title: Odluka Suda od 9. srpnja 2013. u predmetu E-7/12 – Schenker North AB, Schenker Privpak AB i Schenker Privpak AS protiv Nadzornog tijela EFTA-e (tužba zbog propuštanja djelovanja – izvanugovorna odgovornost Nadzornog tijela EFTA-e – pristup dokumentima – opravdana očekivanja – načelo dobrog upravljanja – propust Nadzornog tijela EFTA-e da donese odluku u vremenskom roku koji je samo odredilo)

text:
               24.10.2013

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 309/4

         ODLUKA SUDA
   od 9. srpnja 2013.
   u predmetu E-7/12
   Schenker North AB, Schenker Privpak AB i Schenker Privpak AS protiv Nadzornog tijela EFTA-e
   (tužba zbog propuštanja djelovanja – izvanugovorna odgovornost Nadzornog tijela EFTA-e – pristup dokumentima – opravdana očekivanja – načelo dobrog upravljanja – propust Nadzornog tijela EFTA-e da donese odluku u vremenskom roku koji je samo odredilo)
   2013/C 309/04
   U predmetu E-7/12, Schenker North AB, Schenker Privpak AB i Schenker Privpak AS protiv Nadzornog tijela EFTA-e – ZAHTJEV na temelju članaka 37. i 46. Sporazuma među državama EFTA-e o osnivanju Nadzornog tijela i Suda za izjavu o propuštanju djelovanja i izvanugovornoj odgovornosti Nadzornog tijela EFTA-e, Sud, u sastavu Carl Baudenbacher, predsjednik, i suci Per Christiansen i Páll Hreinsson (sudac-izvjestitelj), donio je 9. srpnja 2013. odluku kao u izreci:
   Sud izjavljuje sljedeće:

               1.

               Nema potrebe da odlučuje o tvrdnji da je Nadzorno tijelo EFTA-e propustilo djelovati u vezi s ostalim dokumentima u predmetu br. 34250.

               2.

               S obzirom na preostalo tužba se odbacuje.

               3.

               Nadzornom tijelu EFTA-e nalaže plaćanje troškova povezanih s propuštanjem djelovanja, svojih troškova povezanih s tužbom zbog izvanugovorne odgovornosti te polovice troškova tužitelja povezanih s tužbom zbog izvanugovorne odgovornosti.

               4.

               Tužiteljima nalaže da plate polovicu svojih troškova povezanih s tužbom zbog izvanugovorne odgovornosti.


title: Predmet F-55/13: Tužba podnesena 2. lipnja 2013. — ZZ protiv EIB-a

text:
               3.8.2013

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 226/7

         Tužba podnesena 2. lipnja 2013. — ZZ protiv EIB-a
   (Predmet F-55/13)
   (2013/C 226/36)

   Predmetni postupak pokrenut je prije 1. srpnja 2013., datuma pristupanja Republike Hrvatske Europskoj uniji


title: Predmet T-284/15: Tužba podnesena 1. lipnja 2015. – AlzChem protiv Komisije

text:
               14.9.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 302/55

         Tužba podnesena 1. lipnja 2015. – AlzChem protiv Komisije
   (Predmet T-284/15)
   (2015/C 302/71)
   Jezik postupka: engleski

      Stranke

      Tužitelj: AlzChem AG (Trostberg, Njemačka) (zastupnici: P. Alexiadis, Solicitor, A. Borsos i I. Georgiopoulos, odvjetnici)

      Tuženik: Europska komisija

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

               —

               proglasi zahtjev dopuštenim i osnovanim;

               —

               poništi članak 2. Odluke Komisije od 15. listopada 2014. na temelju članka 107. stavka 1. i članka 108. stavka 3. Ugovora o funkcioniranju Europske unije u vezi s državnom potporom SA.33797 – (2013/C) (ex 2013/NN) (ex 2011/CP) koju je Slovačka dodijelila NCHZ-u;

               —

               naloži Komisiji snošenje tužiteljevih troškova.

      Tužbeni razlozi i glavni argumenti

   U prilog osnovanosti tužbe tužitelj ističe dva tužbena razloga.

               1.

               Prvi tužbeni razlog, koji se temelji na tome da je Komisija pogrešno utvrdila da nastavak poslovanja NCHZ-a na temelju odluke odbora vjerovnika ne predstavlja državnu potporu u smislu članka 107. stavka 1. UFEU-a:

                           —

                           Komisija je počinila pogrešku koja se tiče prava i očitu pogrešku u ocjeni time što je utvrdila da nikakva prednost nije dodijeljena društvu Novácke chemické závody, a.s. v konkurze (NCHZ) kada je ono nastavilo s poslovanjem nakon odluke odbora vjerovnika i osiguranih vjerovnika. Komisija je također počinila pogrešku koja se tiče prava i očitu pogrešku u ocjeni time što je zaključila da se odluka odbora vjerovnika i osiguranih vjerovnika o nastavku poslovanja NCHZ-a ne može pripisati državi.

               2.

               Drugi tužbeni razlog, koji se temelji na tome da je Komisija povrijedila svoju obvezu obrazlaganja, propisanu člankom 296. UFEU-a, s obzirom na mogućnost pripisivanja državi odluke odbora vjerovnika i osiguranih vjerovnika

                           —

                           Komisija nije pružila obrazloženje za odobrenje odluke odbora vjerovnika i osiguranih vjerovnika koje je dao sud u Trenčínu. Komisija također nije pružila obrazloženje u vezi s pravima veta osiguranih vjerovnika u vezi s nastavkom poslovanja NCHZ-a prema slovačkom stečajnom pravu.


title: Predmet F-121/15: Presuda Službeničkog suda (sudac pojedinac) od 14. lipnja 2016. – Fernández González protiv Komisije (Javna služba — Član privremenog osoblja — Član osoblja u kabinetu europskog povjerenika — Zapošljavanje člana privremenog osoblja na temelju članka 2. točke (b) UZ-a — Uvjet prekida bilo kojeg oblika zaposlenja u Komisiji u trajanju od šest mjeseci — Točka 3.2 obavijesti Komisije D(2005) 18064 od 28. srpnja 2005. o zapošljavanju članova privremenog osoblja na temelju članka 2. točaka (b) i (d)UZ-a na stalna radna mjesta kada nema uspješnih kandidata na natječaju)

text:
               25.7.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 270/68

         Presuda Službeničkog suda (sudac pojedinac) od 14. lipnja 2016. – Fernández González protiv Komisije
   (Predmet F-121/15) (1)

   ((Javna služba - Član privremenog osoblja - Član osoblja u kabinetu europskog povjerenika - Zapošljavanje člana privremenog osoblja na temelju članka 2. točke (b) UZ-a - Uvjet prekida bilo kojeg oblika zaposlenja u Komisiji u trajanju od šest mjeseci - Točka 3.2 obavijesti Komisije D(2005) 18064 od 28. srpnja 2005. o zapošljavanju članova privremenog osoblja na temelju članka 2. točaka (b) i (d)UZ-a na stalna radna mjesta kada nema uspješnih kandidata na natječaju))
   (2016/C 270/75)
   Jezik postupka: francuski

      Stranke

      Tužitelj: Elia Fernández González (Bruxelles, Belgija) (zastupnici: M. Casado García-Hirschfeld i É. Boigelot, odvjetnici)

      Tuženik: Europska komisija (zastupnici: C. Berardis-Kayser i G. Berscheid, agenti, D. Waelbroeck i A. Duron, odvjetnici)

      Predmet

   Zahtjev za poništenje odluke o odbijanju tužiteljeve prijave za radno mjesto, za koje je raspisan oglas za slobodno radno mjesto COM/2014/2036, koje se temelji na nepoštovanju uvjeta prema kojem se zahtijeva prekid u trajanju od šest mjeseci između ugovora prije zapošljavanja člana osoblja koji je ranije bio zaposlen na temelju ugovora u razredu AT2c, u skladu s obavijesti DG HR-a D(2005)18064 od 28. srpnja 2005., i naknada navodno pretrpljene imovinske i neimovinske štete.

      Izreka presude

               1.

               Tužba se odbija.

               2.

               Europska komisija će, osim vlastitih, snositi i troškove Elie Fernández González.

      (1)  SL C 354, 26. 10. 2015., str. 57.


title: Predmet C-369/11: Presuda Suda (prvo vijeće) od 3. listopada 2013. — Europska komisija protiv Talijanske Republike (Povreda obveze države članice — Promet — Direktiva 2001/14/EZ — Članak 4. stavak 1. i članak 30. stavak 3. — Dodjela željezničkog infrastrukturnog kapaciteta — Ubiranje pristojbi — Infrastrukturne naknade — Neovisnost upravitelja infrastrukture)

text:
               23.11.2013

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 344/9

         Presuda Suda (prvo vijeće) od 3. listopada 2013. — Europska komisija protiv Talijanske Republike
   (Predmet C-369/11) (1)

   (Povreda obveze države članice - Promet - Direktiva 2001/14/EZ - Članak 4. stavak 1. i članak 30. stavak 3. - Dodjela željezničkog infrastrukturnog kapaciteta - Ubiranje pristojbi - Infrastrukturne naknade - Neovisnost upravitelja infrastrukture)
   2013/C 344/12
   Jezik postupka: talijanski

      Stranke

      Tužitelj: Europska komisija (zastupnici: E. Montaguti i H. Støvlbæk, agenti)

      Tuženik: Talijanska Republika zastupnici: G. Palmieri, agent, uz asistenciju S. Fiorentino, avvocato dello Stato)

      Intervenijent na strani tuženika: Češka Republika (zastupnik: M. Smolek, agent)

      Predmet

   Povreda obveze države članice — Propuštanje da se u predviđenom roku poduzmu sve potrebne mjere radi usklađivanja s čl. 6. st. 3. i Prilogom II. Direktivi Vijeća br. 91/440/EEZ od 29. srpnja 1991. o razvoju željeznica Zajednice (SL L 237, str. 25.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 7., svezak 4., str. 3.), kako je izmijenjena, kao i s čl. 4. st. 1. i 2., čl. 14. st. 2., i čl. 30. st. 1. i 3. Direktive Europskog parlamenta i Vijeća br. 2001/14/EZ od 26. veljače 2001. o dodjeli željezničkog infrastrukturnog kapaciteta i ubiranju pristojbi za korištenje željezničke infrastrukture i dodjeli rješenja o sigurnosti (SL L 75, str. 29.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 7., svezak 5., str. 27.)

      Izreka

               1.

               Time što prilikom utvrđivanja i ubiranja pristojbi za korištenje infrastrukture te dodjeli željezničkog infrastrukturnog kapaciteta nije jamčila neovisnost upravitelju infrastrukture, Talijanska Republika nije ispunila obveze koje ima na temelju članka 4. stavka. 1.i članka 30. stavka 3. Direktive Europskog parlamenta i Vijeća br. 2001/14/EZ od 26. veljače 2001. o dodjeli željezničkog infrastrukturnog kapaciteta i ubiranju pristojbi za korištenje željezničke infrastrukture, kako je izmijenjena Direktivom Europskog parlamenta i Vijeća br. 2007/58/EZ od 23. listopada 2007.

               2.

               U preostalom dijelu tužba se odbija.

               3.

               Europska komisija, Talijanska Republika i Češka Republika snosit će vlastite troškove.

      (1)  SL C 282, 24.9.2011.


title: Predmet T-450/13: Tužba podnesena 23. kolovoza 2013. — CEDC International protiv OHIM-a — Fabryka Wódek Polmos Łańcut (WISENT VODKA)

text:
               19.10.2013

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 304/23

         Tužba podnesena 23. kolovoza 2013. — CEDC International protiv OHIM-a — Fabryka Wódek Polmos Łańcut (WISENT VODKA)
   (Predmet T-450/13)
   2013/C 304/40
   Jezik na kojem je podnesena tužba: engleski

      Stranke

      Tužitelj: CEDC International sp. z o.o. (Oborniki Wielkopolskie, Poljska) (zastupnik: M. Siciarek, odvjetnik)

      Tuženik: Ured za harmonizaciju na unutarnjem tržištu (žigovi i industrijski dizajni)

      Druga stranka pred žalbenim vijećem: Fabryka Wódek Polmos Łańcut S.A. (Łańcut, Poljska)

      Tužbeni zahtjevi

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

               —

               poništi odluku četvrtog žalbenog vijeća Ureda za harmonizaciju na unutarnjem tržištu (žigovi i industrijski dizajni) od 10. lipnja 2013. u predmetu R 1734/2011-4;

               —

               naloži tuženiku i drugoj strani u postupku pred žalbenim vijećem snošenje troškova.

      Tužbeni razlozi i glavni argumenti

      Podnositelj prijave za registraciju žiga Zajednice: Druga strana u postupku pred žalbenim vijećem

      Predmetni žig Zajednice: Figurativni žig u crvenoj, zelenoj, zlatnoj i crnoj boji koji predstavlja sliku goveda i sadrži verbalni element „WISENT VODKA” za proizvode iz razreda 33 — prijava za registraciju žiga Zajednice br. 7 044 472

      Nositelj žiga ili znaka navedenog u postupku povodom prigovora: tužitelj

      Žig ili znak naveden u prigovoru: poljski žigovi br. 86 410, 80 990, 80 991, 46 050, 208 988, 125 911, 189 866, 208 090, 62 081 registrirani za „alkoholna pića” iz razreda 33, žig Zajednice br. 5 585 138 za figurativni žig u crnoj i bijeloj boji koji sadrži riječ „ŻUBRÓWKA” i žig Zajednice No 6 215 719 za 3D žig u crnoj i bijeloj boji koji sadrži verbalni element „ŻUBRÓWKA”, registriran za „alkoholna pića (osim piva)” iz razreda 33

      Odluka odjela za prigovore: usvojen je prigovor i odbijena je prijava za registraciju žiga zajednice

      Odluka žalbenog vijeća: poništena je pobijana odluka i odbijen je prigovor

      Tužbeni razlozi: povreda članka 8. stavka 1. točke (b) i stavka 5. Uredbe Vijeća (EZ) br. 207/2009 od 26. veljače 2009. o žigu Zajednice (UŽŽ) (1)

      (1)  SL L 78., str. 1. (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 17., svezak 1., str. 226.).


title: Predmet T-156/15: Tužba podnesena 27. ožujka 2015. – Francuska protiv Komisije

text:
               8.6.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 190/23

         Tužba podnesena 27. ožujka 2015. – Francuska protiv Komisije
   (Predmet T-156/15)
   (2015/C 190/28)
   Jezik postupka: francuski

      Stranke

      Tužitelj: Francuska Republika (zastupnici: F. Alabrune, G. de Bergues, D. Colas i C. Candat, agenti)

      Tuženik: Europska komisija

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

               —

               djelomično poništi odluku Komisije C(2015) 53 final od 16. siječnja 2015. o isključenju iz financiranja Europske unije određenih izdataka nastalih za države članice u okviru Europskog fonda za jamstva u poljoprivredi (EFJP) i Europskog poljoprivrednog fonda za ruralni razvoj (EPFRR), s obzirom na to da se, u odnosu na izravne potpore, temelji na utvrđenjima koja nisu navedena u obavijestima Komisije te s obzirom na to da sustav nadzora ne omogućuje pravilnu primjenu propisa Unije koji se odnose na dobre poljoprivredne i ekološke uvjete za godine zahtjeva 2011. i 2012.;

               —

               djelomično poništi odluku C(2015) 53 final, s obzirom na to da isključuje iz financiranja Unije sve troškove koji su nastali u sektoru potpora po površini za departman Haute Corse za godinu zahtjeva 2010. i daljnje;

               —

               djelomično poništi odluku C(2015) 53 final, s obzirom na to da isključuje iz financiranja Unije troškove koji su nastali za Francusku Republiku u okviru potpore teške prirodne uvjete koji se odnosi na os 2. programa za francuski ruralni razvoj za poslovne godine 2010., 2011., 2012. i 2013. Podredno, djelomično poništi tu odluku, s obzirom na to da isključuje iz financiranja Europske unije dio troškova koji su nastali za Francusku Republiku u okviru potpore ICDN-a za ovce podvrgnute provjeri na terenu prilikom označavanja životinja;

               —

               djelomično poništi odluku C(2015) 53 final, s obzirom na to da isključuje iz financiranja Unije troškove koji su nastali za Francusku Republiku u sektoru restrukturiranja industrije šećera u visini od 25 % troškova potpora koji su plaćeni proizvođačima šećera koji su primili potporu za potpunu demontažu i održavanja silosa za skladištenje. Podredno, djelomično poništi tu odluku, s obzirom na to da je naloženi financijski ispravak u visini 25 % troškova potpore, koja je isplaćena proizvođačima šećera koji su primili potporu za demontažu i održavanje silosa, neproporcionalan;

               —

               naloži Komisiji snošenje troškova.

      Tužbeni razlozi i glavni argumenti

   U prilog osnovanosti tužbe tužitelj ističe osam tužbenih razloga koji se odnose na tri aspekata pobijane odluke.

               —

               Dio pobijane odluke koja se odnosi na sektor izravnih potpora 1. stupa za financijske godine 2011., 2012. i 2013.

                           1.

                           Prvi tužbeni zahtjev temelji se na povredu članka 11. stavka 1. Uredbe (EZ) 885/2006 (1) i tužiteljevih prava obrane, s obzirom na to da naloženi paušalni ispravak u odnosu na sva plaćanja potpore u navedenom sektoru, uz iznimku departmana Haute-Corse, se temelji na nedostacima o kojima tužitelj nije bio obaviješten.

                           2.

                           Drugi tužbeni zahtjev, istaknut kao podredan, temelji se na povredi članka 6. stavka 1. Uredbe (EZ) 73/2009 (2) i Priloga III. navedenoj uredbi.

                           3.

                           Treći tužbeni razlog temelji se na povredi članka 11. stavka 1. Uredbe (EZ) 885/2006 i tužiteljevih prava obrane, s obzirom na to da se financijski ispravak, koji je primijenjen u tom sektoru na sve troškove potpore za departman Haute-Corse, temelji na nedostacima o kojima tužitelj nije obaviješten.

                           4.

                           Četvrti tužbeni razlog, koji je djelomično istaknut kao podredan, temelji se na povredi načela proporcionalnosti i neprimjeni dokumenta Komisije br. VI/5330/97 od 23. prosinca 1997. naslovljen „Smjernice o izračunu financijskih posljedica prilikom pripreme odluke o poravnavanju računa EFSJP-Jamstva”.

               —

               Dio pobijane odluke koja se odnosi na naknade za teške prirodne uvjete iz osi 2. šestokutnog programa za ruralni razvoj – EPFRR

                           5.

                           Peti tužbeni razlog temelji se na povredi članka 10. stavaka 2. i 4. te članka 14. stavka 2. Uredbe (EZ) 1975/2006 (3), time što je Komisija pogrešno smatrala da tužitelj nije ispunio svoje obveze u području nadzora, s obrazloženjem da prilikom provjere na terenu tužitelj nije izvršio brojenje životinja.

                           6.

                           Šesti tužbeni razlog, istaknut kao podredan, temelji se na nezakonitom proširenju primjene paušalnog ispravka na ovce za koje nije moguće dobiti premiju za ovce.

               —

               Dio pobijane odluke koja se odnosi na financijski ispravak koji je primijenjen u sektoru restrukturiranja industrije šećera

                           7.

                           Sedmi tužbeni razlog temelji se na povredi članaka 3. i 4. Uredbe 320/2006 (4) i članka 4. Uredbe (EZ) 968/2006 (5), time što je Komisija isključila iz financiranja Unije neke troškove koji su nastali tužitelju u gore navedenom sektoru jer silosi za skladištenje šećera koji su zadržani na četiri francuske lokacije predstavljaju postrojenja za proizvodnju.

                           8.

                           Osmi tužbeni razlog, istaknut kao podredan, temelji se na povredi načela proporcionalnosti i jednakog postupanja.

      (1)  Uredba Komisije (EZ) br. 885/2006 od 21. lipnja 2006. o utvrđivanju detaljnih pravila za primjenu Uredbe Vijeća (EZ) br. 1290/2005 u pogledu akreditacije agencija za plaćanja i drugih tijela te poravnanja računa EFJP-a i EPFRR-a (SL L 171, str. 90) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 14., svezak 2., str. 88.).

      (2)  Uredba Komisije (EZ) br. 73/2009 od 19. siječnja 2009. o utvrđivanju zajedničkih pravila za programe izravne potpore za poljoprivrednike u okviru zajedničke poljoprivredne politike i utvrđivanju određenih programa potpore za poljoprivrednike, o izmjeni uredaba (EZ) br. 1290/2005, (EZ) br. 247/2006, (EZ) br. 378/2007 i stavljanju izvan snage Uredbe (EZ) br. 1782/2003 (SL L 30, str. 16) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 3., svezak 19., str. 199.).

      (3)  Uredba Komisija (EZ) br. 1975/2006 od 7. prosinca 2006. o utvrđivanju detaljnih pravila za provedbu Uredbe Vijeća (EZ) br. 1698/2005 vezano uz primjenu postupaka kontrole, kao i uvjeta višestruke sukladnosti u vezi s mjerama ruralnog razvoja (SL L 368, str. 74).

      (4)  Uredba Vijeća (EZ) br. 320/2006 od 20. veljače 2006. o utvrđivanju privremenog sustava za restrukturiranje industrije šećera u Zajednici i o izmjeni Uredbe (EZ) br. 1290/2005 o financiranju zajedničke poljoprivredne politike (SL L 58, p. 42) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 3., svezak 68., str. 54.).

      (5)  Uredba Komisije (EZ) br. 968/2006 od 27. lipnja 2006. o utvrđivanju detaljnih pravila za provedbu Uredbe Vijeća (EZ) br. 320/2006 o utvrđivanju privremenog plana za restrukturiranje industrije šećera u Zajednici (JO L 176, p. 32) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 3., svezak 20., str. 31.).


title: Predmet T-187/17: Tužba podnesena 21. ožujka 2017. – Bernard Krone Holding protiv EUIPO-a (Mega Liner)

text:
               22.5.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 161/35

         Tužba podnesena 21. ožujka 2017. – Bernard Krone Holding protiv EUIPO-a (Mega Liner)
   (Predmet T-187/17)
   (2017/C 161/50)
   Jezik postupka: njemački

      Stranke

      Tužitelj: Bernard Krone Holding SE & Co. KG (Spelle, Njemačka) (zastupnici: T. Weeg i K. Lüken, odvjetnici)

      Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO)

      Podaci o postupku pred EUIPO-om

      Predmetni sporni žig: verbalni žig Europske Unije „Mega Liner” – prijava za registraciju br. 14 473 094

      Pobijana odluka: odluka prvog žalbenog vijeća EUIPO-a od 9. siječnja 2017. u predmetu R 442/2016-1

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

               —

               poništi pobijanu odluku u mjeri u kojoj se njome odbija žalba;

               —

               naloži EUIPO-u snošenje troškova.

      Tužbeni razlozi

               —

               povreda članka 7. stavka 1. točke (b) Uredbe br. 207/2009;

               —

               povreda članka 7. stavka 1. točke (c) Uredbe br. 207/2009;

               —

               povreda članka 7. stavka 2. Uredbe br. 207/2009.


title: Predmet C-401/15: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 24. srpnja 2015. uputio Cour administrative (Luksemburg) – Noémie Depesme, Saïd Kerrou protiv Ministre de l'Enseignement supérieur et de la recherche

text:
               14.9.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 302/27

         Zahtjev za prethodnu odluku koji je 24. srpnja 2015. uputio Cour administrative (Luksemburg) – Noémie Depesme, Saïd Kerrou protiv Ministre de l'Enseignement supérieur et de la recherche
   (Predmet C-401/15)
   (2015/C 302/35)
   Jezik postupka: francuski

      Sud koji je uputio zahtjev

   Cour administrative

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelji: Noémie Depesme, Saïd Kerrou

      Tuženik: Ministre de l'Enseignement supérieur et de la recherche

      Prethodna pitanja

   Treba li radi ispunjavanja zahtjeva nediskriminacije, s obzirom na odredbe članka 7. stavka 2. Uredbe EU 492/2011 Europskog parlamenta i Vijeća od 5. travnja 2011. (1) o slobodi kretanja radnika u Uniji i zajedno s člankom 45. stavkom 2. UFEU-a, prilikom uzimanja u obzir stvarnog stupnja povezanosti nerezidentnog studenta, koji traži financijsku pomoć za visoke studije, s društvom i tržištem rada u Luksemburgu, koji je država članica u kojoj je prekogranični radnik bio zaposlen ili je obavljao svoju djelatnost u uvjetima iz članka 2.a Zakona od 22. lipnja 2000. o državnoj financijskoj pomoći za visoke studije, kako je dopunjen Zakonom od 19. srpnja 2013. kao izravna posljedica presude Suda Europske unije od 20. lipnja 2013. (predmet C-20/12) (2),

               —

               pretpostavku za navedenog studenta da je „dijete” navedenog prekograničnog radnika kvalificirati kao da je on njegov „potomak u izravnoj liniji i prvom stupnju za kojeg je pravno utvrđeno posvojenje” stavljajući naglasak na vezu posvojenja uspostavljenu između studenta i prekograničnog radnika, za koju se pretpostavlja da je temelj predviđene povezanosti, ili

               —

               naglasak valja staviti na činjenicu da prekogranični radnik „nastavlja skrbiti o uzdržavanju studenta”, bez da je nužno da ga pravna veza posvojenja povezuje sa studentom, osobito utvrđivanjem dostatne povezanosti životne zajednice koja je takve naravi da prekograničnog radnika povezuje s jednim od roditelja studenta u odnosu na kojeg je posvojenje pravno utvrđeno?

               —

               treba li u ovom drugom slučaju neobavezan doprinos prekograničnog radnika, kada on nije isključiv nego usporedan s doprinosom jednog ili oba roditelja koji su sa studentom povezani pravnom vezom posvojenja i stoga ga u načelu pravno obvezni uzdržavati, ispunjavati određene kriterije dosljednosti?

      (1)  SL L 141, str. 1.; SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 5., svezak 2., str. 264.

      (2)  EU:C:2013:411


title: Predmet C-591/16 P: Žalba koju su 18. studenoga 2016. podnijeli H. Lundbeck A/S, Lundbeck Ltd protiv presude Općeg suda (deveto vijeće) od 8. rujna 2016. u predmetu T-472/13: H. Lundbeck A/S, Lundbeck Ltd protiv Europske komisije

text:
               30.1.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 30/25

         Žalba koju su 18. studenoga 2016. podnijeli H. Lundbeck A/S, Lundbeck Ltd protiv presude Općeg suda (deveto vijeće) od 8. rujna 2016. u predmetu T-472/13: H. Lundbeck A/S, Lundbeck Ltd protiv Europske komisije
   (Predmet C-591/16 P)
   (2017/C 030/30)
   Jezik postupka: engleski

      Stranke

      Žalitelji: H. Lundbeck A/S, Lundbeck Ltd (zastupnici: R. Subiotto QC, barrister, T. Kuhn, rechtsanwalt)

      Druge stranke u postupku: Europska komisija, Europska federacija farmaceutske industrije i njezinih udruga (EFPIA)

      Zahtjev

   Žalitelji od Suda zahtijevaju da:

               —

               u cijelosti ili djelomično ukine presudu

               —

               poništi odluku u dijelu u kojem se odnosi na žalitelje ili, podredno, poništi novčane kazne izrečene žaliteljima na temelju te odluke ili, podredno prethodnom, znatno smanji novčane kazne izrečene žaliteljima na temelju te odluke;

               —

               naloži Komisiji snošenje sudskih i drugih troškova žalitelja nastalih u ovom postupku i u postupku pred Općim sudom (u daljnjem tekstu: OS);

               —

               po potrebi vrati predmet OS-u na ponovno odlučivanje u skladu s presudom Suda;

               —

               poduzme svaku drugu mjeru koju smatra prikladnom;

      Žalbeni razlozi i glavni argumenti

   Prvim žalbenim razlogom žalitelji navode da je OS počinio pogrešku koja se tiče prava prihvativši zaključak Komisije da je cilj sporazumâ bio ograničavanje tržišnog natjecanja. OS je počinio pogrešku koja se tiče prava utvrdivši da sporazum ograničava tržišno natjecanje s obzirom na cilj čak i ako je obuhvaćen područjem primjene patenata društva Lundbeck. Takav sporazum ne može se po svojoj naravi smatrati štetnim za tržišno natjecanje s obzirom na to da sadrži ograničenja usporediva onima koja je vlasnik patenta mogao steći nametnutim sudskim odlukama kojima ostvaruje zaštitu svojih patenata. Samo plaćanje ne može promijeniti inače zakonit i jednostavan sporazum, poput predmetnog sporazuma o nagodbi o patentu, u ograničenje tržišnog natjecanja s obzirom na cilj. Posljedično, sporazum GUK UK, koji je OS smatrao obuhvaćenim područjem primjene patenata društva Lundbeck, nije trebalo smatrati takvim da ograničava tržišno natjecanje s obzirom na cilj. Isti zaključak primjenjuje se na drugih pet sporazuma jer je OS počinio pogrešku koja se tiče prava kada ih je kvalificirao tako da nisu obuhvaćeni područjem primjene patenata društva Lundbeck.
   Drugim žalbenim razlogom žalitelji navode da je OS počinio pogrešku koja se tiče prava propustivši primijeniti ispravan pravni test radi ispitivanja je li pet od šest sporazuma sadržavalo ograničenja koja nisu bila obuhvaćena područjem primjene patenata društva Lundbeck. OS je trebao ispitati je li između društva Lundbeck i svakog društva koji se bave proizvodnjom generičkih lijekova postojala „suglasnost volja” u smislu članka 101. UFEU-a o tome da su odgovarajući sporazum(i), uz iznimku GUK UK sporazuma, nametnuli ograničenja koja nisu obuhvaćena područjem primjene patenata društva Lundbeck. Primjena tog testa navodi na neizbježan pravni zaključak da su sporazumi bili obuhvaćeni predmetom zaštite patenata društva Lundbeck.
   Trećim žalbenim razlogom žalitelji navode da je čak i u slučaju da je OS-ova pravna kvalifikacija bila točna, odnosno da pet (ili manje) od šest sporazuma nisu bili obuhvaćeni područjem primjene patenata društva Lundbeck, taj sud počinio pogrešku koja se tiče prava zaključivši da su sporazumi izvan područja primjene ograničili tržišno natjecanje s obzirom na cilj. S obzirom na njihov gospodarski i pravni kontekst, sporazumi nisu po svojoj naravi bili štetni za tržišno natjecanje i nisu usporedivi sa sporazumima o podjeli tržišta te je OS počinio pogrešku koja se tiče prava s obzirom na to da je propustio ispitati činjenice o suprotnom.
   Četvrtim žalbenim razlogom žalitelji navode da je OS počinio pogrešku koja se tiče prava, pogrešku u ocjeni dokaza i iznio proturječne razloge prihvativši Komisijin zaključak da su društvo Lundbeck i društva koja se bave proizvodnjom generičkih lijekova, neovisno o tome jesu li proizvodi društva koja se bave proizvodnjom generičkih lijekova povrijedili patente društva Lundbeck, bili stvarni ili mogući konkurenti u trenutku sklapanja sporazumâ. Prvo, OS je počinio pogrešku koja se tiče prava s obzirom na to da nije uzeo u obzir postojanje pravnih prepreka, odnosno patenata društva Lundbeck, koje su spriječile ulazak društva koja se bave proizvodnjom generičkih lijekova s proizvodima koja sadrže citalopram i kojima se vrši povreda. Drugo, OS-ov zaključak da je društvo Lundbeck sumnjalo u valjanost svojih patenata zahvaćen je pogreškom koja se tiče prava, očitom pogreškom u ocjeni dokaza i proturječnim obrazloženjem. Treće, OS je počinio pogrešku koja se tiče prava smatrajući da dokazi nastali nakon zaključivanja sporazumâ, ali ipak u većini slučajeva prije prestanka važenja sporazumâ, ne mogu biti odlučujući za ocjenjivanje jesu li društva koja se bave proizvodnjom generičkih lijekova bili mogući konkurenti društvu Lundbeck. Ti dokumenti sadržavaju znanstvene dokaze da su društva koja se bave proizvodnjom generičkih lijekova ili proizvođači njihova API-a povrijedili patente društva Lundbeck, rješenja nacionalnih sudova kojima se u korist društva Lundbeck određuju privremene mjere ili druge mjere pravne zaštite u odnosu na proizvode koji sadrže citalopram koji se temelje na API-ju i koje su neki od društava koja se bave proizvodnjom generičkih lijekova koristili te potvrdu valjanosti Lundbeckova patenta o postupku kristalizacije koju je izdao Europski patentni ured („EPO”) glede svih relevantnih aspekata u čiju je dokaznu snagu Komisija sumnjala. Konačno, OS je počinio pogrešku koja se tiče prava i nije iznio razloge utvrdivši da je svako društvo koje se bave proizvodnjom generičkih lijekova imalo stvarne i konkretne mogućnosti ulaska na tržište bez odgovarajućeg ocjenjivanja jesu li to mogli učiniti bez da povrijede zaštitu citalopram proizvoda.
   Petim žalbenim razlogom žalitelji navode da je OS počinio pogrešku koja se tiče prava prihvativši novčane kazne koje je Komisija izrekla društvu Lundbeck. Prvo, OS je počinio pogrešku koja se tiče prava jer je nepravilno primijenio kriterij krivnje. Drugo, OS je počinio pogrešku koja se tiče prava prihvativši Komisijin zaključak da društvo Lundbeck nije moglo biti nesvjesno protutržišne naravi svojeg postupanja. Treće, OS je povrijedio načelo pravne sigurnosti i zabrane retroaktivnosti potvrdivši izrečenu novčanu kaznu koja je viša od simbolične.
   Šestim žalbenim razlogom žalitelji navode, podredno, da je OS počinio pogrešku koja se tiče prava i nije ispunio svoju obvezu davanja odgovarajućeg obrazloženja potvrdivši Komisijin obračun novčanih kazni koje su bile izrečene žaliteljima. Vrijednost prodaje na kojoj se temelje novčane kazne uključuje Lundbeckovu prodaju u određenim državama članicama EGP-a u koje je ulazak društvima koja se bave proizvodnjom generičkih lijekova bio zapravo spriječen jer do isteka sporazumâ nisu pribavila odobrenje za stavljanje u promet (u daljnjem tekstu: MA) ili jer je, u odnosu na Austriju, Lundbeckov patent sastavljen od citaloprama i dalje bio na snazi značajni dio vremena trajanja sporazumâ. Usto, ovaj slučaj opravdava primjenu niže stope za ozbiljnost povrede, posebice s obzirom na to da sporazumi nisu usporedivi s kartelima i njihov je stvaran zemljopisni opseg bio znatno uži od zemljopisnog opsega određenog sporazumima.


title: Predmet C-146/15: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 26. ožujka 2015. uputio Raad van State (Nizozemska) – J. H. Dees-Erf protiv Staatssecretaris van Infrastructuur en Milieu, Koninklijke Luchtvaart Maatschappij NV

text:
               15.6.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 198/22

         Zahtjev za prethodnu odluku koji je 26. ožujka 2015. uputio Raad van State (Nizozemska) – J. H. Dees-Erf protiv Staatssecretaris van Infrastructuur en Milieu, Koninklijke Luchtvaart Maatschappij NV
   (Predmet C-146/15)
   (2015/C 198/30)
   Jezik postupka: nizozemski

      Sud koji je uputio zahtjev

   Raad van State

      Stranke glavnog postupka

      Žalitelj: J. H. Dees-Erf

      Protivnici žalbe: Staatssecretaris van Infrastructuur en Milieu, Koninklijke Luchtvaart Maatschappij NV

      Prethodno pitanje

   Moraju li nacionalna tijela u skladu s člankom 16. Uredbe (EZ) br. 261/2004 Europskog parlamenta i Vijeća od 11. veljače 2004. o utvrđivanju općih pravila odštete i pomoći putnicima u slučaju uskraćenog ukrcaja i otkazivanja ili dužeg kašnjenja leta u polasku te o stavljanju izvan snage Uredbe (EEZ) br. 295/91 (SL L 46, str. 1.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 7., svezak 26., str. 21.) donijeti provedbene mjere koje daju temelj za upravnopravno izvršenje od strane tijela određenog u skladu s člankom 16. u svakom pojedinom slučaju u kojem je došlo do povrede članka 5. stavka 1. točke (c) i članka 7. Uredbe kako bi se u svakom pojedinom slučaju moglo zajamčiti pravo putnika na odštetu, s obzirom na to da je prema nizozemskom pravu otvorena mogućnost zaštite pred građanskim sudovima radi zaštite prava koja putnicima pripadaju na temelju odredaba prava Unije iz članka 5. stavka 1. točke (c) i članka 7. Uredbe?


title: Predmet C-266/14: Presuda Suda (treće vijeće) od 10. rujna 2015. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Audiencia Nacional – Španjolska) – Federación de Servicios Privados del sindicato Comisiones obreras (CC.OO.) protiv Tyco Integrated Security SL, Tyco Integrated Fire & Security Corporation Servicios SA. (Zahtjev za prethodnu odluku — Socijalna politika — Direktiva 2003/88/EZ — Zaštita sigurnosti i zdravlja radnika — Organizacija radnog vremena — Članak 2. točka 1. — Pojam ‘radnog vremena’ — Radnici bez stalnog ili uobičajenog mjesta rada — Vrijeme putovanja radnikâ između mjesta njihovog boravišta i mjesta gdje se nalazi prvi odnosno posljednji klijent)

text:
               3.11.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 363/16

         Presuda Suda (treće vijeće) od 10. rujna 2015. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Audiencia Nacional – Španjolska) – Federación de Servicios Privados del sindicato Comisiones obreras (CC.OO.) protiv Tyco Integrated Security SL, Tyco Integrated Fire & Security Corporation Servicios SA.
   (Predmet C-266/14) (1)

   ((Zahtjev za prethodnu odluku - Socijalna politika - Direktiva 2003/88/EZ - Zaštita sigurnosti i zdravlja radnika - Organizacija radnog vremena - Članak 2. točka 1. - Pojam ‘radnog vremena’ - Radnici bez stalnog ili uobičajenog mjesta rada - Vrijeme putovanja radnikâ između mjesta njihovog boravišta i mjesta gdje se nalazi prvi odnosno posljednji klijent))
   (2015/C 363/18)
   Jezik postupka: španjolski

      Sud koji je uputio zahtjev

   Audiencia Nacional

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelj: Federación de Servicios Privados del sindicato Comisiones obreras (CC.OO.)

      Tuženici: Tyco Integrated Security SL, Tyco Integrated Fire & Security Corporation Servicios SA

      Izreka

   Članak 2. točka 1. Direktive 2003/88/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 4. studenoga 2003. o određenim vidovima organizacije radnog vremena treba tumačiti na način da, u okolnostima kao što su ona iz glavnog postupka, u kojima radnici nemaju stalno ili uobičajeno mjesta rada, „radno vrijeme” u smislu te odredbe obuhvaća i vrijeme putovanja tih radnika između njihova boravišta i klijenta.

      (1)  SL C 282, 25. 8. 2014.


title: Predmet T-185/15: Tužba podnesena 14. travnja 2015. – Buonotourist protiv Komisije

text:
               8.6.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 190/27

         Tužba podnesena 14. travnja 2015. – Buonotourist protiv Komisije
   (Predmet T-185/15)
   (2015/C 190/31)
   Jezik postupka: talijanski

      Stranke

      Tužitelj: Buonotourist Srl (Castel San Giorgio, Italija) (zastupnici: G. Capo, odvjetnik, L. Visone, odvjetnik)

      Tuženik: Europska komisija

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

               —

               poništi Odluku Komisije EU od 19. siječnja 2015. o državnoj potpori Sa.35843 (2014/C) (ex 2012/NN), dostavljenu tužitelju 20. veljače 2015., koju je dodijelila Italija;

               —

               utvrdi, sukladno člancima 263. i 264. UFEU-a, da je odluka Europske komisije od 19. siječnja 2015. u postupku koji se odnosi na državnu potporu Sa.35843 (2014/c) (ex 2012/NN) (od 1 1 11  572,00 eura), u cijelosti ništava jer je njome određeno da iznose priznate na ime naknade za obvezu pružanja javne usluge u smislu Uredbe (EEZ) br. 1191/69, dodijeljene na temelju članka 11. zbog obvezne tarife u sektoru lokalnog javnog prijevoza, treba smatrati mjerom za koju nije izvršena obavijest, koja predstavlja državnu potporu u smislu članka 107. st. 1. Ugovora, i koja je nespojiva s unutarnjim tržištem;

               —

               utvrdi, sukladno člancima 263. i 264. UFEU-a, da je odluka Europske komisije od 19. siječnja 2015., u postupku koji se odnosi na državnu potporu Sa. 35843 (2014/c) (ex 2012/NN) (od 1 1 11  572,00 eura), u cijelosti ništava u onom dijelu u kojem propisuje operativne mjere za povrat potpore koje su stavljene na teret talijanske države;

               —

               naloži Komisiji snošenje troškova Buonotourista s.r.l..

      Tužbeni razlozi i glavni argumenti

   Pobijanom odlukom u ovom predmetu Komisija je utvrdila da isplate izvršene u korist Buonotourista, bilo na ime naknade odnosno odštete zbog nezakonitog jednostranog nametanja obveze pružanja javne usluge (OSP), za godine 1996.-2002., koja mjera, za koju nije izvršena obavijest, predstavlja državnu potporu u smislu čl. 107. st. 1. Ugovora, nespojivu s unutarnjim tržištem. Stoga određuje operativne mjere za povrat potpore.
   U prilog svojoj tužbi, tužitelj iznosi osam tužbenih razloga.

               1.

               Prvi razlog: povreda članaka 93., 107., 108. i 263. UFEU-a u vezi s člankom 17. Uredbe Vijeća (EEZ) br. 1191/69 od 26. lipnja 1969. o djelovanju država članica u vezi s obvezama koje su svojstvene javnim uslugama u željezničkom i cestovnom prometu i prometu unutarnjim vodnim putovima (SL L 156, str. 1.).

                           —

                           U tom pogledu se ističe da je sukladnost odštete priznate za OSP s pravom Zajednice po tarifi primijenjenoj prema Uredbi (EEZ) 1191/69 trebalo procijeniti prema odredbama predviđenima tom uredbom a ne prema odredbama Ugovora koje se tiču državnih potpora. Komisija je tako počinila pogrešku koja se tiče prava djelujući prema odredbama Ugovora.

               2.

               Drugi razlog: povreda članka 4. Uredbe Vijeća (EZ) br. 659/1999 od 22. ožujka 1999. o utvrđivanju detaljnih pravila primjene članka 93. Ugovora o EZ-u (SL L 83, str. 1.), u vezi s člancima 107. i 108. UFEU-a.

                           —

                           U tom pogledu se ističe da je Komisija postupala s odštetom priznatom Buonotouristu za nametnuti O.S.P. kao s mjerom o kojoj nije izvršena obavijest. Naprotiv, plaćanje iste odštete je bilo izvršeno nakon obavještavanja Komisije o mjeri. Posljedično, Komisija je počinila pogrešku koja se tiče prava i postupka kada je donijela odluku o pokretanju postupka četrnaest mjeseci nakon primljene obavijesti.

               3.

               Treći razlog: povreda članaka 93., 107. i 108. UFEU-a u vezi s člankom 17., Uredbe (EEZ) 1191/69 i člankom 9. Uredbe Europskog parlamenta i Vijeća (EEZ) br. 1370/2007 od 23. listopada 2007. o uslugama javnog željezničkog i cestovnog prijevoza putnika i stavljanju izvan snage uredaba Vijeća (EEZ) br. 1191/69 i (EEZ) br. 1107/70.

                           —

                           U tom pogledu se ističe da je Komisija počinila pogrešku koja se tiče prava kada je povrijedila načela pravne sigurnosti i zaštite legitimnih očekivanja s obzirom da je to pitanje uređeno Uredbom (EEZ) 1191/69.

               4.

               Četvrti razlog: povreda članka 1. točke (f) u vezi s točkom (g) i člancima 4., 7. i 15. Uredbe (EEZ) br. 659/1999. U smislu članka 17. Uredbe (EEZ) 1191/69.

                           —

                           Ističe se da su naknade koje proizlaze iz primjene iste uredbe oslobođene preventivnog postupka obavještavanja te da iznosi priznati Buonotouristu ulaze u doseg postojećih potpora. Komisija je počinila pogrešku koja se tiče prava kada je prekršila članak 108. stavak 2. UFEU-a jer nije smjela naložiti povrat isplaćenog iznosa zbog kvalifikacije odobrene potpore kao nezakonitom.

               5.

               Peti tužbeni razlog: povreda članka 267. UFEU-a i članaka 6. i 13. EKLJP-a, kao i članaka 93., 107. i 108. UFEU-a.

                           —

                           Ističe se da je Consiglio di Stato već donijelo procjenu u vezi uključivanja u odredbe članaka 11. i 17. Uredbe (EEZ) 1191/69, zauzimajući tako stav u vezi uključivanja dodijeljenih iznosa u postojeće potpore. Komisija je prekoračila ovlast jer ne može ukinuti odluke pravosudnih tijela, pa i nacionalnih, kada primjenjuju pravo Zajednice.

               6.

               Šesti tužbeni razlog: povreda članaka 6., 7. i 13. EKLP-a; članaka 93. – 107. i 108. u vezi s člankom 258. i sljedećih UFEU-a, u vezi s člankom 101. Ustava Talijanske republike; kao i članka 2909. građanskog zakonika.

                           —

                           U tom pogledu se ističe da pobijana odluka utječe na odluku Consiglio di Stato, koja je proizišla iz tumačenja i primjene propisa Zajednice. Komisija je tako još jednom prekoračila ovlasti jer ne može ukinuti odluku, već mora postupiti po članku 258. UFEU-a.

               7.

               Sedmi tužbeni razlog: povreda članaka 11. i 17. Uredbe (EEZ) br. 1191/19691, članaka 93., 107. i 108. UFEU-a, kao i postojanje, u predmetnom slučaju, zloporabe ovlasti.

                           —

                           U tom pogledu se ističe da se mjera može kvalificirati kao državna potpora ako stvarno i konkretno utječe na trgovinu i slobodno tržišno natjecanje, čiji utjecaj treba konkretno postojati i dokazati u praksi. Komisija apsolutno nije dokazala tu okolnost. Tim više što u pokrajini Campania, unutarnje tržište mjesnog javnog prijevoza (TPL) nikad nije bilo otvoreno za tržišno natjecanje.

               8.

               Osmi tužbeni razlog: povreda članaka 1., 11. i 17. Uredbe (EEZ) br. 1191/69, kao i članaka 93., 107. i 108. UFEU-a.

                           —

                           U tom pogledu se ističe da je Komisija počinila pogrešku koja se tiče činjenica jer je iznijela da su priznate naknade bile izvršene načinom izračuna utvrđenog ex post. Iz priloženih dokumenata proizlazi suprotno.


title: Predmet T-810/16: Tužba podnesena 21. studenoga 2016. – Barmenia Krankenversicherung protiv EUIPO-a (Mediline)

text:
               23.1.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 22/49

         Tužba podnesena 21. studenoga 2016. – Barmenia Krankenversicherung protiv EUIPO-a (Mediline)
   (Predmet T-810/16)
   (2017/C 022/66)
   Jezik postupka: njemački

      Stranke

      Tužitelj: Barmenia Krankenversicherung a.G. (Wuppertal, Njemačka) (zastupnik: M. Graf, odvjetnik)

      Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO)

      Podaci o postupku pred EUIPO-om

      Predmetni sporni žig: verbalni žig Europske unije „Mediline” – prijava za registraciju br. 14 655 385

      Pobijana odluka: odluka prvog žalbenog vijeća EUIPO-a od 8. rujna 2016. u predmetu R 2437/2015-1

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

               —

               poništi pobijanu odluku;

               —

               naloži EUIPO-u snošenje troškova.

      Tužbeni razlozi

               —

               povreda članka 7. stavka 1. točke (b) Uredbe br. 207/2009;

               —

               povreda članka 7. stavka 1. točke (c) Uredbe br. 207/2009.


title: Predmet C-540/13: Tužba podnesena 15. listopada 2013. — Europski parlament protiv Vijeća Europske unije

text:
               7.12.2013

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 359/6

         Tužba podnesena 15. listopada 2013. — Europski parlament protiv Vijeća Europske unije
   (Predmet C-540/13)
   2013/C 359/09
   Jezik postupka: francuski

      Stranke

      Tužitelj: Europski parlament (zastupnici: F. Drexler, A. Caiola, M. Pencheva, agenti)

      Tuženik: Vijeće Europske unije

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelj od Suda zahtijeva da:

               —

               proglasi ništavom Odluku Vijeća 2013/392/EU od 22. srpnja 2013. o utvrđivanju datuma od kojeg Odluka 2008/633/PUP o pristupu određenih tijela država članica i Europola viznom informacijskom sustavu (VIS) za traženje podataka u svrhu sprečavanja, otkrivanja i istraga terorističkih kaznenih djela i ostalih teških kaznenih dijela proizvodi učinke (1);

               —

               održi na snazi učinke Odluke Vijeća 2013/392/EU, dok se ne zamijeni novim, pravilno donesenim aktom;

               —

               tuženiku naloži snošenje troškova u cijelosti.

      Tužbeni razlozi i glavni argumenti

   Europski parlament ističe dva tužbena razloga u prilog tužbi.
   Na prvom mjestu, Europski parlament osporava odluku navodeći da je Vijeće za donošenje Odluke 2013/392/EU koristilo pogrešan postupak odlučivanja. Europski parlament morao je biti uključen u postupak donošenja pobijane odluke u okviru redovnog zakonodavnog postupka. Kako nije bio uključen u donošenje tog akta, Europski parlament smatra da je u postupku odlučivanja Vijeća počinjena bitna povreda postupka.
   Na drugom mjestu, Europski parlament Vijeću prigovara da je koristilo ili pravnu osnovu koja je ukinuta stupanjem na snagu Lisabonskog ugovora ili sekundarnu pravnu osnovu koja je nezakonita prema sudskoj praksi Suda.
   Naposljetku, ako Sud odluči poništiti pobijanu odluku, Parlament smatra da bi bilo svrsishodno da Sud održi na snazi učinke pobijane odluke, sukladno članku 264. stavku drugom UFEU-a, dok se ne zamijeni novim, pravilno donesenim aktom.

      (1)  SL L 198, str. 45.


title: Predmet C-378/12: Presuda Suda (drugo vijeće) od 16. siječnja 2014. (zahtjev za prethodnu odluku Upper Tribunal (Immigration and Asylum Chamber) London — Ujedinjena Kraljevina) — Nnamdi Onuekwere protiv Secretary of State for the Home Department (Prethodni postupak — Direktiva 2004/38/EZ — Članak 16. stavci 2. i 3. — Pravo na stalno boravište državljana trećih država koji su članovi obitelji građanina Unije — Uzimanje u obzir razdoblja izdržavanja kazne zatvora tih državljana)

text:
               22.3.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 85/6

         Presuda Suda (drugo vijeće) od 16. siječnja 2014. (zahtjev za prethodnu odluku Upper Tribunal (Immigration and Asylum Chamber) London — Ujedinjena Kraljevina) — Nnamdi Onuekwere protiv Secretary of State for the Home Department
   (Predmet C-378/12) (1)

   (Prethodni postupak - Direktiva 2004/38/EZ - Članak 16. stavci 2. i 3. - Pravo na stalno boravište državljana trećih država koji su članovi obitelji građanina Unije - Uzimanje u obzir razdoblja izdržavanja kazne zatvora tih državljana)
   2014/C 85/10
   Jezik postupka: engleski

      Sud koji je uputio zahtjev

   Upper Tribunal (Immigration and Asylum Chamber) London

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelj: Nnamdi Onuekwere

      Tuženik: Secretary of State for the Home Department

      Predmet

   Zahtjev za prethodnu odluku — Upper Tribunal (Immigration and Asylum Chamber) London — Tumačenje članka 16. direktive 2004/38/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 29. travnja 2004. o pravu građana Unije i članova njihovih obitelji na slobodno kretanje i boravište na području države članice, kojom se izmjenjuje Uredba (EEZ) br. 1612/68 i stavljaju izvan snage direktive 64/221/EEZ, 68/360/EEZ, 72/194/EEZ, 73/148/EEZ, 75/34/EEZ, 75/35/EEZ, 90/364/EEZ, 90/365/EEZ i 93/96/EEZ (SL L 158, str. 77. i ispravci SL L 229, str. 35. i SL 2005, L 197, str. 34.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 5., svezak 2., str. 42.) — Pravo na stalno boravište — Pojam zakonitog boravka tijekom razdoblja od pet godina na području države članice domaćina — Mogućnost uzimanja u obzir razdoblja izdržavanja kazne zatvora

      Izreka

               1.

               Članak 16. stavak 2. Direktive 2004/38/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 29. travnja 2004. o pravu građana Unije i članova njihovih obitelji na slobodno kretanje i boravište na području države članice, kojom se izmjenjuje Uredba (EEZ) br. 1612/68 i stavljaju izvan snage direktive 64/221/EEZ, 68/360/EEZ, 72/194/EEZ, 73/148/EEZ, 75/34/EEZ, 75/35/EEZ, 90/364/EEZ, 90/365/EEZ i 93/96/EEZ, treba tumačiti na način da se razdoblja izdržavanja kazne zatvora u državi članici domaćinu državljanina treće države člana obitelji građanina Unije koji je za to vrijeme stekao pravo na stalno boravište u toj državi članici ne mogu uzeti u obzir u svrhu stjecanja prava na stalno boravište tog državljanina u smislu citirane odredbe.

               2.

               Članak 16. stavke 2. i 3. Direktive 2004/38 treba tumačiti na način da se neprekinutost boravišta prekida razdobljima izdržavanja kazne zatvora u državi članici domaćinu državljanina treće države člana obitelji građanina Unije koji je tijekom tih razdoblja stekao pravo na stalno boravište u državi članici domaćinu.

      (1)  SL C 295, 29.9.2012.


title: Predmet T-578/15: Tužba podnesena 30. rujna 2015. – Azur Space Solar Power protiv OHIM-a (Prikaz solarne ćelije)

text:
               14.12.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 414/33

         Tužba podnesena 30. rujna 2015. – Azur Space Solar Power protiv OHIM-a (Prikaz solarne ćelije)
   (Predmet T-578/15)
   (2015/C 414/43)
   Jezik postupka: engleski

      Stranke

      Tužitelj: Azur Space Solar Power GmbH (Heilbronn, Njemačka) (zastupnik: J. Nicodemus, odvjetnik)

      Tuženik: Ured za usklađivanje na unutarnjem tržištu (žigovi i dizajni) (OHIM)

      Podaci o postupku pred OHIM-om

      Predmetni sporni žig: međunarodna registracija u kojoj je naznačena Europska unija za figurativni žig (Prikaz solarne ćelije) – međunarodna registracija br. 1 201 973

      Pobijana odluka: odluka četvrtog žalbenog vijeća OHIM-a od 27. srpnja 2015. u predmetu R 2780/2014-4

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

               —

               poništi OHIM-ovo odbijanje;

               —

               naloži OHIM-u snošenje troškova.

      Tužbeni razlog

               —

               povreda članka 7. stavka 1. točke (b) Uredbe br. 207/2009.


title: Predmet T-706/14: Tužba podnesena 3. listopada 2014. – Holistic Innovation Institute protiv REA-e

text:
               24.11.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 421/44

         Tužba podnesena 3. listopada 2014. – Holistic Innovation Institute protiv REA-e
   (Predmet T-706/14)
   2014/C 421/62
   Jezik postupka: španjolski

      Stranke

      Tužitelj: Holistic Innovation Institute, SLU (Madrid, Španjolska) (zastupnik: R. Muñiz García, odvjetnik)

      Tuženik: Izvršna agencija za istraživanje (REA)

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

               —

               poništi pobijanu odluku o isključivanju tužitelja iz projekata INACHUS i ZONeSEC;

               —

               tužitelju dodijeli naknadu štete i tuženiku naloži plaćanje iznosa od 7 81  250 eura koji se odnosi na dva projekta iz kojih je isključen, uz zakonske zatezne kamate od dana dospjelosti, te

               —

               tužitelju dodijeli naknadu štete i naloži tuženiku plaćanje iznosa koji će utvrditi vještak kojeg odredi Opći sud, na ime dodatne štete nastale isključenjem iz projekata.

      Tužbeni razlozi i glavni argumenti

   Ova je tužba podnesena protiv odluke Izvršne agencije za istraživanje Europske komisije od 24. srpnja 2014., referentne oznake ARES (2014) 2461172, kojom su zaključeni pregovori i odbijeno sudjelovanje tužitelja u europskim projektima INACHUS (607522) i ZONeSEC (607292) iz Poziva za podnošenje prijedloga FP7-SEC-2013-1 Sedmog okvirnog programa.
   U prilog osnovanosti tužbe tužitelj ističe pet tužbenih razloga.

               1.

               Odluka je očito neosnovana jer sadrži samo prividno obrazloženje.

               2.

               Neovisni ocjenjivači povoljno su izvijestili o projektima u kojima sudjeluje društvo tužitelj.

               3.

               Nakon tih izvješća tuženik mijenja mjerila radi osvete direktoru tužitelja za tužbu koju je podnio protiv Europske komisije u sporu koji se odnosi na društvo Rose Visión S.L.

               4.

               Agenti tuženika su prije donošenja odluke vršili pritisak na ostale sudionike u projektima da isključe tužitelja, pokušavajući na taj način izbjeći donošenje pobijane odluke.

               5.

               Postupanjem tuženika tužitelju je nanesena šteta.


title: Predmet C-608/15 P: Žalba koju je 17. studenoga 2015. podnio Panasonic Corp. protiv presude Općeg suda (treće vijeće) od 9. rujna 2015. u predmetu T-82/13, Panasonic Corp. i MT Picture Display Co. Ltd protiv Europske komisije

text:
               25.1.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 27/23

         Žalba koju je 17. studenoga 2015. podnio Panasonic Corp. protiv presude Općeg suda (treće vijeće) od 9. rujna 2015. u predmetu T-82/13, Panasonic Corp. i MT Picture Display Co. Ltd protiv Europske komisije
   (Predmet C-608/15 P)
   (2016/C 027/27)
   Jezik postupka: engleski

      Stranke

      Žalitelj: Panasonic Corp. (zastupnici: R. Gerrits, advocaat, M. Hoskins QC, M. Gray, Barrister)

      Druge stranke u postupku: Europska Komisija, MT Picture Display Co. Ltd

      Zahtjevi

   Žalitelj od Općeg suda zahtijeva da:

               —

               ukine presudu i rješenje Općeg suda: (i) u dijelu u kojem je presudom utvrđeno da Odlukom Komisije C(2012) 8839 final od 5. prosinca 2012. o postupku sukladno članku 101. UFEU-a i članku 53. Sporazuma o EGP-u (predmet COMP/39.437 – Cijevi za TV i kompjuterske zaslone) nisu povrijeđena prava Panasonica na obranu i pravo na saslušanje u razdoblju prije 10. veljače 2003.; i/ili (ii) u dijelu u kojem je njome propušteno u cijelosti ili djelomično poništiti utvrđenje iz članka 1. stavka 2. točaka (c) i (e) odluke da su Panasonic i MTPD sudjelovali u povredi tijekom razdoblja od 1. travnja 2003. do 12. lipnja 2006.;

               —

               poništi: (i) članak 1. stavak 2. točku (c) odluke u dijelu u kojem je utvrđeno da je Panasonic sudjelovao u kartelu CPT od 15. srpnja 1999. do 10. veljače 2003.; i/ili (ii) članak 1. stavak 2. točke (c) i (e) odluke u vezi s razdobljem od 1. travnja 2003. do 12. lipnja 2006.;

               —

               smanji kaznu izrečenu člankom 2. stavkom 2. točkom (f) Odluke; i/ili poništi i/ili na prikladan način još smanji kazne izrečene Panasonicu i MTPD-u člankom 2. stavkom 2. točkama (h) i (i) odluke, s obzirom na visine tih kazni koje su presudom određene na 82 826 000 eura odnosno 7 530 000 eura;

               —

               k tome ili podredno, vrati predmet Općem sudu na ponovno odlučivanje u skladu s pravom;

               —

               naloži Europskoj komisiji snošenje troškova Panasonica u ovom žalbenom postupku.

      Žalbeni razlozi i glavni argumenti

               1.

               Prvi žalbeni razlog: Opći sud je pogrešno utvrdio da je Komisija zadovoljila obvezu iznošenja bitnih dokaza protiv Panasonica u obavijesti o preliminarno utvrđenima činjenicama, uključujući i na temelju čega se navodi da je Panasonic znao za sveobuhvatni kartel CPT. Opći sud je počinio pogrešku koja se tiče prava smatrajući da je dostatno da Komisija prešutno, ali nužno, u obavijesti o preliminarno utvrđenima činjenicama iznese jedan od bitnih dokaza povrede.

               2.

               Drugi žalbeni razlog: Opći sud treba dodijeliti Panasonicu i MTPD-u isto smanjenje koje se može dodijeliti društvu Toshiba Corporation (u daljnjem tekstu: Toshiba) u okviru svake žalbe koju bi ono moglo podnijeti u vezi s razdobljem za koje je utvrđena zajednička i solidarna odgovornost Toshibe s Panasonicom i MTPD-om. U predmetu T-104/13, Toshiba/Komisija, Opći sud je smatrao da svako poništenje ili izmjena odluke u vezi s pripisivanjem Panasonicu protupravnog ponašanja zajedničkog pothvata (joint venture) MTPD-a također koristilo Toshibi. Prema tome, Panasonic smatra da, ako bi Toshiba ishodio rješenje Suda kojim se ukida presuda Općeg suda u dijelu u kojem njome nije poništena odluka i/ili nije poništena ili smanjena kazna u vezi s razdobljem za koje je utvrđena zajednička i solidarna odgovornost Toshibe za povredu s Panasonicom i MTPD-om, Opći sud bi također počinio pogrešku ako ne bi Panasonicu i MTPD-u dodijelio isto smanjenje kao što bi trebalo biti dodijeljeno Toshibi.


title: Predmet T-605/15: Tužba podnesena 23. listopada 2015. – Wirtschaftsvereinigung Stahl i dr. protiv Komisije

text:
               25.1.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 27/63

         Tužba podnesena 23. listopada 2015. – Wirtschaftsvereinigung Stahl i dr. protiv Komisije
   (Predmet T-605/15)
   (2016/C 027/80)
   Jezik postupka: njemački

      Stranke

      Tužitelji: Wirtschaftsvereinigung Stahl (Düsseldorf, Njemačka), Benteler Steel/Tube GmbH (Paderborn, Njemačka), BGH Edelstahl Freital GmbH (Freital, Njemačka), BGH Edelstahl Lippendorf GmbH (Lippendorf, Njemačka), BGH Edelstahl Siegen GmbH (Siegen, Njemačka), Buderus Edelstahl GmbH (Wetzlar, Njemačka), ESF Elbe-Stahlwerke Feralpi GmbH (Riesa, Njemačka), Friedr. Lohmann GmbH Werk für Spezial- & Edelstähle (Witten, Njemačka), Outokumpu Nirosta GmbH (Krefeld, Njemačka), Rogesa Roheisengesellschaft Saar mbH (Dillingen, Njemačka), Zentralkokerei Saar GmbH (Dillingen), Drahtwerk St. Ingbert GmbH (St. Ingbert, Njemačka), Ilsenburger Grobblech GmbH (Ilsenburg, Njemačka), ThyssenKrupp Electrical Steel GmbH (Gelsenkirchen, Njemačka), ThyssenKrupp Federn und Stabilisatoren GmbH (Hagen, Njemačka), ThyssenKrupp Gerlach GmbH (Homburg, Njemačka), ThyssenKrupp Rasselstein GmbH (Andernach, Njemačka) i Emscher Aufbereitung GmbH (Mühlheim an der Ruhr, Njemačka) (zastupnik: odvjetnik H. Janssen)

      Tuženik: Europska komisija

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelji od Općeg suda zahtijevaju da:

               —

               poništi pobijanu odluku;

               —

               naloži tuženiku snošenje troškova postupka.

      Tužbeni razlozi i glavni argumenti

   Predmetnom tužbom tužitelji zahtijevaju poništenje Odluke Komisije (EU) 2015/1585 od 25. studenoga 2014. (priopćeno pod brojem C(2014) 8786) o programu potpore SA.33995 (2013/C) (ex 2013/NN) koji je provela Njemačka radi potpore obnovljive električne energije i velikih potrošača (1).
   U potporu svojoj tužbi tužitelji ističu četiri tužbena razloga koji su u glavnini identični ili slični razlozima istaknutima u predmetu T-319/15, Deutsche Edelstahlwerke/Komisija (2).

      (1)  SL L 250, str. 122.

      (2)  SL C 302, str. 60.


title: Predmet C-90/12: Presuda Suda (deveto vijeće) od 7. studenog 2013. — Europska komisija protiv Republike Poljske (Povreda obveze države članice — Zračni prijevoz — Sporazumi o zračnom prijevozu između država članica i trećih država — Obveza država članica da na temelju nediskriminirajućeg i transparentnog postupka osiguraju raspodjelu prometnih prava između zračnih prijevoznika Europske unije koji ispunjavaju uvjete i da o tom postupku bez odgađanja obavijeste Komisiju)

text:
               11.1.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 9/7

         Presuda Suda (deveto vijeće) od 7. studenog 2013. — Europska komisija protiv Republike Poljske
   (Predmet C-90/12) (1)

   (Povreda obveze države članice - Zračni prijevoz - Sporazumi o zračnom prijevozu između država članica i trećih država - Obveza država članica da na temelju nediskriminirajućeg i transparentnog postupka osiguraju raspodjelu prometnih prava između zračnih prijevoznika Europske unije koji ispunjavaju uvjete i da o tom postupku bez odgađanja obavijeste Komisiju)
   2014/C 9/09
   Jezik postupka:poljski

      Stranke

      Tužitelj: Europska komisija (zastupnici: K. Simonsson i M. Owsiany-Hornung, agenti)

      Tuženik: Republika Poljska (zastupnici: B. Majczyna i M. Szpunar, agenti)

      Predmet

   Povreda obveze države članice — Povreda čl. 5. i 6. Uredbe (EZ) br. 847/2004 Europskog parlamenta i Vijeća od 29. travnja 2004. o pregovorima i provedbi sporazuma o uslugama u zračnom prijevozu između država članica i trećih zemalja (SL L 157, str. 7.) — Obveza država članica da na temelju nediskriminirajućeg i transparentnog postupka osiguraju raspodjelu prometnih prava između zračnih prijevoznika Zajednice koji ispunjavaju uvjete i da o tom postupku bez odgađanja obavijeste Komisiju

      Izreka

               1.

               Ne poduzevši potrebne mjere kako bi ispunila obveze iz članaka 5. i 6. Uredbe (EZ) br. 847/2004 Europskog parlamenta i Vijeća od 29. travnja 2004. o pregovorima i provedbi sporazuma o uslugama u zračnom prijevozu između država članica i trećih zemalja, Republika Poljska nije ispunila obveze koje ima na temelju tih članaka.

               2.

               Republici Poljskoj nalaže se snošenje troškova.

      (1)  SL C 126, 28.4.2012.


title: Predmet T-602/17: Tužba podnesena 4. rujna 2017. – Španjolska protiv Komisije

text:
               23.10.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 357/27

         Tužba podnesena 4. rujna 2017. – Španjolska protiv Komisije
   (Predmet T-602/17)
   (2017/C 357/37)
   Jezik postupka: španjolski

      Stranke

      Tužitelj: Kraljevina Španjolska (zastupnici: M. Sampol Pucurull i A. Gavela Llopis, agenti)

      Tuženik: Europska komisija

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da poništi Provedbenu odluku Komisije C (2017) 4136 final od 26. lipnja 2017. o isključenju iz financiranja Europske unije određenih izdataka nastalih za države članice u okviru Europskog fonda za jamstva u poljoprivredi (EFJP), sektor voća i povrća – operativni fondovi, kad je riječ o Kraljevini Španjolskoj.

      Tužbeni razlozi i glavni argumenti

   U potporu svojoj tužbi tužitelj navodi četiri tužbena razloga.

               1.

               Prvi tužbeni razlog, koji se temelji na povredi članka 26. stavka 2. Provedbene uredbe Komisije (EU) br. 543/2011 od 7. lipnja 2011. o utvrđivanju detaljnih pravila za primjenu Uredbe Vijeća (EZ) br. 1234/2007 za sektore voća i povrća te prerađevina voća i povrća (1).

                           —

                           S tim u vezi tužitelj tvrdi da je Komisija počinila očitu pogrešku kada je ocijenila da nije provedena kontrola kriterija za priznavanje glavne djelatnosti proizvođačke organizacije, s obzirom na to da se navedena kontrola osigurava primjerenom kontrolom vrijednosti proizvodnje stavljene na tržište

                           —

                           Tužitelj također tvrdi da je Komisija povrijedila načelo legitimnih očekivanja time što zaključak nije dosljedan onom iz istrage FV/2010/004.

               2.

               Drugi tužbeni razlog, koji se temelji na povredi članka 104. stavka 2. točke (d) Uredbe (EU) br. 543/2011 i načela legitimnih očekivanja.

                           —

                           Tužitelj tvrdi da je Komisija očito povrijedila ovo pravilo time što je ocijenila nedostatke u kontroli kriterija dosljednosti i tehničke kakvoće ulaganja s obzirom na zahtjeve za izmjenu operativnog programa predviđenog u navedenoj odredbi. S tim u vezi pojašnjava da navedeni članak ne nameće analizu povezanu s trgovinskom strategijom proizvođačke organizacije.

                           —

                           Tužitelj također tvrdi da je Komisija povrijedila načelo legitimnih očekivanje time što uvrštavanje koje je provela nije dosljedno onom provedenom u istrazi FV/2010/004.

               3.

               Treći tužbeni razlog, koji se temelji na povredi članka 59. točke (c) podtočke iv., članka 60. stavaka 2. i 5. i članka 5. Uredbe (EU) br. 543/2011 i načela legitimnih očekivanja.

                           —

                           Tužitelj tvrdi da je Komisija počinila očitu pogrešku u ocjeni nedostataka u kontroli prihvatljivosti operativnog programa jer u navedenoj uredbi nije utvrđena zabrana prenošenja izdataka ulaganja u drugu godinu u okviru istog operativnog programa.

                           —

                           Komisija je isto tako povrijedila načelo legitimnih očekivanja jer njezin zaključak nije dosljedan odgovoru glavnog direktora Glavne uprave za poljoprivredu Europske komisije od 19. studenoga 2013. na upit španjolskih tijela o primjeni članka 65. navedene uredbe.

               4.

               Četvrti tužbeni razlog, koji se temelji na povredi članka 52. stavka 2. Uredbe (EU) br. 1306/2013 Europskog parlamenta i Vijeća od 17. prosinca 2013. o financiranju, upravljanju i nadzoru zajedničke poljoprivredne politike i o stavljanju izvan snage uredaba Vijeća (EEZ) br. 352/78, (EZ) br. 165/94, (EZ) br. 2799/98, (EZ) br. 814/2000, (EZ) br. 1290/2005 i (EZ) 485/2008 (2) i Smjernica o izračunu financijskih posljedica sadržanih u Dokumentu VI/5530/97.

                           —

                           S tim u vezi tužitelj tvrdi da nametnuti paušalni ispravak nije pravilan jer nije bilo nedostataka u kontrolama. Podredno, on tvrdi da je ispravak neproporcionalan te da po potrebi ne bi trebalo nametnuti nikakav ispravak ili da bi u krajnjoj liniji trebalo nametnuti ispravak od 2 %, vodeći računa o posebnim okolnostima i Komisijinom postupanju u ovom predmetu.

      (1)  SL 2011., L 157., str. 1. (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 3., svezak 24., str. 186.)

      (2)  SL 2013., L 347, str. 549.


title: Predmet T-690/15: Presuda Općeg suda od 2. veljače 2017. – Marcas Costa Brava protiv EUIPO-a – Excellent Brands JMI (Cremcaffé) („Žig Europske unije — Postupak povodom prigovora — Zahtjev za registraciju figurativnog žiga Europske unije Cremcaffé — Raniji figurativni žig Europske unije café crem — Relativni razlog za odbijanje — Nepostojanje stvarne uporabe ranijeg žiga — Članak 42. stavak 2. Uredbe (EZ) br. 207/2009”)

text:
               13.3.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 78/28

         Presuda Općeg suda od 2. veljače 2017. – Marcas Costa Brava protiv EUIPO-a – Excellent Brands JMI (Cremcaffé)
   (Predmet T-690/15) (1)

   ((„Žig Europske unije - Postupak povodom prigovora - Zahtjev za registraciju figurativnog žiga Europske unije Cremcaffé - Raniji figurativni žig Europske unije café crem - Relativni razlog za odbijanje - Nepostojanje stvarne uporabe ranijeg žiga - Članak 42. stavak 2. Uredbe (EZ) br. 207/2009”))
   (2017/C 078/38)
   Jezik postupka: engleski

      Stranke

      Tužitelj: Marcas Costa Brava, SL (Sils, Španjolska) (zastupnici: E. Manresa Medina i J. Manresa Medina, odvjetnici)

      Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (zastupnik: M. Fischer, agent)

      Druga stranka u postupku pred žalbenim vijećem EUIPO-a, intervenijent u postupku pred Općim sudom: Excellent Brands JMI Ltd (Baar, Švicarska) (zastupnik: D. Majer, odvjetnik)

      Predmet

   Tužba protiv odluke petog žalbenog vijeća EUIPO-a od 29. rujna 2015. (predmet R 2586/2014-5) o postupku povodom prigovora između društva Marcas Costa Brava i društva Excellent Brands JMI.

      Izreka

               1.

               Tužba se odbija.

               2.

               Društvu Marcas Costa Brava, SL nalaže se snošenje troškova.

      (1)  SL C 48, 8. 2. 2016.


title: Predmet T-245/11: Presuda Općeg suda od 23. rujna 2015. – ClientEarth i International Chemical Secretariat protiv ECHA-e („Pristup dokumentima — Uredba (EZ) br. 1049/2001 — Dokumenti koje drži ECHA — Dokumenti koji potječu od treće strane — Rok određen za odgovor na zahtjev za pristup — Uskraćivanje pristupa — Izuzeće koje se odnosi na zaštitu komercijalnih interesa treće strane — Izuzeće koje se odnosi na zaštitu procesa odlučivanja — Prevladavajući javni interes — Informacije o okolišu — Emisije u okoliš”)

text:
               9.11.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 371/20

         Presuda Općeg suda od 23. rujna 2015. – ClientEarth i International Chemical Secretariat protiv ECHA-e
   (Predmet T-245/11) (1)

   ((„Pristup dokumentima - Uredba (EZ) br. 1049/2001 - Dokumenti koje drži ECHA - Dokumenti koji potječu od treće strane - Rok određen za odgovor na zahtjev za pristup - Uskraćivanje pristupa - Izuzeće koje se odnosi na zaštitu komercijalnih interesa treće strane - Izuzeće koje se odnosi na zaštitu procesa odlučivanja - Prevladavajući javni interes - Informacije o okolišu - Emisije u okoliš”))
   (2015/C 371/22)
   Jezik postupka: engleski

      Stranke

      Tužitelj: ClientEarth (London, Ujedinjena Kraljevina) i The International Chemical Secretariat (Göteborg, Švedska) (zastupnik: P. Kirch, odvjetnik)

      Tuženik: Europska agencija za kemikalije (ECHA) (zastupnici: M. Heikkilä, A. Iber i T. Zbihlej, agenti, uz asistenciju D. Abrahamsa, Barristera)

      Intervenijenti u potporu tuženiku: Europska komisija (zastupnici: E. Manhaeve, P. Oliver i C. ten Dam, potom E. Manhaeve, P. Oliver i F. Clotuche-Duvieusart i naposljetku E. Manhaeve, F. Clotuche-Duvieusart i J. Tomkim, agenti); i European Chemical Industry Council (Cefic) (Bruxelles, Belgija) (zastupnici: M. Bronckers i Y. van Gerven, odvjetnici)

      Predmet

   Zahtjev za poništenje Odluke ECHA-e od 4. ožujka 2011. o uskraćivanju pristupa informacijama dostavljenim u okviru postupka registracije pojedinih kemikalija.

      Izreka

               1.

               Obustavlja se postupak o tužbi za poništenje Odluke Europske agencije za kemikalije (ECHA) od 4. ožujka 2011. u dijelu u kojem je njome odbijeno otkrivanje informacija zatraženih u točki 1. zahtjeva za informacije, u mjeri u kojoj se odnosi na imena i podatke o 6  611 društava koji su na internetu bili dostupni 23. travnja 2014.

               2.

               Poništava se Odluka ECHA-e od 4. ožujka 2011. u dijelu u kojem je njome odbijeno otkrivanje informacija zatraženih u točki 1. zahtjeva za informacije, u mjeri u kojoj se odnosi na informacije koje još nisu otkrivene 23. travnja 2014.

               3.

               U preostalom dijelu tužba se odbija.

               4.

               Sve stranke, uključujući Europsku komisiju i European Chemical Industry Council (Cefic), snosit će vlastite troškove.

      (1)  SL C 194, 2. 7. 2011.


               15.9.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 338/12

         Postupak koji je pokrenulo Nadzorno tijelo EFTA-e protiv Kraljevine Norveške 2. ožujka 2016.
   (Predmet E-4/16)
   (2016/C 338/14)
   Nadzorno tijelo EFTA-e koje zastupaju Carsten Zatschler, Clémence Perrin i Marlene Lie Hakkebo, zastupnici Nadzornog tijela EFTA-e, 35 Rue Belliard, 1040 Bruxelles, Belgija, pokrenulo je 2. ožujka 2016. pred Sudom EFTA-e postupak protiv Kraljevine Norveške.
   Nadzorno tijelo EFTA-e od Suda EFTA-e zahtijeva da:

               1.

               utvrdi kako Kraljevina Norveška nije ispunila obveze iz članka 33. Sporazuma među državama EFTA-e o osnivanju Nadzornog tijela i Suda jer do datuma isteka roka određenog u obrazloženom mišljenju dostavljenom Kraljevini Norveškoj u skladu s člankom 31. stavkom 2. tog sporazuma nije poduzela mjere potrebne za usklađivanje s presudom Suda od 2. prosinca 2013. u predmetu E-13/13 (Nadzorno tijelo EFTA-e protiv Kraljevine Norveške);

               2.

               naloži tuženiku da snosi troškove ovog postupka.

      Pravna pozadina i činjenična osnova te navedeni razlozi:

               —

               tužba se odnosi na propust Kraljevine Norveške da najkasnije do 8. rujna 2015. postupi u skladu s obrazloženim mišljenjem Nadzornog tijela EFTA-e od 8. srpnja 2015. o propustu Kraljevine Norveške da ispuni obvezu iz članka 33. Sporazuma među državama EFTA-e o osnivanju Nadzornog tijela i Suda („SCA”) i poduzme mjere potrebne za usklađivanje s presudom Suda od 2. prosinca 2013. u predmetu E-13/13 (Nadzorno tijelo EFTA-e protiv Kraljevine Norveške);

               —

               predmet E-13/13 odnosi se na usklađenost postupanja Kraljevine Norveške s Direktivom 2005/60/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 26. listopada 2005. o sprečavanju korištenja financijskog sustava u svrhu pranja novca i financiranja terorizma („Direktiva AML”).


title: Predmet T-47/15: Presuda Općeg suda od 10. svibnja 2016. – Njemačka protiv Komisije („Državne potpore — Obnovljiva energija — Potpore dodijeljene pojedinim odredbama izmijenjenog njemačkog Zakona o obnovljivoj energiji (Zakon EEG iz 2012.) — Potpora obnovljive električne energije i smanjeni EEG doplatak za velike potrošače električne energije — Odluka kojom se potpore proglašavaju djelomično nespojivima s unutarnjim tržištem — Pojam državne potpore — Prednost — Državna sredstva”)

text:
               20.6.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 222/16

         Presuda Općeg suda od 10. svibnja 2016. – Njemačka protiv Komisije
   (Predmet T-47/15) (1)

   ((„Državne potpore - Obnovljiva energija - Potpore dodijeljene pojedinim odredbama izmijenjenog njemačkog Zakona o obnovljivoj energiji (Zakon EEG iz 2012.) - Potpora obnovljive električne energije i smanjeni EEG doplatak za velike potrošače električne energije - Odluka kojom se potpore proglašavaju djelomično nespojivima s unutarnjim tržištem - Pojam državne potpore - Prednost - Državna sredstva”))
   (2016/C 222/18)
   Jezik postupka: njemački

      Stranke

      Tužitelj: Savezna Republika Njemačka (zastupnici: T. Henze i K. Petersen, a zatim T. Henze i K. Stranz, agenti, uz asistenciju T. Lübbiga, odvjetnika)

      Tuženik: Europska komisija (zastupnici: T. Maxian Rusche i R. Sauer, a zatim T. Maxian Rusche i K. Herrmann, agenti)

      Predmet

   Zahtjev koji se temelji na članku 263. UFEU-a i kojim se traži poništenje Odluke Komisije (EU) 2015/1585 od 25. studenoga 2014. o programu potpore SA. 33995 (2013/C) (ex 2013/NN) (koji je provela Njemačka radi potpore obnovljive električne energije i velikih potrošača) (SL 2015., L 250, str. 122.).

      Izreka

               1.

               Tužba se odbija.

               2.

               Saveznoj Republici Njemačkoj nalaže se snošenje troškova.

      (1)  SL C 127, 20. 4. 2015.


title: Predmet T-235/15 R: Rješenje predsjednika Općeg suda od 1. rujna 2015. – Pari Pharma protiv EMA-e („Privremena pravna zaštita — Pristup dokumentima — Uredba (EZ) br. 1049/2001 — Dokumenti u posjedu EMA-e koji se odnose na podatke koje je određeni poduzetnik podnio u okviru zahtjeva za izdavanje odobrenja za stavljanje u promet lijeka — Odluka kojom se trećima odobrava pristup dokumentima — Zahtjev za suspenziju primjene — Hitnost — Fumus boni juris — Odvagivanje interesa”)

text:
               16.11.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 381/42

         Rješenje predsjednika Općeg suda od 1. rujna 2015. – Pari Pharma protiv EMA-e
   (Predmet T-235/15 R)
   ((„Privremena pravna zaštita - Pristup dokumentima - Uredba (EZ) br. 1049/2001 - Dokumenti u posjedu EMA-e koji se odnose na podatke koje je određeni poduzetnik podnio u okviru zahtjeva za izdavanje odobrenja za stavljanje u promet lijeka - Odluka kojom se trećima odobrava pristup dokumentima - Zahtjev za suspenziju primjene - Hitnost - Fumus boni juris - Odvagivanje interesa”))
   (2015/C 381/50)
   Jezik postupka: engleski

      Stranke

      Tužitelj: Pari Pharma GmbH (Starnberg, Njemačka) (zastupnici: M. Epping i W. Rehmann, odvjetnici)

      Tuženik: Europska agencija za lijekove (EMA) (zastupnici: T. Jabłoński, N. Rampal Olmedo, A. Rusanov i S. Marino, agenti)

      Intervenijent u potporu tuženiku: Novartis Europharm Ltd (Camberley, Ujedinjena Kraljevina) (zastupnik: C. Schoonderbeek, odvjetnik)

      Predmet

   Zahtjev kojemu je, u biti, cilj ishoditi suspenziju primjene Odluke EMA-e EMA/271043/2015 od 24. travnja 2015. kojom se trećim osobama temeljem Uredbe (EZ) br. 1049/2001 Europskog parlamenta i Vijeća od 30. svibnja 2001. o javnom pristupu dokumentima Europskog parlamenta, Vijeća i Komisije (SL L 145, str. 43.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 1., svezak 16., str. 70.) odobrava pristup određenim dokumentima koji sadrže podatke podnesene u okviru zahtjeva za izdavanje odobrenja za stavljanje u promet lijeka Vantobra.

      Izreka

               1.

               Suspendira se primjena Odluke EMA/271043/2015 Europske agencije za lijekove (EMA) od 24. travnja 2015. u dijelu u kojem se trećim osobama, temeljem Uredbe (EZ) br. 1049/2001 Europskog parlamenta i Vijeća od 30. svibnja 2001. o javnom pristupu dokumentima Europskog parlamenta, Vijeća i Komisije, odobrava pristup izvješću o ocjeni Vantobre s Caystonom i TOBI Podhalerom (EMA/CHMP/702525/2014), kao i izvješću o ocjeni (EMA/CHMP/778270/2014) kliničke superiornosti Vantobre u odnosu na TOBI Podhaler.

               2.

               Nalaže se EMA-i da se suzdrži od otkrivanja dvaju izviješća navedenih u točki 1.

               3.

               Zahtjev Novartis Europharm-a Ltd radi pristupa cijelom spisu predmeta se odbija.

               4.

               O troškovima će se odlučiti naknadno.


title: Predmet T-583/15: Tužba podnesena 5. listopada 2015. – Monster Energy protiv OHIM-a (prikaz simbola mira – peace)

text:
               14.12.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 414/33

         Tužba podnesena 5. listopada 2015. – Monster Energy protiv OHIM-a (prikaz simbola mira – peace)
   (Predmet T-583/15)
   (2015/C 414/44)
   Jezik postupka: engleski

      Stranke

      Tužitelj: Monster Energy Company (Corona, Sjedinjene Američke Države) (zastupnik: P. Brownlow, solicitor)

      Tuženik: Ured za usklađivanje na unutarnjem tržištu (žigovi i dizajni) (OHIM)

      Podaci o postupku pred OHIM-om

      Predmetni sporni žig: figurativni žig Zajednice (prikaz simbola mira – peace) – prijava za registraciju br. 11 363 611

      Pobijana odluka: odluka drugog žalbenog vijeća OHIM-a od 17. srpnja 2015. u predmetu R 2788/2014-2

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

               —

               poništi pobijanu odluku;

               —

               tužiteljev predmet vrati drugom žalbenom vijeću na ponovno odlučivanje radi donošenja meritorne odluke u pogledu zahtjeva za povrat u prijašnje stanje u odnosu na odluku prvog žalbenog vijeća od 11. prosinca 2013. u predmetu R 1285/2013-1;

               —

               naloži OHIM-u snošenje vlastitih i žaliteljevih troškova.

      Tužbeni razlozi

               —

               povreda članaka 58. i 65. stavka 5., članaka 75. i 81. stavaka 1. i 4. Uredbe br. 207/2009;

               —

               povreda pravila 65. Uredbe br. 2868/95.


title: Predmet T-91/13: Presuda Općeg suda od 9. rujna 2015. – LG Electronics protiv Komisije („Tržišno natjecanje — Zabranjeni sporazumi — Svjetsko tržište katodnih cijevi za televizore i zaslone računala — Odluka kojom se utvrđuje povreda članka 101. UFEU-a i članka 53. Sporazuma o EGP-u — Sporazumi i usklađena djelovanja u području cijena, podjele tržišta i proizvodnih kapaciteta — Jedinstvena i trajna povreda — Pripisivanje povrede koju je počinilo zajedničko poduzeće društvu majci — Jednako postupanje — Metoda izračuna iznosa novčane kazne — Uzimanje u obzir vrijednosti prihoda od prodaja katodnih cijevi putem prerađenih proizvoda — Rok zastare — Proporcionalnost — Trajanje upravnog postupka”)

text:
               19.10.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 346/19

         Presuda Općeg suda od 9. rujna 2015. – LG Electronics protiv Komisije
   (Predmet T-91/13) (1)

   ((„Tržišno natjecanje - Zabranjeni sporazumi - Svjetsko tržište katodnih cijevi za televizore i zaslone računala - Odluka kojom se utvrđuje povreda članka 101. UFEU-a i članka 53. Sporazuma o EGP-u - Sporazumi i usklađena djelovanja u području cijena, podjele tržišta i proizvodnih kapaciteta - Jedinstvena i trajna povreda - Pripisivanje povrede koju je počinilo zajedničko poduzeće društvu majci - Jednako postupanje - Metoda izračuna iznosa novčane kazne - Uzimanje u obzir vrijednosti prihoda od prodaja katodnih cijevi putem prerađenih proizvoda - Rok zastare - Proporcionalnost - Trajanje upravnog postupka”))
   (2015/C 346/21)
   Jezik postupka: engleski

      Stranke

      Tužitelj: LG Electronics, Inc. (Seul, Južna Koreja) (zastupnik: G. van Gerven i T. Franchoo, odvjetnici)

      Tuženik: Europska komisija (zastupnici: C. Hödlmayr, M. Kellerbauer i P. Van Nuffel, potom M. Kellerbauer, P. Van Nuffel i A. Biolan, agenti)

      Predmet

   Zahtjev za djelomično poništenje Odluke Komisije C (2012) 8839 final od 5. prosinca 2012. koja se odnosi na postupak primjene članka 101. UFEU-a i članka 53. Sporazuma o EGP-u (predmet COMP/39.437 – Katodne cijevi za televizore i zaslone računala) i zahtjev za smanjenje novčanih kazni izrečenih tužitelju.

      Izreka

               1.

               Tužba se odbija.

               2.

               Društvu LG Electronics, Inc. nalaže se snošenje troškova.

      (1)  SL C 108, 13. 4. 2013.


title: Predmet T-645/16: Tužba podnesena 7. rujna 2016. Vorarlberger Landes- und Hypothekenbank protiv SRB-a

text:
               31.10.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 402/55

         Tužba podnesena 7. rujna 2016. Vorarlberger Landes- und Hypothekenbank protiv SRB-a
   (Predmet T-645/16)
   (2016/C 402/65)
   Jezik postupka: njemački

      Stranke

      Tužitelj: Vorarlberger Landes- und Hypothekenbank AG (Bregenz, Austrija) (zastupnik: G. Eisenberger, Rechtsanwalt)

      Tuženik: Jedinstveni odbor za rješavanje (SRB)

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

               —

               poništi odluku Jedinstvenog odbora za rješavanje od 15. travnja 2016., barem u dijelu u kojem se ta odluka odnosi na tužitelja;

               —

               naloži tuženiku snošenje troškova postupka.

      Tužbeni razlozi i glavni argumenti

   U prilog osnovanosti tužbe tužitelj ističe dva tužbena razloga.

               1.

               Prvi tužbeni razlog: Očita povreda bitnih postupovnih pravila zbog nedostatne (cjelovite) objave pobijane odluke.

               2.

               Drugi tužbeni razlog: Očita povreda bitnih postupovnih pravila zbog nedostatnog obrazloženja pobijane odluke.


title: Predmet C-671/13: Presuda Suda (drugo vijeće) od 25. lipnja 2015. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Lietuvos Aukščiausiasis Teismas – Litva) – u postupcima koje su pokrenuli „Indėlių ir investicijų draudimas” VI, Virgilijus Vidutis Nemaniūnas. (Zahtjev za prethodnu odluku — Direktive 94/19/EZ i 97/9/EZ — Sustavi osiguranja depozita i naknada štete za investitore — Štedni i investicijski instrumenti — Financijski instrument u smislu Direktive 2004/39/EZ — Isključenje osiguranja — Izravan učinak — Uvjeti za primjenu Direktive 97/9/EZ)

text:
               24.8.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 279/10

         Presuda Suda (drugo vijeće) od 25. lipnja 2015. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Lietuvos Aukščiausiasis Teismas – Litva) – u postupcima koje su pokrenuli „Indėlių ir investicijų draudimas” VI, Virgilijus Vidutis Nemaniūnas.
   (Predmet C-671/13) (1)

   ((Zahtjev za prethodnu odluku - Direktive 94/19/EZ i 97/9/EZ - Sustavi osiguranja depozita i naknada štete za investitore - Štedni i investicijski instrumenti - Financijski instrument u smislu Direktive 2004/39/EZ - Isključenje osiguranja - Izravan učinak - Uvjeti za primjenu Direktive 97/9/EZ))
   (2015/C 279/11)
   Jezik postupka: litavski

      Sud koji je uputio zahtjev

   Lietuvos Aukščiausiasis Teismas

      Stranke glavnog postupka

   Indėlių ir investicijų draudimas“ VI, Virgilijus Vidutis Nemaniūnas

      uz sudjelovanje: Vitoldasa Guliavičiusa, bankas „Snoras” AB, u stečaju

      Izreka

               1.

               Članak 7. stavak 2. Direktive 94/19/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 30. svibnja 1994. o sustavima osiguranja depozita, kako je izmijenjena Direktivom 2009/14/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 11. ožujka 2009., i točku 12. Priloga I. Direktivi 94/19 treba tumačiti na način da države članice iz osiguranja predviđenog tom direktivom mogu isključiti potvrde o depozitu koje je izdala kreditna institucija ako imaju značajke vrijednosnih papira, što je dužan utvrditi sud koji je uputio zahtjev, pri čemu ne mora utvrditi da ove potvrde imaju sve značajke financijskog instrumenta u smislu Direktive 2004/39/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 21. travnja 2004. o tržištima financijskih instrumenata te o izmjeni direktiva Vijeća 85/611/EEZ i 93/6/EEZ i Direktive 2000/12/EZ Europskog parlamenta i Vijeća te stavljanju izvan snage Direktive Vijeća 93/22/EZ.

               2.

               Direktivu 94/19, kako je izmijenjena Direktivom 2009/14 i Direktivom 97/9 Europskog parlamenta i Vijeća od 3. ožujka 1997. o sustavima naknada štete za investitore treba tumačiti na način da kada tražbine prema kreditnoj instituciji mogu istodobno biti obuhvaćene pojmom „depozit” u smislu te Direktive 94/19, i pojmom „instrument” u smislu Direktive 97/9, ali je nacionalni zakonodavac iskoristio mogućnost predviđenu točkom 12. Priloga I. navedenoj Direktivi 94/19 da te tražbine isključi iz sustava zaštite predviđenog potonjom direktivom, takvo isključenje ne može imati za posljedicu to da su navedene tražbine također isključene iz sustava zaštite predviđenog Direktivom 97/9, izvan uvjetâ iz njezina članka 4. stavka 2.

               3.

               Članak 2. stavak 2. i članak 4. stavak 2. Direktive 97/9 treba tumačiti na način da se protive nacionalnom zakonodavstvu, kao što je ono o kojem je riječ u glavnom postupku, koje mogućnost primjene sustava naknade štete predviđenog tom direktivom uvjetuje činjenicom da je predmetna kreditna institucija prenijela ili koristila sredstva ili vrijednosne papire o kojima je riječ bez pristanka investitora.

               4.

               Direktivu 97/9 treba tumačiti na način da sud koji je uputio zahtjev, u mjeri u kojoj smatra da se u glavnim postupcima na ovu direktivu poziva protiv subjekta koji ispunjava uvjete da se protiv njega može pozvati na odredbe navedene direktive, dužan je ne primijeniti nacionalnu odredbu, kao što je ona o kojoj je riječ u glavnom postupku, koja mogućnost primjene sustava naknade štete predviđenog tom istom direktivom uvjetuje činjenicom da je predmetna kreditna institucija prenijela ili koristila sredstva ili vrijednosne papire o kojima je riječ bez pristanka investitora.

      (1)  SL C 71, 8. 3. 2014.


title: Predmet T-229/14: Presuda Općeg suda od 16. lipnja 2015. – Norma Lebensmittelfilialbetrieb protiv OHIM-a – Yorma’s (Yorma Eberl) („Žig Zajednice — Postupak povodom prigovora — Prijava verbalnog žiga Zajednice Yorma Eberl — Raniji verbalni žigovi Zajednice i raniji verbalni nacionalni žigovi NORMA — Relativni razlozi za odbijanje — Nepostojanje vjerojatnosti dovođenja u zabludu — Članak 8. stavak 1. točka (b) i članak 8. stavak 4. Uredbe (EZ) br. 207/2009”)

text:
               10.8.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 262/24

         Presuda Općeg suda od 16. lipnja 2015. – Norma Lebensmittelfilialbetrieb protiv OHIM-a – Yorma’s (Yorma Eberl)
   (Predmet T-229/14) (1)

   ((„Žig Zajednice - Postupak povodom prigovora - Prijava verbalnog žiga Zajednice Yorma Eberl - Raniji verbalni žigovi Zajednice i raniji verbalni nacionalni žigovi NORMA - Relativni razlozi za odbijanje - Nepostojanje vjerojatnosti dovođenja u zabludu - Članak 8. stavak 1. točka (b) i članak 8. stavak 4. Uredbe (EZ) br. 207/2009”))
   (2015/C 262/32)
   Jezik postupka: njemački

      Stranke

      Tužitelj: Norma Lebensmittelfilialbetrieb Stiftung & Co. KG (Nuremberg, Njemačka) (zastupnik: A. Parr, odvjetnik)

      Tuženik: Ured za usklađivanje na unutarnjem tržištu (žigovi i dizajni) (zastupnik: G. Schneider, agent)

      Druga stranka u postupku pred žalbenim vijećem OHIM-a, intervenijent u postupku pred Općim sudom: Yorma’s AG (Deggendorf, Njemačka) (zastupnici: A. Weiß i C. Muck, odvjetnici)

      Predmet

   Tužba protiv odluke četvrtog žalbenog vijeća OHIM-a od 11. veljače 2014. (predmet R 532/2013-4), u vezi postupka povodom prigovora između Norma Lebensmittelfilialbetrieb Stiftung & Co. KG i Yorma’s AG.

      Izreka

               1.

               Tužba se odbija.

               2.

               Nalaže se Norma Lebensmittelfilialbetrieb Stiftung & Co. KG snošenje troškova.

      (1)  SL C 194, 24. 6. 2014.


title: Predmet T-502/15: Tužba podnesena 1. rujna 2015. – Španjolska protiv Komisije

text:
               19.10.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 346/36

         Tužba podnesena 1. rujna 2015. – Španjolska protiv Komisije
   (Predmet T-502/15)
   (2015/C 346/41)
   Jezik postupka: španjolski

      Stranke

      Tužitelj: Kraljevina Španjolska (zastupnik: L. Banciella Rodríguez-Miñón)

      Tuženik: Europska komisija

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

               —

               poništi Provedbenu odluku Komisije od 22. lipnja 2015. o isključenju iz financiranja Europske unije određenih izdataka nastalih za države članice u okviru Europskog fonda za jamstva u poljoprivredi (EFJP) i Europskog poljoprivrednog fonda za ruralni razvoj (EPFRR), u dijelu koji se odnosi na Kraljevinu Španjolsku;

               —

               naloži Europskoj komisiji snošenje troškova.

      Tužbeni razlozi i glavni argumenti

   U prilog osnovanosti tužbe tužitelj ističe četiri tužbena razloga.
   U odnosu na Autonomnu zajednicu Kataloniju:

               1.

               Određivanje paušalne korekcije u neto iznosu od 609 337,80 eura i korištena metoda izračuna protivni su članku 31. stavku 2. Uredbe Vijeća (EZ) br. 1290/2005 od 21. lipnja 2005. o financiranju zajedničke poljoprivredne politike i smjernicama sadržanima u Komisijinom dokumentu VI/5330/97 od 23. prosinca 1997. (Smjernice za izračun financijskih učinaka vezanih uz pripremu odluke o poravnavanju računâ Odjela za jamstva EFJP-a) i u dokumentu AGRI-64043-2005 (Communication from the Commission, on how the Commission intends in the context of the EAGGF-Guarantee clearance procedure to handle shortcomings in the context of cross-compliance control system implemented by the Member State) jer nije bilo prikladno izvršiti procjenu u paušalnom iznosu s obzirom na to da je Kraljevina Španjolska precizno procijenila stvarni rizik za fond. Komisijina provedbena mjera ne samo da je nepravilna, nego je i neproporcionalna i neopravdana.

               2.

               Dodavanje specifične korekcije u iznosu od 609 337,80 eura općoj paušalnoj korekciji od 2 % te metoda izračuna protivni su članku 31. stavku 2. Uredbe Vijeća (EZ) br. 1290/2005 i Komisijinim dokumentima koji sadrže smjernice za izračun financijskih korekcija jer nije prikladno usporedno se koristiti dvjema metodama izračuna za istu povredu. Takvo postupanje ne samo da je pravno nedosljedno, nego je i krajnje neproporcionalno i neopravdano.

               3.

               Korekcijom koja je određena za godinu podnošenja zahtjeva 2009. te za proračunske godine 2011. i 2012. povređuje se članak 31. stavak 4. Uredbe (EZ) 1290/2005, podrazumijeva se povreda načela lojalne suradnje i povređuje pravo na obranu Kraljevine Španjolske jer je Komisija neosnovano proširila primjenu financijske korekcije na razdoblje nakon 24 mjeseca koja prethode Obavijesti, iako je u tom razdoblju Kraljevina Španjolska već ispravila nedostatke.

         U odnosu na Autonomnu zajednicu Kanare iznosi se sljedeći tužbeni razlog:

               4.

               Određivanje paušalne korekcije u iznosu od 1 689 689,03 eura i korištena metoda izračuna protivni su članku 31. stavku 2. Uredbe Vijeća (EZ) br. 1290/2005 i smjernicama sadržanima u Komisijinom dokumentu AGRI/D/40474/2010-REV 1.


title: Predmet C-479/13: Presuda Suda (četvrto vijeće) od 5. ožujka 2015. – Europska komisija protiv Francuske Republike (Povreda obveze države članice — Oporezivanje — PDV — Primjena snižene stope — Isporuka digitalnih ili elektroničkih knjiga)

text:
               27.4.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 138/8

         Presuda Suda (četvrto vijeće) od 5. ožujka 2015. – Europska komisija protiv Francuske Republike
   (Predmet C-479/13) (1)

   ((Povreda obveze države članice - Oporezivanje - PDV - Primjena snižene stope - Isporuka digitalnih ili elektroničkih knjiga))
   (2015/C 138/09)
   Jezik postupka: francuski

      Stranke

      Tužitelj: Europska komisija (zastupnici: C. Soulay i F. Dintilhac, agenti)

      Tuženik: Francuska Republika (zastupnici: D. Colas i J.-S. Pilczer, agenti)

      Intervenijent u potporu tužitelju: Kraljevina Belgija (zastupnici: M. Jacobs i J.-C. Halleux, agenti)

      Izreka

               1.

               Primjenjujući sniženu stopu poreza na dodanu vrijednost na digitalne ili elektroničke knjige Francuska Republika povrijedila je obveze koje ima na temelju članaka 96. i 98. Direktive Vijeća 2006/112/EZ od 28. studenoga 2006. o zajedničkom sustavu poreza na dodanu vrijednost, kako je izmijenjena Direktivom Vijeća 2010/88/EU od 7. prosinca 2010., u vezi s Prilozima II. i III. navedenoj direktivi i Provedbenom uredbom Vijeća (EU) br. 282/2011 od 15. ožujka 2011. o utvrđivanju provedbenih mjera za Direktivu 2006/112.

               2.

               Francuska Republika snosi vlastite troškove kao i troškove Europske komisije.

               3.

               Kraljevina Belgija snosi vlastite troškove.

      (1)  SL C 344, 23.11.2013.