title: Predmet T-213/13: Rješenje Općeg suda od 30. ožujka 2015. – Square protiv OHIM-a – Caisse régionale de crédit agricole mutuel Pyrénées Gascogne (SQUARE) („Žig Zajednice — Postupak povodom prigovora — Povlačenje prijave za registraciju — Obustava postupka”)

text:
               1.6.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 178/12

         Rješenje Općeg suda od 30. ožujka 2015. – Square protiv OHIM-a – Caisse régionale de crédit agricole mutuel Pyrénées Gascogne (SQUARE)
   (Predmet T-213/13) (1)

   ((„Žig Zajednice - Postupak povodom prigovora - Povlačenje prijave za registraciju - Obustava postupka”))
   (2015/C 178/14)
   Jezik postupka: francuski

      Stranke

      Tužitelj: Square, Inc. (San Francisco, Sjedinjene Američke Države) (zastupnik: M. Graf, odvjetnik)

      Tuženik: Ured za usklađivanje na unutarnjem tržištu (žigovi i dizajni) (zastupnik: V. Melgar, agent)

      Druga stranka u postupku pred žalbenim vijećem OHIM-a, intervenijent u postupku pred Općim sudom: Caisse régionale de crédit agricole mutuel Pyrénées Gascogne (Tarbes, Francuska) (zastupnici: A. Lecomte i R. Zeineh, odvjetnici)

      Predmet

   Tužba protiv odluke prvog žalbenog vijeća OHIM-a od 31. siječnja 2013. (predmet R 775/2012-1) koja se odnosi na postupak povodom prigovora između Caisse régionale de crédit agricole mutuel Pyrénées Gascogne i Square, Inc.

      Izreka

               1.

               Obustavlja se postupak po tužbi.

               2.

               Tužitelju se nalaže snošenje troškova postupka.

      (1)  SL C 207, 20.7.2013.


title: Predmet T-525/11: Presuda Općeg suda od 12. studenoga 2014. – Volvo Trademark protiv OHIM-a – Hebei Aulion Heavy Industries (LOVOL) ( „Žig zajednice — Postupak povodom prigovora — Prijava figurativnog žiga Zajednice LOVOL — Raniji verbalni i figurativni žigovi zajednice i nacionalni žigovi VOLVO — Relativni razlog za odbijanje — Neosnovano iskorištavanje razlikovnog karaktera ili ugleda ranijeg žiga — Članak 8. stavak 5. Uredbe (EZ) br. 207/2009” )

text:
               22.12.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 462/21

         Presuda Općeg suda od 12. studenoga 2014. – Volvo Trademark protiv OHIM-a – Hebei Aulion Heavy Industries (LOVOL)
   (Predmet T-525/11) (1)

   ((„Žig zajednice - Postupak povodom prigovora - Prijava figurativnog žiga Zajednice LOVOL - Raniji verbalni i figurativni žigovi zajednice i nacionalni žigovi VOLVO - Relativni razlog za odbijanje - Neosnovano iskorištavanje razlikovnog karaktera ili ugleda ranijeg žiga - Članak 8. stavak 5. Uredbe (EZ) br. 207/2009”))
   (2014/C 462/32)
   Jezik postupka: engleski

      Stranke

      Tužitelj: Volvo Trademark Holding AB (Göteborg, Švedska) (zastupnik: M. Treis, odvjetnik)

      Tuženik: Ured za usklađivanje na unutarnjem tržištu (žigovi i dizajni) (zastupnik: P. Geroulakos, agent)

      Druga stranka u postupku pred žalbenim vijećem OHIM-a, intervenijent u postupku pred Općim sudom: Hebei Aulion Heavy Industries Co., Ltd (Zhangjiakou, Kina) (zastupnik: A.I. Alejos Cutuli, odvjetnik)

      Predmet

   Tužba podnesena protiv odluke prvog žalbenog vijeća OHIM-a od 23. lipnja 2011. (predmet R 1868/2010-1) koji se odnosi na postupak povodom prigovora između Volvo Trademark Holding AB i Hebei Aulion Heavy Industries Co., Ltd.

      Izreka

               1.

               Tužba se odbija.

               2.

               Nalaže se Volvo Trademark Holding AB snošenje troškova.

      (1)  SL C 355, 3.12.2011.


title: Predmet C-607/13: Presuda Suda (četvrto vijeće) od 9. srpnja 2015. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputila Corte suprema di cassazione – Italija) – Ministero dell'Economia e delle Finanze i dr. protiv Francesca Cimmina i dr. (Zahtjev za prethodnu odluku — Poljoprivreda — Zajednička organizacija tržišta — Banane — Uredba (EZ) br. 2362/98 — Članci 7., 11. i 21. — Carinske kvote — Banane podrijetlom iz država AKP-a — Novi operator — Uvozne dozvole — Neprenosivost prava koja proizlaze iz određenih uvoznih dozvola — Zloporaba — Uredba (EZ) br. 2988/95 — Članak 4. stavak 3.)

text:
               7.9.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 294/4

         Presuda Suda (četvrto vijeće) od 9. srpnja 2015. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputila Corte suprema di cassazione – Italija) – Ministero dell'Economia e delle Finanze i dr. protiv Francesca Cimmina i dr.
   (Predmet C-607/13) (1)

   ((Zahtjev za prethodnu odluku - Poljoprivreda - Zajednička organizacija tržišta - Banane - Uredba (EZ) br. 2362/98 - Članci 7., 11. i 21. - Carinske kvote - Banane podrijetlom iz država AKP-a - Novi operator - Uvozne dozvole - Neprenosivost prava koja proizlaze iz određenih uvoznih dozvola - Zloporaba - Uredba (EZ) br. 2988/95 - Članak 4. stavak 3.))
   (2015/C 294/05)
   Jezik postupka: talijanski

      Sud koji je uputio zahtjev

   Corte suprema di cassazione

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelji: Ministero dell'Economia e delle Finanze, Agenzia delle Dogane, Europska komisija

      Tuženici: Francesco Cimmino, Costantino Elmi, Diletto Nicchi, Vincenzo Nicchi, Ivo Lazzeri, Euclide Lorenzon, Patrizia Mansutti, Maurizio Misturelli, Maurizio Momesso, Mirjam Princic, Marco Raffaelli, Gianni Vecchi, Marco Malavasi, Massimo Malavasi, Umberto Malavasi, Patrizia Mansutti, Carlo Mosca, Luca Nicoli, Raffaella Orsero, Raffaello Orsero, Erminia Palombini, Matteo Surian

      Izreka

               1.

               Članak 7. točku (a) Uredbe Komisije (EZ) br. 2362/98 od 28. listopada 1998. o načinima primjene Uredbe Vijeća (EEZ) br. 404/93 o režimu uvoza banana u Zajednicu (SL L 293, str. 32.), kako je izmijenjena Uredbom Komisije (EZ) br. 1632/2000 od 25. srpnja 2000., tumačen u odnosu na članak 11. te uredbe, treba tumačiti na način da se uvjet u skladu s kojim gospodarski subjekt mora obavljati trgovinsku djelatnost uvoza „za vlastiti račun i samostalno” ne zahtijeva samo za registraciju tog subjekta kao „novog” operatora u smislu te odredbe, nego i kako bi on mogao zadržati taj status radi uvoza banana u okviru carinskih kvota predviđenih Uredbom Vijeća (EEZ) br. 404/93 od 13. veljače 1993. o zajedničkoj organizaciji tržišta banana (SL 1993., L 47, str. 1.), kako je izmijenjena Uredbom Vijeća (EZ) br. 1257/1999 od 17. svibnja 1999. o potpori Europskog fonda za smjernice i jamstva u poljoprivredi (EFSJP) ruralnom razvoju kojom se izmjenjuju i stavljaju izvan snage određene uredbe.

               2.

               Članak 21. stavak 2. Uredbe br. 2362/98, kako je izmijenjena, treba tumačiti na način da se protivi transakcijama, poput onih u glavnom postupku, pomoću kojih novi operator, posredstvom drugog operatora koji je registriran kao novi operator, kupi robu od pozicioniranog operatora prije njezina uvoza u Uniju, a zatim je proda tom pozicioniranom operatoru preko istog posrednika, nakon što je tu robu uvezao u Uniju, ako te transakcije predstavljaju zloporabu, a što treba utvrditi sud koji je uputio zahtjev.

               3.

               Članak 4. stavak 3. Uredbe Vijeća (EZ, Euratom) br. 2988/95 od 18. prosinca 1995. o zaštiti financijskih interesa Europskih zajednica treba tumačiti na način da utvrđenje zloporabe u okolnostima kao što su one u glavnom postupku znači da je operator koji je na umjetan način došao u položaj koji mu omogućuje da se nezakonito koristi preferencijalnim carinskim stopama za uvoz banana dužan platiti carinu koja se odnosi na predmetne proizvode, bez obzira na eventualne upravne, građanske ili kaznene sankcije koje su predviđene nacionalnim zakonodavstvom.

      (1)  SL C 61, 1. 3. 2014.


title: Predmet T-650/13: Rješenje Općeg suda od 10. rujna 2014. – Lomnici protiv Parlamenta ( „Tužba za poništenje — Predstavka upućena Europskom parlamentu koja se odnosi na novi zakon o slovačkom državljanstvu — Predstavka proglašena dopuštenom — Odluka o okončanju postupka — Akt koji se ne može pobijati pravnim lijekom — Nedopuštenost” )

text:
               17.11.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 409/42

         Rješenje Općeg suda od 10. rujna 2014. – Lomnici protiv Parlamenta
   (Predmet T-650/13) (1)

   ((„Tužba za poništenje - Predstavka upućena Europskom parlamentu koja se odnosi na novi zakon o slovačkom državljanstvu - Predstavka proglašena dopuštenom - Odluka o okončanju postupka - Akt koji se ne može pobijati pravnim lijekom - Nedopuštenost”))
   2014/C 409/60
   Jezik postupka: mađarski

      Stranke

      Tužitelj: Zoltán Lomnici (Budimpeštat, Mađarska) (zastupnik: Z. Lomnici, odvjetnik)

      Tuženik: Europski parlament (zastupnici: A. Pospíšilová Padowska i T. Lukácsi, agenti)

      Predmet

   Zahtjev za poništenje odluke Odbora za predstavke Parlamenta od 17. listopada 2013. kojom se okončava postupak povodom predstavke br. 1298/2013.

      Izreka

               1.

               Odbija se zahtjev Europskog parlamenta za obustavu postupka.

               2.

               Tužba se odbacuje kao nedopuštena.

               3.

               Nije potrebno odlučiti o zahtjevima za intervenciju Republike Slovačke i Mađarske.

               4.

               Zoltán Lomnici snosit će vlastite troškove kao i troškove Parlamenta.

               5.

               Republika Slovačka i Mađarska snosit će vlastite troškove.

      (1)  SL C 71, 8.3.2014.


title: Predmet C-96/14: Presuda Suda (treće vijeće) od 23. travnja 2015. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Tribunal de grande instance de Nîmes – Francuska) – Jean-Claude Van Hove protiv CNP Assurances SA (Zahtjev za prethodnu odluku — Direktiva 93/13/EEZ — Nepoštene odredbe — Ugovor o osiguranju — Članak 4. stavak 2. — Ocjena nepoštenog karaktera ugovornih odredbi — Izuzimanje odredbi koje se odnose na glavni predmet ugovora — Odredba kojom se jamči podmirenje dospjelih obveza iz ugovora o zajmu sklopljenog radi kupnje nekretnine — Zajmoprimčeva potpuna nesposobnost za rad — Nemogućnost ostvarenja prava na to pokriće u slučaju da se utvrdi sposobnost za obavljanje plaćenog ili neplaćenog posla)

text:
               22.6.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 205/9

         Presuda Suda (treće vijeće) od 23. travnja 2015. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Tribunal de grande instance de Nîmes – Francuska) – Jean-Claude Van Hove protiv CNP Assurances SA
   (Predmet C-96/14) (1)

   ((Zahtjev za prethodnu odluku - Direktiva 93/13/EEZ - Nepoštene odredbe - Ugovor o osiguranju - Članak 4. stavak 2. - Ocjena nepoštenog karaktera ugovornih odredbi - Izuzimanje odredbi koje se odnose na glavni predmet ugovora - Odredba kojom se jamči podmirenje dospjelih obveza iz ugovora o zajmu sklopljenog radi kupnje nekretnine - Zajmoprimčeva potpuna nesposobnost za rad - Nemogućnost ostvarenja prava na to pokriće u slučaju da se utvrdi sposobnost za obavljanje plaćenog ili neplaćenog posla))
   (2015/C 205/12)
   Jezik postupka: francuski

      Sud koji je uputio zahtjev

   Tribunal de grande instance de Nîmes

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelj: Jean-Claude Van Hove

      Tuženik: CNP Assurances SA

      Izreka

   Članak 4. stavak 2. Direktive Vijeća 93/13/EEZ od 5. travnja 1993. o nepoštenim uvjetima u potrošačkim ugovorima treba tumačiti na način da je odredba ugovora o osiguranju kojoj je cilj jamčiti podmirenje dospjelih obveza prema zajmodavcu u slučaju zajmoprimčeve potpune nesposobnosti za rad obuhvaćena iznimkom iz te odredbe samo pod uvjetom da sud koji je uputio zahtjev utvrdi:

               —

               s jedne strane, da, uzimajući u obzir narav, opću strukturu i odredbe ugovorne cjeline kojoj pripada i njezin pravni i činjenični kontekst, ta odredba čini bitan dio te cjeline koji je kao takav bitno određuje, i

               —

               s druge strane, da je navedena odredba jasno i razumljivo sastavljena, to jest da je potrošaču ne samo gramatički razumljiva nego i da ugovor razvidno izlaže funkcioniranje konkretnog mehanizma na koji se dotična odredba poziva kao i odnos između tog mehanizma i mehanizma propisanog drugim odredbama, tako da potrošač na temelju točnih i razumljivih kriterija bude u stanju procijeniti ekonomske posljedice koje iz toga za njega proizlaze.

      (1)  SL C 142, 12.5.2014.


title: Predmet F-84/13: Tužba podnesena 9. rujna 2013. — ZZ protiv Komisije

text:
               9.11.2013

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 325/50

         Tužba podnesena 9. rujna 2013. — ZZ protiv Komisije
   (Predmet F-84/13)
   2013/C 325/85
   Jezik postupka: francuski

      Stranke

      Tužitelj: ZZ (zastupnik: S. Orlandi, odvjetnik)

      Tuženik: Europska komisija

      Predmet i opis spora

   Poništenje odluke o izračunu prava iz mirovinskog osiguranja stečenih prije stupanja u službu na temelju novih općih provedbenih odredbi, i o prijenosu mirovinskih prava tužitelja u mirovinski sustav Unije, u okviru kojega se primjenjuju nove opće provedbene odredbe za članke 11. i 12. Priloga VIII. uz Pravilnik o osoblju za dužnosnike Europske unije.

      Tužbeni zahtjev tužitelja

               —

               Utvrditi da je članak 9. općih provedbenih odredbi za članak 11. stavak 2. Priloga VIII. uz Pravilnik nezakonit i stoga neprimjenjiv;

               —

               Poništiti odluku od 26. studenog 2012. — i onu od 27. lipnja 2013. koja ju potvrđuje — o izračunu prava iz mirovinskog osiguranja koje je tužitelj stekao prije stupanja u službu i onih koje je prenio u mirovinski sustav institucija Europske unije, primjenom općih provedbenih odredbi za članak 11. stavak 2. Priloga VIII uz Pravilnika od 3. ožujka 2011;

               —

               Naložiti Komisiji snošenje troškova.


title: Predmet C-459/15 P: Presuda Suda (deveto vijeće) od 8. rujna 2016. – Iranian Offshore Engineering & Construction Co. protiv Vijeća Europske unije (Žalba — Mjere ograničavanja protiv Islamske Republike Irana — Popis osoba i subjekata na koje se primjenjuje zamrzavanje financijskih sredstava i gospodarskih izvora — Pružanje logističke podrške iranskoj vladi — Uvrštenje žaliteljeva imena)

text:
               31.10.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 402/11

         Presuda Suda (deveto vijeće) od 8. rujna 2016. – Iranian Offshore Engineering & Construction Co. protiv Vijeća Europske unije
   (Predmet C-459/15 P) (1)

   ((Žalba - Mjere ograničavanja protiv Islamske Republike Irana - Popis osoba i subjekata na koje se primjenjuje zamrzavanje financijskih sredstava i gospodarskih izvora - Pružanje logističke podrške iranskoj vladi - Uvrštenje žaliteljeva imena))
   (2016/C 402/13)
   Jezik postupka: španjolski

      Stranke

      Žalitelj: Iranian Offshore Engineering & Construction Co. (zastupnici: J. Viñals Camallonga, L. Barriola Urruticoechea i J. Iriarte Ángel, odvjetnici)

      Druga stranka u postupku: Vijeće Europske unije (zastupnici: A. de Elera-San Miguel Hurtado i V. Piessevaux, agenti)

      Izreka

               1.

               Žalba se odbija.

               2.

               Društvu Iranian Offshore Engineering & Construction Co. nalaže se snošenje troškova.

      (1)  SL C 346, 19. 10. 2015.


title: Predmet T-29/15: Tužba podnesena 21. siječnja 2015. – International Management Group protiv Komisije

text:
               9.3.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 81/28

         Tužba podnesena 21. siječnja 2015. – International Management Group protiv Komisije
   (Predmet T-29/15)
   (2015/C 081/36)
   Jezik postupka: engleski

      Stranke

      Tužitelj: International Management Group (Bruxelles, Belgija) (zastupnici: M. Burgstaller i C. Farrell, solicitori, i E. Wright, barrister)

      Tuženik: Europska komisija

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

               —

               poništi izmijenjen Prilog Provedbenoj odluci Komisije od 7.11.2013. o godišnjem programu djelovanja iz 2013. u korist Mijanmara/Burme koji će se financirati iz općeg proračuna Europske unije usvojenog 16. prosinca 2014.; i

               —

               naloži Europskoj komisiji snošenje troškova.

      Tužbeni razlozi i glavni argumenti

   U prilog osnovanosti tužbe tužitelj ističe sedam tužbenih razloga.

               1.

               Prvi tužbeni razlog navodi da Komisija nije uspjela dokazati da tužitelj nije udovoljio zahtjevima iz članka 53d. stavka 1. Financijske uredbe iz 2002. (1) i članka 60. stavka 2. Financijske uredbe (2) iz 2012.

               2.

               Drugi tužbeni razlog navodi da nisu postojale promjene u standardima primjenjenim u tužiteljevom računovodstvu, reviziji i i unutarnjem nadzorui ili javnoj nabavi koje bi opravdale odluku Europske komisije u kojoj je zaključila se tužitelju ne mogu više povjeriti zadaće provedbe proračuna.

               3.

               Treći tužbeni razlog navodi da Komisija nije ispunila svoju obvezu poštovanja načela dobre uprave i dobrog financijskog upravljanja.

               4.

               Četvrti tužbeni razlog navodi da je Komisija povrijedila svoje obveze u vezi načela transparentnosti.

               5.

               Peti tužbeni razlog navodi da Komisija nije pružila tužitelju mogućnost podnošenja pravnog lijeka.

               6.

               Šesti tužbeni razlog navodi da Komisija nije izvršila svoju obvezu obrazloženja odluke.

               7.

               Sedmi tužbeni razlog navodi da usvajanje osporenih mjera predstavlja povredu tužiteljeva prava na legitimno očekivanje.

      (1)  Uredba Vijeća (EZ, EURATOM) br. 1605/2002 od 25. lipnja 2002. o Financijskoj uredbi koja se primjenjuje na opći proračun Europskih zajednica, kako je izmijenjena (SL 2002, L 248, str.1.).

      (2)  Uredba Vijeća (EZ, EURATOM) br. 966/2012 Europskog parlamenta i Vijeća od 25. listopada 2012. o financijskim pravilima koja se primjenjuju na opći proračun Unije i o stavljanju izvan snage Uredbe Vijeća (EZ, EURATOM) br. 1605/2002 (SL 2012, L 298, str.1.).


title: Predmet C-600/13: Rješenje Suda (sedmo vijeće) od 30. travnja 2014. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Giudice di pace di Matera -Italija) – Intelcom Service Ltd protiv Vincenza Marija Marvullija (Zahtjev za prethodnu odluku — Članci 34. UFEU-a, 35. UFEU-a, 37. UFEU-a, 56. UFEU-a i 60. UFEU-a — Direktiva 2006/123/EZ — Nacionalno zakonodavstvo koje sastavljanje i ovjeru ugovora o prodaji nekretnina ograničava na javne bilježnike — Očita nedopuštenost)

text:
               11.8.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 261/10

         Rješenje Suda (sedmo vijeće) od 30. travnja 2014. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Giudice di pace di Matera -Italija) – Intelcom Service Ltd protiv Vincenza Marija Marvullija
   (Predmet C-600/13) (1)

   ((Zahtjev za prethodnu odluku - Članci 34. UFEU-a, 35. UFEU-a, 37. UFEU-a, 56. UFEU-a i 60. UFEU-a - Direktiva 2006/123/EZ - Nacionalno zakonodavstvo koje sastavljanje i ovjeru ugovora o prodaji nekretnina ograničava na javne bilježnike - Očita nedopuštenost))
   2014/C 261/17
   Jezik postupka: talijanski

      Sud koji je uputio zahtjev

   Giudice di pace di Matera

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelj: Intelcom Service Ltd

      Tuženik: Vincenzo Mario Marvulli

      Izreka

   Zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Giudice di pace di Matera (Italija) odlukom od 22. travnja 2013. je očito nedopušten.

      (1)  SL C 52, 22.2.2014.


title: Predmet F-93/15: Rješenje Službeničkog suda od 18. srpnja 2016. – HE protiv Komisije

text:
               3.10.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 364/58

      Rješenje Službeničkog suda od 18. srpnja 2016. – HE protiv Komisije
      (Predmet F-93/15)
      (2016/C 364/77)
      Jezik postupka: francuski
      Sudac pojedinac odredio je brisanje predmeta.


title: Predmet F-142/14: Tužba podnesena 24. prosinca 2014. – ZZ protiv Eurojust

text:
               9.3.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 81/30

         Tužba podnesena 24. prosinca 2014. – ZZ protiv Eurojust
   (Predmet F-142/14)
   (2015/C 081/38)
   Jezik postupka: engleski

      Stranke

      Tužitelj: ZZ (zastupnik: Ekkehard H. Schulze, Rechtsanwalt)

      Tuženik: Eurojust

      Predmet i opis spora

   Poništenje odluke kojom se ne dopušta sudjelovanje tužitelja u drugoj fazi postupka odabira, u kontekstu njegove kandidature za radno mjesto savjetnika u Uredu Predsjednika Eurojusta.

      Tužbeni zahtjev tužitelja

               —

               poništiti odluke od 8. kolovoza 2014. i 25. rujna 2014.;

               —

               naložiti tuženiku da dopusti tužitelju daljnje sudjelovanje u postupku odabira; i

               —

               naložiti tuženiku snošenje troškova tužitelja.


title: Predmet C-559/14: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 5. prosinca 2014. uputio Augstākā tiesa (Latvija) – Rūdolfs Meroni protiv Recoletos Limited

text:
               16.3.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 89/2

         Zahtjev za prethodnu odluku koji je 5. prosinca 2014. uputio Augstākā tiesa (Latvija) – Rūdolfs Meroni protiv Recoletos Limited
   (Predmet C-559/14)
   (2015/C 089/02)
   Jezik postupka: latvijski

      Sud koji je uputio zahtjev

   Augstākā tiesa

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelj: Rūdolfs Meroni

      Tuženik: Recoletos Limited

      Prethodna pitanja

               1.

               Treba li članak 34. točku 1. Uredbe Bruxelles I tumačiti na način da, u okviru postupka priznavanja strane sudske odluke, povreda prava osoba koje nisu stranke u glavnom postupku može biti razlog primjene klauzule o javnom poretku koja je predviđena u navedenom članku 34. točki 1. te odbijanja priznavanja strane odluke u dijelu u kojemu kojoj se ona odnosi na osobe koje nisu stranke u glavnom postupku?

               2.

               Ako je odgovor na prvo pitanje potvrdan, treba li članak 47. Povelje tumačiti na način da načelo pravičnog suđenja koje je u njemu sadržano dopušta da se u postupku o donošenju privremenih mjera zaštite ograničavaju imovinska prava osobe koja nije bila stranka u postupku, iako je predviđeno da će bilo koja osoba na koju se odnosi odluka o privremenim mjerama zaštite u svako doba imati pravo od suda zahtijevati izmjenu ili poništenje sudske odluke te se na taj način priopćenje odluke zainteresiranim osobama ostavlja na brigu tužiteljâ?


title: Presuda Suda od 22. prosinca 2016. u predmetu E-3/16 – Ski Taxi SA, Follo Taxi SA i Ski Follo Taxidrift AS protiv norveške vlade, koju zastupa tijelo nadležno za tržišno natjecanje (Članak 53. Sporazuma o EGP-u – Ograničenje tržišnog natjecanja po cilju – Javna nabava – Podnošenje zajedničkih ponuda preko društva sa zajedničkim upravljanjem)

text:
               27.4.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 133/5

         PRESUDA SUDA
   od 22. prosinca 2016.
   u predmetu E-3/16
   Ski Taxi SA, Follo Taxi SA i Ski Follo Taxidrift AS protiv norveške vlade, koju zastupa tijelo nadležno za tržišno natjecanje
   (Članak 53. Sporazuma o EGP-u – Ograničenje tržišnog natjecanja po cilju – Javna nabava – Podnošenje zajedničkih ponuda preko društva sa zajedničkim upravljanjem)
   (2017/C 133/05)
   U predmetu E-3/16 Ski Taxi SA, Follo Taxi SA i Ski Follo Taxidrift AS protiv norveške vlade koju zastupa tijelo nadležno za tržišno natjecanje – ZAHTJEV Sudu u skladu s člankom 34. Sporazuma među državama EFTA-e o osnivanju Nadzornog tijela i Suda koji je podnio Vrhovni sud Norveške (Norges Høyesterett) za tumačenje Sporazuma o Europskom gospodarskom prostoru, a posebno njegova članka 53., Sud, u sastavu Carl Baudenbacher, predsjednik i sudac izvjestitelj, Per Christiansen i Páll Hreinsson, suci, presudio je 22. prosinca 2016. kao u izreci:

               1.

               Kako bi se sporazum mogao smatrati ograničenjem tržišnog natjecanja po cilju u smislu članka 53. stavka 1. Sporazuma o EGP-u, mora pokazati dovoljno visok stupanj štetnosti za tržišno natjecanje. Nije dovoljno jednostavno moći, s obzirom na posebni pravni i ekonomski kontekst, spriječiti, ograničiti ili narušiti tržišno natjecanje.

               2.

               Kako bi se procijenilo sadržavaju li sporazum među poduzetnicima ili odluka udruženja poduzetnika dovoljno visok stupanj štetnosti za tržišno natjecanje, potrebno je uzeti u obzir sadržaj njihovih odredbi, njihove ciljeve te ekonomski i pravni kontekst u koji su smješteni. Pri procjeni navedenog konteksta potrebno je uzeti u obzir i karakteristike obuhvaćenih usluga i stvarne uvjete funkcioniranja te strukturu jednog ili više predmetnih tržišta. Osim toga, iako namjera stranaka nije nužan čimbenik za utvrđivanje ograničavajućeg karaktera sporazuma među poduzetnicima, ništa ne sprječava tijela nadležna za tržišno natjecanje, nacionalne sudove ili Sud da taj čimbenik uzmu u obzir.

               3.

               Sporazum sadržava dovoljno visok stupanj štetnosti za tržišno natjecanje koji bi se mogao smatrati ograničenjem tržišnog natjecanja po cilju samo ako se njegova štetnost može lako utvrditi. Ta procjena ne obuhvaća potpuno ispitivanje njegovih stvarnih ili potencijalnih učinaka. Osim toga, ona ne može dovesti do provođenja procjene pozitivnih i negativnih učinaka na tržišno natjecanje ni do upotrebe pravila razumne primjene.

               4.

               Kako bi se utvrdilo sadržava li podnošenje zajedničkih ponuda preko društva sa zajedničkim upravljanjem dovoljno visok stupanj štetnosti da bi se moglo smatrati ograničenjem tržišnog natjecanja po cilju, potrebno je uzeti u obzir vrstu suradnje, njezine ciljeve te ekonomski i pravni kontekst u koji je smještena. Namjera stranaka može se također uzeti u obzir, premda ona nije nužan čimbenik.

               5.

               Budući da podnošenje zajedničkih ponuda uključuje utvrđivanje cijena, što je izričito zabranjeno člankom 53. stavkom 1. Sporazuma o EGP-u, uzimanje u obzir ekonomskog i pravnog konteksta može biti ograničeno na neophodno kako bi se utvrdilo postojanje ograničenja tržišnog natjecanja po cilju. Međutim, takva procjena treba uzeti u obzir, iako u skraćenom obliku, jesu li stranke sporazuma stvarni ili potencijalni konkurenti te uključuje li zajedničko utvrđivanje cijena ponuđenih javnom naručitelju dodatna ograničenja.

               6.

               Iako otkrivanje zajedničke prirode ponuda javnom naručitelju može biti pokazatelj da stranke nisu namjeravale prekršiti zabranu sporazuma među poduzetnicima, to samo po sebi nije preduvjet za utvrđivanje može li se sporazum smatrati ograničenjem tržišnog natjecanja po cilju.


title: Predmet C-233/15: Presuda Suda (deveto vijeće) od 28. travnja 2016. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputila Administratīvā apgabaltiesa - Latvija) – SIA „Oniors Bio” protiv Valsts ieņēmumu dienests (Zahtjev za prethodnu odluku — Uredba (EEZ) br. 2658/87 — Zajednička carinska tarifa — Tarifno razvrstavanje — Kombinirana nomenklatura — Tarifni podbrojevi 1517 90 91 i 1518 00 31 — Tekuća, neprerađena, nehlapiva biljna mješavina, koja se sastoji od repičinog ulja (88 %) i suncokretovog ulja (12 %))

text:
               4.7.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 243/13

         Presuda Suda (deveto vijeće) od 28. travnja 2016. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputila Administratīvā apgabaltiesa - Latvija) – SIA „Oniors Bio” protiv Valsts ieņēmumu dienests
   (Predmet C-233/15) (1)

   ((Zahtjev za prethodnu odluku - Uredba (EEZ) br. 2658/87 - Zajednička carinska tarifa - Tarifno razvrstavanje - Kombinirana nomenklatura - Tarifni podbrojevi 1517 90 91 i 1518 00 31 - Tekuća, neprerađena, nehlapiva biljna mješavina, koja se sastoji od repičinog ulja (88 %) i suncokretovog ulja (12 %)))
   (2016/C 243/12)
   Jezik postupka: latvijski

      Sud koji je uputio zahtjev

   Administratīvā apgabaltiesa

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelj: SIA „Oniors Bio”

      Tuženik: Valsts ieņēmumu dienests

      Izreka

   Kombiniranu nomenklaturu koja je sadržana u Prilogu I. Uredbi Vijeća (EEZ) br. 2658/87 od 23. srpnja 1987. o tarifnoj i statističkoj nomenklaturi i o Zajedničkoj carinskoj tarifi u inačici koja proizlazi iz Provedbene uredbe Komisije (EU) br. 1006/2011 od 27. rujna 2011. treba tumačiti na način da kod određivanja treba li mješavinu biljnih ulja poput one o kojoj je riječ u glavnom postupku razvrstati kao jestivu mješavinu biljnih ulja u tarifni podbroj 1517 90 91 KN-a ili pak kao nejestivu mješavinu biljnih ulja u tarifni podbroj 1518 00 31 KN-a treba voditi računa o svim relevantnim elementima konkretnog slučaja u mjeri u kojoj se odnose na objektivne osobine i svojstva prirođena tom proizvodu. Među relevantnim elementima koji mogu opravdati kvalifikaciju takve mješavine kao „nejestive” valja ocijeniti informacije koje je dao proizvođač te mješavine u okviru carinske deklaracije, prema kojima se, zbog karakteristika postupka proizvodnje, prisutnost štetnih tvari u spomenutoj mješavini ne može isključiti. S tim u vezi, činjenica da analiza uzoraka uzetih na takvoj mješavini biljnih ulja nije pokazala prisutnost nijedne štetne tvari nije, sama po sebi, dovoljna da dovede u pitanje kvalifikaciju mješavine o kojoj je riječ kao „nejestive”. Takva posljedica pretpostavlja postojanje drugih relevantnih dokaza koji mogu dovesti u pitanje točnost informacija koje se odnose na postupak proizvodnje mješavine o kojoj je riječ, koje je dao njezin proizvođač i koje se nalaze u toj deklaraciji, u skladu s odredbama članaka 62., 68. i 71. Uredbe Vijeća (EEZ) br. 2913/92 od 12. listopada 1992. o Carinskom zakoniku Zajednice, kako je izmijenjena i dopunjena Uredbom (EZ) br. 648/2005 Europskog parlamenta i Vijeća od 13. travnja 2005.

      (1)  SL C 245, 27. 7. 2015.


title: Predmet T-187/16: Presuda Općeg suda od 25. siječnja 2017. – Anton Riemerschmid Weinbrennerei und Likörfabrik protiv EUIPO-a – Viña y Bodega Botalcura (LITU) („Žig Europske unije — Postupak povodom prigovora — Prijava verbalnog žiga Europske unije LITU — Relativni razlog za odbijanje — Nepostojanje vjerojatnosti dovođenja u zabludu — Nepostojanje sličnosti znakova — Članak 8. stavak 1. točka (b) Uredbe (EZ) br. 207/2009”)

text:
               6.3.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 70/20

         Presuda Općeg suda od 25. siječnja 2017. – Anton Riemerschmid Weinbrennerei und Likörfabrik protiv EUIPO-a – Viña y Bodega Botalcura (LITU)
   (Predmet T-187/16) (1)

   ((„Žig Europske unije - Postupak povodom prigovora - Prijava verbalnog žiga Europske unije LITU - Relativni razlog za odbijanje - Nepostojanje vjerojatnosti dovođenja u zabludu - Nepostojanje sličnosti znakova - Članak 8. stavak 1. točka (b) Uredbe (EZ) br. 207/2009”))
   (2017/C 070/28)
   Jezik postupka: engleski

      Stranke

      Tužitelj: Anton Riemerschmid Weinbrennerei und Likörfabrik GmbH & Co. KG (Erding, Njemačka) (zastupnik: P. Koch Moreno, odvjetnik)

      Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (zastupnik: J. Ivanauskas, agent)

      Druga stranka u postupku pred žalbenim vijećem EUIPO-a: Viña y Bodega Botalcura SA (Las Condes, Čile)

      Predmet

   Tužba protiv odluke drugog žalbenog vijeća EUIPO-a od 9. veljače 2016. (predmet R 719/2015-2), koja se odnosi na postupak povodom prigovora između društava Anton Riemerschmid Weinbrennerei und Likörfabrik i Viña y Bodega Botalcura.

      Izreka

               1.

               Tužba se odbija.

               2.

               Društvu Anton Riemerschmid Weinbrennerei und Likörfabrik GmbH & Co. KG nalaže se snošenje vlastitih troškova i troškova Ureda Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO).

      (1)  SL C 243, 4. 7. 2016.


title: Predmet C-52/13: Presuda Suda (osmo vijeće) od 13. ožujka 2014. (zahtjev za prethodnu odluku Consiglio di Stato – Italija) – Posteshop SpA – Divisione Franchising Kipoint protiv Autorità garante della concorrenza e del mercato, Presidenza del Consiglio dei Ministri (Prethodno pitanje  — Direktiva 2006/114/EZ  — Pojmovi „zavaravajućeg” i „komparativnog” oglašavanja  — Nacionalni propis koji određuje da su zavaravajuće i nezakonito komparativno oglašavanje dvije zasebne nedopuštene radnje)

text:
               5.5.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 135/13

         Presuda Suda (osmo vijeće) od 13. ožujka 2014. (zahtjev za prethodnu odluku Consiglio di Stato – Italija) – Posteshop SpA – Divisione Franchising Kipoint protiv Autorità garante della concorrenza e del mercato, Presidenza del Consiglio dei Ministri
   (Predmet C-52/13) (1)

   ((Prethodno pitanje - Direktiva 2006/114/EZ - Pojmovi „zavaravajućeg” i „komparativnog” oglašavanja - Nacionalni propis koji određuje da su zavaravajuće i nezakonito komparativno oglašavanje dvije zasebne nedopuštene radnje))
   2014/C 135/14
   Jezik postupka: talijanski

      Sud koji je uputio zahtjev

   Consiglio di Stato

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelj: Posteshop SpA – Divisione Franchising Kipoint

      Tuženik: Autorità garante della concorrenza e del mercato, Presidenza del Consiglio dei Ministri

      uz sudjelovanje: Cg srl, Tacoma srl

      Predmet

   Zahtjev za prethodnu odluku – Consiglio di Stato – Tumačenje Direktive 2006/114/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 12. prosinca 2006. o zavaravajućem i komparativnom oglašavanju (SL L 376, str. 21.) – Nepoštena poslovna praksa između poduzetnika – Pojam „zavaravajućeg i komparativnog oglašavanja” – Nacionalni propis koji ne zabranjuje samo oglašavanje koje je istodobno zavaravajuće i nezakonito komparativno, već također određuje da su zavaravajuće i nezakonito komparativno oglašavanje dvije zasebne nedopuštene radnje

      Izreka

   Direktivu 2006/114/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 12. prosinca 2006. o zavaravajućem i komparativnom oglašavanju treba tumačiti na način da se, kad je riječ o zaštiti trgovaca, odnosi na zavaravajuće oglašavanje i na nezakonito komparativno oglašavanje kao dvije samostalne povrede te da u cilju zabrane i kažnjavanja zavaravajućeg oglašavanja nije potrebno da ono istodobno predstavlja nezakonito komparativno oglašavanje.

      (1)  SL C 123, 27.4.2013.


title: Predmet T-418/14: Tužba podnesena 25. svibnja 2014. – Sina Bank protiv Vijeća

text:
               25.8.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 282/40

         Tužba podnesena 25. svibnja 2014. – Sina Bank protiv Vijeća
   (Predmet T-418/14)
   2014/C 282/53
   Jezik postupka: engleski

      Stranke

      Tužitelj: Sina Bank (Teheran, Iran) (zastupnici: B. Mettetal i C. Wucher-North, odvjetnici)

      Tuženik: Vijeće Europske unije

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

               —

               poništi Odluku Komisije nakon revizije sadržane u Obavijesti od 15. ožujka 2014. upućene osobama i subjektima na koje se odnose mjere ograničavanja iz Odluke Vijeća 2010/413/ZVSP (1) i Uredbi Vijeća (EU) br. 267/2012 (2) o mjerama ograničavanja protiv Irana (SL C 77, str.1.) koja navodi da se Odluka Komisije 2010/413/ZVSP i Uredba Vijeća (EU) br. 267/2012 i dalje izravno odnosi na tužitelja;

               —

               poništi Prilog IX. točku I.B.8. Uredbe Komisije (EU) br. 267/2012 jer se i dalje izravno odnosi na tužitelja kako je navedeno u Obavijesti od 15. ožujka 2014.;

               —

               naloži Vijeću, dodatno uz njegove troškove, snošenje troškova koji su nastali tužitelju.

      Tužbeni razlozi i glavni argumenti

   U prilog osnovanosti tužbe tužitelj ističe dva tužbena razloga.

               1.

               Prvim žalbenim razlogom tvrdi da je odluka Vijeća nakon revizije sadržane u Obavijesti od 15. ožujka 2014. povrijedila postupovna pravila davanja odgovarajućeg obrazloženja, poštovanje prava na obranu i prava na djelotvornu sudsku zaštitu.

               2.

               Drugim žalbenim razlogom tvrdi da društvo Sina Bank nije povezano s interesima društva „Daftar” i ne pridonosi financiranju takozvanih strateških interesa države ni njezinog nuklearnog programa. U skladu s tim, smatra da u vezi s bankom ne postoje materijalni kriteriji za označavanje u pobijanim aktima i/ili da je Vijeće počinilo očitu pogrešku u procjeni prilikom određivanja jesu li ti kriteriji ispunjeni ili ne. Osim toga, Vijeće nije ispravno primijenilo mjerodavne kriterije.

      (1)  Odluka Vijeća od 26. srpnja 2010. o mjerama ograničavanja protiv Irana i stavljanju izvan snage Zajedničkog stajališta 2007/140/ZVSP (SL L 195, str.39.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 18., svezak 3., str. 220.).

      (2)  Uredba Vijeća (EU) br. 267/2012 od 23. ožujka 2012. o mjerama ograničavanja protiv Irana i stavljanju izvan snage Uredbe (EU) br. 961/2010 (SL L 88, str.1.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 18., svezak 4., str. 194.).


title: Predmet T-373/12: Rješenje Općeg suda od 1. prosinca 2015. – REWE-Zentral protiv OHIM-a – Planet GDZ (PRO PLANET) („Žig Zajednice — Postupak povodom prigovora — Povlačenje prigovora — Obustava postupka”)

text:
               1.2.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 38/52

         Rješenje Općeg suda od 1. prosinca 2015. – REWE-Zentral protiv OHIM-a – Planet GDZ (PRO PLANET)
   (Predmet T-373/12) (1)

   ((„Žig Zajednice - Postupak povodom prigovora - Povlačenje prigovora - Obustava postupka”))
   (2016/C 038/68)
   Jezik postupka: njemački

      Stranke

      Tužitelj: REWE-Zentral AG (Köln, Njemačka) (zastupnici: M. Kinkeldey i A. Bognár, zatim M. Kinkeldey i C. Schmitt, odvjetnici)

      Tuženik: Ured za usklađivanje na unutarnjem tržištu (žigovi i dizajni) (zastupnik: D. Walicka, agent)

      Druga stranka u postupku pred žalbenim vijećem OHIM-a, intervenijent u postupku pred Općim sudom: Planet GDZ AG (Tagelswangen, Švicarska) (zastupnici: M. Nentwig i G. M. Becker, zatim M. Nentwig, odvjetnici)

      Predmet

   Tužba protiv odluke prvog žalbenog vijeća OHIM-a od 14. lipnja 2012. (predmet R 1350/2011-1), koja se odnosi na postupak povodom prigovora između Planet GDZ AG i REWE-Zentral AG.

      Izreka

               1.

               Obustavlja se postupak povodom tužbe.

               2.

               Nalaže se društvima REWE–Zentral AG i Planet GDZ AG snošenje vlastitih troškova kao i, svakom od njih, polovine troškova Ureda za usklađivanje na unutarnjem tržištu (žigovi i dizajni) (OHIM).

      (1)  SL C 319, 20. 10. 2012.


title: Predmet C-495/15 P: Žalba koju je 21. rujna 2015. podnijela Europska komisija protiv presude Općeg suda (deveto vijeće) od 15. srpnja 2015. u predmetu T-314/13, Portugal protiv Komisije

text:
               9.11.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 371/17

         Žalba koju je 21. rujna 2015. podnijela Europska komisija protiv presude Općeg suda (deveto vijeće) od 15. srpnja 2015. u predmetu T-314/13, Portugal protiv Komisije
   (Predmet C-495/15 P)
   (2015/C 371/20)
   Jezik postupka: portugalski

      Stranke

      Žalitelj: Europska komisija (zastupnici: D. Recchia i P. Guerra e Andrade, agenti)

      Druga stranka u postupku: Portugalska Republika

      Zahtjevi

   Žalitelj od Suda zahtijeva da:

               —

               ukine presudu Općeg suda od 15. srpnja 2015. u predmetu T-314/13;

               —

               vrati predmet Općem sudu na ponovno suđenje;

               —

               naloži portugalskoj državi snošenje troškova ovog žalbenog postupka.

      Žalbeni razlozi i glavni argumenti

      Žalbeni razlozi – Ponajprije, Komisija navodi da je Opći sud počinio pogrešku time što je utvrdio da Komisija treba donijeti odluku o financijskim ispravcima, u okviru Kohezijskog fonda, u roku utvrđenom u osnovnom normativnom aktu počevši od datuma saslušanja države članice.
   Podredno, Komisija navodi da je Opći sud počinio pogrešku time što je smatrao da je rok za donošenje Komisijine odluke o financijskim ispravcima imperativni rok, čije nepoštovanje dovodi do bitne povrede koja čini odluku donesenu izvan roku nevaljanom.

      Glavni argumenti – Ponajprije, Komisija navodi da u ovom slučaju nije bio primjenjiv članak 100. Uredbe br. 1083/2006 (1), nego članak H. stavak 2. Priloga II. Uredbi br. 1164/94 (2). Prema Komisijinom mišljenju, tumačenje koje je Opći sud dao članku 108. Uredbe br. 1083/2006 je pogrešno. Članak 108. primjenjuje se samo na sufinancirane projekte čija je usklađenost s novim odredbama potvrđena (razdoblje 2007.-2013.). U tom slučaju, na temelju članka 105. Uredbe br. 1083/2006, primjenjiva odredba je bila članak H. stavak 2. Priloga II. Uredbi br. 1164/94. Prema Komisijinom mišljenju, Uredbom br. 1164/94 nije predviđen nikakav rok u kojem bi Komisija morala donijeti odluku o financijskim ispravcima.
   Podredno, Komisija navodi da zakonodavac Unije nije propisao nikakav imperativni rok u kojem bi Komisija morala donijeti odluke o financijskim ispravcima. Glavni cilj odluke o financijskim ispravcima povezan je sa zaštitom financijskih interesa Unije. S druge strane, zakonom nije predviđena nikakva sankcija niti posljedica u vezi s nepoštovanjem roka. Rok za donošenje odluke o financijskim ispravcima je instruktivan rok.

      (1)  Uredba Vijeća (EZ) br. 1083/2006 od 11. srpnja 2006. o utvrđivanju općih odredaba o Europskom fondu za regionalni razvoj, Europskom socijalnom fondu i Kohezijskom fondu i stavljanju izvan snage Uredbe (EZ) br. 1260/1999 (SL L 210, str. 25.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 14., svezak 2., str. 120.)

      (2)  Uredba Vijeća (EZ) br. 1164/94 od 16. svibnja 1994. o osnivanju Kohezijskog fonda (SL L 130, str. 1.)


title: Predmet T-535/15: Tužba podnesena 15. rujna 2015. – CBM protiv OHIM-a – ÏD Group (Fashion ID)

text:
               9.11.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 371/39

         Tužba podnesena 15. rujna 2015. – CBM protiv OHIM-a – ÏD Group (Fashion ID)
   (Predmet T-535/15)
   (2015/C 371/40)
   Jezik na kojem je tužba podnesena: engleski

      Stranke

      Tužitelj: CBM Creative Brands Marken GmbH (Zürich, Švicarska) (zastupnici: U. Lüken, J. Bärenfänger, odvjetnici)

      Tuženik: Ured za usklađivanje na unutarnjem tržištu (žigovi i dizajni) (OHIM)

      Druga stranka pred žalbenim vijećem: ÏD Group (Roubaix, Francuska)

      Podaci o postupku pred OHIM-om

      Podnositelj prijave: tužitelj

      Predmetni sporni žig: verbalni žig Zajednice „Fashion ID” – prijava za registraciju br. 10 638 658

      Postupak pred OHIM-om: postupak povodom prigovora

      Pobijana odluka: odluka četvrtog žalbenog vijeća OHIM-a od 14. srpnja 2015. u predmetu R 2470/2014-4

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

               —

               poništi pobijanu odluku u dijelu u kojem ona potvrđuje odluku Odjela za prigovore o odbijanju prijave za registraciju žiga Zajednice br. 10 638 658 u odnosu na proizvode i usluge iz razreda 9, 14, 18, 25 i 35;

               —

               poništi odgovarajuću odluku Odjela za prigovore pri OHIM-u od 28. srpnja 2014. (predmet B 2 038 399) u dijelu u kojem je Odjel za prigovore usvojio prigovor kojim se traži odbijanje prijave žiga Zajednice br. 10 638 658;

               —

               u cijelosti odbije prigovor od 26. lipnja 2012. protiv prijave za registraciju žiga Zajednice br. 10 638 658;

               —

               naloži OHIM-u snošenje troškova.

      Tužbeni razlog

               —

               Odjel za prigovore i žalbeno vijeće nisu uzeli u obzir ustaljenu sudsku praksu Općeg suda i Suda prema kojoj se opći dojam koji znakovi ostavljaju treba ocjenjivati gledajući pobijani žig kao cjelinu, a ne vršeći usporedbu pojedinih elemenata.


title: Predmet C-609/15: Rješenje predsjednika Suda od 2. svibnja 2017. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Letrado de la Administración de Justicia del Juzgado de Violencia sobre la Mujer Único de Terrassa – Španjolska) – María Assumpció Martínez Roges protiv José Antonia Garcíe Sáncheza

text:
               28.8.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 283/28

         Rješenje predsjednika Suda od 2. svibnja 2017. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Letrado de la Administración de Justicia del Juzgado de Violencia sobre la Mujer Único de Terrassa – Španjolska) – María Assumpció Martínez Roges protiv José Antonia Garcíe Sáncheza
   (Predmet C-609/15) (1)

   (2017/C 283/39)
   Jezik postupka: španjolski
   Predsjednik Suda odredio je brisanje predmeta.

      (1)  SL C 38, 1. 2. 2016.


title: Predmet T-467/13: Presuda Općeg suda od 8. rujna 2016. – Arrow Group i Arrow Generics protiv Komisije („Tržišno natjecanje — Zabranjeni sporazumi — Tržište antidepresivima koji sadrže farmaceutsku djelatnu tvar citalopram — Pojam ograničenja tržišnog natjecanja prema cilju — Moguće tržišno natjecanje — Generički lijekovi — Prepreke izlasku na tržište kao posljedica postojanja patenata — Sporazumi sklopljeni između nositelja patenata i proizvođača generičkih lijekova — Novčane kazne — Pravna sigurnost — Načelo zakonitosti kazni — Trajanje Komisijine istrage — Prava obrane — Jedinstvena i neprekinuta povreda”)

text:
               17.10.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 383/10

         Presuda Općeg suda od 8. rujna 2016. – Arrow Group i Arrow Generics protiv Komisije
   (Predmet T-467/13) (1)

   ((„Tržišno natjecanje - Zabranjeni sporazumi - Tržište antidepresivima koji sadrže farmaceutsku djelatnu tvar citalopram - Pojam ograničenja tržišnog natjecanja prema cilju - Moguće tržišno natjecanje - Generički lijekovi - Prepreke izlasku na tržište kao posljedica postojanja patenata - Sporazumi sklopljeni između nositelja patenata i proizvođača generičkih lijekova - Novčane kazne - Pravna sigurnost - Načelo zakonitosti kazni - Trajanje Komisijine istrage - Prava obrane - Jedinstvena i neprekinuta povreda”))
   (2016/C 383/14)
   Jezik postupka: engleski

      Stranke

      Tužitelji: Arrow Group ApS (Roskilde, Danska) i Arrow Generics Ltd (London, Ujedinjena Kraljevina) (zastupnici: S. D. Kon, C. Firth i C. Humpe, solicitors)

      Tuženik: Europska komisija (zastupnici: F. Castilla Contreras i B. Mongin, agenti, uz asistenciju G. Peretz, barrister)

      Predmet

   Zahtjev za djelomično poništenje Odluke Komisije C(2013) 3803 final od 19. lipnja 2013. o postupku primjene članka 101. [UFEU-a] i članka 53. Sporazuma o EGP-u [TFUE] (predmet AT/39226 – Lundbeck), i zahtjev za smanjenje iznosa novčane kazne koja je tužiteljima izrečena navedenom odlukom.

      Izreka

               1.

               Tužba se odbija.

               2.

               Arrow Group ApS i Arrow Generics Ltd nalaže se snošenje troškova.

      (1)  SL C 313, 26. 10. 2013.


title: Spojeni predmeti C-501/12 do C-506/12, C-540/12 i C-541/12: Presuda Suda (drugo vijeće) od 19. lipnja 2014. (zahtjevi za prethodnu odluku koje je uputio Verwaltungsgericht Berlin – Njemačka) – Thomas Specht (C-501/12), Jens Schombera (C-502/12), Alexander Wieland (C-503/12), Uwe Schönefeld (C-504/12), Antje Wilke (C-505/12), Gerd Schini (C-506/12), Rena Schmeel (C-540/12), Ralf Schuster (C-541/12) protiv Land Berlin, Bundesrepublik Deutschland (Prethodno pitanje — Socijalna politika — Direktiva 2000/78/EZ — Jednako postupanje pri zapošljavanju i obavljanju zanimanja — Članak 2., članak 3. stavak 1. točka (c) i članak 6. stavak 1. — Izravna diskriminacija na temelju dobi — Osnovna plaća dužnosnika utvrđena prema dobi — Prijelazno uređenje — Nastavljanje različitog postupanja — Obrazloženja — Pravo na naknadu — Odgovornost države članice — Načela ekvivalentnosti i djelotvornosti)

text:
               25.8.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 282/4

         Presuda Suda (drugo vijeće) od 19. lipnja 2014. (zahtjevi za prethodnu odluku koje je uputio Verwaltungsgericht Berlin – Njemačka) – Thomas Specht (C-501/12), Jens Schombera (C-502/12), Alexander Wieland (C-503/12), Uwe Schönefeld (C-504/12), Antje Wilke (C-505/12), Gerd Schini (C-506/12), Rena Schmeel (C-540/12), Ralf Schuster (C-541/12) protiv Land Berlin, Bundesrepublik Deutschland
   (Spojeni predmeti C-501/12 do C-506/12, C-540/12 i C-541/12) (1)

   ((Prethodno pitanje - Socijalna politika - Direktiva 2000/78/EZ - Jednako postupanje pri zapošljavanju i obavljanju zanimanja - Članak 2., članak 3. stavak 1. točka (c) i članak 6. stavak 1. - Izravna diskriminacija na temelju dobi - Osnovna plaća dužnosnika utvrđena prema dobi - Prijelazno uređenje - Nastavljanje različitog postupanja - Obrazloženja - Pravo na naknadu - Odgovornost države članice - Načela ekvivalentnosti i djelotvornosti))
   2014/C 282/06
   Jezik postupka: njemački

      Sud koji je uputio zahtjev

   Verwaltungsgericht Berlin

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelji: Thomas Specht (C-501/12), Jens Schombera (C-502/12), Alexander Wieland (C-503/12), Uwe Schönefeld (C-504/12), Antje Wilke (C-505/12), Gerd Schini (C-506/12), Rena Schmeel (C-540/12), Ralf Schuster (C-541/12)

      Tuženici: Land Berlin, Bundesrepublik Deutschland

      Izreka

               1.

               Članak 3. stavak 1. točku (c) Direktive Vijeća 2000/78/EZ od 27. studenoga 2000. o uspostavi općeg okvira za jednako postupanje pri zapošljavanju i obavljanju zanimanja treba tumačiti na način da uvjeti za plaću dužnosnika spadaju u područje primjene te direktive.

               2.

               Članak 2. i članak 6. stavak 1. Direktive 2000/78 trebaju se tumačiti na način da im nije suprotna nacionalna mjera poput one u glavnom postupku, na temelju koje se, u svakom razredu službe, stupanj osnovne plaće dužnosnika utvrđuje, pri njegovom zapošljavanju, prema njegovoj dobi.

               3.

               Članak 2. i članak 6. stavak 1. Direktive 2000/78 trebaju se tumačiti na način da im nije suprotna nacionalna odredba, poput one u glavnom postupku, koja definira nove načine razvrstavanja, u novom sustavu plaća, dužnosnika koji su imenovani prije stupanja na snagu te odredbe i koja predviđa, s jedne strane, da se stupanj plaća u koji se navedeni razvrstavaju utvrđuje isključivo na temelju plaće koja se prima temeljem starog sustava plaća, unatoč tome što se potonji sustav temelji na diskriminaciji na temelju dobi dužnosnika, i, s druge strane, da se naknadno napredovanje na ljestvici plaća otad utvrđuje isključivo na temelju profesionalnog iskustva stečenoga od trenutka stupanja na snagu navedene odredbe.

               4.

               U okolnostima poput onih iz predmeta u glavnom postupku, pravo Unije, posebno članak 17. Direktive 2000/78, ne propisuje obvezu retroaktivne dodijele diskriminiranim dužnosnicima iznosa koji odgovara razlici između plaće koju su stvarno primili i one koja odgovara višem stupnju njihovog razreda.
               Na sudu koji je postavio zahtjev jest da dokaže jesu li ispunjeni svi uvjeti koje postavlja sudska praksa Suda Europske unije da bi se, na temelju prava Unije, utvrdila odgovornost Savezne Republike Njemačke.

               5.

               Nije u suprotnosti s pravom Unije nacionalna odredba poput one u glavnom postupku koja propisuje obvezu za dužnosnika da postavi zahtjeve, u relativno kratkom roku, odnosno prije završetka financijske godine koja je u tijeku, u odnosu na novčane naknade koje se ne temelje izravno na zakonu, ako to pravilo ne povrjeđuje ni načelo ekvivalentnosti ni načelo djelotvornosti. Na sudu koji je uputio zahtjev jest da utvrdi jesu li ti uvjeti ispunjeni u predmetima u glavnom postupku.

      (1)  SL C 26, 26.1.2013.

      SL C 46, 16.2.2013.


title: Predmet T-525/15: Tužba podnesena 7. rujna 2015. – Petro Suisse Intertrade protiv Vijeća

text:
               9.11.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 371/35

         Tužba podnesena 7. rujna 2015. – Petro Suisse Intertrade protiv Vijeća
   (Predmet T-525/15)
   (2015/C 371/36)
   Jezik postupka: engleski

      Stranke

      Tužitelj: Petro Suisse Intertrade Co. SA (Pully, Švicarska) (zastupnik: J. Grayston, P. Gjørtler, G. Pandey, i D. Rovetta, odvjetnici)

      Tuženik: Vijeće Europske unije

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

               —

               poništi Odluku Vijeća (ZVSP) 2015/1008 od 25. lipnja 2015. o izmjeni Odluke 2010/413/ZVSP o mjerama ograničavanja protiv Irana (SL 2015 L 161, str. 19.) i Provedbenu odluku Vijeća (EU) 2015/1001 od 25. lipnja 2015. o provedbi Uredbe (EU) br. 267/2012 o mjerama ograničavanja protiv Irana (SL 2015 L 161, str. 1.), u dijelu u kojem ti akti uvrštavaju tužitelja u kategoriju osoba i subjekata koji podliježu mjerama ograničavanja,

               —

               poništi Odluku Vijeća sadržanu u dopisu od 26. lipnja 2015. upućenom odvjetnicima tužitelja, koja se odnosi na preispitivanje popisa utvrđenih osoba i subjekata navedenog u Prilogu II. Odluci 2010/413/ZVSP i Prilogu IX. Uredbi (EU) br. 267/2012, u dijelu u kojem se tom odlukom odbija brisanje tužitelja s popisa osoba i subjekata koji podliježu mjerama ograničivanja,

               —

               naloži Vijeću snošenje troškova postupka.

      Tužbeni razlozi i glavni argumenti

   U prilog osnovanosti tužbe tužitelj ističe četiri tužbena razloga.

               1.

               Prvi tužbeni razlog koji se odnosi na nedostatno obrazloženje

                           —

                           Odluka od 26. lipnja 2015. (u daljnjem tekstu: sporna odluka o preispitivanju) služila je i kao obavijest o Odluci Vijeća (ZVSP) 2015/1008 i Provedbenoj odluci Vijeća (EU) 2015/1001 (u daljnjem tekstu: sporni akti), ali u tom dopisu nije pruženo obrazloženje za donošenje spornih akata.

               2.

               Drugi tužbeni razlog koji se odnosi na očitu pogrešku u ocjeni

                           —

                           Iako u vlasništvu NIOC-a, tužitelj čini zasebni pravni subjekt sa sjedištem u Švicarskoj koji legitimno djeluje kao društvo koje pruža usluge lokalno te ostvaruje vrlo ograničen prihod.

               3.

               Treći tužbeni razlog koji se odnosi na povredu prava na obranu

                           —

                           Dopustivši da pojedina neutvrđena država članica uputi Vijeće na donošenje odluke bez provjere bilo kakvih relevantnih dokumenata ili dokaza koji bi toj odluci išli u prilog, Vijeće je jednostrano uspostavilo novi postupak donošenja odluka koji nema pravnu osnovu u članku 215. UFEU-a ili drugim odredbama Ugovora. Takav način postupanja remeti ravnotežu između istražnih ovlasti Vijeća i njegove ovlasti donošenja odluka kao i pravo tužitelja na sudsku zaštitu.

               4.

               Četiri tužbeni razlog koji se odnosi na povredu temeljnog prava na vlasništvo

                           —

                           Vijeće nije pružilo obrazloženje za ograničenja nametnuta tužitelju. Činjenica da je tužitelj, odnosno švicarsko društvo s ograničenim poslovanjem u svojstvu društva koje pruža usluge lokalno, uvršten na popis, ne može ni na koji način doprinijeti održavanju međunarodnog mira i sigurnosti, a Vijeće ne može pružiti dokaze o suprotnome.


title: Predmet C-559/14: Presuda Suda (prvo vijeće) od 25. svibnja 2016. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Augstākā tiesa – Latvija) – Rūdolfs Meroni protiv Recoletos Limited (Zahtjev za prethodnu odluku — Pravosudna suradnja u građanskim stvarima — Uredba (EZ) br. 44/2001 — Priznavanje i izvršenje privremenih i zaštitnih mjera — Pojam „javnog poretka”)

text:
               18.7.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 260/4

         Presuda Suda (prvo vijeće) od 25. svibnja 2016. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Augstākā tiesa – Latvija) – Rūdolfs Meroni protiv Recoletos Limited
   (Predmet C-559/14) (1)

   ((Zahtjev za prethodnu odluku - Pravosudna suradnja u građanskim stvarima - Uredba (EZ) br. 44/2001 - Priznavanje i izvršenje privremenih i zaštitnih mjera - Pojam „javnog poretka”))
   (2016/C 260/05)
   Jezik postupka: latvijski

      Sud koji je uputio zahtjev

   Augstākā tiesa

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelj: Rūdolfs Meroni

      Tuženik: Recoletos Limited

      uz sudjelovanje: Aivars Lembergs, Olafs Berķis, Igors Skoks, Genādijs Ševcovs

      Izreka

   Članak 34. točku 1. Uredbe Vijeća (EZ) br. 44/2001 od 22. prosinca 2000. o [sudskoj] nadležnosti, priznavanju i izvršenju sudskih odluka u građanskim i trgovačkim stvarima u vezi s člankom 47. Povelje Europske unije o temeljnim pravima treba tumačiti na način da, u okolnostima poput onih o kojima je riječ u glavnom postupku, priznavanje i izvršenje odluke koju je donio sud države članice a da treća osoba čija prava mogu biti ugrožena tom odlukom nije bila saslušana ne treba smatrati očito protivnim javnom poretku države članice u kojoj se traži priznanje i pravu na pravičan postupak u smislu tih odredbi, u mjeri u kojoj ona pred tim sudom može ostvariti svoja prava.

      (1)  SL C 89, 16. 3. 2015.


title: Predmet C-560/15: Presuda Suda (četvrto vijeće) od 26. srpnja 2017. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Consiglio di Stato – Italija) – Europa Way Srl, Persidera SpA protiv Autorità per le Garanzie nelle Comunicazioni, Ministero dello Sviluppo Economico, Presidenza del Consiglio dei Ministri, Ministero dell'Economia e delle Finanze (Zahtjev za prethodnu odluku — Elektroničke komunikacijske mreže i usluge — Telekomunikacijske usluge — Direktive 2002/20/EZ, 2002/21/EZ i 2002/77/EZ — Dodjela prava korištenja radijskim frekvencijama za digitalno zemaljsko emitiranje radija i televizije — Poništenje besplatnog postupka nadmetanja („beauty contest”) u tijeku i zamjena tog postupka naplatnim postupkom — Zadiranje nacionalnog zakonodavca — Neovisnost državnih regulatornih tijela — Prethodna rasprava — Kriteriji za dodjelu — Legitimna očekivanja)

text:
               18.9.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 309/5

         Presuda Suda (četvrto vijeće) od 26. srpnja 2017. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Consiglio di Stato – Italija) – Europa Way Srl, Persidera SpA protiv Autorità per le Garanzie nelle Comunicazioni, Ministero dello Sviluppo Economico, Presidenza del Consiglio dei Ministri, Ministero dell'Economia e delle Finanze
   (Predmet C-560/15) (1)

   ((Zahtjev za prethodnu odluku - Elektroničke komunikacijske mreže i usluge - Telekomunikacijske usluge - Direktive 2002/20/EZ, 2002/21/EZ i 2002/77/EZ - Dodjela prava korištenja radijskim frekvencijama za digitalno zemaljsko emitiranje radija i televizije - Poništenje besplatnog postupka nadmetanja („beauty contest”) u tijeku i zamjena tog postupka naplatnim postupkom - Zadiranje nacionalnog zakonodavca - Neovisnost državnih regulatornih tijela - Prethodna rasprava - Kriteriji za dodjelu - Legitimna očekivanja))
   (2017/C 309/06)
   Jezik postupka: talijanski

      Sud koji je uputio zahtjev

   Consiglio di Stato

      Stranke glavnog postupka

      Žalitelji: Europa Way Srl, Persidera SpA

      Druge stranke u žalbenom postupku: Autorità per le Garanzie nelle Comunicazioni, Ministero dello Sviluppo Economico, Presidenza del Consiglio dei Ministri, Ministero dell'Economia e delle Finanze

      uz sudjelovanje: Elettronica Industriale SpA, Cairo Network Srl, Tivuitalia SpA, Radiotelevisione italiana SpA (RAI), Sky Italia Srl

      Izreka

               1.

               Članak 3. stavak 3.a Direktive 2002/21/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 7. ožujka 2002. o zajedničkom regulatornom okviru za elektroničke komunikacijske mreže i usluge (Okvirna direktiva), kako je izmijenjena Direktivom 2009/140/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 25. studenoga 2009., treba tumačiti na način da mu se protivi to da nacionalni zakonodavac poništi postupak nadmetanja za dodjelu radijskih frekvencija u tijeku koji je organiziralo nadležno državno regulatorno tijelo u okolnostima kakve su one u glavnom postupku, a koji je bio prekinut ministarskom odlukom.

               2.

               Članak 9. Direktive 2002/21, kako je izmijenjena Direktivom 2009/140, članke 3., 5. i 7. Direktive 2002/20/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 7. ožujka 2002. o ovlaštenju u području elektroničkih komunikacijskih mreža i usluga (Direktiva o ovlaštenju), kako je izmijenjena Direktivom 2009/140, i članke 2. i 4. Direktive Komisije 2002/77/EZ od 16. rujna 2002. o tržišnom natjecanju na tržištima elektroničkih komunikacijskih mreža i usluga, treba tumačiti na način da im se ne protivi to da se besplatni postupak nadmetanja za dodjelu radijskih frekvencija, koji je pokrenut kako bi se ispravilo nezakonito isključenje određenih operatora s tržišta, zamijeni naplatnim postupkom na temelju izmijenjenog plana dodjele radijskih frekvencija nakon ograničenja njihova broja, pod uvjetom da se novi postupak nadmetanja temelji na objektivnim, transparentnim, nediskriminirajućim i proporcionalnim kriterijima i da je u skladu s ciljevima određenim u članku 8. stavcima 2. do 4. Direktive 2002/21, kako je izmijenjena. Na sudu koji je uputio zahtjev je da provjeri, s obzirom na sve relevantne okolnosti, jesu li uvjeti određeni naplatnim postupkom nadmetanja takvi da omogućuju stvaran pristup novih operatora tržištu digitalne televizije, a da ne stavljaju neopravdano u povoljniji položaj operatore koji već posluju na tržištu analogne ili digitalne televizije.

               3.

               Načelo zaštite legitimnih očekivanja treba tumačiti na način da mu se ne protivi poništenje postupka nadmetanja za dodjelu radijskih frekvencija, samo na temelju toga što je operatorima, kao što su žalitelji u glavnom postupku, bilo dopušteno sudjelovati u tom postupku i što bi im kao jedinim ponuditeljima, da postupak nije bio poništen, bila dodijeljena prava korištenja radijskim frekvencijama za digitalno zemaljsko emitiranje radija i televizije.

      (1)  SL C 38, 1. 2. 2016.


title: Predmet F-14/16: Tužba podnesena 14. ožujka 2016. – ZZ protiv Parlamenta

text:
               10.5.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 165/22

         Tužba podnesena 14. ožujka 2016. – ZZ protiv Parlamenta
   (Predmet F-14/16)
   (2016/C 165/30)
   Jezik postupka: francuski

      Stranke

      Tužitelj: ZZ (zastupnik: A. Tymen, odvjetnik)

      Tuženik: Europski parlament

      Predmet i opis spora

   Poništenje odluke o neproduljenu tužiteljevog ugovora kao člana ugovornog osoblja za pomoćne poslove i zahtjev za naknadu navodno pretrpljene nematerijalne štete.

      Tužbeni zahtjev tužitelja

               —

               poništiti odluku od 28. svibnja 2015. kojom mu se odbija produljenje ugovora;

               —

               prema potrebi, poništiti prešutnu odluku od 31. svibnja 2015. kojom mu se odbija produljenje ugovora;

               —

               prema potrebi, poništiti odluku od 7. prosinca 2015. o odbijanju njegove žalbe;

               —

               naložiti tuženiku plaćanje naknade štete, koja je ex aequo et bono određena u iznosu od 115 000 eura na ime naknade nematerijalne štete;

               —

               naložiti tuženiku snošenje troškova.


title: Predmet T-252/12: Rješenje Općeg suda od 4. veljače 2015. – Gretsch-Unitas i Gretsch-Unitas Baubeschläge protiv Komisije

text:
               30.3.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 107/39

      Rješenje Općeg suda od 4. veljače 2015. – Gretsch-Unitas i Gretsch-Unitas Baubeschläge protiv Komisije
      (Predmet T-252/12) (1)

      (2015/C 107/51)
      Jezik postupka: njemački
      Predsjednik trećeg vijeća odredio je brisanje predmeta.

         (1)  SL C 227, 28.7.2012.


title: Predmet F-65/14: Tužba podnesena 14. srpnja 2014. – ZZ protiv SEAE-a

text:
               27.10.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 380/26

         Tužba podnesena 14. srpnja 2014. – ZZ protiv SEAE-a
   (Predmet F-65/14)
   2014/C 380/33
   Jezik postupka: francuski

      Stranke

      Tužitelj: ZZ (zastupnici: L. Levi i N. Flandin, odvjetnici)

      Tuženik: SEAE

      Predmet i opis spora

   Poništenje odluka o odbijanju promaknuća tužitelja u razred AD 13 u okviru postupka promaknuća za 2013., iako se tužitelj nalazio na popisu dužnosnika koji imaju pravo na promaknuće.

      Tužbeni zahtjev tužitelja

               —

               poništiti odluke od 9. listopada 2013. i od 14. listopada 2013. kojima se odbija promaknuće tužitelja u razred AD 13 u okviru postupka promaknuća za 2013.,

               —

               ukoliko je to potrebno, poništiti odluku od 16. travnja 2014. kojom se žalba tužitelja odbija,

               —

               naložiti SEAE-u snošenje svih troškova.


title: Predmet T-409/14: Rješenje Općeg suda od 22. lipnja 2016. – Marcuccio protiv Europske unije („Tužba za naknadu štete — Tužitelj koji je prestao odgovarati na pozive Općeg suda — Obustava postupka”)

text:
               8.8.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 287/22

         Rješenje Općeg suda od 22. lipnja 2016. – Marcuccio protiv Europske unije
   (Predmet T-409/14) (1)

   ((„Tužba za naknadu štete - Tužitelj koji je prestao odgovarati na pozive Općeg suda - Obustava postupka”))
   (2016/C 287/27)
   Jezik postupka: talijanski

      Stranke

      Tužitelj: Luigi Marcuccio (Tricase, Italija) (zastupnik: G. Cipressa, odvjetnik)

      Tuženik: Europska unija, koju zastupa Sud Europske unije (zastupnici: A. Placco, zatim J. Inghelram, P. Giusta i L. Tonini Alabiso, agenti)

      Predmet

   Zahtjev koji se temelji na članku 268. UFEU-a kojim se traži naknada štete koju je tužitelj navodno pretrpio zbog trajanja postupka u predmetima T-236/02, C-59/06 P i C-617/11 P.

      Izreka

               1.

               Obustavlja se postupak po tužbi.

               2.

               Svaka stranka snosit će vlastite troškove povezane s prigovorom nedopuštenosti povodom kojeg je doneseno rješenje od 9. siječnja 2015., Marcuccio/Europska unija (T-409/14, neobjavljeno, EU:T:2015:18).

               3.

               Luigi Marcuccio snosit će vlastite troškove i preostale troškove Suda Europske unije.

      (1)  SL C 245, 28. 7. 2014.


title: Predmet T-425/11: Presuda Općeg suda od 11. rujna 2014. – Grčka protiv Komisije ( „Državna potpora — Grčka kasina — Pravno uređenje koje određuje porezno opterećenje od 80 % na ulaznice različitih iznosa — Odluka kojom se utvrđuje da je potpora nespojiva s unutarnjim tržištem — Pojam državne potpore — Prednost” )

text:
               27.10.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 380/5

         Presuda Općeg suda od 11. rujna 2014. – Grčka protiv Komisije
   (Predmet T-425/11) (1)

   ((„Državna potpora - Grčka kasina - Pravno uređenje koje određuje porezno opterećenje od 80 % na ulaznice različitih iznosa - Odluka kojom se utvrđuje da je potpora nespojiva s unutarnjim tržištem - Pojam državne potpore - Prednost”))
   2014/C 380/06
   Jezik postupka: grčki

      Stranke

      Tužitelj: Helenska Republika (zastupnici P. Mylonopoulos i K. Boskovits, agenti)

      Tuženik: Europska komisija (zastupnici: D. Triantafyllou, H. van Vliet i M. Konstantinidis, agenti)

      Predmet

   Zahtjev za poništenje Odluke Komisije 2011/716/EU od 24. svibnja 2011., o državnoj potpori C 16/10 (prijašnji NN 22/10, prijašnji CP 318/09) koju je Grčka provela u korist određenih grčkih kasina (JO L 285, str. 25.).

      Izreka

               1.

               Poništava se odluka Komisije 2011/716/EZ od 24. svibnja 2011. o državnoj potpori C 16/10 (prijašnji NN 22/10, prijašnji CP 318/09) koju je Grčka provela u korist određenih grčkih kasina.

               2.

               Europskoj komisiji nalaže se da, uz vlastite, snosi i troškove Helenske Republike.

      (1)  SL C 282, 24.9.2011.


title: Predmet C-191/15: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 27. travnja 2015. uputio Oberster Gerichtshof (Austrija) – Verein für Konsumenteninformation protiv Amazon EU Sàrl

text:
               6.7.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 221/3

         Zahtjev za prethodnu odluku koji je 27. travnja 2015. uputio Oberster Gerichtshof (Austrija) – Verein für Konsumenteninformation protiv Amazon EU Sàrl
   (Predmet C-191/15)
   (2015/C 221/04)
   Jezik postupka: njemački

      Sud koji je uputio zahtjev

   Oberster Gerichtshof

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelj: Verein für Konsumenteninformation

      Tuženik: Amazon EU Sàrl

      Prethodna pitanja

               1.

               Treba li pravo koje se primjenjuje na sudski nalog u smislu Direktive 2009/22/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 23. travnja 2009. o sudskim nalozima za zaštitu interesa potrošača (1) odrediti u skladu s člankom 4. Uredbe (EZ) 864/2007 Europskog parlamenta i Vijeća od 11. srpnja 2007. o pravu koje se primjenjuje na izvanugovorne obveze (Rim II) (2) ako se tužba podnosi protiv primjene nedopuštenih odredbi poduzetnika sa sjedištem u državi članici koje u okviru elektroničke trgovine sklapa ugovore s potrošačima koji imaju prebivalište u drugim državama članicama, osobito u državi suda pred kojim se vodi postupak?

               2.

               U slučaju potvrdnog odgovora na prvo pitanje:

                           2.1.

                           Treba li državom nastanka štete (članak 4. stavak 1. Rim II) smatrati svaku državu na koju je usmjerena poslovna djelatnost tuženog poduzetnika tako da se pobijane odredbe trebaju ocjenjivati prema pravu države suda ako subjekt koji je ovlašten za podnošenje tužbe pobija primjenu tih odredbi u trgovini s potrošačima koji imaju prebivalište u toj državi?

                           2.2.

                           Postoji li očito jača veza (članak 4. stavak 3. Rim II) s pravom one države u kojoj tuženi poduzetnik ima svoje sjedište ako njegovi uvjeti poslovanja propisuju da se na ugovore koje on sklapa treba primjenjivati pravo te države?

                           2.3.

                           Vodi li takva odredba o izboru mjerodavnog prava iz drugih razloga do toga da ispitivanje pobijanih ugovornih odredbi treba provesti prema pravu one države u kojoj tuženi poduzetnik ima svoje sjedište?

               3.

               U slučaju negativnog odgovora na prvo pitanje:
               Kako u tom slučaju treba odrediti pravo koje se primjenjuje na sudski nalog?

               4.

               Neovisno o odgovoru na prethodna pitanja:

                           4.1.

                           Je li odredba sadržana u Općim uvjetima poslovanja prema kojoj se na ugovor koji je u okviru elektroničke trgovine sklopljen između potrošača i poduzetnika sa sjedištem u drugoj državi članici treba primijeniti pravo države sjedišta tog poduzetnika nepoštena u smislu članka 3. stavka 1. Direktive Vijeća 93/13/EEZ od 5. travnja 1993. o nepoštenim uvjetima u potrošačkim ugovorima (3)?

                           4.2.

                           Podliježe li obrada osobnih podataka od strane poduzetnika koji u okviru elektroničke trgovine sklapa ugovore s potrošačima koji imaju prebivalište u drugim državama članicama, u skladu s člankom 4. stavkom 1. točkom (a) Direktive 95/46/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 24. listopada 1995. o zaštiti pojedinaca u vezi s obradom osobnih podataka i o slobodnom protoku takvih podataka (4), neovisno o pravu koje se inače primjenjuje, isključivo pravu države članice u kojoj se nalazi poslovni nastan poduzetnika koji provodi obradu ili je poduzetnik dužan poštovati propise o zaštiti podataka i onih država članica na koje je usmjerena njegova poslovna djelatnost?

      (1)  SL L 110, str. 30. (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 15., svezak 1., str. 269.).

      (2)  SL L 199, str. 40. (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 19., svezak 6., str. 73.).

      (3)  SL L 95, str. 29. (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 15., svezak 12., str. 24.).

      (4)  SL L 281, str. 31. (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 13., svezak 7., str. 88.).


title: Predmet C-50/17 P: Žalba koju je 31. siječnja 2017. podnio Universidad Internacional de la Rioja, S.A. protiv presude Općeg suda (osmo vijeće) od 1. prosinca 2016. u predmetu T-561/15, Universidad Internacional de la Rioja protiv EUIPO-a – Universidad de la Rioja (Universidad Internacional de la Rioja UNIR)

text:
               17.7.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 231/2

         Žalba koju je 31. siječnja 2017. podnio Universidad Internacional de la Rioja, S.A. protiv presude Općeg suda (osmo vijeće) od 1. prosinca 2016. u predmetu T-561/15, Universidad Internacional de la Rioja protiv EUIPO-a – Universidad de la Rioja (Universidad Internacional de la Rioja UNIR)
   (Predmet C-50/17 P)
   (2017/C 231/03)
   Jezik postupka: španjolski

      Stranke

      Žalitelj: Universidad Internacional de la Rioja, S.A. (zastupnici: C. Lema Devesa i A. Porras Fernandez-Toledano, odvjetnici)

      Druga stranka u postupku: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo
   Opći je sud (deveto vijeće) rješenjem od 1. lipnja 2017. odbacio žalbu i Universidad Internacional de La Rioja, S.A. naložio snošenje vlastitih troškova.


title: Predmet C-383/15 P: Žalba koju je 15. srpnja 2015. podnio Skype protiv presude Općeg suda (prvo vijeće) od 5. svibnja 2015. u predmetu T-423/12, Skype protiv Ureda za usklađivanje na unutarnjem tržištu (žigovi i dizajni)

text:
               26.10.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 354/15

         Žalba koju je 15. srpnja 2015. podnio Skype protiv presude Općeg suda (prvo vijeće) od 5. svibnja 2015. u predmetu T-423/12, Skype protiv Ureda za usklađivanje na unutarnjem tržištu (žigovi i dizajni)
   (Predmet C-383/15 P)
   (2015/C 354/18)
   Jezik postupka: engleski

      Stranke

      Žalitelj: Skype (zastupnici: A. Carboni, M. Browne, Solicitors)

      Druge stranke u postupku: Ured za usklađivanje na unutarnjem tržištu (žigovi i dizajni), Sky IP International Ltd, Sky plc

      Žalbeni zahtjev

   Žalitelj od Suda zahtijeva da:

               —

               poništi, u cijelosti, odluke Općeg suda od 5. svibnja 2015. u predmetu T-423/12 i vrati zahtjeva OHIM-u kako bi mogao nastaviti postupati po njemu; i

               —

               naloži snošenje vlastitih troškova OHIM-u i svakom intervenijentu u ovoj žalbi, te snošenje žaliteljevih troškova u ovom postupku i u postupku po žalbi pred Općim sudom u predmetu T-423/12; u postupku pred četvrtim žalbenim vijećem u predmetu 1561/2010-4; i u postupku povodom prigovora u predmetu B 1 023 680 pred Odjelom za prigovore.

      Žalbeni razlozi i glavni argumenti

   Žaliteljev jedini žalbeni razlog se odnosi na to da je Opći sud povrijedio članak 8. stavak 1. točku (b) Uredbe Vijeća (EZ) br. 207/2009 od 26. veljače 2009. o žigu Zajednice (1) donijevši odluku u predmetu T-423/12 o prijavi žiga Zajednice br. 4 546 248 (u daljnjem tekstu: osporavani žig). Opći je sud posebice počinio sljedeće pogreške prilikom donošenja odluke o prihvaćanju zaključaka druge stranke u postupku o vjerojatnosti dovođenja u zabludu:

               1.

               pogrešno je ocijenio karakteristike relevantne javnosti, propustivši uzeti u obzir činjenicu da se žaliteljeva usluga Skypea temeljila na izuzetno novom i inovativnom obliku tehnologije na datum podnošenja prijave osporavanog žiga (u daljnjem tekstu: relevantni datum), i da je prema tome relevantna javnost imala iznadprosječnu razinu tehničke stručnosti i povećanu sposobnost razlikovanja marki;

               2.

               pogrešno je pretpostavio da je žaliteljevo prihvaćanje toga da su usluge pokrivene osporavanim žigom jednake određenim uslugama pokrivenim ranijim žigom također prihvaćanje toga da je raniji žig imao povećani razlikovni karakter i/ili ugled u pogledu dodirnih točaka s onima koje su određene za osporavani žig na relevantni datum;

               3.

               pogrešno je primijenio pravo u nekoliko pogleda prilikom ocjene druge stranke u postupku u vezi s procjenom vizualnih, fonetskih i konceptualnih sličnosti dotičnih žigova, posebice oslonivši se na pogrešnu pravnu fikciju da prosječni potrošač jedinu kratku riječ čita s lijeva na desno, te pridavši preveliki značaj poklapanju slova S-K-Y na početku oba žiga, kao i propustivši ocijeniti da konceptualna razlika između njih poništava svaku vizualnu odnosno fonetsku sličnost;

               4.

               počinio je dvije značajne pogreške prihvativši zaključak druge stranke u postupku da je raniji žig imao povećani razlikovni karakter u odnosu na robu i usluge izvan „osnovnih” usluga televizijskog emitiranja intervenijenta: kao prvo, pogrešno se pouzdao u korištenje ranijeg žiga u odnosu na „osnovne” usluge intervenijenta da bi iz toga izveo zaključak o razlikovnosti za druge usluge; i kao drugo, uzeo je u obzir dokaze o korištenju nastale nakon relevantnog datuma;

               5.

               pogrešno je primijenio pravo u nekoliko pogleda prilikom ukupne ocjene vjerojatnosti dovođenja u zabludu, propustivši uzeti u obzir:

                           i.

                           značajni ugled koji je osporavani žig imao na relevantni datum;

                           ii.

                           praktični dokaz da su predmetni žigovi zajedno i bez sukoba postojali na tržištu dulje od deset godina, a da intervenijenti nisu podnijeli tužbu zbog povrede, što snažno upućuje na to da nije bilo vjerojatnosti dovođenja u zabludu na relevantni datum.

         Prema tome, žalitelj zahtijeva da Sud: (1) poništi odluku Općeg suda u predmetu T-423/12 i vrati zahtjev drugoj stranci u postupku kako bi mogao nastaviti postupati po njemu; i (2) naloži da se tužitelju naknade troškovi postupka.

      (1)  SL L 78, str. 1., SL posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 17., svezak 1., str. 226.


title: Predmet C-439/14 i C-488/14: Presuda Suda (treće vijeće) od 15. rujna 2016. (zahtjevi za prethodnu odluku koje su uputili Curtea de Apel Bucureşti, Curtea de Apel Oradea – Rumunjska) – SC Star Storage SA protiv Institutul Naţional de Cercetare-Dezvoltare în Informatică (ICI) (C-439/14), SC Max Boegl România SRL i dr. protiv RA Aeroportul Oradea i dr. C-488/14) (Zahtjev za prethodnu odluku — Direktive 89/665/EEZ i 92/13/EEZ — Javna nabava — Postupak pravne zaštite — Nacionalni propisi koji dopuštenost pravnog sredstva protiv akata javnog naručitelja uvjetuju pružanjem ‚jamstva dobrog postupanja’ — Povelja Europske unije o temeljnim pravima — Članak 47. — Pravo na djelotvoran pravni lijek)

text:
               14.11.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 419/3

         Presuda Suda (treće vijeće) od 15. rujna 2016. (zahtjevi za prethodnu odluku koje su uputili Curtea de Apel Bucureşti, Curtea de Apel Oradea – Rumunjska) – SC Star Storage SA protiv Institutul Naţional de Cercetare-Dezvoltare în Informatică (ICI) (C-439/14), SC Max Boegl România SRL i dr. protiv RA Aeroportul Oradea i dr. C-488/14)
   (Predmet C-439/14 i C-488/14) (1)

   ((Zahtjev za prethodnu odluku - Direktive 89/665/EEZ i 92/13/EEZ - Javna nabava - Postupak pravne zaštite - Nacionalni propisi koji dopuštenost pravnog sredstva protiv akata javnog naručitelja uvjetuju pružanjem ‚jamstva dobrog postupanja’ - Povelja Europske unije o temeljnim pravima - Članak 47. - Pravo na djelotvoran pravni lijek))
   (2016/C 419/04)
   Jezik postupka: rumunjski

      Sud koji je uputio zahtjev

   Curtea de Apel Bucureşti, Curtea de Apel Oradea

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelji: SC Star Storage SA (C-439/14), SC Max Boegl România SRL, SC UTI Grup SA, Astaldi SpA, SC Construcții Napoca SA (C-488/14)

      Tuženici: Institutul Naţional de Cercetare-Dezvoltare în Informatică (ICI) (C-439/14), RA Aeroportul Oradea, SC Porr Construct SRL, Teerag-Asdag Aktiengesellschaft SC Col-Air Trading SRL, AVZI SA, Trameco SA, Iamsat Muntenia SA (C-488/14)

      Izreka

   Članak 1. stavci 1. do 3. Direktive Vijeća 89/665/EEZ o usklađivanju zakona i drugih propisa u odnosu na primjenu postupaka kontrole na sklapanje ugovora o javnoj nabavi robe i javnim radovima, kako je izmijenjena Direktivom 2007/66/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 11. prosinca 2007., i članak 1. stavci 1. do 3. Direktive Vijeća 92/13/EEZ od 25. veljače 1992. o usklađivanju zakona i drugih propisa o primjeni pravila Zajednice u postupcima nabave subjekata koji djeluju u sektoru vodnoga gospodarstva, energetskom, prometnom i telekomunikacijskom sektoru, kako je izmijenjena Direktivom 2007/66, u vezi s člankom 47. Povelje Europske unije o temeljnim pravima, treba tumačiti na način da im se ne protive nacionalni propisi poput onih o kojima je riječ u predmetima iz glavnog postupka, koji dopuštenost svakog pravnog sredstava protiv akta javnog naručitelja uvjetuju obvezom da njegov podnositelj pruži jamstvo dobrog postupanja u korist javnog naručitelja jer se to jamstvo mora vratiti podnositelju bez obzira na ishod pravnog sredstva.

      (1)  SL C 448, 15. 12. 2014.

      SL C 26, 26. 1. 2015.


title: Predmet T-131/17: Tužba podnesena 2. ožujka 2017. – Argus Security Projects protiv Komisije i ESVD-a

text:
               24.4.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 129/28

         Tužba podnesena 2. ožujka 2017. – Argus Security Projects protiv Komisije i ESVD-a
   (Predmet T-131/17)
   (2017/C 129/42)
   Jezik postupka: francuski

      Stranke

      Tužitelj: Argus Security Projects Ltd (Limassol, Cipar) (zastupnici: T. Bontinck i A. Guillerme, odvjetnici)

      Tuženici: Europska komisija, Europska služba za vanjsko djelovanje

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

               —

               poništi Odluku Komisije o prijeboju iznosa 52 600 eura sadržanu u njezinu dopisu od 13. veljače 2017.;

               —

               poništi Odluku Komisije o prijeboju, koja djeluje u ime računovodstvenog službenika ESVD-a, iznosa 41 522 eura sadržanu u njezinu dopisu od 15. veljače 2017.;

               —

               poništi Odluku Komisije o prijeboju, koja djeluje u ime računovodstvenog službenika ESVD-a, iznosa 6 324 eura sadržanu u njezinu dopisu od 28. veljače 2017.;

               —

               naloži Europskoj komisiji i ESVD-u snošenje troškova.

      Tužbeni razlozi i glavni argumenti

   U prilog osnovanosti tužbe tužitelj ističe tri tužbena razloga.

               1.

               Prvi tužbeni razlog temelji se na povredi članka 47. Povelje Europske unije o temeljnim pravima (u daljnjem tekstu: Povelja). Prema tužiteljevu mišljenju, donošenje jednostranih odluka o prijeboju koje čine pobijane odluke u ugovornom kontekstu i ako je jedna ugovorna stranka podnijela tužbu zbog ugovorne odgovornosti pred sudom koji je ugovorom određen kao nadležan, treba smatrati nezakonitim i protivnim članku 47. Povelje.

               2.

               Drugi tužbeni razlog temelji se na nenadležnosti Europske komisije i Europske službe za vanjsko djelovanje (ESVD) za donošenje odluka o prijeboju u ugovornom okviru. Tuženici su jednostranim rješavanjem spora koji proizlazi iz ugovora prekoračili svoje ovlasti te pobijane odluke stoga treba poništiti zbog nenadležnosti njihova autora.

               3.

               Treći tužbeni razlog temelji se na povredi članka 80. Uredbe br. 966/2012 Europskog parlamenta i Vijeća od 25. listopada 2012. o financijskim pravilima koja se primjenjuju na opći proračun Unije (u daljnjem tekstu: financijska uredba). Tužitelj smatra da, s obzirom na to da je postupak pred belgijskim sudom još uvijek u tijeku, Komisijin računovodstveni službenik nije mogao smatrati da je potraživanje nesporno, u fiksnom iznosu i dospjelo. Potonje stoga nije odgovaralo uvjetima iz članka 80. financijske uredbe i prema tome se nije moglo prebiti.


title: Predmet C-617/16: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 28. studenog 2016. uputio Corte suprema di cassazione (Italija) – Presidenza del Consiglio dei Ministri protiv Giovanne Castellano i dr.

text:
               27.2.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 63/16

         Zahtjev za prethodnu odluku koji je 28. studenog 2016. uputio Corte suprema di cassazione (Italija) – Presidenza del Consiglio dei Ministri protiv Giovanne Castellano i dr.
   (Predmet C-617/16)
   (2017/C 063/23)
   Jezik postupka: talijanski

      Sud koji je uputio zahtjev

   Corte suprema di cassazione

      Stranke glavnog postupka

      Žalitelj: Presidenza del Consiglio dei Ministri

      Druge stranke u postupku i incidentalni žalitelji: Giovanna Castellano, Maria Concetta Pandolfo, Antonio Marletta, Vito Mannino, Olga Gagliardo, Emilio Nardi, Maria Catania, Massimo Gallucci, Giovanna Pischedda, Giambattista Gagliardo

      Prethodna pitanja

               1.

               Treba li Direktivu br. 82/76/EEZ (1), u kojoj su preuzete direktive br. 75/362/EEZ (2) i br. 75/363/EEZ (3), tumačiti na način da je njezinim područjem primjene obuhvaćeno i usavršavanje liječnika specijalista, u punom i u skraćenom radnom vremenu, koje su započele prije 31. prosinca 1982. i nastavljaju se nakon tog datuma, koji predstavlja rok određen u članku 16. Direktive br. 82/76/EEZ u kojem države članice trebaju usvojiti potrebne mjere za usklađivanje s tom direktivom?
               U slučaju pozitivnog odgovora na prvo pitanje:

               2.

               Treba li prilog koji je člankom 13. Direktive 82/76/EEZ, u kojoj su preuzete direktive br. 75/362/EEZ i 75/363/EEZ, dodan Direktivi „o usklađivanju” br. 75/363/EEZ tumačiti na način da za specijalističko usavršavanje koje je započelo prije 31. prosinca 1982. nastanak obveze plaćanja odgovarajuće naknade liječnicima specijalistima ovisi o ispunjavanju obveze reorganizacije ili o provjeri usklađenosti s odredbama navedenih direktiva?

               3.

               Je li u odnosu na liječnike koji su završili specijalizaciju prema programima koji su započeli prije 1. siječnja 1983., ali koji nisu bili gotovi do tog datuma, nastala obveza plaćanja odgovarajuće naknade za cjelokupno trajanje usavršavanja ili samo za razdoblje nakon 31. prosinca 1982. i eventualno pod kojim uvjetima?

      (1)  Direktiva Vijeća 82/76/EEZ od 26. siječnja 1982. o izmjeni Direktive 75/362/EEZ o uzajamnom priznavanju diploma, svjedodžbi i drugih dokaza o formalnim kvalifikacijama u medicini, uključujući i mjere za lakše ostvarivanje prava na poslovni nastan i slobode pružanja usluga i Direktive 75/363/EEZ o usklađivanju odredbi utvrđenih zakonima i drugim propisima u vezi s djelatnosti liječnika (SL L 43, str. 21.) [neslužbeni prijevod]

      (2)  Direktiva Vijeća 75/362/EEZ od 16. lipnja 1975. o uzajamnom priznavanju diploma, svjedodžbi i drugih dokaza o formalnim kvalifikacijama u medicini, uključujući i mjere za lakše ostvarivanje prava na poslovni nastan i slobode pružanja usluga (SL L 167, str. 1.) [neslužbeni prijevod]

      (3)  Direktiva Vijeća 75/363/EEZ od 16. lipnja 1975. o usklađivanju odredbi utvrđenih zakonima i drugim propisima u vezi s djelatnosti liječnika (SL L 167, str. 14.) [neslužbeni prijevod]


title: Predmet T-771/14: Presuda Općeg suda od 25. siječnja 2017. – ANKO protiv Komisije („Arbitražna klauzula — Sporazum o dodjeli bespovratnih sredstava sklopljen u okviru Šestog okvirnog programa za istraživanja, tehnološki razvoj i demonstracijske aktivnosti (2002. – 2006.) — Projekt Doc@Hand — Prihvatljivi troškovi — Protuzahtjev — Povrat isplaćenih iznosa — Zatezne kamate”)

text:
               6.3.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 70/16

         Presuda Općeg suda od 25. siječnja 2017. – ANKO protiv Komisije
   (Predmet T-771/14) (1)

   ((„Arbitražna klauzula - Sporazum o dodjeli bespovratnih sredstava sklopljen u okviru Šestog okvirnog programa za istraživanja, tehnološki razvoj i demonstracijske aktivnosti (2002. – 2006.) - Projekt Doc@Hand - Prihvatljivi troškovi - Protuzahtjev - Povrat isplaćenih iznosa - Zatezne kamate”))
   (2017/C 070/22)
   Jezik postupka: grčki

      Stranke

      Tužitelj: ANKO AE Antiprosopeion, Emporiou kai Viomichanias (Atena, Grčka) (zastupnici: V. Christianos i S. Paliou, odvjetnici)

      Tuženik: Europska komisija (zastupnici: R. Lyal i P. Arenas, agenti, uz asistenciju O. Lytre, odvjetnika)

      Predmet

   S jedne strane, zahtjev na temelju članka 272. UFEU-a i kojim se traži utvrđenje neosnovanosti Komisijinog zahtjeva za povrat iznosa isplaćenog tužitelju na temelju izvršenja sporazuma br. 508015 za financiranje projekta pod nazivom „Razmjena znanja i pomoć zdravstvenim djelatnicima u donošenju odluka”, koji je sklopljen u okviru Šestog okvirnog programa Europske zajednice za istraživanja, tehnološki razvoj i demonstracijske aktivnosti (2002. – 2006.) i, s druge strane, protuzahtjev da se tužitelju naloži povrat iznosa neopravdano isplaćenog na temelju izvršenja tog sporazuma.

      Izreka

               1.

               Odbija se tužba društva ANKO AE Antiprosopeion, Emporiou kai Viomichanias.

               2.

               Društvu ANKO AE Antiprosopeion, Emporiou kai Viomichanias nalaže se platiti Europskoj komisiji iznos od 296 149,77 eura, uvećan za zatezne kamate počevši od 3. svibnja 2014. do potpune isplate navedenog iznosa, po stopi od 3,75 %.

               3.

               Društvu ANKO AE Antiprosopeion, Emporiou kai Viomichanias nalaže se snošenje troškova.

      (1)  SL C 65, 23. 2. 2015.


title: Predmet T-438/17: Tužba podnesena 17. srpnja 2017. – The Scotch Whisky Association protiv EUIPO-a – José Estévez (JOHN COR)

text:
               18.9.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 309/34

         Tužba podnesena 17. srpnja 2017. – The Scotch Whisky Association protiv EUIPO-a – José Estévez (JOHN COR)
   (Predmet T-438/17)
   (2017/C 309/45)
   Jezik na kojem je tužba podnesena: španjolski

      Stranke

      Tužitelj: The Scotch Whisky Association (Edinburgh, Ujedinjena Kraljevina) (zastupnici: F. Rodríguez Domínguez i J. Gracia Albero, odvjetnici)

      Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO)

      Druga stranka pred žalbenim vijećem: José Estévez, SA (Jerez de la Frontera, Španjolska)

      Podaci o postupku pred EUIPO-om

      Nositelj spornog žiga: druga stranka pred žalbenim vijećem

      Predmetni sporni žig: verbalni žig Europske unije „JOHN COR” – žig Europske unije br. 10 965 937

      Postupak pred EUIPO-om: postupak povodom opoziva

      Pobijana odluka: odluka drugog žalbenog vijeća EUIPO-a od 16. svibnja 2017. u predmetu R 1289/2016-2

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

               —

               poništi pobijanu odluku;

               —

               naloži EUIPO-u snošenje troškova.

      Tužbeni razlozi

               —

               Povreda članka 64. stavka 1. i članka 76. stavka 1. Uredbe br. 207/2009.

               —

               Povreda članka 51. stavka 1. točke (c) Uredbe br. 207/2009.


title: Predmet C-284/14: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 11. lipnja 2014. uputio Finanzgericht Hamburg (Njemačka) – Grünwald Logistik Service GmbH (GLS) protiv Hauptzollamt Hamburg-Stadt

text:
               15.9.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 315/37

         Zahtjev za prethodnu odluku koji je 11. lipnja 2014. uputio Finanzgericht Hamburg (Njemačka) – Grünwald Logistik Service GmbH (GLS) protiv Hauptzollamt Hamburg-Stadt
   (Predmet C-284/14)
   2014/C 315/59
   Jezik postupka: njemački

      Sud koji je uputio zahtjev

   Finanzgericht Hamburg

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelj: Grünwald Logistik Service GmbH (GLS)

      Tuženik: Hauptzollamt Hamburg-Stadt

      Prethodno pitanje

   Je li valjana Provedbena uredba Vijeća (EU) br. 158/2013 od 18. veljače 2013. o ponovnom uvođenju konačne antidampinške pristojbe na uvoz određenih pripremljenih ili konzerviranih agruma (mandarina itd.) porijeklom iz Narodne Republike Kine (1) iako se nije temeljila na neovisnoj anitdampinškoj istrazi provedenoj neposredno prije njezinog donošenja, nego na nastavljenoj antidampinškoj istrazi koja je u to vrijeme već bila provedena za razdoblja od 1. listopada 2006. do 30. rujna 2007. pri čemu je Sud Europske unije u svojoj presudi od 22. svibnja 2012 (Rs. C-338/10) (2) smatrao da je provedba te istrage povrijedila obveze koje proizlaze iz Uredbe Vijeća (EZ) br. 384/96 od 22. prosinca 1995. o zaštiti od dampinškog uvoza iz zemalja koje nisu članice Europske zajednice (3), kako je izmijenjena i dopunjena Uredbom Vijeća (EZ) br. 2117/2005 od 21. prosinca 2005. o izmjeni Uredbe (EZ) br. 384/96 o zaštiti od dampinškog uvoza iz zemalja koje nisu članice Europske zajednice (4) što je imalo za posljedicu da je Sud u navedenoj presudi utvrdio nevaljanost navedene Uredbe Vijeća (EZ) br. 1355/2008 od 18. prosinca 2008. o uvođenju konačne antidampinške pristojbe i konačnoj naplati privremene pristojbe na uvoz pripremljenih ili konzerviranih agruma (i to mandarina itd.) podrijetlom iz Narodne Republike Kine (5) koja je donesena na temelju te istrage?

      (1)  SL L 49, str. 29.

      (2)  ECLI:EU:C:2012:158

      (3)  SL 1996 L 56, str. 1.

      (4)  SL L 340, str. 17.

      (5)  SL L 350, str. 35. (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 11., svezak 82., str. 61.).


title: Predmet T-415/14: Tužba podnesena 12. lipnja 2014. – Embutidos Rodríguez protiv Komisije

text:
               4.8.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 253/54

         Tužba podnesena 12. lipnja 2014. – Embutidos Rodríguez protiv Komisije
   (Predmet T-415/14)
   2014/C 253/71
   Jezik postupka: španjolski

      Stranke

      Tužitelj: Embutidos Rodríguez, SL [Soto de la Vega (León), Španjolska] (zastupnik: A. López Gómez, abogado)

      Tuženik: Europska komisija

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

               —

               poništi pobijanu odluku;

               —

               podredno, poništi odluku koja skup poreznih mjera pod zajedničkim nazivom španjolski sustav financijskog leasinga (SEAF) kvalificira kao novu državnu potporu nespojivu s unutarnjim tržištem;

               —

               podredno, poništi članke 1. i 4. pobijane odluke kojima se ulagači u AIE-ove (gospodarska interesna udruženja) utvrđuju kao jedini korisnici tih navodnih potpora i istovremeno kao isključivi adresati njihovog povrata;

               —

               podredno, poništi članak 4. pobijane odluke u mjeri u kojoj se njime, protivno općim načelima prava EU, nalaže povrat navodnih potpora;

               —

               podredno, poništi članak 4. pobijane odluke u mjeri u kojoj se u njemu odlučuje o zakonitosti privatnih ugovora sklopljenih između ulagača i drugih pravnih subjekata, i

               —

               naloži Komisiji snošenje svih troškova ovog postupka.

      Tužbeni razlozi i glavni argumenti

   Tužbeni razlozi i glavni argumenti identični su onima u predmetu T-401/14, Duro Felguera SA protiv Komisije.


title: Predmet C-392/17: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 29. lipnja 2017. uputila Curtea de Apel Oradea (Rumunjska) – Sindicatul Energia Oradea protiv SC Termoelectrica SA

text:
               4.9.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 293/20

         Zahtjev za prethodnu odluku koji je 29. lipnja 2017. uputila Curtea de Apel Oradea (Rumunjska) – Sindicatul Energia Oradea protiv SC Termoelectrica SA
   (Predmet C-392/17)
   (2017/C 293/24)
   Jezik postupka: rumunjski

      Sud koji je uputio zahtjev

   Curtea de Apel Oradea

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelj: Sindicatul Energia Oradea

      Tuženik: SC Termoelectrica SA

      Prethodno pitanje

   Jesu li odredbe Uredbe br. 50/1990, kako se tumači odlukom br. 9/2016 koju je donio ÎCCJ [Înalta Curte de Casație și Justiție (Vrhovni sud Rumunjske)] u cilju zaštite zakonitosti – odluka obvezujuća za redovne sudove, koja propisuje da su radna mjesta iz grupa I. i II. strogo i taksativno propisana u prilozima 1. i 2. Uredbi, i da sudovi ne mogu proširiti primjenu tih odredbi na druge slične slučajeve, što dovodi do toga da se radnicima ne mogu priznati povlastice u području mirovine, a na temelju otežanih radnih uvjeta u kojima su bivši radnici obavljali svoju djelatnost – u skladu s člankom 114. stavkom 3. UFEU-a, člancima 151. i 153. UFEU-a, kao i odredbama Okvirne direktive 89/391/EEZ (1) i naknadnih posebnih direktiva?

      (1)  Direktiva Vijeća 89/391/EEZ od 12. lipnja 1989. o uvođenju mjera za poticanje poboljšanja sigurnosti i zdravlja radnika na radu (SL 1989., L 183, str. 1.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 5., svezak 4., str. 50.)


title: Predmet C-578/12 P: Rješenje predsjednika Suda od 5. lipnja 2014. – El Corte Inglés, SA protiv Ureda za usklađivanje na unutarnjem tržištu (žigovi i dizajni), Emilio Pucci International BV

text:
               15.9.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 315/44

         Rješenje predsjednika Suda od 5. lipnja 2014. – El Corte Inglés, SA protiv Ureda za usklađivanje na unutarnjem tržištu (žigovi i dizajni), Emilio Pucci International BV
   (Predmet C-578/12 P) (1)

   2014/C 315/71
   Jezik postupka: engleski
   Predsjednik Suda odredio je brisanje predmeta.

      (1)  SL C 46, 16.2.2013.