općeg suda (deveto vijeće) od 15. ožujka 2018. u predmetu T- 108/16, Naviera Armas, S. A. protiv Europske komisije
   (Predmet C-319/18 P)2018/C 268/33Jezik postupka: španjolski
      Stranke

      Žalitelj: Fred Olsen, S. A. (zastupnici: J. M. Rodríguez Cárcamo i A. M. Rodríguez Conde, odvjetnici)

      Druge stranke u postupku:

   Naviera Armas, S.A.
   Europska komisija

      Zahtjevi

   Fred Olsen, S. A. od Suda zahtijeva da:

            —

            u cijelosti ukine presudu Općeg suda od 15. ožujka 2018., donesenu u predmetu T-108/16, Naviera Armas, S. A. protiv Europske komisije, koju je podupirao Fred Olsen, S.A., EU:T:2018:145,

            —

            u cijelosti odbije zahtjev društva Naviera Armas, S. A. kojim se traži poništenje Odluke Komisije (2015) 8655 final od 8. prosinca 2015. o državnoj potpori SA.36628 (2015/NN) (ex 2013/CP) – Španjolska – Fred Olsen, i

            —

            naloži drugim strankama u žalbenom postupku snošenje troškova društva Fred Olsen, S. A. u tom postupku, a društvu Naviera Armas, S. A. snošenje troškova društva Fred Olsen, S. A. u prvostupanjskom postupku.

      Žalbeni razlozi i glavni argumenti

   1. Prvi žalbeni razlog

            1.

            U okviru svojeg prvog žalbenog razloga Fred Olsen navodi nepostojanje obrazloženja u pobijanoj presudi u pogledu selektivnosti mjere u smislu u kojem se to zahtijeva presudom Komisija/Hansestadt Lübeck (C-524/14 P) (
                  1
               ).

            2.

            Da je Opći sud ispitivao selektivnost mjere u skladu s kriterijima koji proizlaze iz navedene presude, trebao je ispitati (i) opći referentni okvir u kojem se nalaze pristojbe koje Fred Olsen plaća za upotrebu infrastruktura luke Puerto de las Nieves, to jest sustav pristojbi koji se primjenjuje na sve luke Kanarskih otoka, kako je uređen nacionalnim pravom, (ii) nalaze li se Fred Oslen i drugi subjekti koji upotrebljavaju navedene infrastrukture, uključujući Navieru Armas, u usporedivoj situaciji u odnosu na ispitanu mjeru i (iii) moguće postojanje diskriminacije u pogledu plaćanja navedenih pristojbi.

            3.

            Komisija je u pobijanoj odluci smatrala da činjenica da je Fred Olsen jedini korisnik Puerto de las Nieves sama po sebi nije prednost ostvarena državnim sredstvima jer Fred Olsen plaća normalan iznos pristojbi koje su propisane za sve subjekte u sustavu koji se primjenjuje na sve kanarske luke. Stoga Komisija nije bila obvezna ispitati selektivnost mjere.

            4.

            Suprotno tomu, radi ocjene postojanja nepravilnosti u smislu članka 108. stavka 2. UFEU-a, Opći sud trebao je provesti navedeno ispitivanje kako bi mogao ocijeniti jesu li lučke pristojbe koje plaća Fred Olsen kao protučinidbu za to što je jedini korisnik lučke infrastrukture luke Puerto de Las Nieves, potonjeg stavile u povoljniji položaj.

            5.

            Budući da je obrazloženje presude u ovom dijelu očito nedostatno, nije moguće ocijeniti postojanje te navodne prednosti zbog čega valja u cijelosti ukinuti presudu Općeg suda.

      2. Drugi žalbeni razlog

            6.

            U okviru svojeg drugog žalbenog razloga Fred Olsen navodi da je odluka Komisije, u kojoj nije primijenjen test privatnog ulagača, dostatno obrazložena.

            7.

            Opći sud je smatrao da odluka nije dostatno obrazložena jer je, prema njegovu mišljenju, Komisija trebala upotrijebiti kriterij privatnog ulagača u tržišnom gospodarstvu.

            8.

            Međutim, neovisno o samoj činjenici da je Fred Olsen jedini korisnik luke Puerto de la Nieves, u presudi Općeg suda ne postoji nijedan indicij da ga je ta situacija stavila u bilo kakav povoljniji položaj u vezi s plaćanjem pristojbi za upotrebu infrastruktura. U ovom predmetu ne postoji sporazum ili popust u pogledu plaćanja pristojbi od strane Fred Olsena ni diskriminacija u tom pogledu u odnosu na ostale subjekte, poput Naviere Armas.

            9.

            Stoga presude Freistaat Sachsen i Land Sachsen-Anhalt /Komisija (T-443/08 i T-455/08) (
                  2
               ), Ryanair/Komisija (T-196/04) (
                  3
               ), i Aéroports de Paris/Komisija (T-128/98) (
                  4
               ) nisu bile primjenjive u tom predmetu.

            10.

            Slijedom toga, valja u cijelosti ukinuti presudu Općeg suda i u cijelosti održati na snazi odluku Komisije.

      (
         1
      )	Presuda od 21. prosinca 2016., Komisija/Hansestadt Lübeck, C-524/14 P, EU:C:2016:971
   (
         2
      )	Presuda od 24. ožujka 2011., Freistaat Sachsen i Land Sajonia-Anhalt/Komisija, T-443/08 i T-455/08, EU:T:2011:117
   (
         3
      )	Presuda od 17. prosinca 2008., Ryanair/Komisija, T-196/04, EU:T:2008:585
   (
         4
      )	Presuda od 12. prosinca 2000., Aéroports de Paris/Komisija, T-128/98, EU:T:2000:290


201807130622003712018/C 268/465902016TC26820180730HR01HRINFO_JUDICIAL20180608373822Predmet T-590/16: Rješenje Općeg suda od 8. lipnja 2018. – Spychalski protiv Komisije („Javna služba — Postupak zapošljavanja — Obavijest o natječaju — Otvoreni natječaj EPSO/AD 177/10-ECO2013 — Ocjena poznavanja glavnog jezika — Odluka da se tužiteljevo ime ne uvrsti na popis uspješnih kandidata — Očita nenadležnost — Očito potpuno pravno neosnovana tužba”)
 ---documentbreak--- C2682018HR3720120180608HR0046372382Rješenje Općeg suda od 8. lipnja 2018. – Spychalski protiv Komisije
   (Predmet T-590/16) (
         1
      )
   „(„Javna služba — Postupak zapošljavanja — Obavijest o natječaju — Otvoreni natječaj EPSO/AD 177/10-ECO2013 — Ocjena poznavanja glavnog jezika — Odluka da se tužiteljevo ime ne uvrsti na popis uspješnih kandidata — Očita nenadležnost — Očito potpuno pravno neosnovana tužba”)“2018/C 268/46Jezik postupka: poljski
      Stranke

      Tužitelj: Michał Spychalski (Varšava, Poljska) (zastupnik: A. Żołyniak, odvjetnik)

      Tuženik: Europska komisija (zastupnici: K. Herrmann i G. Gattinara, agenti)

      Predmet

   Zahtjev na temelju članka 270. UFEU-a za, s jedne strane, poništenje odluke povjerenstva za odabir za otvoreni natječaj EPSO/AD 177/10-ECO2013, koji je organizirao Europski ured za odabir osoblja (EPSO), da se tužiteljevo ime ne uvrsti na popis uspješnih kandidata i, s druge strane, nalaganje tijelu za imenovanje da popis uspješnih kandidata sastavljen na temelju predmetnog otvorenog natječaja dopuni tužiteljevim imenom, pri čemu trajanje valjanosti dopune treba biti jednako trajanju valjanosti popisa.

      Izreka

            1.

            Tužba se djelomično odbija kao očito potpuno pravno neosnovana i djelomično odbacuje zbog očite nenadležnosti Općeg suda da o njoj odlučuje.

            2.

            Nalaže se Michału Spychalskom snošenje vlastitih troškova kao i troškova Europske komisije.

      (
         1
      )	SL C 383, 17. 10. 2016. (predmet prvotno upisan pred Službeničkim sudom Europske unije pod brojem F-20/16) i prenesen Općem sudu Europske unije 1.9.2016).


201807130252004472018/C 268/1172017CJC26820180730HR01HRINFO_JUDICIAL201806079911Predmet C-7/17 P: Presuda Suda (šesto vijeće) od 7. lipnja 2018. – ANKO AE Antiprosopeion, Emporiou kai Viomichanias protiv Europske komisije (Žalba — Arbitražne klauzule — Sporazumi Persona i Terregov, sklopljeni u okviru Šestog okvirnog programa za istraživanje, tehnološki razvoj i demonstracijske aktivnosti (2002. – 2006.) — Prihvatljivi troškovi — Vraćanje isplaćenih iznosa — Protuzahtjev)
 ---documentbreak--- C2682018HR910120180607HR00119191Presuda Suda (šesto vijeće) od 7. lipnja 2018. – ANKO AE Antiprosopeion, Emporiou kai Viomichanias protiv Europske komisije
   (Predmet C-7/17 P) (
         1
      )
   „(Žalba — Arbitražne klauzule — Sporazumi Persona i Terregov, sklopljeni u okviru Šestog okvirnog programa za istraživanje, tehnološki razvoj i demonstracijske aktivnosti (2002. – 2006.) — Prihvatljivi troškovi — Vraćanje isplaćenih iznosa — Protuzahtjev)“2018/C 268/11Jezik postupka: grčki
      Stranke

      Žalitelj: ANKO AE Antiprosopeion, Emporiou kai Viomichanias (zastupnik: S. Paliou, dikigoros)

      Druga stranka u postupku: Europska komisija (zastupnici: R. Lyal i A. Kyratsou, agenti)

      Izreka

            1.

            Žalba se odbija.

            2.

            Društvu ANKO AE Antiprosopeion, Emporiou kai Viomichanias nalaže se snošenje troškova.

      (
         1
      )	SL C 63, 27. 2. 2017.


201807130602004402018/C 268/553542018TC26820180730HR01HRINFO_JUDICIAL20180606454622Predmet T-354/18: Tužba podnesena 6. lipnja 2018. – KID-Systeme protiv EUIPO-a – Sky (SKYFi)
 ---documentbreak--- C2682018HR4520120180606HR0055452462Tužba podnesena 6. lipnja 2018. – KID-Systeme protiv EUIPO-a – Sky (SKYFi)
   (Predmet T-354/18)2018/C 268/55Jezik postupka: engleski
      Stranke

      Tužitelj: KID-Systeme GmbH (Buxtehude, Njemačka) (zastupnici: R. Kunze, G. Würtenberger i T. Wittmann, odvjetnici)

      Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO)

      Druga stranka u postupku pred žalbenim vijećem: Sky plc (Isleworth, Ujedinjena Kraljevina)

      Podaci o postupku pred EUIPO-om

      Podnositelj prijave spornog žiga: tužitelj pred Općim sudom

      Predmetni sporni žig: prijava verbalnog žiga Europske unije SKYFi – prijava za registraciju br. 12 189 502

      Postupak pred EUIPO-om: postupak povodom prigovora

      Pobijana odluka: odluka četvrtog žalbenog vijeća EUIPO-a od 15. ožujka 2018. u predmetu R 106/2017-4

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

            —

            poništi pobijanu odluku;

            —

            naloži EUIPO-u snošenje troškova.

      Tužbeni razlozi

            —

            povreda članka 8. stavka 1. te članaka 46., 47., 67., 70., 71., 94. i 95. Uredbe (EU) 2017/1001 Europskog parlamenta i Vijeća;

            —

            povreda članka 2. stavka 2., članka 7. stavka 2., članka 8. stavaka 2. i 9. te članaka 27. i 71. Delegirane uredbe Komisije (EU) 2018/625.


201807130072003732018/C 268/12322017CJC26820180730HR01HRINFO_JUDICIAL2018060691022Predmet C-32/17 P: Presuda Suda (deseto vijeće) od 6. lipnja 2018. – Apcoa Parking Holdings GmbH protiv Ureda Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO) (Žalba — Žig Europske unije — Prijava za registraciju figurativnog i verbalnog žiga PARKWAY — Apsolutni razlog za odbijanje — Opisni karakter — Uredba (EZ) br. 207/2009 — Članak 7. stavak 1. točka (c))
 ---documentbreak--- C2682018HR920120180606HR001292102Presuda Suda (deseto vijeće) od 6. lipnja 2018. – Apcoa Parking Holdings GmbH protiv Ureda Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO)
   (Predmet C-32/17 P) (
         1
      )
   „(Žalba — Žig Europske unije — Prijava za registraciju figurativnog i verbalnog žiga PARKWAY — Apsolutni razlog za odbijanje — Opisni karakter — Uredba (EZ) br. 207/2009 — Članak 7. stavak 1. točka (c))“2018/C 268/12Jezik postupka: njemački
      Stranke

      Žalitelj: Apcoa Parking Holdings GmbH (zastupnik: A. Lohmann, Rechtsanwalt)

      Druga stranka u postupku: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO) (zastupnik: A. Söder, agent)

      Izreka

            1.

            Žalba se odbija.

            2.

            Društvu Apcoa Parking Holdings GmbH nalaže se snošenje troškova.

      (
         1
      )	SL C 151, 15. 5. 2017.


201807130732004372018/C 268/563562018TC26820180730HR01HRINFO_JUDICIAL20180607464721Predmet T-356/18: Tužba podnesena 7. lipnja 2018. – Volvo Trademark protiv EUIPO-a – Paalupaikka (V V-wheels)
 ---documentbreak--- C2682018HR4610120180607HR0056461472Tužba podnesena 7. lipnja 2018. – Volvo Trademark protiv EUIPO-a – Paalupaikka (V V-wheels)
   (Predmet T-356/18)2018/C 268/56Jezik postupka: engleski
      Stranke

      Tužitelj: Volvo Trademark Holding AB (Göteborg, Švedska) (zastupnici: T. Dolde, odvjetnik i M. Hawkins, Solicitor)

      Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO)

      Druga stranka u postupku pred žalbenim vijećem: Paalupaikka Oy (Iisalmi, Finska)

      Podaci o postupku pred EUIPO-om

      Podnositelj prijave spornog žiga: druga stranka u postupku pred žalbenim vijećem

      Predmetni sporni žig: prijava figurativnog žiga Europske unije V V-WHEELS – prijava za registraciju br. 14 439 053

      Postupak pred EUIPO-om: postupak povodom prigovora

      Pobijana odluka: odluka četvrtog žalbenog vijeća EUIPO-a od 2. ožujka 2018. u predmetu R 1852/2017-4

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

            —

            poništi pobijanu odluku;

            —

            naloži EUIPO-u snošenje troškova, uključujući troškove nastale u postupcima pred Odjelom za prigovore i četvrtim žalbenim vijećem EUIPO-a.

      Tužbeni razlozi

            —

            povreda članka 8. stavka 5. Uredbe (EU) 2017/1001 Europskog parlamenta i Vijeća;

            —

            povreda članka 8. stavka 1. točke (b) Uredbe (EU) 2017/1001 Europskog parlamenta i Vijeća;

            —

            povreda članka 72. stavka 1. Uredbe (EU) 2017/1001 Europskog parlamenta i Vijeća;

            —

            povreda članka 94. stavka 1. Uredbe (EU) 2017/1001 Europskog parlamenta i Vijeća.


201807130402004032018/C 268/207142017CJC26820180730HR01HRINFO_JUDICIAL20171220151512Predmet C-714/17 P: Žalba koju je 20. prosinca 2017. podnio Kevin Karp protiv rješenja Općeg suda (šesto vijeće) od 23. listopada 2017. u predmetu T-833/16: Karp protiv Parlamenta
 ---documentbreak--- C2682018HR1520120171220HR0020152151Žalba koju je 20. prosinca 2017. podnio Kevin Karp protiv rješenja Općeg suda (šesto vijeće) od 23. listopada 2017. u predmetu T-833/16: Karp protiv Parlamenta
   (Predmet C-714/17 P)2018/C 268/20Jezik postupka: engleski
      Stranke

      Žalitelj: Kevin Karp (zastupnici: N. Lambers, avocat, R. Ben Ammar, avocate)

      Druga stranka u postupku: Europski parlament
   Žalba je rješenjem Suda (deveto vijeće) od 19. lipnja 2018. proglašena nedopuštenom.


201807130262003932018/C 268/343432018CJC26820180730HR01HRINFO_JUDICIAL20180319282921Predmet C-343/18: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 19. ožujka 2018. uputio Consiglio di Stato (Italija) – SAIGI Società Cooperativa Agricola a r.l., MA.GE.MA. Società Agricola Cooperativa protiv Regione Emilia-Romagna, A.U.S.L. Romagna
 ---documentbreak--- C2682018HR2810120180319HR0034281292Zahtjev za prethodnu odluku koji je 19. ožujka 2018. uputio Consiglio di Stato (Italija) – SAIGI Società Cooperativa Agricola a r.l., MA.GE.MA. Società Agricola Cooperativa protiv Regione Emilia-Romagna, A.U.S.L. Romagna
   (Predmet C-343/18)2018/C 268/34Jezik postupka: talijanski
      Sud koji je uputio zahtjev

   Consiglio di Stato

      Stranke glavnog postupka

      Žalitelji: SAIGI Società Cooperativa Agricola a r.l., MA.GE.MA. Società Agricola Cooperativa

      Druge stranke u postupku: Regione Emilia-Romagna, A.U.S.L. Romagna

      Prethodna pitanja

            1.

            Treba li članak 27. Uredbe (EZ) [br. 882/2004], kojim se predviđa da za djelatnosti iz odjeljka A Priloga IV. i odjeljka A Priloga V. države članice moraju osigurati naplatu pristojbe, tumačiti na način da se njime nameće obveza plaćanja svim poljoprivrednicima čak i ako „djelatnosti klanja i rasijecanja mesa obavljaju kao sporedne djelatnosti, povezane sa djelatnošću uzgoja životinja”?

            2.

            Može li država od plaćanja sanitarnih naknada izuzeti određene kategorije poduzetnika iako je uspostavila sustav naplate pristojbi koji je kao cjelina prikladan za osiguranje pokrića troškova nastalih pri provođenju službenih kontrola ili može primijeniti niže pristojbe od onih predviđenih Uredbom (EZ) br. 8[8]2/2004 (
                  1
               )?

      (
         1
      )	Uredba (EZ) br. 882/2004 Europskog parlamenta i Vijeća od 29. travnja 2004. o službenim kontrolama koje se provode radi provjeravanja poštivanja propisa o hrani i hrani za životinje te propisa o zdravlju i dobrobiti životinja (SL L 165, str. 1.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 3., svezak 51., str. 5.)


201807130662003792018/C 268/573572018TC26820180730HR01HRINFO_JUDICIAL20180608474821Predmet T-357/18: Tužba podnesena 8. lipnja 2018. – Luz Saúde protiv EUIPO-a – Clínica La Luz (HOSPITAL DA LUZ)
 ---documentbreak--- C2682018HR4710120180608HR0057471482Tužba podnesena 8. lipnja 2018. – Luz Saúde protiv EUIPO-a – Clínica La Luz (HOSPITAL DA LUZ)
   (Predmet T-357/18)2018/C 268/57Jezik na kojem je tužba podnesena: portugalski
      Stranke

      Tužitelj: Luz Saúde SA (Lisabon, Portugal) (zastupnici: G. Gentil Anastácio, P. Guerra e Andrade, odvjetnici)

      Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO)

      Druga stranka pred žalbenim vijećem: Clínica La Luz, S.L. (Madrid)

      Podaci o postupku pred EUIPO-om

      Nositelj spornog žiga: tužitelj

      Predmetni sporni žig: figurativni žig Europske unije HOSPITAL DA LUZ – prijava za registraciju br. 14 791 495

      Postupak pred EUIPO-om: postupak povodom prigovora

      Pobijana odluka: odluka četvrtog žalbenog vijeća EUIPO-a od 4. travnja 2018. u predmetu R 2084/2017-4

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

            —

            poništi i izmijeni pobijanu odluku kojom se djelomično odbija registracija žiga tužitelja koji je predmet ovog postupka na način da dopusti registraciju;

            —

            naloži EUIPO-u snošenje troškova.

      Tužbeni razlog

            —

            povreda članka 8. stavka 1. točke (b) Uredbe (EU) 2017/1001 Europskog parlamenta i vijeća


201807130112003462018/C 268/217222017CJC26820180730HR01HRINFO_JUDICIAL20171127151623Predmet C-722/17: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 27. studenoga 2017. uputio Bezirksgericht Villach (Austrija) – Norbert Reitbauer i dr. protiv Enrica Casamassime
 ---documentbreak--- C2682018HR1530120171127HR0021153162Zahtjev za prethodnu odluku koji je 27. studenoga 2017. uputio Bezirksgericht Villach (Austrija) – Norbert Reitbauer i dr. protiv Enrica Casamassime
   (Predmet C-722/17)2018/C 268/21Jezik postupka: njemački
      Sud koji je uputio zahtjev

   Bezirksgericht Villach

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelji: Norbert Reitbauer, Dolinschek GmbH, B.T.S. Trendfloor Raumausstattungs-GmbH, Elektrounternehmen K. Maschke GmbH, Klaus Egger, Architekt DI Klaus Egger Ziviltechniker GmbH

      Tuženik: Enrico Casamassima

      Prethodna pitanja

            1.

            Pitanje 1.
            Treba li članak 24. točku 5. Uredbe (EU) br. 1215/2012 (
                  1
               ) Europskog parlamenta i Vijeća od 12. prosinca 2012. o nadležnosti, priznavanju i izvršenju sudskih odluka u građanskim i trgovačkim stvarima tumačiti na način da je tužba radi podnošenja prigovora, koja je propisana člankom 232. austrijskog Exekutionsordnunga (Ovršni zakon) u slučaju neslaganja u pogledu diobe utrška dobivenog prodajom na sudskoj dražbi, obuhvaćena područjem primjene te odredbe,
            čak i ako se tužba koju je jedan založni vjerovnik podnio protiv drugog založnog vjerovnika

                     a)

                     temelji na prigovoru da njegovo potraživanje po osnovi zajma koje je osigurano založnim pravom više ne postoji zbog dužnikova protupotraživanja po osnovi naknade štete te se

                     b)

                     osim toga temelji na prigovoru – sličnom tužbi radi pobijanja dužnikovih radnji – da zasnivanje založnog prava nije valjano zbog pogodovanja vjerovnikâ?

            2.

            Pitanje 2. (u slučaju negativnog odgovora na prvo pitanje)
            Treba li članak 24. točku 1. Uredbe (EU) br. 1215/2012 Europskog parlamenta i Vijeća od 12. prosinca 2012. o nadležnosti, priznavanju i izvršenju sudskih odluka u građanskim i trgovačkim stvarima tumačiti na način da je tužba radi prigovora, koja je propisana člankom 232. austrijskog Ovršnog zakona u slučaju neslaganja u pogledu diobe utrška dobivenog prodajom na sudskoj dražbi, obuhvaćena područjem primjene te odredbe,
            čak i ako se tužba koju je jedan založni vjerovnik podnio protiv drugog založnog vjerovnika

                     a)

                     temelji na prigovoru da njegovo potraživanje po osnovi zajma koje je osigurano založnim pravom više ne postoji zbog dužnikova protupotraživanja po osnovi naknade štete te se

                     b)

                     osim toga temelji na prigovoru – sličnom tužbi radi pobijanja dužnikovih radnji – da zasnivanje založnog prava nije valjano zbog pogodovanja vjerovnikâ?

      (
         1
      )	SL 2012., L 351, str. 1. (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 19., svezak 11., str. 289.)


201807130302003472018/C 268/353462018CJC26820180730HR01HRINFO_JUDICIAL20180525293021Predmet C-346/18 P: Žalba koju je 25. svibnja 2018. podnio Rose Vision, S. L. protiv presude Općeg suda (sedmo vijeće) od 8. ožujka 2018. u predmetima T-45/13 RENV i T-587/15, Rose Vision protiv Komisije
 ---documentbreak--- C2682018HR2910120180525HR0035291302Žalba koju je 25. svibnja 2018. podnio Rose Vision, S. L. protiv presude Općeg suda (sedmo vijeće) od 8. ožujka 2018. u predmetima T-45/13 RENV i T-587/15, Rose Vision protiv Komisije
   (Predmet C-346/18 P)2018/C 268/35Jezik postupka: španjolski
      Stranke

      Žalitelj: Rose Vision, S. L. (zastupnik: J. J. Marín López, odvjetnik)

      Druga stranka u postupku: Europska komisija

      Zahtjevi

   Žalitelj od Suda zahtjeva da:

            —

            ukine presudu Općeg suda (sedmo vijeće) od 8. ožujka 2018., Rose Vision/Komisija, T-45/13 RENV i T-587/15, ECLI:EU:T:2018:124.

            —

            naloži da se društvu Rose Vision naknadi šteta na način naveden u desetom i jedanaestom žalbenom razlogu.

      Žalbeni razlozi i glavni argumenti

            1.

            Pogreška koja se tiče prava jer je u predmetu T-587/15 rješenjem Općeg suda od 10. listopada 2017. ponovno otvoren usmeni dio postupka na temelju pogrešne tvrdnje da je to zahtijevao tužitelj;

            2.

            Pogreška koja se tiče prava jer je pobijanom presudom iskrivljena ocjena izvedenih dokaza time što je utvrđeno da je Komisija razinu upozorenja W 2 zamijenila razinom upozorenja W 1 od srpnja 2012.;

            3.

            Pogreška koja se tiče prava jer pobijanom presudom u predmetu T-45/13 RENV, nije priznat zahtjev za proglašenje ništavosti uvrštenja društva Rose Vision u EWS, koji se temeljio na tome da je aktivirana razina upozorenja W 2 a da ga se nije obavijestilo o tome, da mu nije bilo priopćeno obrazloženje tog uvrštenja, da mu nije bila pružena prilika da iznese svoje tvrdnje u vezi s tim i da nije mogao podnijeti tužbu protiv navedenog uvrštenja;

            4.

            Pogreška koja se tiče prava zbog nedostatka obrazloženja u pogledu tvrdnji sadržanih u tužbi u predmetu T-587/15, koje uopće nisu ispitane u pobijanoj presudi.

            5.

            Pogreška koja se tiče prava jer pobijanom presudom, iako je pravilno ocijenjeno da Komisija nije poštovala dvomjesečni rok iz točke II.22. stavka 5. Općih uvjeta FP7-a (t. 99. pobijane presude), da je „značajno [prekoračen] dvomjesečni rok” te da je nepoštovanje navedenog roka „žalosno” (t. 116. pobijane presude), nije prihvaćen zahtjev za proglašenje toga da su konačno izvješće o reviziji 11-INFS-025 i izvješće o reviziji 11-BA119-016 u ugovornom smislu ništavi, nevaljani i bez pravnog učinka;

            6.

            Pogreška koja se tiče prava jer je pobijanom presudom iskrivljena ocjena izvedenih dokaza time što je utvrđeno da je Komisija potvrdila isplate društvu Rose Vision u projekte sISI, 4NEM i SFERA;

            7.

            Pogreška koja se tiče prava jer je pobijanom presudom, nakon što je utvrđeno da je Komisija povrijedila obvezu povjerljivosti iz točke II.22. stavka 1. Općih uvjeta FP 7 time što je trećim osobama priopćila podatak o reviziji 11-INFS-025 (t. 158. pobijane presude), u točkama 159. i 160. bezrazložno odbijen tužiteljev zahtjev za utvrđenje Komisijina neispunjenja obveze povjerljivosti revizija 11-INFS-025 i 11-BA119-016 (t. 215. pisanih očitovanja društva Rose Vision u predmetu T-45/13 RENV, od 12. rujna 2016.);

            8.

            Pogreška koja se tiče prava jer su povrijeđene odredbe o ugovorima u Općim uvjetima FP7 i načelo ugovorne pravne sigurnosti time što je revizijama 11-INFS-025 i 11-BA119-016, odobrila primjenu novih zahtjeva sadržanih u Financijskom vodiču iz 2011. na Rose Vision tako da su razdoblja u odnosu na koje je provedena revizija 11-INFS-025 razdoblje od 1. studenoga 2009. do 31. listopada 2010. (za projekt FutureNEM) i ono od 1. siječnja 2010. do 31. prosinca 2010. (za projekte FIRST i sISI);

            9.

            Pogreška koja se tiče prava jer je iskrivljena ocjena dokaza, konkretno dokumenta društva Rose Vision od 30. kolovoza 2012., koji u pobijanoj presudi uopće nije uzet u obzir.

            10.

            Pogreška koja se tiče prava jer je pobijanom presudom pogrešno odbijena naknade štete na temelju izvanugovorne odgovornosti;

            11.

            Pogreška koja se tiče prava zbog nedostatka obrazloženja u pogledu tvrdnji sadržanih u odjeljku XII. tužbe u predmetu T-587/15, u čijim se točkama 112. do 117. zahtijevala naknada štete na temelju ugovorne odgovornosti, koje uopće nisu ispitane u pobijanoj presudi.


201807130762003802018/C 268/472752018TC26820180730HR01HRINFO_JUDICIAL20180424383921Predmet T-275/18: Tužba podnesena 24. travnja 2018. – Front Polisario protiv Vijeća
 ---documentbreak--- C2682018HR3810120180424HR0047381392Tužba podnesena 24. travnja 2018. – Front Polisario protiv Vijeća
   (Predmet T-275/18)2018/C 268/47Jezik postupka: francuski
      Stranke

      Tužitelj: Front populaire pour la libération de la Saguia-el-Hamra et du Rio de Oro (Front Polisario) (zastupnik: G. Devers, odvjetnik)

      Tuženik: Vijeće Europske unije

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

            —

            proglasi tužbu dopuštenom;

            —

            poništi pobijanu odluku;

            —

            naloži Vijeću snošenje troškova.

      Tužbeni razlozi i glavni argumenti

   U prilog svojoj tužbi protiv Odluke Vijeća (EU) 2018/146 od 22. siječnja 2018. o sklapanju, u ime Unije, Euro-mediteranskog sporazuma o zračnom prometu između Europske zajednice i njezinih država članica, s jedne strane, i Kraljevine Maroka, s druge strane (SL 2018., L 26, str. 4.), tužitelj ističe deset tužbenih razloga.

            1.

            Prvi tužbeni razlog, koji se temelji na nenadležnosti Vijeća za donošenje pobijane odluke s obzirom na to da Unija i Kraljevina Maroko nisu nadležni za sklapanje međunarodnih sporazuma koji uključuju Zapadnu Saharu umjesto naroda tog područja, kako ga zastupa Front Polisario.

            2.

            Drugi tužbeni razlog, koji se temelji na neispunjenju obveze ispitivanja svih relevantnih elemenata predmetnog slučaja s obzirom na to da Vijeće nije uzelo u obzir da se međunarodni sporazum, koji je sklopljen pobijanom odlukom, privremeno primjenjuje, tijekom razdoblja od 12 godina, na područje Zapadne Sahare, čime se krši njezin poseban i različit status.

            3.

            Treći tužbeni razlog, koji se temelji na neispunjenju obveze ispitivanja poštovanja temeljnih prava s obzirom na to da Vijeće prilikom donošenja pobijane odluke nije razmotrilo pitanje poštovanja ljudskih prava na okupiranom Sahrawi području.

            4.

            Četvrti tužbeni razlog, koji se temelji na povredi prava obrane s obzirom na to da Vijeće prije donošenja pobijane odluke nije provelo nikakvu raspravu s Frontom Polisario, jedinim predstavnikom naroda Zapadne Sahare.

            5.

            Peti tužbeni razlog, koji se temelji na povredi temeljnih načela i vrijednosti koji vode djelovanje Unije na međunarodnoj sceni s obzirom na to da se međunarodni sporazum, koji je sklopljen pobijanom odlukom, primjenjuje na područje Zapadne Sahare u okviru aneksijske politike Kraljevine Maroka, i na sustavnim povredama temeljnih prava koje održavanje te politike zahtijeva.

            6.

            Šesti tužbeni razlog, koji se temelji na povredi prava na samoodređenje s obzirom na to da se međunarodni sporazum, koji je sklopljen pobijanom odlukom, primjenjuje na Zapadnu Saharu čime krši, s jedne strane, poseban i različit status tog područja i, s druge strane, pravo naroda Sahrawi na poštovanje teritorijalne cjelovitosti njihova područja.

            7.

            Sedmi tužbeni razlog, koji se temelji na povredi načela relativnog učinka sporazuma s obzirom na to da narod Zapadne Sahare, kako ga zastupa Front Polisario, nije pristao na međunarodni sporazum, koji je sklopljen pobijanom odlukom.

            8.

            Osmi tužbeni razlog, koji se temelji na povredi zračnog prostora Zapadne Sahare s obzirom na to da je pobijana odluka, ratifikacijom nezakonite prakse koja proizlazi iz privremene primjene međunarodnog sporazuma koji je njome sklopljen, uključila Sahrawi zračni prostor u područje primjene navedenog sporazuma.

            9.

            Deveti tužbeni razlog, koji se temelji na povredi prava međunarodne odgovornosti s obzirom na to da je Unija pobijanom odlukom, s jedne strane, povrijedila svoju obvezu nepriznavanja nezakonite okupacije Zapadne Sahare i, s druge strane, pomogla i poduprla održavanje te situacije.

            10.

            Deseti tužbeni razlog, koji se temelji na povredi obveze osiguranja poštovanja međunarodnog prava o ljudskim pravima i međunarodnog humanitarnog prava, s obzirom na to da usklađenost Unije s njezinim međunarodnim obvezama u odnosu na narod Zapadne Sahare zahtijeva barem da se Vijeće suzdrži od donošenja pobijane odluke jer se njome omogućuje stupanje na snagu međunarodnog sporazuma koji se primjenjuje na dio Zapadne Sahare pod marokanskom okupacijom.