title: predmet C- 884/19 P: Žalba koju je 3. prosinca 2019. podnijela Europska komisija protiv presude Općeg suda (peto vijeće) od 24. rujna 2019. u predmetu T-586/14 RENV, Xinyi PV Products (Anhui) Holdings protiv Komisije

text:
               17.2.2020

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 54/38

      Žalba koju je 3. prosinca 2019. podnijela Europska komisija protiv presude Općeg suda (peto vijeće) od 24. rujna 2019. u predmetu T-586/14 RENV, Xinyi PV Products (Anhui) Holdings protiv Komisije
      (predmet C- 884/19 P)
      (2020/C 54/42)
      Jezik postupka: engleski

         Stranke

         Žalitelj: Europska komisija (zastupnici: L. Flynn, A. Demeneix, T. Maxian Rusche, agenti)

         Druge stranke u postupku: Xinyi PV Products (Anhui) Holdings Ltd, GMB Glasmanufaktur Brandenburg GmbH

         Zahtjevi

      Žalitelj od Suda zahtijeva da:

                  —

                  ukine presudu Općeg suda (peto vijeće) od 24. rujna 2019. u predmetu T-586/14 RENV, Xinyi PV Products (Anhui) Holdings Ltd protiv Komisije;

                  —

                  odbije prvi tužbeni razlog prvostupanjske tužbe kao pravno neosnovan;

                  —

                  u pogledu drugog do četvrtog tužbenog razloga prvostupanjske tužbe, vrati predmet Općem sudu na ponovno odlučivanje;

                  —

                  naknadno odluči o troškovima ovog i prethodnih povezanih postupaka, odnosno onih koji su doveli do prvotne presude, presude u žalbenom postupku i osporavane presude.

         Žalbeni razlozi i glavni argumenti

      Komisija navodi tri žalbena razloga.
      Kao prvo, u točkama 55. do 61. presude počinjena je pogreška koja se tiče prava. U tim je točkama Opći sud pogrešno protumačio članak 2. stavak 7. točku (b) i članak 2. stavak 7. točku (c) treću alineju osnovne uredbe (1). Opći je sud te odredbe protumačio na način da se zahtjev za MET-om (2) može odbiti samo ako Komisija utvrdi da bi primjena članka 2. stavaka 1. do 6. osnovne uredbe dovela do umjetnih rezultata za trgovačko društvo koje je zatražilo MET. Dugim riječima, procjenom se mora dokazati točan učinak poremećaja pronađenog u računovodstvenim podacima trgovačkog društva. Međutim, obveza da se pokaže utjecaj poremećaja na cijene, troškove i faktore proizvodnje postoji samo za prvi dio prve alineje članka 2. stavka 7. točke (c) osnovne uredbe, gdje je taj zahtjev izričito naveden. U predmetu Vijeće/Zhejiang Xinan Chemical Industrial Group Sud je taj zahtjev temeljio na tim konkretnim navodima. Nije moguće analogijom proširiti to obrazloženje na svih pet kriterija za dodjeljivanje MET-a utvrđenih člankom 2. stavkom 7. točkom (c) osnovne uredbe.
      Kao drugo, u točkama 62. do 73. presude počinjeno je više pogrešaka koje se tiču prava. Prvo, trošak kapitala faktor je proizvodnje jednako kao i trošak rada. Stoga su dva programa subvencija izravno povezana s troškovima proizvodnje. Drugo, Opći sud nije uzeo u obzir Komisijinu procjenu utjecaja dvaju programa subvencija na tužitelja u prvostupanjskom postupku, kako u pogledu utvrđenog relevantnog razdoblja tako i u pogledu ukupnog primljenog iznosa. Umjesto toga je Komisijinu gospodarsku procjenu zamijenio vlastitom.
      Kao treće, presuda sadržava postupovne nepravilnosti. Tužitelj u prvostupanjskom postupku nije osporavao Komisijino tumačenje članka 2. stavka 7. točke (c) treće alineje osnovne uredbe već samo njezinu primjenu s obzirom na činjenično stanje. Stoga je Opći sud odlučivao ultra vires. Osim toga, Opći sud nije Komisiji dao mogućnost da iznese svoje mišljenje o novom tumačenju članka 2. stavka 7. točke (c) osnovne uredbe utvrđenom u presudi, čime je povrijedio Komisijino pravo na pošteno saslušanje.

         (1)  Uredba Vijeća (EZ) br. 1225/2009 o zaštiti od dampinškog uvoza iz zemalja koje nisu članice Europske zajednice (SL 2009., L 343, str. 51., (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 11., svezak 30., str. 202. i ispravak SL 2016., L 44, str. 20.)

         (2)  2Tretman tržišnog gospodarstva (Market economy treatment).


title: predmet T-863/19: Tužba podnesena 19. prosinca 2019. – Production Christian Gallimard protiv EUIPO-a– Éditions Gallimard (PCG CALLIGRAM CHRISTIAN GALLIMARD)

text:
               24.2.2020

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 61/52

      Tužba podnesena 19. prosinca 2019. – Production Christian Gallimard protiv EUIPO-a– Éditions Gallimard (PCG CALLIGRAM CHRISTIAN GALLIMARD)
      (predmet T-863/19)
      (2020/C 61/66)
      Jezik na kojem je tužba podnesena: francuski

         Stranke

         Tužitelj: Production Christian Gallimard (Luxembourg, Luksemburg) (zastupnik: L. Dreyfuss-Bechmann, odvjetnik)

         Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO)

         Druga stranka pred žalbenim vijećem: Éditions Gallimard la nouvelle revue française éditions de la nouvelle revue française SA (Pariz, Francuska)

         Podaci o postupku pred EUIPO-om

         Podnositelj prijave spornog žiga: tužitelj pred Općim sudom

         Predmetni sporni žig: prijava verbalnog žiga Europske unije PCG CALLIGRAM CHRISTIAN GALLIMARD – prijava za registraciju br. 15 299 589

         Postupak pred EUIPO-om: postupak povodom prigovora

         Pobijana odluka: odluka petog žalbenog vijeća EUIPO-a od 1. listopada 2019. u predmetu R 2316/2018-5

         Tužbeni zahtjev

      Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

                  —

                  proglasi dopuštenom predmetnu tužbu i njezine priloge;

                  —

                  poništi pobijanu odluku;

                  —

                  naloži EUIPO-u i društvu Éditions Gallimard (ako ono odluči intervenirati u ovom postupku) snošenje troškova.

         Tužbeni razlog

      Povreda članka 8. stavka 1. točke (b) Uredbe (EU) 2017/1001 Europskog parlamenta i Vijeća.


title: predmet T-864/19: Tužba podnesena 17. prosinca 2019. – AI i dr. protiv ECDC-a

text:
               24.2.2020

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 61/53

      Tužba podnesena 17. prosinca 2019. – AI i dr. protiv ECDC-a
      (predmet T-864/19)
      (2020/C 61/67)
      Jezik postupka: engleski

         Stranke

         Tužitelji: AI, HV, HW i HY (zastupnici: L. Levi i A. Champetier, odvjetnici)

         Tuženik: Europski centar za sprečavanje i kontrolu bolesti (ECDC)

         Tužbeni zahtjev

      Tužitelji od Općeg suda zahtijevaju da:

                  —

                  poništi odluku ECDC-a od 11. veljače 2019. kojom odbija njihov zahtjev za naknadu štete od 11. listopada 2018.;

                  —

                  poništi, po potrebi, odluku od 10. rujna 2019. kojom odbija njihovu pritužbu od 10. svibnja 2019.;

                  —

                  naloži naknadu imovinske i neimovinske štete koju su tužitelji navodno pretrpjeli;

                  —

                  tuženiku naloži snošenje troškova.

         Tužbeni razlozi i glavni argumenti

      U prilog svojoj tužbi tužitelji su iznijeli, nakon što su pojasnili svoje osobne činjenične situacije, svoje tvrdnje o pogrešci koju je počinio tuženik, pretrpljenoj šteti i vezi između pogreške i štete.


title: predmet T-879/19: Tužba podnesena 30. prosinca 2019. – Sumol + Compal Marcas protiv EUIPO-a - Jacob (Dr. Jacob’s essentials)

text:
               24.2.2020

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 61/57

      Tužba podnesena 30. prosinca 2019. – Sumol + Compal Marcas protiv EUIPO-a - Jacob (Dr. Jacob’s essentials)
      (predmet T-879/19)
      (2020/C 61/73)
      Jezik na kojem je tužba podnesena: engleski

         Stranke

         Tužitelj: Sumol + Compal Marcas, SA (Carnaxide, Portugal) (zastupnik: A. de Sampaio, odvjetnik)

         Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO)

         Druga stranka u postupku pred žalbenim vijećem: Ludwig Manfred Jacob (Heidesheim, Njemačka)

         Podaci o postupku pred EUIPO-om

         Podnositelj prijave spornog žiga: druga stranka u postupku pred žalbenim vijećem

         Predmetni sporni žig: prijava figurativnog žiga Europske unije Dr. Jacob’s essentials – prijava za registraciju br. 13 742 903

         Postupak pred EUIPO-om: postupak povodom prigovora

         Pobijana odluka: odluka prvog žalbenog vijeća EUIPO-a od 3. listopada 2019. u predmetu R 1025/2019-1

         Tužbeni zahtjev

      Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

                  —

                  poništi pobijanu odluku;

                  —

                  naloži EUIPO-u i drugoj stranci u postupku snošenje troškova.

         Tužbeni razlog

                  —

                  povreda članka 8. stavka 1. točke (b) Uredbe (EU) br. 2017/1001 Europskog parlamenta i Vijeća.


title: predmet T-270/18: Rješenje Općeg suda od 12. prosinca 2019. – O'Flynn i dr. protiv Komisije

text:
               24.2.2020

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 61/62

      Rješenje Općeg suda od 12. prosinca 2019. – O'Flynn i dr. protiv Komisije
      (predmet T-270/18) (1)

      (2020/C 61/78)
      Jezik postupka: engleski
      Predsjednica šestog vijeća odredio je brisanje predmeta.

         (1)  SL C 240, 9. 7. 2018.


title: predmet C-738/18 P: Rješenje predsjednika Suda od 19. rujna 2019. – Duferco Long Products SA protiv Europske komisije

text:
               2.3.2020

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 68/39

      Rješenje predsjednika Suda od 19. rujna 2019. – Duferco Long Products SA protiv Europske komisije
      (predmet C-738/18 P) (1)

      (2020/C 68/45)
      Jezik postupka: francuski
      Predsjednik Suda odredio je brisanje predmeta.

         (1)  SL C 35, 28. 1. 2019.


title: predmet C-240/19: Rješenje predsjednika Suda od 19. rujna 2019. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Juzgado Contencioso-Administrativo no2 de Ourense - Španjolski) – FA protiv Tesorería General de la Seguridad Social (TGSS)

text:
               2.3.2020

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 68/40

      Rješenje predsjednika Suda od 19. rujna 2019. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Juzgado Contencioso-Administrativo no2 de Ourense - Španjolski) – FA protiv Tesorería General de la Seguridad Social (TGSS)
      (predmet C-240/19) (1)

      (2020/C 68/47)
      Jezik postupka: španjolski
      Predsjednik Suda odredio je brisanje predmeta.

         (1)  SL C 238, 15. 7. 2019.


title: predmet T-257/18: Presuda Općeg suda od 16. siječnja 2020. – Iberpotash protiv Komisije („Državne potpore – Rudarski sektor – Mjere kojima se, s jedne strane, smanjuju financijska jamstva za obnovu rudnika i, s druge strane, provode državna ulaganja za obnovu rudnika i osigurava veća razina zaštite okoliša – Odluka kojom se potpora proglašava djelomično nespojivom s unutarnjim tržištem i nalaže njezin povrat – Pojam potpore – Prednost – Prijenos državnih sredstava – Selektivna narav – Legitimna očekivanja – Pravna sigurnost – Izračun iznosa potpore”)

text:
               2.3.2020

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 68/42

      Presuda Općeg suda od 16. siječnja 2020. – Iberpotash protiv Komisije
      (predmet T-257/18) (1)

      („Državne potpore - Rudarski sektor - Mjere kojima se, s jedne strane, smanjuju financijska jamstva za obnovu rudnika i, s druge strane, provode državna ulaganja za obnovu rudnika i osigurava veća razina zaštite okoliša - Odluka kojom se potpora proglašava djelomično nespojivom s unutarnjim tržištem i nalaže njezin povrat - Pojam potpore - Prednost - Prijenos državnih sredstava - Selektivna narav - Legitimna očekivanja - Pravna sigurnost - Izračun iznosa potpore”)
      (2020/C 68/50)
      Jezik postupka: engleski

         Stranke

         Tužitelj: Iberpotash, SA (Súria, Španjolska) (zastupnici: N. Niejahr i B. Hoorelbeke, odvjetnici)

         Tuženik: Europska komisija (zastupnici: G. Luengo i D. Recchia, agenti)

         Predmet

      Zahtjev na temelju članka 263. UFEU-a kojim se traži poništenje Odluke Komisije (EU) 2018/118 od 31. kolovoza 2017. o državnoj potpori SA.35818 (2016/C) (ex 2015/NN) (ex 2012/CP) koju je provela Španjolska za poduzetnika Iberpotash (SL 2018., L 28, str. 25.).

         Izreka

                  1.

                     Tužba se odbija.

                  2.

                     Društvu Iberpotash, SA nalaže se snošenje troškova.

         (1)  SL C 221, 25. 6. 2018.


title: Predmet C-34/19: Presuda Suda (prvo vijeće) od 4. ožujka 2020. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio – Italija) – Telecom Italia SpA protiv Ministero dello Sviluppo Economico, Ministero dell'Economia e delle Finanze (Zahtjev za prethodnu odluku – Usklađivanje zakonodavstava – Telekomunikacijske usluge – Provedba otvorene telekomunikacijske mreže – Direktiva 97/13/EZ – Pristojbe i naknade za pojedinačne dozvole – Prijelazni sustav kojim se ustanovljuje naknada viša od onih dopuštenih Direktivom 97/13/EZ – Pravomoćnost presude višeg suda koju se smatra protivnom pravu Unije)

text:
               11.5.2020

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 161/9

      Presuda Suda (prvo vijeće) od 4. ožujka 2020. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio – Italija) – Telecom Italia SpA protiv Ministero dello Sviluppo Economico, Ministero dell'Economia e delle Finanze
      (Predmet C-34/19) (1)

      (Zahtjev za prethodnu odluku - Usklađivanje zakonodavstava - Telekomunikacijske usluge - Provedba otvorene telekomunikacijske mreže - Direktiva 97/13/EZ - Pristojbe i naknade za pojedinačne dozvole - Prijelazni sustav kojim se ustanovljuje naknada viša od onih dopuštenih Direktivom 97/13/EZ - Pravomoćnost presude višeg suda koju se smatra protivnom pravu Unije)
      (2020/C 161/13)
      Jezik postupka: talijanski

         Sud koji je uputio zahtjev

      Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio

         Stranke glavnog postupka

         Žalitelj: Telecom Italia SpA

         Druge stranke u žalbenom postupku: Ministero dello Sviluppo Economico, Ministero dell'Economia e delle Finanze

         Izreka

                  1.

                  Članak 22. stavak 3. Direktive 97/13/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 10. travnja 1997. o zajedničkom okviru za opća ovlaštenja i pojedinačne dozvole u sektoru telekomunikacijskih usluga treba tumačiti na način da mu se protivi nacionalni propis koji u 1998. zadržava obvezu, nametnutu telekomunikacijskom poduzeću koje je nositelj ovlaštenja koje postoji na dan stupanja na snagu te direktive, da plati naknadu izračunanu s obzirom na promet, a ne samo na administrativne troškove izdavanja, upravljanja, nadzora i provedbe sustavâ općih ovlaštenja i pojedinačnih dozvola

                  2.

                  Pravo Unije treba tumačiti na način da nacionalnom sudu ne nameće da ne primijeni nacionalna postupovna pravila na temelju kojih je sudska odluka pravomoćna, čak i ako bi se na taj način mogla ukloniti povreda odredbe prava Unije, što ne isključuje mogućnost da zainteresirane osobe pokrenu postupak za utvrđivanje odgovornosti države kako bi tako ostvarile pravnu zaštitu svojih prava priznatih pravom Unije.

         (1)  SL C 182 od 27.5.2019.


title: Predmet C-135/19: Presuda suda (osmo vijeće) od 5. ožujka 2020. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Oberster Gerichtshof – Austrija) – Pensionsversicherungsanstalt protiv CW (Zahtjev za prethodnu odluku – Socijalna sigurnost radnika migranata – Koordinacija sustavâ socijalne sigurnosti – Uredba (EZ) br. 883/2004 – Članci 3. i 11. – Materijalno područje primjene – Davanja koja ulaze u područje primjene te uredbe – Kvalifikacija – Davanje za slučaj bolesti – Invalidsko davanje – Davanje za nezaposlenost – Osoba koja je prestala biti osigurana u sustavu socijalne sigurnosti države članice nakon što je u njoj prestala obavljati svoju profesionalnu djelatnost i preselila svoje boravište u drugu državu članicu – Zahtjev za ostvarivanje prava na naknadu za rehabilitaciju u staroj državi članici boravišta i zaposlenja – Odbijanje – Određivanje primjenjivog zakonodavstva)

text:
               11.5.2020

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 161/12

      Presuda suda (osmo vijeće) od 5. ožujka 2020. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Oberster Gerichtshof – Austrija) – Pensionsversicherungsanstalt protiv CW
      (Predmet C-135/19) (1)

      (Zahtjev za prethodnu odluku - Socijalna sigurnost radnika migranata - Koordinacija sustavâ socijalne sigurnosti - Uredba (EZ) br. 883/2004 - Članci 3. i 11. - Materijalno područje primjene - Davanja koja ulaze u područje primjene te uredbe - Kvalifikacija - Davanje za slučaj bolesti - Invalidsko davanje - Davanje za nezaposlenost - Osoba koja je prestala biti osigurana u sustavu socijalne sigurnosti države članice nakon što je u njoj prestala obavljati svoju profesionalnu djelatnost i preselila svoje boravište u drugu državu članicu - Zahtjev za ostvarivanje prava na naknadu za rehabilitaciju u staroj državi članici boravišta i zaposlenja - Odbijanje - Određivanje primjenjivog zakonodavstva)
      (2020/C 161/16)
      Jezik postupka: njemački

         Sud koji je uputio zahtjev

      Oberster Gerichtshof

         Stranke glavnog postupka

         Podnositelj revizije: Pensionsversicherungsanstalt

         Druga stranka u revizijskom postupku: CW

         Izreka

                  1.

                  Davanje kao što je naknada za rehabilitaciju o kojoj je riječ u glavnom postupku je davanje za slučaj bolesti u smislu članka 3. stavka 1. točke (a) Uredbe (EZ) br. 883/2004 Europskog parlamenta i Vijeća od 29. travnja 2004. o koordinaciji sustava socijalne sigurnosti, kako je izmijenjena Uredbom (EU) br. 465/2012 Europskog parlamenta i Vijeća od 22. svibnja 2012.

                  2.

                  Uredbu br. 883/2004, kako je izmijenjena Uredbom br. 465/2012, treba tumačiti na način da joj se ne protivi situacija u kojoj je osobi koja je prestala biti osigurana u sustavu socijalne sigurnosti svoje matične države članice nakon što je u njoj prestala obavljati svoju profesionalnu djelatnost i svoje boravište premjestila u drugu državu članicu, gdje je radila i ostvarila većinu razdoblja osiguranja, nadležno tijelo njezine matične države uskratilo pravo na davanje kao što je naknada za rehabilitaciju o kojoj je riječ u glavnom postupku s obzirom na to da ta osoba nije obuhvaćena zakonodavstvom navedene matične države, nego onim države članice u kojoj se nalazi njezino boravište.

         (1)  SL C 172, 20.05.2019.


title: Predmet C-298/19: Presuda Suda (deveto vijeće) od 27. veljače 2020. – Europska komisija protiv Helenske Republike (Povreda obveze države članice – Direktiva 91/676/EEZ – Zaštita voda od onečišćenja uzrokovanog nitratima iz poljoprivrednih izvora – Presuda Suda kojom se utvrđuje povreda obveze – Neprovedba – Članak 260. stavak 2. UFEU-a – Novčane sankcije – Paušalni iznos)

text:
               11.5.2020

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 161/12

      Presuda Suda (deveto vijeće) od 27. veljače 2020. – Europska komisija protiv Helenske Republike
      (Predmet C-298/19) (1)

      (Povreda obveze države članice - Direktiva 91/676/EEZ - Zaštita voda od onečišćenja uzrokovanog nitratima iz poljoprivrednih izvora - Presuda Suda kojom se utvrđuje povreda obveze - Neprovedba - Članak 260. stavak 2. UFEU-a - Novčane sankcije - Paušalni iznos)
      (2020/C 161/17)
      Jezik postupka: grčki

         Stranke

         Tužitelj: Europska komisija (zastupnici: M. Konstantinidis i E. Manhaeve, agenti)

         Tuženik: Helenska Republika (zastupnik: E. Skandalou, agent)

         Izreka

                  1.

                  Time što do datuma isteka roka određenog u pismu opomene Europske komisije, odnosno 5. prosinca 2017., nije poduzela mjere nužne za izvršenje presude od 23. travnja 2015., Komisija/Grčka (C-149/14, neobjavljena, EU:C:2015:264), Helenska Republika je povrijedila obveze koje ima na temelju članka 260. stavka 1. UFEU-a.

                  2.

                  Helenskoj Republici se nalaže plaćanje paušalnog iznosa od 3 500 000 eura Europskoj komisiji na račun koji ona odredi.

                  3.

                  Helenskoj Republici se nalaže snošenje troškova.

         (1)  SL C 213, 24. 6. 2019.


title: Predmet C-30/20: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 22. siječnja 2020. uputio Juzgado de lo Mercantil n° 2 de Madrid (Španjolska) – RH protiv AB Volvo i dr.

text:
               11.5.2020

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 161/25

      Zahtjev za prethodnu odluku koji je 22. siječnja 2020. uputio Juzgado de lo Mercantil no 2 de Madrid (Španjolska) – RH protiv AB Volvo i dr.
      (Predmet C-30/20)
      (2020/C 161/33)
      Jezik postupka: španjolski

         Sud koji je uputio zahtjev

      Juzgado de lo Mercantil no 2 de Madrid

         Stranke glavnog postupka

         Tužitelj: RH

         Tuženici: AB Volvo, Volvo Group Trucks Central Europ GmbH, Volvo Lastvagnar AB i Volvo Group España S.A.

         Prethodno pitanje

      Treba li članak 7. stavak 2. Uredbe (EU) br. 1215/2012 Europskog parlamenta i Vijeća (1) od 12. prosinca 2012. o [sudskoj] nadležnosti, priznavanju i izvršenju sudskih odluka u građanskim i trgovačkim stvarima, zato što se njime utvrđuje da osoba s domicilom u državi članici može biti tužena u drugoj državi članici: „[…] u stvarima povezanim s deliktima ili kvazideliktima pred sudom mjesta u kojem je nastala ili može nastati štetna radnja”, tumačiti na način da se njime samo utvrđuje međunarodna nadležnost sudova države članice gdje se navedeno mjesto nalazi, tako da se za određivanje nacionalnog suda mjesno nadležnog u toj državi upućuje na nacionalna postupovna pravila, ili ga treba tumačiti kao mješovito pravilo kojim se stoga izravno određuje međunarodna nadležnost i nacionalna mjesna nadležnost, bez potrebe upućivanja na nacionalne propise?

         (1)  SL 2012., L 351, str. 1. (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 19., svezak 11., str. 289. i ispravci SL 2014., L 160, str. 40. i SL 2016., L 202, str. 57.)


title: Predmet C-31/20: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 22. siječnja 2020. uputila Audiencia Provincial de Alicante (Španjolska) – Bankia S.A. protiv SI

text:
               11.5.2020

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 161/25

      Zahtjev za prethodnu odluku koji je 22. siječnja 2020. uputila Audiencia Provincial de Alicante (Španjolska) – Bankia S.A. protiv SI
      (Predmet C-31/20)
      (2020/C 161/34)
      Jezik postupka: španjolski

         Sud koji je uputio zahtjev

      Audiencia Provincial de Alicante

         Stranke glavnog postupka

         Žalitelj: Bankia S.A.

         Druga stranka u žalbenom postupku: SI

         Prethodna pitanja

                  1.

                  Je li u skladu s načelom neobvezivosti iz članka 6. stavka 1. Direktive (1), pravno tumačenje (prema kojem povrat neopravdano plaćenih iznosa na temelju odredbe o troškovima koja se nalazi u potrošačkom ugovoru o hipotekarnom kreditu nije posljedica proglašenja ništavosti odredbe, nego neovisni zahtjev koji podliježe rokovima zastare) koje omogućuje da odredba o troškovima neopozivo obvezuje potrošača, s obzirom na to da ne može ostvariti povrat ako je nastupila zastara navedenog zahtjeva?

                  2.

                  Je li u skladu s navedenim načelom institut zastare zahtjeva za povrat neopravdano plaćenih iznosa na temelju primjene odredbe koja je proglašena nepoštenom, s obzirom na to da zastara može podrazumijevati gubitak prava na povrat, neovisno o tome što je odredba proglašena ništavom?

                  3.

                  U slučaju potvrdnog odgovora, treba li pojam „razumni rok zastare”, na koji upućuje Sud, tumačiti isključivo u odnosu na nacionalne parametre ili bi se na razumnost, upravo suprotno, trebala primjenjivati neka vrsta zahtjeva kako bi se osigurala minimalna razina zaštite potrošača, koji su korisnici kredita, na cijelom području Europske unije i kako se ne bi zadiralo u bit prava potrošača da ne budu vezani odredbom koja je proglašena nepoštenom?

                  4.

                  U slučaju da se smatra da razumnost roka zastare mora ispunjavati određene minimalne pretpostavke, može li razumnost ovisiti o trenutku u kojem se prema nacionalnom zakonodavstvu tužba može podnijeti? Je li razumno da rok zastare počne teći od datuma sklapanja ugovora ili se, naprotiv, načelom neobvezivosti nepoštenih odredbi zahtijeva da se odredba o troškovima prethodno ili istodobno proglasi ništavom kako bi korisnik kredita raspolagao razumnim rokom za podnošenje zahtjeva za povrat neopravdano plaćenih iznosa?

         (1)  Direktiva Vijeća 93/13/EEZ od 5. travnja 1993. o nepoštenim uvjetima u potrošačkim ugovorima (SL 1993., L 95, str. 29.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje, 15., svezak 12., str. 24.)


title: Predmet C-47/20: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 28. siječnja 2020. uputio Bundesverwaltungsgericht (Njemačka) – F protiv Stadt Karlsruhe

text:
               11.5.2020

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 161/30

      Zahtjev za prethodnu odluku koji je 28. siječnja 2020. uputio Bundesverwaltungsgericht (Njemačka) – F protiv Stadt Karlsruhe
      (Predmet C-47/20)
      (2020/C 161/39)
      Jezik postupka: njemački

         Sud koji je uputio zahtjev

      Bundesverwaltungsgericht

         Stranke glavnog postupka

         Tužitelj: F

         Tuženik: Stadt Karlsruhe

         Prethodno pitanje

      Protivi li se članku 2. stavku 1. i članku 11. stavku 4. drugom podstavku Direktive 2006/126/EZ (1) da država članica na čijem je državnom području vlasniku europske vozačke dozvole za kategorije A i B – izdane u drugoj državi članici- zbog vožnje u pijanom stanju oduzeto pravo upravljanja motornim vozilima na temelju te vozačke dozvole, odbije priznati vozačku dozvolu za te kategorije koja je dotičnoj osobi u drugonavedenoj državi članici nakon oduzimanja izdana u okviru postupka produljenja u skladu s člankom 7. stavkom 3. drugim podstavkom Direktive 2006/126/EZ?

         (1)  Direktiva 2006/126/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 20. prosinca 2006. o vozačkim dozvolama (SL 2006., L 403, str. 18.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 7., svezak 8., str. 107.)


title: Predmet C-88/20: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 20. veljače 2020. uputio Tribunal correctionnel de Bordeaux (Francuska) – Procureur de la République protiv ENR Grenelle Habitat SARL, EP, FQ

text:
               11.5.2020

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 161/36

      Zahtjev za prethodnu odluku koji je 20. veljače 2020. uputio Tribunal correctionnel de Bordeaux (Francuska) – Procureur de la République protiv ENR Grenelle Habitat SARL, EP, FQ
      (Predmet C-88/20)
      (2020/C 161/47)
      Jezik postupka: francuski

         Sud koji je uputio zahtjev

      Tribunal correctionnel de Bordeaux

         Stranke glavnog postupka

         Tužitelj: Procureur de la République

         Optuženici: ENR Grenelle Habitat SARL, EP, FQ

         Prethodna pitanja

                  1.

                  Protivi li se članku 50. Povelje Europske unije o temeljnim pravima, tumačenom u kontekstu članka 4. Protokola br. 7 uz Europsku konvenciju za zaštitu ljudskih prava i temeljnih sloboda i s njime povezane sudske prakse Europskog suda za ljudska prava, kumuliranje kaznenog progona i upravnog progona kaznenopravne prirode za istu materijalnu radnju (telefonska prodaja) na koju se primjenjuju dvije različite kvalifikacije?

                  2.

                  Ako je odgovor na prvo pitanje potvrdan, što znači da je riječ o jedinstvenom progonu za isto djelo, zahtijeva li članak 49. Povelje Europske unije o temeljnim pravima kojim se predviđa načelo zakonitosti i načelo proporcionalnosti kaznenih djela i kazni, tumačen u kontekstu prava i sloboda iz Europske konvencije za zaštitu ljudskih prava i temeljnih sloboda te mjerodavne sudske prakse Europskog suda za ljudska prava, da prethodno trebaju biti definirani uvjeti i kriteriji za jedinstveni progon, uzimajući u obzir osobito težinu povrede?

                  3.

                  Ako je odgovor na prvo pitanje niječan, što znači da je riječ o kumuliranju progona, zahtijeva li članak 49. Povelje Europske unije o temeljnim pravima kojim se predviđa načelo zakonitosti i načelo proporcionalnosti kaznenih djela i kazni, tumačen u kontekstu prava i sloboda iz Europske konvencije za zaštitu ljudskih prava i temeljnih sloboda te mjerodavne sudske prakse Europskog suda za ljudska prava, da to kumuliranje kaznenog progona i upravnog progona kaznenopravne prirode za istu materijalnu radnju (telefonska prodaja) mora biti ograničeno na najteže slučajeve i, u tom slučaju, da kriteriji težine nisu prethodno utvrđeni?


title: Predmet C-107/20 P: Žalba koju je 26. veljače 2020. podnijela Helenska Republika protiv presude Općeg suda (drugo vijeće) od 19. prosinca 2019., u predmetu T-295/18, Helenska Republika protiv Europske komisije

text:
               11.5.2020

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 161/39

      Žalba koju je 26. veljače 2020. podnijela Helenska Republika protiv presude Općeg suda (drugo vijeće) od 19. prosinca 2019., u predmetu T-295/18, Helenska Republika protiv Europske komisije
      (Predmet C-107/20 P)
      (2020/C 161/51)
      Jezik postupka: grčki

         Stranke

         Žalitelj: Helenska Republika (zastupnici: E. Tsaousi, A. Vasilopoulou i E. Krompa)

         Druga stranka u postupku: Europska Komisija

         Žalbeni zahtjev

      Žalitelj od Suda zahtijeva:

                  —

                  da prihvati njegovu žalbu i ukine pobijanu presudu Općeg suda od 19. prosinca 2019., u predmetu T-295/18, kojom je odbijena tužba Helenske Republike od 7. svibnja 2018. protiv Provedbene odluke Komisije br. 2018/304/EU od 27. veljače 2018., s ciljem prihvaćanja gore navedene tužbe i poništavanja odluke Komisije u dijelu u kojem su njome isključeni iz financiranja Europske unije određeni troškovi Helenske Republike u ukupnom (bruto) iznosu od 17 869 131,75 eura (utjecaj na proračun od 14 857 076,98 eura) prijavljeni i nastali u okviru EPFRR-a u vezi s mjerama 125A, 321 i 322 (bruto iznos od 15 631 043,52 eura i utjecaj na proračun od 12 618 988,75 eura) te u vezi s mjerom 123A (utjecaj u iznosu od 2 238 088,23 eura) kao i iznos od 588 103,59 eura [za troškove] nastale u okviru EFJP-a na temelju mjere nadzora transakcija za proračunske godine 2011. – 2014.

         Žalbeni razlozi i glavni argumenti

      U prilog osnovanosti žalbe žalitelj ističe šest žalbenih razloga. Prvih pet žalbenih razloga odnosi se na odbijanje razloga za poništenje ispravaka određenih u okviru EPFRR-a.
      Prvi žalbeni razlog temelji se na pogrešnom tumačenju i primjeni članka 52. stavka 4. Uredbe (EU) 1306/2013, iskrivljavanju opsega tužbe i njezina priloga A23 i te na nedostatnom i neprikladnom obrazloženju pobijane presude.
      Drugim žalbenim razlogom navodi se da pobijanu presudu treba ukinuti zbog nedostatka u obrazloženju, pogrešnog tumačenja i primjene načela ne bis in idem i toga da se Opći sud nije izjasnio o prigovorima Helenske Republike po pitanju Komisijine povrede načela pravne sigurnosti, dobre uprave, zaštite legitimnih očekivanja i proporcionalnosti povredom članka 76. Poslovnika Općeg suda.
      Trećim žalbenim razlogom navodi se da su u pobijanoj presudi pogrešno primijenjeni i protumačeni članak 71. stavci 2. i 3. i 72. Uredbe (EZ) br. 1698/2005, članak 43. Uredbe (EZ) br. 1974/2006, kao i članak 24. stavak 2. točka (b) Uredbe (EU) br. 65/2011 te da je odbijanje trećeg tužbenog razloga nedostatno i neprikladno obrazloženo.
      Četvrti žalbeni razlog tiče se pogrešnog tumačenja i primjene članka 296. UFEU-a, u vezi s odredbama članka 36. i 40. Provedbene Uredbe 908/2014, kao i nedostatnog, neprikladnog i kontradiktornog obrazloženja pobijane presude kada je riječ o neprihvaćanju Komisijine povrede načela proporcionalnosti i dobre uprave.
      Petim žalbenim razlogom ističe se da se Opći sud nije izjasnio o prigovorima Helenske Republike po pitanju Komisijine povrede načela proporcionalnosti kada je riječ o primjeni financijskog ispravka na mjere 321, 322 i 123A, kršeći članka 76. Poslovnika Općeg suda.
      Kad je riječ o odbijanju razloga za poništenje ispravka primijenjenog na troškove EPFRR-a, navodi se šesti žalbeni razlog koji se tiče pogrešne primjene obveze obrazlaganja iz članka 296. UFEU-a, iskrivljavanja sažetka izvješća i nedostatnog obrazloženja.


title: predmet T-602/18: Rješenje Općeg suda od 14. svibnja 2019. — Ayuntamiento de Enguera protiv Komisije („Tužba za poništenje — Sporazum o potpori zaključen u okviru Financijskog instrumenta za okoliš (LIFE+) — Smanjenje iznosa potpore — Preinaka tužbe — Odbijanje tužitelja — Nedopuštenost”)

text:
               8.7.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 230/53

      Rješenje Općeg suda od 14. svibnja 2019. — Ayuntamiento de Enguera protiv Komisije
      (predmet T-602/18) (1)

      („Tužba za poništenje - Sporazum o potpori zaključen u okviru Financijskog instrumenta za okoliš (LIFE+) - Smanjenje iznosa potpore - Preinaka tužbe - Odbijanje tužitelja - Nedopuštenost”)
      (2019/C 230/66)
      Jezik postupka: španjolski

         Stranke

         Tužitelj: Ayuntamiento de Enguera (Enguera, Španjolska) (zastupnici: J. Palau Navarro, J. Ortiz Ballester i V. Soriano i Piqueras, odvjetnici)

         Tuženik: Europska komisija (zastupnici: J. Estrada de Solà i A. Katsimerou, agenti)

         Predmet

      Zahtjev na temelju članka 263. UFEU-a povodom poništenja Komisijina dopisa od 26. srpnja 2018. kojim se potvrđuje njezino stajalište u pogledu smanjenja iznosa potpore dodijeljene na temelju sporazuma o potpori LIFE10 ENV/ES/000458 i kojim se najavljuje izdavanje naloga za povrat u iznosu od 113 408,05 eura.

         Izreka

                  1.

                     Tužba se odbacuje kao nedopuštena.

                  2.

                     Ayuntamiento de Enguera će snositi troškove postupka.

         (1)  SL C 436, 3. 12. 2018.


title: predmet T-358/18: Presuda Općeg suda od 8. svibnja 2019. — J. García Carrión protiv EUIPO-a — Codorníu (JAUME CODORNÍU) („Žig Europske unije — Postupak povodom prigovora — Prijava verbalnog žiga Europske unije JAUME CODORNÍU — Raniji verbalni španjolski žig i žig Europske unije JAUME SERRA — Relativni razlog za odbijanje — Nepostojanje vjerojatnosti dovođenja u zabludu — Sličnost znakova — Članak 8. stavak 1. točka (b) Uredbe (EU) 2017/1001 — Članak 8. stavak 5. Uredbe 2017/1001 — Razlikovni karakter imena i prezimena”)

text:
               15.7.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 238/17

      Presuda Općeg suda od 8. svibnja 2019. — J. García Carrión protiv EUIPO-a — Codorníu (JAUME CODORNÍU)
      (predmet T-358/18) (1)

      („Žig Europske unije - Postupak povodom prigovora - Prijava verbalnog žiga Europske unije JAUME CODORNÍU - Raniji verbalni španjolski žig i žig Europske unije JAUME SERRA - Relativni razlog za odbijanje - Nepostojanje vjerojatnosti dovođenja u zabludu - Sličnost znakova - Članak 8. stavak 1. točka (b) Uredbe (EU) 2017/1001 - Članak 8. stavak 5. Uredbe 2017/1001 - Razlikovni karakter imena i prezimena”)
      (2019/C 238/21)
      Jezik postupka: španjolski

         Stranke

         Tužitelj: J. García Carrión, SA (Jumilla, Španjolska) (zastupnik: E. Arsuaga Santos, odvjetnik)

         Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (zastupnici: J. Crespo Carrillo i H. O’Neill, agenti)

         Druga stranka u postupku pred žalbenim vijećem EUIPO-a, intervenijent u postupku pred Općim sudom: Codorníu, SA (Esplugues de Llobregat, Španjolska) (zastupnici: M. Ceballos Rodríguez i M. Hernández Gásquez, odvjetnici)

         Predmet

      Tužba podnesena protiv odluke četvrtog žalbenog vijeća EUIPO-a od 11. travnja 2018. (predmet R 451/2017-4), koja se odnosi na postupak povodom prigovora između društava J. García Carrión i Codorníu.

         Izreka

                  1.

                     Tužba se odbija.

                  2.

                     Društvu J. García Carrión SA nalaže se snošenje troškova.

         (1)  SL C 276, 6. 8. 2018.


title: predmet T-364/18: Presuda Općeg suda od 23. svibnja 2019. — Arçelik protiv EUIPO-a (MicroGarden) („Žig Europske unije — Prijava verbalnog žiga Europske unije MicroGarden — Apsolutni razlog za odbijanje — Opisni karakter — Članak 7. stavak 1. točka (c) Uredbe (EU) 2017/1001”)

text:
               15.7.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 238/18

      Presuda Općeg suda od 23. svibnja 2019. — Arçelik protiv EUIPO-a (MicroGarden)
      (predmet T-364/18) (1)

      („Žig Europske unije - Prijava verbalnog žiga Europske unije MicroGarden - Apsolutni razlog za odbijanje - Opisni karakter - Članak 7. stavak 1. točka (c) Uredbe (EU) 2017/1001”)
      (2019/C 238/22)
      Jezik postupka: engleski

         Stranke

         Tužitelj: Arçelik AS (Istanbul, Turska) (zastupnici: A. Franke i E. Flach, odvjetnici)

         Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (zastupnici: E. Sliwinska, S. Palmero Cabezas i H. O’Neill, agenti)

         Predmet

      Tužba podnesena protiv odluke drugog žalbenog vijeća EUIPO-a od 4. travnja 2018. (predmet R 163/2018-2), koja se odnosi na prijavu za registraciju verbalnog znaka MicroGarden kao žiga Europske unije.

         Izreka

                  1.

                     Tužba se odbija.

                  2.

                     Društvu Arçelik AS nalaže se snošenje troškova.

         (1)  SL C 268, 30. 7. 2018.


title: predmet T-439/18: Presuda Općeg suda od 23. svibnja 2019. — Sintokogio protiv EUIPO-a (ProAssist) („Žig Europske unije — Međunarodna registracija u kojoj je naznačena Europska unija — Verbalni žig ProAssist — Apsolutni razlog za odbijanje — Nepostojanje razlikovnog karaktera — Članak 7. stavak 1. točka (b) Uredbe (EU) 2017/1001 — Članak 94. Uredbe 2017/1001 — Jednako postupanje”)

text:
               15.7.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 238/18

      Presuda Općeg suda od 23. svibnja 2019. — Sintokogio protiv EUIPO-a (ProAssist)
      (predmet T-439/18) (1)

      („Žig Europske unije - Međunarodna registracija u kojoj je naznačena Europska unija - Verbalni žig ProAssist - Apsolutni razlog za odbijanje - Nepostojanje razlikovnog karaktera - Članak 7. stavak 1. točka (b) Uredbe (EU) 2017/1001 - Članak 94. Uredbe 2017/1001 - Jednako postupanje”)
      (2019/C 238/23)
      Jezik postupka: engleski

         Stranke

         Tužitelj: Sintokogio Ltd (Nagoya, Japan) (zastupnici: u početku V. Dalichau, S. Kirschstein-Freund i B. Breitinger, odvjetnici, zatim S. Kirschstein-Freund i B. Breitinger, odvjetnici)

         Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (zastupnici: S. Palmero Cabezas i H. O’Neill, agenti)

         Predmet

      Tužba podnesena protiv odluke drugog žalbenog vijeća EUIPO-a od 3. svibnja 2018. (predmet R 2341/2017-2), koja se odnosi na međunarodnu registraciju verbalnog žiga ProAssist u kojoj je naznačena Europska unija.

         Izreka

                  1.

                     Tužba se odbija.

                  2.

                     Društvu Sintokogio Ltd nalaže se snošenje troškova.

         (1)  SL C 328, 17. 9. 2018.


title: predmet T-258/19: Tužba podnesena 15. travnja 2019. — Foz protiv Vijeća

text:
               15.7.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 238/20

      Tužba podnesena 15. travnja 2019. — Foz protiv Vijeća
      (predmet T-258/19)
      (2019/C 238/25)
      Jezik postupka: engleski

         Stranke

         Tužitelj: Samer Foz (Dubai, Ujedinjeni Arapski Emirati) (zastupnici: L. Cloquet i J. Buyle, odvjetnici)

         Tuženik: Vijeće Europske unije

         Tužbeni zahtjev

      Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

                  —

                  poništi Provedbenu odluku Vijeća (ZVSP) 2019/87 od 21. siječnja 2019. (1), u dijelu u kojem se odnosi na tužitelja;

                  —

                  poništi Provedbenu uredbu Vijeća (EU) 2019/85 od 21. siječnja 2019. (2), u dijelu u kojem se odnosi na tužitelja, i

                  —

                  naloži tuženiku snošenje troškova.

         Tužbeni razlozi i glavni argumenti

      U prilog osnovanosti tužbe tužitelj ističe šest tužbenih razloga.

                  1.

                  Prvi tužbeni razlog, koji se temelji na tome da je tuženik počinio očitu pogrešku u ocjeni time što je utvrdio da tužitelj podupire sirijski režim i od njega ostvaruje korist, iako je takvo stajalište očito neosnovano.

                  2.

                  Drugi tužbeni razlog, koji se temelji na povredi općeg načela proporcionalnosti i na činjenici da mjere koje su donesene pobijanim aktima imaju takve učinke da se same po sebi trebaju smatrati neproporcionalnima. Gospodarske posljedice sankcija poduzetih protiv tužitelja pogubne su i neproporcionalne u usporedbi s ciljevima koji se trebaju ostvariti pobijanim aktima.

                  3.

                  Treći tužbeni razlog, koji se temelji na neproporcionalnoj povredi prava na vlasništvo i prava na rad, jer se spornim mjerama tužitelja sprečava u mirnom uživanju njegova vlasništva i njegove gospodarske slobode protivno Prvom dodatnom protokolu Konvenciji za zaštitu ljudskih prava i temeljnih sloboda.

                  4.

                  Četvrti tužbeni razlog, koji se temelji na zlouporabi ovlasti. Pobijani akti doneseni su u svrhu postizanja ciljeva koji su različiti od onih u njima navedenih, odnosno nisu usmjereni protiv režima, nego protiv samog tužitelja, zbog razloga koji mu nisu poznati i stoga sadržavaju zlouporabu ovlasti.

                  5.

                  Peti tužbeni razlog, koji se temelji na povredi obveze obrazlaganja propisane člankom 296. stavkom 2. UFEU-a. Obrazloženje pobijanih akata zapravo je čisto formalno i tuženik ga vjerojatno nije razmotrio.

                  6.

                  Šesti tužbeni razlog, koji se temelji na povredi pravâ na obranu i prava na pošteno suđenje. Tužitelju prije donošenja pobijanih mjera ograničavanja nikada nije omogućeno saslušanje i on stoga nije mogao pravilno ostvariti svoja prava na obranu, uključujući pravo na pošteno suđenje koje osobito jamče članak 6. stavak 3. Europske konvencije za zaštitu ljudskih prava i članak 48. stavak 2. Povelje Europske unije o temeljnim pravima.

         (1)  Provedbena odluka Vijeća (ZVSP) 2019/87 od 21. siječnja 2019. o provedbi Odluke 2013/255/ZVSP o mjerama ograničavanja protiv Sirije (SL 2019., L 18I, str. 13.).

         (2)  Provedbena uredba Vijeća (EU) 2019/85 od 21. siječnja 2019. o provedbi Uredbe (EU) br. 36/2012 o mjerama ograničavanja s obzirom na stanje u Siriji (SL 2019., L 18I, str. 4.).


title: predmet T-259/19: Tužba podnesena 15. travnja 2019. — Aman Dimashq protiv Vijeća

text:
               15.7.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 238/21

      Tužba podnesena 15. travnja 2019. — Aman Dimashq protiv Vijeća
      (predmet T-259/19)
      (2019/C 238/26)
      Jezik postupka: engleski

         Stranke

         Tužitelj: Aman Dimashq JSC (Damask, Sirija) (zastupnici: L. Cloquet i J. Buyle, odvjetnici)

         Tuženik: Vijeće Europske unije

         Tužbeni zahtjev

      Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

                  —

                  poništi Provedbenu odluku Vijeća (ZVSP) 2019/87 od 21. siječnja 2019. (1), u dijelu u kojem se odnosi na tužitelja;

                  —

                  poništi Provedbenu uredbu Vijeća (EU) 2019/85 od 21. siječnja 2019. (2), u dijelu u kojem se odnosi na tužitelja, i

                  —

                  naloži tuženiku snošenje troškova.

         Tužbeni razlozi i glavni argumenti

      U prilog osnovanosti tužbe tužitelj ističe šest tužbenih razloga.

                  1.

                  Prvi tužbeni razlog, koji se temelji na tome da je tuženik počinio očitu pogrešku u ocjeni time što je utvrdio da tužitelj podupire sirijski režim i od njega ostvaruje korist, iako je takvo stajalište očito neosnovano.

                  2.

                  Drugi tužbeni razlog, koji se temelji na povredi općeg načela proporcionalnosti i na činjenici da mjere koje su donesene pobijanim aktima imaju takve učinke da se same po sebi trebaju smatrati neproporcionalnima. Gospodarske posljedice sankcija poduzetih protiv tužitelja pogubne su i neproporcionalne u usporedbi s ciljevima koji se trebaju ostvariti pobijanim aktima.

                  3.

                  Treći tužbeni razlog, koji se temelji na neproporcionalnoj povredi prava na vlasništvo i prava na rad, jer se spornim mjerama tužitelja sprečava u mirnom uživanju njegova vlasništva i njegove gospodarske slobode protivno Prvom dodatnom protokolu Konvenciji za zaštitu ljudskih prava i temeljnih sloboda.

                  4.

                  Četvrti tužbeni razlog, koji se temelji na zlouporabi ovlasti. Pobijani akti doneseni su u svrhu postizanja ciljeva koji su različiti od onih u njima navedenih, odnosno nisu usmjereni protiv režima, nego protiv samog tužitelja, zbog razloga koji mu nisu poznati i stoga sadržavaju zlouporabu ovlasti.

                  5.

                  Peti tužbeni razlog, koji se temelji na povredi obveze obrazlaganja propisane člankom 296. stavkom 2. UFEU-a. Obrazloženje pobijanih akata zapravo je čisto formalno i tuženik ga vjerojatno nije razmotrio.

                  6.

                  Šesti tužbeni razlog, koji se temelji na povredi pravâ na obranu i prava na pošteno suđenje. Tužitelju prije donošenja pobijanih mjera ograničavanja nikada nije omogućeno saslušanje i on stoga nije mogao pravilno ostvariti svoja prava na obranu, uključujući pravo na pošteno suđenje koje osobito jamče članak 6. stavak 3. Europske konvencije za zaštitu ljudskih prava i članak 48. stavak 2. Povelje Europske unije o temeljnim pravima.

         (1)  Provedbena odluka Vijeća (ZVSP) 2019/87 od 21. siječnja 2019. o provedbi Odluke 2013/255/ZVSP o mjerama ograničavanja protiv Sirije (SL 2019., L 18I, str. 13.).

         (2)  Provedbena uredba Vijeća (EU) 2019/85 od 21. siječnja 2019. o provedbi Uredbe (EU) br. 36/2012 o mjerama ograničavanja s obzirom na stanje u Siriji (SL 2019., L 18I, str. 4.).


title: predmet T-283/19: Tužba podnesena 2. svibnja 2019. — Njemačka protiv ACER

text:
               15.7.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 238/22

      Tužba podnesena 2. svibnja 2019. — Njemačka protiv ACER
      (predmet T-283/19)
      (2019/C 238/27)
      Jezik postupka: njemački

         Stranke

         Tužitelj: Savezna Republika Njemačka (zastupnici: J. Möller i S. Eisenberg kao i odvjetnici M. Elspas, R. Bierwagen i G. Brucker)

         Tuženik: Agencija za suradnju energetskih regulatora

         Tužbeni zahtjev

      Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

                  1.

                  Poništi članak 5. stavke 8. i 9. Priloga I. i članak 5. stavke 8. i 9. Priloga II. tuženikovoj Odluci br. 02/2019 od 21. veljače 2019.;

                  2.

                  Poništi članak 10. stavak 4. drugi dio rečenice i stavak 5. te članak 16. stavak 2. drugu rečenicu i stavak 3. točku (d) podtočku (vii) Priloga I. kao i članak 17. stavak 3. točku (d) podtočku (vii) Priloga II. tuženikovoj Odluci br. 02/2019 od 21. veljače 2019.;

                  3.

                  podredno — za slučaj da Opći sud smatra da su odredbe Priloga I. i II. koje treba poništiti u skladu s točkom 1. neodvojivo povezane s daljnjim odredbama odnosnog članka ili odnosnog Priloga ili cijelom tuženikovom Odlukom br. 02/2019 od 21. veljače 2019. — poništi odnosni članak, Priloge ili cijelu Odluku;

                  4.

                  podredno — za slučaj da Opći sud smatra da su odredbe Priloga I. i II. koje treba poništiti u skladu s točkom 2. neodvojivo povezane s daljnjim odredbama odnosnog članka ili odnosnog Priloga ili cijelom tuženikovom Odlukom br. 02/2019 od 21. veljače 2019. — poništi odnosni članak, Priloge ili cijelu Odluku; i

                  5.

                  naloži tuženiku snošenje troškova postupka.

         Tužbeni razlozi i glavni argumenti

      U prilog osnovanosti tužbe tužitelj ističe sljedeće tužbene razloge.

                  1.

                  Povreda članaka 14. do 16. Uredbe o unutarnjem tržištu električne energije koja je nedavno stupila na snagu u vezi s člankom 13. stavkom 2. UEU-a i općeg načela pravne sigurnosti
                  U okviru prvog tužbenog razloga ističe se da se tuženikovo pojašnjenje iz članka 5. stavka 8. točaka (b) i (c) Priloga I. i II. Odluci br. 02/2019 što je kritični element mreže protivi temeljnoj strukturi članaka 14. do 16. Uredbe o unutarnjem tržištu električne energije koja se treba primjenjivati od 1. siječnja 2020. Člancima 14. do 16. Uredbe o unutarnjem tržištu električne energije uređuje se kako se unutarnja zagušenja mreže uzimaju u obzir pri izračunu prekograničnih kapaciteta trgovine. U skladu s člankom 16. stavkom 8. Uredbe o unutarnjem tržištu električne energije postoji neoboriva pretpostavka da nema diskriminacije prekograničnih tokova električne energije ako je za prekograničnu trgovinu na unutarnjim i prekograničnim elementima mreže na raspolaganje stavljen minimalni kapacitet od 70 % odnosnog elementa mreže. U skladu s člankom 16. stavkom 4. Uredbe o unutarnjem tržištu električne energije mjere redispečiranja ne moraju se primijeniti iznad minimalnog kapaciteta. Nadalje, pri poštovanju minimalnog kapaciteta zona trgovanja može se ponovno konfigurirati samo uz odobrenje odnosne države članice. Usto se minimalni kapacitet od 70 % uvodi postupno linearnom putanjom. Minimalni kapacitet od 70 % i linearna putanja uzimaju u obzir okolnost da unutarnji razvoj mreže treba vremena. Toj unutarnjoj strukturi protivi se članak 5. stavak 8. točke (b) i (c) Priloga I. i II. Odluci jer se minimalni kapacitet od 70 % može primijeniti na unutarnje elemente mreže samo ako operator prijenosnih sustava može dokazati da bi nova konfiguracija zone trgovanja ili više redispečiranja ili više razvoja mreže bilo neučinkovitije. Usto, kriterij učinkovitosti u skladu s člankom 5. stavkom 8. točkom (c) Priloga I. i II. oduzima učinak utvrđenom minimalnom kapacitetu od 70 % jer je praktički neispunjiv.
                  Rano uzimanje u obzir korektivnih mjera u skladu s člankom 10. stavkom 4. drugim dijelom rečenice, stavkom 5. i člankom 16. stavkom 2. drugom rečenicom, stavkom 3. točkom (d) podtočkom (vii) Priloga I. te člankom 17. stavkom 3. točkom (d) podtočkom (vii) Priloga II. protivi se članku 16. stavku 4. Uredbe o unutarnjem tržištu električne energije prema kojem se sudionicima na tržištu na raspolaganje stavlja najveća razina kapaciteta.

                  2.

                  Povreda Uredbe (EZ) br. 714/2009 (1)

                  U okviru drugog tužbenog razloga ističe se da Odluka na nedopušten način ograničava tri postojeće iznimne situacije u kojima se uzimaju u obzir unutarnji elementi mreže u skladu s točkom 1.7. Priloga I. Uredbi (EZ) br. 714/2009 jer predviđa samo kriterij učinkovitosti te ga pogrešno primjenjuje.

                  3.

                  Povreda Uredbe (EU) 2015/1222 (2)

                  U okviru trećeg tužbenog razloga navodi se da se kriterij učinkovitosti u skladu s člankom 5. stavkom 8. točkom (c) Priloga I. i II. Odluci protivi postupku ispitivanja zona trgovanja u skladu s člankom 32. i sljedećim Uredbe (EU) 2015/1222 kao i zahtjevu uzimanja u obzir elemenata mreže pri izračunu kapaciteta u skladu s člankom 29. stavkom 3. točkom (b) Uredbe (EU) 2015/1222.

                  4.

                  Povreda načela proporcionalnosti
                  U okviru četvrtog tužbenog razloga ističe se da se isključivanje unutarnjih elemenata mreže pomoću kriterija učinkovitosti u skladu s člankom 5. stavkom 8. točkom (c) Priloga I. i II. Odluci protivi načelu proporcionalnosti jer to isključivanje ugrožava sigurnost sustava te nije najblaže sredstvo.

                  5.

                  Formalne pogreške pobijane Odluke
                  U okviru petog tužbenog razloga ističe se da se Odluka protivi članku 2. i članku 4. Uredbe br. 1. od 15. travnja 1958. o određivanju jezika koji se koriste u Europskoj ekonomskoj zajednici (SL 17 od 6. 10. 1958., str. 358.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 1., svezak 3., str. 3.) jer je objavljena i priopćena samo na engleskom jeziku. Usto se protivi obvezi obrazlaganja te ju je Agencija donijela izvan okvira svoje nadležnosti.

         (1)  Uredba (EZ) br. 714/2009 Europskog parlamenta i Vijeća od 13. srpnja 2009. o uvjetima za pristup mreži za prekograničnu razmjenu električne energije i stavljanju izvan snage Uredbe (EZ) br. 1228/2003 (SL L 211 od 14. 8. 2009., str. 15.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 12., svezak 4., str. 8.)

         (2)  Uredba Komisije (EU) 2015/1222 оd 24. srpnja 2015. o uspostavljanju smjernica za dodjelu kapaciteta i upravljanje zagušenjima (SL L 197 od 25. 7. 2015., str. 24.).


title: predmet T-302/19: Tužba podnesena 14. svibnja 2019. — Yanukovych protiv Vijeća

text:
               15.7.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 238/26

      Tužba podnesena 14. svibnja 2019. — Yanukovych protiv Vijeća
      (predmet T-302/19)
      (2019/C 238/30)
      Jezik postupka: engleski

         Stranke

         Tužitelj: Oleksandr Viktorovych Yanukovych (Sankt-Peterburg, Rusija) (zastupnik: T. Beazley QC)

         Tuženik: Vijeće Europske unije

         Tužbeni zahtjev

      Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

                  —

                  poništi Odluku Vijeća (ZVSP) 2019/354 (1), u dijelu u kojem se odnosi na tužitelja;

                  —

                  poništi Provedbenu uredbu Vijeća (EU) 2019/352 (2), u dijelu u kojem se odnosi na tužitelja;

                  —

                  naloži Vijeću snošenje tužiteljevih troškova koji su nastali podnošenjem ove tužbe.

         Tužbeni razlozi i glavni argumenti

      U prilog osnovanosti tužbe, tužitelj ističe sedam tužbenih razloga koji su u bitnome istovjetni ili slični onima istaknutima u predmetu T 301/18, Yanukovych protiv Vijeća. (3)

         (1)  Odluka Vijeća (ZVSP) 2019/354 od 4. ožujka 2019. o izmjeni Odluke Vijeća 2014/119/ZVSP o mjerama ograničavanja usmjerenima protiv određenih osoba, subjekata i tijela s obzirom na stanje u Ukrajini (SL 2019., L 64, str. 7. i ispravak SL 2019., L 86, str. 118.).

         (2)  Provedbena uredba Vijeća (EU) 2019/352 od 4. ožujka 2019. o provedbi Uredbe (EU) br. 208/2014 o mjerama ograničavanja usmjerenima protiv određenih osoba, subjekata i tijela s obzirom na stanje u Ukrajini (SL 2019., L 64, str. 1. i ispravak SL 2019., L 86, str. 118.).

         (3)  SL C 231, 2. 7. 2018., str. 48.


title: predmet T-316/19: Tužba podnesena 23. svibnja 2019. — BU protiv Komisije

text:
               15.7.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 238/27

      Tužba podnesena 23. svibnja 2019. — BU protiv Komisije
      (predmet T-316/19)
      (2019/C 238/32)
      Jezik postupka: talijanski

         Stranke

         Tužitelj: BU (zastupnik: E. Bonanni, odvjetnik)

         Tuženik: Europska komisija

         Tužbeni zahtjev

      Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

                  —

                  poništi odluku koju je Komisija donijela 2. kolovoza 2018.;

                  —

                  naloži Komisiji plaćanje iznosa od 21 440 eura;

                  —

                  naloži Komisiji plaćanje zateznih kamata od 23. siječnja 2017. do ispunjenja;

                  —

                  naloži da mu se naknadi pretrpljena šteta u iznosu od 500 000 eura ili u drugom pravično određenom iznosu;

                  —

                  naloži Komisiji plaćanje troškova;

            Podredno:

                  —

                  naloži Komisiji da prizna da je predmet obuhvaćen posebnim slučajem navedenim u članku 10. Općih pravila (na snazi do 2006.) o postupanju kod povrata traženog iznosa;

            Podredno tome:

                  —

                  naloži Komisiji traženje mišljenja liječničke komisije u skladu s člancima 20. i 22. Općih pravila (nakon 2006.).

         Tužbeni razlozi i glavni argumenti

      Tijelo za imenovanje protivi se tome da se na tužitelja u ovom predmetu, kojem je već priznat trajni i potpuni invaliditet zbog profesionalne bolesti, primijeni članak 10. Općih pravila o osiguranju od rizika nezgode i profesionalne bolesti na snazi do 1. siječnja 2006. u pogledu naknade troškova zdravstvene zaštite vezane za zatvaranje „otvorenog ugriza” štetnog za dišni sustav tužitelja koji je obolio od profesionalne bolesti.
      U potporu tužbi tužitelj ističe:

                  1.

                  da je na temelju izvješća tužiteljeva liječnika i dobivenih rezultata nesumnjivo hitna i nužna njegova skrb u smislu članka 10. Općih pravila;

                  2.

                  povredu načela dobre uprave zbog nepotpune dokumentacije koju je podnio stručnjak, kojem se obratio imenovani liječnik, predviđen člankom 23., kao i zbog začudno neetičnog ponašanja trojice liječnika koji su sudjelovali u toj fazi, među ostalim nepriznavanje temeljnih funkcija nosa i posebno antiinfektivne zaštite tužiteljeva dišnog sustava i posljedično, odbijanja priznavanja koristi zatvaranja otvorenog ugriza;

                  3.

                  odbijanje tijela za imenovanje da analogijom primijeni članak 22. Općih pravila na tužitelja umjesto članka 23., za koji je utvrđeno da je neprimjenjiv, iako je samo tijelo za imenovanje tražilo od predsjednika Suda primjenu članka 22. radi imenovanja „drugog liječnika” po službenoj dužnosti: intervencija liječničke komisije tužitelju bi zajamčila kako dobru formulaciju naloga tako i potpunost spisa.


title: predmet T-321/19: Tužba podnesena 27.svibnja 2019. — Maternus protiv EUIPO-a — adp Gauselmann (Jokers WILD Casino)

text:
               15.7.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 238/28

      Tužba podnesena 27.svibnja 2019. — Maternus protiv EUIPO-a — adp Gauselmann (Jokers WILD Casino)
      (predmet T-321/19)
      (2019/C 238/33)
      Jezik na kojem je tužba podnesena: njemački

         Stranke

         Tužitelj: Maternus GmbH (München, Njemačka) (zastupnici: M. Zöbisch i R. Drozdz, odvjetnici)

         Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO)

         Druga stranka pred žalbenim vijećem: adp Gauselmann GmbH (Lübbecke, Njemačka)

         Podaci o postupku pred EUIPO-om

         Nositelj spornog žiga: tužitelj

         Predmetni sporni žig: figurativni žig Europske unije Jokers WILD Casino u crnoj, crvenoj, žutoj i bijeloj boji — žig Europske unije br. 9 515 321

         Postupak pred EUIPO-om: postupak proglašavanja žiga ništavim

         Pobijana odluka: odluka prvog žalbenog vijeća EUIPO-a od 27. veljače 2019. u predmetu R 803/2018-1

         Tužbeni zahtjev

      Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

                  —

                  poništi pobijanu odluku;

                  —

                  naloži EUIPO-u snošenje troškova.

         Tužbeni razlozi

                  —

                  Povreda članka 94. stavka 1. prve rečenice Uredbe (EU) 2017/1001 Europskog parlamenta i Vijeća;

                  —

                  Povreda članka 58. stavka 1. točke (a) Uredbe (EU) 2017/1001 Europskog parlamenta i Vijeća.


title: predmet T-326/19: Tužba podnesena 31. svibnja 2019. — Gerber protiv Parlamenta i Vijeća

text:
               15.7.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 238/29

      Tužba podnesena 31. svibnja 2019. — Gerber protiv Parlamenta i Vijeća
      (predmet T-326/19)
      (2019/C 238/34)
      Jezik postupka: talijanski

         Stranke

         Tužitelj: Tibor Gerber (Milano, Italija) (zastupnik: N. Amadei, odvjetnik)

         Tuženici: Vijeće Europske unije, Europski parlament

         Tužbeni zahtjev

      Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

                  —

                  poništi pobijanu Uredbu br. 2019/474, a posebno njezin članak 1. stavak 1. i članak 2. drugu rečenicu, te utvrdi da posljedično Direktiva br. 2019/475 ne proizvodi učinke s obzirom na to da je funkcionalno povezana sa pobijanom uredbom;

                  —

                  za vrijeme trajanja postupka suspendira primjenu pobijane uredbe i Direktive br. 2019/475, do dana donošenja presude Općeg suda o tome;

                  —

                  tijekom trajanja postupka, naloži suspenziju provedbe svih provedbenih mjera sadržanih u Uredbi br. 2019/474 i Direktivi 2019/475, posebno onih vezanih za registraciju automobila predviđenih Zakonom br. 132 od 1. prosinca 2018. (Zakon br. 113 o pretvorbi Uredbe sa zakonskom snagom od 4. listopada 2019.);

                  —

                  eventualno dopusti iskaze svjedoka koje tužitelj predlaže kako bi potvrdili činjenične okolnosti navedene u tužbi;

                  —

                  u svakom slučaju, naloži Vijeću Europske unije i Europskom parlamentu snošenje svih troškova i pristojbi postupka.

         Tužbeni razlozi i glavni argumenti

      Ovom tužbom zahtijeva se poništenje Uredbe br. 2019/474 Europskog parlamenta i Vijeća od 19. ožujka 2019. o izmjeni Uredbe (EU) br. 952/2013 o uspostavljanju Carinskog zakonika Unije, posebno kad je riječ o dijelovima vezanom za carinske propise talijanske općine Campione i njenih područnih voda Luganskog jezera (članak 1. i članak 2. druga rečenica).
      U potporu tužbi tužitelj navodi tri razloga.

                  1.

                  Prvi razlog, koji se temelji na povredi obveze obrazlaganja akta:

                              —

                              Tužitelj u tom smislu ističe da je, protivno članku 296. stavku 2. UFEU-a, pobijana uredba obrazložena nepotpuno i proturječno. Naime, što se tiče uključenja Campionea u europski carinski postupak, navodi se da povijesni razlozi kojima se opravdavalo njegovo isključivanje, poput izoliranosti i gospodarskih nepogodnosti, više nisu primjenjivi. Međutim, izolacija Općine ni na koji način nije prestala, a ekonomske nepogodnosti su se pogoršale zbog proglašenja nesolventnosti Casina koji predstavlja jedini izvor zarade Općine.

                  2.

                  Drugi razlog, koji se temelji na povredi međunarodnog prava

                              —

                              Tužitelj u tom smislu ističe da je obvezu poštovanja međunarodnog prava, kako ugovornog tako i običajnog, osim u članku 3. stavku 5. UEU-a, često potvrdio Sud. Međutim, pobijana uredba (i povezana Direktiva br. 2019/475) je izmijenila carinski režim koji je predmet običajnog pravila međunarodnog prava oblikovanog između Italije i Švicarske koje je priznala sama Unije na temelju kojeg je Campione podvrgnut švicarskom carinskom postupku. Na taj način je prekršila međunarodnu obvezu koju je naprotiv trebalo poštovati, bilo u smislu Ugovora, bilo u smislu sudske prakse Suda.

                  3.

                  Treći razlog, koji se temelji na povredu prava slobode kretanja europskih građana

                              —

                              Tužitelj u tim smislu ističe da pobijana uredba podrazumijeva posljedice koje su u sukobu s pravom utvrđenim u članku 21. UFEU-a i članku 45. Povelje Europske unije o temeljnim pravima. Naime, primjena carinskog postupka Unije umjesto onog švicarskog na općinu Campione podrazumijeva da je za ulazak u Campione ili izlazak iz njega (bilo kopneno ili jezerom) utemeljena fizička carinska prepreka i da su predviđene s tim povezane kontrole osoba i roba radi osiguranja primjene europskih i švicarskih propisa.


title: predmet C-309/19 P: Žalba koju je 15. travnja 2019. podnijela Asociación de fabricantes de morcilla de Burgos protiv rješenja Općeg suda (peto vijeće) od 14. veljače 2019. u predmetu T-709/18, Asociación de fabricantes de morcilla de Burgos protiv Komisije

text:
               5.8.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 263/28

      Žalba koju je 15. travnja 2019. podnijela Asociación de fabricantes de morcilla de Burgos protiv rješenja Općeg suda (peto vijeće) od 14. veljače 2019. u predmetu T-709/18, Asociación de fabricantes de morcilla de Burgos protiv Komisije
      (predmet C-309/19 P)
      (2019/C 263/33)
      Jezik postupka: španjolski

         Stranke

         Žalitelj: Asociación de fabricantes de morcilla de Burgos (zastupnici: J. J. Azcárate Olano i E. Almarza Nantes, odvjetnici)

         Druga stranka u postupku: Europska komisija

         Žalbeni zahtjev

      U cijelosti poništiti pobijano rješenje i posljedično proglasiti dopuštenom tužbu za poništenje koju je tužitelj podnio na temelju članka 263. UFEU-a protiv Provedbene uredbe Komisije (EU) 2018/1214 od 29. kolovoza 2018. o upisu naziva u registar zaštićenih oznaka izvornosti i zaštićenih oznaka zemljopisnog podrijetla („Morcilla de Burgos” (ZOZP)) (1); kako bi nakon toga Sud odlučio o meritumu i donio presudu kojom se navedena Provedbena uredba Komisije (EU) 2018/1214 od 29. kolovoza 2018. proglašava ništavom i kojom se tuženiku nalaže snošenje troškova.

         Žalbeni razlozi i glavni argumenti

      Žalbeni razlog iz ove žalbe temelji se na nepravilnosti postupka pred Općim sudom Europske unije kojom su povrijeđeni žaliteljevi interesi, pri čemu ta nepravilnost proizlazi iz pogreške koja se tiče prava zbog povrede članka 73. stavka 1. i sljedećih Poslovnika Općeg suda i sudske prakse koja se odnosi na te odredbe, u skladu sa sljedećim pravnim osnovama:

                  —

                  U pobijanom je rješenju pogrešno utvrđeno da tužba sadržava „samo skenirane potpise” tužiteljevih zastupnika, dok je tužba zapravo sadržavala kvalificirane elektroničke potpise s kvalificiranom potvrdom ACA koji imaju pravni učinak istovjetan onomu vlastoručnog potpisa.

                  —

                  Navedene kvalificirane elektroničke popise priznaje i štiti Uredba eIDAS, Uredba (EU) br. 910/2014 Europskog parlamenta i Vijeća od 23. lipnja 2014. (2).

                  —

                  Kvalificirani elektronički potpisi s kvalificiranim certifikatom ACA u potpunosti poštuju smisao i temelj članka 73. stavka 1. Poslovnika Općeg suda: „u svrhu pravne sigurnosti, jamčiti vjerodostojnost navedenog postupovnog akta i isključiti mogućnost da on nije djelo za to ovlaštenog autora”, kao što je navedeno u pobijanom rješenju.

                  —

                  Članak 73. stavak 1. Poslovnika Općeg suda izmijenjen je odlukom navedenog suda od 11. srpnja 2018. i ta je izmjena stupila na snagu 1. prosinca 2018. (dva dana nakon podnošenja tužbe), pri čemu je primjena najpovoljnijeg pravila temeljno i opće načelo kaznenog prava u zapadnim pravnim porecima.

                  —

                  Sudska praksa na koju se poziva u pobijanom rješenju kako bi se opravdalo odbijanje tužbe koju je podnio tužitelj u biti se odnosi na skenirane potpise. Međutim, situacija o kojoj je riječ u ovom slučaju (tužba s kvalificiranim elektroničkim potpisom s potvrdom ACA) nije bila predmet razmatranja sudova Unije.

                  —

                  Propise treba tumačiti u vezi s društvenom stvarnošću u razdoblju u kojem se trebaju primjenjivati, osobito uzimajući u obzir njihov smisao i svrhu.

         (1)  SL 2018., L 224, str. 3.

         (2)  Uredba (EU) br. 910/2014 Europskog parlamenta i Vijeća od 23. srpnja 2014. o elektroničkoj identifikaciji i uslugama povjerenja za elektroničke transakcije na unutarnjem tržištu i stavljanju izvan snage Direktive 1999/93/EZ (SL 2014., L 257, str. 73.).


title: predmet T-478/16: Presuda Općeg suda od 11. lipnja 2019. — Frank protiv Komisije („Istraživanja i inovacije — Okvirni program za istraživanja i inovacije (2014. — 2020.) — Pozivi za podnošenje prijedloga i povezane aktivnosti obuhvaćene radnim programom ERC-a za 2016. — ERCEA-ova odluka o odbijanju zahtjeva za potporu kao neprihvatljivog — Žalba u upravnom postupku pred Komisijom — Prešutna odluka o odbijanju — Djelomična nedopuštenost — Izričita odluka o odbijanju — Pravo na djelotvornu sudsku zaštitu”)

text:
               5.8.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 263/38

      Presuda Općeg suda od 11. lipnja 2019. — Frank protiv Komisije
      (predmet T-478/16) (1)

      („Istraživanja i inovacije - Okvirni program za istraživanja i inovacije (2014. - 2020.) - Pozivi za podnošenje prijedloga i povezane aktivnosti obuhvaćene radnim programom ERC-a za 2016. - ERCEA-ova odluka o odbijanju zahtjeva za potporu kao neprihvatljivog - Žalba u upravnom postupku pred Komisijom - Prešutna odluka o odbijanju - Djelomična nedopuštenost - Izričita odluka o odbijanju - Pravo na djelotvornu sudsku zaštitu”)
      (2019/C 263/42)
      Jezik postupka: njemački

         Stranke

         Tužitelj: Regine Frank (Bonn, Njemačka) (zastupnik: S. Conrad, odvjetnik)

         Tuženik: Europska komisija (zastupnici: R. Lyal, L. Mantl i B. Conte, u svojstvu agenata)

         Predmet

      Zahtjev na temelju članka 263. UFEU-a za poništenje, s jedne strane, Komisijine odluke od 17. lipnja 2016. i, s druge strane, Komisijine odluke od 16. rujna 2016. kojom se prešutno i izričito odbija žalba u upravnom postupku koju je tužitelj podnio na temelju članka 22. stavka 1. Uredbe Vijeća (EZ) br. 58/2003 od 19. prosinca 2002. o utvrđivanju statusa izvršnih agencija kojima se povjeravaju određene zadaće u vezi s upravljanjem programima Zajednice (SL 2003., L 11, str. 1.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 1., svezak 16., str. 83.).

         Izreka

                  1.

                     Tužba se odbija.

                  2.

                     Svaka stranka snosi vlastite troškove.

         (1)  SL C 475, 19. 12. 2016.


title: predmet T-373/19: Tužba podnesena 20. lipnja 2019. — Gatti protiv Parlamenta

text:
               5.8.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 263/70

      Tužba podnesena 20. lipnja 2019. — Gatti protiv Parlamenta
      (predmet T-373/19)
      (2019/C 263/75)
      Jezik postupka: talijanski

         Stranke

         Tužitelj: Natalino Gatti (Nonantola, Italija) (zastupnik: M. Paniz, odvjetnik)

         Tuženik: Europski parlament

         Tužbeni zahtjev

      Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

                  —

                  poništi priopćenje Glavne uprave za financije Europskog parlamenta kojim je preuzeta Odluka br. 14/2018 od 12.7.2018. Ufficio di Presidenza della Camera dei Deputati (Ured predsjedništva Zastupničkog doma Talijanske Republike) i/ili Odluka br. 6/2018 Consiglio di Presidenza del Senato della Repubblica (Vijeće predsjedništva Senata Talijanske Republike) i, u svakom slučaju,

                  —

                  poništi novo određivanje i izračun doživotne rente koji je utvrdio Europski parlament;

                  —

                  posljedično tomu, utvrdi i presudi da tužitelj ima pravo zadržati predmetnu doživotnu rentu u stečenim iznosima dospjelim na temelju propisa koji je prethodio Odluci br. 14/2018 Ureda predsjedništva Zastupničkog doma Talijanske Republike i/ili Odluci br. 6/2018 Vijeća predsjedništva Senata Talijanske Republike i naloži Europskom parlamentu da tužitelju isplati sve neopravdano zadržane iznose, uvećane za monetarnu revalvaciju i zakonske kamate počevši od datuma zadržavanja iznosa, i

                  —

                  naloži Europskom parlamentu da provede presudu koja će biti donesena i bez odgode ponovno u potpunosti utvrdi doživotnu rentu u inicijalnom iznosu te naknadi svu eventualnu štetu nastalu tužitelju.

                  —

                  u svakom slučaju, naloži Parlamentu plaćanje troškova, odvjetničkih naknada uvećanih za PDV, pristojbe i paušalne iznose

         Tužbeni razlozi i glavni argumenti

      Tužbeni razlozi i glavni argumenti slični su onima navedenima u predmetu T-345/19, Santini/Parlament.


title: predmet C-361/19: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 3. svibnja 2019. uputio College van Beroep voor het Bedrijfsleven (Nizozemska) — De Ruiter vof protiv Minister van Landbouw, Natuur en Voedselkwaliteit

text:
               12.8.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 270/17

      Zahtjev za prethodnu odluku koji je 3. svibnja 2019. uputio College van Beroep voor het Bedrijfsleven (Nizozemska) — De Ruiter vof protiv Minister van Landbouw, Natuur en Voedselkwaliteit
      (predmet C-361/19)
      (2019/C 270/18)
      Jezik postupka: nizozemski

         Sud koji je uputio zahtjev

      College van Beroep voor het Bedrijfsleven

         Stranke glavnog postupka

         Tužitelj: De Ruiter vof

         Tuženik: Minister van Landbouw, Natuur en Voedselkwaliteit

         Prethodno pitanje

      Jesu li članak 99. stavak 1. Uredbe (EU) br. 1306/2013 (1) Europskog parlamenta i Vijeća od 17. prosinca 2013. o financiranju, upravljanju i nadzoru zajedničke poljoprivredne politike i članak 73. stavak 4. točka (a) Provedbene uredbe Komisije (EU) br. 809/2014 od 17. srpnja 2014. o utvrđivanju pravila za primjenu Uredbe (EU) br. 1306/2013 (2) Europskog parlamenta i Vijeća u pogledu integriranog administrativnog i kontrolnog sustava, mjera ruralnog razvoja i višestruke sukladnosti valjani u dijelu u kojem predviđaju da radi određivanja godine za koju se obračunava smanjenje u vezi s višestrukom sukladnosti treba uzeti u obzir godinu utvrđenja povrede odredaba o višestrukoj sukladnosti ako se godina povrede ne poklapa s godinom njezina utvrđenja?

         (1)  SL 2013., L 347, str. 549. i ispravak SL 2018., L 233, str. 3.

         (2)  SL 2014., L 227, str. 69. i ispravak SL 2019., L 68, str. 16.


title: predmet C-834/18: Rješenje Suda (šesto vijeće) od 10. travnja 2019. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Tribunal Judicial da Comarca de Faro, Juízo do Trabalho de Portimão — Juiz 1 — Portugal) — Rolibérica Lda protiv Autoridade para as Condições do Trabalho (Zahtjev za prethodnu odluku — Članak 99. Poslovnika Suda — Cestovni promet — Uredba (EZ) br. 561/2006 — Članak 4. točka (i) — Pojam „tjedan” — Tjedno razdoblje odmora — Metoda izračuna)

text:
               19.8.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 280/13

      Rješenje Suda (šesto vijeće) od 10. travnja 2019. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Tribunal Judicial da Comarca de Faro, Juízo do Trabalho de Portimão — Juiz 1 — Portugal) — Rolibérica Lda protiv Autoridade para as Condições do Trabalho
      (predmet C-834/18) (1)

      (Zahtjev za prethodnu odluku - Članak 99. Poslovnika Suda - Cestovni promet - Uredba (EZ) br. 561/2006 - Članak 4. točka (i) - Pojam „tjedan” - Tjedno razdoblje odmora - Metoda izračuna)
      (2019/C 280/16)
      Jezik postupka: portugalski

         Sud koji je uputio zahtjev

      Tribunal Judicial da Comarca de Faro, Juízo do Trabalho de Portimão — Juiz 1

         Stranke glavnog postupka

         Tužitelj: Rolibérica Lda

         Tuženik: Autoridade para as Condições do Trabalho

         Izreka

      Uredbu (EZ) br. 561/2006 Europskog parlamenta i Vijeća od 15. ožujka 2006. o usklađivanju određenog socijalnog zakonodavstva koje se odnosi na cestovni promet i o izmjeni uredbi Vijeća (EEZ) br. 3821/85 i (EZ) br. 2135/98 te o stavljanju izvan snage Uredbe Vijeća (EEZ) br. 3820/85 treba tumačiti na način da „tjedno razdoblje odmora”, u smislu članka 8. te uredbe, ne mora nužno završiti tijekom „tjedna”, kako ga definira članak 4. točka (i) navedene uredbe.

         (1)  SL C 112, 25. 3. 2019.


               22.8.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 284/17

      Zahtjev za savjetodavno mišljenje Suda EFTA-e koji je 29. ožujka 2019. podnio Prvostupanjski sud Kneževine Lihtenštajn u predmetu Gable Insurance AG in Konkurs
      (Predmet E-3/19)
      (2019/C 284/06)
      Dopisom Sudu EFTA-e od 29. ožujka 2019., zaprimljenim u pisarnicu Suda 29. ožujka 2019., Prvostupanjski sud Kneževine Lihtenštajn (Fürstliches Landgericht) podnio je zahtjev za savjetodavno mišljenje u predmetu Gable Insurance AG in Konkurs o sljedećim pitanjima:

                  1.

                  Prvo pitanje odnosi se na tumačenje pojma „osigurnina” iz članka 268. stavka 1. točke (g) Direktive 2009/138/EZ.

                              (a)

                              Koje kriterije treba primijeniti kako bi se utvrdilo postoje li neki elementi obveze koji još nisu poznati?

                              (b)

                              Mora li tražbina, barem načelno, nastati, biti utvrđena i/ili prijavljena prije otvaranja postupka u slučaju nesolventnosti (ili, prije otkazivanja ugovora o osiguranju zbog otvaranja likvidacijskog postupka) kako bi se tretirala kao osigurnina? Ako ne mora, postavlja se sljedeće pitanje:

                              (c)

                              Je li Direktivom 2009/138/EZ propisan vremenski rok nakon otvaranja postupka u slučaju nesolventnosti u kojem može nastati osigurnina kako bi se spriječilo neprekidno odgađanje sastavljanja završnog računa i raspodjele vjerovnicima zbog stalne prijave novih tražbina, ili, kako su u Direktivi 2009/138/EZ uređene neodređene obveze te vrste?

                              (d)

                              Znače li riječi „… ili otkazivanja” da se osigurninama smatraju samo one premije koje [društvo za osiguranje] duguje zbog otkazivanja ugovora prije otvaranja likvidacijskog postupka ili osigurnina nastaje i kada društvo za osiguranje premiju duguje zbog otkazivanja ugovora nakon otvaranja postupka likvidacije?

                  2.

                  Drugo pitanje odnosi se na tumačenje pojma „postupak likvidacije” iz članka 268. stavka 1. točke (d) Direktive 2009/138/EZ.
                  Mora li se ta odredba tumačiti tako da znači da je sudska nagodba u vezi s (pojedinim) osigurninama moguća i neovisno od nacionalnih postupovnih pravila kojima se uređuju postupci likvidacije ili suprotno njima i, ako je tako, koji se zahtjevi specifični za Direktivu moraju ispuniti da bi se postigla nagodba?

                  3.

                  Treće pitanje odnosi se na vezu između članka 275. stavka 1. točke (a) i članka 274. stavka 2. točke (g) Direktive 2009/138/EZ.
                  Isključuje li članak 275. stavak 1. točka (a) nacionalni propis kojim se provodi članak 274. stavak 2. točka (g), tj. pravila o prijavi, ispitivanju i utvrđivanju tražbina, koji za posljedicu ima nejednak tretman vjerovnika društva za osiguranje?


title: predmet C-643/18: Rješenje predsjednika Suda od 12. travnja 2019. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Landesgericht Korneuburg — Austrija) — British Airways plc protiv MF

text:
               26.8.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 288/39

      Rješenje predsjednika Suda od 12. travnja 2019. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Landesgericht Korneuburg — Austrija) — British Airways plc protiv MF
      (predmet C-643/18) (1)

      (2019/C 288/50)
      Jezik postupka: njemački
      Predsjednik Suda odredio je brisanje predmeta.

         (1)  SL C 4, 7.1.2019.


title: predmet C-149/19: Rješenje predsjednika Suda od 12. lipnja 2019. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Okresný súd Bratislava V — Slovačka) — kazneni postupak protiv R.B.

text:
               26.8.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 288/39

      Rješenje predsjednika Suda od 12. lipnja 2019. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Okresný súd Bratislava V — Slovačka) — kazneni postupak protiv R.B.
      (predmet C-149/19) (1)

      (2019/C 288/51)
      Jezik postupka: slovački
      Predsjednik Suda odredio je brisanje predmeta.

         (1)  SL C 148, 29.4.2019.


title: predmet C-244/19: Rješenje predsjednika Suda od 5. lipnja 2019. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Handelsgericht Wien — Austrija) — GB protiv Decker KFZ-Handels u. –Reparatur GmbH, Volkswagen AG

text:
               26.8.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 288/40

      Rješenje predsjednika Suda od 5. lipnja 2019. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Handelsgericht Wien — Austrija) — GB protiv Decker KFZ-Handels u. –Reparatur GmbH, Volkswagen AG
      (predmet C-244/19) (1)

      (2019/C 288/52)
      Jezik postupka: njemački
      Predsjednik Suda odredio je brisanje predmeta.

         (1)  SL C 182, 27.5.2019.


title: predmet C-273/18: Presuda Suda (osmo vijeće) od 10. srpnja 2019. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Augstākā tiesa — Latvija) — SIA „Kuršu zeme”protiv Valsts ieņēmumu dienests (Zahtjev za prethodnu odluku — Zajednički sustav poreza na dodanu vrijednost (PDV) — Direktiva 2006/112/EZ — Pravo na odbitak PDV-a plaćenog kao pretporez — Članak 168. — Niz isporuke robe — Odbijanje prava na odbitak zbog postojanja tog niza — Obveza nadležnog poreznog tijela da utvrdi postojanje zlouporabe)

text:
               9.9.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 305/20

      Presuda Suda (osmo vijeće) od 10. srpnja 2019. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Augstākā tiesa — Latvija) — SIA „Kuršu zeme”protiv Valsts ieņēmumu dienests
      (predmet C-273/18) (1)

      (Zahtjev za prethodnu odluku - Zajednički sustav poreza na dodanu vrijednost (PDV) - Direktiva 2006/112/EZ - Pravo na odbitak PDV-a plaćenog kao pretporez - Članak 168. - Niz isporuke robe - Odbijanje prava na odbitak zbog postojanja tog niza - Obveza nadležnog poreznog tijela da utvrdi postojanje zlouporabe)
      (2019/C 305/24)
      Jezik postupka: latvijski

         Sud koji je uputio zahtjev

      Augstākā tiesa

         Stranke glavnog postupka

         Tužitelj: SIA „Kuršu zeme”

         Tuženik: Valsts ieņēmumu dienests

         Izreka

      Članak 168. točku (a) Direktive Vijeća 2006/112/EZ od 28. studenoga 2006. o zajedničkom sustavu poreza na dodanu vrijednost, kako je izmijenjena Direktivom Vijeća 2010/45/EU od 13. srpnja 2010., treba tumačiti na način da, za odbijanje priznavanja prava na odbitak PDV-a plaćenog kao pretporez, okolnost da je do stjecanja robe došlo nakon niza uzastopnih transakcija prodaje između više osoba i da je porezni obveznik stupio u posjed dotične robe u skladištu osobe koja je bila dio tog niza, a koja je različita od osobe koja je na računu navedena kao dobavljač, sama po sebi nije dostatna za utvrđenje postojanja zlouporabe od strane poreznog obveznika ili druge osobe koja je sudjelovala u tom nizu, tako da je nadležno porezno tijelo dužno utvrditi postojanje neopravdane porezne pogodnosti koju su taj porezni obveznik ili druge osobe ostvarili.

         (1)  SL C 259, 23.7.2018.


title: Presuda Suda od 14. svibnja 2019. u predmetu E-6/18 – Nadzorno tijelo EFTA-e protiv Islanda (Propust države EFTA-e da ispuni svoje obveze – Neprovedba – Direktiva 2014/52/EU)

text:
               19.9.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 315/7

      PRESUDA SUDA
      od 14. svibnja 2019.
      u predmetu E-6/18
      Nadzorno tijelo EFTA-e protiv Islanda

         (Propust države EFTA-e da ispuni svoje obveze – Neprovedba – Direktiva 2014/52/EU)

      (2019/C 315/08)
      U predmetu E-6/18, Nadzorno tijelo EFTA-e protiv Islanda – ZAHTJEV za utvrđenje da Island nije ispunio svoje obveze iz akta iz točke 1.a Priloga XX. Sporazumu o Europskom gospodarskom prostoru (Direktiva 2014/52/EU Europskog parlamenta i Vijeća od 16. travnja 2014. o izmjeni Direktive 2011/92/EU o procjeni utjecaja određenih javnih i privatnih projekata na okoliš), kako je prilagođen Protokolom 1., i obveze iz članka 7. Sporazuma time što nije u propisanom roku donio mjere potrebne za provedbu tog akta, odnosno u svakom slučaju nije o tome obavijestio Nadzorno tijelo EFTA-e, Sud u sastavu Páll Hreinsson, predsjednik, Per Christiansen (sudac izvjestitelj) i Bernd Hammermann, suci, presudio je 14. svibnja 2019. kao u izreci:
      Sud:

                  1.

                  Utvrđuje da Island nije ispunio svoje obveze iz akta iz točke 1.a Priloga XX. Sporazumu o Europskom gospodarskom prostoru (Direktiva 2014/52/EU Europskog parlamenta i Vijeća od 16. travnja 2014. o izmjeni Direktive 2011/92/EU o procjeni utjecaja određenih javnih i privatnih projekata na okoliš), kako je prilagođen Protokolom 1. uz Sporazum, i obveze iz članka 7. Sporazuma time što nije u propisanom roku donio mjere potrebne za provedbu tog akta.

                  2.

                  Nalaže Islandu da snosi troškove postupka.


title: predmet C-562/19 P: Žalba koju je 2. srpnja 2019. podnijela Europska komisija protiv presude Općeg suda (deveto prošireno vijeće) od 16. svibnja 2019. u spojenim predmetima T-836/16 i T-624/17, Republika Poljska protiv Europske komisije

text:
               30.9.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 328/29

      Žalba koju je 2. srpnja 2019. podnijela Europska komisija protiv presude Općeg suda (deveto prošireno vijeće) od 16. svibnja 2019. u spojenim predmetima T-836/16 i T-624/17, Republika Poljska protiv Europske komisije
      (predmet C-562/19 P)
      (2019/C 328/33)
      Jezik postupka: poljski

         Stranke

         Žalitelj: Europska komisija (zastupnici: K. Herrmann, P.-J. Loewenthal)

         Druge stranke u postupku: Republika Poljska, Mađarska

         Zahtjevi

      Žalitelj od Suda zahtijeva da:

                  —

                  u cijelosti ukine presudu Općeg suda (deveto prošireno vijeće) od 16. svibnja 2019. u spojenim predmetima T-836/16 i T-624/17, Republika Poljska/Europska Komisija;

                  —

                  odbije tužbu Republike Poljske protiv Komisije u predmetu T-836/16 za poništenje Odluke Komisije C(2016) 5596 final od 19. rujna 2016. o državnoj potpori SA.44351 (2016/C) (ex 2016/NN), kojom je otvoren službeni istražni postupak u vezi s poljskim porezom u trgovini na malo i kojom je naložena njegova obustava, te tužbu u predmetu T-624/17 za poništenje Odluke Komisije (EU) 2018/160 od 30. lipnja 2017. o državnoj potpori SA.44351 (2016/C) (ex 2016/NN) koju je Poljska dodijelila u vezi s porezom u trgovini na malo, te da Republici Poljskoj naloži snošenje troškova prvostupanjskog i ovog postupka;

                  —

                  podredno, u slučaju da obje tužbe ne budu u cijelosti odbijene, vrati predmete Općem sudu na ponovno odlučivanje o tužbenim razlozima koji nisu ispitani u prvostupanjskom postupku i odluči da će se o troškovima prvostupanjskog i ovog žalbenog postupka odlučiti naknadno odlukom o zaključenju postupka.

         Žalbeni razlozi i glavni argumenti

      Komisija ističe dva žalbena razloga.
      U okviru prvog žalbenog razloga Komisija navodi da je Opći sud povrijedio članak 107. stavak 1. UFEU-a time što je zaključio da poljski porez u trgovini na malo nije selektivan. Pogreška koja se tiče prava koju je počinio Opći sud temelji se na sljedećim razlozima:

                  —

                  kao prvo, Opći sud je u točkama 63. do 68. obrazloženja pobijane presude pogrešno zaključio da je Komisija pogriješila time što je iz definicije referentnog okvira isključila progresivne porezne stope poljskog poreza u trgovini na malo. Suprotno tvrdnjama Općeg suda Komisijino stajalište u konačnoj odluci u skladu je sa sudskom praksom Suda. Stoga je Opći sud pri određivanju referentnog okvira počinio pogrešku koja se tiče prava.

                  —

                  kao drugo, Opći sud je u točkama 69. do 78. pobijane presude pogrešno zaključio da je Komisija pogrešno odredila svrhu poreza u trgovini na malo, a na temelju koje se trebala procjenjivati usporedivost poduzetnika. Ustaljena sudska praksa Suda je da je za procjenu usporedivosti među poduzetnicima relevantan samo porezni cilj mjere, definiran kao predmet oporezivanja i/ili oporezivi događaj. Ostali nerazdvojivo povezani ciljevi poput platežne sposobnosti bitni su samo za procjenu objektivnog opravdanja različitog postupanja prema usporedivim poduzetnicima. Stoga činjenica da je Opći sud tijekom ocjene usporedivosti poduzetnika utvrdio navodnu svrhu preraspodjele poljskog poreza u trgovini na malo predstavlja pogrešku koja se tiče prava.

                  —

                  kao treće, Opći sud je u točkama 79. do 93. obrazloženja pobijane presude pogrešno smatrao da je Komisija počinila pogrešku time što je utvrdila da progresivne stope poreza u trgovini na malo nisu bile opravdane u svrhu preraspodjele. Tvrdnja Općeg suda prema kojoj poljski porez u trgovini na malo nije diskriminirajući i služi u svrhu preraspodjele temelji se na pogrešnoj pretpostavci da su poduzetnici koji ostvaruju viši prihod (promet) profitabilniji od poduzetnika s nižim prihodom (promet). Opći sud je stoga počinio grešku koja se tiče prava time što je smatrao da se ciljem preraspodjele, koji nije nerazdvojivo povezan s porezom u trgovini na malo, može opravdati nejednako postupanje s poduzetnicima. Nadalje, na temelju te pogrešne pretpostavke, Opći sud pogrešno je s države članice na Komisiju prenio teret dokazivanja da su progresivne porezne stope opravdane navodnim ciljem preraspodjele, pri čemu Komisija mora utvrditi da takvo opravdanje ne postoji.

            U okviru drugog žalbenog razloga Komisija ističe da je Opći sud u točkama 104. do 109. obrazloženja pobijane presude povrijedio članak 108. stavak 2. UFEU-a i članka 13. stavak 1. Uredbe Vijeća br. 2015/1589. U tim je točkama Opći sud naveo da je Komisija počinila očitu pogrešku time što je odlučila otvoriti službeni istražni postupak i time što je naredila obustavu primjene poljskog poreza u trgovini na malo. Ovo utvrđenje temelji se na analizi odluke o zaključenju službenog istražnog postupka. Opći sud počinio je pogrešku koja se tiče prava jer je na odluku o otvaranju službenog istražnog postupka primijenio isti kriterij sudskog nadzora kao kod ocjene valjanosti konačne odluke. U pogledu prve odluke, Opći sud je naime primijenio stroži kriterij nadzora, umjesto da ispita je li Komisija očito mogla sumnjati u nedostatak selektivnosti spornog poreza.


title: predmet C-596/19 P: Žalba koju je 6. kolovoza 2019. podnijela Europska komisija protiv presude Općeg suda (deveto vijeće) od 27. lipnja 2019. u predmetu T-20/17, Mađarska protiv Europske komisije

text:
               14.10.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 348/10

      Žalba koju je 6. kolovoza 2019. podnijela Europska komisija protiv presude Općeg suda (deveto vijeće) od 27. lipnja 2019. u predmetu T-20/17, Mađarska protiv Europske komisije
      (predmet C-596/19 P)
      (2019/C 348/11)
      Jezik postupka: mađarski

         Stranke

         Žalitelj: Europska komisija (zastupnici: V. Bottka i P.-J. Loewenthal, agenti)

         Druge stranke u postupku: Mađarska i Republika Poljska

         Žalbeni zahtjev

      Europska komisija žalbom zahtijeva od Suda da:

                  —

                  ukine presudu Općeg suda (deveto vijeće) od 27. lipnja 2019. u predmetu T-20/17, Mađarska/Komisija.

                  —

                  odbije drugi i treći tužbeni razlog iz tužbe koju je Mađarska podnijela Općem sudu, u kojima ta država članica ističe neispunjenje obveze obrazlaganja i zlouporabu ovlasti i naloži joj snošenje svih troškova prvostupanjskog i žalbenog postupka.

                  —

                  podredno, vrati predmet Općem sudu na ponovno odlučivanje o tužbenim razlozima koji još nisu ispitani, pri čemu će se o troškovima prvostupanjskog i žalbenog postupka odlučiti naknadno.

         Žalbeni razlozi i glavni argumenti

      U okviru prvog žalbenog razloga Komisija ističe da je Opći sud povrijedio članak 107. stavak 1. UFEU-a tako što je utvrdio da struktura progresivnih poreznih stopa mađarskog poreza na oglašavanje nije selektivna. Komisija tu tvrdnju temelji na trima razlozima:

                  —

                  Kao prvo, Opći sud pogriješio je, ustvrdivši u točkama 78. do 83. pobijane presude, da je Komisija, kada je identificirala referentni sustav, nepravilno isključila progresivne stope mađarskog poreza na oglašavanje. Za razliku od onog što je Opći sud ustvrdio, predloženi Komisijin pristup u skladu je sa sudskom praksom. Stoga je Opći sud počinio pogrešku koja se tiče prava pri određivanju referentnog sustava.

                  —

                  Kao drugo, Opći sud pogriješio je, ustvrdivši u točkama 84. do 90. pobijane presude, da je Komisija pogrešno utvrdila cilj poreza na oglašavanje u svjetlu kojeg se treba ispitati usporedivost. U skladu s ustaljenom sudskom praksom Suda, sa stajališta ocjene usporedivosti jedino je relevantan predmet oporezivanja na koji se mjera odnosi, odnosno porezni cilj mjere određen oporezivim događajem. Drugi ciljevi, kao na primjer sposobnost plaćanja poreza, relevantni su samo sa stajališta ocjene mogućnosti objektivnog opravdanja razlikovanja koje se primjenjuje putem poreza, sve dok su navedeni ciljevi svojstveni naravi poreza. Stoga Opći sud čini pogrešku koja se tiče prava kada se poziva na navodni cilj preraspodjele poreza na oglašavanje radi ocjene usporedivosti.

                  —

                  Kao treće, nepravilno je stajalište Općeg suda, izraženo u točkama 91. do 105. pobijane presude, prema kojem je Komisija pogriješila zaključivši da se progresivnost poreza na promet ne može opravdati ciljem preraspodjele. Tvrdnja Općeg suda da mađarski porez na oglašavanje nije diskriminirajući te da poštuje cilj preraspodjele temelji se na pogrešnoj pretpostavci da poduzetnici s većim prometom nužno imaju veću dobit od poduzetnika s nižim prometom. Opći sud je, temeljeći se na toj pogrešnoj pretpostavci, počinio pogrešku koja se tiče prava tako što je, radi opravdanja razlikovanja koje je porez izazvao, prihvatio cilj koja nije dio naravi navedenog poreza. Osim toga, prihvaćanjem te pogrešne pretpostavke, Opći sud neopravdano je obrnuo teret dokazivanja te je nametnuo Komisiji da pokaže da se porezne stope koje su utvrđene mađarskim porezom na oglašavanje ne mogu opravdati navodnim ciljem preraspodjele.

            U okviru drugog žalbenog razloga Komisija ističe da je Opći sud povrijedio članak 107. stavak 1. UFEU-a tako što je utvrdio da mogućnost da se izvrši odbitak 50 % gubitaka nije selektivna. Kao prvo, mjera nije u skladu s referentnim sustavom, čiji je navodno dio, s obzirom na to da se njome dopušta da porezni obveznici koji su porez dužni platiti ovisno o prometu odbiju prenesene gubitke, što ne odražava dobit poduzetnika. Kao drugo, mjera nije opće naravi, za razliku od onog što tvrdi Opći sud i ne ovisi o nasumičnoj okolnosti, nego su se korisnici mjere koja se odnosi na prethodnu godinu mogli identificirati u trenutku uvođenja poreza.


title: predmet C-188/19 P: Žalba koju je 24. veljače 2019. podnio FV protiv presude Općeg suda (drugo prošireno vijeće) od 14. prosinca 2018. u predmetu T-750/16, FV protiv Vijeća

text:
               21.10.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 357/3

      Žalba koju je 24. veljače 2019. podnio FV protiv presude Općeg suda (drugo prošireno vijeće) od 14. prosinca 2018. u predmetu T-750/16, FV protiv Vijeća
      (predmet C-188/19 P)
      (2019/C 357/04)
      Jezik postupka: francuski

         Stranke

         Žalitelj: FV (zastupnik: É. Boigelot, odvjetnik)

         Druge stranke u postupku: Vijeće Europske unije, Europski parlament, Europska komisija
      Rješenjem od 3. rujna 2019., Sud (šesto vijeće) odbio je žalbu.


title: predmet C-317/19 P: Žalba koju su 16. travnja 2019. podnijeli ND(*), OE(*) protiv rješenja Općeg suda (šesto vijeće) od 27. veljače 2019. u predmetu T-581/18, ND(*) i OE(*) protiv Komisije

text:
                  21.10.2019

                  HR

                  Službeni list Europske unije

                  C 357/4

         Žalba koju su 16. travnja 2019. podnijeli  ND (*1),  OE (*1) protiv rješenja Općeg suda (šesto vijeće) od 27. veljače 2019. u predmetu T-581/18,  ND (*1) i  OE (*1) protiv Komisije
         (predmet C-317/19 P)
         (2019/C 357/06)
         Jezik postupka: francuski

            Stranke

            Žalitelji: ND (*1),  OE (*1) (zastupnik: A. Bove, odvjetnica)

            Druga stranka u postupku: Europska komisija
         Rješenjem od 3. rujna 2019., Sud (šesto vijeće) odbio je žalbu.

            (*1)  Informacije su izbrisane ili zamijenjene u okviru zaštite osobnih podataka i/ili povjerljivosti.