title: Predmet T-411/17: Presuda Općeg suda od 23. rujna 2020. – Landesbank Baden-Württemberg protiv SRB-a („Ekonomska i monetarna unija – Bankovna unija – Jedinstveni mehanizam za sanaciju kreditnih institucija i određenih investicijskih društava (SRM) – Jedinstveni fond za sanaciju (SRF) – Odluka SRB-a o izračunu ex ante doprinosâ za 2017. – Tužba za poništenje – Izravni i osobni utjecaj – Dopuštenost – Bitni postupovni zahtjevi – Potvrda vjerodostojnosti odluke – Obveza obrazlaganja – Pravo na djelotvornu sudsku zaštitu – Prigovor nezakonitosti – Vremensko ograničenje učinaka presude”)

text:
               16.11.2020

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 390/26

      Presuda Općeg suda od 23. rujna 2020. – Landesbank Baden-Württemberg protiv SRB-a
      (Predmet T-411/17) (1)

      („Ekonomska i monetarna unija - Bankovna unija - Jedinstveni mehanizam za sanaciju kreditnih institucija i određenih investicijskih društava (SRM) - Jedinstveni fond za sanaciju (SRF) - Odluka SRB-a o izračunu ex ante doprinosâ za 2017. - Tužba za poništenje - Izravni i osobni utjecaj - Dopuštenost - Bitni postupovni zahtjevi - Potvrda vjerodostojnosti odluke - Obveza obrazlaganja - Pravo na djelotvornu sudsku zaštitu - Prigovor nezakonitosti - Vremensko ograničenje učinaka presude”)
      (2020/C 390/36)
      Jezik postupka: njemački

         Stranke

         Tužitelj: Landesbank Baden-Württemberg (Stuttgart, Njemačka) (zastupnici: H. Berger i K. Rübsamen, odvjetnici)

         Tuženik: Jedinstveni sanacijski odbor (zastupnici: A. Martin-Ehlers, S. Raes, T. Van Dyck i A. Kopp, odvjetnici)

         Intervenijent u potporu tuženiku: Europska komisija (zastupnici: A. Steiblytė i K.-P. Wojcik, agenti)

         Predmet

      Zahtjev na temelju članka 263. UFEU-a za poništenje odluke SRB-a donesene na njegovoj izvršnoj sjednici od 11. travnja 2017. o izračunu ex ante doprinosa Jedinstvenom fondu za sanaciju za 2017. (SRB/ES/SRF/2017/05), u dijelu u kojem se odnosi na tužitelja.

         Izreka

                  1.

                  Poništava se odluka Jedinstvenog sanacijskog odbora (SRB) donesena na njegovoj izvršnoj sjednici od 11. travnja 2017. o izračunu ex ante doprinosa Jedinstvenom fondu za sanaciju (SRB/ES/SRF/2017/05) za 2017. u dijelu u kojem se odnosi na društvo Landesbank Baden-Württemberg.

                  2.

                  Održavaju se na snazi učinci odluke SRB/ES/SRF/2017/05 u dijelu u kojem se odnosi na društvo Landesbank Baden-Württemberg u razdoblju od šest mjeseci od dana kada ova presuda postane pravomoćna.

                  3.

                  SRB će, uz vlastite troškove, snositi i troškove društva Landesbank Baden-Württemberg.

                  4.

                  Europska komisija snosit će vlastite troškove.

         (1)  SL C 277, 21. 8. 2017.


title: Predmet T-420/17: Presuda Općeg suda od 23. rujna 2020. – Portigon protiv SRB-a („Ekonomska i monetarna unija – Bankovna unija – Jedinstveni sanacijski mehanizam za kreditne institucije i određena investicijska društva (SRM) – Jedinstveni fond za sanaciju (SRF) – Odluka SRB-a o izračunu ex ante doprinosâ za 2017. – Tužba za poništenje – Izravni i osobni utjecaj – Dopuštenost – Bitni postupovni zahtjevi – Potvrda vjerodostojnosti odluke – Obveza obrazlaganja – Vremensko ograničenje učinaka presude”)

text:
               16.11.2020

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 390/27

      Presuda Općeg suda od 23. rujna 2020. – Portigon protiv SRB-a
      (Predmet T-420/17) (1)

      („Ekonomska i monetarna unija - Bankovna unija - Jedinstveni sanacijski mehanizam za kreditne institucije i određena investicijska društva (SRM) - Jedinstveni fond za sanaciju (SRF) - Odluka SRB-a o izračunu ex ante doprinosâ za 2017. - Tužba za poništenje - Izravni i osobni utjecaj - Dopuštenost - Bitni postupovni zahtjevi - Potvrda vjerodostojnosti odluke - Obveza obrazlaganja - Vremensko ograničenje učinaka presude”)
      (2020/C 390/38)
      Jezik postupka: njemački

         Stranke

         Tužitelj: Portigon AG (Düsseldorf, Njemačka) (zastupnici: D. Bliesener, V. Jungkind i F. Geber, odvjetnici)

         Tuženik: Jedinstveni sanacijski odbor (zastupnici: P. Messina i J. Kerlin, agenti, uz asistenciju B. Meyringa, S. Schela i T. Klupscha, odvjetnika)

         Intervenijent u potporu tuženiku: Europska komisija (zastupnici: A. Steiblytė i K.-Ph. Wojcik, agenti)

         Predmet

      Zahtjev na temelju članka 263. UFEU-a za poništenje odluke SRB-a donesene na njegovoj izvršnoj sjednici od 11. travnja 2017. o izračunu ex ante doprinosa Jedinstvenom fondu za sanaciju za 2017. (SRB/ES/SRF/2017/05), u dijelu u kojem se odnosi na tužitelja.

         Izreka

                  1.

                  Poništava se odluka Jedinstvenog sanacijskog odbora (SRB) donesena na njegovoj izvršnoj sjednici od 11. travnja 2017. o izračunu ex ante doprinosa Jedinstvenom fondu za sanaciju za 2017. (SRB/ES/SRF/2017/05) u dijelu u kojem se odnosi na društvo Portigon AG.

                  2.

                  SRB će, uz vlastite troškove, snositi i troškove društva Portigon.

                  3.

                  Europska komisija snosit će vlastite troškove.

         (1)  SL C 277, 21. 8. 2017.


title: Predmet T-565/18: Presuda Općeg suda od 9. rujna 2020. – P. Krücken Organic protiv Komisije („Institucionalno pravo – Tužba za naknadu štete – Pretpostavke za postojanje izvanugovorne odgovornosti Unije – Režim za uvoz ekoloških proizvoda iz trećih zemalja – Privatna kontrolna ustanova – Pojam odgovarajućeg nadzora u smislu članka 33. stavka 3. Uredbe (EZ) br. 834/2007 – Uredba (EZ) br. 1235/2008 – Pripisivost ponašanja”)

text:
               16.11.2020

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 390/28

      Presuda Općeg suda od 9. rujna 2020. – P. Krücken Organic protiv Komisije
      (Predmet T-565/18) (1)

      („Institucionalno pravo - Tužba za naknadu štete - Pretpostavke za postojanje izvanugovorne odgovornosti Unije - Režim za uvoz ekoloških proizvoda iz trećih zemalja - Privatna kontrolna ustanova - Pojam odgovarajućeg nadzora u smislu članka 33. stavka 3. Uredbe (EZ) br. 834/2007 - Uredba (EZ) br. 1235/2008 - Pripisivost ponašanja”)
      (2020/C 390/39)
      Jezik postupka: njemački

         Stranke

         Tužitelj: P. Krücken Organic GmbH (Mannheim, Njemačka) (zastupnik: H. Schmidt, odvjetnik)

         Tuženik: Europska komisija (zastupnici: B. Eggers, B. Hofstötter i A. Dawes, agenti)

         Predmet

      Zahtjev koji se temelji na članku 268. UFEU-a i kojom se traži naknada štete koju je tužitelj navodno pretrpio zbog, s jedne strane, Komisijine navodne povrede njezinih obveza na temelju članka 33. stavka 3. Uredbe Vijeća (EZ) br. 834/2007 od 28. lipnja 2007. o ekološkoj proizvodnji i označivanju ekoloških proizvoda i stavljanju izvan snage Uredbe (EEZ) br. 2092/91 (SL 2007., L 189, str. 1.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 15., svezak 8., str. 139.), i, s druge strane, određenog broja radnji društva Ecocert SA koje su navodno pripisive Komisiji.

         Izreka

                  1.

                  Tužba se odbija.

                  2.

                  Društvu P. Krücken Organic GmbH nalaže se snošenje troškova.

         (1)  SL C 427, 26. 11. 2018.


title: Predmet T-596/18: Presuda Općeg suda od 23. rujna 2020. – ZL protiv EUIPO-a („Javna služba – Zapošljavanje – Obavijest o natječaju – Odluka o neuvrštenju tužiteljeva imena na popis uspješnih kandidata na natječaju – Obveza obrazlaganja – Odbijanje zahtjeva za pristup pitanjima s višestrukim izborom odgovora postavljenih u pristupnim testovima – Tajnost rada povjerenstva za odabir”)

text:
               16.11.2020

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 390/29

      Presuda Općeg suda od 23. rujna 2020. – ZL protiv EUIPO-a
      (Predmet T-596/18) (1)

      („Javna služba - Zapošljavanje - Obavijest o natječaju - Odluka o neuvrštenju tužiteljeva imena na popis uspješnih kandidata na natječaju - Obveza obrazlaganja - Odbijanje zahtjeva za pristup pitanjima s višestrukim izborom odgovora postavljenih u pristupnim testovima - Tajnost rada povjerenstva za odabir”)
      (2020/C 390/40)
      Jezik postupka: engleski

         Stranke

         Tužitelj: ZL (zastupnik: H. Tettenborn, odvjetnik)

         Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (zastupnici: A. Lukošiūtė i K. Tóth, agenti, uz asistenciju B. Wägenbaura, odvjetnika)

         Predmet

      Zahtjev podnesen na temelju članka 270. UFEU-a kojim se traži poništenje, kao prvo, odluke povjerenstva za odabir natječaja EUIPO/AD/01/17 – Administratori (AD 6) u području intelektualnog vlasništva od 7. ožujka 2018., o odbijanju tužiteljeva zahtjeva za preispitivanje odluke povjerenstva za odabir od 1. prosinca 2017. o neuvrštenju njegova imena na popis uspješnih kandidata sastavljen radi EUIPO-ova zapošljavanja administratora i, kao drugo, odluke EUIPO-a od 27. lipnja 2018. o odbijanju njegovih žalbi.

         Izreka

                  1.

                  Tužba se odbija.

                  2.

                  Osobi ZL nalaže se snošenje troškova.

         (1)  SL C 445, 10. 12. 2018.


title: Predmet T-291/19: Presuda Općeg suda od 23. rujna 2020. – Pshonka protiv Vijeća („Zajednička vanjska i sigurnosna politika – Mjere ograničavanja donesene s obzirom na stanje u Ukrajini – Zamrzavanje financijskih sredstava – Popis osoba, subjekata i tijela na koje se primjenjuje zamrzavanje financijskih sredstava i gospodarskih izvora – Zadržavanje tužiteljeva imena na popisu – Obveza Vijeća da provjeri da je odluka tijela treće države donesena uz poštovanje prava obrane i prava na djelotvornu sudsku zaštitu”)

text:
               16.11.2020

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 390/29

      Presuda Općeg suda od 23. rujna 2020. – Pshonka protiv Vijeća
      (Predmet T-291/19) (1)

      („Zajednička vanjska i sigurnosna politika - Mjere ograničavanja donesene s obzirom na stanje u Ukrajini - Zamrzavanje financijskih sredstava - Popis osoba, subjekata i tijela na koje se primjenjuje zamrzavanje financijskih sredstava i gospodarskih izvora - Zadržavanje tužiteljeva imena na popisu - Obveza Vijeća da provjeri da je odluka tijela treće države donesena uz poštovanje prava obrane i prava na djelotvornu sudsku zaštitu”)
      (2020/C 390/41)
      Jezik postupka: češki

         Stranke

         Tužitelj: Viktor Pavlovič Pšonka (Kijev, Ukrajina) (zastupnik: M. Mleziva, odvjetnik)

         Tuženik: Vijeće Europske unije (zastupnici: R. Pekař i V. Piessevaux, agenti)

         Predmet

      Zahtjev koji se temelji na članku 263. UFEU-a radi poništenja Odluke Vijeća (ZVSP) 2019/354 od 4. ožujka 2019. o izmjeni Odluke Vijeća 2014/119/ZVSP o mjerama ograničavanja usmjerenima protiv određenih osoba, subjekata i tijela s obzirom na stanje u Ukrajini (SL 2019., L 64, str. 7. i ispravak SL 2019., L 86, str. 118.) i Provedbene uredbe Vijeća (EU) 2019/352 od 4. ožujka 2019. o provedbi Uredbe (EU) br. 208/2014 o mjerama ograničavanja usmjerenima protiv određenih osoba, subjekata i tijela s obzirom na stanje u Ukrajini (SL 2019., L 64, str. 1. i ispravak SL 2019., L 86, str. 118.) u dijelu u kojem se tim aktima zadržava tužiteljevo ime na popisu osoba, subjekata i tijela na koje se primjenjuju te mjere ograničavanja.

         Izreka

                  1.

                  Odluka Vijeća (ZVSP) 2019/354 od 4. ožujka 2019. o izmjeni Odluke Vijeća 2014/119/ZVSP o mjerama ograničavanja usmjerenima protiv određenih osoba, subjekata i tijela s obzirom na stanje u Ukrajini i Provedbena uredba Vijeća (EU) 2019/352 od 4. ožujka 2019. o provedbi Uredbe (EU) br. 208/2014 o mjerama ograničavanja usmjerenima protiv određenih osoba, subjekata i tijela s obzirom na stanje u Ukrajini poništavaju se u dijelu u kojem je ime Viktora Pavloviča Pšonke zadržano na popisu osoba, subjekata i tijela na koje se primjenjuju te mjere ograničavanja.

                  2.

                  Vijeću Europske unije nalaže se snošenje troškova.

         (1)  SL C 246, 22. 7. 2019.


title: Predmet T-292/19: Presuda Općeg suda od 23. rujna 2020. – Pshonka protiv Vijeća („Zajednička vanjska i sigurnosna politika – Mjere ograničavanja donesene s obzirom na stanje u Ukrajini – Zamrzavanje financijskih sredstava – Popis osoba, subjekata i tijela na koje se primjenjuje zamrzavanje financijskih sredstava i gospodarskih izvora – Zadržavanje tužiteljeva imena na popisu – Obveza Vijeća da provjeri da je odluka tijela treće države donesena uz poštovanje prava obrane i prava na djelotvornu sudsku zaštitu”)

text:
               16.11.2020

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 390/30

      Presuda Općeg suda od 23. rujna 2020. – Pshonka protiv Vijeća
      (Predmet T-292/19) (1)

      („Zajednička vanjska i sigurnosna politika - Mjere ograničavanja donesene s obzirom na stanje u Ukrajini - Zamrzavanje financijskih sredstava - Popis osoba, subjekata i tijela na koje se primjenjuje zamrzavanje financijskih sredstava i gospodarskih izvora - Zadržavanje tužiteljeva imena na popisu - Obveza Vijeća da provjeri da je odluka tijela treće države donesena uz poštovanje prava obrane i prava na djelotvornu sudsku zaštitu”)
      (2020/C 390/42)
      Jezik postupka: češki

         Stranke

         Tužitelj: Artem Viktorovič Pšonka (Kramatorsk, Ukrajina) (zastupnik: M. Mleziva, odvjetnik)

         Tuženik: Vijeće Europske unije (zastupnici: R. Pekař i V. Piessevaux, agenti)

         Predmet

      Zahtjev koji se temelji na članku 263. UFEU-a radi poništenja Odluke Vijeća (ZVSP) 2019/354 od 4. ožujka 2019. o izmjeni Odluke Vijeća 2014/119/ZVSP o mjerama ograničavanja usmjerenima protiv određenih osoba, subjekata i tijela s obzirom na stanje u Ukrajini (SL 2019., L 64, str. 7. i ispravak SL 2019., L 86, str. 118.) i Provedbene uredbe Vijeća (EU) 2019/352 od 4. ožujka 2019. o provedbi Uredbe (EU) br. 208/2014 o mjerama ograničavanja usmjerenima protiv određenih osoba, subjekata i tijela s obzirom na stanje u Ukrajini (SL 2019., L 64, str. 1. i ispravak SL 2019., L 86, str. 118.) u dijelu u kojem se tim aktima zadržava tužiteljevo ime na popisu osoba, subjekata i tijela na koje se primjenjuju te mjere ograničavanja.

         Izreka

                  1.

                  Odluka Vijeća (ZVSP) 2019/354 od 4. ožujka 2019. o izmjeni Odluke Vijeća 2014/119/ZVSP o mjerama ograničavanja usmjerenima protiv određenih osoba, subjekata i tijela s obzirom na stanje u Ukrajini i Provedbena uredba Vijeća (EU) 2019/352 od 4. ožujka 2019. o provedbi Uredbe (EU) br. 208/2014 o mjerama ograničavanja usmjerenima protiv određenih osoba, subjekata i tijela s obzirom na stanje u Ukrajini poništavaju se u dijelu u kojem je ime Artema Pavloviča Pšonke zadržano na popisu osoba, subjekata i tijela na koje se primjenjuju te mjere ograničavanja.

                  2.

                  Vijeću Europske unije nalaže se snošenje troškova.

         (1)  SL C 246, 22. 7. 2019.


title: Predmet T-338/19: Presuda Općeg suda od 23. rujna 2020. – UE protiv Komisije („Javna služba – Privremeno osoblje – Zdravstveni problemi koji su navodno povezani s radnim uvjetima – Zahtjev za priznanje profesionalnog uzroka bolesti – Članak 73. Pravilnika o osoblju – Pravo na saslušanje – Članak 41. Povelje o temeljnim pravima – Obveza saslušanja zainteresirane osobe prije donošenja prvotne odluke”)

text:
               16.11.2020

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 390/31

      Presuda Općeg suda od 23. rujna 2020. – UE protiv Komisije
      (Predmet T-338/19) (1)

      („Javna služba - Privremeno osoblje - Zdravstveni problemi koji su navodno povezani s radnim uvjetima - Zahtjev za priznanje profesionalnog uzroka bolesti - Članak 73. Pravilnika o osoblju - Pravo na saslušanje - Članak 41. Povelje o temeljnim pravima - Obveza saslušanja zainteresirane osobe prije donošenja prvotne odluke”)
      (2020/C 390/43)
      Jezik postupka: engleski

         Stranke

         Tužitelj: UE (zastupnici: S. Rodrigues i A. Champetier, odvjetnici)

         Tuženik: Europska komisija (zastupnici: T. Bohr i L. Vernier, agenti)

         Predmet

      Zahtjev na temelju članka 270. UFEU-a radi poništenja odluke Komisijina Ureda za upravljanje individualnim materijalnim pravima i njihovu isplatu (PMO) od 1. kolovoza 2018. kojom je tužiteljičin zahtjev za priznanje profesionalne bolesti, na temelju članka 73. Pravilnika o osoblju za dužnosnike Europske unije, odbačen kao nedopušten.

         Izreka

                  1.

                  Poništava se Odluka Ureda Europske komisije za upravljanje individualnim materijalnim pravima i njihovu isplatu (PMO) od 1. kolovoza 2018. kojom je zahtjev osobe UE za priznanje profesionalne bolesti, na temelju članka 73. Pravilnika o osoblju za dužnosnike Europske unije, odbačen kao nedopušten.

                  2.

                  Komisiji se nalaže snošenje troškova.

         (1)  SL C 263, 5. 8. 2019.


title: Predmet T-370/19: Presuda Općeg suda od 23. rujna 2020. – Španjolska protiv Komisije („Vanjski odnosi – Tehnička suradnja – Elektroničke komunikacije – Uredba (EU) 2018/1971 – Tijelo europskih regulatora za elektroničke komunikacije – Članak 35. stavak 2. Uredbe 2018/1971 – Sudjelovanje regulatornih tijela trećih zemalja u tom tijelu – Sudjelovanje nacionalnog regulatornog tijela Kosova – Pojam treće zemlje – Pogreška koja se tiče prava”)

text:
               16.11.2020

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 390/31

      Presuda Općeg suda od 23. rujna 2020. – Španjolska protiv Komisije
      (Predmet T-370/19) (1)

      („Vanjski odnosi - Tehnička suradnja - Elektroničke komunikacije - Uredba (EU) 2018/1971 - Tijelo europskih regulatora za elektroničke komunikacije - Članak 35. stavak 2. Uredbe 2018/1971 - Sudjelovanje regulatornih tijela trećih zemalja u tom tijelu - Sudjelovanje nacionalnog regulatornog tijela Kosova - Pojam treće zemlje - Pogreška koja se tiče prava”)
      (2020/C 390/44)
      Jezik postupka: španjolski

         Stranke

         Tužitelj: Kraljevina Španjolska (zastupnik: S. Centeno Huerta, agent)

         Tuženik: Europska komisija (zastupnici: F. Castillo de la Torre, M. Kellerbauer i T. Ramopoulos, agenti)

         Predmet

      Zahtjev na temelju članka 263. UFEU-a za poništenje Odluke Komisije od 18. ožujka 2019. o sudjelovanju nacionalnog regulatornog tijela Kosova u Tijelu europskih regulatora za elektroničke komunikacije (SL 2019., C 115, str. 26.).

         Izreka

                  1.

                  Tužba se odbija.

                  2.

                  Kraljevini Španjolskoj nalaže se snošenje troškova.

         (1)  SL C 263, 5. 8. 2019.


title: Predmet T-522/19: Presuda Općeg suda od 23. rujna 2020. – Aldi protiv EUIPO-a (BBQ BARBECUE SEASON) („Žig Europske unije – Prijava figurativnog žiga Europske unije BBQ BARBECUE SEASON – Apsolutni razlozi za odbijanje – Opisni karakter – Članak 7. stavak 1. točka (c) Uredbe (EU) 2017/1001 – Nepostojanje razlikovnog karaktera – Članak 7. stavak 1. točka (b) Uredbe 2017/1001”)

text:
               16.11.2020

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 390/32

      Presuda Općeg suda od 23. rujna 2020. – Aldi protiv EUIPO-a (BBQ BARBECUE SEASON)
      (Predmet T-522/19) (1)

      („Žig Europske unije - Prijava figurativnog žiga Europske unije BBQ BARBECUE SEASON - Apsolutni razlozi za odbijanje - Opisni karakter - Članak 7. stavak 1. točka (c) Uredbe (EU) 2017/1001 - Nepostojanje razlikovnog karaktera - Članak 7. stavak 1. točka (b) Uredbe 2017/1001”)
      (2020/C 390/46)
      Jezik postupka: njemački

         Stranke

         Tužitelj: Aldi GmbH & Co. KG (Mülheim an der Ruhr, Njemačka) (zastupnici: N. Lützenrath, U. Rademacher, C. Fürsen i M. Minkner, odvjetnici)

         Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (zastupnik: S. Hanne, agent)

         Predmet

      Tužba podnesena protiv odluke petog žalbenog vijeća EUIPO-a od 17. svibnja 2019. (predmet R 1359/2018-5), koja se odnosi na prijavu za registraciju figurativnog znaka BBQ BARBECUE SEASON kao žiga Europske unije.

         Izreka

                  1.

                  Tužba se odbija.

                  2.

                  Društvu Aldi GmbH & Co. KG nalaže se snošenje troškova.

         (1)  SL C 305, 9. 9. 2019.


title: Predmet T-549/19: Presuda Općeg suda od 23. rujna 2020. – Medac Gesellschaft für klinische Spezialpräparate protiv Komisije („Lijekovi za humanu primjenu – Lijekovi za rijetke bolesti – Zahtjev za izdavanje odobrenja za stavljanje u promet lijeka Trecondi – treosulfana – Odluka o uklanjanju lijeka iz Registra lijekova za rijetke bolesti – Članak 3. stavak 1. točka (b) Uredbe (EZ) br. 141/2000 – Pojam, zadovoljavajuća metoda’ – Članak 5. stavak 12. točka (b) Uredbe br. 141/2000 – Pogreška koja se tiče prava”)

text:
               16.11.2020

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 390/33

      Presuda Općeg suda od 23. rujna 2020. – Medac Gesellschaft für klinische Spezialpräparate protiv Komisije
      (Predmet T-549/19) (1)

      („Lijekovi za humanu primjenu - Lijekovi za rijetke bolesti - Zahtjev za izdavanje odobrenja za stavljanje u promet lijeka Trecondi – treosulfana - Odluka o uklanjanju lijeka iz Registra lijekova za rijetke bolesti - Članak 3. stavak 1. točka (b) Uredbe (EZ) br. 141/2000 - Pojam, zadovoljavajuća metoda’ - Članak 5. stavak 12. točka (b) Uredbe br. 141/2000 - Pogreška koja se tiče prava”)
      (2020/C 390/47)
      Jezik postupka: njemački

         Stranke

         Tužitelj: Medac Gesellschaft für klinische Spezialpräparate mbH (Wedel, Njemačka) (zastupnik: P. von Czettritz, avocat)

         Tuženik: Europska komisija (zastupnici: B.-R. Killmann i A. Sipos, agenti)

         Predmet

      Zahtjev na temelju članka 263. UFEU-a za djelomično poništenje Provedbene odluke Komisije C(2019) 4858 final od 20. lipnja 2019. o izdavanju odobrenja za stavljanje u promet lijeka za humanu primjenu Trecondi – treosulfana,

         Izreka

                  1.

                  Poništava se članak 5. Provedbene odluke Europske komisije C(2019) 4858 (final) od 20. lipnja 2019. o izdavanju odobrenja za stavljanje u promet lijeka za humanu primjenu Trecondi –treosulfana.

                  2.

                  Komisiji se nalaže snošenje troškova, uključujući troškove postupka privremene pravne zaštite.

         (1)  SL C 337, 7. 10. 2019.


title: Predmet T-557/19: Presuda Općeg suda od 23. rujna 2020. – Seven protiv EUIPO-a (7Seven) („Žig Europske unije – Figurativni žig Europske unije 7Seven – Nepostojanje zahtjeva za produljenje registracije žiga – Brisanje žiga nakon isteka registracije – Članak 53. Uredbe (EU) 2017/1001 – Zahtjev za povrat u prijašnje stanje koji je podnio nositelj licencije – Članak 104. stavak 1. Uredbe 2017/1001 – Obveza dužne pažnje”)

text:
               16.11.2020

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 390/34

      Presuda Općeg suda od 23. rujna 2020. – Seven protiv EUIPO-a (7Seven)
      (Predmet T-557/19) (1)

      („Žig Europske unije - Figurativni žig Europske unije 7Seven - Nepostojanje zahtjeva za produljenje registracije žiga - Brisanje žiga nakon isteka registracije - Članak 53. Uredbe (EU) 2017/1001 - Zahtjev za povrat u prijašnje stanje koji je podnio nositelj licencije - Članak 104. stavak 1. Uredbe 2017/1001 - Obveza dužne pažnje”)
      (2020/C 390/48)
      Jezik postupka: engleski

         Stranke

         Tužitelj: Seven SpA (Leinì, Italija) (zastupnik: L. Trevisan, odvjetnik)

         Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (zastupnik: H. O'Neill, agent)

         Predmet

      Tužba protiv odluke petog žalbenog vijeća EUIPO-a od 4. lipnja 2019. (predmet R 2076/2018-5) o zahtjevu za povrat u prijašnje stanje prava za produljenje figurativnog žiga Europske unije 7Seven.

         Izreka

                  1.

                  Tužba se odbija.

                  2.

                  Društvu Seven SpA nalaže se snošenje troškova.

         (1)  SL C 328, 30. 9. 2019.


title: Predmet T-654/19: Presuda Općeg suda od 23. rujna 2020. – FF protiv Komisije („Izvanugovorna odgovornost – Proizvodnja, predstavljanje i prodaja duhanskih proizvoda – Direktiva 2014/40/EU – Uporaba fotografije u zbirci slikovnih upozorenja za uporabu na duhanskim proizvodima – Direktiva 2014/109/EU – Dovoljno ozbiljna povreda pravnog pravila kojim se dodjeljuju prava pojedincima”)

text:
               16.11.2020

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 390/34

      Presuda Općeg suda od 23. rujna 2020. – FF protiv Komisije
      (Predmet T-654/19) (1)

      („Izvanugovorna odgovornost - Proizvodnja, predstavljanje i prodaja duhanskih proizvoda - Direktiva 2014/40/EU - Uporaba fotografije u zbirci slikovnih upozorenja za uporabu na duhanskim proizvodima - Direktiva 2014/109/EU - Dovoljno ozbiljna povreda pravnog pravila kojim se dodjeljuju prava pojedincima”)
      (2020/C 390/49)
      Jezik postupka: francuski

         Stranke

         Tužitelj: FF (zastupnik: A. Fittante, odvjetnik)

         Tuženik: Europska komisija (zastupnici: I. Rubene i D. Martin, agenti)

         Predmet

      Zahtjev na temelju članka 268. UFEU-a kojim se traži naknada štete koju je tužitelj navodno pretrpio zbog neovlaštene uporabe fotografije za koju smatra da ga prikazuje.

         Izreka

                  1.

                  Tužba se odbija.

                  2.

                  Osoba FF snosit će vlastite troškove i troškove koji su za Europsku komisiju nastali u okviru ovog postupka i postupka privremene pravne zaštite.

         (1)  SL C 399, 25. 11. 2019.


title: Predmet T-727/19: Presuda Općeg suda od 23. rujna 2020. – Basaglia protiv Komisije („Pristup dokumentima – Uredba (EZ) br. 1049/2001 – Dokumenti koji se odnose na određene projekte u okviru programa eTEN te petog i šestog okvirnog programa za istraživanje i tehnološki razvoj – Ograničenje zahtjeva za pristup – Djelomično odbijanje pristupa – Izuzeće koje se odnosi na privatnost i integritet pojedinca – Izuzeće koje se odnosi na zaštitu komercijalnih interesa treće osobe – Prevladavajući javni interes – Obveza konkretnog i pojedinačnog ispitivanja”)

text:
               16.11.2020

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 390/35

      Presuda Općeg suda od 23. rujna 2020. – Basaglia protiv Komisije
      (Predmet T-727/19) (1)

      („Pristup dokumentima - Uredba (EZ) br. 1049/2001 - Dokumenti koji se odnose na određene projekte u okviru programa eTEN te petog i šestog okvirnog programa za istraživanje i tehnološki razvoj - Ograničenje zahtjeva za pristup - Djelomično odbijanje pristupa - Izuzeće koje se odnosi na privatnost i integritet pojedinca - Izuzeće koje se odnosi na zaštitu komercijalnih interesa treće osobe - Prevladavajući javni interes - Obveza konkretnog i pojedinačnog ispitivanja”)
      (2020/C 390/50)
      Jezik postupka: talijanski

         Stranke

         Tužitelj: Giorgio Basaglia (Milano, Italija) (zastupnik: G. Balossi, odvjetnik)

         Tuženik: Europska komisija (zastupnici: C. Ehrbar i A. Spina, agenti)

         Predmet

      Zahtjev na temelju članka 263. UFEU-a kojim se traži poništenje Odluke Komisije C(2019) 6474 final od 4. rujna 2019. o ponovnom zahtjevu za pristup dokumentima na temelju Uredbe (EZ) br. 1049/2001 Europskog parlamenta i Vijeća od 30. svibnja 2001. o javnom pristupu dokumentima Europskog parlamenta, Vijeća i Komisije (SL 2001., L 145, str. 43.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 1., svezak 16., str. 70.).

         Izreka

                  1.

                  Poništava se Odluka Komisije C(2019) 6474 final od 4. rujna 2019. o ponovnom zahtjevu za pristup dokumentima na temelju Uredbe (EZ) br. 1049/2001 Europskog parlamenta i Vijeća od 30. svibnja 2001. o javnom pristupu dokumentima Europskog parlamenta, Vijeća i Komisije u dijelu u kojem sadržava ograničenje zahtjeva za pristup i jer se njome odbija pristup na temelju članka 4. stavka 2. prve alineje navedene uredbe.

                  2.

                  U preostalom dijelu tužba se odbija.

                  3.

                  Giorgio Basaglia i Europska komisija snosit će vlastite troškove.

         (1)  SL C 432, 23. 12. 2019.


title: Predmet T-737/19: Presuda Općeg suda od 23. rujna 2020. – Huevos Herrera Mejías protiv EUIPO-a – Montesierra (MontiSierra HUEVOS CON SABOR A CAMPO) („Žig Europske unije – Postupak povodom prigovora – Prijava figurativnog žiga Europske unije MontiSierra HUEVOS CON SABOR A CAMPO – Raniji verbalni žigovi Europske unije i nacionalni žigovi MONTESIERRA – Relativni razlog za odbijanje – Vjerojatnost dovođenja u zabludu – Sličnost proizvoda – Sličnost znakova – Članak 8. stavak 1. točka (b) Uredbe (EU) 2017/1001 – Dokaz o stvarnoj uporabi ranijeg žiga – Članak 47. stavci 2. i 3. Uredbe 2017/1001 – Obveza obrazlaganja”)

text:
               16.11.2020

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 390/36

      Presuda Općeg suda od 23. rujna 2020. – Huevos Herrera Mejías protiv EUIPO-a – Montesierra (MontiSierra HUEVOS CON SABOR A CAMPO)
      (Predmet T-737/19) (1)

      („Žig Europske unije - Postupak povodom prigovora - Prijava figurativnog žiga Europske unije MontiSierra HUEVOS CON SABOR A CAMPO - Raniji verbalni žigovi Europske unije i nacionalni žigovi MONTESIERRA - Relativni razlog za odbijanje - Vjerojatnost dovođenja u zabludu - Sličnost proizvoda - Sličnost znakova - Članak 8. stavak 1. točka (b) Uredbe (EU) 2017/1001 - Dokaz o stvarnoj uporabi ranijeg žiga - Članak 47. stavci 2. i 3. Uredbe 2017/1001 - Obveza obrazlaganja”)
      (2020/C 390/51)
      Jezik postupka: španjolski

         Stranke

         Tužitelj: Huevos Herrera Mejías, SL (Torre Alháquime, Španjolska) (zastupnik: E. Manresa Medina, odvjetnik)

         Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (zastupnik: S. Palmero Cabezas, agent)

         Druga stranka u postupku pred žalbenim vijećem EUIPO-a: Montesierra, SA (Jerez de la Frontera, Španjolska)

         Predmet

      Tužba podnesena protiv odluke četvrtog žalbenog vijeća EUIPO-a od 2. rujna 2019. (predmet R 2021/2018-4), koja se odnosi na postupak povodom prigovora između društava Montesierra i Huevos Herrera Mejías.

         Izreka

                  1.

                  Tužba se odbija.

                  2.

                  Društvu Huevos Herrera Mejías, SL nalaže se snošenje troškova.

         (1)  SL C 432, 23. 12. 2019.


title: Predmet T-738/19: Presuda Općeg suda od 23. rujna 2020. – Clouds Sky protiv EUIPO-a – The Cloud Networks (Wi-Fi Powered by The Cloud) („Žig Europske unije – Postupak za proglašenje žiga ništavim – Figurativni žig Europske unije Wi-Fi Powered by The Cloud – Apsolutni razlozi za odbijanje – Razlikovni karakter – Članak 7. stavak 1. točka (b) Uredbe (EZ) br. 207/2009 (koji je postao članak 7. stavak 1. točka (b) Uredbe (EU) 2017/1001) – Nepostojanje opisnog karaktera – Članak 7. stavak 1. točka (c) Uredbe (EZ) br. 207/2009 (koji je postao članak 7. stavak 1. točka (c) Uredbe (EU) 2017/1001”)

text:
               16.11.2020

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 390/36

      Presuda Općeg suda od 23. rujna 2020. – Clouds Sky protiv EUIPO-a – The Cloud Networks (Wi-Fi Powered by The Cloud)
      (Predmet T-738/19) (1)

      („Žig Europske unije - Postupak za proglašenje žiga ništavim - Figurativni žig Europske unije Wi-Fi Powered by The Cloud - Apsolutni razlozi za odbijanje - Razlikovni karakter - Članak 7. stavak 1. točka (b) Uredbe (EZ) br. 207/2009 (koji je postao članak 7. stavak 1. točka (b) Uredbe (EU) 2017/1001) - Nepostojanje opisnog karaktera - Članak 7. stavak 1. točka (c) Uredbe (EZ) br. 207/2009 (koji je postao članak 7. stavak 1. točka (c) Uredbe (EU) 2017/1001”)
      (2020/C 390/52)
      Jezik postupka: engleski

         Stranke

         Tužitelj: Clouds Sky GmbH (Köln, Njemačka) (zastupnik: C. Weil, odvjetnik)

         Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (zastupnici: L. Rampini i V. Ruzek, agenti)

         Druga stranka u postupku pred žalbenim vijećem EUIPO-a: The Cloud Networks Ltd (London, Ujedinjena Kraljevina)

         Predmet

      Tužba podnesena protiv odluke petog žalbenog vijeća EUIPO-a od 2. rujna 2019. (predmet R 696/2019-5), koja se odnosi na postupak za proglašenje žiga ništavim između društava Clouds Sky i The Cloud Networks.

         Izreka

                  1.

                  Tužba se odbija.

                  1.

                  Društvu Clouds Sky GmbH nalaže se snošenje troškova.

         (1)  SL C 10, 13. 1. 2020.


title: Predmet T-869/19: Presuda Općeg suda od 23. rujna 2020. – Tetra protiv EUIPO-a – Neusta next (Wave) („Žig Europske unije – Postupak proglašavanja žiga ništavim – Verbalni žig Europske unije Wave – Apsolutni razlog za odbijanje – Nepostojanje razlikovnog karaktera – Članak 7. stavak 1. točka (b) Uredbe (EZ) br. 207/2009 (koji je postao članak 7. stavak 1. točka (b) Uredbe (EU) 2017/1001)”)

text:
               16.11.2020

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 390/37

      Presuda Općeg suda od 23. rujna 2020. – Tetra protiv EUIPO-a – Neusta next (Wave)
      (Predmet T-869/19) (1)

      („Žig Europske unije - Postupak proglašavanja žiga ništavim - Verbalni žig Europske unije Wave - Apsolutni razlog za odbijanje - Nepostojanje razlikovnog karaktera - Članak 7. stavak 1. točka (b) Uredbe (EZ) br. 207/2009 (koji je postao članak 7. stavak 1. točka (b) Uredbe (EU) 2017/1001)”)
      (2020/C 390/53)
      Jezik postupka: njemački

         Stranke

         Tužitelj: Tetra GmbH (Melle, Njemačka) (zastupnik: E. Kessler, odvjetnica)

         Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (zastupnici: M. Eberl i A. Söder, agenti)

         Druga stranka u postupku pred žalbenim vijećem EUIPO-a: Neusta next GmbH & Co. KG (Bremen, Njemačka)

         Predmet

      Tužba protiv odluke drugog žalbenog vijeća EUIPO-a od 4. listopada 2019. (predmet R 2440/2018-2), u vezi s postupkom proglašavanja žiga ništavim između društava Neusta next i Tetra.

         Izreka

                  1.

                  Poništava se odluka drugog žalbenog vijeća Ureda Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO) od 4. listopada 2019. (predmet R 2440/2018-2).

                  2.

                  U preostalom dijelu tužba se odbija.

                  3.

                  EUIPO-u se nalaže snošenje troškova.

         (1)  SL C 61, 24. 2. 2020.


title: Predmet T-835/19: Rješenje Općeg suda od 30. rujna 2020. – CrossFit protiv EUIPO-a – Hochwarter (CROSSBOX) („Žig Europske unije – Opoziv pobijane odluke – Prestanak postojanja predmeta spora – Obustava postupka”)

text:
               16.11.2020

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 390/37

      Rješenje Općeg suda od 30. rujna 2020. – CrossFit protiv EUIPO-a – Hochwarter (CROSSBOX)
      (Predmet T-835/19) (1)

      („Žig Europske unije - Opoziv pobijane odluke - Prestanak postojanja predmeta spora - Obustava postupka”)
      (2020/C 390/54)
      Jezik postupka: engleski

         Stranke

         Tužitelj: CrossFit Inc. (Scotts Valley, Kalifornija, Sjedinjene Američke Države) (zastupnik: D. Mărginean, odvjetnik)

         Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (zastupnik: H. O’Neill, agent)

         Druga stranka u postupku pred žalbenim vijećem EUIPO-a: Marlis Hochwarter (Beč, Austrija)

         Predmet

      Tužba podnesena protiv odluke četvrtog žalbenog vijeća EUIPO-a od 4. listopada 2019. (predmet R 1832/2018-4), koja se odnosi na postupak za proglašenje žiga ništavim između društva CrossFit i Marlis Hochwarter.

         Izreka

                  1.

                  Obustavlja se postupak povodom tužbe.

                  2.

                  Uredu Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO) nalaže se da, uz svoje, snosi i troškove društva CrossFit Inc.

         (1)  SL C 36, 3. 2. 2020.


title: Predmet T-525/20: Tužba podnesena 14. kolovoza 2020. – ITD i Danske Fragtmænd protiv Komisije

text:
               16.11.2020

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 390/38

      Tužba podnesena 14. kolovoza 2020. – ITD i Danske Fragtmænd protiv Komisije
      (Predmet T-525/20)
      (2020/C 390/55)
      Jezik postupka: engleski

         Stranke

         Tužitelji: ITD, Brancheorganisation for den danske vejgodstransport (Padborg, Danska) i Danske Fragtmænd A/S (Åbyhøj, Danska) (zastupnik: L. Sandberg-Mørch, odvjetnik)

         Tuženik: Europska komisija

         Tužbeni zahtjev

      Tužitelji od Općeg suda zahtijevaju da:

                  —

                  poništi Odluku Europske komisije C(2020) 3006 final od 12. svibnja 2020. u postupku državne potpore SA. 52489 (2018/FC) – Danska, i u postupku državne potpore SA. 52658 (2018/FC) – Švedska (navodna državna potpora društvu PostNord Logistics);

                  —

                  naloži Komisiji snošenje troškova tužiteljâ.

         Tužbeni razlozi i glavni argumenti

      U prilog tužbi tužitelji ističu jedan tužbeni razlog, koji se temelji na tome da je Komisija povrijedila svoju obvezu pokretanja formalnog istražnog postupka.

                  —

                  Tužitelji upućuju na postojanje dokaza o ozbiljnim poteškoćama u vezi s trajanjem i okolnostima prethodnog istražnog postupka.

                  —

                  Tužitelji dalje upućuju na tuženikovu nedostatnu i nepotpunu analizu u pogledu mogućnosti pripisivanja dokapitalizacije i osobito na:

                              —

                              nedostatnu i nepotpunu analizu, s obzirom na to da je Komisija nije temeljila na točnim, pouzdanim i dosljednim podacima;

                              —

                              ozbiljne poteškoće na koje ukazuje činjenica da je Komisija počinila pogrešku kada je utvrdila da je odluku o odobrenju dokapitalizacije donijelo društvo PostNord Group AB, a ne društvo PostNord AB;

                              —

                              ozbiljne poteškoće na koje ukazuje činjenica da je Komisija počinila pogrešku kada je utvrdila da se odluka upravnog odbora društva PostNord AB o dokapitalizaciji ne može pripisati danskoj i švedskoj državi;

                  —

                  Tužitelji naposljetku upućuju na nedostatnu i nepotpunu analizu u pogledu unakrsnog subvencioniranja troškova društva PostNord Logistics od strane društva Post Danmark A/S.


title: Predmet T-557/20: Tužba podnesena 1. rujna 2020. – SRB protiv EDSP-a

text:
               16.11.2020

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 390/39

      Tužba podnesena 1. rujna 2020. – SRB protiv EDSP-a
      (Predmet T-557/20)
      (2020/C 390/56)
      Jezik postupka: engleski

         Stranke

         Tužitelj: Jedinstveni sanacijski odbor (SRB) (zastupnici: H. Ehlers, M. Fernandez Ruperez, J. King, agenti, H. Kamann, M. Braun i F. Louis, odvjetnici)

         Tuženik: Europski nadzornik za zaštitu podataka (EDPS)

         Tužbeni zahtjev

      Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

                  —

                  poništi pobijanu odluku; i

                  —

                  tuženiku naloži snošenje troškova postupka.

         Tužbeni razlozi i glavni argumenti

      SRB svojom tužbom traži poništenje odluke EDPS-a od 24. lipnja 2020. o pritužbama br. 2019-0947, 2019-0998, 2019-0999, 2019-1000 i 2019-1122, u kojoj se tvrdi da je SRB povrijedio članak 15. Uredbe (EU) 2018/1725 (1).
      U prilog svojoj tužbi SRB ističe dva tužbena razloga.
      Prvi tužbeni razlog, koji se temelji na tvrdnji da podatak koji je podijeljen s trećom stranom nije „osobni podatak” u smislu teksta i svrhe članka 3. stavka 1. Uredbe (EU) 2018/1725.
      Drugi tužbeni razlog, koji se temelji na tvrdnji da je EDPS povrijedio pravo na dobru upravu na temelju članka 41. Povelje Europske unije o temeljnim pravima time što nije otkrio dovoljno podataka o pritužbama.

         (1)  Uredba (EU) 2018/1725 Europskog parlamenta i Vijeća od 23. listopada 2018. o zaštiti pojedinaca u vezi s obradom osobnih podataka u institucijama, tijelima, uredima i agencijama Unije i o slobodnom kretanju takvih podataka te o stavljanju izvan snage Uredbe (EZ) br. 45/2001 i Odluke br. 1247/2002/EZ (SL 2018 L 295, str. 39).


title: Predmet T-584/20: Tužba podnesena 15. rujna 2020. – Cara Therapeutics protiv EUIPO-a – Gebro Holding (KORSUVA)

text:
               16.11.2020

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 390/40

      Tužba podnesena 15. rujna 2020. – Cara Therapeutics protiv EUIPO-a – Gebro Holding (KORSUVA)
      (Predmet T-584/20)
      (2020/C 390/57)
      Jezik postupka: engleski

         Stranke

         Tužitelj: Cara Therapeutics, Inc. (Wilmington, Delaware, Sjedinjene Američke Države) (zastupnici: J. Day, Solicitor i T. de Haan, odvjetnik)

         Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO)

         Druga stranka pred žalbenim vijećem: Gebro Holding GmbH (Fieberbrunn, Austrija)

         Podaci o postupku pred EUIPO-om

         Podnositelj prijave spornog žiga: tužitelj pred Općim sudom

         Predmetni sporni žig: prijava verbalnog žiga Europske unije KORSUVA – prijava za registraciju br. 17 816 844

         Postupak pred EUIPO-om: postupak povodom prigovora

         Pobijana odluka: odluka četvrtog žalbenog vijeća EUIPO-a od 3. srpnja 2020. u predmetu R 2450/2019-4

         Tužbeni zahtjev

      Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

                  —

                  poništi pobijanu odluku;

                  —

                  potvrdi odluku Odjela za prigovore od 27. siječnja 2018. o prigovoru br. B 002437922;

                  —

                  dopusti da se po pobijanoj prijavi provede registracija;

                  —

                  naloži EUIPO-u i društvu Gebro Holdings GmbH snošenje vlastitih i tužiteljevih troškova.

         Tužbeni razlog

                  —

                  povreda članka 8. stavka 1. točke (b) Uredbe (EU) 2017/1001 Europskog parlamenta i Vijeća.


title: Predmet T-591/20: Tužba podnesena 28. rujna 2020. – Unimax Stationery protiv EUIPO-a – Mitsubishi Pencil (UNI-MAX)

text:
               16.11.2020

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 390/40

      Tužba podnesena 28. rujna 2020. – Unimax Stationery protiv EUIPO-a – Mitsubishi Pencil (UNI-MAX)
      (Predmet T-591/20)
      (2020/C 390/58)
      Jezik postupka: engleski

         Stranke

         Tužitelj: Unimax Stationery (Daman, Indija) (zastupnici: A. Hempel i C. Schmidt, odvjetnici)

         Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO)

         Druga stranka pred žalbenim vijećem: Mitsubishi Pencil Co. Ltd (Tokio, Japan)

         Podaci o postupku pred EUIPO-om

         Nositelj spornog žiga: tužitelj pred Općim sudom

         Predmetni sporni žig: figurativni žig Europske unije UNI-MAX u narančastoj, crvenoj, bijeloj i crnoj boji – žig Europske unije br. 14 466 932

         Postupak pred EUIPO-om: postupak za proglašenje žiga ništavnim

         Pobijana odluka: odluka petog žalbenog vijeća EUIPO-a od 20. srpnja 2020. u predmetu R 371/2020-5

         Tužbeni zahtjev

      Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

                  —

                  poništi pobijanu odluku;

                  —

                  naloži EUIPO-u snošenje troškova.

         Tužbeni razlog

                  —

                  povreda članka 60. stavka 1. točke (a) u vezi s člankom 8. stavkom 1. točkom (b) Uredbe (EU) 2017/1001 Europskog parlamenta i Vijeća.


title: Predmet T-592/20: Tužba podnesena 28. rujna 2020. – Univers Agro protiv EUIPO-a – Shandong Hengfeng Rubber & Plastic (AGATE)

text:
               16.11.2020

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 390/41

      Tužba podnesena 28. rujna 2020. – Univers Agro protiv EUIPO-a – Shandong Hengfeng Rubber & Plastic (AGATE)
      (Predmet T-592/20)
      (2020/C 390/59)
      Jezik postupka: engleski

         Stranke

         Tužitelj: Univers Agro EOOD (Sofija, Bugarska) (zastupnik: C. Hernández-Martí Pérez, odvjetnik)

         Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO)

         Druga stranka pred žalbenim vijećem: Shandong Hengfeng Rubber & Plastic Co. Ltd (Dongying, Kina)

         Podaci o postupku pred EUIPO-om

         Nositelj spornog žiga: tužitelj pred Općim sudom

         Predmetni sporni žig: verbalni žig Europske unije AGATE – žig Europske unije br. 16 440 596

         Postupak pred EUIPO-om: postupak za proglašenje žiga ništavim

         Pobijana odluka: odluka četvrtog žalbenog vijeća EUIPO-a od 27. srpnja 2020. u predmetu R 725/2019-4

         Tužbeni zahtjev

      Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

                  —

                  poništi pobijanu odluku;

                  —

                  utvrdi valjanost žiga Europske unije br. 16 440 596;

                  —

                  naloži EUIPO-u i, eventualno, intervenijentu snošenje troškova.

         Tužbeni razlozi

                  —

                  povreda članka 59. stavka 1. točke (b) Uredbe (EU) br. 2017/1001 Europskog parlamenta i Vijeća time što smatra da je nositelj žiga Europske unije postupao u zloj vjeri pri podnošenju prijave za registraciju žiga;

                  —

                  povreda članka 60. stavka 1. točke (c) u vezi s člankom 8. stavkom 4. Uredbe (EU) br. 2017/1001 Europskog parlamenta i Vijeća.


title: Predmet T-597/20: Tužba podnesena 29. rujna 2020. – Roller protiv EUIPO-a – Flex Equipos de Descanso (Dormillo)

text:
               16.11.2020

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 390/42

      Tužba podnesena 29. rujna 2020. – Roller protiv EUIPO-a – Flex Equipos de Descanso (Dormillo)
      (Predmet T-597/20)
      (2020/C 390/60)
      Jezik postupka: engleski

         Stranke

         Tužitelj: Roller GmbH & Co. KG (Gelsenkirchen, Njemačka) (zastupnik: W. Zürbig, odvjetnik)

         Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO)

         Druga stranka pred žalbenim vijećem: Flex Equipos de Descanso, SA (Getafe, Španjolska)

         Podaci o postupku pred EUIPO-om

         Nositelj spornog žiga: tužitelj pred Općim sudom

         Predmetni sporni žig: međunarodna registracija žiga u kojoj je naznačena Europska unija u odnosu na verbalni žig Dormillo – međunarodna registracija žiga u kojoj je naznačena Europska unija br. 1 407 881

         Postupak pred EUIPO-om: postupak povodom prigovora

         Pobijana odluka: odluka drugog žalbenog vijeća EUIPO-a od 26. lipnja 2020. u predmetu R 2847/2019-2

         Tužbeni zahtjev

      Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

                  —

                  poništi pobijanu odluku;

                  —

                  odbije prigovor protivne stranke u dijelu u kojem se odbija međunarodna registracija br. 1 407 881 za Europsku uniju za svu osporavanu robu i usluge iz razreda 20., 24. i 35.;

                  —

                  dodijeli zaštitu za osporavanu međunarodnu registraciju Dormillo br. 1 407 881 za svu navedenu osporavanu robu i usluge na području Europske unije;

                  —

                  naloži EUIPO-u snošenje troškova.

         Tužbeni razlog

                  —

                  Povreda članka 72. stavka 2. u vezi s člankom 8. stavkom 1. točkom (b) Uredbe (EU) 2017/1001 Europskog parlamenta i Vijeća.


title: Predmet T-598/20: Tužba podnesena 29. rujna 2020. – Skechers USA protiv EUIPO-a (ARCH FIT)

text:
               16.11.2020

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 390/43

      Tužba podnesena 29. rujna 2020. – Skechers USA protiv EUIPO-a (ARCH FIT)
      (Predmet T-598/20)
      (2020/C 390/61)
      Jezik postupka: engleski

         Stranke

         Tužitelj: Skechers USA, Inc. II (Manhattan Beach, Kalifornija, Sjedinjene Američke Države) (zastupnici: T. Holman, A. Reid, Solicitors, J. Bogatz i Y. Stone, odvjetnici)

         Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO)

         Podaci o postupku pred EUIPO-om

         Predmetni sporni žig: prijava verbalnog žiga Europske unije ARCH FIT – prijava za registraciju br. 18 079 677

         Pobijana odluka: odluka prvog žalbenog vijeća EUIPO-a od 29. srpnja 2020. u predmetu R 2631/2019-1

         Tužbeni zahtjev

      Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

                  —

                  poništi pobijanu odluku;

                  —

                  naloži EUIPO-u snošenje tužiteljevih troškova.

         Tužbeni razlozi

                  —

                  povreda članka 7. stavka 1. točke (b) Uredbe (EU) 2017/1001 Europskog parlamenta i Vijeća;

                  —

                  povreda članka 7. stavka 1. točke (c) Uredbe (EU) 2017/1001 Europskog parlamenta i Vijeća.


title: Predmet T-604/20: Tužba podnesena 30. rujna 2020. – Guangdong Haomei New Materials i Guangdong King Metal Light Alloy Technology protiv Komisije

text:
               16.11.2020

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 390/43

      Tužba podnesena 30. rujna 2020. – Guangdong Haomei New Materials i Guangdong King Metal Light Alloy Technology protiv Komisije
      (Predmet T-604/20)
      (2020/C 390/62)
      Jezik postupka: talijanski

         Stranke

         Tužitelji: Guangdong Haomei New Materials Co. Ltd (Qingyuan, Kina) i Guangdong King Metal Light Alloy Technology Co. Ltd (Yuan Tan Town, Kina) (zastupnici: M. Maresca, C. Malinconico, D. Maresca, A. Cerutti, A. Malinconico, G. La Malfa Ribolla, D. Guardamagna i M. Guardamagna, odvjetnici)

         Tuženik: Europska komisija

         Tužbeni zahtjev

      Tužitelji od Općeg suda zahtijevaju da poništi pobijanu uredbu te naloži Komisiji snošenje troškova postupka.

         Tužbeni razlozi i glavni argumenti

      Ova je tužba usmjerena protiv Provedbene uredbe Komisije (EU) 2020/1215 od 21. kolovoza 2020., objavljene 24. kolovoza 2020. u Službenom listu Europske unije, a kojom se uvodi obveza evidentiranja proizvoda od ekstrudiranog aluminija podrijetlom iz Narodne Republike Kine.
      U prilog osnovanosti tužbe tužitelji ističu šest tužbenih razloga.

                  1.

                  Prvi tužbeni razlog odnosi se na povredu članka 14. stavka 5. Osnovne uredbe, u vezi s predmetom uvoza, na nelogično i proturječno obrazloženje te zlouporabu ovlasti u okolnostima ovog slučaja.

                              —

                              U tom se pogledu ističe da je pobijana uredba nejasna i nedosljedna u pogledu određivanja uvoza. Usto, na dan objave Uredbe od 24. kolovoza 2020. Komisija nije jasno utvrdila predmet uvoza u odnosu na koji se vodi istraga. Komisija je time trenutačno penalizirala uvoz, s obzirom na očit i ekstenzivan psihološki učinak evidentiranja proizvoda od ekstrudiranog aluminija na tržištu, ali pritom nije utvrdila da su ispunjene sve pretpostavke za evidentiranje propisane Osnovnom uredbom.

                  2.

                  Drugi tužbeni razlog odnosi se na nedostatak ovlasti za podnošenje zahtjeva za evidentiranje.

                              —

                              U vezi s time ističe se da, u skladu s člankom 14. stavkom 5. Osnovne uredbe, zahtjev za evidentiranje treba podnijeti „industrija Unije”. U tom pogledu, navodi se da European Aluminium Association predstavlja samo jedan dio industrije, koji je usto povezan s podnositeljem pritužbe. Nadalje, u pritužbi su iznesena pristrana, neobjektivna i općenita stajališta. Usto, postupovni dokumenti ne sadržavaju nedvosmislenu informaciju o EA-u kao stvarnom predstavniku industrije Unije.

                  3.

                  Treći tužbeni razlog odnosi se na nepostojanje dostatnih dokaza.

                              —

                              U tom se pogledu ističe da se u pobijanoj uredbi ne razlikuju dva ključna zahtjeva „dokaza” i „cilja” već ona sadržava samo jedan stavak naslovljen „Razlozi”. Takvim se pristupom brkaju dva zahtjeva koja pak trebaju biti jasno odvojiva.

                              —

                              Nadalje, dokazi koje posjeduje Komisija ne dokazuju, čak ni na razini presumpcije, postojanje dampinga. Usto, Komisija svoj zaključak o postojanju dampinga nije utemeljila na ocjeni informacija kojima je raspolagala, već na pukom „prihvaćanju” obrazloženja podnositelja pritužbe. Takav modus operandi nije, dakle, dovoljan kako bi se udovoljilo dokaznim zahtjevima utvrđenima člankom 14. stavkom 5. Uredbe 1036/2016.

                  4.

                  Četvrti tužbeni razlog odnosi se na propuštanje procjene retroaktivnosti kao dijela čimbenika koji se odnosi na cilj, povredu članka 14. stavka 5. Osnovne uredbe, pravnu sigurnost i povredu načela legitimnih očekivanja.

                              —

                              U tom se pogledu ističe da u pobijanoj uredbi ni na koji način nije naveden cilj evidentiranja, već se upućuje na članak 10. stavak 4. Uredbe 1036/2016. S obzirom na propuštanje izričitog navođenja cilja i nedostatne dokaze pobijana je uredba nezakonita, zbog povrede navedene odredbe Osnovne uredbe i, osobito, povrede načela pravne sigurnosti i legitimnih očekivanja.

                  5.

                  Peti tužbeni razlog odnosi se na propuštanje ocjene utjecaja COVID-19 na trgovinske tokove, na svrhu antidampinškog postupka i na evidentiranje.

                              —

                              Petim tužbenim razlogom ističe se nedostatak pobijane uredbe u pogledu cilja i dokaza, s obzirom na to da unatoč ozbiljnosti i relevantnosti pandemije za međunarodnu trgovinu, Komisija nije provela studiju niti čak ikakvu dokumentiranu analizu učinaka COVID-19 na trgovinske tokove. Usto, jedini odgovor uredbe u tom pogledu je netočno upućivanje na povećanje uvoza.

                  6.

                  Šesti tužbeni razlog odnosi se na nenavođenje ili pogrešno navođenje pristojbi.

                              —

                              U tom se pogledu ističe da je pobijana uredba nezakonita zbog povrede članka 14. stavka 5. Osnovne uredbe, s obzirom na to da se provedbenom uredbom mora pobliže navesti procijenjeni iznos mogućih budućih pristojbi koje valja platiti. Komisija je proizvoljno utvrdila najveću dampinšku maržu za sve ekstrudirane proizvode, uzimajući kao referentnu vrijednost netočnu ocjenu izvršenu samo za solid profiles, zanemarujući pritom postupovne dokumente i odlučujući, bez obrazloženja, proširiti procijenjenu dampinšku maržu za jednu od četiriju podskupina ekstrudiranih proizvoda i na tri preostale podskupine.


title: Predmet T-610/20: Tužba podnesena 2. listopada 2020. – Egis Bâtiments International i InCA protiv Parlamenta

text:
               16.11.2020

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 390/45

      Tužba podnesena 2. listopada 2020. – Egis Bâtiments International i InCA protiv Parlamenta
      (Predmet T-610/20)
      (2020/C 390/63)
      Jezik postupka: francuski

         Stranke

         Tužitelji: Egis Bâtiments International (Montreuil, Francuska) i InCA – Ingénieurs Conseils Associés Sàrl (Niederanven, Luksemburg) (zastupnici: A. Rodesch i R. Jazbinsek, odvjetnici)

         Tuženik: Europski parlament

         Tužbeni zahtjev

      Tužitelji od Općeg suda zahtijevaju da:

                  —

                  prihvati ovu tužbu;

                  —

                  proglasi u njoj navedena tri tužbena razloga osnovanima;

                  —

                  slijedom toga, utvrdi da Europski parlament nije mogao dati dolje navedene izjave, koje su trebale biti objavljene, u medijima bez povrede članka 8. nagodbe koju su stranke sklopile 9. travnja 2019. odnosno bez povrede svoje obveze postupanja u dobroj vjeri u izvršenju ugovorâ:

            [povjerljivo] (1)

                  —

                  utvrdi da izjave navedene u objavljenim medijskim člancima povrjeđuju odredbu o povjerljivosti iz članka 8. nagodbe koju su stranke sklopile 9. travnja 2019. odnosno utvrdi da je izjavama u medijima povrijeđeno izvršenje navedene nagodbe u dobroj vjeri na temelju članka 1134. luksemburškog Codea civil (Građanski zakonik);

                  —

                  stoga, naloži, prvenstveno, Europskoj uniji, koju zastupa Europski parlament, plaćanje iznosa od 100 000 eura koji odgovara iznosu naknade štete utvrđenom ugovorom odnosno, podredno, bilo kojeg drugog iznosa koji valja odrediti ex aequo et bono a koji odgovara naknadi štete pretrpljene zbog navedenih objava i osobito zbog povrede prava na osobnu sliku dvaju društava tužitelja, pri čemu se taj iznos mora solidarno isplatiti jednostavnom dioničkom društvu, EGIS Bâtiment International SAS i društvu s ograničenom odgovornošću, INCA Ingénieurs Conseils Associas SARL, s tim da tužitelji djeluju kao članovi privremenog udruženja EGIS Bâtiment International – Inca Ingénieurs Conseils Associés koje zastupaju dva tužitelja, te plaćanje ugovornih i zakonskih zateznih kamata koje teku od 27. lipnja 2019., datuma objave članaka odnosno od 16. srpnja 2019., datuma prve opomene odnosno od datuma podnošenja ove tužbe;

                  —

                  zbog odbijanja Europskog parlamenta da prizna svoju pogrešku tužitelji su bili primorani pokrenuti sudski postupak i angažirati odvjetnika;

                  —

                  uzimajući u obzir aktualnu luksemburšku sudsku praksu, pojedinac ima pravo na naknadu troškova za rad odvjetnika na temelju prava na potpunu naknadu pretrpljene štete;

                  —

                  stoga je luksemburški Cour d’appel (Žalbeni sud) priznao da je „nepobojno pravno načelo da štetu koja proizlazi iz skrivljenog postupanja, kakvo god ono bilo, mora naknaditi počinitelj tog postupanja i ta naknada mora biti potpuna. Troškovi obrane očigledno čine popravljivu štetu i naknada oštećeniku neće biti potpuna ako mu se ne naknade ti troškovi obrane ili ako pojedinac mora snositi troškove kako bi ostvario svoje pravo. Pravo na potpunu naknadu štete opravdava naknadu troškova obrane, u koje ulaze i nagrade odvjetnika” (Cour d’appel (Žalbeni sud), 4. siječnja 2012., Pas. 35, str. 848.);

                  —

                  luksemburški Cour de cassation (Kasacijski sud) je, osim toga, u svojoj presudi od 9. veljače 2012. naveo načelo naknade svih troškova postupka koje proizlazi iz objektivne odgovornosti i potpune naknade nagrada odvjetnika kao naknade štete uzrokovane skrivljenim postupanjem (Cour de cassation (Kasacijski sud), 9. veljače 2012., br. 5/12 J.T.L. 2012, str. 54.);

                  —

                  stoga, na temelju potpune naknade štete, naloži Europskoj uniji plaćanje troškova u iznosu od 5 000 eura na ime troškova za rad odvjetnika privremenog udruženja EGIS Bâtiment International – Inca Ingénieurs Conseils Associés koje čine tužitelji, ugovornih odnosno zakonskih zateznih kamata koje teku od 27. lipnja 2019., datuma objave članaka odnosno od 16. srpnja 2019., datuma prve opomene odnosno od datuma podnošenja ove tužbe;

                  —

                  pridrži tužiteljima sva druga prava, razloge i pravna sredstva koja mogu isticati;

                  —

                  naloži tuženiku snošenje svih troškova postupka na temelju članka 134. stavka 1. Poslovnika.

         Tužbeni razlozi i glavni argumenti

      U prilog osnovanosti tužbe tužitelji ističu tri tužbena razloga.

                  1.

                  Prvi tužbeni razlog, koji se temelji na zajedničkoj primjeni članka 8. nagodbe od 9. travnja 2019. i članka 2044 luksemburškog Codea civil (Građanski zakonik), zato što je Europski parlament u medijima dao izjave koje povrjeđuju načelo povjerljivosti koje su pak ugovorile ugovorne strane nagodbe o raskidu sklopljenog ugovora.

                  2.

                  Drugi tužbeni razlog, koji se temelji na zajedničkoj primjeni nagodbe od 9. travnja 2019. i članka 1134. luksemburškog Codea civil (Građanski zakonik) jer su izjave Europskog parlamenta u medijima povrijedile obvezu postupanja u dobroj vjeri svojstvenu bilo kojem izvršenju ugovora. Parlament je u medijima prozvao tužitelje zbog nesposobnosti u izvršavanju njihove zadaće voditelja projekta za praćenje radova kao i nastavak i završetak studija za projekt proširenja i obnove zgrade Parlamenta Konrad Adenauer (KAD) u Luxembourgu, smatrajući ih odgovornima za dodatne troškove i produljenja rokova za gradilište KAD. Tužitelji smatraju da je to ponašanje skrivljeno u okolnostima u kojima su, s jedne strane, te povrede već utvrđene i, s druge strane, isplaćena je naknada štete na temelju neopravdanog raskida ugovora.

                  3.

                  Treći tužbeni razlog, koji se temelji na članku 134. stavku 1. Poslovnika, a odnosi se na to da se svakoj stranci koja ne uspije u postupku nalaže snošenje troškova. Naknada nastalih troškova pravne pomoći također se zahtijeva u okviru prava na potpunu naknadu štete.

         (1)  Povjerljivi podaci su izostavljeni.


title: Predmet T-612/20: Tužba podnesena 4. listopada 2020. – Malacalza Investimenti protiv ESB-a

text:
               16.11.2020

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 390/47

      Tužba podnesena 4. listopada 2020. – Malacalza Investimenti protiv ESB-a
      (Predmet T-612/20)
      (2020/C 390/64)
      Jezik postupka: talijanski

         Stranke

         Tužitelj: Malacalza Investimenti Srl (Genova, Italija) (zastupnici: M. Condinanzi i L. Boggio, odvjetnici)

         Tuženik: Europska središnja banka

         Tužbeni zahtjev

      Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

                  —

                  poništi i proglasi nevaljanima i ništavima pobijane odluke, uz prethodno utvrđivanje njihove nezakonitosti;

                  —

                  naloži tuženiku snošenje troškova.

         Tužbeni razlozi i glavni argumenti

      Predmetna tužba podnosi se protiv odluke upravnog vijeća Europske središnje banke od 1. siječnja 2019., ECB-SSM-2019-ITCAR-11, naslovljene na Banca Carige S.p.A., upravno vijeće i revizorski odbor, donesene na temelju nacrta odluke nadzornog odbora u skladu s člankom 26. stavkom 8. Uredbe Vijeća (EU) br. 1024/2013 te u skladu s člancima 69. octiesdecies, 70. i 98. Zakonodavne uredbe br. 385 od 1. rujna 1993. (TUB) kojom se prenosi članak 29. Direktive 2014/59/EU Europskog parlamenta i Vijeća u vezi s člankom 9. stavkom 2. Uredbe (EU) 1024/2013, o raspuštanju upravnih i nadzornih tijela društva Banca Carige S.p.A., s registriranim sjedištem u Genovi, te o njihovoj zamjeni trima izvanrednim povjerenicima odnosno nadzornim odborom sastavljenim od triju članova, kao i naknadnih odluka o produljenju izvanredne uprave.
      U prilog osnovanosti tužbe tužitelj ističe šest tužbenih razloga.

                  1.

                  Prvi tužbeni razlog, koji se temelji na povredi načela proporcionalnosti, povredi članaka 28. i 29. Direktive 2014/59/EU Europskog parlamenta i Vijeća od 15. svibnja 2014. o uspostavi okvira za oporavak i sanaciju kreditnih institucija i investicijskih društava te o izmjeni Direktive Vijeća 82/891/EEZ i direktiva 2001/24/EZ, 2002/47/EZ, 2004/25/EZ, 2005/56/EZ, 2007/36/EZ, 2011/35/EU, 2012/30/EU i 2013/36/EU te uredbi (EU) br. 1093/2010 i (EU) br. 648/2012 Europskog parlamenta i Vijeća (SL 2014., L 173, str. 190. i ispravak SL 2015., L 216, str. 9.), te povredi članka 69. octiesdecies i sljedećih odredbi Zakonodavne uredbe br. 385 od 1. rujna 1993. (TUB).

                              —

                              U tom pogledu tvrdi se da je razvidno da je mjera izvanredne uprave pretjerana i nerazmjerna.

                  2.

                  Drugi tužbeni razlog, koji se temelji na povredi obveze obrazlaganja (članak 296. UFEU-a i članak 33. Uredbe (EU) br. 468/2014 Europske središnje banke od 16. travnja 2014. o uspostavljanju okvira za suradnju unutar Jedinstvenog nadzornog mehanizma između Europske središnje banke i nacionalnih nadležnih tijela te s nacionalnim imenovanim tijelima (Okvirna uredba o SSM-u) (SL 2014., L 141, str. 1.), kao i prava na djelotvorni pravni lijek.

                              —

                              U tom pogledu tvrdi se da odabir mjere izvanredne uprave nije obrazložen u pogledu postepenosti kod donošenja mjera.

                  3.

                  Treći tužbeni razlog, koji se temelji na povredi članka 29. zadnje rečenice Direktive 2014/59/EU i načela pravilnog funkcioniranja javne uprave. U svakom slučaju, nedostatak obrazloženja o tom pitanju.

                              —

                              U tom pogledu tvrdi se da je razvidno da izvršeno imenovanje, s obzirom na to da se nadležnosti privremene izvanredne uprave povjeravaju prethodnim dvama savjetnicima uprave i, povrh svega, bivšem predsjedniku i delegiranom članu upravnog vijeća, nije vodilo računa od nepostojanju sukoba interesa, makar i potencijalnog.

                  4.

                  Četvrti tužbeni razlog, koji se temelji na povredi članka 70. TUB-a, s obzirom na to da se raspuštanje tijela društva može odrediti u slučajevima koji su izričito predviđeni tom odredbom.

                  5.

                  Peti tužbeni razlog, koji se temelji na povredi članka 29. BRRD-a i članka 71. TUB-a.

                              —

                              U tom pogledu ističe se da nije pruženo obrazloženje u pogledu postojanja sukoba interesa ili da je ono manjkavo.

                  6.

                  Šesti tužbeni razlog, koji se temelji na povredi pravila o pravima dioničara sadržanih u propisu Europske unije, Direktivi (EU) br. 1132/2017, i u talijanskom Građanskom zakoniku, među ostalim kroz provedbu temeljnih načela predviđenih u Povelji Europske unije o temeljnim pravima, EKLJP-u i talijanskom Ustavu, u pogledu zaštite vlasništva, slobode poduzetništva i slobodne volje građana kod osobnih odabira.

                              —

                              U tom pogledu tvrdi se da, s obzirom na to da su bankovna društva adresati posebnih propisa kojima se uzimaju obzir posebnosti djelatnosti koju društvo obavlja i specifična obilježja mjerodavnog tržišta, pravila EU-a, baš kao i nacionalna pravila, daju članu društva, kao osobi koja ima zaštićeni pravni položaj, niz prava na koje pobijana mjera djeluje toliko negativno da suštinski podrazumijeva potpuno oduzimanje prava.


title: Predmet T-613/20: Tužba podnesena 3. listopada 2020. – Junqueras i Vies protiv Parlamenta

text:
               16.11.2020

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 390/48

      Tužba podnesena 3. listopada 2020. – Junqueras i Vies protiv Parlamenta
      (Predmet T-613/20)
      (2020/C 390/65)
      Jezik postupka: španjolski

         Stranke

         Tužitelj: Oriol Junqueras i Vies (Sant Joan de Vilatorrada, Španjolska) (zastupnik: A. Van den Eynde Adroer, odvjetnik)

         Tuženik: Europski parlament

         Tužbeni zahtjev

      Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da utvrdi da je tužba protiv pobijanih akata i njima priloženih dokumenata pravodobno podnesena, da je dopusti i odluči o meritumu na način da utvrdi da su pobijani akti koji su predmet ovog postupka ništavi i bez učinka te naloži tuženiku snošenje troškova.

         Tužbeni razlozi i glavni argumenti

      Ova tužba podnesena je protiv Odluke Europskog parlamenta koju je predsjednik Sassoli objavio na plenarnoj sjednici održanoj 23. srpnja 2020. a kojom je, uzimajući u obzir odluku Junte Electoral Central (Središnje izborno povjerenstvo) od 3. siječnja 2020., nakon koje je donesena odluka Tribunala Supremo (Vrhovni sud) od 9. siječnja 2020. i presuda Suda od 19. prosinca 2019. u predmetu C-502/19 u pogledu O. Junquerasa, kao zastupnik u Europskom parlamentu imenovan Jordi Solé i Ferrando umjesto Oriola Junquerasa i Viesa.
      U prilog osnovanosti tužbe tužitelj ističe pet tužbenih razloga.

                  1.

                  Prvi tužbeni razlog, koji se temelji na povredi pravâ Oriola Junquerasa i Viesa u skladu s člankom 41. (stavcima 1. i 2.) i člankom 47. Povelje uzrokovanoj postupkom donošenja odluka i pokretanjem postupka o tome pred Općim sudom (predmet T-24/20) te mjerama opreza pred Sudom (predmet C-201/20); kao i na povredi članka 13. stavka 3. Izbornog akta (1976) i članka 4. stavaka 4., 7. i 8. internog Poslovnika Europskog parlamenta.

                              —

                              U tom se pogledu navodi da članak 13. stavak 3. Izbornog akta (1976) i članak 4. stavak 7. Poslovnika Europskog parlamenta treba tumačiti u smislu da se njima zahtijeva postupak u kojem će se poštovati prava povjerena navedenim odredbama te koji omogućuje da se istaknu i dokažu iznimke od utvrđenja slobodnog zastupničkog mjesta Oriola Junquerasa i Viesa i nedopuštenost njegove zamjene drugim zastupnikom u Europskom parlamentu.

                  2.

                  Drugi tužbeni razlog, koji se temelji na povredi članka 39. stavaka 1. i 2. Povelje, članka 14. stavka 3. UEU-a i članka 1. stavka 3. Izbornog akta (1976), načela lojalne suradnje iz članka 4. stavka 3. UEU-a (koju je u ovom slučaju počinio Vrhovni sud), načela nadređenosti prava Europske unije iz članka 9. (drugog stavka) Protokola br. 7 o povlasticama i imunitetima i članka 6. Poslovnika Europskog parlamenta.

                              —

                              U tom se pogledu navodi da nije dan nikakav praktičan učinak presudi Suda Europske unije od 19. prosinca 2019, donesenoj u predmetu C-502/19 upravo u vezi s Oriolom Junquerasom i Viesom, kojom se zahtijevalo podnošenje zahtjeva (za ukidanje imuniteta) Europskom parlamentu ali je, nasuprot tomu, provedena njegova zamjena drugim zastupnikom u Europskom parlamentu.

                              —

                              Podredno se navodi tumačenje u skladu s tvrdnjama iz članka 13. stavka 3. Izbornog akta i članka 4. stavka 7. Poslovnika Europskog parlamenta u smislu da Europski parlament može utvrditi iznimke od slobodnog mjesta predviđene navedenim člancima ako je razlog značajan a da se pritom ni na koji način ne ocjenjuje unutarnje pravo države, što je doista učinjeno u vezi sa Sporazumom Središnjeg izbornog povjerenstva od 23. siječnja.

                  3.

                  Treći tužbeni razlog, koji se temelji na povredi članka 39. stavaka 1. i 2. Povelje, članka 3. Protokola 1. Povelji i članka 9. (stavak 1. točke (a) i (b)) Protokola br. 7 o povlasticama i imunitetima i članka 6. Poslovnika Parlamenta.

                              —

                              Prema tužiteljevu mišljenju, Oriolu Junquerasu i Viesu nezakonito se onemogućila djelotvornost imuniteta predviđenih navedenim člankom (prvim stavkom točkama (a) i (b)) Protokola br. 7 o povlasticama i imunitetima.

                  4.

                  Četvrti tužbeni razlog, koji se temelji na povredi članka 9. (prvi stavak točka (a)) Protokola br. 7 o povlasticama i imunitetima, članka 39. stavka 1. i 2. Povelje, članka 6. Poslovnika Europskog parlamenta i članka 13. stavka 3. Izbornog akta (1976), time što španjolsko zakonodavstvo predviđa da zahtjev za ukidanje imuniteta mora prethoditi pokretanju postupaka protiv izabranih zastupnika, pri čemu je suprotna doktrina Tribunala Supremo (Vrhovni sud) contra legem te je nastala ad hoc i ad homine u istom posebnom kaznenom predmetu kao oblik pokrića za vlastita postupanja a da pritom ne postoji nikakav presedan kao što to priznaje i sâm Vrhovni sud.

                  5.

                  Peti tužbeni razlog, koji se temelji na povredi članka 20. Povelje zbog nejednakog postupanja pred zakonom jer se nisu primijenili isti kriteriji tumačenja prava Unije u pogledu O. Junquerasa i zastupnika u Europskom parlamentu koji ga zamjenjuje u skladu s pobijanim aktom.


title: Predmet T-615/20: Tužba podnesena 3. listopada 2020. – Mood Media Netherlands protiv EUIPO-a – Tailoradio (MOOD MEDIA)

text:
               16.11.2020

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 390/49

      Tužba podnesena 3. listopada 2020. – Mood Media Netherlands protiv EUIPO-a – Tailoradio (MOOD MEDIA)
      (Predmet T-615/20)
      (2020/C 390/66)
      Jezik na kojem je tužba podnesena: francuski

         Stranke

         Tužitelj: Mood Media Netherlands BV (Naarden, Nizozemska) (zastupnik: A-M. Pecoraro, odvjetnik)

         Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO)

         Druga stranka pred žalbenim vijećem: Tailoradio Srl (Milano, Italija)

         Podaci o postupku pred EUIPO-om

         Nositelj spornog žiga: tužitelj pred Općim sudom

         Predmetni sporni žig: verbalni žig Europske unije MOOD MEDIA – žig Europske unije br. 5 927 496

         Postupak pred EUIPO-om: postupak za brisanje

         Pobijana odluka: odluka prvog žalbenog vijeća EUIPO-a od 24. srpnja 2020. u predmetu R 1767/2019-1

         Tužbeni zahtjev

      Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

                  —

                  poništi pobijanu odluku u mjeri u kojoj je njome određen opoziv pobijanog žiga za proizvode i usluge iz razreda 9., 35., 38., 41. i 42.;

                  —

                  odbije zahtjev za opoziv;

                  —

                  naloži EUIPO-u snošenje troškova.

         Tužbeni razlog

      Povreda članka 58. stavka 1. točke (a) Uredbe (EU) 2017/1001 Europskog parlamenta i Vijeća.


title: Predmet T-620/20: Tužba podnesena 5. listopada 2020. – Alessio i dr. protiv ESB-a

text:
               16.11.2020

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 390/50

      Tužba podnesena 5. listopada 2020. – Alessio i dr. protiv ESB-a
      (Predmet T-620/20)
      (2020/C 390/67)
      Jezik postupka: talijanski

         Stranke

         Tužitelji: Roberto Alessio (Torino, Italija) i drugih 56 tužitelja (zastupnici: M. Condinanzi i L. Boggio, odvjetnici)

         Tuženik: Europska središnja banka

         Tužbeni zahtjev

      Tužitelji od Općeg suda zahtijevaju da:

                  —

                  poništi i proglasi nevaljanima i ništavima pobijane odluke, uz prethodno utvrđivanje njihove nezakonitosti;

                  —

                  naloži tuženiku snošenje troškova.

         Tužbeni razlozi i glavni argumenti

      Predmetna tužba podnosi se protiv odluke ECB – SSM-2019-ITCAR-11 od 1. siječnja 2019. o raspuštanju tijela s upravnim i nadzornim funkcijama nadziranog subjekta (Banca Carige S.p.A.) i o njihovoj zamjeni trima izvanrednim povjerenicima i nadzornim odborom u smislu članaka 69. octiesedecies, 70. i 98. Zakonodavne uredbe br. 385 od 1. rujna 1993., te odluke ECB-SSM-2019-ITCAR-13 o produljenju izvanredne uprave nad nadziranim subjektom, potvrđene odlukom ESB-a ECB-SSM-2019-ITCAR-11 na temelju članaka 69. octiesedecies, 70. i 98. talijanske Zakonodavne uredbe br. 385 od 1. rujna 1993., kao i svih naknadnih akata donesenih na temelju tih odluka, a posebno naknadnih odluka o produljenju izvanredne uprave nad nadziranim subjektom.
      Tužbeni razlozi i glavni argumenti slični su onima iznesenima u predmetu T-612/20, Malacalza Investimenti/ESB.


title: Predmet T-251/16: Rješenje Općeg suda od 23. rujna 2020. – Glavni direktor OLAF-a protiv Komisije

text:
               16.11.2020

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 390/51

      Rješenje Općeg suda od 23. rujna 2020. – Glavni direktor OLAF-a protiv Komisije
      (Predmet T-251/16) (1)

      (2020/C 390/68)
      Jezik postupka: francuski
      Predsjednik sedmog vijeća odredio je brisanje predmeta.

         (1)  SL C 260, 18. 7. 2016.


title: Predmet T-13/19: Rješenje Općeg suda od 30. rujna 2020. – Češka Republika protiv Komisije

text:
               16.11.2020

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 390/51

      Rješenje Općeg suda od 30. rujna 2020. – Češka Republika protiv Komisije
      (Predmet T-13/19) (1)

      (2020/C 390/69)
      Jezik postupka: češki
      Predsjednik šestog vijeća odredio je brisanje predmeta.

         (1)  SL C 103, 18. 3. 2019.


title: Predmet T-523/19: Rješenje Općeg suda od 28. rujna 2020. – Sky protiv EUIPO-a – Safran Electronics & Defense (SKYNAUTE by SAGEM)

text:
               16.11.2020

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 390/51

      Rješenje Općeg suda od 28. rujna 2020. – Sky protiv EUIPO-a – Safran Electronics & Defense (SKYNAUTE by SAGEM)
      (Predmet T-523/19) (1)

      (2020/C 390/70)
      Jezik postupka: engleski
      Predsjednik šestog vijeća odredio je brisanje predmeta.

         (1)  SL C 305, 9 .9. 2019.


title: Predmet T-144/18: Presuda Općeg suda od 9. rujna 2020. – Crédit agricole i dr. protiv ESB-a („Ekonomska i monetarna politika – Bonitetni nadzor nad kreditnim institucijama – Doprinos sustavu osiguranja depozita ili jedinstvenom fondu za sanaciju putem neopozivih obveza plaćanja – Zadaće dodijeljene ESB-u – Posebne nadzorne ovlasti ESB-a – Članak 4. stavak 1. točka (f), članak 16. stavak 1. točka (c) i članak 16. stavak 2. točka (d) Uredbe (EU) br. 1024/2013 – Mjera kojom se nalaže odbitak kumuliranog iznosa preostalih neopozivih obveza plaćanja od redovnog osnovnog kapitala – Nepostojanje pojedinačnog ispitivanja”)

text:
               23.11.2020

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 399/25

      Presuda Općeg suda od 9. rujna 2020. – Crédit agricole i dr. protiv ESB-a
      (Predmet T-144/18) (1)

      („Ekonomska i monetarna politika - Bonitetni nadzor nad kreditnim institucijama - Doprinos sustavu osiguranja depozita ili jedinstvenom fondu za sanaciju putem neopozivih obveza plaćanja - Zadaće dodijeljene ESB-u - Posebne nadzorne ovlasti ESB-a - Članak 4. stavak 1. točka (f), članak 16. stavak 1. točka (c) i članak 16. stavak 2. točka (d) Uredbe (EU) br. 1024/2013 - Mjera kojom se nalaže odbitak kumuliranog iznosa preostalih neopozivih obveza plaćanja od redovnog osnovnog kapitala - Nepostojanje pojedinačnog ispitivanja”)
      (2020/C 399/35)
      Jezik postupka: francuski

         Stranke

         Tužitelji: Crédit agricole SA (Montrouge, Francuska) i 69 drugih tužitelja čija su imena navedena u prilogu presudi (zastupnici: A. Gosset-Grainville, M. Trabucchi i M. Dalon, odvjetnici)

         Tuženik: Europska središnja banka (zastupnici: E. Koupepidou, R. Bax i F. Bonnard, agenti)

         Predmet

      Zahtjev na temelju članka 263. UFEU-a za djelomično poništenje, s jedne strane, Odluke ESB-a ECB/SSM/2017-969500TJ5KRTCJQWXH05/380 od 19. prosinca 2017. i, s druge strane, Odluke ESB-a ECB-SSM-2019-FRCAG-17 od 14. veljače 2019.

         Izreka

                  1.

                  Poništavaju se točka 9. Odluke Europske središnje banke (ESB) ECB/SSM/2017-969500TJ5KRTCJQWXH05/380 od 19. prosinca 2017. kao i članak 3. njezina priloga A te točka 9. Odluke ESB-a ECB-SSM-2019-FRCAG-17 od 14. veljače 2019. kao i članak 3. njezina priloga.

                  2.

                  ESB-u se nalaže snošenje troškova.

         (1)  SL C 161, 7. 5. 2018.


title: Predmet T-349/19: Presuda Općeg suda od 15. listopada 2020. – Decathlon/EUIPO – Athlon Custom Sportswear (athlon custom sportswear) („Žig Europske unije – Postupak povodom prigovora – Prijava figurativnog žiga Europske unije athlon custom sportswear – Raniji verbalni žig Europske unije DECATHLON – Relativni razlog za odbijanje – Nepostojanje vjerojatnosti dovođenja u zabludu – Članak 8. stavak 1. točka (b) Uredbe (EU) 2017/1001”)

text:
               14.12.2020

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 433/45

      Presuda Općeg suda od 15. listopada 2020. – Decathlon/EUIPO – Athlon Custom Sportswear (athlon custom sportswear)
      (Predmet T-349/19) (1)

      („Žig Europske unije - Postupak povodom prigovora - Prijava figurativnog žiga Europske unije athlon custom sportswear - Raniji verbalni žig Europske unije DECATHLON - Relativni razlog za odbijanje - Nepostojanje vjerojatnosti dovođenja u zabludu - Članak 8. stavak 1. točka (b) Uredbe (EU) 2017/1001”)
      (2020/C 433/56)
      Jezik postupka: engleski

         Stranke

         Tužitelj: Decathlon (Villeneuve-d’Ascq, Francuska) (zastupnici: A. Cléry i C. Devernay, odvjetnici)

         Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (zastupnik: L. Rampini, agent)

         Druga stranka u postupku pred žalbenim vijećem EUIPO-a: Athlon Custom Sportswear PC (Kallithéa, Grčka)

         Predmet

      Tužba podnesena protiv odluke drugog žalbenog vijeća EUIPO-a od 27. ožujka 2019. (predmet R 1724/2018-2), koja se odnosi na postupak povodom prigovora između društava Decathlon i Athlon Custom Sportswear.

         Izreka

                  1.

                  Tužba se odbija.

                  2.

                  Društvu Decathlon nalaže se snošenje troškova.

         (1)  SL C 255, 29. 7. 2019.


title: Predmet C-461/18 P: Presuda Suda (drugo vijeće) od 3. prosinca 2020. – Changmao Biochemical Engineering Co. Ltd/Distillerie Bonollo SpA i dr. (Žalba – Damping – Uvoz vinske kiseline podrijetlom iz Kine – Žalba koju je podnio intervenijent u prvostupanjskom postupku – Članak 56. drugi stavak druga rečenica Statuta Suda Europske unije – Djelomična privremena revizija – Gubitak statusa poduzetnika koji posluje u uvjetima tržišnog gospodarstva prilikom postupka revizije – Izmjena konačne antidampinške pristojbe – Određivanje uobičajene vrijednosti – Članak 11. stavak 9. Uredbe (EZ) br. 1225/2009 – Protužalba – Tužba za poništenje koju su podnijeli konkurentni proizvođači sa sjedištem na području Europske unije – Dopuštenost – Izravan utjecaj – Podjela nadležnosti za postupanje u skladu s presudom)

text:
               1.2.2021

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 35/2

      Presuda Suda (drugo vijeće) od 3. prosinca 2020. – Changmao Biochemical Engineering Co. Ltd/Distillerie Bonollo SpA i dr.
      (Predmet C-461/18 P) (1)

      (Žalba - Damping - Uvoz vinske kiseline podrijetlom iz Kine - Žalba koju je podnio intervenijent u prvostupanjskom postupku - Članak 56. drugi stavak druga rečenica Statuta Suda Europske unije - Djelomična privremena revizija - Gubitak statusa poduzetnika koji posluje u uvjetima tržišnog gospodarstva prilikom postupka revizije - Izmjena konačne antidampinške pristojbe - Određivanje uobičajene vrijednosti - Članak 11. stavak 9. Uredbe (EZ) br. 1225/2009 - Protužalba - Tužba za poništenje koju su podnijeli konkurentni proizvođači sa sjedištem na području Europske unije - Dopuštenost - Izravan utjecaj - Podjela nadležnosti za postupanje u skladu s presudom)
      (2021/C 35/02)
      Jezik postupka: engleski

         Stranke

         Žalitelj: Changmao Biochemical Engineering Co. Ltd (zastupnici: K. Adamantopoulos, dikigoros, i Me P. Billiet, advocaat)

         Druge stranke u postupku: Distillerie Bonollo SpA, Industria Chimica Valenzana (ICV) SpA, Distillerie Mazzari SpA, Caviro Distillerie Srl (zastupnici: R. MacLean, solicitor i A. Bochon, avocat), Comercial Química Sarasa SL, Vijeće Europske unije (zastupnici: H. Marcos Fraile i M. B. Driessen, agenti, uz asistenciju N. Tuominen, avocată), Europska komisija (zastupnici: M. França, J.-F. Brakeland i A. Demeneix, agenti)

         Izreka

                  1.

                  Žalba se odbija.

                  2.

                  Ukida se točka 2. izreke presude Općeg suda Europske unije od 3. svibnja 2018., Distillerie Bonollo i dr./Vijeće (T-431/12, EU:T:2018:251), u dijelu u kojem je u toj točki Opći sud Europske unije naložio Vijeću Europske unije da poduzme mjere kako bi postupilo u skladu s tom presudom.

                  3.

                  U preostalom dijelu protužalba se odbija.

                  4.

                  Društvu Changmao Biochemical Engineering Co. Ltd nalaže se snošenje, osim vlastitih troškova, i troškova društava Distillerie Bonollo SpA, Industria Chimica Valenzana (ICV) SpA, Distillerie Mazzari SpA i Caviro Distillerie Srl kao i troškova Vijeća Europske unije i Europske komisije u okviru žalbe.

                  5.

                  Europskoj komisiji nalaže se snošenje, osim vlastitih troškova, i četiriju petina troškova društava Distillerie Bonollo SpA, Industria Chimica Valenzana (ICV) SpA, Distillerie Mazzari SpA i Caviro Distillerie Srl u okviru protužalbe.

                  6.

                  Društvo Changmao Biochemical Engineering Co. Ltd i Vijeće Europske unije snosit će vlastite troškove u vezi s protužalbom.

         (1)  SL C 341, 24. 9. 2018.


title: Predmet C-774/19: Presuda Suda (šesto vijeće) od 10. prosinca 2020. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputilo Vrhovno sodišče Republike Slovenije – Slovenija) – A. B., B. B./Personal Exchange International Limited (Zahtjev za prethodnu odluku – Pravosudna suradnja u građanskim stvarima – Uredba (EZ) br. 44/2001 – Članak 15. stavak 1. – Nadležnost nad potrošačkim ugovorima – Pojam „potrošač” – Ugovor o igri pokera sklopljen na internetu između fizičke osobe i priređivača igara na sreću – Fizička osoba koja se uzdržava igrajući internetski poker – Znanje koje ta osoba posjeduje – Redovitost djelatnosti)

text:
               15.2.2021

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 53/14

      Presuda Suda (šesto vijeće) od 10. prosinca 2020. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputilo Vrhovno sodišče Republike Slovenije – Slovenija) – A. B., B. B./Personal Exchange International Limited
      (Predmet C-774/19) (1)

      (Zahtjev za prethodnu odluku - Pravosudna suradnja u građanskim stvarima - Uredba (EZ) br. 44/2001 - Članak 15. stavak 1. - Nadležnost nad potrošačkim ugovorima - Pojam „potrošač” - Ugovor o igri pokera sklopljen na internetu između fizičke osobe i priređivača igara na sreću - Fizička osoba koja se uzdržava igrajući internetski poker - Znanje koje ta osoba posjeduje - Redovitost djelatnosti)
      (2021/C 53/17)
      Jezik postupka: slovenski

         Sud koji je uputio zahtjev

      Vrhovno sodišče Republike Slovenije

         Stranke glavnog postupka

         Tužitelji: A. B., B. B.

         Tuženik: Personal Exchange International Limited

         Izreka

      Članak 15. stavak 1. Uredbe Vijeća (EZ) br. 44/2001 od 22. prosinca 2000. o [sudskoj] nadležnosti, priznavanju i izvršenju sudskih odluka u građanskim i trgovačkim stvarima treba tumačiti na način da fizička osoba s domicilom u državi članici koja je, s jedne strane, s društvom sa sjedištem u drugoj državi članici sklopila ugovor o igri internetskog pokera, koji sadržava opće uvjete koje je utvrdilo potonje društvo, i s druge strane, nije službeno registrirala takvu djelatnost niti je takvu uslugu nudila trećima uz naplatu, ne gubi svojstvo „potrošača”, u smislu te odredbe, čak i kada ta osoba tu igru igra mnogo sati dnevno, posjeduje široko znanje i iz te igre ostvaruje znatnu dobit.

         (1)  SL C 19, 20. 1. 2020.


title: Predmet C-409/20: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 2. rujna 2020. uputio Juzgado Contencioso Administrativo n.° 1 de Pontevedra (Španjolska) – UN/Subdelegación del Gobierno en Pontevedra

text:
               15.2.2021

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 53/16

      Zahtjev za prethodnu odluku koji je 2. rujna 2020. uputio Juzgado Contencioso Administrativo n.o 1 de Pontevedra (Španjolska) – UN/Subdelegación del Gobierno en Pontevedra
      (Predmet C-409/20)
      (2021/C 53/20)
      Jezik postupka: španjolski

         Sud koji je uputio zahtjev

      Juzgado Contencioso Administrativo n.o 1 de Pontevedra

         Stranke glavnog postupka

         Tužitelj: UN

         Tuženik: Subdelegación del Gobierno en Pontevedra

         Prethodno pitanje

      Treba li Direktivu 2008/115/EZ (1) Europskog parlamenta i Vijeća od 16. prosinca 2008. o „zajedničkim standardima i postupcima država članica za vraćanje državljana trećih zemalja s nezakonitim boravkom” (članak 4. stavak 3., članak 6. stavak 1., članak 6. stavak 5. i članak 7. stavak 1.) tumačiti na način da joj se protivi nacionalni propis (članak 53. stavak 1. točka (a), članak 55. stavak 1. točka (b), članak 57. i članak 28. stavak 3. točka (c) Leya Orgánica 4/2000, de 11 de enero, sobre derechos y libertades de los extranjeros en España y su integración social (Organski zakon 4/2000 od 11. siječnja o pravima i slobodama stranaca u Španjolskoj i njihovoj društvenoj integraciji) kojim se sankcionira nezakonit boravak stranaca za koji su nisu vezane otegotne okolnosti, najprije, izricanjem novčane kazne popraćene zahtjevom za dobrovoljno vraćanje u zemlju podrijetla, a zatim, izricanjem sankcije udaljavanja ako stranac ne regulira svoju situaciju i dobrovoljno se ne vrati u svoju zemlju?

         (1)  SL 2008., L 348, str. 98. (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 19., svezak 8., str. 188.)


title: Predmet C-572/20: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 3. studenoga 2020. uputio Finanzgericht Köln (Njemačka) – ACC Silicones Ltd./Bundeszentralamt für Steuern

text:
               15.2.2021

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 53/17

      Zahtjev za prethodnu odluku koji je 3. studenoga 2020. uputio Finanzgericht Köln (Njemačka) – ACC Silicones Ltd./Bundeszentralamt für Steuern
      (Predmet C-572/20)
      (2021/C 53/22)
      Jezik postupka: njemački

         Sud koji je uputio zahtjev

      Finanzgericht Köln

         Stranke glavnog postupka

         Tužitelj: ACC Silicones Ltd.

         Tuženik: Bundeszentralamt für Steuern

         Prethodna pitanja

                  1.

                  Je li u suprotnosti s člankom 63. UFEU-a (prije članak 56. UEZ-a) nacionalni porezni propis poput onog o kojem je riječ u glavnom postupku, kojim se od nerezidentnog društva koje prima dividende povezane s udjelima, a koje nema najniži udio u skladu s člankom 3. stavkom 1. točkom (a) Direktive 90/435/EEZ (1) (kako je izmijenjena Direktivom 2003/123/EZ (2)), u svrhu povrata poreza na dohodak od kapitala traži dokaz u obliku potvrde inozemne porezne uprave da se njemu ili osobi koja izravno ili neizravno drži udjele u njegovu kapitalu ne može uračunati porez na dohodak od kapitala ili da ga se ne može odbiti kao operativni trošak ili poslovne troškove te u kojoj mjeri uračunavanje, odbitak ili prenošenje zapravo nisu izvršeni ako se od rezidentnog društva s istom veličinom udjela ne traži takav dokaz u svrhu povrata poreza na dohodak od kapitala?

                  2.

                  U slučaju niječnog odgovora na prvo prethodno pitanje:
                  Je li zahtjev u pogledu potvrde navedene u prvom prethodnom pitanju u suprotnosti s načelima proporcionalnosti i korisnog učinka ako je nerezidentnom primatelju dividendi povezanih s udjelima u slobodnoj prodaji faktički nemoguće dostaviti tu potvrdu?

         (1)  Direktiva Vijeća 90/435/EEZ od 23. srpnja 1990. o zajedničkom sustavu oporezivanja koji se primjenjuje na matična društva i društva kćeri iz različitih država članica (SL 1990., L 225, str. 6.).

         (2)  Direktiva Vijeća 2003/123/EZ od 22. prosinca 2003. o izmjeni Direktive 90/435/EEZ o zajedničkom sustavu oporezivanja koji se primjenjuje na matična društva i društva kćeri iz različitih država članica (SL 2004., L 7, str. 41.).


title: Predmet C-617/20: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 20. studenoga 2020. uputio Hanseatischen Oberlandesgerichts in Bremen (Njemačka) – T.N., N.N./E.G.

text:
               15.2.2021

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 53/24

      Zahtjev za prethodnu odluku koji je 20. studenoga 2020. uputio Hanseatischen Oberlandesgerichts in Bremen (Njemačka) – T.N., N.N./E.G.
      (Predmet C-617/20)
      (2021/C 53/31)
      Jezik postupka: njemački

         Sud koji je uputio zahtjev

      Hanseatisches Oberlandesgericht in Bremen

         Stranke glavnog postupka

         Tužitelji: T.N., N.N.

         Tuženik: E.G.

         Prethodna pitanja

      U pogledu tumačenja članaka 13. i 28. Uredbe (EU) br. 650/2012 Europskog parlamenta i Vijeća od 4. srpnja 2012. o nadležnosti, mjerodavnom pravu, priznavanju i izvršavanju odluka i prihvaćanju i izvršavanju javnih isprava u nasljednim stvarima i o uspostavi Europske potvrde o nasljeđivanju (1) postavljena su sljedeća pitanja:

                  1.

                  Zamjenjuje li izjava o odricanju koju je nasljednik dao sudu države članice nadležnom za područje njegova uobičajenog boravišta, u skladu s formalnim zahtjevima koji se tamo primjenjuju, izjavu o odricanju koju treba podnijeti sudu druge države članice koji je nadležan za odlučivanje o nasljeđivanju, na način da se ta izjava u trenutku podnošenja smatra valjano danom (supstitucija)?

                  2.

                  U slučaju niječnog odgovora na prvo pitanje:
                  Je li osim izjave u skladu s formalnim zahtjevima, koja se podnosi sudu nadležnom za područje uobičajenog boravišta podnositelja izjave o odricanju, za valjanost izjave o odricanju potrebno da podnositelj o danoj izjavi obavijesti sud nadležan za odlučivanje o nasljeđivanju?

                  3.

                  U slučaju niječnog odgovora na prvo pitanje i potvrdnog odgovora na drugo pitanje:

                              (a)

                              Je li, radi valjanosti izjave o odricanju, osobito radi poštovanja rokova za podnošenje te izjave koji vrijede na području nadležnosti suda nadležnog za odlučivanje o nasljeđivanju, potrebno da se obraćanje tom sudu izvrši na službenom jeziku njegova područja nadležnosti?

                              (b)

                              Je li, radi valjanosti izjave o odricanju, osobito radi poštovanja rokova za podnošenje te izjave koji vrijede na području nadležnosti suda nadležnog za odlučivanje o nasljeđivanju, potrebno da sud uobičajenog boravišta podnositelja izjave o odricanju tom sudu dostavi originalne verzije isprava o odricanju i pripadajući prijevod?

         (1)  SL 2012., L 201, str. 107.


title: Predmet C-692/20: Tužba podnesena 21. prosinca 2020. – Europska komisija/Ujedinjena Kraljevina Velike Britanije i Sjeverne Irske

text:
               15.2.2021

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 53/28

      Tužba podnesena 21. prosinca 2020. – Europska komisija/Ujedinjena Kraljevina Velike Britanije i Sjeverne Irske
      (Predmet C-692/20)
      (2021/C 53/38)
      Jezik postupka: engleski

         Stranke

         Tužitelj: Europska komisija (zastupnici: A. Armenia, P.-J. Loewenthal, agenti)

         Tuženik: Ujedinjena Kraljevina Velike Britanije i Sjeverne Irske

         Tužbeni zahtjev

      Tužitelj zahtijeva od Općeg suda da:

                  —

                  utvrdi da je propuštanjem da poduzme potrebne mjere za usklađenje s presudom Suda u predmetu C-503/17, Komisija/Ujedinjena Kraljevina, EU:C:2018:831, Ujedinjena Kraljevina propustila ispuniti svoje obveze na temelju članka 260. stavka 1. Ugovora o funkcioniranju Europske unije u vezi s člancima 127. i 131. Sporazuma o povlačenju Ujedinjene Kraljevine Velike Britanije i Sjeverne Irske iz Europske unije i Europske zajednice za atomsku energiju (1);

                  —

                  naloži Ujedinjenoj Kraljevini, na temelju članka 260. stavka 2. Ugovora o funkcioniranju Europske unije u vezi s člancima 127. i 131. Sporazuma o povlačenju Ujedinjene Kraljevine Velike Britanije i Sjeverne Irske iz Europske unije i Europske zajednice za atomsku energiju, da Komisiji plati:

                  —

                  novčanu kaznu od EUR 268 878,50 po danu, računajući od dana donošenja presude u ovom postupku do dana kad Ujedinjena Kraljevina postupi u skladu s presudom u predmetu C-503/17;

                  —

                  paušalni iznos od EUR 35 873,20 pomnožen s brojem dana, računajući od dana kada je presuda u predmetu C-503/17 donesena i dana kada Ujedinjena Kraljevina postupi u skladu s tom presudom ili dana donošenja presude u ovom postupku, ovisno koji je raniji, i to u minimalnom paušalnom iznosu od EUR 8 901 000; i

                  —

                  naloži Ujedinjenoj Kraljevini snošenje troškova.

         Tužbeni razlozi i glavni argumenti

      Presudom u predmetu C-503/17, Komisija/Ujedinjena Kraljevina, EU:C:2018:831, Sud je presudio da je Ujedinjena Kraljevina, zbog toga što je propustila ukinuti pravo na korištenje označenog goriva za letjelice za privatne potrebe, prekršila svoje obveze na temelju Direktive (2) Vijeća 95/60/EZ od 27. studenoga 1995. o fiskalnom označivanju plinskog ulja i kerozina. Budući da Ujedinjena Kraljevina nije poduzela potrebne mjere za usklađivanje s tom presudom, Komisija je odlučila uputiti predmet Sudu.
      U svojoj tužbi Komisija predlaže, u skladu s člankom 260. UFEU-a u vezi s člancima 127. i 131. Sporazuma o povlačenju Ujedinjene Kraljevine Velike Britanije i Sjeverne Irske iz Europske unije i Europske zajednice za atomsku energiju, da Sud naloži Ujedinjenoj Kraljevini plaćanje novčane kazne u iznosu od EUR 268 878,50 po danu, računajući od dana donošenja presude u ovom postupku do dana kad Ujedinjena Kraljevina postupi u skladu s presudom u predmetu C-503/17, te paušalnog iznosa od EUR 35 873,20 pomnoženog s brojem dana, računajući od dana kada je presuda u predmetu C-503/17 donesena i dana kada Ujedinjena Kraljevina postupi u skladu s tom presudom ili dana donošenja presude u ovom postupku, ovisno koji je raniji, i to u minimalnom paušalnom iznosu od EUR 8 901 000.

         (1)  SL 2019., C 384 I, str. 1.

         (2)  SL 1995, L 291, str. 46. (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 9., svezak 2., str. 44.)