title: Predmet C-509/14: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 13. studenog 2014. uputio Tribunal Superior de Justicia de la Comunidad Autónoma del País Vasco, Sala de lo Social (Španjolska) – Administrador de Infraestructuras Ferroviarias (ADIF) protiv Luisa Aire Pascuala i drugih

text:
               26.1.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 26/14

         Zahtjev za prethodnu odluku koji je 13. studenog 2014. uputio Tribunal Superior de Justicia de la Comunidad Autónoma del País Vasco, Sala de lo Social (Španjolska) – Administrador de Infraestructuras Ferroviarias (ADIF) protiv Luisa Aire Pascuala i drugih
   (Predmet C-509/14)
   (2015/C 026/18)
   Jezik postupka: španjolski

      Sud koji je uputio zahtjev

   Tribunal Superior de Justicia de la Comunidad Autónoma del País Vasco

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelj: Administrador de Infraestructuras Ferroviarias (ADIF)

      Druge stranke u postupku: Luis Aira Pascual, Algeposa Terminales Ferroviarios S.L. i FOGASA

      Prethodno pitanje

   Protivi li se članku 1. stavku 1. podstavku (b) Direktive Vijeća 2001/23/EZ (1) od 12. ožujka 2011., u vezi s njezinim člankom 4. stavkom 1., tumačenje španjolskih propisa kojima se provodi ta direktiva, a prema kojem ne postoji obveza subrogacije kada javno poduzeće koje pruža uslugu svojstvenu svojoj djelatnosti, a za što su mu potrebna značajna materijalna sredstva i što je prethodno činilo putem ugovora u kojem je obvezalo ugovaratelja da koristi vlastita materijalna sredstva, odluči ne produljiti ugovor nego izravno preuzeti njegovo izvršenje, koristeći se vlastitim osobljem i isključujući ono koje je koristio ugovaratelj, tako da se usluga nastavlja pružati bez drugih izmjena osim one koja proizlazi iz činjenice da djelatnost izvode drugi radnici, zaposleni kod drugog poslodavca?

      (1)  Direktiva Vijeća 2001/23/EZ od 12. ožujka 2001. o usklađivanju zakonodavstava država članica u odnosu na zaštitu prava zaposlenika kod prijenosa poduzeća, pogona ili dijelova poduzeća ili pogona (SL L 82, str. 16) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, glava 5., poglavlje 3., str. 151.)


title: Predmet C-456/13: Presuda Suda (veliko vijeće) od 28. travnja 2015. – T & L Sugars Ltd, Sidul Açúcares, Unipessoal Lda protiv Europske komisije, Francuske Republike, Vijeća Europske unije (Žalba — Tužba za poništenje — Članak 263. stavak 4. UFEU-a — Pravo na pokretanje postupka — Aktivna procesna legitimacija — Fizičke ili pravne osobe — Regulatorni akt koji ne podrazumijeva provedbene mjere — Akt koji se osobno odnosi na žalitelje — Pravo na djelotvornu sudsku zaštitu — Izvanredne mjere u vezi sa stavljanjem šećera i izoglukoze izvan kvote na tržište Unije — Tržišna godina 2010./2011.)

text:
               29.6.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 213/6

         Presuda Suda (veliko vijeće) od 28. travnja 2015. – T & L Sugars Ltd, Sidul Açúcares, Unipessoal Lda protiv Europske komisije, Francuske Republike, Vijeća Europske unije
   (Predmet C-456/13) (1)

   ((Žalba - Tužba za poništenje - Članak 263. stavak 4. UFEU-a - Pravo na pokretanje postupka - Aktivna procesna legitimacija - Fizičke ili pravne osobe - Regulatorni akt koji ne podrazumijeva provedbene mjere - Akt koji se osobno odnosi na žalitelje - Pravo na djelotvornu sudsku zaštitu - Izvanredne mjere u vezi sa stavljanjem šećera i izoglukoze izvan kvote na tržište Unije - Tržišna godina 2010./2011.))
   (2015/C 213/09)
   Jezik postupka: engleski

      Stranke

      Žalitelji: T & L Sugars Ltd, Sidul Açúcares, Unipessoal Lda (zastupnici: D. Waelbroeck, avocat, D. Slater, solicitor)

      Druge stranke u postupku: Europska komisija (zastupnici: P. Ondrůšek i P. Rossi, agenti), Francuska Republika (zastupnici: G. de Bergues, D. Colas i C. Candat, agenti), Vijeće Europske unije (zastupnici: É. Sitbon i A. Westerhof Löfflerová, agenti)

      Izreka

               1.

               Žalba se odbija.

               2.

               Društvima T & L Sugars Ltd i Sidul Açúcares Unipessoal Lda nalaže se snošenje troškova.

      (1)  SL C 325, 9. 11. 2013.


title: Predmet C-8/16: Rješenje Suda (sedmo vijeće) od 7. travnja 2016. (zahtjev za prethodnu odluku Tribunale di Frosinone – Italija) – kazneni postupak protiv Paole Tonachella (Zahtjev za prethodnu odluku — Članak 99. Poslovnika Suda — Istovjetna prethodna pitanja — Članci 49. i 56. UFEU-a — Sloboda poslovnog nastana — Slobodno pružanje usluga — Igre na sreću — Presuda Suda kojom je nacionalni propis o koncesijama za djelatnost prikupljanja oklada proglašen neusklađenim s pravom Unije — Preustroj sustava koncesija putem novog poziva na nadmetanje — Besplatno ustupanje prava na uporabu materijalne i nematerijalne imovine u vlasništvu koja tvori mrežu za organiziranje i prikupljanje oklada — Ograničenje — Važni razlozi u općem interesu — Proporcionalnost)

text:
               25.7.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 270/13

         Rješenje Suda (sedmo vijeće) od 7. travnja 2016. (zahtjev za prethodnu odluku Tribunale di Frosinone – Italija) – kazneni postupak protiv Paole Tonachella
   (Predmet C-8/16) (1)

   ((Zahtjev za prethodnu odluku - Članak 99. Poslovnika Suda - Istovjetna prethodna pitanja - Članci 49. i 56. UFEU-a - Sloboda poslovnog nastana - Slobodno pružanje usluga - Igre na sreću - Presuda Suda kojom je nacionalni propis o koncesijama za djelatnost prikupljanja oklada proglašen neusklađenim s pravom Unije - Preustroj sustava koncesija putem novog poziva na nadmetanje - Besplatno ustupanje prava na uporabu materijalne i nematerijalne imovine u vlasništvu koja tvori mrežu za organiziranje i prikupljanje oklada - Ograničenje - Važni razlozi u općem interesu - Proporcionalnost))
   (2016/C 270/16)
   Jezik postupka: talijanski

      Sud koji je uputio zahtjev

   Tribunale di Frosinone

      Stranka glavnog kaznenog postupka

   Paola Tonachella

      Izreka

   Članke 49. i 56. UFEU-a treba tumačiti na način da im se protivi ograničavajuća nacionalna odredba poput one o kojoj je riječ u glavnom postupku koja obvezuje koncesionara za igre na sreću da u slučaju prestanka djelatnosti zbog isteka koncesijskog razdoblja besplatno ustupi pravo na uporabu materijalne i nematerijalne imovine koju ima u vlasništvu i koja tvori mrežu za organiziranje i prikupljanje oklada jer to ograničenje prelazi ono što je nužno za ostvarenje stvarnog cilja te odredbe, što sud koji je uputio zahtjev mora provjeriti.

      (1)  SL C 90, 7. 3. 2016.


title: Predmet T-273/16: Tužba podnesena 30. svibnja 2016. – Sun Media protiv EUIPO-a – Meta4 Spain (METAPORN)

text:
               25.7.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 270/55

         Tužba podnesena 30. svibnja 2016. – Sun Media protiv EUIPO-a – Meta4 Spain (METAPORN)
   (Predmet T-273/16)
   (2016/C 270/62)
   Jezik na kojem je tužba podnesena: engleski

      Stranke

      Tužitelj: Sun Media Ltd (Central Hong Kong, Hong-Kong posebna upravna regija Kine) (zastupnik: A. Schnider, odvjetnik)

      Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO)

      Druga stranka pred žalbenim vijećem: Meta4 Spain, SA (Las Rozas, Španjolska)

      Podaci o postupku pred EUIPO-om

      Nositelj spornog žiga: tužitelj

      Predmetni sporni žig: verbalni žig Europske unije „METAPORN” – prijava za registraciju br. 11 819 281

      Postupak pred EUIPO-om: postupak povodom prigovora

      Pobijana odluka: odluka drugog žalbenog vijeća EUIPO-a od 3. ožujka 2016. u spojenim predmetima R 653/2015-2 i R 674/2015-2

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

               —

               poništi osporavanu odluku;

               —

               naloži EUIPO-u i drugoj stranci u postupku pred EUIPO-om – u slučaju da intervenira u postupak pisanim putem – snošenje vlastitih troškova i naknađivanje troškova tužitelja u postupku pred Općim sudom i u žalbenom postupku pred EUIPO-om.

      Tužbeni razlozi

               —

               povreda članka 8. stavka 1. točke (b) Uredbe br. 207/2009;

               —

               povreda članka 75. i sljedećih članaka Uredbe br. 207/2009;

               —

               povreda EUIPO-ove obveze da izvršava svoje ovlasti u skladu s općim načelima prava EU-a.


title: Predmet C-449/11 P: Presuda Suda (drugo vijeće) od 5. prosinca 2013. — Solvay Solexis SpA protiv Europske komisije (Žalba — Zabranjeni sporazumi — Europsko tržište vodikovog peroksida i natrijevog perborata — Odluka kojom se utvrđuje povreda članka 81. UEZ-a — Pojmovi „sporazuma” i „usklađenog djelovanja” — Pojam „jedinstvene i produžene povrede” — Izračun kazne)

text:
               15.2.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 45/5

         Presuda Suda (drugo vijeće) od 5. prosinca 2013. — Solvay Solexis SpA protiv Europske komisije
   (Predmet C-449/11 P) (1)

   (Žalba - Zabranjeni sporazumi - Europsko tržište vodikovog peroksida i natrijevog perborata - Odluka kojom se utvrđuje povreda članka 81. UEZ-a - Pojmovi „sporazuma” i „usklađenog djelovanja” - Pojam „jedinstvene i produžene povrede” - Izračun kazne)
   2014/C 45/09
   Jezik postupka: talijanski

      Stranke

      Žalitelj: Solvay Solexis SpA (zastupnici: T. Salonico, G.L. Zampa i G. Barone, avvocati)

      Druga stranka u postupku: Europska komisija (zastupnici: V. Di Bucci, L. Malferrari i B. Gencarelli, agenti)

      Predmet

   Žalba protiv presude Općeg suda (šesto prošireno vijeće) od 16. lipnja 2011., Solvay Solxis/Komisija (T-195/06), kojom je Opći sud odbio tužbu za djelomično poništenje odluke Komisije C(2006) 1766 final od 3. svibnja 2006. o postupku primjene članka 81. [UEZ-a] i članka 53. Sporazuma o EGP-u (predmet COMP/F/38.620 — Vodikov peroksid i perborat) u dijelu u kojem se odnosi na Solvay Solexis — Trajanje povrede — Pojmovi „sporazuma” i „usklađenog djelovanja” –Jednako postupanje — Obveza obrazlaganja

      Izreka

               1.

               Žalba se odbija.

               2.

               Solvay Solexis SpA nalaže se snošenje troškova.

      (1)  SL C 311, 22.10.2011.


title: Predmet T-520/16: Rješenje Općeg suda od 24. studenoga 2016. – ED protiv EUIPO-a („Javna služba — Član privremenog osoblja — Rad na daljinu — Zahtjev za produljenje — Odbijanje — Tužba — Naknadno priznavanje invalidnosti — Obustava postupka”)

text:
               23.1.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 22/37

         Rješenje Općeg suda od 24. studenoga 2016. – ED protiv EUIPO-a
   (Predmet T-520/16) (1)

   ((„Javna služba - Član privremenog osoblja - Rad na daljinu - Zahtjev za produljenje - Odbijanje - Tužba - Naknadno priznavanje invalidnosti - Obustava postupka”))
   (2017/C 022/51)
   Jezik postupka: engleski

      Stranke

      Tužitelj: ED (Barcelona, Španjolska) (zastupnik: S. Pappas, odvjetnik)

      Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (zastupnik: A. Lukošiūtė, agent)

      Predmet

   Zahtjev za poništenje – podnesen na temelju članka 270. UFEU-a – odluke EUIPO-a od 15. siječnja 2014. o odbijanju tužiteljičina zahtjeva od 26. rujna 2013. da mu se u osnovi odobri nastavak rada na daljinu iz Barcelone (Španjolska) dok se zdravstveno ne oporavi, i odluke predsjednika EUIPO-a od 3. lipnja 2014. kojom je odbijena njegova žalba od 7. veljače 2014.

      Izreka

               1.

               Obustavlja se postupak po ovoj tužbi.

               2.

               ED će snositi trećinu vlastitih troškova.

               3.

               Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO) snosit će vlastite troškove i dvije trećine troškova ED-a.

      (1)  SL C 7, 12. 1. 2015. (predmet najprije upisan pred Službeničkim sudom Europske unije pod brojem F-93/14 i proslijeđen Općem sudu Europske unije 1.9.2016)


title: Predmet T-274/16: Tužba podnesena 27. svibnja 2016. – Saleh Thabet protiv Vijeća

text:
               25.7.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 270/56

         Tužba podnesena 27. svibnja 2016. – Saleh Thabet protiv Vijeća
   (Predmet T-274/16)
   (2016/C 270/63)
   Jezik postupka: engleski

      Stranke

      Tužitelj: Suzanne Saleh Thabet (Kairo, Egipat) (zastupnici: B. Kennelly i J. Pobjoy, barristers, te G. Martin i M. Rushton, solicitors)

      Tuženik: Vijeće Europske unije

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

               —

               poništi Odluku Vijeća (ZVSP) 2016/411 od 18. ožujka 2016. o izmjeni Odluke 2011/172/ZVSP o mjerama ograničavanja protiv određenih osoba, subjekata i tijela s obzirom na stanje u Egiptu (SL 2016 L 74, str. 40.), u dijelu u kojem se odnosi na tužitelja;

               —

               proglasi članak 1. stavak 1. Odluke Vijeća 2011/172/ZVSP od 21. ožujka 2011. o mjerama ograničavanja protiv određenih osoba, subjekata i tijela s obzirom na stanje u Egiptu (SL 2011 L 76, str. 63.) i članak 2. stavak 1. Uredbe Vijeća (EU) br. 270/2011 od 21. ožujka 2011. o mjerama ograničavanja usmjerenima protiv određenih osoba, subjekata i tijela s obzirom na stanje u Egiptu (SL 2011 L 76, str. 4.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 18., svezak 6., str. 204.) neprimjenjivima u dijelu u kojem se odnose na tužitelja te slijedom toga poništi Odluku (ZVSP) 2016/411, u dijelu u kojem se odnosi na tužitelja,

               —

               naloži Vijeću snošenje tužiteljevih troškova.

      Tužbeni razlozi i glavni argumenti

   U prilog osnovanosti tužbe tužitelj ističe šest tužbenih razloga.

               1.

               Prvi tužbeni razlog temelji se na tome da Vijeće nije utvrdilo odgovarajuću pravnu osnovu za donošenje članka 1. stavka 1. Odluke 2011/172/ZVSP (u daljnjem tekstu: Odluka) i članka 2. stavka 1. Uredbe (EU) br. 270/2011 (u daljnjem tekstu: Uredba). Nema dokaza da je Vijeće provelo ikakvo preispitivanje pravne osnove članka 1. stavka 1. Odluke prilikom donošenja pobijane odluke, bez obzira što za to postoji izričita obveza u članku 5. Odluke. Činjenica da je članak 1. stavak 1. mogao imati valjanu pravnu osnovu kad je 21. ožujka 2011. prvi put donesen, ne daje odredbi trajnu pravnu osnovu do 2016. ili kasnije.

               2.

               Drugi tužbeni razlog temelji se na tome da je Vijeće svojom pretpostavkom da su tijekom sudskog postupka u Egiptu poštovana temeljna ljudska prava povrijedilo tužiteljeva prava iz članka 6., u vezi s člancima 2. i 3. UEU-a i člancima 47. i 48. Povelje EU-a o temeljnim pravima.

               3.

               Treći tužbeni razlog temelji se na tome da je Vijeće počinilo očite pogreške u ocjeni time što je utvrdilo da je ispunjen kriterij za uvrštenje tužitelja naveden u članku 1. stavku 1. Odluke i članku 2. stavku 1. Uredbe.

               4.

               Četvrti tužbeni razlog prema kojem Vijeće nije pružilo valjano obrazloženje za tužiteljevo ponovno uvrštenje.

               5.

               Peti tužbeni razlog temelji se na tome da je Vijeće povrijedilo tužiteljevo pravo obrane, pravo na dobru upravu i na djelotvorni pravni lijek. Posebno, Vijeće je propustilo pažljivo i nepristrano ispitati jesu li osnovani navodni razlozi, za koje je navedeno da opravdavaju ponovno uvrštenje, u odnosu na navode koje je tužitelj izložio prije ponovnog uvrštenja.

               6.

               Šesti tužbeni razlog temelji se na tome da je Vijeće povrijedilo tužiteljeva temeljna prava, a da pritom ne postoji opravdanje ni proporcionalnost, uključujući njegovo pravo na zaštitu vlasništva i ugled. Učinak Odluke Vijeća (ZVSP) 2016/411 u odnosu na tužitelja je dalekosežan, kako u odnosu na vlasništvo, tako i u odnosu na njegov ugled u svijetu. Vijeće nije dokazalo da je zamrzavanje tužiteljeve imovine i gospodarskih izvora povezano ili opravdano legitimnim ciljem, kao ni to da je proporcionalno takvom cilju.


title: Predmet T-457/13 P: Žalba koju je 28. kolovoza 2013. podnio CC protiv presude Službeničkog suda od 11. srpnja 2013. u predmetu F-9/12, CC protiv Parlament

text:
               9.11.2013

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 325/40

         Žalba koju je 28. kolovoza 2013. podnio CC protiv presude Službeničkog suda od 11. srpnja 2013. u predmetu F-9/12, CC protiv Parlament
   (Predmet T-457/13 P)
   2013/C 325/70
   Jezik postupka: francuski

      Stranke

      Žalitelj: CC (Bridel, Luksemburg) (zastupnik: G. Maximini, odvjetnik)

      Druga strana u postupku: Europski parlament

      Zahtjevi

   Žalitelj od Općeg suda zahtijeva da:

               —

               ukine presudu Službeničkog suda od 11. srpnja 2013. u predmetu F-9/12, (CC/Europski parlament);

               —

               slijedom toga, usvoji zahtjev žalitelja za naknadu štete koju je pretrpio zbog štetnih radnji;

               —

               usvoji odluku u skladu sa zahtjevima koje je žalitelj postavio u prvostupanjskom postupku;

               —

               protustranci žalitelja naloži snošenje troškova u prvostupanjskom i drugostupanjskom postupku.

      Žalbeni razlozi i glavni argumenti

   U prilog osnovanosti žalbe žalitelj ističe osam žalbenih razloga.

               1.

               Prvi žalbeni razlog, prema kojem je Službenički sud pogreškom propustio odrediti potrebne dokazne radnje te je tako očito pogriješio u ocjeni kada je riječ o gubitku mogućnosti žalitelja da bude zaposlen u Parlamentu od lipnja 2005.

               2.

               Drugi žalbeni razlog, prema kojem je Službenički sud pogrešno primijenio pravo i očito pogriješio u ocjeni, a — podredno — pogrešno utvrdio činjenice, kada je zaključio da je Vijeće bilo obaviješteno o postojanju popisa kvalificiranih kandidata na kojem je bilo uključeno i ime žalitelja.

               3.

               Treći žalbeni razlog, prema kojem je Službenički sud pogrešno primijenio pravo, očito pogriješio u ocjeni, pogrešno utvrdio činjenice, nedovoljno obrazložio odluku te se propustio osvrnuti na jedan tužbeni razlog utoliko što se nije osvrnuo na tužbene razloge žalitelja koji se tiču opstrukcije u zapošljavanju žalitelja u institucijama i tijelima Unije koju je provodio Parlament, propuštene obavijesti o postojanju popisa kvalificiranih kandidata te činjenice da je EPSO dobio ovlaštenje unijeti žalitelja u svoju bazu podataka, kao i dalje prenositi ovu informaciju.

               4.

               Četvrti žalbeni razlog, prema kojem je Službenički sud pogrešno primijenio pravo i pogrešno utvrdio činjenice kada i) je pogrešno smatrao da Parlament nema pravnu obvezu proslijediti popis kvalificiranih kandidata svim institucijama i organima Unije, ii) nije izveo odgovarajuće zaključke s obzirom na povredu načela jednakog postupanja, dobrog upravljanja i pravne sigurnosti i iii) je propustio proučiti dokumentaciju.

               5.

               Peti žalbeni razlog, prema kojem je Službenički sud pogrešno utvrdio činjenice i očito pogrešno u ocjeni s obzirom na podatak o produženoj valjanosti popisa kvalificiranih kandidata kada je zaključio da su Vijeće i druge institucije Unije imale saznanja o produženoj valjanosti popisa kvalificiranih kandidata između lipnja i kolovoza 2007.

               6.

               Šesti žalbeni razlog, prema kojem je Službenički sud pogrešno primijenio pravo, očito pogriješio u ocjeni, pogrešno utvrdio činjenice odnosno uopće ih nije utvrdio kada je zaključio da produžena valjanost popisa drugih kvalificiranih kandidata nije imala za posljedicu nejednako postupanje prema žalitelju.

               7.

               Sedmi žalbeni razlog, prema kojem je Službenički sud pogrešno primijenio pravo i očito pogriješio u ocjeni kada je nužne zaključke izveo nakon što je Parlament uništio dokumentaciju koja se odnosi na situaciju žalitelja.

               8.

               Osmi žalbeni razlog, prema kojem je Službenički sud pogrešno primijenio pravo, očito pogriješio u ocjeni, a podredno — pogrešno utvrdio činjenice, propustio provesti dokazne radnje i obrazložiti odluku, utoliko što nije uzeo u obzir stvarnu situaciju žalitelja i protupravno ponašanje Parlamenta prilikom ispitivanje je li došlo do gubitka mogućnosti zapošljavanja, kao i prilikom ocjene pretrpljene štete.


title: Predmet C-278/15 P: Žalba koju je 4. lipnja 2015. podnio The Royal County of Berkshire Polo Club Ltd protiv presude Općeg suda (deveto vijeće) od 26. ožujka 2015. u predmetu T-581/13: Royal County of Berkshire Polo Club protiv OHIM-a

text:
               25.7.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 270/13

         Žalba koju je 4. lipnja 2015. podnio The Royal County of Berkshire Polo Club Ltd protiv presude Općeg suda (deveto vijeće) od 26. ožujka 2015. u predmetu T-581/13: Royal County of Berkshire Polo Club protiv OHIM-a
   (Predmet C-278/15 P)
   (2016/C 270/17)
   Jezik postupka: engleski

      Stranke

      Žalitelj: Royal County of Berkshire Polo Club Ltd (zastupnik: J. Maitland-Walker, solicitor)

      Druga stranka u postupku: Ured za usklađivanje na unutarnjem tržištu (žigovi i dizajni) (OHIM)
   Žalba je rješenjem Suda (šesto vijeće) od 14. siječnja 2016. proglašena nedopuštenom.


title: Predmet C-326/16 P: Žalba koju je 9. srpnja 2016. podnio LL protiv rješenja Općeg suda (sedmo vijeće) od 19. travnja 2016. u predmetu T-615/15, LL protiv Europskog parlamenta

text:
               19.9.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 343/25

         Žalba koju je 9. srpnja 2016. podnio LL protiv rješenja Općeg suda (sedmo vijeće) od 19. travnja 2016. u predmetu T-615/15, LL protiv Europskog parlamenta
   (Predmet C-326/16 P)
   (2016/C 343/38)
   Jezik postupka: litavski

      Stranke

      Žalitelj: LL (zastupnik: J. Petrulionis, odvjetnik)

      Druga stranka u postupku: Europski parlament

      Žalbeni zahtjevi

               —

               ukidanje rješenja Općeg suda Europske unije (sedmo vijeće) od 19. travnja 2016. u predmetu T-615/15, kojime je Opći sud odbacio tužiteljevu tužbu za poništenje, kao prvo, Odluke D(2014) 15503 glavnog tajnika Europskog parlamenta od 17. travnja 2014. kojom se traži povrat naknade za parlamentarnu pomoć koja mu je pogrešno isplaćena i, kao drugo, obavijesti o terećenju br. 2014-575 od 5. svibnja 2014.;

               —

               vrati predmet na ponovno rješavanje.

      Žalbeni razlozi i glavni argumenti

   U potporu svoje žalbe žalitelj ističe pet žalbenih razloga.

               1.

               Donošenjem toga rješenja, Opći sud nije detaljno, pravilno, sveobuhvatno i objektivno ispitao sve pisane dokaze podnesene uz tužbu koji su bili relevantni kako bi se pravilno i primjereno odredio rok za podnošenje tužbe, te je stoga došao do zaključaka koji su protivni materijalima u spisu i odredbama koje se ističu u ovoj žalbi, koji su, među ostalim, da je „tužba podnesena više od 17 mjeseci nakon posljednjeg datuma”, „tužitelj nije dokazao ili se barem pozvao na postojanje […] okolnosti koje bi omogućile odstupanje od odnosnog roka na temelju članka 45. drugog stavka Statuta Suda Europske unije […]” i „tužbu treba odbaciti kao očito nedopuštenu iz razloga što je podnesena izvan roka[…]”.

               2.

               U svome rješenju Opći sud nije pravilno primijenio članak 263. Ugovora o funkcioniranju Europske unije te je također povrijedio članak 72. Provedbenih mjera za Statut članova Europskog parlamenta te je nepravilno ocijenio mogućnost primjene članka 45. Statuta Suda Europske unije:

                           —

                           budući da se žalitelj, kao bivši član Europskog parlamenta, nije složio sa odlukom glavnog tajnika Europskog parlamenta (i s obavijesti o terećenju koja je na toj osnovi izdana) te je smatrao da je neosnovana, iskoristio je svoje pravo i zadovoljio uvjete iz članka 72. Provedbenih mjera za statut članova Europskog parlamenta te podnio pritužbu protiv te odluke, prvo kvestorima, a potom i Predsjedništvu i predsjedniku Europskog parlamenta;

                           —

                           tek nakon toga, kada je 10. rujna 2015. žalitelj zaprimio elektroničku poštu od predstavnika Europskog parlamenta i s njime, među ostalim dokumentima, i završni dopis predsjednika Europskog parlamenta br. 311354 od 26. lipnja 2015. sukladno članku 72. stavku 3. Provedbenih mjera za statut članova Europskog parlamenta, tužitelj je stekao pravo na podnošenje tužbe za poništenje odluke glavnog tajnika Europskog parlamenta i na toj osnovi izdane obavijesti o terećenju pred Općim sudom;

                           —

                           točno je na dan kada je završni dopis br. 311354 predsjednika Europskog parlamenta br. 311354 od 26. lipnja 2015. sukladno članku 72. stavku 3. Provedbenih mjera za statut članova Europskog parlamenta zaprimljen, odnosno 20. rujna 2015., započeo teći dvomjesečni rok u kojem je žalitelj mogao prema članku 263. šestom stavku UFEU-a pokrenuti postupak za poništenje odluke glavnog tajnika Europskog parlamenta i na toj osnovi izdane obavijesti o terećenju pred Općim sudom;

                           —

                           u tom pogledu i sukladno članku 263. šestom stavku UFEU-a, rok za pokretanje postupka pred Općim sudom istekao je 10. prosinca 2015. Tužba je zaprimljena u tajništvu Općeg suda 4. studenog 2015. To znači da dvomjesečni rok za pokretanje postupka iz članka 263. šestog stavka UFEU-a nije povrijeđen te da tužba nije podnesena „izvan roka”;

                           —

                           Opći sud u rješenju nije ocijenio sve dokumente i odnosne okolnosti kao i odredbe članka 72. Provedbenih mjera za statut članova Europskog parlamenta, koje je žalitelj primijenio i na temelju kojih je podnio pritužbu protiv odluke glavnog tajnika Europskog parlamenta i obavijesti o terećenju prije pokretanja spora;

                           —

                           tim rješenjem Opći sud ne samo da je povrijedio žaliteljeva prava i interese, već je također pogrešno primijenio članak 263. UFEU-a, te povrh toga povrijedio članak 72. Provedbenih mjera za statut članova Europskog parlamenta;

                           —

                           nadalje, u rješenju Općeg suda potpuno je nepravilno i neutemeljeno utvrđeno da nije bilo mogućnosti primijeniti članak 45. Statuta Suda Europske unije. Primjena predsudskog postupka ispitivanja spora, žaliteljevo aktivno, obazrivo i savjesno ponašanje, vrijeme kada su zaprimljeni dokumenti i ostale okolnosti potvrđuju da je, u ovom slučaju, čak i da je odlučeno da je prekoračen rok za pokretanje postupka, taj rok trebao biti obnovljen, jer je prekoračen iz važnih, objektivnih i opravdanih razloga, naime provedbe postupka iz članka 72. Provedbenih mjera za statut članova Europskog parlamenta (članak 45. stavak prvi Statuta Suda Europske unije). Žalitelj nije mogao znati da provedba obveznog postupka iz članka 72. Provedbenih mjera za statut članova Europskog parlamenta može značiti gubitak prava na pokretanje postupka pred Općim sudom (članak 45. drugi stavak Statuta Suda Europske unije). Treba istaknuti da je žalitelj kasnije u tužbi naveo pitanje jesu li odluke kvestora i Predsjedništva Europskog parlamenta donesene sukladno članku 72. Provedbenih mjera za statut članova Europskog parlamenta bile osnovane i zakonite.

               3.

               Opći sud je u rješenju pogrešno primijenio članak 126. Poslovnika Općeg suda te je na toj osnovi rješenjem odlučio ne poduzimati daljnje korake u postupku i odbaciti tužbu;

                           —

                           Opći sud je u rješenju zasnovao primjenu članka 126. svoga Poslovnika samo na jednoj okolnosti i razlogu, a to je pokretanje postupka izvan roka, odnosno, nakon proteka razdoblja iz članka 263. stavka 6. UFEU-a;

                           —

                           u zahtjevu je dokazano da razdoblje iz članka 263. stavka 6. UFEU-a nije proteklo te da je stoga Opći sud pogrešno i nezakonito rješenjem odbacio tužbu na osnovi članka 126. svoga Poslovnika;

                           —

                           u ovom slučaju, temelj i uvjeti za primjenu članka 126. Poslovnika Općeg suda nisu prisutni. Zahtjev je podnesen prije nego je razdoblje iz članka 263. stavka 6. UFEU-a proteklo te ga se stoga ne može smatrati očito nedopuštenim. U ovom slučaju, Opći sud je povrijedio članak 126. svoga Poslovnika njegovom pogrešnom i nezakonitom primjenom.

               4.

               Rješenje Općeg suda povrijedilo je žaliteljevo pravo na učinkoviti pravni lijek i na pravično suđenje iz članka 47. stavaka 1. i 2. Povelje o temeljnim pravima Europske unije, jer je Opći sud rješenjem nezakonito i pogrešno odbacio tužbu na osnovi članka 126. Poslovnika kao očito nedopuštenu iz razloga što je navodno podnesena izvan roka te nije meritorno ispitivao tužbu i u njoj iznesene argumente i tvrdnje.

               5.

               Opći sud je rješenjem pogrešno odlučio da tužitelj mora snositi vlastite troškove u postupku pred Općim sudom (članak 133. i članak 134. stavak 1. Poslovnika Općeg suda):
               Opći sud je rješenjem pogrešno odbacio tužbu na osnovi članka 126. svoga Poslovnika, te je stoga također pogrešno odlučio da tužitelj mora snositi vlastite troškove pred Općim sudom. Nakon što rješenje Općeg suda bude ukinuto i predmet vraćen prvostupanjskom sudu na ponovno odlučivanje, pitanje dodjele troškova mora biti iznova utvrđeno u konačnoj odluci Općeg suda, te ako tužba bude usvojena, tuženiku, Europskom parlamentu, treba naložiti snošenje žaliteljevih troškova (članak 133. i članak 134. stavak 1. Poslovnika Općeg suda).


title: Predmet T-754/14 R: Rješenje predsjednika Općeg suda od 23. svibnja 2016. – Efler i dr. protiv Komisije („Privremena pravna zaštita — Institucijsko pravo — Europska građanska inicijativa — Odbijanje registracije — Zahtjev za određivanje privremenih mjera — Nedopuštenost”)

text:
               11.7.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 251/30

         Rješenje predsjednika Općeg suda od 23. svibnja 2016. – Efler i dr. protiv Komisije
   (Predmet T-754/14 R)
   ((„Privremena pravna zaštita - Institucijsko pravo - Europska građanska inicijativa - Odbijanje registracije - Zahtjev za određivanje privremenih mjera - Nedopuštenost”))
   (2016/C 251/35)
   Jezik postupka: njemački

      Stranke

      Tužitelji: Michael Efler (Berlin, Njemačka), Pedro De Birto E. Abreu Krupenski (Lisabon, Portugal), Susan Vance George (Pariz, Francuska), Otto Jaako Kronqvist (Helsinki, Finska), Blanche Léonie Denise Weber (Luxembourg, Luksemburg), John Jephson Hilary (London, Ujedinjena Kraljevina), Ileana-Lavinia Andrei (Bukurešt, Rumunjska) (zastupnik: B. Kempen)

      Tuženik: Europska komisija (zastupnici: H. Krämer i F. Erlbacher, agenti)

      Predmet

   Zahtjev za određivanje privremenih mjera u vezi s Odlukom Komisije C (2014) 6501 final od 10. rujna 2014. o odbijanju zahtjeva za registraciju građanske inicijative „STOP TTIP”.

      Izreka

               1.

               Odbija se zahtjev za privremenu pravnu zaštitu.

               2.

               O troškovima će se odlučiti naknadno.


title: Predmet C-461/14: Presuda Suda (peto vijeće) od 24. studenoga 2016. – Europska komisija protiv Kraljevine Španjolske (Povreda obveze države članice — Direktiva 2009/147/EZ — Očuvanje divljih ptica — Posebna zaštićena područja — Direktiva 85/337/EEZ — Procjena utjecaja određenih javnih i privatnih projekata na okoliš — Direktiva 92/43/EEZ — Očuvanje prirodnih staništa)

text:
               30.1.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 30/4

         Presuda Suda (peto vijeće) od 24. studenoga 2016. – Europska komisija protiv Kraljevine Španjolske
   (Predmet C-461/14) (1)

   ((Povreda obveze države članice - Direktiva 2009/147/EZ - Očuvanje divljih ptica - Posebna zaštićena područja - Direktiva 85/337/EEZ - Procjena utjecaja određenih javnih i privatnih projekata na okoliš - Direktiva 92/43/EEZ - Očuvanje prirodnih staništa))
   (2017/C 030/04)
   Jezik postupka: španjolski

      Stranke

      Tužitelj: Europska komisija (zastupnici: C. Hermes, E. Sanfrutos Cano, D. Loma-Osorio Lerena i G. Wilms, agenti)

      Tuženik: Kraljevina Španjolska (zastupnik: A. Gavela Llopis, agent)

      Izreka

               1.

               Time što nije poduzela odgovarajuće mjere kako bi se u posebno zaštićenom području „Campiñas de Sevilla” izbjeglo pogoršanje prirodnih staništa i staništa vrsta, kao i uznemiravanje vrsta za koje je to područje određeno, Kraljevina Španjolska povrijedila je, što se razdoblja prije 29. srpnja 2008. tiče, obveze koje ima na temelju članka 4. stavka 4. Direktive 2009/147/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 30. studenoga 2009. o očuvanju divljih ptica i, što se tiče razdoblja nakon toga datuma, obveze koje ima na temelju članka 6. stavka 2. Direktive Vijeća 92/43/EEZ od 21. svibnja 1992. o očuvanju prirodnih staništa i divlje flore i faune.

               2.

               U preostalom dijelu tužba se odbija

               3.

               Europskoj komisiji i Kraljevini Španjolskoj nalaže se snošenje vlastitih troškova.

      (1)  SL C 462, 22. 12. 2014.


title: Predmet T-242/13: Tužba podnesena 29. travnja 2013. — Castell Macía protiv OHIM-a — PJ Hungary (PEPE CASTELL)

text:
               20.7.2013

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 207/10

         Tužba podnesena 29. travnja 2013. — Castell Macía protiv OHIM-a — PJ Hungary (PEPE CASTELL)
   (Predmet T-242/13)
   (2013/C 207/64)

   Predmetni postupak pokrenut je prije 1. srpnja 2013., datuma pristupanja Republike Hrvatske Europskoj uniji.


title: Predmet C-576/11: Presuda Suda (prvo vijeće) od 28. studenoga 2013. — Europska komisija protiv Velikog Vojvodstva Luksemburg (Povreda obveze države članice — Direktiva 91/271/EEZ — Pročišćavanje komunalnih otpadnih voda — Presuda Suda kojom je utvrđena povreda — Neizvršenje — Članak 260. UFEU-a — Novčane kazne — Odmjeravanje novčane kazne i paušalnog iznosa)

text:
               15.2.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 45/6

         Presuda Suda (prvo vijeće) od 28. studenoga 2013. — Europska komisija protiv Velikog Vojvodstva Luksemburg
   (Predmet C-576/11) (1)

   (Povreda obveze države članice - Direktiva 91/271/EEZ - Pročišćavanje komunalnih otpadnih voda - Presuda Suda kojom je utvrđena povreda - Neizvršenje - Članak 260. UFEU-a - Novčane kazne - Odmjeravanje novčane kazne i paušalnog iznosa)
   2014/C 45/11
   Jezik postupka: francuski

      Stranke

      Tužitelj: Europska komisija (zastupnici: O. Beynet, te B. Simon i E. Manhaeve, agenti)

      Tuženik: Veliko Vojvodstvo Luksemburg (zastupnici: P. Frantzen i C. Schiltz, agenti)

      Intervenijenti koji podržavaju tužitelja: Ujedinjena Kraljevina Velike Britanije i Sjeverne Irske (zastupnici: S. Behzadi-Spencer, C. Murrell i S. Ford, agenti)

      Predmet

   Povreda obveze države članice — Nepotpuno izvršenje presude Suda od 23. Studenog 2006. Komisija/Luksemburg (C-452/05) koja se odnosi na neprenošenje odredbi Direktive Vijeća 91/271/EEZ od 21. svibnja 1991. o pročišćavanju komunalnih otpadnih voda (SL L 135, str. 40.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 15., svezak 1., str. 5.), –Neodgovarajuća provedba čl. 5., st. 4. navedene direktive

      Izreka

               1.

               Ne poduzevši potrebne mjere kako bi postupilo u skladu s presudom Komisija/Luksemburg (C-452/05), Veliko Vojvodstvo Luksemburg nije ispunilo svoje obveze na temelju članka 260. stavka 1. UFEU-a.

               2.

               Veliko Vojvodstvo Luksemburg osuđuje se na plaćanje Komisiji paušalnog iznosa od 2 000 000 eura na račun „Vlastiti izvori Europske unije”.

               3.

               U slučaju da se neispunjenje obveza utvrđeno u točki 1. nastavi i nakon objave ove presude, Velikom Vojvodstvu Luksemburg bit će naloženo plaćanje Europskoj komisiji, na račun „Vlastiti izvori Europske unije”, novčane kazne u iznosu od 2 800 eura pa danu zakašnjenja provođenja mjera nužnih za usklađivanje s presudom od 23. studenoga 2006. Komisija/Luksemburg (C-452/05), računajući od dana objave presude u ovom predmetu do potpune usklađenosti s presudom Komisija/Luksemburg (C-452/05).

               4.

               Nalaže se Velikom Vojvodstvu Luksemburg snošenje troškova.

               5.

               Ujedinjena Kraljevina Velike Britanije i Sjeverne Irske snose svoje troškove.

      (1)  SL C 39, 11.2.2012.


title: Predmet T-610/15: Tužba podnesena 26. listopada 2015 – British Aggregates protiv Komisije

text:
               25.1.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 27/64

         Tužba podnesena 26. listopada 2015 – British Aggregates protiv Komisije
   (Predmet T-610/15)
   (2016/C 027/82)
   Jezik postupka: engleski

      Stranke

      Tužitelj: British Aggregates Association (Lanark, Ujedinjena Kraljevina) (zastupnici: L. Van den Hende, odvjetnik, i A. White, Solicitor)

      Tuženik: Europska komisija

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

               —

               sukladno članku 263. UFEU-a, naloži poništenje Komisijine odluke od 27. ožujka 2015. C(2015) 2141 final u predmetu SA.34775 (2013/C) (ex 2012/NN) – Porez na agregate; i

               —

               naloži Komisiji snošenje tužiteljevih troškova ovog postupka.

      Tužbeni razlozi i glavni argumenti

   U prilog osnovanosti tužbe, tužitelj ističe tri tužbena razloga.

               1.

               Prvi tužbeni razlog, u kojem se navodi da je Komisija počinila pogreške u ocjeni odlučivši da osam izuzeća od poreza na agregate (u daljnjem tekstu: AGL) sukladno Financijskom zakonu iz 2001. ne dovode do selektivnosti i da slijedom toga ne predstavljaju državnu potporu prema članku 107. stavku 1. UFEU-a te odredivši uobičajeno načelo oporezivanja i svrhu AGL-a za potrebe primjene kriterija selektivnosti.

               2.

               Drugi tužbeni razlog, u kojem se navodi da je Komisija propustila provesti istinski pažljivo i nepristrano ispitivanje o tome dovode li osam predmetnih izuzeća do selektivnosti te tako predstavljaju državnu potporu prema članku 107. stavku 1. UFEU-a.

               3.

               Treći tužbeni razlog, u kojem se navodi da je Komisija propustila obrazložiti spornu odluku, kao što to zahtijeva članak 296. UFEU-a, jer je Komisijina primjena uobičajenog načela oporezivanja i svrhe AGL-a prilikom objašnjenja zašto osam predmetnih izuzeća ne dovode do selektivnosti prima facie proturječna u spornoj odluci.


title: Predmet C-636/16: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 9. prosinca 2016. uputio Juzgado Contencioso-Administrativo de Pamplona (Španjolska) – Wilber López Pastuzano protiv Delegación del Gobierno Central de Navarra

text:
               13.2.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 46/18

         Zahtjev za prethodnu odluku koji je 9. prosinca 2016. uputio Juzgado Contencioso-Administrativo de Pamplona (Španjolska) – Wilber López Pastuzano protiv Delegación del Gobierno Central de Navarra
   (Predmet C-636/16)
   (2017/C 046/20)
   Jezik postupka: španjolski

      Sud koji je uputio zahtjev

   Juzgado Contencioso-Administrativo de Pamplona

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelj: Wilber López Pastuzano

      Tuženik: Delegación del Gobierno Central de Navarra

      Prethodno pitanje

   Treba li članak 12. Direktive Vijeća 2003/109/EZ (1) od 25. studenoga 2003. o statusu državljana trećih zemalja s dugotrajnim boravištem tumačiti na način da mu se protivi nacionalni propis poput onoga o kojem je riječ u glavnom postupku i sudska praksa kojom se on tumači, koji ne predviđa primjenu uvjeta za zaštitu od protjerivanja stranog državljanina s dugotrajnim boravištem na sve upravne odluke o protjerivanju, neovisno o njihovoj prirodi i pravnom obliku, već ograničava područje primjene takvih uvjeta samo na konkretan način isključenja?

      (1)  SL 2004., L 16, str. 44. (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 19., svezak 6., str. 41.)


title: Predmet T-660/13: Tužba podnesena 12. prosinca 2013. — Češka Republika protiv Komisije

text:
               15.2.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 45/41

         Tužba podnesena 12. prosinca 2013. — Češka Republika protiv Komisije
   (Predmet T-660/13)
   2014/C 45/71
   Jezik postupka: češki

      Stranke

      Tužitelj: Češka Republika (zastupnici: M. Smolek, J. Vláčil, agenti)

      Tuženik: Europska komisija

      Zahtjevi

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

               —

               u cijelosti ukine Delegiranu Uredbu Komisije (EU) br. 886/2013 od 15. svibnja 2013. o dopuni Direktive 2010/40/EU Europskog parlamenta i Vijeća s obzirom na podatke i postupke za pružanje korisnicima, gdje je to moguće, besplatnih osnovnih općih prometnih informacija u vezi s cestovnom sigurnosti (SL 2013 L 247, str. 6.) i

               —

               Europskoj komisiji naloži snošenje troškova postupka.

         Podredno, tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

               —

               poništi članak 5. stavak 1., članak 9. i članak 10. stavak 1. točku (a) pobijane Uredbe i

               —

               Europskoj komisiji naloži snošenje troškova postupka.

      Tužbeni razlozi i glavni argumenti

   U prilog osnovanosti tužbe tužitelj ističe tri tužbena razloga.

               1.

               Prvi tužbeni razlog: povreda članka 7. stavka 1. Direktive 2010/40/EU (1) u vezi s njezinim člankom 5. stavkom 1. i člankom 6.
               U ovom kontekstu, tužitelj navodi da je Komisija donošenjem pobijane Uredbe prekoračila svoje ovlasti određene člankom 7. stavkom 1. Direktive br. 2010/40 u vezi s njezinim člankom 5. stavkom 1. i člankom 6.

               2.

               Drugi tužbeni razlog: povreda članka 290. UFEU-a
               U okviru ovog tužbenog razloga, tužitelj tvrdi da je Komisija donošenjem pobijane Uredbe prekoračila delegiranu nadležnost za donošenje nezakonodavnih akata sukladno članku 290. UFEU-a.

               3.

               Treći tužbeni razlog: povreda članka 13. stavka 2. UEU-a
               U ovom pogledu tužitelj smatra da je Komisija donošenjem pobijane Uredbe prekoračila granice nadležnosti koje su joj povjerene Ugovorima.

      (1)  Direktiva 2010/40/EU Europskog parlamenta i Vijeća od 7. srpnja 2010. o okviru za uvođenje inteligentnih prometnih sustava u cestovnom prometu i za veze s ostalim vrstama prijevoza (SL L 207, str. 1.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 7., svezak 8., str. 296.).


title: Predmet T-399/09: Presuda Općeg suda od 13. prosinca 2013. — HSE protiv Komisije ( „Tržišno natjecanje — Zabranjeni sporazumi — Tržište kalcijeva karbida i magnezija namijenjenima sektorima industrije čelika i plina unutar EGP-a, uz iznimku Irske, Španjolske, Portugala i Ujedinjene Kraljevine — Odluka kojom se utvrđuje povreda članka 81. EZ-a — Određivanje cijena i podjela tržišta — Pripisivanje protupravnog ponašanja — Presumpcija nevinosti — Kazne — Članak 23. Uredbe (EZ) br. 1/2003 — Smjernice o metodi za utvrđivanje kazni iz 2006. — Olakotne okolnosti — Povreda počinjena iz nepažnje — Povreda koja je odobrena ili potaknuta od strane javnih tijela” )

text:
               8.2.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 39/15

         Presuda Općeg suda od 13. prosinca 2013. — HSE protiv Komisije
   (Predmet T-399/09) (1)

   (Tržišno natjecanje - Zabranjeni sporazumi - Tržište kalcijeva karbida i magnezija namijenjenima sektorima industrije čelika i plina unutar EGP-a, uz iznimku Irske, Španjolske, Portugala i Ujedinjene Kraljevine - Odluka kojom se utvrđuje povreda članka 81. EZ-a - Određivanje cijena i podjela tržišta - Pripisivanje protupravnog ponašanja - Presumpcija nevinosti - Kazne - Članak 23. Uredbe (EZ) br. 1/2003 - Smjernice o metodi za utvrđivanje kazni iz 2006. - Olakotne okolnosti - Povreda počinjena iz nepažnje - Povreda koja je odobrena ili potaknuta od strane javnih tijela)
   2014/C 39/25
   Jezik postupka: engleski

      Stranke

      Tužitelj: Holding Slovenske elektrarne d.o.o. (HSE) (Ljubljana, Slovenija) (zastupnik: F. Urlesberger, odvjetnik)

      Tuženik: Europska komisija (zastupnici: prvotno: J. Bourke i N. von Lingen, zatim N. von Lingen i R. Sauer, agenti)

      Predmet

   Zahtjev za poništenje Odluke Komisije C(2009) 5791 final od 22. srpnja 2009. o postupku primjene članka 81. [EZ] i članka 53. Sporazuma o EGP-u (predmet COMP/39.396 — Reagensi na bazi kalcijeva karbida i magnezija namijenjeni sektorima industrije čelika i plina), u dijelu u kojem se odnosi na tužitelja, kao i, podredno, zahtjev za smanjenje iznosa kazne određene tužitelju spomenutom odlukom.

      Izreka

               1.

               Tužba se odbija.

               2.

               Holding Slovenske elektrarne d.o.o. (HSE) snosit će, osim vlastitih troškova, troškove Europske komisije.

      (1)  SL C 312, 19.12.2009.


title: Spojeni predmeti C-340/14 i C-341/14: Presuda Suda (treće vijeće) od 1. listopada 2015. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Raad van State – Nizozemska) – R.L. Trijber, koji posluje pod nazivom Amstelboats protiv College van burgemeester en wethouders van Amsterdam (C-340/14), J. Harmsen protiv Burgemeester van Amsterdam (C-341/14) (Zahtjev za prethodnu odluku — Direktiva 2006/123/EZ — Usluge na unutarnjem tržištu — Rekreativna plovidba — Javne kuće s izlogom — Članak 2. stavak 2. točka (d) — Područje primjene — Isključenje — Usluge u području prijevoza — Sloboda poslovnog nastana — Sustav ovlašćivanja — Članak 10. stavak 2. točka (c) — Uvjeti za dodjelu ovlaštenja — Proporcionalnost — Jezični uvjet — Članak 11. stavak 1. točka (b) — Trajanje ovlaštenja — Ograničenje broja raspoloživih ovlaštenja — Prevladavajući razlog od društvenog interesa)

text:
               16.11.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 381/8

         Presuda Suda (treće vijeće) od 1. listopada 2015. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Raad van State – Nizozemska) – R.L. Trijber, koji posluje pod nazivom Amstelboats protiv College van burgemeester en wethouders van Amsterdam (C-340/14), J. Harmsen protiv Burgemeester van Amsterdam (C-341/14)
   (Spojeni predmeti C-340/14 i C-341/14) (1)

   ((Zahtjev za prethodnu odluku - Direktiva 2006/123/EZ - Usluge na unutarnjem tržištu - Rekreativna plovidba - Javne kuće s izlogom - Članak 2. stavak 2. točka (d) - Područje primjene - Isključenje - Usluge u području prijevoza - Sloboda poslovnog nastana - Sustav ovlašćivanja - Članak 10. stavak 2. točka (c) - Uvjeti za dodjelu ovlaštenja - Proporcionalnost - Jezični uvjet - Članak 11. stavak 1. točka (b) - Trajanje ovlaštenja - Ograničenje broja raspoloživih ovlaštenja - Prevladavajući razlog od društvenog interesa))
   (2015/C 381/09)
   Jezik postupka: nizozemski

      Sud koji je uputio zahtjev

   Raad van State

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelji: R.L. Trijber, koji posluje pod imenom Amstelboats (C-340/14), J. Harmsen (C-341/14)

      Tuženici: College van burgemeester en wethouders van Amsterdam, Burgemeester van Amsterdam

      Izreka

               1.

               Članak 2. stavak 2. točku (d) Direktive 2006/123/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 12. prosinca 2006. o uslugama na unutarnjem tržištu treba tumačiti na način da – uz uvjet provjera koje je dužan obaviti sud koji je uputio zahtjev – djelatnost kakva je ona koja je predmet zahtjeva za dodjelu ovlaštenja iz glavnog postupka, a koja se sastoji u naplatnom pružanju usluge primanja putnika na brod kako bi im se omogućilo razgledavanje grada vodenim putem povodom obilježavanja različitih događaja, ne predstavlja uslugu iz „područja prijevoza”, u smislu navedene odredbe, isključenu iz područja primjene navedene direktive.

               2.

               Članak 11. stavak 1. točku (b) Direktive 2006/123 treba tumačiti na način da se protivi tome da nadležna nacionalna tijela dodijele, za obavljanje djelatnosti kakva je ona iz glavnog postupka, vremenski neograničena ovlaštenja, dok su istodobno ta ista tijela ograničila broj ovlaštenja dodijeljenih u tu svrhu zbog prevladavajućih razloga od društvenog interesa.

               3.

               Članak 10. stavak 2. točku (c) Direktive 2006/123 treba tumačiti na način da se ne protivi mjeri kakva je ona iz glavnog postupka, koja dodjelu ovlaštenja za obavljanje djelatnosti vođenja javnih kuća s izlogom, kao što je djelatnost o kojoj je riječ u predmetu C-341/14, iznajmljivanjem soba na dijelove dana, uvjetuje time da je pružatelj tih usluga u stanju komunicirati na jeziku koji korisnici tih usluga – u ovom slučaju prostitutke – razumiju, pod uvjetom da je taj uvjet prikladan jamčiti ostvarenje željenog cilja od javnog interesa, odnosno sprečavanje kaznenih djela povezanih s prostitucijom, i da ne prelazi ono što je nužno za postizanje tog cilja, što je dužan provjeriti sud koji je uputio zahtjev.

      (1)  SL C 339, 29. 9. 2014.


title: Predmet C-88/14: Tužba podnesena 21. veljače 2014. – Europska komisija protiv Europskog parlamenta i Vijeća Europske unije

text:
               5.5.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 135/24

         Tužba podnesena 21. veljače 2014. – Europska komisija protiv Europskog parlamenta i Vijeća Europske unije
   (Predmet C-88/14)
   2014/C 135/29
   Jezik postupka: engleski

      Stranke

      Tužitelj: Europska komisija (zastupnici: B. Smudlers, B. Martenczuk, G. Wils, agenti)

      Tuženici: Europski parlament, Vijeće Europske unije

      Tužbeni zahtjev

               —

               poništiti članak 1. točku 1. kao i točku 4., u mjeri u kojoj uvodi novi članak 4.b, Uredbe (EU) br. 1289/2013 Europskog parlamenta i Vijeća od 11. prosinca 2013. o izmjeni Uredbe Vijeća (EZ) br. 539/2001 o popisu trećih zemalja čiji državljani moraju imati vizu pri prelasku vanjskih granica i zemalja čiji su državljani izuzeti od tog zahtjeva (1);

               —

               proglasiti konačnima učinke ukinutih odredaba i svake mjere poduzete radi njihove provedbe dok se one u razumnom roku ne zamijene aktima donesenim sukladno Ugovoru kako je tumačen presudom Suda;

               —

               naloži tuženicima snošenje troškova postupka.

         Podredno, u slučaju da Sud smatra da su gore navedene odredbe neodvojive od ostatka pobijane Uredbe, Komisija od Suda traži da:

               —

               poništi Uredbu (EU) br. 1289/2013 Europskog parlamenta i Vijeća od 11. prosinca 2013. o izmjeni Uredbe Vijeća (EZ) br. 539/2001 o popisu trećih zemalja čiji državljani moraju imati vizu pri prelasku vanjskih granica i zemalja čiji su državljani izuzeti od tog zahtjeva u cijelosti;

               —

               proglasi konačnima učinke poništene Uredbe i svake mjere poduzete radi njezine provedbe dok se one u razumnom roku ne zamijene aktima donesenim sukladno Ugovoru kako je tumačen presudom Suda;

               —

               naloži tuženicima snošenje troškova postupka.

      Tužbeni razlozi i glavni argumenti

   Komisija zahtijeva poništenje članka 1. točke 1. kao i točke 4., u mjeri u kojoj uvodi novi članak 4.b, Uredbe (EU) br. 1289/2013 Europskog parlamenta i Vijeća od 11. prosinca 2013. o izmjeni Uredbe Vijeća (EZ) br. 539/2001 o popisu trećih zemalja čiji državljani moraju imati vizu pri prelasku vanjskih granica i zemalja čiji su državljani izuzeti od tog zahtjeva. Podredno, u slučaju da Sud smatra da su gore navedene odredbe neodvojive od ostatka pobijane Uredbe, Komisija od Suda traži njezino poništenje u cijelosti.
   Komisija smatra da su gore navedene odredbe nespojive s člancima 290. i 291. UFEU-a u mjeri u kojoj predviđaju primjenu delegiranih akata jer predmetni akti ne dopunjuju niti mijenjaju zakonodavni akt nego ga provode.

      (1)  SL L 347, str. 74


title: Predmet C-337/13: Presuda Suda (sedmo vijeće) od 15. svibnja 2014. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Kúria -Mađarska) – Almos Agrárkülkereskedelmi kft protiv Nemzeti Adó- és Vámhivatal Közép-magyarországi Regionális Adó Főigazgatósága (Zahtjev za prethodnu odluku — Zajednički sustav poreza na dodanu vrijednost — Direktiva 2006/112/EZ — Članak 90. — Smanjenje oporezivog iznosa — Opseg prava država članica — Izravan učinak)

text:
               7.7.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 212/11

         Presuda Suda (sedmo vijeće) od 15. svibnja 2014. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Kúria -Mađarska) – Almos Agrárkülkereskedelmi kft protiv Nemzeti Adó- és Vámhivatal Közép-magyarországi Regionális Adó Főigazgatósága
   (Predmet C-337/13) (1)

   ((Zahtjev za prethodnu odluku - Zajednički sustav poreza na dodanu vrijednost - Direktiva 2006/112/EZ - Članak 90. - Smanjenje oporezivog iznosa - Opseg prava država članica - Izravan učinak))
   2014/C 212/11
   Jezik postupka: mađarski

      Sud koji je uputio zahtjev

   Kúria

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelj: Almos Agrárkülkereskedelmi kft

      Tuženik: Nemzeti Adó- és Vámhivatal Közép-magyarországi Regionális Adó Főigazgatósága

      Predmet

   Zahtjev za prethodnu odluku – Kúria – Tumačenje članka 90. stavka 1. Direktive Vijeća 2006/112/EZ od 28. studenoga 2006. o zajedničkom sustavu poreza na dodanu vrijednost (SL L 347, str. 1.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 9., svezak 1., str. 120.) – Sukladnost nacionalnog propisa s direktivom ne predviđa mogućnost ispravka porezne osnovice u slučaju neizvršenja ugovora

      Izreka

               1.

               Odredbe članka 90. Direktive Vijeća 2006/112/EZ od 28. studenoga 2006. o zajedničkom sustavu poreza na dodanu vrijednost treba tumačiti na način da im nije protivna nacionalna odredba koja ne predviđa smanjenje iznosa oporezivog porezom na dodanu vrijednost u slučaju neplaćanja cijene, ako se primjenjuje iznimka propisana stavkom 2. tog članka. Međutim, ta odredba tada treba obuhvatiti sve situacije u kojima, prema stavku 1. navedenog članka, nakon što je transakcija zaključena, porezni obveznik nije primio jedan dio ili cjelokupni iznos, što treba provjeriti nacionalni sud.

               2.

               Porezni obveznici mogu se pozivati na članak 90. stavak 1. Direktive 2006/112 pred nacionalnim sudovima protiv države članice kako bi postigli smanjenje iznosa oporezivog porezom na dodanu vrijednost. Iako države članice mogu propisati da ostvarenje prava na smanjenje takvog oporezivog iznosa ovisi o ostvarenju određenih formalnih uvjeta koji omogućuju dokazivanje da, posebice nakon što je transakcija zaključena, porezni obveznik definitivno nije primio jedan dio ili cjelokupni iznos protučinidbe i da se porezni obveznik može pozivati na jednu od situacija iz članka 90. stavka 1. Direktive o PDV-u, tako usvojene mjere ne smiju prijeći ono što je nužno za to dokazivanje, a što nacionalni sud mora provjeriti.

      (1)  SL C 304, 19.10.2013.


title: Predmet C-448/14: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 26. rujna 2014. uputio Bayerischer Verwaltungsgerichtshof (Njemačka) – Davitas GmbH protiv Stadt Aschaffenburg

text:
               15.12.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 448/8

         Zahtjev za prethodnu odluku koji je 26. rujna 2014. uputio Bayerischer Verwaltungsgerichtshof (Njemačka) – Davitas GmbH protiv Stadt Aschaffenburg
   (Predmet C-448/14)
   (2014/C 448/10)
   Jezik postupka: njemački

      Sud koji je uputio zahtjev

   Bayerischer Verwaltungsgerichtshof

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelj: Davitas GmbH

      Tuženik: Stadt Aschaffenburg

      Sudionik u postupku: Landesanwaltschaft Bayern

      Prethodno pitanje

   Je li proizvod „De Tox Forte” koji prodaje tužitelj hrana ili sastojak hrane s novom molekularnom strukturom u smislu članka 1. stavka 2. točke (c) Uredbe (EZ) br. 258/97 (1)?
   Osobito, je li za potvrdan odgovor na ovo pitanje dovoljno da taj proizvod sa sastavnom tvari klinoptilotitom u svojoj određenoj primarnoj molekularnoj strukturi prije 15. svibnja 1997. još nije bio korišten kao hrana ili je dodatno potrebno da taj proizvod bude proizveden u proizvodnom procesu po postupku koji dovodi do nove ili namjerno modificirane molekularne strukture, dakle da se radi o tvari koja kao takva prije toga nije postojala u prirodi?

      (1)  Uredba (EZ) br. 258/97 Europskog parlamenta i Vijeća od 27. siječnja 1997. o novoj hrani i sastojcima nove hrane (SL L 43, str. 1.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 13., svezak 32., str. 60.).


title: Predmet T-66/12: Presuda Općeg suda od 4. lipnja 2014. – Sedghi i Azizi protiv Vijeća ( „Zajednička vanjska i sigurnosna politika — Mjere ograničavanja donesene protiv Irana radi sprečavanja širenja nuklearnog oružja — Zamrzavanje financijskih sredstava — Brisanje s popisa osoba i subjekata kojih se to tiče — Tužba za poništenje — Pravni interes — Dopuštenost — Obveza obrazlaganja — Pogreška koja se tiče procjene” )

text:
               21.7.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 235/13

         Presuda Općeg suda od 4. lipnja 2014. – Sedghi i Azizi protiv Vijeća
   (Predmet T-66/12) (1)

   ((„Zajednička vanjska i sigurnosna politika - Mjere ograničavanja donesene protiv Irana radi sprečavanja širenja nuklearnog oružja - Zamrzavanje financijskih sredstava - Brisanje s popisa osoba i subjekata kojih se to tiče - Tužba za poništenje - Pravni interes - Dopuštenost - Obveza obrazlaganja - Pogreška koja se tiče procjene”))
   2014/C 235/17
   Jezik postupka: engleski

      Stranke

      Tužitelji: Ali Sedghi (Teheran, Iran) i Ahmad Azizi (London, Ujedinjena Kraljevina) (zastupnici: S. Gadhia, S. Ashley, solicitors, D. Wyatt, QC, i M. Lester, barrister, zatim S. Ashley, D. Wyatt, M. Lester, A. Irvine i S. Jeffrey, solicitors, te konačno S. Ashley, D. Wyatt, M. Lester, A. Irvine i S. Millar, solicitor)

      Tuženik: Vijeće Europske unije (zastupnici: prvotno M. Bishop, I. Rodios i B. Driessen, zatim M. Bishop i I. Rodios, agenti)

      Predmet

   Zahtjev za poništenje s neposrednim učinkom Odluke Vijeća 2011/783/ZVSP od 1. prosinca 2011. o izmjeni Odluke 2010/413/ZVSP o mjerama ograničavanja protiv Irana (SL L 319, str. 71.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 18., svezak 11., str. 104.), Provedbene uredbe Vijeća (EU) br. 1245/2011 od 1. prosinca 2011. o provedbi Uredbe (EU) br. 961/2010 o mjerama ograničavanja protiv Irana (SL L 319, str. 11.) i Uredbe Vijeća (EU) br. 267/2012 od 23. ožujka 2012. o mjerama ograničavanja protiv Irana i stavljanju izvan snage Uredbe (EU) br. 961/2010 (SL L 88, str. 1.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 18., svezak 4., str. 194.) u dijelu u kojem se ti akti odnose na tužitelje i, podredno, zahtjev za proglašenjem neprimjenjivim članka 19. stavka 1. točke b) i članka 20. stavka 1. točke b) Odluke Vijeća 2010/413/ZVSP od 26. srpnja 2010. o mjerama ograničavanja protiv Irana i stavljanju izvan snage Zajedničkog stajališta 2007/140/ZVSP (SL L 195, str. 39.), članka 16. stavka 2. Uredbe Vijeća (EU) br. 961/2010 od 25. listopada 2010. o mjerama ograničavanja protiv Irana i stavljanju izvan snage Uredbe (EZ) br. 423/2007 (SL L 281, str. 1) kao i članka 23. stavka 2. Uredbe br. 267/2012 u odnosu na A. Azizi.

      Izreka

               1.

               Poništavaju se u dijelu u kojemu se odnose na Ali Sedghi i Ahmad Azizi:

                           —

                           Odluka Vijeća 2011/783/ZVSP od 1. prosinca 2011. o izmjeni Odluke 2010/413/ZVSP o mjerama ograničavanja protiv Irana,

                           —

                           Provedbena uredba Vijeća (EU) br. 1245/2011 od 1. prosinca 2011. o provedbi Uredbe (EU) br. 961/2010 o mjerama ograničavanja protiv Irana,

                           —

                           Uredba Vijeća (EU) br. 267/2012 od 23. ožujka 2012. o mjerama ograničavanja protiv Irana i stavljanju izvan snage Uredbe (EU) br. 961/2010 (SL L 88, str. 1.).

               2.

               Obustavlja se postupak u odnosu na preostali dio tužbe.

               3.

               Vijeću Europske unije nalaže se snošenje troškova.

      (1)  SL C 109, 14.4.2012.


title: Predmet C-284/17: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 18. svibnja 2017. uputio Amtsgericht Hannover (Njemačka) – Simone Künnecke i dr. protiv TUIfly GmbH

text:
               28.8.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 283/20

         Zahtjev za prethodnu odluku koji je 18. svibnja 2017. uputio Amtsgericht Hannover (Njemačka) – Simone Künnecke i dr. protiv TUIfly GmbH
   (Predmet C-284/17)
   (2017/C 283/27)
   Jezik postupka: njemački

      Sud koji je uputio zahtjev

   Amtsgericht Hannover

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelji: Simone Künnecke, Thomas Küther, Antonia Künnecke, Moritz Künnecke

      Tuženik: TUIfly GmbH

      Prethodna pitanja

               1.

               Je li izostanak zbog bolesti značajnog dijela osoblja stvarnog zračnog prijevoznika, potrebnog za izvođenje letova, izvanredna okolnost u smislu članka 5. stavka 3. Uredbe (EZ) br. 261/2004 (1)? U slučaju pozitivnog odgovora na prvo pitanje: koliki mora biti postotak izostanka da bi se priznala takva okolnost?

               2.

               U slučaju negativnog odgovora na prvo pitanje: je li spontani izostanak značajnog dijela osoblja stvarnog zračnog prijevoznika, potrebnog za izvođenje letova, zbog prekida rada koje nije u skladu s propisima radnog prava i kolektivnim ugovorima („nezakoniti štrajk”) izvanredna okolnost u smislu članka 5. stavka 3. Uredbe (EZ) br. 261/2004? U slučaju pozitivnog odgovora na drugo pitanje: koliki mora biti postotak izostanka da bi se priznala takva okolnost?

               3.

               U slučaju pozitivnog odgovora na prvo ili drugo pitanje: mora li sama izvanredna okolnost postojati u trenutku otkazanog leta ili stvarni zračni prijevoznik može na temelju poslovnih razloga uspostaviti novi raspored letenja?

               4.

               U slučaju pozitivnog odgovora na prvo ili drugo pitanje: odnosi li se pojam neizbježnosti na izvanrednu okolnost ili na posljedice nastanka izvanredne okolnosti?

      (1)  Uredba (EZ) br. 261/2004 Europskog parlamenta i Vijeća od 11. veljače 2004. o utvrđivanju općih pravila odštete i pomoći putnicima u slučaju uskraćenog ukrcaja i otkazivanja ili dužeg kašnjenja leta u polasku te o stavljanju izvan snage Uredbe (EEZ) br. 295/91 (SL 2004., L 46, str. 1.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 7., svezak 26., str. 21.)


title: Predmet T-485/11: Presuda Općeg suda od 15. srpnja 2015. – Akzo Nobel i Akcros Chemicals protiv Komisije („Tržišno natjecanje — Zabranjeni sporazumi — Europska tržišta toplinskih stabilizatora — Odluka kojom se utvrđuje povreda članka 81. UEZ-a i članka 53. Sporazuma o EGP-u — Povreda koju je počinilo zajedničko društvo kći — Novčane kazne — Solidarna odgovornost društva kćeri i društava majki — Desetogodišnji rok zastare za jedno od društava majki — Odluka o ponovnom donošenju odluke — Smanjenje iznosa novčane kazne jednom od društava majki — Pripisivanje obveze plaćanja smanjenog iznosa društvu kćeri i drugom društvu majci — Pravo na obranu”)

text:
               14.9.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 302/40

         Presuda Općeg suda od 15. srpnja 2015. – Akzo Nobel i Akcros Chemicals protiv Komisije
   (Predmet T-485/11) (1)

   ((„Tržišno natjecanje - Zabranjeni sporazumi - Europska tržišta toplinskih stabilizatora - Odluka kojom se utvrđuje povreda članka 81. UEZ-a i članka 53. Sporazuma o EGP-u - Povreda koju je počinilo zajedničko društvo kći - Novčane kazne - Solidarna odgovornost društva kćeri i društava majki - Desetogodišnji rok zastare za jedno od društava majki - Odluka o ponovnom donošenju odluke - Smanjenje iznosa novčane kazne jednom od društava majki - Pripisivanje obveze plaćanja smanjenog iznosa društvu kćeri i drugom društvu majci - Pravo na obranu”))
   (2015/C 302/51)
   Jezik postupka: engleski

      Stranke

      Tužitelji: Akzo Nobel NV (Amsterdam, Nizozemska); i Akcros Chemicals Ltd (Warwickshire, Unjedinjena Kraljevina) (zastupnici: C. Swaak i R. Wesseling, odvjetnici)

      Tuženik: Europska komisija (zastupnici: F. Ronkes Agerbeek i J. Bourke, zatim F. Ronkes Agerbeek i P. Van Nuffel, agenti, uz asistenciju J. Holmesa, barrister)

      Predmet

   Zahtjev za poništenje Odluke Komisije od 30. lipnja 2011. o izmjeni Odluke Komisije C (2009) 8682 final od 11. studenoga 2009. o postupku primjene članka 81. UEZ-a i članka 53. Sporazuma o EGP-u (predmet COMP/38589 – Toplinski stabilizatori), u dijelu u kojem je bila upućena društvima Akzo Nobel i Akcros Chemicals, ili, podredno, zahtjev za smanjenje iznosa izrečenih novčanih kazni.

      Izreka

               1.

               Odluka Komisije od 30. lipnja 2011. o izmjeni Odluke Komisije C (2009) 8682 final od 11. studenoga 2009. o postupku primjene članka 81. UEZ-a i članka 53. Sporazuma o EGP-u (predmet COMP/38589 – Toplinski stabilizatori), poništava se.

               2.

               Europskoj komisiji nalaže se snošenje troškova.

      (1)  SL C 331, 12. 11. 2011.


title: Predmet T-390/14: Presuda Općeg suda od 26. studenog 2015. – Établissement Amra protiv OHIM-a (KJ KANGOO JUMPS XR) („Žig Zajednice — Prijava žiga Zajednice KJ Kangoo Jumps XR — Apsolutni razlog za odbijanje — Nepostojanje razlikovnog karaktera — Članak 7., stavak 1., točka (b) Uredbe (EZ) br. 207/2009”)

text:
               25.1.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 27/46

         Presuda Općeg suda od 26. studenog 2015. – Établissement Amra protiv OHIM-a (KJ KANGOO JUMPS XR)
   (Predmet T-390/14) (1)

   ((„Žig Zajednice - Prijava žiga Zajednice KJ Kangoo Jumps XR - Apsolutni razlog za odbijanje - Nepostojanje razlikovnog karaktera - Članak 7., stavak 1., točka (b) Uredbe (EZ) br. 207/2009”))
   (2016/C 027/57)
   Jezik postupka: engleski

      Stranke

      Tužitelj: Établissement Amra (Vaduz, Lihtenštajn) (zastupnik: S. Rizzo, odvjetnik)

      Tuženik: Ured za usklađivanje na unutarnjem tržištu (žigovi i dizajni) (zastupnik: J. Crespo Carrillo, agent)

      Predmet

   Tužba podnesena protiv odluke drugog žalbenog vijeća OHIM-a od 10. ožujka 2014. (predmet R 1511/2013-2), donesene povodom prijave znaka „trodimenzinalnog položaja” KJ Kangoo Jumps XR kao žiga Zajednice.

      Izreka

               1.

               Tužba se odbija.

               2.

               Društvu Établissement Amra se nalaže snošenje troškova.

      (1)  SL C 315, 15. 9. 2014.


title: Predmet C-465/14: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 9. listopada 2014. uputio Centrale Raad van Beroep (Nizozemska) – Raad van bestuur van de Sociale verzekeringsbank protiv F. Wielanda i H. Rothwangla

text:
               15.12.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 448/13

         Zahtjev za prethodnu odluku koji je 9. listopada 2014. uputio Centrale Raad van Beroep (Nizozemska) – Raad van bestuur van de Sociale verzekeringsbank protiv F. Wielanda i H. Rothwangla
   (Predmet C-465/14)
   (2014/C 448/17)
   Jezik postupka: nizozemski

      Sud koji je uputio zahtjev

   Centrale Raad van Beroep

      Stranke glavnog postupka

      Žalitelj: Raad van bestuur van de Sociale verzekeringsbank

      Druge stranke u postupku: F. Wieland i H. Rothwangl

      Prethodna pitanja

               1.

               Treba li članak 3. i članak 94. stavak 1. i 2. Uredbe br. 1408/71 (1) tumačiti tako da bivšem pomorcu koji je pripadao posadi broda s matičnom lukom u državi članici, koji nije imao prebivalište na kopnu ni državljanstvo države članice, nakon pristupanja Uniji (odnosno pravnoj prednici Unije) države čije državljanstvo taj pomorac ima ili nakon stupanja na snagu Uredbe br. 1408/71 za tu državu starosna mirovina ne smije biti (djelomično) uskraćena samo zbog toga što navedeni bivši pomorac u vrijeme (zatraženog) osiguranja nije imao državljanstvo (prvonavedene) države članice?

               2.

               Treba li članke 18. i 45. UFEU-a tumačiti tako da se protive uređenju države članice prema kojem je pomorac koji je pripadao posadi broda s matičnom lukom u toj državi članici, nije imao prebivalište na kopnu ni državljanstvo države članice, bio isključen iz sustava starosnog mirovinskog osiguranja, dok se prema tom uređenju osiguranim smatra onaj pomorac koji je državljanin države članice u kojoj brod ima svoju matičnu luku te se što se tiče ostaloga nalazi u istoj situaciji, ako je država čiji je državljanin prvonavedeni pomorac, u međuvremenu – u trenutku utvrđivanja mirovine – pristupila Uniji (njezinoj pravnoj prednici) ili je za tu državu u međuvremenu stupila na snagu Uredba br. 1408/71?

               3.

               Treba li na isti način odgovoriti na prvo i drugo pitanje u slučaju (bivšeg) pomorca koji je za vrijeme obavljanja svoje djelatnosti imao državljanstvo države koja je kasnije pristupila Uniji (njezinoj pravnoj prednici), ali u trenutku toga pristupa ili stupanja na snagu Uredbe br. 1408/71 za spomenutu državu i u trenutku postavljanja zahtjeva za starosnu mirovinu nije bio državljanin države članice, na kojeg se zadnje navedena uredba u skladu s člankom 1. Uredbe br. 859/2003 (2) ipak primjenjuje?

      (1)  Uredba Vijeća (EEZ) br. 1408/71 od 14. lipnja 1971. o primjeni sustava socijalne sigurnosti na zaposlene osobe i njihove obitelji koji se kreću unutar Zajednice (SL L 149, str. 2.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 5., svezak 5. str. 7.).

      (2)  Uredba Vijeća (EZ) br. 859/2003 od 14. svibnja 2003. o proširenju odredaba Uredbe (EEZ) br. 1408/71 i Uredbe (EEZ) br. 574/72 na državljane trećih zemalja za koje ne vrijede spomenute odredbe isključivo na temelju njihovog državljanstva (SL L 124, str. 1.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 5., svezak 2., str. 25.).


title: Predmet C-97/14: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 3. ožujka 2014. uputio Gyulai Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság (Mađarska)– SMK Kft. protiv Nemzeti Adó és Vámhivatal Dél alföldi Regionális Adó Főigazgatósága, Nemzeti Adó és Vámhivatal

text:
               12.5.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 142/23

         Zahtjev za prethodnu odluku koji je 3. ožujka 2014. uputio Gyulai Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság (Mađarska)– SMK Kft. protiv Nemzeti Adó és Vámhivatal Dél alföldi Regionális Adó Főigazgatósága, Nemzeti Adó és Vámhivatal
   (Predmet C-97/14)
   2014/C 142/32
   Jezik postupka: mađarski

      Sud koji je uputio zahtjev

   Gyulai Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelj: SMK Kft.

      Tuženici: Nemzeti Adó- és Vámhivatal Dél-alföldi Regionális Adó Főigazgatósága, Nemzeti Adó- és Vámhivatal

      Prethodna pitanja

               1.

               Treba li članak 55. Direktive o PDV-u (1), koja je bila na snazi do 1. siječnja 2010., tumačiti na način da se ta odredba odnosi samo na porezne obveznike koji koriste usluge koje nisu prijavljene u svrhu PDV-a, ili koje to ne moraju biti, u državi članici mjesta gdje je usluga fizički izvršena?

               2.

               U slučaju potvrdnog odgovora na prvo pitanje, je li isključivo članak 52. Direktive o PDV-u mjerodavan za određivanje mjesta pružanja usluga?

               3.

               U slučaju negativnog odgovora na prvo pitanje, treba li članak 55. Direktive o PDV-u, koja je bila na snazi do 1. siječnja 2010. tumačiti na način da je, ako porezni obveznik koji je korisnik usluge podizvođenja raspolaže ili bi trebao raspolagati PDV identifikacijskim brojem u više država članica, isključivo na tom poreznom obvezniku da odluči pod kojim poreznim brojem koristi tu uslugu (uključujući i slučaj kada se smatra da porezni obveznik koji koristi uslugu ima poslovni nastan u državi članici mjesta fizičkog izvršenja te usluge, ali raspolaže PDV identifikacijskim brojem u drugoj državi članici)?

               4.

               Ako se na treće pitanje odgovori da korisnik usluga ima ograničeno pravo izbora, treba li članak 55. Direktive o PDV-u tumačiti na način da:

                           —

                           se, do 31. prosinca 2009. usluga može smatrati izvršenom pod PDV identifikacijskim brojem koji je naznačio korisnik, ako je on također porezni obveznik prijavljen (s poslovnim nastanom) u drugoj državi članici, te ako su proizvodi otpremljeni ili prevezeni izvan države članice u kojoj je usluga fizički izvršena?

                           —

                           na određivanje mjesta pružanja usluga utječe činjenica da je korisnik porezni obveznik s poslovnim nastanom u drugoj državi članici koji posredniku isporučuje gotove proizvode tako da ih otprema ili prevozi izvan države članice u kojoj je usluga izvršena, a da ih navedeni posrednik preprodaje u trećoj državi članici Unije bez da korisnik usluga podizvođenja koje su predmet ugovora prevozi proizvode natrag u svoje poduzeće?

               5.

               Ako korisnik usluga ne raspolaže neograničenim pravom na izbor, utječu li na primjenu članka 55. Direktive o PDV-u, koja je bila na snazi do 1. siječnja 2010.

                           —

                           okolnosti u kojima korisnik usluga proizvodnje nabavlja sirovine i stavlja ih na raspolaganje onome koji će proizvoditi,

                           —

                           okolnost u kojoj državi članici i pod kojim poreznim brojem porezni obveznik koji je korisnik usluga prodaje gotove proizvode koji su rezultat navedenih operacija,

                           —

                           činjenica da su – kako je to slučaj u glavnom postupku – izrađeni proizvodi koji su rezultat proizvodnih operacija, dok su još u zemlji u kojoj su proizvedeni, predmet više prodaja u okviru niza transakcija i da se nakon toga odmah prevoze izvan te zemlje do konačnog dobavljača?

      (1)  Direktiva Vijeća 2006/112/EZ od 28. studenog 2006. o zajedničkom sustavu poreza na dodanu vrijednost, SL L 347, str. 1.


title: Predmet T-175/14: Rješenje Općeg suda od 9. lipnja 2015. – Walter Hundhausen protiv Komisije („Državne potpore — Mjere koje je Njemačka donijela u korist električne energije koja se proizvodi iz obnovljivih izvora energije i poduzeća s velikom potrošnjom električne energije — Odluka o pokretanju postupka iz članka 108. stavka 2. UFEU-a — Donošenje konačne odluke nakon podnošenja tužbe — Obustava postupka”)

text:
               7.9.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 294/52

         Rješenje Općeg suda od 9. lipnja 2015. – Walter Hundhausen protiv Komisije
   (Predmet T-175/14) (1)

   ((„Državne potpore - Mjere koje je Njemačka donijela u korist električne energije koja se proizvodi iz obnovljivih izvora energije i poduzeća s velikom potrošnjom električne energije - Odluka o pokretanju postupka iz članka 108. stavka 2. UFEU-a - Donošenje konačne odluke nakon podnošenja tužbe - Obustava postupka”))
   (2015/C 294/63)
   Jezik postupka: njemački

      Stranke

      Tužitelj: Walter Hundhausen GmbH (Schwerte, Njemačka) (zastupnici: H. Höfler, C. Kahle i V. Winkler, odvjetnici)

      Tuženik: Europska komisija (zastupnici: T. Maxian Rusche i R. Sauer, agenti, uz asistenciju C. Renner, odvjetnika)

      Intervenijent u potporu tuženiku: Nadzorno tijelo EFTA-e (zastupnici: u početku X. Lewis, M. Schneider i G. Mathisen, potom X. Lewis, M. Schneider, M. Moustakali i C. Perrin, agenti)

      Predmet

   Zahtjev za djelomično poništenje Odluke Komisije C (2013) 4424 final od 18. prosinca 2013. o pokretanju postupka iz članka 108. stavka 2. UFEU-a vezano uz mjere koje je provela Savezna Republika Njemačka u korist električne energije iz obnovljivih izvora i velikih potrošača energije (Državna potpora SA. 33995 (2013/C) (ex 2013/NN)).

      Izreka

               1.

               Obustavlja se postupak po tužbi.

               2.

               Obustavlja se postupak po zahtjevima za intervenciju koje su podnijeli Flachglas Torgau GmbH i Saint-Gobain Isover G+H AG, Kronotex GmbH & Co. KG i Kronoply GmbH, Bayer MaterialScience AG, Sabic Polyolefine GmbH, Ineos Manufacturing Deutschland GmbH, Ineos Phenol GmbH i Ineos Vinyls Deutschland GmbH, te Advansa GmbH, Akzo Nobel Industrial Chemicals GmbH, Aurubis AG, CBW Chemie GmbH, CFB Chemische Fabrik Brunsbüttel GmbH & Co. KG, Clariant Produkte (Deutschland) GmbH, Dralon GmbH, Hahl Filaments GmbH, Messer Produktionsgesellschaft mbH Siegen, Messer Produktionsgesellschaft mbH Salzgitter, Nabaltec AG, Siltronic AG i Wacker Chemie AG.

               3.

               Walter Hundhausen GmbH snosit će vlastite troškove kao i troškove Europske komisije.

               4.

               Nadzorno tijelo EFTA-e snosit će vlastite troškove.

      (1)  SL C 142, 12. 5. 2014.


title: Predmet T-95/16: Presuda Općeg suda od 14. lipnja 2017. – Aydin protiv EUIPO-a – Kaporal Groupe (ROYAL & CAPORAL) („Žig Europske unije — Postupak povodom prigovora — Prijava verbalnog žiga Europske unije ROYAL & CAPORAL — Raniji verbalni žig Europske unije KAPORAL — Relativni razlog za odbijanje — Vjerojatnost dovođenja u zabludu — Članak 8. stavak 1. točka (b) Uredbe (EZ) br. 207/2009”)

text:
               31.7.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 249/25

         Presuda Općeg suda od 14. lipnja 2017. – Aydin protiv EUIPO-a – Kaporal Groupe (ROYAL & CAPORAL)
   (Predmet T-95/16) (1)

   ((„Žig Europske unije - Postupak povodom prigovora - Prijava verbalnog žiga Europske unije ROYAL & CAPORAL - Raniji verbalni žig Europske unije KAPORAL - Relativni razlog za odbijanje - Vjerojatnost dovođenja u zabludu - Članak 8. stavak 1. točka (b) Uredbe (EZ) br. 207/2009”))
   (2017/C 249/37)
   Jezik postupka: francuski

      Stranke

      Tužitelj: Savas Aydin (Pantin, Francuska) (zastupnik: F. Watrin, odvjetnik)

      Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (zastupnici: D. Hanf i S. Pétrequin, agenti)

      Druga stranka u postupku pred žalbenim vijećem EUIPO-a, intervenijent u postupku pred Općim sudom: Kaporal Groupe (Marseille, Francuska) (zastupnik: J. André, odvjetnik)

      Predmet

   Tužba podnesena protiv odluke drugog žalbenog vijeća EUIPO-a od 11. prosinca 2015. (predmet R 867/2015-2) koji se odnosi na postupak povodom prigovora između Kaporal Groupe i S. Aydina.

      Izreka

               1.

               Tužba se odbija.

               2.

               Savasu Aydinu nalaže se snošenje troškova.

      (1)  SL C 156, 2. 5. 2016.


title: Predmet T-521/13: Presuda Općeg suda od 7. srpnja 2015. – Alpinestars Research protiv OHIM-a – Tung Cho Wang Yu (A ASTER) („Žig Zajednice — Postupak povodom prigovora – — Prijava figurativnog žiga Zajednice A ASTER — Raniji verbalni žig Zajednice A-STARS — Relativni razlog za odbijanje — Vjerojatnost dovođenja u zabludu — Sličnost žigova — Članak 8. stavak 1. točka (b) Uredbe (EZ) br. 207/2009”)

text:
               24.8.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 279/33

         Presuda Općeg suda od 7. srpnja 2015. – Alpinestars Research protiv OHIM-a – Tung Cho Wang Yu (A ASTER)
   (Predmet T-521/13) (1)

   ((„Žig Zajednice - Postupak povodom prigovora – - Prijava figurativnog žiga Zajednice A ASTER - Raniji verbalni žig Zajednice A-STARS - Relativni razlog za odbijanje - Vjerojatnost dovođenja u zabludu - Sličnost žigova - Članak 8. stavak 1. točka (b) Uredbe (EZ) br. 207/2009”))
   (2015/C 279/41)
   Jezik postupka: engleski

      Stranke

      Tužitelj:: Alpinestars Research Srl (Coste di Maser, Italija) (zastupnici: G. Dragotti, R. Valenti i S. Balice, odvjetnici)

      Tuženik: Ured za usklađivanje na unutarnjem tržištu (žigovi i dizajni) (zastupnik: V. Melgar, agent)

      Druge stranke u postupku pred žalbenim vijećem OHIM-a, intervenijenti u postupku pred Općim sudom: Kean Tung Cho (Taichung City, Tajvan) i Ling-Yuan Wang Yu (Wuci Township, Tajvan)

      Predmet

   Tužba podnesena protiv odluke četvrtog žalbenog vijeća OHIM-a od 15. srpnja 2013. (predmet R 2309/2012-4) koja se odnosi na postupak povodom prigovora između društva Alpinestars Research Srl, s jedne strane, i Keana Tung Cho i Ling-Yuan Wang Yu, s druge strane.

      Izreka

               1.

               Odluka četvrtog žalbenog vijeća Ureda za usklađivanje na unutarnjem tržištu (žigovi i dizajni) (OHIM) od 15. srpnja 2013. (predmet R 2309/2012-4) je poništava.

               2.

               Nalaže se OHIM-u snošenje troškova.

      (1)  SL C 352, 30. 11. 2013.


title: Predmet T-599/14: Tužba podnesena 11. kolovoza 2014. – Souruh protiv Vijeća

text:
               13.10.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 361/19

         Tužba podnesena 11. kolovoza 2014. – Souruh protiv Vijeća
   (Predmet T-599/14)
   2014/C 361/28
   Jezik postupka: francuski

      Stranke

      Tužitelj: Souruh SA (Damas, Sirija) (zastupnici: E. Ruchat i C. Cornet d’Elzius, odvjetnici)

      Tuženik: Vijeće Europske unije

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

               —

               utvrdi da je tužiteljeva tužba dopuštena i osnovana,

               —

               slijedom toga, naloži Europskoj uniji da nadoknadi cjelokupnu štetu koju je tužitelj pretrpio u visini 10  000 eura,

               —

               naloži Vijeću Europske unije snošenje troškova postupka.

      Tužbeni razlozi i glavni argumenti

   U prilog osnovanosti tužbe tužitelj ističe tri tužbena razloga koja su u osnovi istovjetna ili slična onima istaknutima u predmetu T-592/14, Makhlouf/Vijeće.


title: Predmet T-520/15 P: Rješenje Općeg suda 25. travnja 2016. – Mikulik protiv Vijeća („Žalba — Javna služba — Dužnosnici — Zapošljavanje — Otkaz po isteku probnog roka — Žalba koja je djelomično očito nedopuštena, a djelomično očito neosnovana”)

text:
               20.6.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 222/22

         Rješenje Općeg suda 25. travnja 2016. – Mikulik protiv Vijeća
   (Predmet T-520/15 P) (1)

   ((„Žalba - Javna služba - Dužnosnici - Zapošljavanje - Otkaz po isteku probnog roka - Žalba koja je djelomično očito nedopuštena, a djelomično očito neosnovana”))
   (2016/C 222/27)
   Jezik postupka: francuski

      Stranke

      Žalitelj: Filip Mikulik (Prag, Češka Republika) (zastupnik: M. Velardo, odvjetnik)

      Druga stranka u postupku: Vijeće Europske unije (zastupnici: M. Bauer i M. Veiga, agenti)

      Predmet

   Žalba protiv presude Službeničkog suda Europske unije (sudac pojedinac) od 25. lipnja 2015., Mikulik/Vijeće (F-67/14, EU:F:2015:65), s ciljem ukidanja te presude.

      Izreka

               1.

               Žalba se odbija.

               2.

               Filipu Mikuliku se nalaže snošenje troškova.

      (1)  SL C 354, 26. 10. 2015.


title: Predmet C-86/13: Rješenje predsjednika Suda od 10. srpnja 2014. – Europska komisija protiv Vijeća Europske unije: intervenijenti: Europski parlament, Savezna Republika Njemačka i Ujedinjena Kraljevina Velike Britanije i Sjeverne Irske

text:
               15.9.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 315/45

         Rješenje predsjednika Suda od 10. srpnja 2014. – Europska komisija protiv Vijeća Europske unije: intervenijenti: Europski parlament, Savezna Republika Njemačka i Ujedinjena Kraljevina Velike Britanije i Sjeverne Irske
   (Predmet C-86/13) (1)

   2014/C 315/74
   Jezik postupka: francuski
   Predsjednik Suda odredio je brisanje predmeta.

      (1)  SL C 123, 27.4.2013.


title: Predmet C-27/13: Rješenje Suda (veliko vijeće) od 4. travnja 2014. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Schleswig-Holsteinisches Oberlandesgericht – Njemačka) – Flughafen Lübeck GmbH protiv Air Berlina plc & Co. Luftverkehrs KG (Članak 99. Poslovnika — Državne potpore — Članci 107. UFEU-a i 108. UFEU-a — Povlastice koje javno poduzeće koje upravlja zračnom lukom dodjeljuje niskotarifnom zračnom prijevozniku — Odluka o pokretanju službenog istražnog postupka — Obveza sudova država članica da poštuju ocjenu Komisije iz te odluke o postojanju potpore)

text:
               11.8.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 261/3

         Rješenje Suda (veliko vijeće) od 4. travnja 2014. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Schleswig-Holsteinisches Oberlandesgericht – Njemačka) – Flughafen Lübeck GmbH protiv Air Berlina plc & Co. Luftverkehrs KG
   (Predmet C-27/13) (1)

   ((Članak 99. Poslovnika - Državne potpore - Članci 107. UFEU-a i 108. UFEU-a - Povlastice koje javno poduzeće koje upravlja zračnom lukom dodjeljuje niskotarifnom zračnom prijevozniku - Odluka o pokretanju službenog istražnog postupka - Obveza sudova država članica da poštuju ocjenu Komisije iz te odluke o postojanju potpore))
   2014/C 261/04
   Jezik postupka: njemački

      Sud koji je uputio zahtjev

   Schleswig-Holsteinisches Oberlandesgericht

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelj: Flughafen Lübeck GmbH

      Tuženik: Air Berlin plc & Co. Luftverkehrs KG

      Izreka

               1.

               Kada je primjenom članka 108. stavka 3. UFEU-a Europska komisija pokrenula službeni istražni postupak predviđen stavkom 2. spomenutog članka u pogledu neprijavljene mjere a koja se trenutno provodi, nacionalni sud, pred kojim je pokrenut postupak za ukidanje provedbe te mjere i povrat već isplaćenih iznosa, mora donijeti sve potrebne mjere radi izvođenja odgovarajućih zaključaka iz eventualne povrede obveze suspenzije provedbe navedene mjere.
               Radi postizanja tog cilja, nacionalni sud može odlučiti suspendirati provedbu mjere o kojoj je riječ i naložiti povrat već isplaćenih iznosa ili odrediti privremene mjere radi zaštite, s jedne strane, interesa stranaka o kojima je riječ i, s druge strane, korisnog učinka Odluke Komisije o pokretanju službenog istražnog postupka.

               2.

               Nacionalni sud ne može, u situaciji kao što je ona o kojoj je riječ u glavnom postupku, prekinuti postupak do završetka službenog istražnog postupka.

      (1)  SL C 171, 15.6.2013.


title: Predmet C-385/16 P: Žalba koju je 11. srpnja 2016. podnio Sharif University of Technology protiv presude Općeg suda (sedmo vijeće) od 28. travnja 2016. u predmetu T-52/15, Sharif University of Technology protiv Vijeća Europske unije

text:
               12.9.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 335/41

         Žalba koju je 11. srpnja 2016. podnio Sharif University of Technology protiv presude Općeg suda (sedmo vijeće) od 28. travnja 2016. u predmetu T-52/15, Sharif University of Technology protiv Vijeća Europske unije
   (Predmet C-385/16 P)
   (2016/C 335/56)
   Jezik postupka: engleski

      Stranke

      Žalitelj: Sharif University of Technology (zastupnik: M. Happold, Barrister)

      Druga stranka u postupku: Vijeće Europske unije

      Zahtjev

   Žalitelj od Suda zahtijeva da:

               —

               ukine presudu Općeg suda (sedmo vijeće) od 28. travnja 2016. u predmetu T-52/15, Sharif University of Technology/Vijeće Europske unije;

               —

               usvoji zahtjeve koje je žalitelj postavio pred Općim sudom: i

               —

               naloži Vijeću snošenje žaliteljevih troškova u oba stupnja.

      Žalbeni razlozi i glavni argumenti

   Žalitelj od Suda zahtijeva da ukine presudu Općeg suda, poništi sporne akte (priloge Odluci Vijeća 2014/776/ZVSP (1) i Provedbenoj uredbi Vijeća (EU) br. 1202/2014 (2), te Prilog II. Odluci Vijeća 2010/413/ZVSP (3) i Prilog IX. Uredbi Vijeća (EU) br. 267/2012 (4) (kako su izmijenjeni člankom 1. Odluke 2014/776/ZVSP i člankom 1. Provedbene uredbe (EU) br. 1202/2014)) u dijelu u kojem žalitelja određuju kao subjekta koji podliježe mjerama ograničavanja prema članku 23. stavku 2. Uredbe Vijeća (EU) br. 267/2012, da mu dodijeli naknadu štete koja je nanesena njegovu ugledu aktima Vijeća, te da naloži Vijeću snošenje njegovih troškova u oba stupnja.
   Žalitelj iznosi slijedeća dva žalbena razloga u prilog tvrdnji da presuda Općeg suda sadrži pogrešku koja se tiče prava, i da bi ju Sud trebao ukinuti te sam odlučiti u predmetu:
   Kao prvo, Opći sud pogrešno nije presudio da Vijeće nije ispunilo bitni postupovni zahtjev i/ili počinilo očitu pogrešku u ocjeni kada je donijelo odluku da uvrsti SUT na popis jer nije provelo postupak donošenja odluke koji je bilo dužno provesti.
   Kao drugo, Opći sud je pogrešno protumačio pravni kriterij „potpore” Iranskoj vladi u članku 20. stavku 1. (c) Odluke Vijeća 2010/413/ZVSP (kako je izmijenjena) i članku 23. stavku 2. točki (d) Uredbe (EU) br. 267/2012 od 23. ožujka 2012. (kako je izmijenjena) na koju se Vijeće pozvalo da bi opravdalo određivanje žalitelja kao subjekta koji podliježe mjerama ograničavanja, što je rezultiralo time da je pogrešno zaključio da dokazi koje je podnijelo Vijeće potkrjepljuju uvrštavanje žalitelja na popis.

      (1)  Odluka Vijeća 2014/776/ZVSP od 7. studenoga 2014. o izmjeni Odluke 2010/413/ZVSP o mjerama ograničavanja protiv Irana (SL L 325, str. 19.)

      (2)  Provedbena uredba Vijeća (EU) br. 1202/2014 od 7. studenoga 2014. o provedbi Uredbe (EU) br. 267/2012 o mjerama ograničavanja protiv Irana (SL L 325, str. 3.)

      (3)  Odluka Vijeća od 26. srpnja 2010. o mjerama ograničavanja protiv Irana i stavljanju izvan snage Zajedničkog stajališta 2007/140/ZVSP (SL L 195, str. 39.)

      (4)  Uredba Vijeća (EU) br. 267/2012 od 23. ožujka 2012. o mjerama ograničavanja protiv Irana i stavljanju izvan snage Uredbe (EU) br. 961/2010 (SL L 88, str. 1.)


title: Predmet C-402/15: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 24. srpnja 2015. uputio Cour administrative (Luksemburg) – Adrien Kauffmann protiv Ministre de l'Enseignement supérieur et de la recherche

text:
               14.9.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 302/28

         Zahtjev za prethodnu odluku koji je 24. srpnja 2015. uputio Cour administrative (Luksemburg) – Adrien Kauffmann protiv Ministre de l'Enseignement supérieur et de la recherche
   (Predmet C-402/15)
   (2015/C 302/36)
   Jezik postupka: francuski

      Sud koji je uputio zahtjev

   Cour administrative

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelj: Adrien Kauffmann

      Tuženik: Ministre de l'Enseignement supérieur et de la recherche

      Prethodna pitanja

   Treba li radi ispunjavanja zahtjeva nediskriminacije, s obzirom na odredbe članka 7. stavka 2. Uredbe EU 492/2011 Europskog parlamenta i Vijeća od 5. travnja 2011. (1) o slobodi kretanja radnika u Uniji i zajedno s člankom 45. stavkom 2. UFEU-a, prilikom uzimanja u obzir stvarnog stupnja povezanosti nerezidentnog studenta, koji traži financijsku pomoć za visoke studije, s društvom i tržištem rada u Luksemburgu, koji je država članica u kojoj je prekogranični radnik bio zaposlen ili je obavljao svoju djelatnost u uvjetima iz članka 2.a Zakona od 22. lipnja 2000. o državnoj financijskoj pomoći za visoke studije, kako je dopunjen Zakonom od 19. srpnja 2013. kao izravna posljedica presude Suda Europske unije od 20. lipnja 2013. (predmet C-20/12) (2),

               —

               pretpostavku za navedenog studenta da je „dijete” navedenog prekograničnog radnika kvalificirati kao da je on njegov „potomak u izravnoj liniji i prvom stupnju za kojeg je pravno utvrđeno posvojenje” stavljajući naglasak na vezu posvojenja uspostavljenu između studenta i prekograničnog radnika, za koju se pretpostavlja da je temelj predviđene povezanosti, ili

               —

               naglasak valja staviti na činjenicu da prekogranični radnik „nastavlja skrbiti o uzdržavanju studenta”, bez da je nužno da ga pravna veza posvojenja povezuje sa studentom, osobito utvrđivanjem dostatne povezanosti životne zajednice koja je takve naravi da prekograničnog radnika povezuje s jednim od roditelja studenta u odnosu na kojeg je posvojenje pravno utvrđeno?

               —

               treba li u ovom drugom slučaju neobavezan doprinos prekograničnog radnika, kada on nije isključiv nego usporedan s doprinosom jednog ili oba roditelja koji su sa studentom povezani pravnom vezom posvojenja i stoga ga u načelu pravno obvezni uzdržavati, ispunjavati određene kriterije dosljednosti?

      (1)  SL L 141, str. 1.; SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 5., svezak 2., str. 264.

      (2)  EU:C:2013:411


title: Predmet T-671/15: Tužba podnesena 23. studenoga 2015. – E-Control protiv ACER-a

text:
               1.2.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 38/64

         Tužba podnesena 23. studenoga 2015. – E-Control protiv ACER-a
   (Predmet T-671/15)
   (2016/C 038/87)
   Jezik postupka: engleski

      Stranke

      Tužitelj: Energie-Control Austria für die Regulierung der Elektrizitäts- und Erdgaswirtschaft (E-Control) (Beč, Austrija) (zastupnik: F. Schuhmacher, odvjetnik)

      Tuženik: Agencija za suradnju energetskih regulatora (ACER)

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

               —

               poništi mišljenje Agencije za suradnju energetskih regulatora br. 09/2015 od 23. rujna 2015. o usklađenosti odluka nacionalnih regulatora kojima se odobravaju metode dodjele prekograničnog kapaciteta prijenosa u regiji središnje istočne Europe s Uredbom (EZ) br. 714/2009 te smjernicama o upravljanju i dodjeli raspoloživih prijenosnih kapaciteta interkonekcija između nacionalnih sustava iz Priloga I. toj uredbi; i

               —

               naloži tuženiku snošenje troškova postupka.

      Tužbeni razlozi i glavni argumenti

   U prilog osnovanosti tužbe tužitelj ističe šest tužbenih razloga.

               1.

               Prvi tužbeni razlog temelji se na povredi pravila postupka uključujući osobito nepostojanje pravila postupka, povredu prava na pristup spisu, povredu prava na saslušanje te izostanak odgovarajućeg obrazloženja.

               2.

               Drugi tužbeni razlog temelji se na izostanku pravnog temelja za predložene mjere budući da ACER nije slijedio postupak propisan člankom 8. Uredbe (EZ) br. 713/2009 nego je umjesto toga temeljio svoje mišljenje na članku 7. stavku 4. Uredbe (EZ) br. 713/2009 te je stoga prekoračio nadležnost predviđenu člankom 7. stavkom 4. Uredbe (EZ) br. 713/2009 te djelovao ultra vires.

               3.

               Treći tužbeni razlog temelji se na povredi Uredbe (EZ) br. 714/2009 budući da se zaključak ACER-a o postojanju strukturnog zagušenja na njemačko-austrijskoj granici ne temelji na činjenicama te nije u skladu s definicijom zagušenja. Nadalje, mišljenje je manjkavo s obzirom na procjenu utjecaja i ocjenjivanje alternativnih rješenja. Konačno, postupak dodjele kapaciteta propisan mišljenjem nije odgovarajuće ni razmjerno sredstvo za rješavanje problema utvrđenih u mišljenju.

               4.

               Četvrti tužbeni razlog temelji se na povredi Uredbe Komisije (EU) br. 1222/2015 (Smjernica o CACM-u) u mjeri u kojoj se mišljenjem ne poštuju obvezujuće materijalne i postupovne pretpostavke Smjernice o CACM-u, koja je stupila na snagu prije donošenja mišljenja.

               5.

               Peti tužbeni razlog temelji se na povredi članka 101. UFEU-a te članka 102. UFEU-a u vezi s člankom 4. stavkom 3. UEU-a, budući da se mišljenjem krše temeljna načela europskog unutarnjeg tržišta energije time što se nalaže nacionalnim regulatorima i OPS-ovima da umjetno podijele integrirano tržište električne energije između Austrije i Njemačke.

               6.

               Šesti tužbeni razlog temelji se na povredi članka 34. UFEU-a i članka 35. UFEU-a jer bi regulatorna mjera stvorila umjetne prepreke trgovanju između država članica te bi narušila temeljno načelo slobodnog kretanja robe u smislu članka 34. UFEU-a i članka 35. UFEU-a.


title: Predmet T-142/16: Rješenje Općeg suda od 9. veljače 2017. – Dröge i dr. protiv Komisije („Postupak za poništenje — Izjava volje i dvije Komisijine odluke o načinima pristupa dokumentima koji se odnose na pregovore o Partnerstvu za transatlantsku trgovinu i ulaganja između Europske unije i Sjedinjenih Američkih Država (TTIP) — Pravo suradnika zastupnika nacionalnih parlamenata da pristupe određenim povjerljivim dokumentima o pregovaranju o TTIP-u — Akti koji se ne mogu pobijati — Nedopuštenost”)

text:
               10.4.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 112/36

         Rješenje Općeg suda od 9. veljače 2017. – Dröge i dr. protiv Komisije
   (Predmet T-142/16) (1)

   ((„Postupak za poništenje - Izjava volje i dvije Komisijine odluke o načinima pristupa dokumentima koji se odnose na pregovore o Partnerstvu za transatlantsku trgovinu i ulaganja između Europske unije i Sjedinjenih Američkih Država (TTIP) - Pravo suradnika zastupnika nacionalnih parlamenata da pristupe određenim povjerljivim dokumentima o pregovaranju o TTIP-u - Akti koji se ne mogu pobijati - Nedopuštenost”))
   (2017/C 112/49)
   Jezik postupka: njemački

      Stranke

      Tužitelj: Katharina Dröge (Berlin,, Njemačka), Britta Haßelmann (Berlin), Anton Hofreiter (Berlin) (zastupnik: W. Cremer, profesor)

      Tuženik: Europska komisija (zastupnici: F. Erlbacher, R. Vidal Puig i B. Hartmann, agenti)

      Predmet

   Zahtjev na temelju članka 63. UFEU-a kojim se traži poništenje, kao prvo, Komisijine izjave volje o zaključenju sporazuma koji obvezuje ugovorne stranke, Europsku uniju i Sjedinjene Američke Države, o načinima pristupa dokumentima koji se odnose na pregovore o Partnerstvu za transatlantsku trgovinu i ulaganja (TTIP) i, podredno, da ju se proglasi protivnom pravu Unije, kao drugo, Komisijine prethodne odluke o polaganju gore navedene izjave volje o odobravanju sporazuma i, kao treće, Komisijine usmene odluke povezane s sklapanjem neobvezujućeg političkog ugovora ili sporazuma sa Sjedinjenim Američkim Državama o „režimu pristupa TTIP-u” u kojemu je definiran taj režim kao obvezujući u pravu Unije, s obzirom na to da je strogo zabranjeno zastupnicima parlamenata država članica da koriste suradnike, koji su prošli sigurnosne provjere, uključujući suradnike iz njihovih klubova zastupnika, prilikom vršenja uvida u dokumente koji se odnose na TTIP u čitaonicama koje su u tu svrhu predviđene.

      Izreka

               1.

               Tužba se odbacuje kao nedopuštena.

               2.

               Nalaže se Katharini Dröge, Britti Haßelmann i Antonu Hofreiteru snošenje troškova.

      (1)  SL C 221, 13. 6. 2016.