title: Predmet C-681/13: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 23. prosinca 2013. uputio Hoge Raad der Nederlanden (Nizozemska) — Diageo Brands BV protiv Simiramida-04 EOOD

text:
               8.3.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 71/11

      Zahtjev za prethodnu odluku koji je 23. prosinca 2013. uputio Hoge Raad der Nederlanden (Nizozemska) — Diageo Brands BV protiv Simiramida-04 EOOD
      (Predmet C-681/13)
      (2014/C 71/18)
      Jezik postupka: nizozemski

         Sud koji je uputio zahtjev

      Hoge Raad der Nederlanden

         Stranke glavnog postupka

         Žalitelj u kasacijskom postupku: Diageo Brands BV

         Druga stranka u postupku: Simiramida-04 EOOD

         Prethodna pitanja

                  1.

                  Treba li članak 34. stavak 1. Uredbe (EZ) br. 44/2001 (1) tumačiti na način da taj razlog za odbijanje obuhvaća i slučaj u kojem je odluka suca države članice podrijetla u očitoj suprotnosti s pravom Unije, a to je tom sucu bilo poznato?

                  2.

                              (a)

                              Treba li članak 34. stavak 1. Uredbe (EZ) br. 44/2001 tumačiti na način da se uspješnom pozivanju na navedeni razlog za odbijanje protivi okolnost da je stranka, koja se poziva na taj razlog za odbijanje, propustila upotrijebiti pravna sredstva koja su joj stajala na raspolaganju u državi članici podrijetla odluke?

                              (b)

                              U slučaju potvrdnog odgovora na pitanje 2. (a) je li išta drukčije ako korištenje pravnih sredstava u državi članici podrijetla odluke nije imalo smisla jer se mora pretpostaviti da to ne bi dovelo do drukčije odluke?

                  3.

                  Treba li članak 14. Direktive 2004/48/EZ (2) tumačiti na način da ta odredba obuhvaća i troškove koji strankama nastanu u sklopu parnice za naknadu štete u jednoj državi članici ako se to potraživanje i obrana od njega odnose na odgovornost tuženika zbog zapljene i izjava koje je ovaj u drugoj državi članici ishodio odnosno dao radi provedbe svojih prava koja proizlaze iz žiga, te se s tim u svezi postavlja pitanje priznanja odluke suda druge države članice u prvoj državi članici?

         (1)  Uredba Vijeća (EZ) br. 44/2001 od 22. prosinca 2000. o nadležnosti, priznavanju i izvršenju sudskih odluka u građanskim i trgovačkim stvarima (SL L 12, str. 1.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 19., svezak 3., str. 30.).

         (2)  Direktiva 2004/48/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 29. travnja 2004. o provedbi prava intelektualnog vlasništva (SL L 157, str. 45.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 17., svezak 2., str. 74.).


title: Predmet C-441/13: Presuda Suda (četvrto vijeće) od 22. siječnja 2015. (zahtjev za prethodnu odluku Handelsgericht Wien – Austrija) – Pez Hejduk protiv EnergieAgentur.NRW GmbH (Zahtjev za prethodnu odluku — Uredba (EZ) br. 44/2001 — Članak 5. točka 3. — Posebne nadležnosti u stvarima koje se odnose na štetne radnje, delikte ili kvazidelikte — Autorska prava — Sadržaj u elektroničkom obliku — Objava na internetu — Utvrđivanje mjesta štetnog događaja — Kriteriji)

text:
               30.3.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 107/7

      Presuda Suda (četvrto vijeće) od 22. siječnja 2015. (zahtjev za prethodnu odluku Handelsgericht Wien – Austrija) – Pez Hejduk protiv EnergieAgentur.NRW GmbH
      (Predmet C-441/13) (1)

      ((Zahtjev za prethodnu odluku - Uredba (EZ) br. 44/2001 - Članak 5. točka 3. - Posebne nadležnosti u stvarima koje se odnose na štetne radnje, delikte ili kvazidelikte - Autorska prava - Sadržaj u elektroničkom obliku - Objava na internetu - Utvrđivanje mjesta štetnog događaja - Kriteriji))
      (2015/C 107/08)
      Jezik postupka: njemački

         Sud koji je uputio zahtjev

      Handelsgericht Wien

         Stranke glavnog postupka

         Tužitelj: Pez Hejduk

         Tuženik: EnergieAgentur.NRW GmbH

         Izreka

      Članak 5. točku 3. Uredbe Vijeća (EZ) br. 44/2001 od 22. prosinca 2000. o nadležnosti, priznavanju i izvršenju sudskih odluka u građanskim i trgovačkim stvarima treba tumačiti u smislu da, u slučaju navodne povrede autorskom pravu srodnih prava koja jamči država članica u kojoj se nalazi sud pred kojim je pokrenut postupak, taj sud je, na temelju mjesta nastanka štete, nadležan za odlučivanje o tužbi o odgovornosti za povredu tih prava zbog objave zaštićenih fotografija na internetskoj stranici koja je dostupna na području pod njegovom nadležnošću. Taj sud nadležan je samo za odlučivanje o šteti prouzročenoj na području države članice kojoj on pripada.

         (1)  SL C 313, 26.10.2013.


title: Predmet C-388/12: Presuda Suda (četvrto vijeće) od 14. studenoga 2013. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Tribunale Administrativo Regionale per le Marche — Italija) — Comune di Ancona protiv Regione Marche (Strukturni fondovi — Europski fond za regionalni razvoj (ERDF) — Financijski doprinos iz strukturnog fonda — Kriteriji prihvatljivosti izdataka — Uredba (EZ) br. 1260/1999 — Članak 30. stavak 4. — Načelo kontinuiteta poslovanja — Pojam „značajna izmjena” predmeta poslovanja — Dodjela ugovora o koncesiji bez prethodne objave ili prethodnog poziva na nadmetanje)

text:
               11.1.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 9/12

         Presuda Suda (četvrto vijeće) od 14. studenoga 2013. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Tribunale Administrativo Regionale per le Marche — Italija) — Comune di Ancona protiv Regione Marche
   (Predmet C-388/12) (1)

   (Strukturni fondovi - Europski fond za regionalni razvoj (ERDF) - Financijski doprinos iz strukturnog fonda - Kriteriji prihvatljivosti izdataka - Uredba (EZ) br. 1260/1999 - Članak 30. stavak 4. - Načelo kontinuiteta poslovanja - Pojam „značajna izmjena” predmeta poslovanja - Dodjela ugovora o koncesiji bez prethodne objave ili prethodnog poziva na nadmetanje)
   2014/C 9/17
   Jezik postupka: talijanski

      Sud koji je uputio zahtjev

   Tribunale Administrativo Regionale per le Marche

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelj: Comune di Ancona

      Tuženik: Regione Marche

      Predmet

   Zahtjev za prethodnu odluku — Tribunale Amministrativo Regionale per le Marche — Tumačenje članka 30. stavka 4. točke (a) Uredbe Vijeća (EZ) br. 1260/1999 od 21. lipnja 1999. o utvrđivanju općih odredaba o strukturnim fondovima (SL L 161., str. 1.) — Oduzimanje i povrat financijske pomoći Zajednice — Pojam „značajna izmjena” — Odnos između, s jedne strane, pretpostavke da nije došlo do utjecaja na narav ili provođenje poslovanja i, s druge strane pretpostavke da nije došlo do promjene pretpostavke o nepostojanju nedopuštene koristi za poduzetnika ili javno tijelo — Izmjena funkcionalnog karaktera — Pretpostavka usklađenosti poslovanja koje je predmet financiranja s odredbama prava Unije iz područja javne nabave — Djelomična izmjena namjene financiranog projekta i davanje koncesije za upravljanje projektom privatnom izvođaču izvan postupka javne nabave

      Izreka

               1.

               Članak 30. stavak 4. Uredbe Vijeća br. 1260/1999 od 21. lipnja 1999. o utvrđivanju općih odredaba o strukturnim fondovima treba tumačiti u smislu da izmjene predviđene tom odredbom uključuju ne samo one koje nastaju za vrijeme izvođenja projekta, već i one koje nastaju naknadno, naročito za vrijeme upravljanja projektom pod uvjetom da do navedenih izmjena dođe u razdoblju od pet godina navedenom u toj odredbi.

               2.

               Kako bi se ocijenilo nastaje li dodjelom koncesije značajan dohodak za davatelja koncesije ili koncesionar ostvaruje nedopuštenu korist, članak 30. stavak 4. Uredbe br. 1260/1999 treba tumačiti u smislu da nije potrebno unaprijed utvrditi je li projekt koji se daje u koncesiju pretrpio znatne izmjene.

               3.

               Članak 30. stavak 4. Uredbe br. 1260/1999 treba tumačiti na način da se odnosi i na fizičke izmjene, kada se posao koji se izvodi razlikuje od specifikacije u projektu koji je odobren za financiranje, i na funkcionalne izmjene, s tim da ako se sastoje od korištenja posla za djelatnosti koje nisu bile prvotno određene u projektu za koji je odobreno financiranje, izmjena mora biti takva da može značajno smanjiti sposobnost predmetnog poslovanja za postizanje predviđenog cilja.

               4.

               U okolnostima poput ovih u glavnom postupku, pravo Unije ne protivi se dodjeli koncesije za javne radove u vezi s određenim poslom bez provođenja postupka javne nabave, pod uvjetom da je dodjela u skladu s načelom transparentnosti čije poštovanje, iako nužno ne podrazumijeva obvezu objave poziva na nadmetanje, mora omogućiti poduzetniku sa sjedištem na području druge države članice koja nije država davatelja koncesije da ima pristup odgovarajućim informacijama u pogledu te koncesije prije nego se ona dodijeli, kako bi, ukoliko to želi, bio u mogućnosti iskazati interes za dobivanje te koncesije, a što sud koji je uputio zahtjev mora ispitati.

      (1)  SL C 295, 29.9.2012.


title: Predmet C-459/14: Rješenje predsjednika drugog vijeća Suda od 16. srpnja 2015. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Fővárosi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság – Mađarska) – Fadil Cocaj protiv Bevándorlási és Állampolgársági Hivatal

text:
               30.11.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 398/23

         Rješenje predsjednika drugog vijeća Suda od 16. srpnja 2015. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Fővárosi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság – Mađarska) – Fadil Cocaj protiv Bevándorlási és Állampolgársági Hivatal
   (Predmet C-459/14) (1)

   (2015/C 398/31)
   Jezik postupka: mađarski
   Predsjednik drugog vijeća odredio je brisanje predmeta.

      (1)  SL C 7, 12. 1. 2015.


title: Predmet T-671/15: Rješenje Općeg suda od 19. listopada 2016. – E-Control protiv ACER-a („Tužba za poništenje — Energija — Uredba (EZ) br. 713/2009 — Uredba (EZ) br. 714/2009 — Mišljenje ACER-a — Odluke nacionalnih regulatornih tijela o odobrenju metoda dodjele prekograničnog prijenosnog kapaciteta električne energije — Regija srednje i istočne Europe — Usklađenost — Akt protiv kojeg se ne može podnijeti tužba — Nedopuštenost”)

text:
               12.12.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 462/23

         Rješenje Općeg suda od 19. listopada 2016. – E-Control protiv ACER-a
   (Predmet T-671/15) (1)

   ((„Tužba za poništenje - Energija - Uredba (EZ) br. 713/2009 - Uredba (EZ) br. 714/2009 - Mišljenje ACER-a - Odluke nacionalnih regulatornih tijela o odobrenju metoda dodjele prekograničnog prijenosnog kapaciteta električne energije - Regija srednje i istočne Europe - Usklađenost - Akt protiv kojeg se ne može podnijeti tužba - Nedopuštenost”))
   (2016/C 462/30)
   Jezik postupka: engleski

      Stranke

      Tužitelj: Energie-Control Austria für die Regulierung der Elektrizitäts- und Erdgaswirtschaft (E-Control) (Beč, Austrija) (zastupnik: F. Schuhmacher, odvjetnik)

      Tuženik: Agencija za suradnju energetskih regulatora (zastupnik: E. Tremmel, agent)

      Predmet

   Zahtjev utemeljen na članku 263. UFEU-a kojim se traži poništenje mišljenja br. 09/2015 ACER-a, od 23. rujna 2015., o usklađenosti odluka nacionalnih regulatornih tijela koja odobravaju metode dodjele prekograničnog prijenosnog kapaciteta u srednjoj i istočnoj Europi s Uredbom (EZ) br. 714/2009, uključujući Smjernice o upravljanju i dodjeli raspoloživih prijenosnih kapaciteta interkonekcija između nacionalnih sustava, koje se nalaze u Prilogu 1. toj uredbi.

      Izreka

               1.

               Tužba se odbacuje kao nedopuštena.

               2.

               Nema potrebe odlučivati o zahtjevima za intervenciju Republike Austrije, Republike Poljske, Wirtschaftskammer Österreich, Verbund AG i Polskie Sieci Elektroenergetyczne S.A.

               3.

               Energie-Control Austria für die Regulierung der Elektrizitäts- und Erdgaswirtschaft (E-Control) snosit će vlastite troškove kao i troškove Agencije za suradnju energetskih regulatora (ACER), uključujući one proizišle iz postupka privremene pravne zaštite.

               4.

               Republika Austrija, Republika Poljska, Wirtschaftskammer Österreich, Verbund AG i Polskie Sieci Elektroenergetyczne S.A. snosit će vlastite troškove proizišle iz zahtjeva za intervenciju.

      (1)  SL C 38, 1. 2. 2016.


title: Predmet F-67/15: Presuda Službeničkog suda (drugo vijeće) od 19. srpnja 2016. – Opreana protiv Komisije (Javna služba — Član privremenog osoblja — Član privremenog osoblja na stalnom radnom mjestu — Neobnavljanje ugovora na određeno vrijeme — Trudnoća — Akt koji negativno utječe — Nenadležnost autora akta koji negativno utječe — Pravo na saslušanje — Dužnost brižnog postupanja)

text:
               3.10.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 364/31

      Presuda Službeničkog suda (drugo vijeće) od 19. srpnja 2016. – Opreana protiv Komisije
      (Predmet F-67/15) (1)

      ((Javna služba - Član privremenog osoblja - Član privremenog osoblja na stalnom radnom mjestu - Neobnavljanje ugovora na određeno vrijeme - Trudnoća - Akt koji negativno utječe - Nenadležnost autora akta koji negativno utječe - Pravo na saslušanje - Dužnost brižnog postupanja))
      (2016/C 364/35)
      Jezik postupka: francuski

         Stranke

         Tužitelj: Luisa Opreana (Arlon, Belgija) (zastupnici: A. Salerno, odvjetnik, a zatim A. Salerno i P. Singer, odvjetnici)

         Tuženik: Europska komisija (zastupnici: G. Berscheid et F. Simonetti, agenti)

         Predmet

      Zahtjev za poništenje odluke o neproduljenju ugovora tužiteljice nakon njegova isteka, na kraju njezine trudnoće.

         Izreka presude

                  1.

                  Poništava se odluka Europske komisije o neobnavljanju ugovora članice privremenog osoblja Luise Opreane koji je istekao 31. kolovoza 2014.

                  2.

                  Europska komisija snosi vlastite troškove i nalaže joj se snošenje troškova L. Opreane.

         (1)  SL C 213, 29. 6. 2015., str. 50.


title: Predmet T-191/15: Rješenje Općeg suda od 26. svibnja 2016. – SLE Schuh protiv EUIPO-a – Vigoss Tekstil Konfeksiyon (VIOS)

text:
               1.8.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 279/40

         Rješenje Općeg suda od 26. svibnja 2016. – SLE Schuh protiv EUIPO-a – Vigoss Tekstil Konfeksiyon (VIOS)
   (Predmet T-191/15) (1)

   (2016/C 279/56)
   Jezik postupka: njemački
   Predsjednik trećeg vijeća odredio je brisanje predmeta.

      (1)  SL C 205, 22. 6. 2015.


title: Predmet F-23/15: Tužba podnesena 9. veljače 2015. – ZZ protiv Komisije

text:
               20.4.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 127/42

         Tužba podnesena 9. veljače 2015. – ZZ protiv Komisije
   (Predmet F-23/15)
   (2015/C 127/60)
   Jezik postupka: francuski

      Stranke

      Tužitelj: ZZ (zastupnik: C. Mourato, odvjetnik)

      Tuženik: Europska komisija

      Predmet i opis spora

   Poništenje odluke o izricanju stegovne mjere ukora tužitelju.

      Tužbeni zahtjev tužitelja

               —

               poništiti odluku tijela za imenovanje od 15. travnja 2014. kojom se na tužitelja primjenjuje stegovna mjera ukora;

               —

               naložiti tuženiku snošenje troškova postupka, u skladu s člankom 87. Poslovnika Općeg suda.


title: Predmet C-200/15: Presuda Suda (sedmo vijeće) od 16. lipnja 2016. – Europska komisija protiv Portugalske Republike (Povreda obveze države članice — Članak 110. UFEU-a — Nacionalni porezi — Diskriminatorni porezi — Rabljeni automobili uvezeni iz drugih država članica — Određivanje oporezive vrijednosti — Stopa smanjenja vrijednosti)

text:
               22.8.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 305/10

         Presuda Suda (sedmo vijeće) od 16. lipnja 2016. – Europska komisija protiv Portugalske Republike
   (Predmet C-200/15) (1)

   ((Povreda obveze države članice - Članak 110. UFEU-a - Nacionalni porezi - Diskriminatorni porezi - Rabljeni automobili uvezeni iz drugih država članica - Određivanje oporezive vrijednosti - Stopa smanjenja vrijednosti))
   (2016/C 305/14)
   Jezik postupka: portugalski

      Stranke

      Tužitelj: Europska komisija (zastupnici: M. Wasmeier i P. Guerra e Andrade, agenti)

      Tuženik: Portugalska Republika (zastupnici: L. Inez Fernandes, A. Cunha, A. Brigas Afonso i N. da Silva Vitorino, agenti)

      Izreka

               1.

               Portugalska Republika nije ispunila obveze koje ima na temelju članka 110. UFEU-a, zbog toga što je radi određivanja oporezive osnovice za rabljena vozila uvezena na područje Portugala iz druge države članice primijenila sustav za izračun smanjenja vrijednosti vozila koji ne uzima u obzir smanjenje vrijednosti tih vozila tijekom prve godine njihova korištenja, niti smanjenja vrijednosti veća od 52 % u slučaju vozila starijih od pet godina.

               2.

               Nalaže se Portugalskoj Republici snošenje troškova.

      (1)  SL C 205, 22. 6. 2015.


title: Predmet T-548/14: Presuda Općeg suda od 15. prosinca 2016. – Španjolska protiv Komisije („Carinska unija — Uvoz proizvoda od tune porijeklom iz Ekvadora — Naknadna naplata uvoznih carina — Zahtjev za nenaplatu uvoznih carina — Članak 220. stavak 2. točka (b) i članak 236. Uredbe (EEZ) br. 2913/92 — Obavijest uvoznicima objavljena u Službenom listu — Dobra vjera — Zahtjev za otpust plaćanja uvoznih carina — Članak 239. Uredbe (EEZ) br. 2913/92”)

text:
               6.2.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 38/25

         Presuda Općeg suda od 15. prosinca 2016. – Španjolska protiv Komisije
   (Predmet T-548/14) (1)

   ((„Carinska unija - Uvoz proizvoda od tune porijeklom iz Ekvadora - Naknadna naplata uvoznih carina - Zahtjev za nenaplatu uvoznih carina - Članak 220. stavak 2. točka (b) i članak 236. Uredbe (EEZ) br. 2913/92 - Obavijest uvoznicima objavljena u Službenom listu - Dobra vjera - Zahtjev za otpust plaćanja uvoznih carina - Članak 239. Uredbe (EEZ) br. 2913/92”))
   (2017/C 038/33)
   Jezik postupka: španjolski

      Stranke

      Tužitelj: Kraljevina Španjolska (zastupnik: A. Rubio González, abogado del Estado)

      Tuženik: Europska komisija (zastupnici: P. Arenas, A. Caeiros, B.-R. Killmann, agenti)

      Predmet

   Zahtjev na temelju članka 263. UFEU-a za poništenje članka 2. Odluke Komisije C(2014) 3007 final od 15. svibnja 2014., kojom se utvrđuje da je u određenom slučaju otpust plaćanja uvoznih carina opravdan za određeni iznos, a za neki drugi iznos nije (REM 03/2013).

      Izreka

               1.

               Poništava se članak 2. Odluke Komisije C(2014) 3007 final od 15. svibnja 2014., kojom se utvrđuje da je u određenom slučaju otpust plaćanja uvoznih carina opravdan za određeni iznos, a za neki drugi iznos nije (REM 03/2013).

               2.

               Europskoj komisiji nalaže se snošenje troškova.

      (1)  SL C 315, 15. 9. 2014.


title: Predmet C-375/16: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 7. srpnja 2016. uputio Bundesfinanzhof (Njemačka) – Finanzamt Bergisch Gladbach protiv Igora Butina

text:
               24.10.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 392/6

         Zahtjev za prethodnu odluku koji je 7. srpnja 2016. uputio Bundesfinanzhof (Njemačka) – Finanzamt Bergisch Gladbach protiv Igora Butina
   (Predmet C-375/16)
   (2016/C 392/07)
   Jezik postupka: njemački

      Sud koji je uputio zahtjev

   Bundesfinanzhof

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelj: Finanzamt Bergisch Gladbach

      Tuženik: Igor Butin

      Prethodna pitanja

               1.

               Je li člankom 226. točkom 5. Direktive Vijeća 2006/112/EZ od 28. studenoga 2006. o zajedničkom sustavu poreza na dodanu vrijednost (Direktiva o PDV-u) (1) propisano navođenje adrese poreznog obveznika na kojoj obavlja svoje gospodarske djelatnosti?

               2.

               U slučaju negativnog odgovora na prvo pitanje:

                           (a)

                           Je li za navođenje adrese prema članku 226. točki 5. Direktive o PDV-u dovoljno navesti adresu poštanskog pretinca?

                           (b)

                           Koju adresu u računu treba navesti porezni obveznik koji se bavi poslovnom djelatnošću (npr. e-trgovina), a nema nikakav poslovni prostor?

               3.

               U slučaju da formalne pretpostavke u pogledu sadržaja računa iz članka 226. Direktive o PDV-u nisu ispunjene, treba li automatski odobriti odbitak pretporeza ako nije riječ o utaji poreza ili ako porezni obveznik nije znao i nije mogao znati da sudjeluje u prijevari ili pak načelo zaštite legitimnih očekivanja u tom slučaju zahtijeva da je porezni obveznik učinio sve što se od njega može razumno očekivati kako bi provjerio točnost sadržaja računa?

      (1)  SL L 347, str. 1. (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 9., svezak 1., str. 120.)


title: Predmet C-148/17: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 24. ožujka 2017. uputio Bundesgerichtshof (Njemačka) – Peek & Cloppenburg KG protiv Peek & Cloppenburg KG

text:
               17.7.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 231/4

         Zahtjev za prethodnu odluku koji je 24. ožujka 2017. uputio Bundesgerichtshof (Njemačka) – Peek & Cloppenburg KG protiv Peek & Cloppenburg KG
   (Predmet C-148/17)
   (2017/C 231/05)
   Jezik postupka: njemački

      Sud koji je uputio zahtjev

   Bundesgerichtshof

      Stranke glavnog postupka

      Podnositelj revizije: Peek & Cloppenburg KG, Hamburg

      Druga stranka u revizijskom postupku: Peek & Cloppenburg KG, Düsseldorf

      Prethodna pitanja

               1.

               Je li s člankom 14. Direktive 2008/95/EZ (1) spojivo da se nacionalni žig, koji je osnova za zahtjev za senioritet žiga Europske unije te ga se nositelj odrekao ili je dopustio da istekne, može naknadno proglasiti ništavim ili naknadno opozvati samo ako uvjeti za proglašavanje ništavim ili opoziv postoje ne samo u vrijeme odricanja od žiga ili njegova isteka, nego i u vrijeme donošenja sudske odluke?

               2.

               Ako je odgovor na prvo pitanje potvrdan:
               Je li učinak zahtjeva za senioritet na temelju članka 34. stavka 2. Uredbe (EZ) br. 207/2009 (2) taj da prava koja proizlaze iz nacionalnog žiga prestaju postojati te se više ne mogu rabiti tako da se očuvaju prava koja proizlaze iz tog žiga, ili nacionalni žig na temelju prava Unije ostaje na snazi, iako više nije upisan u registar odnosne države članice te se stoga može i treba nastaviti rabiti tako da se očuvaju prava koja proizlaze iz tog žiga?

      (1)  Direktiva 2008/95/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 22. listopada 2008. o usklađivanju zakonodavstava država članica o žigovima (SL L 299, str. 25.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 17., svezak 2., str. 149.)

      (2)  Uredba Vijeća (EZ) br. 207/2009 od 26. veljače 2009. o žigu Zajednice (SL L 78, str. 1.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 17., svezak 1., str. 226.)


title: Predmet C-296/13: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 28. svibnja 2013. podnio Bayerisches Verwaltungsgericht München (Njemačka) — RWE AG protiv Freistaat Bayern

text:
               21.9.2013

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 274/2

         Zahtjev za prethodnu odluku koji je 28. svibnja 2013. podnio Bayerisches Verwaltungsgericht München (Njemačka) — RWE AG protiv Freistaat Bayern
   (Predmet C-296/13)
   2013/C 274/02

   Predmetni postupak pokrenut je prije 1. srpnja 2013., datuma pristupanja Republike Hrvatske Europskoj uniji


title: Predmet C-388/13: Zahtjev za prethodnu odluku koji je uputila Kúria (Mađarska) 8. srpnja 2013. — UPC Magyarorszag Kft./Nemzeti Fogyasztóvédelmi Hatóság

text:
               19.10.2013

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 304/4

         Zahtjev za prethodnu odluku koji je uputila Kúria (Mađarska) 8. srpnja 2013. — UPC Magyarorszag Kft./Nemzeti Fogyasztóvédelmi Hatóság
   (Predmet C-388/13)
   2013/C 304/07
   Jezik postupka: mađarski

      Sud koji je uputio zahtjev

   Kúria

      Stranke u glavnom postupku

      Tužitelj: UPC Magyarország Kft.

      Tuženik: Nemzeti Fogyasztóvédelmi Hatóság

      Prethodna pitanja

               1.

               Treba li članak 5. Direktive 2005/29/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 11. svibnja 2005. o nepoštenoj poslovnoj praksi poslovnog subjekta u odnosu prema potrošaču na unutarnjem tržištu i o izmjeni Direktive Vijeća 84/450/EEZ, direktiva 97/7/EZ, 98/27/EZ i 2002/65/EZ Europskog parlamenta i Vijeća, kao i Uredbe (EZ) br. 2006/2004 Europskog parlamenta i Vijeća („Direktiva o nepoštenoj poslovnoj praksi”) (1) tumačiti na način da u slučaju zavaravajuće poslovne prakse u smislu članka 5. stavka 4. navedene direktive, nije moguće odvojeno ispitivanje kriterija iz članka 5. stavka 2. točke (a) Direktive?

               2.

               Može li se smatrati da davanje neistinite informacije samo jednom potrošaču predstavlja poslovnu praksu u smislu navedene direktive?

      (1)  Direktiva 2005/29/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 11. svibnja 2005. o nepoštenoj poslovnoj praksi poslovnog subjekta u odnosu prema potrošaču na unutarnjem tržištu i o izmjeni Direktive Vijeća 84/450/EEZ, direktiva 97/7/EZ, 98/27/EZ i 2002/65/EZ Europskog parlamenta i Vijeća, kao i Uredbe (EZ) br. 2006/2004 Europskog parlamenta i Vijeća („Direktiva o nepoštenoj poslovnoj praksi”) (Tekst značajan za EGP) (SL L 149, str. 22.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 15., svezak 8., str. 101.)


title: Predmet T-70/16 P: Rješenje Općeg suda od 3. svibnja 2017. – De Nicola protiv EIB-a („Žalba — Javna služba — Osoblje EIB-a — Uznemiravanje — Izvanugovorna odgovornost — Pogreške koje se tiču prava — Očito neosnovana žalba”)

text:
               10.7.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 221/28

         Rješenje Općeg suda od 3. svibnja 2017. – De Nicola protiv EIB-a
   (Predmet T-70/16 P) (1)

   ((„Žalba - Javna služba - Osoblje EIB-a - Uznemiravanje - Izvanugovorna odgovornost - Pogreške koje se tiču prava - Očito neosnovana žalba”))
   (2017/C 221/39)
   Jezik postupka: talijanski

      Stranke

      Žalitelj: Carlo De Nicola (Strassen, Luksemburg) (zastupnik: G. Ferabecoli, odvjetnik)

      Druga stranka u postupku: Europska investicijska banka (EIB) (zastupnici: G. Nuvoli i G. Faedo, agenti, uz asistenciju A. Dal Ferra, odvjetnika)

      Predmet

   Žalba podnesena protiv presude Službeničkog suda Europske unije (sudac pojedinac) od 18. prosinca 2015., De Nicola/EIB (F-104/13, EU:F:2015:164) radi djelomičnog ukidanja te presude.

      Izreka

               1.

               Žalba se odbija.

               2.

               Carlo De Nicola snosit će vlastite troškove, kao i troškove Europske investicijske banke (EIB) nastale u okviru ovog postupka.

      (1)  SL C 111, 29. 3. 2016.


title: Predmet T-486/11: Presuda Općeg suda od 17. prosinca 2015. – Orange Polska protiv Komisije („Tržišno natjecanje — Zloporaba vladajućeg položaja — Poljsko tržište telekomunikacija — Odluka kojom se utvrđuje povreda članka 102. UFEU-a — Uvjeti koje je raniji operater nametnuo za odobravanje naplatnog pristupa novih operatera mreži i veleprodajnim uslugama širokopojasnog pristupa — Pravni interes za utvrđivanje povrede — Novčane kazne — Obveza obrazlaganja — Težina povrede — Olakotne okolnosti — Proporcionalnost — Neograničena nadležnost — Smjernice o metodi za utvrđivanje kazni iz 2006.”)

text:
               15.2.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 59/12

         Presuda Općeg suda od 17. prosinca 2015. – Orange Polska protiv Komisije
   (Predmet T-486/11) (1)

   ((„Tržišno natjecanje - Zloporaba vladajućeg položaja - Poljsko tržište telekomunikacija - Odluka kojom se utvrđuje povreda članka 102. UFEU-a - Uvjeti koje je raniji operater nametnuo za odobravanje naplatnog pristupa novih operatera mreži i veleprodajnim uslugama širokopojasnog pristupa - Pravni interes za utvrđivanje povrede - Novčane kazne - Obveza obrazlaganja - Težina povrede - Olakotne okolnosti - Proporcionalnost - Neograničena nadležnost - Smjernice o metodi za utvrđivanje kazni iz 2006.”))
   (2016/C 059/11)
   Jezik postupka: engleski

      Stranke

      Tužitelj: Orange Polska S.A., prije Telekomunikacja Polska S.A. (Varšava, Poljska) (zastupnici: M. Modzelewska de Raad, P. Paśnik, S. Hautbourg, odvjetnici, A. Howard, barrister, i C. Vajda, QC, zatim M. Modzelewska de Raad, P. Paśnik, S. Hautbourg, A. Howard i D. Beard, QC)

      Tuženik: Europska komisija (zastupnici: B. Gencarelli, K. Mojzesowicz i G. Koleva, zatim K. Mojzesowicz, G. Koleva i M. Malferrari i naposljetku G. Koleva, M. Malferrari, É. Gippini Fournier i J. Szczodrowski, agenti)

      Intervenijent u potporu tužitelju: Polska Izba Informatyki i Telekomunikacji (Varšava, Poljska) (zastupnici: P. Rosiak i K. Karasiewicz, odvjetnici)

      Intervenijent u potporu tuženiku: European Competitive Telecommunications Association (zastupnici: P. Alexiadis i J. MacKenzie, zatim J. MacKenzie, solicitors)

      Predmet

   S jedne strane, zahtjev za potpuno ili djelomično poništenje Odluke Komisije C (2011) 4378 final od 22. lipnja 2011. o postupku primjene članka 102. UFEU-a (predmet COMP/39.525 – Poljske telekomunikacije), i s druge strane, zahtjev za smanjenje iznosa kazne koju je odredila Komisija u članku 2. te odluke.

      Izreka

               1.

               Tužba se odbija.

               2.

               Orange Polska S.A. snosit će vlastite troškove i troškove Europske komisije.

               3.

               Polska Izba Informatyki i Telekomunikacji i European Competitive Telecommunications Association snosit će vlastite troškove.

      (1)  SL C 340, 19. 11. 2011.


title: Predmet T-145/15: Presuda Općeg suda od 16. veljače 2017. – Rumunjska protiv Komisije („EFJP i EPFRR — Mjere povezane s površinom — Izdaci isključeni iz financiranja — Paušalni financijski ispravci — Članak 52. Uredbe (EU) br. 1306/2013 — Obveza obrazlaganja — Proporcionalnost”)

text:
               3.4.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 104/45

         Presuda Općeg suda od 16. veljače 2017. – Rumunjska protiv Komisije
   (Predmet T-145/15) (1)

   ((„EFJP i EPFRR - Mjere povezane s površinom - Izdaci isključeni iz financiranja - Paušalni financijski ispravci - Članak 52. Uredbe (EU) br. 1306/2013 - Obveza obrazlaganja - Proporcionalnost”))
   (2017/C 104/63)
   Jezik postupka: rumunjski

      Stranke

      Tužitelj: Rumunjska (zastupnici: R.-H Radu, V. Angelescu, R. Mangu, D. Bulancea, N. Horumbă, E. Mierlea i T. Crainic, a zatim R.-H Radu, V. Angelescu, R. Mangu, N. Horumbă, E. Mierlea i T. Crainic, agenti)

      Tuženik: Europska komisija (zastupnici: A. Biolan i G. von Rintelen, agenti)

      Predmet

   Tužba koja se temelji na članku 263. UFEU-a i kojom se zahtijeva djelomično poništenje Provedbene odluke Komisije (EU) 2015/103 od 16. siječnja 2015. o isključenju iz financiranja Europske unije određenih izdataka nastalih za države članice u okviru Europskog fonda za jamstva u poljoprivredi (EFJP) i Europskog poljoprivrednog fonda za ruralni razvoj (EPFRR) (SL 2015., L 16, str. 33.).

      Izreka

               1.

               Poništava se Provedbena odluka Komisije (EU) 2015/103 od 16. siječnja 2015. o isključenju iz financiranja Europske unije određenih izdataka nastalih za države članice u okviru Europskog fonda za jamstva u poljoprivredi (EFJP) i Europskog poljoprivrednog fonda za ruralni razvoj (EPFRR), u mjeri u kojoj se odnosi na Rumunjsku.

               2.

               Europska komisija snosit će vlastite troškove i troškove Rumunjske.

      (1)  SL C 178, 1. 6. 2015.


title: Predmet T-216/13: Presuda Općeg suda od 28. lipnja 2016. – Telefónica protiv Komisije („Tržišno natjecanje — Zabranjeni sporazumi — Portugalsko i španjolsko tržište telekomunikacija — Klauzula o zabrani tržišnog natjecanja na iberijskom tržištu unesena u ugovor za stjecanje Telefónice udjela koji Portugal Telecom u ima u brazilskom operateru mobilne telefonije Vivo — Pravna zaštita „u mjeri u kojoj je to zakonom dopušteno” — Povreda prema cilju — Akcesorno ograničenje — Samostalnost tužiteljeva djelovanja — Moguće tržišno natjecanje — Povreda prema učincima — Izračun iznosa novčane kazne — Zahtjev za saslušanje svjedoka”)

text:
               8.8.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 287/19

         Presuda Općeg suda od 28. lipnja 2016. – Telefónica protiv Komisije
   (Predmet T-216/13) (1)

   ((„Tržišno natjecanje - Zabranjeni sporazumi - Portugalsko i španjolsko tržište telekomunikacija - Klauzula o zabrani tržišnog natjecanja na iberijskom tržištu unesena u ugovor za stjecanje Telefónice udjela koji Portugal Telecom u ima u brazilskom operateru mobilne telefonije Vivo - Pravna zaštita „u mjeri u kojoj je to zakonom dopušteno” - Povreda prema cilju - Akcesorno ograničenje - Samostalnost tužiteljeva djelovanja - Moguće tržišno natjecanje - Povreda prema učincima - Izračun iznosa novčane kazne - Zahtjev za saslušanje svjedoka”))
   (2016/C 287/22)
   Jezik postupka: španjolski

      Stranke

      Tužitelj: Telefónica, SA (Madrid, Španjolska) (zastupnici: J. Folguera Crespo, P. Vidal Martínez i E. Peinado Iríbar, odvjetnici)

      Tuženik: Europska komisija (zastupnici: C. Giolito i C. Urraca Caviedes, agenti)

      Predmet

   Kao prvo, zahtjev za poništenje Odluke Komisije C (2013) 306 final od 23. siječnja 2013. o postupku primjene članka 101. UFEU-a (predmet COMP/39.839 – Telefónica/Portugal Telecom), i podredno, zahtjev za smanjenje novčane kazne.

      Izreka

               1.

               Poništava se članak 2. Odluke Komisije C (2013) 306 final od 23. siječnja 2013. o postupku primjene članka 101. UFEU-a (predmet COMP/39.839 – Telefónica/Portugal Telecom) u dijelu u kojem je njime novčana kazna izrečena društvu Telefónica, SA određena u iznosu od 66 894 000 eura, s obzirom na to da je taj iznos određen na temelju vrijednosti prihoda od prodaje koju je utvrdila Europska komisija.

               2.

               U preostalom dijelu tužba se odbija.

               3.

               Društvo Telefónica snosit će tri četvrtine vlastitih troškova i četvrtinu troškova Komisije. Komisija će snositi tri četvrtine vlastitih troškova i četvrtinu troškova društva Telefónica.

      (1)  SL C 156, 1. 6. 2013.


title: Predmet T-96/17: Rješenje Općeg suda od 5. svibnja 2017. – King.com protiv EUIPO-a – TeamLava (Animirane ikone)

text:
               10.7.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 221/37

         Rješenje Općeg suda od 5. svibnja 2017. – King.com protiv EUIPO-a – TeamLava (Animirane ikone)
   (Predmet T-96/17) (1)

   (2017/C 221/52)
   Jezik postupka: engleski
   Predsjednik prvog vijeća odredio je brisanje predmeta.

      (1)  SL C 112, 10. 4. 2017.


title: Predmet T-547/13: Presuda Općeg suda od 8. listopada 2015. – Rosian Express protiv OHIM-a (Oblik kutije za igru) („Žig Zajednice — Prijava trodimenzionalnog žiga Zajednice — Oblik kutije za igru — Apsolutni razlog za odbijanje — Nepostojanje razlikovnoga karaktera — Članak 7. stavak 1. točka (b) Uredbe (EZ) br. 207/2009 — Obveza obrazlaganja — Pravo na saslušanje — Članak 75. Uredbe br. 207/2009”)

text:
               30.11.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 398/36

         Presuda Općeg suda od 8. listopada 2015. – Rosian Express protiv OHIM-a (Oblik kutije za igru)
   (Predmet T-547/13) (1)

   ((„Žig Zajednice - Prijava trodimenzionalnog žiga Zajednice - Oblik kutije za igru - Apsolutni razlog za odbijanje - Nepostojanje razlikovnoga karaktera - Članak 7. stavak 1. točka (b) Uredbe (EZ) br. 207/2009 - Obveza obrazlaganja - Pravo na saslušanje - Članak 75. Uredbe br. 207/2009”))
   (2015/C 398/46)
   Jezik postupka: rumunjski

      Stranke

      Tužitelj: Rosian Express SRL (Medias, Rumunjska) (zastupnici: E. Grecu i A. Tigau, odvjetnici)

      Tuženik: Ured za usklađivanje na unutarnjem tržištu (žigovi i dizajni) (zastupnici: V. Melgar i A. Geavela, agenti)

      Predmet

   Tužba podnesena protiv odluke petog žalbenog vijeća OHIM-a od 11. srpnja 2013. (predmet R 797/2013-5), koja se odnosi na prijavu za registraciju trodimenzionalnog znaka u obliku kutije za igru kao žiga Zajednice.

      Izreka

               1.

               Tužba se odbija.

               2.

               Rosian Express SRL snosit će troškove.

      (1)  SL C 367, 14. 12. 2013.


title: Predmet T-839/14: Rješenje Općeg suda od 30. travnja 2015. – Alnapharm protiv OHIM-a – Novartis (Alrexil) („Žig Zajednice — Postupak povodom prigovora — Povlačenje prigovora — Obustava postupka”)

text:
               6.7.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 221/20

         Rješenje Općeg suda od 30. travnja 2015. – Alnapharm protiv OHIM-a – Novartis (Alrexil)
   (Predmet T-839/14) (1)

   ((„Žig Zajednice - Postupak povodom prigovora - Povlačenje prigovora - Obustava postupka”))
   (2015/C 221/27)
   Jezik postupka: engleski

      Stranke

      Tužitelj: Alnapharm GmbH & Co. KG (Hamburg, Njemačka) (zastupnik: H. Heldt, odvjetnik)

      Tuženik: Ured za usklađivanje na unutarnjem tržištu (žigovi i dizajni) (zastupnik: H. O’Neill, agent)

      Druga stranka u postupku pred žalbenim vijećem OHIM-a: Novartis AG (Basel, Švicarska)

      Predmet

   Tužba protiv odluke četvrtog žalbenog vijeća OHIM-a od 23. listopada 2014. (predmet R 1723/2013-4) koja se odnosi na postupak povodom prigovora između društava Novartis AG i Alnapharm GmbH & Co. KG.

      Izreka

               1.

               Obustavlja se postupak po tužbi.

               2.

               Tužitelju i drugoj stranci u postupku pred žalbenim vijećem, nalaže se snošenje vlastitih troškova, kao i da svaki snosi polovicu troškova tuženika.

      (1)  SL C 65, 23. 2. 2015.


title: Predmet T-328/16: Tužba podnesena 23. lipnja 2016. – Paice protiv EUIPO-a – Blackmore (DEEP PURPLE)

text:
               22.8.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 305/44

         Tužba podnesena 23. lipnja 2016. – Paice protiv EUIPO-a – Blackmore (DEEP PURPLE)
   (Predmet T-328/16)
   (2016/C 305/60)
   Jezik na kojem je tužba podnesena: engleski

      Stranke

      Tužitelj: Ian Paice (London, Ujedinjena Kraljevina) (zastupnici: M. Engelman, Barrister i J. Stephenson, Solicitor)

      Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO)

      Druga stranka pred žalbenim vijećem: Richard Hugh Blackmore (New York, New York, Sjedinjene Države)

      Podaci o postupku pred EUIPO-om

      Podnositelj prijave: druga stranka pred žalbenim vijećem

      Predmetni sporni žig: verbalni žig Europske unije DEEP PURPLE – prijava za registraciju br. 11 772 721

      Postupak pred EUIPO-om: postupak povodom prigovora

      Pobijana odluka: odluka četvrtog žalbenog vijeća EUIPO-a od 21. ožujka 2016. u predmetu R 736/2015-5

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

               —

               poništi pobijanu odluku u mjeri u kojoj smatra primjerenim, odnosno da prijava za registraciju žiga bude odbijena u cijelosti za svu robu i usluge za koje je podnesena;

               —

               naloži EUIPO-u snošenje tužiteljevih troškova nastalih povodom ove žalbe.

      Tužbeni razlog

               —

               povreda članka 8. stavka 4. Uredbe br. 207/2009.


title: Predmet T-348/16: Tužba podnesena 27. lipnja 2016. – Aristoteleio Panepistimio Thessalonikis protiv Izvršne agencije Europskog istraživačkog vijeća (ERCEA)

text:
               16.8.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 296/39

         Tužba podnesena 27. lipnja 2016. – Aristoteleio Panepistimio Thessalonikis protiv Izvršne agencije Europskog istraživačkog vijeća (ERCEA)
   (Predmet T-348/16)
   (2016/C 296/49)
   Jezik postupka: grčki

      Stranke

      Tužitelj: Aristoteleio Panepistimio Thessalonikis (Solun, Grčka) (zastupnik: B. Christianos, odvjetnik)

      Tuženik: Izvršna agencija Europskog istraživačkog vijeća (ERCEA) (Bruxelles, Belgija)

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

               —

               utvrdi da je neosnovan zahtjev tuženika istaknut u obavijesti o dugovanju broj 3241606289/26/05/2016 kako bi ishodio od Aristoteleio Panepistimio Thessalonikis povrat jednog dijela financiranja primljenog za projekt MINATRAN u iznosu od 245 525,43 eura i utvrdi da taj iznos odgovara iznosu prihvatljivih troškova te

               —

               naloži Izvršnoj agenciji Europskog istraživačkog vijeća snošenje tužiteljevih troškova.

      Tužbeni razlozi i glavni argumenti

   Tužitelj od Općeg suda zahtjeva da u smislu članka 272. UFEU-a utvrdi da iznos koji potražuje ERCEA odgovara iznosu prihvatljivi troškova.
   U potporu tužbe tužitelj ističe da su troškovi koje ERCEA osporava – osobito troškovi osoblja, putni troškovi i neizravni troškovi – prihvatljivi troškovi. To proizlazi iz dokaza koje je tužitelj dostavio ERCEA-i prilikom kontrole i naknadnom prepiskom te, prvenstveno, iz zajedničke ocjene svih dostavljenih dokaznih elemenata.


title: Predmet C-525/13: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 3. listopada 2013. uputio Hof van Cassatie van België (Belgija) — Vlaams Gewest protiv Heidi Van Den Broeck

text:
               21.12.2013

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 377/6

         Zahtjev za prethodnu odluku koji je 3. listopada 2013. uputio Hof van Cassatie van België (Belgija) — Vlaams Gewest protiv Heidi Van Den Broeck
   (Predmet C-525/13)
   2013/C 377/12
   Jezik postupka: nizozemski

      Sud koji je uputio zahtjev

   Hof van Cassatie van België

      Stranke glavnog postupka

      Žalitelj u kasacijskom postupku: Vlaams Gewest

      Druga stranka u postupku: Heidi Van Den Broeck

      Prethodna pitanja

   Treba li članak 33. stavak 1. Uredbe Komisije (EZ) br. 2419/2001 (1) od 11. prosinca 2001. o utvrđivanju detaljnih pravila za provedbu integriranog sustava upravljanja i nadzora za određene programe potpora Zajednice, uvedenog Uredbom Vijeća (EEZ) br. 3508/92, tumačiti na način da se odbijanje da se za dotičnu kalendarsku godinu „na temelju mjerodavnog programa potpore dodijeli potpora koju je poljoprivrednik mogao zatražiti na temelju članka 31. stavka 2.” odnosi na potporu koja se mora isplatiti u skladu s „programom dotične potpore”, kako je navedeno u članku 1. stavku 1. Uredbe Vijeća (EEZ) br. 3508/92 (2) od 27. studenoga 1992. o uspostavljanju integriranog sustava upravljanja i nadzora u svezi s određenim programima potpora Zajednice te se zbog toga mora odbiti ne samo potpora za „dotičnu skupinu kultura”, nego i cjelokupni iznos potpore na temelju jednog od tamo navedenih programa potpore, a kojem pripada i dotična skupina kultura?

      (1)  SL L 327, str. 11.

      (2)  SL L 355, str. 1.


title: Predmet T-457/09: Presuda Općeg suda od 17. srpnja 2014. – Westfälisch-Lippischer Sparkassen- und Giroverband protiv Komisije ( „Državne potpore — Restrukturiranje WestLB — Potpore za otklanjanje ozbiljnih poremećaja u gospodarstvu države članice — Članak 87. stavak 3. točka b) UEZ-a — Odluka kojom se potpora proglašava spojivom sa zajedničkim tržištem pod određenim uvjetima — Tužba za poništenje — Osobni utjecaj — Pravni interes — Dopuštenost — Kolegijalnost — Obveza obrazlaganja — Smjernice o državnim potporama za sanaciju i restrukturiranje poduzetnika u teškoćama — Proporcionalnost — Načelo zabrane diskriminacije — Članak 295. UEZ-a — Članak 7. stavak 4. Uredbe (EZ) br. 659/1999” )

text:
               1.9.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 292/26

         Presuda Općeg suda od 17. srpnja 2014. – Westfälisch-Lippischer Sparkassen- und Giroverband protiv Komisije
   (Predmet T-457/09) (1)

   ((„Državne potpore - Restrukturiranje WestLB - Potpore za otklanjanje ozbiljnih poremećaja u gospodarstvu države članice - Članak 87. stavak 3. točka b) UEZ-a - Odluka kojom se potpora proglašava spojivom sa zajedničkim tržištem pod određenim uvjetima - Tužba za poništenje - Osobni utjecaj - Pravni interes - Dopuštenost - Kolegijalnost - Obveza obrazlaganja - Smjernice o državnim potporama za sanaciju i restrukturiranje poduzetnika u teškoćama - Proporcionalnost - Načelo zabrane diskriminacije - Članak 295. UEZ-a - Članak 7. stavak 4. Uredbe (EZ) br. 659/1999”))
   2014/C 292/31
   Jezik postupka: njemački

      Stranke

      Tužitelj: Westfälisch-Lippischer Sparkassen- und Giroverband (Münster, Njemačka) (zastupnici: prvotno A. Rosenfeld i I. Liebach, zatim A. Rosenfeld i O. Corzilius, odvjetnici)

      Tuženik: Europska komisija (zastupnici: prvotno L. Flynn, K. Gross i B. Martenczuk, zatim L. Flynn, B. Martenczuk i T. Maxian Rusche, agenti)

      Predmet

   Zahtjev za poništenje Odluke Komisije 2009/971/EZ od 12. svibnja 2009. u vezi s državnom potporom C 43/08 (ex N 390/08) koju Njemačka namjerava dodijeliti za restrukturiranje WestLB AG (SL L 345, str. 1.).

      Izreka

               1.

               Odbija se zahtjev Europske komisije za obustavu postupka.

               2.

               Tužba se odbija.

               3.

               Westfälisch-Lippischer Sparkassen- und Giroverband snosit će vlastite troškove kao i troškove Komisije, uključujući troškove postupka privremene pravne zaštite.

      (1)  SL C 11, 16.1.2010.


title: Predmet C-196/17: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 13. travnja 2017. uputio Amtsgericht Hannover (Njemačka) – Kathrin Meyer protiv TUIfly GmbH

text:
               17.7.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 231/8

         Zahtjev za prethodnu odluku koji je 13. travnja 2017. uputio Amtsgericht Hannover (Njemačka) – Kathrin Meyer protiv TUIfly GmbH
   (Predmet C-196/17)
   (2017/C 231/10)
   Jezik postupka: njemački

      Sud koji je uputio zahtjev

   Amtsgericht Hannover

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelj: Kathrin Meyer

      Tuženik: TUIfly GmbH

      Prethodna pitanja

               1.

               Je li izostanak zbog bolesti značajnog dijela osoblja stvarnog zračnog prijevoznika, potrebnog za izvođenje letova, izvanredna okolnost u smislu članka 5. stavka 3. Uredbe (EZ) br. 261/2004 (1)? U slučaju potvrdnog odgovora na prvo pitanje: koliki mora biti postotak izostanka da bi se priznala takva okolnost?

               2.

               U slučaju negativnog odgovora na prvo pitanje: je li spontani izostanak značajnog dijela osoblja stvarnog zračnog prijevoznika, potrebnog za izvođenje letova, zbog prekida rada koji nije u skladu s propisima radnog prava i kolektivnim ugovorima („nezakoniti štrajk”) izvanredna okolnost u smislu članka 5. stavka 3. Uredbe (EZ) br. 261/2004? U slučaju potvrdnog odgovora na drugo pitanje: koliki mora biti postotak izostanka da bi se priznala takva okolnost?

               3.

               U slučaju potvrdnog odgovora na prvo ili drugo pitanje: mora li sama izvanredna okolnost postojati u trenutku otkazanog leta ili stvarni zračni prijevoznik može na temelju poslovnih razloga izraditi novi raspored letenja?

               4.

               U slučaju potvrdnog odgovora na prvo ili drugo pitanje: odnosi li se pojam mogućnosti izbjegavanja na izvanrednu okolnost ili na posljedice nastanka izvanredne okolnosti?

      (1)  Uredba (EZ) br. 261/2004 Europskog parlamenta i Vijeća od 11. veljače 2004. o utvrđivanju općih pravila odštete i pomoći putnicima u slučaju uskraćenog ukrcaja i otkazivanja ili dužeg kašnjenja leta u polasku te o stavljanju izvan snage Uredbe (EEZ) br. 295/91 (SL L 46, str. 1.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 7., svezak 26., str. 21.)


title: Predmet C-417/13: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 23. srpnja 2013. uputio Oberster Gerichtshof (Austrija) — ÖBB Personenverkehr AG protiv Gotthard Starjakob

text:
               9.11.2013

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 325/9

         Zahtjev za prethodnu odluku koji je 23. srpnja 2013. uputio Oberster Gerichtshof (Austrija) — ÖBB Personenverkehr AG protiv Gotthard Starjakob
   (Predmet C-417/13)
   2013/C 325/17
   Jezik postupka: njemački

      Sud koji je uputio zahtjev

   Oberster Gerichtshof

      Stranke u glavnom postupku

      Podnositelj revizije: ÖBB Personenverkehr AG

      Protivnik revizije: Gotthard Starjakob

      Prethodna pitanja

               1.

               Treba li članak 21. Povelje o temeljnim pravima u vezi s člankom 7. stavkom 1., člankom 16. i člankom 17. Direktive 2000/78/EZ (1) tumačiti tako da

                           (a)

                           radnik, za kojega je poslodavac na temelju zakonski propisanog uračunavanja minulog rada na temelju starosne diskriminacije utvrdio pogrešan referentni datum za napredovanje, u svakom slučaju ima pravo na isplatu razlike plaće na temelju nediskriminatornog referentnog datuma za napredovanje,

                           (b)

                           ili tako da država članica, kroz nediskriminatorno uračunavanje minulog rada, može ukloniti starosnu diskriminaciju bez financijske naknade (novim utvrđivanjem referentnog datuma za napredovanje uz istovremeno produljenje razdoblja napredovanja), osobito ako to rješenje, koje nema utjecaja na plaću, treba održati likvidnost poslodavca, kao i izbjeći pretjerane troškove ponovnog obračuna?

               2.

               U slučaju potvrdnog odgovora na pitanje 1. točku a):
               Može li zakonodavac takvo nediskriminatorno uračunavanje minulog rada

                           (a)

                           uvesti i retroaktivno (u ovom slučaju zakonom od 27.12.2011., BGBl I 2011/129, s retroaktivnim učinkom od 1.1.2004.) ili

                           (b)

                           ono vrijedi tek od trenutka donošenja, odnosno objave novih propisa o uračunavanju i napredovanju?

               3.

               U slučaju potvrdnog odgovora na pitanje 1. točku b):
               Treba li članak 21. Povelje o temeljnim pravima u vezi s člankom 2. stavcima 1. i 2., kao i člankom 6. stavkom 1. Direktive 2000/78/EZ, tumačiti tako da

                           (a)

                           zakonsko uređenje koje za razdoblja na početku karijere predviđa dulje razdoblje za napredovanje i tako otežava prelazak u sljedeći platni razred, predstavlja posrednu razliku u postupanju na temelju starosti,

                           (b)

                           te u slučaju potvrdnog odgovora na to, da je takvo uređenje prikladno i nužno s obzirom na kratko radno iskustvo na početku karijere?

               4.

               U slučaju potvrdnog odgovora na pitanje 1. točku b):
               Treba li članak 7. stavak 1. i članak 8. stavak 1. u vezi s člankom 6. stavkom 1. Direktive 2000/78/EZ tumačiti tako da je daljnje djelovanje starog uređenja na temelju starosne diskriminacije dopušteno odnosno opravdano samo radi toga da se radnika u njegovu korist zaštiti od nepovoljnijeg položaja u pogledu dohotka na temelju novog nediskriminatornog uređenja (klauzula o osiguranju plaće), radi očuvanja stečenih prava i zaštite legitimnih očekivanja?

               5.

               U slučaju potvrdnog odgovora na pitanje 1. točku b) i potvrdnog odgovora na pitanje 3. točku b):

                           (a)

                           Može li zakonodavac radi utvrđivanja razdoblja minulog rada, koje se može uračunati, predvidjeti obvezu sudjelovanja (dužnost sudjelovanja) radnika i prelazak u novi sustav uračunavanja i napredovanja učiniti ovisnim o ispunjenju te obveze?

                           (b)

                           Može li se radnik koji ne sudjeluje u novom utvrđivanju referentnog datuma napredovanja prema novom nediskriminatornom sustavu uračunavanja i napredovanja, koje bi za njega bilo prihvatljivo, i stoga svjesno ne koristi nediskriminatorno uređenje i dobrovoljno ostaje u starom sustavu uračunavanja i napredovanja na temelju starosne diskriminacije, pozivati na starosnu diskriminaciju iz starog sustava, ili ostanak u starom diskriminatornom sustavu samo radi mogućnosti postavljanja novčanih zahtjeva predstavlja zlouporabu prava?

               6.

               U slučaju potvrdnog odgovora na pitanje 1. točku a) ili potvrdnog odgovora na pitanje 1. točku b) ili pitanje 2. točku b):
               Nalaže li načelo učinkovitosti u pravu Unije iz članka 47. stavka 1. Povelje o temeljnim pravima i članka 19. stavka 1. UEU-a da rok zastare za zahtjeve utemeljene na pravu Unije ne počinje teći prije nedvojbenog razjašnjenja pravnog položaja objavom odgovarajuće odluke Suda Europske unije?

               7.

               U slučaju potvrdnog odgovora na pitanje 1. točku a) ili potvrdnog odgovora na pitanje 1. točku b) i pitanje 2. točku b):
               Nalaže li načelo ekvivalentnosti u pravu Unije da se prekid zastare koji je predviđen u nacionalnom pravu za postavljanje zahtjeva prema novom sustavu uračunavanja i napredovanja (članak 53.a stavak 5. Bundesbahngesetz) proširi i na zahtjeve za razlike u plaći koje proizlaze iz starog sustava na temelju starosne diskriminacije?

      (1)  Direktiva Vijeća 2000/78/EZ od 27. studenoga 2000. o uspostavi općeg okvira za jednako postupanje pri zapošljavanju i obavljanju zanimanja (SL L 303, str. 16.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 5., svezak 1., str. 69.).


title: Predmet T-472/13: Presuda Općeg suda od 8. rujna 2016. – Lundbeck protiv Komisije („Tržišno natjecanje — Zabranjeni sporazumi — Tržište antidepresivima koji sadrže farmaceutsku djelatnu tvar citalopram — Pojam ograničenja tržišnog natjecanja prema cilju — Moguće tržišno natjecanje — Generički lijekovi — Prepreke izlasku na tržište kao posljedica postojanja patenata — Sporazumi sklopljeni između nositelja patenata i proizvođača generičkih lijekova — Članak 101. stavci 1. i 3. UFEU-a — Pogreške koje se tiču prava i ocjene — Obveza obrazlaganja — Prava obrane — Pravna sigurnost — Novčane kazne”)

text:
               31.10.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 402/26

         Presuda Općeg suda od 8. rujna 2016. – Lundbeck protiv Komisije
   (Predmet T-472/13) (1)

   ((„Tržišno natjecanje - Zabranjeni sporazumi - Tržište antidepresivima koji sadrže farmaceutsku djelatnu tvar citalopram - Pojam ograničenja tržišnog natjecanja prema cilju - Moguće tržišno natjecanje - Generički lijekovi - Prepreke izlasku na tržište kao posljedica postojanja patenata - Sporazumi sklopljeni između nositelja patenata i proizvođača generičkih lijekova - Članak 101. stavci 1. i 3. UFEU-a - Pogreške koje se tiču prava i ocjene - Obveza obrazlaganja - Prava obrane - Pravna sigurnost - Novčane kazne”))
   (2016/C 402/27)
   Jezik postupka: engleski

      Stranke

      Tužitelji: H. Lundbeck A/S (Valby, Danska) i Lundbeck Ltd (Milton Keynes, Ujedinjena Kraljevina) (zastupnici: R. Subiotto, QC, i T. Kuhn, odvjetnik)

      Tuženik: Europska komisija (zastupnici: u početku J. Bourke, F. Castilla Contreras, B. Mongin, T. Vecchi i C. Vollrath, zatim F. Castilla Contreras, B. Mongin, T. Vecchi, C. Vollrath i T. Christoforou, agenti)

      Intervenijent u potporu tužiteljima: Europska federacija farmaceutske industrije i njezinih udruga (EFPIA) (Ženeva, Švicarska) (zastupnici: F. Carlin, barrister, i M. Healy, solicitor)

      Predmet

   Zahtjev za djelomično poništenje Odluke Komisije C(2013) 3803 final od 19. lipnja 2013. o postupku primjene članka 101. [UFEU-a] i članka 53. Sporazuma o EGP-u (predmet AT/39226 – Lundbeck), i zahtjev za smanjenje iznosa novčane kazne koja je tužiteljima izrečena navedenom odlukom.

      Izreka

               1.

               Tužba se odbija.

               2.

               H. Lundbeck A/S i Lundbeck Ltd nalaže se snošenje vlastitih troškova kao i troškova Europske komisije.

               3.

               Europska federacija farmaceutske industrije i njezinih udruga (EFPIA) snosit će vlastite troškove.

      (1)  SL C 325, 9. 11. 2013.


title: Predmet F-34/15: Tužba podnesena 24. veljače 2015. – ZZ protiv EEAS-a

text:
               1.6.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 178/25

         Tužba podnesena 24. veljače 2015. – ZZ protiv EEAS-a
   (Predmet F-34/15)
   (2015/C 178/26)
   Jezik postupka: francuski

      Stranke

      Tužitelj: ZZ (zastupnici: J.-N. Louis i N. de Montigny, odvjetnici)

      Tuženik: Europska služba za vanjsko djelovanje (EEAS)

      Predmet i opis spora

   Poništenje odluke o odbijanju pritužbe zbog uznemiravanja koju je podnio tužitelj protiv glavnog voditelja poslovanja Europske službe za vanjsko djelovanje.

      Tužbeni zahtjev tužitelja

   Tužitelj od Službeničkog suda zahtijeva da:

               —

               poništi odluku od 14. travnja 2014. Visoke predstavnice Europske unije, potpredsjednice Europske komisije, o odbijanju pritužbe zbog uznemiravanja koju je podnio tužitelj protiv glavnog voditelja poslovanja Europske službe za vanjsko djelovanje;

               —

               naloži EEAS-u snošenje troškova.


title: Predmet C-619/15 P: Žalba koju su 19. studenoga 2015. podnijeli Eugenia Mocek, Jadwiga Wenta, KAJMAN Firma Handlowo-Usługowo-Produkcyjna protiv presude Općeg suda (prvo vijeće) od 30. rujna 2015. u predmetu T-364/13, Eugenia Mocek, Jadwiga Wenta, KAJMAN Firma Handlowo-Usługowo-Produkcyjn protiv EUIPO-a

text:
               5.9.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 326/7

         Žalba koju su 19. studenoga 2015. podnijeli Eugenia Mocek, Jadwiga Wenta, KAJMAN Firma Handlowo-Usługowo-Produkcyjna protiv presude Općeg suda (prvo vijeće) od 30. rujna 2015. u predmetu T-364/13, Eugenia Mocek, Jadwiga Wenta, KAJMAN Firma Handlowo-Usługowo-Produkcyjn protiv EUIPO-a
   (Predmet C-619/15 P)
   (2016/C 326/11)
   Jezik postupka: engleski

      Stranke

      Žalitelji: Eugenia Mocek, Jadwiga Wenta, KAJMAN Firma Handlowo-Usługowo-Produkcyjna (zastupnik: B. Szczepaniak, radca prawny)

      Druga stranka u postupku: Ured europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO)
   Rješenjem od 21. lipnja 2016. Sud (osmo vijeće) je proglasio žalbu nedopuštenom.


title: Predmet C-86/14: Rješenje Suda (osmo vijeće) od 11. prosinca 2014. (zahtjev za prethodnu odluku Juzgado de lo Social no 1 de Granada – Španjolska) – Marta León Medialdea protiv Ayuntamiento de Huetor Vega (Zahtjev za prethodnu odluku — Socijalna politika — Direktiva 1999/70/EZ — Okvirni sporazum o radu na određeno vrijeme koji su sklopili ETUC, UNICE i CEEP — Uzastopni ugovori o radu na određeno vrijeme u javnom sektoru — Članak 3. točka 1. — Pojam ‘radnik na određeno vrijeme’ — Članak 5. točka 1. — Mjere za sprečavanje zlouporabe uzastopnih ugovora o radu ili radnih odnosa na određeno vrijeme — Sankcije — Izmjena radnog odnosa na određeno vrijeme u nestalni ugovor o radu na neodređeno vrijeme — Pravo na naknadu)

text:
               20.4.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 127/3

         Rješenje Suda (osmo vijeće) od 11. prosinca 2014. (zahtjev za prethodnu odluku Juzgado de lo Social no 1 de Granada – Španjolska) – Marta León Medialdea protiv Ayuntamiento de Huetor Vega
   (Predmet C-86/14) (1)

   ((Zahtjev za prethodnu odluku - Socijalna politika - Direktiva 1999/70/EZ - Okvirni sporazum o radu na određeno vrijeme koji su sklopili ETUC, UNICE i CEEP - Uzastopni ugovori o radu na određeno vrijeme u javnom sektoru - Članak 3. točka 1. - Pojam ‘radnik na određeno vrijeme’ - Članak 5. točka 1. - Mjere za sprečavanje zlouporabe uzastopnih ugovora o radu ili radnih odnosa na određeno vrijeme - Sankcije - Izmjena radnog odnosa na određeno vrijeme u nestalni ugovor o radu na neodređeno vrijeme - Pravo na naknadu))
   (2015/C 127/04)
   Jezik postupka: španjolski

      Sud koji je uputio zahtjev

   Juzgado de lo Social no 1 de Granada

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelj: Marta León Medialdea

      Tuženik: Ayuntamiento de Huetor Vega

      Izreka

               1.

               Članke 2. i 3. točku 1. Okvirnog sporazuma o radu na određeno vrijeme, sklopljenog 18. ožujka 1999., koji se nalazi u Prilogu Direktivi Vijeća 1999/70/EZ od 28. lipnja 1999. o Okvirnom sporazumu o radu na određeno vrijeme koji su sklopili ETUC, UNICE i CEEP, treba tumačiti u smislu da radnik kao što je tužiteljica u glavnom postupku ulazi u područje primjene tog okvirnog sporazuma s obzirom da je taj radnik bio vezan za poslodavca ugovorima o radu na određeno vrijeme u smislu tih članaka.

               2.

               Okvirni sporazum o radu na određeno vrijeme treba tumačiti u smislu da se protivi nacionalnom propisu kao što je onaj u glavnom postupku koji ne sadrži nikakvu djelotvornu mjeru radi sankcioniranja zlouporaba u smislu članka 5. točke 1. tog okvirnog sporazuma, koje proizlaze iz uzastopnih ugovora o radu u javnom sektoru, s obzirom da ne postoji nikakva djelotvorna mjera u nacionalnom pravnom poretku kako bi se takve zlouporabe sankcionirale.

               3.

               Na sudu koji je uputio zahtjev je da procjeni sukladno zakonu, kolektivnim ugovorima i/ili nacionalnoj praksi, kakva treba biti naknada dodijeljena radniku kao što je tužiteljica u glavnom postupku, kako bi predstavljala dovoljno djelotvornu mjeru za sankcioniranje zlouporabe u smislu članka 5. točke 1. Okvirnog sporazuma o radu na određeno vrijeme.
               Također je na sudu koji je uputio zahtjev da, po potrebi, mjerodavne odredbe nacionalnog prava u najvećoj mogućoj mjeri tumači u skladu s pravom Unije.

      (1)  SL C 142, 12.5.2014.


title: Predmet C-386/17: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 27. lipnja 2017. uputio Corte suprema di cassazione (Italija) – Stefano Liberato protiv Luminite Luise Grigorescu

text:
               9.10.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 338/3

         Zahtjev za prethodnu odluku koji je 27. lipnja 2017. uputio Corte suprema di cassazione (Italija) – Stefano Liberato protiv Luminite Luise Grigorescu
   (Predmet C-386/17)
   (2017/C 338/03)
   Jezik postupka: talijanski

      Sud koji je uputio zahtjev

   Corte suprema di cassazione

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelj: Stefano Liberato

      Tuženik: Luminita Luisa Grigorescu

      Prethodna pitanja

               1.

               Utječe li povreda pravila o litispendenciji iz članka 19. stavaka 2. i 3. Uredbe Vijeća (EZ) br. 2201/2003 (1) samo na utvrđivanje sudske nadležnosti, pa se kao posljedica toga primjenjuje članak 24. Uredbe Vijeća (EZ) br. 2201/2003, ili je nasuprot tomu ta povreda prepreka tomu da se odluku donesenu u državi članici pred čijim je sudom postupak započeo kasnije, prizna u državi članici pred čijim je sudom postupak započeo ranije, zbog razloga javnog poretka u postupovnom smislu, uzimajući u obzir činjenicu da članak 24. Uredbe br. 2201/2003 upućuje samo na pravila o sudskoj nadležnosti iz članaka 3. do 14. a ne i na članak 19.?

               2.

               Protivi li se tumačenje članka 19. Uredbe br. 2201/2003, prema kojem je taj članak samo kriterij za utvrđivanje sudske nadležnosti, pojmu litispendencije iz prava Europske unije kao i svrsi i cilju te odredbe, čiji je cilj propisivanje skupa kongentnih pravila, koja su odraz javnog poretka u postupovnom smislu, kojima se na taj način jamči stvaranje zajedničkog prostora kojeg karakterizira povjerenje i uzajamna lojalnost u postupovnom smislu među državama članicama, u kojem se mogu primjenjivati automatsko priznavanje i slobodni protok sudskih odluka?

      (1)  Uredba Vijeća (EZ) br. 2201/2003 od 27. studenoga 2003. o nadležnosti, priznavanju i izvršenju sudskih odluka u bračnim sporovima i u stvarima povezanima s roditeljskom odgovornošću te o stavljanju izvan snage Uredbe (EZ) br. 1347/2000 (SL 2003., L 338, str. 1.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 19., svezak 3., str. 133.)


title: Predmet T-396/15: Tužba podnesena 22. srpnja 2015. – Herm. Sprenger protiv OHIM-a – web2get (oblik zglobnog stremena)

text:
               14.9.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 302/67

         Tužba podnesena 22. srpnja 2015. – Herm. Sprenger protiv OHIM-a – web2get (oblik zglobnog stremena)
   (Predmet T-396/15)
   (2015/C 302/84)
   Jezik na kojem je tužba podnesena: njemački

      Stranke

      Tužitelj: Herm. Sprenger GmbH & Co. KG (Iserlohn, Njemačka) (zastupnik: V. Schiller, odvjetnik)

      Tuženik: Ured za usklađivanje na unutarnjem tržištu (žigovi i dizajni) (OHIM)

      Druga stranka u postupku pred žalbenim vijećem: web2get GmbH & Co. KG (Dülmen, Njemačka)

      Podaci o postupku pred OHIM-om

      Nositelj spornog žiga: tužitelj

      Sporni žig: trodimenzionalni žig Zajednice (oblik zglobnog stremena) – žig Zajednice br. 1 599 620

      Postupak pred OHIM-om: postupak proglašavanja žiga ništavim

      Pobijana odluka: odluka prvog žalbenog vijeća OHIM-a od 22. travnja 2015. u predmetu R 520/2015-1

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

               —

               poništi pobijanu odluku;

               —

               odbije zahtjev društva web2get GmbH & Co. KG za proglašavanje tužiteljevog žiga Zajednice br. 1 599 620 ništavim;

               —

               naloži OHIM-u snošenje troškova.

      Tužbeni razlozi

               —

               povreda članka 52. stavka 1. točke (a) u vezi s člankom 7. stavkom 1. Uredbe br. 207/2009;

               —

               povreda članka 52. stavka 1. točke (a) i stavka 2. u vezi s člankom 7. stavkom 3. Uredbe br. 207/2009;

               —

               povreda članka 7. stavka 1. točke (e) podtočaka (i.) i (ii.) Uredbe br. 207/2009;

               —

               povreda članka 76. stavka 1. Uredbe br. 207/2009;

               —

               povreda članka 77. stavka 1. Uredbe br. 207/2009.


title: Predmet T-279/14: Tužba podnesena 30. travnja 2014. – Sabic Polyolefine protiv Komisije

text:
               14.7.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 223/30

         Tužba podnesena 30. travnja 2014. – Sabic Polyolefine protiv Komisije
   (Predmet T-279/14)
   2014/C 223/35
   Jezik postupka: njemački

      Stranke

      Tužitelj: Sabic Polyolefine GmbH (Gelsenkirchen, Njemačka) (zastupnici: C. Arhold, N. Wimmer, F. Wesche, L. Petersen i T. Woltering, Rechtsanwälte)

      Tuženik: Europska komisija

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelji od Općeg suda zahtijevaju da:

               —

               poništi Odluku Europske Komisije od 18. prosinca 2013. o pokretanju ispitnog postupka u predmetu o državnim potporama SA.33995 (2013/C) (ex 2013/NN) – Poticanje proizvodnje električne energije iz obnovljivih izvora energije i ograničavanje nameta na temelju EEG u korist energetski intenzivnih poduzeća;

               —

               naložiti tuženiku snošenje troškova postupka.

      Tužbeni razlozi i glavni argumenti

   U prilog osnovanosti tužbe tužitelji ističu četiri tužbena razloga.

               1.

               Prvi tužbeni razlog: povreda članaka 107. stavak 1. i 108. UFEU-a zbog pogrešne klasifikacije posebnog sustava naknade

                           —

                           Tužitelji tvrde da odluka o pokretanju ispitnog postupka povrjeđuje članke 107. stavak 1. i 108. UFEU-a i članak 13. stavak 1. Uredbe (EZ) br. 659/1999 o utvrđivanju detaljnih pravila primjene članka 93. Ugovora o EZ-u (1) jer namet na temelju EEG-a iz Zakona o poticanju obnovljivih izvora energije (u daljnjem tekstu: EEG) ne predstavlja dodjelu državnih sredstava, a ograničavanje nameta na temelju EEG-a za velike potrošače ne predstavlja odricanje od državnih sredstava.

                           —

                           Tužitelji u tom smislu tvrde da je Komisija kao temelj za svoje ispitivanje uzela nove parametre razlikovanja koji su nespojivi s načelima ranije sudske prakse. Komisija je konkretno u potpunosti odstupila od kriterija stvarne ovlasti raspolaganja državnih tijela koji je prema ustaljenoj sudskoj praksi nužan za klasifikaciju državnih sredstva i smatrala da je dovoljno da državno zakonodavstvo utječe na novčane tokove između privatnih stanaka, a da tijela vlasti nadziru poštuju li privatne osobe zakonske odredbe.

                           —

                           Komisija je dodatno vezana svojom odlukom kojom nije klasificirala EEG 2000. kao potporu u smislu članka 107. stavka 1. UFEU-a jer nije bilo prijenosa državnih sredstava te je stoga pravno pogrešno klasificirala EEG 2012. kao novi protupravno uvedeni sustav potpora.

                           —

                           Dodatno, Komisija nije prikladno ispitala i stoga nije uvidjela da su iznimke za energetski intenzivna poduzeća opravdane sukladno cilju, naravi i unutarnjoj strukturi EEG 2012. i stoga ne predstavljaju selektivnu prednost.

               2.

               Drugi tužbeni razlog: povreda članka 108. stavka 1. UFEU-a i članaka 18. i 19. Uredbe br. 659/1999 zbog propusta predlaganja odgovarajućih mjera

                           —

                           Tužitelji u tom pogledu tvrde da je Komisija prilikom ispitivanja EEG 2012. u svakom slučaju trebala primijeniti postupak za zatečene potpore u skladu s člankom 108. stavkom 1. UFEU-a i člancima 17. do 19. Uredbe br. 659/1999 te da je Njemačkoj trebala predložiti odgovarajuće mjere prije otvaranja formalnog postupka ispitivanja umjesto što je izložila sudionike na tržištu značajnim ekonomskim rizicima uslijed klasifikacije EEG 2012. kao nove nepriopćene potpore.

               3.

               Treći tužbeni razlog: povreda prava na saslušanje

                           —

                           Tužitelji također prigovaraju da ih je Komisija u svakom slučaju trebala saslušati prije donošenja odluke s tako ozbiljnim pravnim učincima.

               4.

               Četvrti tužbeni zahtjev: nedovoljno obrazloženje

                           —

                           Konačno tužitelji smatraju da je odluka o otvaranju ispitnog postupka na bitnim mjestima nedovoljno obrazložena.

      (1)  Uredba Vijeća (EZ) br. 659/1999 od 22. ožujka 1999. o utvrđivanju detaljnih pravila primjene članka 93. Ugovora o EZ-u (SL 1999 L 83, str.1.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 8., svezak 4., str.16.)


title: Predmet T-545/12: Rješenje Općeg suda od 11. studenog 2013. — Mory i dr. protiv Komisije ( „Tužba za poništenje — Državne potpore — Tradicionalna i ekspresna dostava — Odluka o ne protezanju obveze naknade na potencijalne preuzimatelje korisnika u stečajnom postupku — Nedostatak pravnog interesa — Nedopuštenost” )

text:
               18.1.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 15/16

         Rješenje Općeg suda od 11. studenog 2013. — Mory i dr. protiv Komisije
   (Predmet T-545/12) (1)

   (Tužba za poništenje - Državne potpore - Tradicionalna i ekspresna dostava - Odluka o ne protezanju obveze naknade na potencijalne preuzimatelje korisnika u stečajnom postupku - Nedostatak pravnog interesa - Nedopuštenost)
   2014/C 15/23
   Jezik postupka: francuski

      Stranke

      Tužitelji: Mory SA (Pantin, Francuska); Mory Team (Pantin); Superga Invest, ranije Compagnie française superga d’investissement dans le service (CFSIS) (Miraumont, Francuska) (zastupnici: B. Vatiert i F. Loubières, odvjetnici)

      Tuženik: Europska komisija (zastupnici: T. Maxian Rusche i B. Stromsky, agenti)

      Predmet

   Zahtjev za poništenje Odluke Komisije C(2012) 2401 final, od 4. travnja 2012., o preuzimanju imovine grupe Sernam u okviru stečajnog postupka.

      Izreka

               1.

               Tužba se odbacuje kao nedopuštena.

               2.

               Nema mjesta odlučivanju o zahtjevima za intervenciju Francuske Republike i Calbersona.

               3.

               Mory SA, Mory Team i Superga Invest snose, osim vlastitih troškova i troškove Europske komisije.

               4.

               Francuska Republika i Calberson, predlagatelji intervencije, snosit će vlastite troškove.

      (1)  SL C 71, 9.3.2013.


title: Predmet T-189/10: Presuda Općeg suda od 15. srpnja 2015. – GEA Group protiv Komisije („Tržišno natjecanje — Zabranjeni sporazumi — Europska tržišta toplinskih stabilizatora — Odluka kojom se utvrđuje povreda članka 81. UEZ-a i članka 53. Sporazuma o EGP-u — Povreda koju su počinila društva kćeri — Novčane kazne — Solidarna odgovornost društava kćeri i društva majke — Prekoračenje gornje granice od 10 % za jedno od društava kćeri — Odluka o ponovnom donošenju odluke — Smanjenje iznosa novčane kazne navedenom društvu kćeri — Pripisivanje obveze plaćanja smanjenog iznosa novčane kazne drugom društvu kćeri i društvu majci — Pravo na obranu — Pravo na saslušanje — Pravo na uvid u spis”)

text:
               14.9.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 302/31

         Presuda Općeg suda od 15. srpnja 2015. – GEA Group protiv Komisije
   (Predmet T-189/10) (1)

   ((„Tržišno natjecanje - Zabranjeni sporazumi - Europska tržišta toplinskih stabilizatora - Odluka kojom se utvrđuje povreda članka 81. UEZ-a i članka 53. Sporazuma o EGP-u - Povreda koju su počinila društva kćeri - Novčane kazne - Solidarna odgovornost društava kćeri i društva majke - Prekoračenje gornje granice od 10 % za jedno od društava kćeri - Odluka o ponovnom donošenju odluke - Smanjenje iznosa novčane kazne navedenom društvu kćeri - Pripisivanje obveze plaćanja smanjenog iznosa novčane kazne drugom društvu kćeri i društvu majci - Pravo na obranu - Pravo na saslušanje - Pravo na uvid u spis”))
   (2015/C 302/40)
   Jezik postupka: njemački

      Stranke

      Tužitelj: GEA Group AG (Düsseldorf, Njemačka) (zastupnici: A. Kallmayer, I. du Mont i G. Schiffers, odvjetnici)

      Tuženik: Europska komisija (zastupnici: R. Sauer i F. Ronkes Agerbeek, agenti, uz asistenciju W. Berga, odvjetnika)

      Predmet

   Zahtjev za poništenje Odluke Komisije C (2010) 727 Komisija od 8. veljače 2010. o izmjeni Odluke Komisije C (2009) 8682 final od 11. studenoga 2009. o postupku primjene članka 81. UEZ-a i članka 53. Sporazuma o EGP-u (predmet COMP/38589 – Toplinski stabilizatori), ili, podredno, zahtjev za smanjenje iznosa novčanih kazni izrečenih tužitelju.

      Izreka

               1.

               Odluka Komisije C (2010) 727 od 8. veljače 2010. o izmjeni Odluke Komisije C (2009) 8682 final od 11. studenoga 2009. o postupku primjene članka 81. UEZ-a i članka 53. Sporazuma o EGP-u (predmet COMP/38589 – Toplinski stabilizatori), poništava se u dijelu u kojem se odnosi na društvo GEA Group AG.

               2.

               Europskoj komisiji nalaže se snošenje troškova.

      (1)  SL C 179, 3. 7. 2010.


title: Predmet C-11/15: Presuda Suda (prvo vijeće) od 22. lipnja 2016. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Nejvyšší správní soud – Češka Republika) – Odvolací finanční ředitelství protiv Český rozhlas (Prethodno pitanje — Šesta direktiva 77/388/EEZ — Porez na dodanu vrijednost — Članak 2. točka 1. — Pružanje usluga obavljenih uz naknadu — Pojam — Javna radiodifuzija — Financiranje obveznom zakonskom naknadom)

text:
               29.8.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 314/3

         Presuda Suda (prvo vijeće) od 22. lipnja 2016. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Nejvyšší správní soud – Češka Republika) – Odvolací finanční ředitelství protiv Český rozhlas
   (Predmet C-11/15) (1)

   ((Prethodno pitanje - Šesta direktiva 77/388/EEZ - Porez na dodanu vrijednost - Članak 2. točka 1. - Pružanje usluga obavljenih uz naknadu - Pojam - Javna radiodifuzija - Financiranje obveznom zakonskom naknadom))
   (2016/C 314/04)
   Jezik postupka: češki

      Sud koji je uputio zahtjev

   Nejvyšší správní soud

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelj: Odvolací finanční ředitelství

      Tuženik: Český rozhlas

      Izreka

   Članak 2. točku 1. Šeste direktive Vijeća 77/388/EEZ od 17. svibnja 1977. o usklađivanju zakonodavstava država članica koja se odnose na poreze na promet – Zajednički sustav poreza na dodanu vrijednost: jedinstvena porezna osnovica, treba tumačiti na način da aktivnost javne radiodifuzije, poput ove iz glavnog postupka, financirane iz obvezatne pristojbe propisane zakonom i koju plaća svaki vlasnik ili posjednik radio prijemnika i koju izvršava društvo za radiodifuziju osnovano zakonom, ne predstavlja pružanje usluga „obavljenih uz naknadu” u smislu te odredbe, i prema tome nije obuhvaćena područjem primjene te direktive.

      (1)  SL C 138, 27. 4. 2015.


title: Predmet T-340/17: Tužba podnesena 30. svibnja 2017. – Japan Airlines protiv Komisije

text:
               24.7.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 239/60

         Tužba podnesena 30. svibnja 2017. – Japan Airlines protiv Komisije
   (Predmet T-340/17)
   (2017/C 239/73)
   Jezik postupka: engleski

      Stranke

      Tužitelj: Japan Airlines Co. Ltd (Tokio, Japan) (zastupnici: J.-F. Bellis i K. Van Hove, odvjetnici, i R. Burton, Solicitor)

      Tuženik: Europska komisija

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

               —

               poništi, u cijelosti, u pogledu tužitelja, Komisijinu Odluku C (2017) 1742 final od 17. ožujka 2017. o postupku na temelju članka 101. UFEU-a, članka 53. Sporazuma o EGP-u i članka 8. Sporazuma između Europske zajednice i Švicarske Konfederacije o zračnom prometu (predmet AT.39258 – zračni teretni prijevoz);

               —

               podredno, primjenom svoje neograničene nadležnosti smanji visinu novčane kazne određene tužiteljima; i

               —

               naloži Komisiji snošenje troškova.

      Tužbeni razlozi i glavni argumenti

   U prilog osnovanosti tužbe tužitelj ističe jedanaest tužbenih razloga.

               1.

               Prvi tužbeni razlog, koji se temelji na tome da Komisija krši načelo ne bis in idem i članak 266. UFEU-a utvrđenjem da je tužitelj odgovoran za određene aspekte povrede za koje ga je oslobodila od odgovornosti u Odluci iz 2010. i, u svakom slučaju, krši primjenjivi zastarni rok određivanjem novčane kazne tužitelju za te aspekte, te ne pokazuje nikakav legitimni interes za formalno utvrđenje povrede u odnosu na te aspekte.

               2.

               Drugi tužbeni razlog, koji se temelji na tome da Komisija ponovnim donošenjem pobijane odluke krši načelo nediskriminacije jer je tužitelj u nepovoljnijem položaju od drugih adresata Odluke iz 2010. u odnosu na koje je ona postala konačna i obvezujuća.

               3.

               Treći tužbeni razlog, koji se temelji na tome da je Komisija povrijedila članke 101. UFEU-a i članak 53. EGP-a i opseg nadležnosti, kao i tužiteljeva prava obrane utvrdivši da je tužitelj odgovoran za povredu na rutama unutar EGP-a i onima između EU-a i Švicarske u razdoblju kad Komisija nije bila ovlaštena za izvršenje članka 101. UFEU-a i članka 53. EGP-a u odnosu na zračne prijevoznike koji su pružali usluge samo na rutama između EGP-a i trećih zemalja, te je tužiteljevo ponašanje na navedenim rutama u skladu s tim bilo zakonito.

               4.

               Četvrti tužbeni razlog, koji se temelji na tome da je Komisija prekršila članak 101. UFEU-a i članak 53. EGP-a utvrdivši da je tužitelj sudjelovao u jedinstvenoj i trajnoj povredi koja je uključivala rute ne kojima tužitelj nije pružao usluge jer nije za to imao potrebna prava.

               5.

               Peti tužbeni razlog, koji se temelji na tome da je Komisija prekršila članak 101. UFEU-a i članak 53. EGP-a jer se proglasila nadležnom za dolazne usluge zračnog prijevoza tereta na rutama između EGP-a i trećih zemalja, a takve se usluge pružaju klijentima koji se nalaze izvan EGP-a.

               6.

               Šesti tužbeni zahtjev koji se temelji na tome da je Komisija prekršila tužiteljeva prava obrane i načelo nediskriminacije i proporcionalnosti primijenivši različite dokazne standarde na različite prijevoznike.

               7.

               Sedmi tužbeni razlog, koji se temelji na tome da je Komisija prekršila Smjernice o utvrđivanju novčanih kazni (1) i načelo proporcionalnosti uključivši u relevantnu vrijednost prodaje korištenu kao osnovu za izračun novčane kazne, prihode izvedene iz elemenata cijene za usluge zračnog prijevoza tereta koji nisu povezani s povredom iz pobijane odluke.

               8.

               Osmi tužbeni razlog, koji se temelji na tome da je Komisija prekršila Smjernice o utvrđivanju novčanih kazni iz 2006. i načelo legitimnih očekivanja uključivši u relevantnu vrijednost prodaje korištenu kao osnovu za izračun novčane kazne prihode izvedene iz elemenata cijene za usluge zračnog prijevoza tereta na dolaznim rutama između država EGP-a i trećih zemalja.

               9.

               Deveti tužbeni razlog, koji se temelji na tome da je Komisija prekršila načelo proporcionalnosti ograničivši na 15 % smanjenje novčane kazne odobreno tužitelju na temelju regulatornog okvira.

               10.

               Deseti tužbeni razlog, koji se temelji na tome da je Komisija prekršila načela nediskriminacije i proporcionalnosti, kao i tužiteljeva prava obrane kad tužitelju nije odobrila 10 % smanjenja novčane kazne zbog ograničenog sudjelovanja u povredi, a odobrila je takvo smanjenje drugim adresatima pobijane odluke i Odluke iz 2010. koji su u objektivno sličnom položaju kao i tužitelj.

               11.

               Jedanaesti tužbeni razlog, koji se temelji na tome da bi se Opći sud trebao temeljiti na neograničenoj nadležnosti i znatno smanjiti novčanu kaznu.

      (1)  Smjernice o metodi za utvrđivanje kazni koje se propisuju u skladu s člankom 23. stavkom 2. točkom (a) Uredbe br. 1/2003 (SL C 210, str. 2.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 8., svezak 4., str. 58.)


title: Predmet C-48/16: Presuda Suda (četvrto vijeće) od 17. svibnja 2017. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Okresný súd Dunajská Streda – Slovačka) – ERGO Poist’ovňa, a.s. protiv Alžbete Barlíkove (Zahtjev za prethodnu odluku — Samozaposleni trgovački zastupnici — Direktiva 86/653/EEZ — Provizija trgovačkog zastupnika — Članak 11. — Djelomično neizvršenje ugovora sklopljenog između treće strane i nalogodavca — Posljedice u odnosu na proviziju — Pojam „razlog koji se može pripisati nalogodavcu”)

text:
               24.7.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 239/11

         Presuda Suda (četvrto vijeće) od 17. svibnja 2017. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Okresný súd Dunajská Streda – Slovačka) – ERGO Poist’ovňa, a.s. protiv Alžbete Barlíkove
   (Predmet C-48/16) (1)

   ((Zahtjev za prethodnu odluku - Samozaposleni trgovački zastupnici - Direktiva 86/653/EEZ - Provizija trgovačkog zastupnika - Članak 11. - Djelomično neizvršenje ugovora sklopljenog između treće strane i nalogodavca - Posljedice u odnosu na proviziju - Pojam „razlog koji se može pripisati nalogodavcu”))
   (2017/C 239/14)
   Jezik postupka: slovački

      Sud koji je uputio zahtjev

   Okresný súd Dunajská Streda

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelj: ERGO Poist’ovňa, a.s.

      Tuženik: Alžbeta Barlíková

      Izreka

               1.

               Članak 11. stavak 1. prvu alineju Direktive Vijeća 86/653/EZ od 18. prosinca 1986. o usklađivanju prava država članica u vezi samozaposlenih trgovačkih zastupnika treba tumačiti na način da se ne odnosi samo na slučaj potpunog neizvršenja ugovora između nalogodavca i treće strane nego i na slučaj djelomičnog neizvršenja tog ugovora, poput situacije u kojoj se ne dosegne određeni opseg prometa ili spomenuti ugovor ne traje predviđeno vrijeme.

               2.

               Članak 11. stavke 2. i 3. Direktive 86/653 treba tumačiti na način da odredba ugovora o trgovačkom zastupanju prema kojoj zastupnik mora vratiti razmjerni dio svoje provizije u slučaju djelomičnog neizvršenja ugovora između nalogodavca i treće strane ne predstavlja „odstupanje na štetu trgovačkog zastupnika” u smislu tog članka 11. stavka 3., ako je dio provizije koji se mora vratiti razmjeran opsegu neizvršenja spomenutog ugovora i pod uvjetom da se razlog za to neizvršenje ne može pripisati nalogodavcu.

               3.

               Članak 11. stavak 1. drugu alineju Direktive 86/653 treba tumačiti na način da se pojam „razlog koji se može pripisati nalogodavcu” ne odnosi samo na pravne razloge koji su izravno uzrokovali prestanak ugovora između nalogodavca i treće strane nego na sve pravne i činjenične okolnosti pripisive nalogodavcu zbog kojih taj ugovor nije izvršen.

      (1)  SL C 136, 18. 4. 2016.


title: Spojeni predmeti F-137/12, F-138/12, F-139/12 i F-141/12: Rješenje Službeničkog suda (treće vijeće) od 13. prosinca 2013. — Van Oost, Ibarra de Diego, Theodoridis i Hotz protiv Komisije (Javna služba — Službenici — Napredovanje — Postupak certificiranja 2010-2011 — Isključenje iz liste certificiranih službenika — Nagodba na inicijativu Službeničkog suda — Rok za prigovor — Prigovor izvan roka — Pojam oprostive pogreške — Dužna pažnja uredno upozorenog službenika — Obavijesti dobivene putem telefona — Dokaz — Nedopuštenost)

text:
               1.2.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 31/21

         Rješenje Službeničkog suda (treće vijeće) od 13. prosinca 2013. — Van Oost, Ibarra de Diego, Theodoridis i Hotz protiv Komisije
   (Spojeni predmeti F-137/12, F-138/12, F-139/12 i F-141/12) (1)

   (Javna služba - Službenici - Napredovanje - Postupak certificiranja 2010-2011 - Isključenje iz liste certificiranih službenika - Nagodba na inicijativu Službeničkog suda - Rok za prigovor - Prigovor izvan roka - Pojam oprostive pogreške - Dužna pažnja uredno upozorenog službenika - Obavijesti dobivene putem telefona - Dokaz - Nedopuštenost)
   2014/C 31/36
   Jezik postupka: francuski

      Stranke

      Tužitelji: Fabrice Van Oost (Ville Pommerœul, Belgija), Maria Belén Ibarra de Diego (Alicante, Španjolska), Nicolaos Theodoridis (Soignies, Belgija) i Margarita Hotz (Bruxelles, Belgija) (zastupnik: S. Pappas, odvjetnik)

      Tuženik: Europska komisija (zastupnici: G. Berscheid i C. Berardis-Kayser, agenti)

      Predmet

   Zahtjev za poništenje odluke EPSO-a o neuključivanju tužitelja na popis osoba koje su položile ispite po završetku osposobljavanja koje se nalazi u okviru postupka certificiranja, kao i odštetni zahtjev.

      Izreka rješenja

               1.

               Predmeti F-137/12, F-138/12 i F-139/12 brišu se iz registra Službeničkog suda.

               2.

               Stranke u predmetima F-137/12, F-138/12 et F-139/12 snose troškove sukladno njihovom sporazumu.

               3.

               Tužba u predmetu F-141/12 odbacuje se kao nedopuštena.

               4.

               Nalaže se M. Hotz snošenje vlastitih troškova i troškova koje je izložila Komisija u okviru predmeta F-141/12.

      (1)  SL C 26, 26. siječnja 2013., str. 75. i 76.


title: Predmet T-106/12: Presuda Općeg suda od 3. srpnja 2013. — Cytochroma Development protiv OHIM-a — Teva Pharmaceutical Industries (ALPHAREN) ( „Žig Zajednice — Postupak povodom prigovora — Prijava za registraciju verbalnog žiga Zajednice ALPHAREN — Raniji nacionalni verbalni žigovi ALPHA D3 — Relativan razlog za odbijanje — Provedba od strane OHIM-a presude o ukidanju odluke njegovih žalbenih vijeća — Članak 65. stavak 6. Uredbe (EZ) br. 207/2009 — Sastav žalbenih vijeća — Članak 1. stavak 5. Uredbe (EZ) br. 216/96” )

text:
               10.8.2013

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 233/4

         Presuda Općeg suda od 3. srpnja 2013. — Cytochroma Development protiv OHIM-a — Teva Pharmaceutical Industries (ALPHAREN)
   (Predmet T-106/12) (1)

   (Žig Zajednice - Postupak povodom prigovora - Prijava za registraciju verbalnog žiga Zajednice ALPHAREN - Raniji nacionalni verbalni žigovi ALPHA D3 - Relativan razlog za odbijanje - Provedba od strane OHIM-a presude o ukidanju odluke njegovih žalbenih vijeća - Članak 65. stavak 6. Uredbe (EZ) br. 207/2009 - Sastav žalbenih vijeća - Članak 1. stavak 5. Uredbe (EZ) br. 216/96)
   2013/C 233/11
   Jezik postupka: engleski

      Stranke

      Tužitelj: Cytochroma Development, Inc. (St. Michael, Barbados) (zastupnici: S. Malynicz, barrister, i A. Smith, solicitor)

      Tuženik: Ured za harmonizaciju na unutarnjem tržištu (žigovi i industrijski dizajni) (zastupnik: A. Folliard-Monguiral, agent)

      Druga stranka postupka pred žalbenim vijećem OHIM-a: Teva Pharmaceutical Industries Ltd (Jeruzalem, Izrael)

      Predmet

   Tužba protiv odluke prvog žalbenog vijeća OHIM-a od 2. prosinca 2011. (predmet R 1235/2011-1), koja se odnosi na postupak povodom prigovora između Teva Pharmaceutical Industries Ltd i Cytochroma Development, Inc.

      Izreka

               1.

               Ukida se odluka prvog žalbenog vijeća Ureda za harmonizaciju na unutarnjem tržištu (žigovi i industrijski dizajni) (OHIM) od 2. prosinca 2011. (predmet R 1235/2011-1).

               2.

               OHIM-u se nalaže snošenje troškova.

      (1)  SL C 138, 12.5.2012.


title: Predmet T-41/16: Tužba podnesena 28. siječnja 2016. – Cyprus Turkish Chamber of Industry i dr. protiv Komisije

text:
               4.4.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 118/34

         Tužba podnesena 28. siječnja 2016. – Cyprus Turkish Chamber of Industry i dr. protiv Komisije
   (Predmet T-41/16)
   (2016/C 118/39)
   Jezik postupka: engleski

      Stranke

      Tužitelji: Cyprus Turkish Chamber of Industry (Nicosia, Cipar), Animal Breeders Association (Nicosia), Milk and Oil Products Production and Marketing Cooperative Ltd. (Nicosia), Süt Urünleri İmalatçulari Birliği Milk Processors Association (Nicosia) i Fatma Garanti (Güzelyurt, Cipar) (zastupnici: B. O’Connor, Solicitor, S. Gubel i E. Bertolotto, odvjetnici)

      Tuženik: Europska komisija

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelji od Općeg suda zahtijevaju da:

               —

               poništi Odluku Komisije Ares(2015)5171539 od 18. studenoga 2015. i Odluku Komisije Ares(2016)220922 od 15. siječnja 2016. u vezi s postupkom povodom prigovora u odnosu na zahtjev za registraciju „ΧΑΛΛΟΥΜΙ” (HALLOUMI)/„HELLIM” (ΠΟΠ) (CY-PDO-0005-01243);

               —

               utvrdi nezakonitost članaka 49., 50., 51. i 52. Uredbe (EU) br. 1151/2012, kao i neprimjenjivost tih odredbi u ovom slučaju, jer njima nije predviđen sustav koji osigurava poštovanje temeljnih prava tužiteljâ;

               —

               Komisiji naloži snošenje troškova.

      Tužbeni razlozi i glavni argumenti

   U prilog osnovanosti tužbe tužitelj ističe tri tužbena razloga.

               1.

               Prvi tužbeni razlog u kojem se navodi da su pobijane Komisijine odluke nezakonite jer su njima tužitelji isključeni iz postupka registracije Halloumi/Hellim kao zaštićene oznake izvornosti u Europskoj uniji.

               2.

               Drugi tužbeni razlog u kojem se navodi da su pobijane Komisijine odluke nezakonite jer je njima povrijeđeno načelo jednakog postupanja i zabrane diskriminacije.

               3.

               Treći tužbeni razlog u kojem se navodi da se članci 49., 50., 51. i 52. Uredbe (EU) br. 1151/2012 (1) nezakoniti i da ih treba utvrditi neprimjenjivima jer njima nije predviđen sustav koji osigurava poštovanje temeljnih prava tužiteljâ.

      (1)  Uredba (EU) br. 1151/2012 Europskog parlamenta i Vijeća od 21. studenoga 2012. o sustavima kvalitete za poljoprivredne i prehrambene proizvode (SL L 343, str.1.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 15., svezak 25., str. 31.)


title: Predmet T-473/15: Presuda Općeg suda od 16. ožujka 2017. – Capella protiv EUIPO-a – Abus (APUS) („Žig Europske unije — Postupak povodom prigovora — Prijava za registraciju verbalnog žiga Zajednice APUS — Raniji nacionalni verbalni žig ABUS — Relativni razlog za odbijanje — Članak 8. stavak 1. točka (b) Uredbe (EZ) br. 207/2009 — Vjerojatnost dovođenja u zabludu — Uzastopna ograničenja prijave za registraciju pred žalbenim vijećem — Članak 43. stavak 1. Uredbe br. 207/2009 — Nadležnost žalbenog vijeća — Članak 64. stavak 1. Uredbe br. 207/2009 — Pravo na saslušanje — Članak 75. druga rečenica Uredbe br. 207/2009 — Pravilo 13. stavak 3. Uredbe (EZ) br. 2868/95”)

text:
               8.5.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 144/37

         Presuda Općeg suda od 16. ožujka 2017. – Capella protiv EUIPO-a – Abus (APUS)
   (Predmet T-473/15) (1)

   ((„Žig Europske unije - Postupak povodom prigovora - Prijava za registraciju verbalnog žiga Zajednice APUS - Raniji nacionalni verbalni žig ABUS - Relativni razlog za odbijanje - Članak 8. stavak 1. točka (b) Uredbe (EZ) br. 207/2009 - Vjerojatnost dovođenja u zabludu - Uzastopna ograničenja prijave za registraciju pred žalbenim vijećem - Članak 43. stavak 1. Uredbe br. 207/2009 - Nadležnost žalbenog vijeća - Članak 64. stavak 1. Uredbe br. 207/2009 - Pravo na saslušanje - Članak 75. druga rečenica Uredbe br. 207/2009 - Pravilo 13. stavak 3. Uredbe (EZ) br. 2868/95”))
   (2017/C 144/49)
   Jezik postupka: njemački

      Stranke

      Tužitelj: Capella EOOD (Sofija, Bugarska) (zastupnik: F. Henkel, odvjetnik)

      Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (zastupnik: S. Hanne, agent)

      Druga stranka u postupku pred žalbenim vijećem EUIPO-a, intervenijent u postupku pred Općim sudom: Abus August Bremicker Söhne KG (Wetter, Njemačka) (zastupnik: G. Hallwachs, odvjetnik)

      Predmet

   Tužba protiv odluke četvrtog žalbenog vijeća EUIPO-a od 2. lipnja 2015. (predmet R 117/2014-4), koja se odnosi na postupak povodom prigovora između društava Abus August Bremicker Söhne i Capella.

      Izreka

               1.

               Poništava se odluka četvrtog žalbenog vijeća Ureda Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO) od 2. lipnja 2015. (predmet R 117/2014-4).

               2.

               EUIPO će snositi vlastite troškove i troškove društva Capella EOOD.

               3.

               Društvo Abus August Bremicker Söhne KG snosit će vlastite troškove.

      (1)  SL C 328, 5. 10. 2015.


title: Predmet F-24/15: Tužba podnesena 11. veljače 2015. – ZZ protiv Vijeća

text:
               20.4.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 127/43

         Tužba podnesena 11. veljače 2015. – ZZ protiv Vijeća
   (Predmet F-24/15)
   (2015/C 127/61)
   Jezik postupka: francuski

      Stranke

      Tužitelj: ZZ (zastupnik: M. Velardo, odvjetnik)

      Tuženik: Vijeće Europske unije

      Predmet i opis spora

   Poništenje odluke o odbijanju tužiteljevog zahtjeva za izmjenu njegovog ugovora člana ugovornog osoblja, funkcijska skupina I., u ugovor člana privremenog osoblja, ili alternativno u ugovor člana ugovornog osoblja, funkcijska skupina III., i zahtjev za naknadu navodno pretrpljene neimovinske i imovinske štete.

      Tužbeni zahtjev tužitelja

               —

               Poništiti odluku nadležnog tijela ovlaštenog za sklapanje ugovora od 11. travnja 2014. o odbijanju tužiteljevog zahtjeva za izmjenu njegovog ugovora člana ugovornog osoblja u ugovor člana privremenog osoblja, ili alternativno u ugovor člana ugovornog osoblja, funkcijska skupina III., kao i potvrđujuću i implicitnu odluku o odbijanju žalbe u skladu s člankom 90. stavkom 2. Pravilnika o osoblju;

               —

               naložiti tuženiku da tužitelju uz stvarnu štetu naknadi zatezne i kompenzacijske kamate po stopi od 6,75 % za pretrpljenu imovinsku i neimovinsku štetu;

               —

               u svakom slučaju, naložiti tuženiku snošenje troškova postupka.


title: Predmet T-233/16 P: Žalba koju je 12. svibnja 2016. podnio José Luis Ruiz Molina protiv presude Službeničkog suda od 2. ožujka 2016. u predmetu F-60/15, Ruiz Molina protiv OHIM-a

text:
               4.7.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 243/45

         Žalba koju je 12. svibnja 2016. podnio José Luis Ruiz Molina protiv presude Službeničkog suda od 2. ožujka 2016. u predmetu F-60/15, Ruiz Molina protiv OHIM-a
   (Predmet T-233/16 P)
   (2016/C 243/50)
   Jezik postupka: francuski

      Stranke

      Žalitelj: José Luis Ruiz Molina (San Juan de Alicante, Španjolska) (zastupnici: N. Lhoëst i S. Michiels, odvjetnici)

      Druga stranka u postupku: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo

      Žalbeni zahtjev

   Žalitelj od Općeg suda zahtijeva da:

               —

               ukine presudu Službeničkog suda Europske unije od 2. ožujka 2016. u predmetu F-60/15;

               —

               naloži drugoj stranki u postupku snošenje svih troškova prvostupanjskog i žalbenog postupka.

      Žalbeni razlozi i glavni argumenti

   U prilog osnovanosti žalbe žalitelj ističe četiri žalbena razloga.

               1.

               Prvi žalbeni razlog temelji se na povredi članka 8. stavka 1. Uvjeta zaposlenja ostalih službenika Europske unije.

               2.

               Drugi žalbeni razlog temelji se na povredi načela res judicata u pogledu presude od 15. rujna 2011., Bennett i dr../OHIM, F-102/09, EU:F:2011:138.

               3.

               Treći žalbeni razlog temelji se na povredi Direktive Vijeća 1999/70/EZ od 28. lipnja 1999. o Okvirnom sporazumu o radu na određeno vrijeme koji su sklopili ETUC, UNICE i CEEP (SL 1999, L 175, str. 43.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 5, svezak 4., str. 228.) koji je stavio na snagu Okvirni sporazum o ugovorima o radu na određeno vrijeme, zaključen 18. ožujka 1999. između općih međusektorskih organizacija, kao i općeprihvaćenih načela i standarda međunarodnog socijalnog prava o stabilnosti zaposlenja.

               4.

               Treći žalbeni razlog temelji se na nepostojanju obrazloženja pobijane presude.