title: Predmet C-95/14: Presuda Suda (treće vijeće) od 16. srpnja 2015. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Tribunale di Milano – Italija) – Unione nazionale industria conciaria (UNIC), Unione Nazionale dei Consumatori di Prodotti in Pelle, Materie Concianti, Accessori e Componenti (Unicopel) protiv FS Retail, Luna srl, Gatsby srl (Prethodno pitanje — Slobodno kretanje robe — Članci 34. UFEU-a do 36. UFEU-a — Mjere s istovrsnim učinkom — Direktiva 94/11/EZ — Članci 3. i 5. — Iscrpno usklađivanje — Zabrana ograničavanja stavljanja na tržište obuće koja udovoljava zahtjevima označivanja Direktive 94/11 — Nacionalno zakonodavstvo koje zahtijeva prikaz zemlje podrijetla na oznaci koja se odnosi na proizvode proizvedene u inozemstvu uz uporabu izraza na talijanskom jeziku „pelle” — Proizvodi pušteni u slobodan promet)

text:
               14.9.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 302/6

         Presuda Suda (treće vijeće) od 16. srpnja 2015. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Tribunale di Milano – Italija) – Unione nazionale industria conciaria (UNIC), Unione Nazionale dei Consumatori di Prodotti in Pelle, Materie Concianti, Accessori e Componenti (Unicopel) protiv FS Retail, Luna srl, Gatsby srl
   (Predmet C-95/14) (1)

   ((Prethodno pitanje - Slobodno kretanje robe - Članci 34. UFEU-a do 36. UFEU-a - Mjere s istovrsnim učinkom - Direktiva 94/11/EZ - Članci 3. i 5. - Iscrpno usklađivanje - Zabrana ograničavanja stavljanja na tržište obuće koja udovoljava zahtjevima označivanja Direktive 94/11 - Nacionalno zakonodavstvo koje zahtijeva prikaz zemlje podrijetla na oznaci koja se odnosi na proizvode proizvedene u inozemstvu uz uporabu izraza na talijanskom jeziku „pelle” - Proizvodi pušteni u slobodan promet))
   (2015/C 302/07)
   Jezik postupka: talijanski

      Sud koji je uputio zahtjev

   Tribunale di Milano

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelji: Unione nazionale industria conciaria (UNIC), Unione Nazionale dei Consumatori di Prodotti in Pelle, Materie Concianti, Accessori e Componenti (Unicopel)

      Tuženici: FS Retail, Luna srl, Gatsby srl

      Izreka

   Članke 3. i 5. Direktive 94/11/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 23. ožujka 1994. o usklađivanju prava i drugih propisa država članica u odnosu na označivanje materijala korištenih u glavnim dijelovima obuće namijenjene prodaji potrošaču treba tumačiti na način da se protive zakonodavstvu države članice poput onoga o kojem je riječ u glavnom postupku, koje, među ostalim, zabranjuje stavljanje na tržište kožnih dijelova obuće podrijetlom iz drugih država članica ili trećih zemalja i koja je u tom posljednjem slučaju već stavljena na tržište u drugoj ili odnosnoj državi članici, kad ti proizvodi ne sadržavaju podatak o zemlji podrijetla.

      (1)  SL C 245, 28. 7. 2014.


title: Predmet C-165/13: Presuda Suda (deseto vijeće) od 3. srpnja 2014. (zahtjev za prethodnu odluku Bundesfinanzhof – Njemačka) – Stanislav Gross protiv Hauptzollamt Braunschweig (Oporezivanje — Direktiva 92/12/EEZ — Članci 7. do 9. — Opći aranžmani za trošarinsku robu — Roba puštena u potrošnju u jednoj državi članici i držana u drugoj državi članici u komercijalne svrhe — Obračunavanje trošarine od držatelja te robe koji ju je nabavio u državi članici odredišta — Nabava po okončanju postupka uvoza)

text:
               1.9.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 292/7

         Presuda Suda (deseto vijeće) od 3. srpnja 2014. (zahtjev za prethodnu odluku Bundesfinanzhof – Njemačka) – Stanislav Gross protiv Hauptzollamt Braunschweig
   (Predmet C-165/13) (1)

   ((Oporezivanje - Direktiva 92/12/EEZ - Članci 7. do 9. - Opći aranžmani za trošarinsku robu - Roba puštena u potrošnju u jednoj državi članici i držana u drugoj državi članici u komercijalne svrhe - Obračunavanje trošarine od držatelja te robe koji ju je nabavio u državi članici odredišta - Nabava po okončanju postupka uvoza))
   2014/C 292/09
   Jezik postupka: njemački

      Sud koji je uputio zahtjev

   Bundesfinanzhof

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelj: Stanislav Gross

      Tuženik: Hauptzollamt Braunschweig

      Izreka

   Članak 9. stavak 1. Direktive Vijeća 92/12/EEZ od 25. veljače 1992. o općim aranžmanima za proizvode koji podliježu trošarinama, te o posjedovanju, kretanju i praćenju takvih proizvoda (SL L 76, str. 1.), kako je izmijenjena Direktivom Vijeća 92/108/EEZ od 14. prosinca 1992. (SL L 390, str. 124.), u vezi s člankom 7. te direktive, treba tumačiti na način da ta odredba dopušta državi članici da odredi kao trošarinskog obveznika osobu koja na fiskalnom području te države u komercijalne svrhe drži trošarinsku robu puštenu u potrošnju u drugoj državi članici, u okolnostima poput onih u sporu u glavnom postupku, čak i ako ta osoba nije bila prvi držatelj te robe u državi članici odredišta.

      (1)  SL C 207, 20.7.2013.


title: Predmet T-393/12: Presuda Općeg suda od 22. siječnja 2015. – Tsujimoto protiv OHIM-a – Kenzo (KENZO) ( „Žig Zajednice — Postupak prigovora — Prijava verbalnog žiga Zajednice KENZO — Raniji verbalni žig Zajednice KENZO — Relativni razlog za odbijanje — Ugled — Članak 8., stavak 5. Uredbe (EZ) br. 207/2009 — Obveza obrazlaganja — Članak 75. Uredbe br.207/2009 — Zakašnjelo podnošenje dokumenata — Ovlast ocjene žalbenog vijeća — Članak 76., stavak 2. Uredbe br. 207/2009” )

text:
               9.3.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 81/15

         Presuda Općeg suda od 22. siječnja 2015. – Tsujimoto protiv OHIM-a – Kenzo (KENZO)
   (Predmet T-393/12) (1)

   ((„Žig Zajednice - Postupak prigovora - Prijava verbalnog žiga Zajednice KENZO - Raniji verbalni žig Zajednice KENZO - Relativni razlog za odbijanje - Ugled - Članak 8., stavak 5. Uredbe (EZ) br. 207/2009 - Obveza obrazlaganja - Članak 75. Uredbe br.207/2009 - Zakašnjelo podnošenje dokumenata - Ovlast ocjene žalbenog vijeća - Članak 76., stavak 2. Uredbe br. 207/2009”))
   (2015/C 081/19)
   Jezik postupka: engleski

      Stranke

      Tužitelj: Kenzo Tsujimoto (Osaka, Japan) (zastupnik: A. Wenninger-Lenz, odvjetnik)

      Tuženik: Ured za usklađivanje na unutarnjem tržištu (žigovi i dizajni) (zastupnik: P. Bullock, agent)

      Druga stranka u postupku pred žalbenim vijećem OHIM-a, intervenijent u postupku pred Općim sudom: Kenzo (Pariz, Francuska) (zastupnici: P. Roncaglia, G. Lazzeretti i N. Parrotta, odvjetnici)

      Predmet

   Tužba protiv odluke drugog žalbenog vijeća OHIM-a od 29. svibnja 2012. (predmet R 1659/2011-2), koja se odnosi na postupak prigovora između Kenza i Kenza Tsujimota.

      Izreka

               1.

               Tužba se odbija.

               2.

               Kenzu Tsujimotu se nalaže snošenje troška.

      (1)  SL C 355, 17.11.2012.


title: Predmet C-298/15: Presuda Suda (peto vijeće) od 5. travnja 2017. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Lietuvos Aukščiausiasis Teismas – Lituanie) – UAB „Borta” protiv Klaipėdos valstybinio jūrų uosto direkcija VĮ (Zahtjev za prethodnu odluku — Javna nabava — Direktiva 2004/17/EZ — Ugovor o javnoj nabavi koji ne doseže prag predviđen tom direktivom — Članci 49. i 56. UFEU a — Ograničenje podugovaranja — Podnošenje zajedničke ponude — Stručne sposobnosti podizvođačâ — Izmjene dokumentacije za nadmetanje)

text:
               29.5.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 168/6

         Presuda Suda (peto vijeće) od 5. travnja 2017. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Lietuvos Aukščiausiasis Teismas – Lituanie) – UAB „Borta” protiv Klaipėdos valstybinio jūrų uosto direkcija VĮ
   (Predmet C-298/15) (1)

   ((Zahtjev za prethodnu odluku - Javna nabava - Direktiva 2004/17/EZ - Ugovor o javnoj nabavi koji ne doseže prag predviđen tom direktivom - Članci 49. i 56. UFEU a - Ograničenje podugovaranja - Podnošenje zajedničke ponude - Stručne sposobnosti podizvođačâ - Izmjene dokumentacije za nadmetanje))
   (2017/C 168/06)
   Jezik postupka: litavski

      Sud koji je uputio zahtjev

   Lietuvos Aukščiausiasis Teismas

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelj: UAB „Borta”

      Tuženik: Klaipėdos valstybinio jūrų uosto direkcija VĮ

      Izreka

               1.

               Što se tiče ugovora o javnoj nabavi koji nije obuhvaćen područjem primjene Direktive 2004/17/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 31. ožujka 2004. o usklađivanju postupaka nabave subjekata koji djeluju u sektoru vodnog gospodarstva, energetskom i prometnom sektoru te sektoru poštanskih usluga, kako je izmijenjena Uredbom Komisije (EU) br. 1336/2013 od 13. prosinca 2013., ali uključuje jasan prekogranični interes, članke 49. i 56. UFEU-a treba tumačiti na način da im se protivi odredba nacionalnog propisa, poput članka 24. stavka 5. Lietuvos Respublikos viešųjų pirkimų įstatymas (Litavski zakon o javnoj nabavi), prema kojem je u slučaju podugovaranja radi izvršenja ugovora o nabavi radova uspješni ponuditelj dužan sam izvršiti glavne radove koje kao takve odredi naručitelj.

               2.

               Što se tiče takvog ugovora o javnoj nabavi, načela jednakog postupanja i nediskriminacije i obveza transparentnosti, koji osobito proizlaze iz članaka 49. i 56. UFEU-a moraju se tumačiti na način da im se ne protivi to da naručitelj nakon objave poziva na nadmetanje izmijeni odredbu dokumentacije za nadmetanje u pogledu uvjeta i detaljnih pravila kumuliranja stručnih sposobnosti, poput odredbe 4.3. o kojoj je riječ u glavnom postupku, pod uvjetom, kao prvo, da učinjene izmjene nisu toliko bitne da bi privukle moguće ponuditelje koji bez tih izmjena ne mogu podnijeti ponudu, kao drugo, da je o tim izmjenama objavljena odgovarajuća obavijest i, kao treće, da su učinjene prije nego što ponuditelji podnesu svoje ponude, da je rok za podnošenje tih ponuda produljen ako je riječ o važnim izmjenama, da je trajanje tog produljenja razmjerno važnosti tih izmjena i da je to trajanje dovoljno kako bi zainteresirani gospodarski subjekti posljedično mogli prilagoditi svoju ponudu, što treba provjeriti sud koji je uputio zahtjev.

               3.

               Članak 54. stavak 6. Direktive 2004/17, kako je izmijenjena Uredbom br. 1336/2013, treba tumačiti na način da mu se protivi odredba dokumentacije za nadmetanje, poput odredbe 4.3. o kojoj je riječ u glavnom postupku, prema kojoj se u slučaju podnošenja zajedničke ponude nekoliko ponuditelja zahtijeva da doprinos svakog od njih u ispunjavanju mjerodavnih kriterija u pogledu stručne sposobnosti mora razmjerno odgovarati dijelu radova koje će stvarno izvršiti u slučaju odabira njihove ponude.

      (1)  SL C 311, 21. 9. 2015.


title: Predmet T-508/13: Presuda Općeg suda od 18. studenoga 2015. – Vlada Malezije protiv OHIM-a Vergamini (HALAL MALAYSIA) („Žig Zajednice — Postupak povodom prigovora — Prijava figurativnog žiga Zajednice HALAL MALAYSIA — Raniji neregistrirani figurativni žig HALAL MALAYSIA — Relativni razlog za odbijanje — Nepostojanje prava na raniji znak stečenih u skladu s pravom države članice prije datuma podnošenja prijave žiga Zajednice — Članak 8. stavak 4. Uredbe (EZ) br. 207/2009 — Uporaba ranijeg žiga kao oznake — Pravila common law tužbe zbog zavaravajućeg označivanja (action for passing off) — Nepostojanje „goodwilla””)

text:
               11.1.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 7/21

         Presuda Općeg suda od 18. studenoga 2015. – Vlada Malezije protiv OHIM-a Vergamini (HALAL MALAYSIA)
   (Predmet T-508/13) (1)

   ((„Žig Zajednice - Postupak povodom prigovora - Prijava figurativnog žiga Zajednice HALAL MALAYSIA - Raniji neregistrirani figurativni žig HALAL MALAYSIA - Relativni razlog za odbijanje - Nepostojanje prava na raniji znak stečenih u skladu s pravom države članice prije datuma podnošenja prijave žiga Zajednice - Članak 8. stavak 4. Uredbe (EZ) br. 207/2009 - Uporaba ranijeg žiga kao oznake - Pravila common law tužbe zbog zavaravajućeg označivanja (action for passing off) - Nepostojanje „goodwilla””))
   (2016/C 007/29)
   Jezik postupka: engleski

      Stranke

      Tužitelj: Vlada Malezije (zastupnici: R. Volterra, solicitor, R. Miller, barrister, V. von Bomhard i T. Heitmann, odvjetnici, zatim R. Volterra, R. Miller i V. von Bomhard)

      Tuženik: Ured za usklađivanje na unutarnjem tržištu (žigovi i dizajni) (zastupnici: P. Bullock i N. Bambara, agenti)

      Druga stranka u postupku pred žalbenim vijećem OHIM-a: Paola Vergamini (Castelnuovo di Garfagnana, Italija)

      Predmet

   Tužba podnesena protiv odluke prvog žalbenog vijeća OHIM-a od 27. lipnja 2013. (predmet R 326/2012-1), koja se odnosi na postupak povodom prigovora između Vlade Malezije i Paole Vergamini.

      Izreka

               1.

               Tužba se odbija.

               2.

               Vladi Malezije nalaže se snošenje troškova.

      (1)  SL C 352, 30. 11. 2013.


title: Predmet T-295/17: Tužba podnesena 15. svibnja 2017. – Danpower Baltic protiv Komisije

text:
               7.8.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 256/29

         Tužba podnesena 15. svibnja 2017. – Danpower Baltic protiv Komisije
   (Predmet T-295/17)
   (2017/C 256/35)
   Jezik postupka: engleski

      Stranke

      Tužitelj: Danpower Baltic UAB (Kauno, Litva) (zastupnici: D. Fouquet, J. Nysten i J. Voß, odvjetnici)

      Tuženik: Europska komisija

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

               —

               poništi Komisijinu odluku o državnoj potpori od 19. rujna 2016. u predmetu SA.41539 (2016/N) – Litva, Potpora za ulaganje u visokoučinkovitu kogeneracijsku elektranu u Vilniusu, UAB Vilniaus kogeneracinė jėgainė Viniaus Kogeneracinee Jeqaine – C(2016) 5943 final;

               —

               naloži tuženiku plaćanje troškova.

      Tužbeni razlozi i glavni argumenti

   U prilog osnovanosti tužbe tužitelj ističe sedam tužbenih razloga.

               1.

               Prvi tužbeni razlog, koji se temelji na tome da je Komisijinom odlukom počinjena očita pogreška u ocjeni jer se temelji na nedovoljnim, nepotpunim, beznačajnim i nekonzistentnim dokazima.

                           —

                           Komisijina odluka temelji se na nedovoljnim, nepotpunim, beznačajnim i nekonzistentnim dokazima. To se osobito odnosi na dostupnost privatnih investicija u kombinirane toplane i elektrane (CHP-ovi) i druge toplane, utjecaj CHP-ova na okoliš, postojeće kapacitete za spaljivanje otpada u Litvi, status quo tržišta toplinske energije u Vilniusu i neuspjeh društva Lietuvos Energija da uspješno provede postupak javne nabave izbora privatnog partnera. Te podatke tuženik nije uzeo u obzir.

               2.

               Drugi tužbeni razlog, koji se temelji na tome da se Komisijinom odlukom čini povreda članka 107. UFEU-a jer se njome ne poštuje obveza pojedinačnog obavješćivanja i ocjene koji su potrebni kod potpora velikog opsega i jer pretpostavlja postojanje doprinosa cilju u zajedničkom interesu.

                           —

                           Komisijinom odlukom čini se povreda članka 107. UFEU-a jer se njome ne poštuje obveza pojedinačnog obavješćivanja i ocjene koji su potrebni kod potpora velikog opsega i pretpostavlja postojanje doprinosa cilju u zajedničkom interesu. Komisijina odluka ne ocjenjuje ispravno, u skladu s člankom 33. Smjernica o državnim potporama za zaštitu okoliša i energiju za razdoblje 2014.-2020. služi li državna potpora zaštiti okoliša. Tuženik je koristio pogrešan standard ocjene i nije uzeo u obzir da su potencijalna sniženja CO2 znatno niža od navedenog u odluci.

               3.

               Treći tužbeni razlog, koji se temelji na tome da se Komisijinom odlukom čini povreda članka 107. UFEU-a što će dovesti do zaobilaženja hijerarhije otpada u Litvi.

                           —

                           Komisijinom odlukom čini se povreda članka 107. UFEU-a što će dovesti do zaobilaženja hijerarhije otpada u Litvi. Državna potpora će dodatno povećati prekapacitiranost spalionica otpada u Litvi i sniziti poticaje za povećanje recikliranja i ponovne uporabe. To će Litvi otežati da dosegne cilj povezan s recikliranjem od 50 % iz Direktive 2008/98/EZ. Sama Europska komisija pozvala je litavsku vladu da ne podupire gradnju spalionica otpada.

               4.

               Četvrti tužbeni razlog, koji se temelji na tome da se Komisijinom odlukom čini povreda članka 107. UFEU-a jer se njome zaključuje da postoji potreba za intervencijom države u obliku državne potpore.

                           —

                           Tuženik nije niti istražio niti se osvrnuo na dokaze o tome da bi vilniusko tržište toplinske energije dovelo do sličnih poboljšanja u području zaštite okoliša zamjenom plina za biomasu, bez postojanja potrebe za intervencijom države. Ne postoji nefunkcioniranje tržišta na tržištu toplinske energije u Vilniusu. Tržište toplinske energije kompetitivno je tržište s kompetitivnim cijenama koje prikladno potiču ulaganje u biomasu koja je CO2 neutralna i u kapacitete spalionica otpada.

               5.

               Peti tužbeni razlog, koji se temelji na tome da se Komisijinom odlukom čini povreda članka 107. UFEU-a jer se njome zaključuje da je potpora proporcionalna.

                           —

                           Komisijinom odlukom nije učinjena prikladna ocjena proporcionalnosti jer se njome bez ispitivanja prihvaćaju podaci koje je dostavila litavska vlada i koristi se pogrešan protučinjenični scenarij usporedbom potpuno različitih investicijskih projekata (CHP projekt i projekt grijača koji proizvodi samo toplinu umjesto usporedbe dva CHP projekta).

               6.

               Šesti tužbeni razlog, koji se temelji na tome da se Komisijinom odlukom čini povreda članka 107. UFEU-a jer se njome zaključuje da državna potpora ima poticajni učinak.

                           —

                           Tuženik se pozvao na očitovanja litavske vlade o tome da korisnik inače ne bi izgradio Vilnius CHP, što je, međutim, netočno jer su te aktivnosti upravo u dosegu uobičajenog poslovanja korisnika, odnosno nije potreban dodatni poticaj u tom smislu.

               7.

               Sedmi tužbeni razlog, koji se temelji na tome da se Komisijinom odlukom čini povreda članka 107. UFEU-a jer se njome pogrešno zaključuje o utjecaju na tržišno natjecanje na vilniuskom tržištu toplinske energije.

                           —

                           Tuženik je imao dostupne podatke o tržišnom natjecanju na vilniuskom tržištu toplinske energije, ali ga ne navodno pogrešno ocijenio kada je zaključio da neće doći do utjecaja na to tržište. Osobito, opasnost od istiskivanja postojećih tržišnih aktera jer nije obraćeno dovoljno pažnje na tužitelja pa su stoga zaključci tuženika pogrešni. Navedena potpora će otjerati nezavisne proizvođače koji upravljaju toplanama koje koriste biomasu koja je CO2 neutralna. Nadalje, državna potpora omogućava društvu Vilnius KJ da istovremeno postane vladajući tržišni akter s udjelom tržišta od oko 51 %.


title: Predmet T-251/16: Tužba podnesena 20. svibnja 2016. – Glavni direktor Europskog ureda za borbu protiv prijevara protiv Komisije

text:
               18.7.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 260/45

         Tužba podnesena 20. svibnja 2016. – Glavni direktor Europskog ureda za borbu protiv prijevara protiv Komisije
   (Predmet T-251/16)
   (2016/C 260/56)
   Jezik postupka: francuski

      Stranke

      Tužitelj: Glavni direktor Europskog ureda za borbu protiv prijevara (OLAF) (Bruxelles, Belgija) (zastupnici: L. Jelínek, član osoblja, uz asistenciju G. M. Robertia i I. Peregoa, odvjetnika)

      Tuženik: Europska komisija

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

               —

               poništi Odluku Europske komisije od 2. ožujka 2016., C(2016)1449 final o zahtjevu za ukidanje imuniteta, osim članka 1. stavka 2.;

               —

               naloži Europskoj komisiji snošenje troškova.

      Tužbeni razlozi i glavni argumenti

   U prilog osnovanosti tužbe tužitelj ističe četiri tužbena razloga.

               1.

               Prvi tužbeni razlog temelji se na povredama koje se tiču prava i očitim pogreškama u ocjeni koje je počinila Europska komisija. Pobijana odluka nije u skladu s pravnim kriterijima kojima se uređuje ukidanje imuniteta koji se odnosi na sudske postupke Glavnog direktora Europskog ureda za borbu protiv prijevara (OLAF) i temelji se na očito pogrešnom tumačenju elemenata spisa. Nadalje, u pobijanoj odluci nije na pravilan način ocijenjen interes Unije i njome se nanosi šteta neovisnosti Glavnog direktora OLAF-a.

               2.

               Drugi tužbeni razlog temelji se na povredama koje se tiču prava i na nepravilnom postupku odlučivanja.

               3.

               Treći tužbeni razlog temelji se na povredi obveze obrazlaganja.

               4.

               Četvrti tužbeni razlog temelji se na povredi načela lojalne suradnje i procesnih jamstava.


title: Predmet T-224/14: Tužba podnesena 23. srpnja 2014. – CW protiv Vijeća

text:
               6.10.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 351/9

         Tužba podnesena 23. srpnja 2014. – CW protiv Vijeća
   (Predmet T-224/14)
   2014/C 351/11
   Jezik postupka: francuski

      Stranke

      Tužitelj: CW (Pariz, Francuska) (zastupnik: A. Tekari, odvjetnik)

      Tuženik: Vijeće Europske unije

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

               —

               poništi provedbenu Odluku Vijeća 2014/49/ZVSP od 30. siječnja 2014. o izmjeni Odluke 2011/72/ZVSP o mjerama ograničavanja protiv određenih osoba i subjekata s obzirom na stanje u Tunisu u mjeri u kojoj navodi tužitelja;

               —

               odluči da se slijedom poništenja sporne odluke smatra da tužitelj nikada nije bio upisan na popis osoba obuhvaćenih zamrzavanjem imovine te da niti jedan akt ili odluka Vijeća ne može navoditi njegovo ime kao predmet mjera zamrzavanja imovine;

               —

               naloži Vijeću Europske unije plaćanje iznosa od 100 tisuća eura za naknadu nematerijalne i materijalne štete koju je pretrpio tužitelj;

               —

               naloži Vijeću Europske unije snošenje vlastitih troškova i troškova koje je zatražio tužitelj koje valja pravično utvrditi s obzirom na situaciju stranaka i teret rada koji podrazumijeva vođenje takvog spisa.

      Tužbeni razlozi i glavni argumenti

   U prilog osnovanosti tužbe tužitelj ističe dva tužbena razloga.

               1.

               Prvi tužbeni razlog odnosi se na nepostojanje zakonske osnove Odluke 2014/49/ZVSP (1) budući da se temelji na cilju koji je stran cilju propisanom u članku 1. Odluke 2011/72/ZVSP (2) i budući da u svakom slučaju Odluka 2011/72/ZVSP, koja joj služi kao pravni temelj, nije u skladu s europskim pravom koje uređuje ciljane sankcije.

               2.

               Drugi tužbeni razlog odnosi se na povredu prava vlasništva budući da mjere ograničavanja nametnute tužitelju predstavljaju neopravdano ograničenje njegova prava vlasništva.

      (1)  Odluka Vijeća 2014/49/ZVSP od 30. siječnja 2014. o izmjeni Odluke 2011/72/ZVSP o mjerama ograničavanja protiv određenih osoba i subjekata s obzirom na stanje u Tunisu (SL L 28, str. 38.)

      (2)  Odluka 2011/72/ZVSP od 31. siječnja 2011. o mjerama ograničavanja protiv određenih osoba i subjekata s obzirom na stanje u Tunisu (SL L 28, str. 62.).


title: Predmet C-477/16 PPU: Presuda Suda (četvrto vijeće) od 10. studenoga 2016. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Rechtbank Amsterdam – Nizozemska) – Izvršenje europskog uhidbenog naloga izdanog protiv Ruslanasa Kovalkovasa (Zahtjev za prethodnu odluku — Hitni prethodni postupak — Policijska i pravosudna suradnja u kaznenim stvarima — Europski uhidbeni nalog — Okvirna odluka 2002/584/PUP — Članak 1. stavak 1. — Pojam „sudska odluka” — Članak 6. stavak 1. — Pojam „pravosudno tijelo koje izdaje uhidbeni nalog” — Europski uhidbeni nalog koji je izdalo Ministarstvo pravosuđa Republike Litve radi izvršenja kazne zatvora)

text:
               16.1.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 14/17

         Presuda Suda (četvrto vijeće) od 10. studenoga 2016. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Rechtbank Amsterdam – Nizozemska) – Izvršenje europskog uhidbenog naloga izdanog protiv Ruslanasa Kovalkovasa
   (Predmet C-477/16 PPU) (1)

   ((Zahtjev za prethodnu odluku - Hitni prethodni postupak - Policijska i pravosudna suradnja u kaznenim stvarima - Europski uhidbeni nalog - Okvirna odluka 2002/584/PUP - Članak 1. stavak 1. - Pojam „sudska odluka” - Članak 6. stavak 1. - Pojam „pravosudno tijelo koje izdaje uhidbeni nalog” - Europski uhidbeni nalog koji je izdalo Ministarstvo pravosuđa Republike Litve radi izvršenja kazne zatvora))
   (2017/C 014/22)
   Jezik postupka: nizozemski

      Sud koji je uputio zahtjev

   Rechtbank Amsterdam

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelj: Openbaar Ministerie

      Tuženik: Ruslanas Kovalkovas

      Izreka

   Pojam „pravosudno tijelo” iz članka 6. stavka 1. Okvirne odluke Vijeća 2002/584/PUP od 13. lipnja 2002. o Europskom uhidbenom nalogu i postupcima predaje između država članica, kako je izmijenjena Okvirnom odlukom Vijeća 2009/299/PUP od 26. veljače 2009. autonomni je pojam prava Unije i taj članak 6. stavak 1. treba tumačiti na način da se protivi tomu da je tijelo izvršne vlasti, kao što je ministarstvo pravosuđa Republike Litve, određeno kao „pravosudno tijelo koje izdaje uhidbeni nalog”, u smislu te odredbe 6. stavka 1., tako da se europski uhidbeni nalog koji je ono izdalo radi izvršenja presude kojom se izriče kazna zatvora ne može smatrati „sudskom odlukom” u smislu članka 1. stavka 1. Okvirne odluke 2002/584, kako je izmijenjena Okvirnom odlukom 2009/299.

      (1)  SL C 383, 17. 10. 2016.


title: Predmet T-40/15: Tužba podnesena 27. siječnja 2015. – ASPLA i Armando Álvarez protiv Suda Europske unije

text:
               16.3.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 89/42

         Tužba podnesena 27. siječnja 2015. – ASPLA i Armando Álvarez protiv Suda Europske unije
   (Predmet T-40/15)
   (2015/C 089/51)
   Jezik postupka: španjolski

      Stranke

      Tužitelji: Plásticos Españoles, SA (ASPLA) (Torrelavega, Španjolska) i Armando Álvarez, SA (Madrid, Španjolska) (zastupnici: M. Troncoso Ferrer, C. Ruixó Claramunt i S. Moya Izquierdo, odvjetnici)

      Tuženik: Sud Europske unije

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelji od Općeg suda zahtijevaju da:

               —

               prije svega, Sudu Europske unije naloži popravljanje štete, koju je tužiteljima nanio Opći sud povredom članka 47. stavka 2. Povelje Europske Unije o temeljnim pravima, plaćanjem iznosa od 3 4 95  038,66 eura kojemu je potrebno nadodati kompenzacijske i zatezne kamate koje primjenjuje Europska središnja banka na svoje glavne operacije refinanciranja, uvećane za dva postotna boda, od dana podnošenja tužbe;

               —

               slijedom toga, Sudu Europske unije naloži snošenje troškova ovog postupka;

               —

               podredno, Europskoj komisiji naloži popravljanje štete, koju je Opći sud nanio tužiteljima povredom članka 47. stavka 2. Povelje Europske unije o temeljnim pravima plaćanjem iznosa od 3 4 95  038,66 eura kojemu je potrebno nadodati kompenzacijske i zatezne kamate koje primjenjuje Europska središnja banka na svoje glavne operacije refinanciranja, uvećane za dva postotna boda, od dana podnošenja tužbe; i

               —

               slijedom toga, Europskoj komisiji naloži snošenje troškova ovog postupka.

      Tužbeni razlozi i glavni argumenti

   Tužitelji navode odugovlačenje u donošenju odluka u postupcima koje su oni pokrenuli pred Sudom Unije i u kojima su presude povodom tužbi u predmetima T-76/06, ASPLA/Komisija i T-78/06, Armando Álvarez/Komisija donesene 16. prosinca 2011., a povodom žalbe 22. svibnja 2014.
   U prilog tužbi tužitelji navode povredu članka 47. stavka 2. Povelje Europske unije o temeljnim pravima koji, prema njihovom mišljenju, potvrđuje načelo učinkovitog pravnog lijeka koje je opće načelo prava Europske unije.
   Oni smatraju da su postojanje ponašanja koje je u suprotnosti s gore navedenom odredbom te, slijedom toga, povreda načela učinkovitog pravnog lijeka dovoljno dokazane presudama Općeg suda u predmetima C-58/12 P, Groupe Gascogne/Komisija i C-50/12 P, Kendrion NV/Komisija. S tim u vezi tužitelji naglašavaju da su oboje bili sankcionirani istom odlukom kao i Kendrion i Groupe Gascogne. Oni su, kao i ta društva, također podnijeli žalbu protiv te odluke te u postupku pred Općim sudom, koji je bio sličan, gotovo istovjetan, onome koji se vodio pred Sudom u dva gore navedena predmeta, u odnosu na njih nije poštovan razumni rok za suđenje.


title: Predmet F-85/15: Tužba podnesena 8. lipnja 2015. – ZZ i dr. protiv Komisije

text:
               10.8.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 262/42

         Tužba podnesena 8. lipnja 2015. – ZZ i dr. protiv Komisije
   (Predmet F-85/15)
   (2015/C 262/58)
   Jezik postupka: francuski

      Stranke

      Tužitelj: ZZ i dr. (zastupnik: C. Mourato, odvjetnik)

      Tuženik: Europska komisija

      Predmet i opis spora

   Poništenje odluke da tužitelji ne pristupe fazi procjene natječaja EPSO/AD/204/10, nakon što je EPSO ponovno otvorio natječaj po poništenju Službeničkog suda prvobitne odluke da tužitelji ne pristupi fazi procjene natječaja te naknada tužiteljima navodno pretrpljene neimovinske i imovinske štetu.

      Tužbeni zahtjev tužiteljâ

               —

               poništiti odluke od 25. srpnja 2014. povjerenstva za odabir natječaja EPSO/AD/204/10 koje su upućene svakome od njih;

               —

               dodijeliti svakome od tužitelja privremenu naknadu u iznosu od 1  000,00 EUR s naslova neimovinske štete i dodatnu privremenu naknadu u iznosu od 2 27  899,50 EUR s naslova financijske štete;

               —

               naložiti Komisiji snošenje troškova.


title: Predmet T-662/13: Tužba podnesena 12. prosinca 2013. — dm-drogeire markt protiv OHIM-a — Diseños Mireia (D and M)

text:
               1.3.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 61/12

         Tužba podnesena 12. prosinca 2013. — dm-drogeire markt protiv OHIM-a — Diseños Mireia (D and M)
   (Predmet T-662/13)
   2014/C 61/21
   Jezik na kojem je tužba podnesena: engleski

      Stranke

      Tužitelj: dm-drogeire markt GmbH & Co. KG (Karlsruhe, Njemačka) (zastupnici: O. Bludovsky i C. Mellein, odvjetnici)

      Tuženik: Ured za usklađivanje na unutarnjem tržištu (žigovi i dizajni)

      Druge stranke u postupku pred žalbenim vijećem: Diseños Mireia, SL (Barcelona, Španjolska)

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

               —

               poništi odluku prvog žalbenog vijeća Ureda za usklađivanje na unutarnjem tržištu (žigovi i dizajni) od 11. rujna 2013. u predmetu R 911/2012-1 i poništi osporavani žig;

               —

               podredno: poništi odluku prvog žalbenog vijeća Ureda za usklađivanje na unutarnjem tržištu (žigovi i dizajni) od 11. rujna 2013. u predmetu R 911/2012-1 i vrati slučaj na daljnje odlučivanje;

               —

               podredno: poništi odluku prvog žalbenog vijeća Ureda za usklađivanje na unutarnjem tržištu (žigovi i dizajni) od 11. rujna 2013. u predmetu R 911/2012-1.

      Tužbeni razlozi i glavni argumenti

      Podnositelj prijave žiga Zajednice: druga stranka u postupku pred žalbenim vijećem

      Predmetni žig Zajednice: figurativni žig koji se sastoji od slova „D” i „M” za proizvode iz razreda 14 — prijava žiga Zajednice br. 9 737 917

      Nositelj žiga ili znaka navedenog u postupku prigovora: tužitelj

      Navedeni žig ili znak: registracija žiga Zajednice br. 3 984 044 za verbalni žig „dm” za proizvode iz razreda 14

      Odluka Odjela za prigovore: prigovor se odbacuje

      Odluka žalbenog vijeća: žalba se odbija

      Tužbeni razlozi: povreda članka 8. stavka 1. točke (b) Uredbe (EZ) br. 207/2009.


title: Predmet C-147/17: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 23. ožujka 2017. uputio Curtea de Apel Constanţa (Rumunjska) – Sindicatul Familia Constanța i drugi protiv Direcția Generală de Asistență Socială și Protecția Copilului Constanța

text:
               17.7.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 231/3

         Zahtjev za prethodnu odluku koji je 23. ožujka 2017. uputio Curtea de Apel Constanţa (Rumunjska) – Sindicatul Familia Constanța i drugi protiv Direcția Generală de Asistență Socială și Protecția Copilului Constanța
   (Predmet C-147/17)
   (2017/C 231/04)
   Jezik postupka: rumunjski

      Sud koji je uputio zahtjev

   Curtea de Apel Constanţa

      Stranke glavnog postupka

      Žalitelji: Sindicatul Familia Constanța i drugi

      Druga stranka u postupku: Direcția Generală de Asistență Socială și Protecția Copilului Constanța

      Prethodna pitanja

               1.

               Treba li odredbe članka 1. stavka 3. Direktive 2003/88/EZ (1), u vezi s člankom 2. Direktive 89/391/EEZ (2), tumačiti na način da iz njezina područja primjene isključuju djelatnost udomiteljsva poput one koju obavljaju tužitelji?

               2.

               U slučaju negativnog odgovora na prvo pitanje, treba li članak 17. Direktive 2003/88/EZ tumačiti na način da djelatnost udomiteljstva poput one koju obavljaju tužitelji, može biti predmet odstupanja od odredaba članka 5. Direktive na temelju stavka 1., stavka 3. točaka (b) i (c) ili stavka 4. točke (b) [članka 17.]?

               3.

               U slučaju pozitivnog odgovora na pitanje koje prethodi, treba li članak 17. stavak 1., ili, ako je to slučaj, članak 17. stavke 3. ili 4. Direktive 2003/88/EZ, tumačiti na način da takvo odstupanje mora biti izričito predviđeno ili može biti i prešutno, tako da se donese poseban normativni akt koji predviđa druga pravila organizacije radnog vremena za određenu profesionalnu djelatnost; u slučaju kada takvo odstupanje ne mora nužno biti izričito predviđeno, koji su minimalni uvjeti kako bi se moglo smatrati da nacionalni propis propisuje odstupanje i može li takvo odstupanje biti izraženo na način kako proizlazi iz odredaba Zakona br. 272/2004?

               4.

               U slučaju negativnog odgovora na 1., 2. ili 3. pitanje, treba li članak 2. točku 1. Direktive 2003/88/EZ tumačiti na način da vrijeme koje udomitelj provodi s maloljetnim korisnikom udomiteljstva, u vlastitom domu ili na drugom mjestu koje sam odabere, predstavlja radno vrijeme, iako on ne obavlja ni jednu djelatnost koja mu je povjerena pojedinačnim ugovorom o radu?

               5.

               U slučaju negativnog odgovora na 1., 2. ili 3. pitanje, treba li članak 5. Direktive 2003/88/EZ tumačiti na način da mu se protivi nacionalni propis poput članka 122. Zakona br. 272/2004; i, u slučaju odgovora u smislu primjenjivosti članka 17. stavka 3. točaka (b) i (c) ili članka 17. stavka 4. točke (b) Direktive, treba li taj članak tumačiti na način da mu se protivi takav nacionalni propis?

               6.

               U slučaju negativnog odgovora na 1. pitanje i, eventualno, pozitivnog odgovora na 4. pitanje, može li se članak 7. stavak 2. Direktive 2003/88/EZ tumačiti na način da mu se ipak ne protivi dodjela naknade koja je jednaka naknadi na koju bi radnik imao pravo tijekom godišnjeg odmora, s obzirom na to da narav djelatnosti koju obavljaju udomitelji njih sprečava u tome da koriste taj odmor, ili radnik, iako mu je godišnji odmor formalno odobren, zapravo nastavlja obavljati istu djelatnost, ali mu u dotičnom razdoblju nije dopušteno odvojiti se od maloljetnog korisnika udomiteljstva? Ako je to slučaj, je li za stjecanje prava na naknadu nužno da je radnik tražio dopuštenje za odvajanje od maloljetnika, a poslodavac mu ga nije dao?

               7.

               U slučaju negativnog odgovora na 1. pitanje, pozitivnog odgovora na 4. pitanje i negativnog odgovora na 6. pitanje, protivi li se članku 7. stavku 1. Direktive odredba poput članka 122. stavka 3. točke (d) Zakona br. 272/2004 s obzirom na to da taj zakon poslodavcu ostavlja mogućnost da diskrecijski odluči hoće li dopustiti odvajanje od maloljetnika tijekom godišnjeg odmora i, ako je to slučaj, predstavlja li nemogućnost da se de facto koristi godišnji odmor, kao posljedica primjene takve zakonske odredbe, povredu prava Unije koja udovoljava uvjetima za stjecanje prava radnika na naknadu? Ako je tomu tako, treba li takvu naknadu isplatiti država zbog povrede članka 7. Direktive ili javno tijelo koje ima svojstvo poslodavca, a koje tijekom razdoblja godišnjeg odmora nije osiguralo mogućnost odvajanja od maloljetnog korisnika udomiteljstva? U takvoj situaciji, je li za stjecanje prava na naknadu nužno da je radnik zatražio odobrenje za odvajanje od maloljetnika i da mu ga poslodavac nije dao?

      (1)  Direktiva 2003/88/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 4. studenoga 2003. o određenim vidovima organizacije radnog vremena (SL 2003., L 299, str. 9.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 5., svezak 2., str. 31.)

      (2)  Direktiva Vijeća 89/391/EEZ od 12. lipnja 1989. o uvođenju mjera za poticanje poboljšanja sigurnosti i zdravlja radnika na radu (SL 1989., L 183, str. 1.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 5., svezak 4., str. 50.)


title: Predmet T-771/16: Tužba podnesena 24. listopada 2016. – Toontrack Music protiv EUIPO-a (EZMIX)

text:
               16.1.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 14/45

         Tužba podnesena 24. listopada 2016. – Toontrack Music protiv EUIPO-a (EZMIX)
   (Predmet T-771/16)
   (2017/C 014/53)
   Jezik postupka: švedski

      Stranke

      Tužitelj: Toontrack Music AB (Umeå, Švedska) (zastupnik: L.-E. Ström, odvjetnik)

      Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO)

      Podaci o postupku pred EUIPO-om

      Predmetni sporni žig: verbalni žig Europske unije „EZMIX” – prijava za registraciju br. 13 945 423

      Pobijana odluka: odluka petog žalbenog vijeća EUIPO-a od 27. srpnja 2016. u predmetu R 2436/2015-5

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

               —

               poništi pobijanu odluku u skladu s člankom 7. stavkom 1. točkama (b) i (c), člankom 7. stavkom 2., člancima 43. i 65. Uredbe Vijeća (EZ) br. 207/2009 od 26. veljače 2009. o žigu Zajednice; i

               —

               naloži EUIPO-u snošenje tužiteljevih troškova te vlastitih troškova.

      Tužbeni razlog

               —

               Povreda članka 7. stavka 1. točaka (b) i (c), članka 7. stavka 2. i članka 43. Uredbe br. 207/2009.


title: Predmet T-696/14 P: Presuda Općeg suda od 27. siječnja 2016. – Montagut Viladot protiv Komisije („Žalba — Javna služba — Zapošljavanje — Natječaj radi stvaranja pričuve za buduća zapošljavanja administratora u razredu AD 5 — Odluka natječajnog povjerenstva da žalitelja ne uvrsti na rezervnu listu — Diploma koja ne udovoljava uvjetima natječaja — Odbijanje tužbe u prvostupanjskom postupku”)

text:
               14.3.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 98/42

         Presuda Općeg suda od 27. siječnja 2016. – Montagut Viladot protiv Komisije
   (Predmet T-696/14 P) (1)

   ((„Žalba - Javna služba - Zapošljavanje - Natječaj radi stvaranja pričuve za buduća zapošljavanja administratora u razredu AD 5 - Odluka natječajnog povjerenstva da žalitelja ne uvrsti na rezervnu listu - Diploma koja ne udovoljava uvjetima natječaja - Odbijanje tužbe u prvostupanjskom postupku”))
   (2016/C 098/55)
   Jezik postupka: španjolski

      Stranke

      Žalitelj: Bernat Montagut Viladot (Schaerbeek, Belgija) (zastupnici: F. A. Rodríguez-Gigirey Pérez i J. A. Simón Sánchez, odvjetnici)

      Druga stranka u postupku: Europska komisija (zastupnici: I. Galindo Martín i G. Gattinara, agenti)

      Predmet

   Žalba podnesena protiv presude Službeničkog suda Europske unije (prvo vijeće) od 15. srpnja 2014., Montagut Viladot/Komisija (F-160/12, Zb. SS, EU:F:2014:190) kojom se traži ukidanje te presude.

      Izreka

               1.

               Žalba se odbija.

               2.

               Bernatu Montagutu Viladotu nalaže se snošenje troškova.

      (1)  SL C 409, 17. 11. 2014.


title: Predmet C-7/15: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 12. siječnja 2015. uputio Landgericht Essen (Njemačka) – kazneni postupak protiv Kanapathippilaija Kanageswarana

text:
               20.4.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 127/9

         Zahtjev za prethodnu odluku koji je 12. siječnja 2015. uputio Landgericht Essen (Njemačka) – kazneni postupak protiv Kanapathippilaija Kanageswarana
   (Predmet C-7/15)
   (2015/C 127/13)
   Jezik postupka: njemački

      Sud koji je uputio zahtjev

   Landgericht Essen

      Stranka glavnog postupka

   Kanapathippilai Kanageswaran

      Prethodno pitanje

   Je li nevaljano uvrštavanje Liberation Tigers of Tamil Eelam na popis u skladu s člankom 2. stavkom 3. Uredbe Vijeća (EZ) br. 2580/2001 od 27. prosinca 2001. o posebnim mjerama ograničavanja protiv određenih osoba i subjekata s ciljem borbe protiv terorizma (1) za razdoblje od 9. rujna 2007. do uključivo 24. svibnja 2009., osobito na temelju Odluka Vijeća 2006/379/EZ od 29. svibnja 2006. (2), 2007/445/EZ od 28. lipnja 2007. (3), 2007/868/EZ od 20. prosinca 2007. (4) u verziji ispravka odluke od istoga dana, 2008/583/EZ od 15. srpnja 2008. (5) i 2009/62/EZ od 26. siječnja 2009. (6)?

      (1)  SL L 344, str. 70. (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 18., svezak 1., str. 5.).

      (2)  SL L 144, str. 21.

      (3)  SL L 169, str. 58.

      (4)  SL L 340, str. 100.

      (5)  SL L 188, str. 21.

      (6)  SL L 23, str. 25. (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 18., svezak 4., str. 46.).


title: Predmet C-305/13: Zahtjev za prethodnu odluku koji je podnio Cour de cassation (Francuska) 4. lipnja 2013. — Haeger & Schmidt GmbH protiv Mutuelles du Mans assurances Iard SA (MMA Iard), Jacques Lorio, Dominique Miquel, stečajni upravitelj društva Safram intercontinental SARL, Ace Insurance SA NV, Va Tech JST SA, Axa Corporate Solutions SA

text:
               20.7.2013

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 207/9

         Zahtjev za prethodnu odluku koji je podnio Cour de cassation (Francuska) 4. lipnja 2013. — Haeger & Schmidt GmbH protiv Mutuelles du Mans assurances Iard SA (MMA Iard), Jacques Lorio, Dominique Miquel, stečajni upravitelj društva Safram intercontinental SARL, Ace Insurance SA NV, Va Tech JST SA, Axa Corporate Solutions SA
   (Predmet C-305/13)
   (2013/C 207/58)

   Predmetni postupak pokrenut je prije 1. srpnja 2013., datuma pristupanja Republike Hrvatske Europskoj uniji.


title: Predmet T-116/16: Tužba podnesena 18. ožujka 2016. – Port autonome du Centre et de l’Ouest i dr. protiv Komisije

text:
               17.5.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 175/23

         Tužba podnesena 18. ožujka 2016. – Port autonome du Centre et de l’Ouest i dr. protiv Komisije
   (Predmet T-116/16)
   (2016/C 175/27)
   Jezik postupka: francuski

      Stranke

      Tužitelji: Port autonome du Centre et de l’Ouest SCRL (La Louvière, Belgija), Port autonome de Namur (Namur, Belgija), Port autonome de Charleroi (Charleroi, Belgija), Port autonome de Liège (Liège, Belgija), Région wallonne (Jambes, Belgija) (zastupnik: J. Vanden Eynde, odvjetnik)

      Tuženik: Europska komisija

      Tužbeni zahtjevi

   Tužitelji od Općeg suda zahtijevaju da:

               —

               proglasi tužbu dopuštenom za svakog tužitelja i sukladno tomu poništi odluku Komisije označenu kao: SA.38393 (2015/E) – oporezivost luka u Belgiji;

               —

               proglasi predmetnu tužbu dopuštenom i osnovanom;

               —

               sukladno tomu poništi odluku Europske komisije koja činjenicu da se gospodarske djelatnosti belgijskih luka, a osobito valonskih luka, ne oporezuju porezom na društva, smatra državnom potporom nespojivom s unutarnjim tržištem;

               —

               naloži tuženiku snošenje troškova.

      Tužbeni razlozi i glavni argumenti

   U prilog osnovanosti tužbe tužitelj ističe deset tužbenih razloga.

               1.

               Prvi tužbeni razlog se općenito temelji na činjenici da tvrdnje Komisije nisu činjenično potkrijepljene niti pravno opravdane.

               2.

               Drugi tužbeni razlog temelji se na činjenici da Komisija nije opravdala očitu promjenu sudske prakse s obzirom na svoju odluku od 20. listopada 2004. (N520/2003).

               3.

               Treći tužbeni razlog temelji se na činjenici da se aktivnosti luka subvencioniraju u mjeri koja je nužna da u belgijskom gospodarstvu posluju profitabilno te na činjenici da jednostrano utvrđena davanja, koja ne pokrivaju ostvarena ulaganja, nisu dostatna da bi ih se moglo kvalificirati kao gospodarsku aktivnost.

               4.

               Četvrti tužbeni razlog temelji se na pravnoj neopravdanosti tvrdnje prema kojoj je belgijski referentni sustav oporezivanje društava.

               5.

               Peti tužbeni razlog temelji se na tome da tvrdnja prema kojemu se porezom na pravne osobe, kojemu podliježu luke, dodjeljuje prednost jer njihove eventualne supsidijarne gospodarske djelatnosti neće biti oporezivane, nije dokazana. Uostalom, Komisija nije navela ni aktivnosti koje bi prema njezinu mišljenju trebale biti oporezovane ni aktivnosti koje se smatraju uslugama od općeg interesa.

               6.

               Šesti tužbeni razlog temelji se na činjenici da je oporezivanje pravnih osoba u ovom slučaju opravdano zbog specifičnih okolnosti, s obzirom na to da logika belgijskog pravnog sustava porezni tretman usluga od općeg interesa razlikuje od komercijalnih djelatnosti.

               7.

               Sedmi tužbeni razlog temelji se na činjenici da Komisija nije vodila računa o pravima država članica kada je riječ o:

                           —

                           definiciji negospodarskih djelatnosti;

                           —

                           definiciji izravne oporezivosti;

                           —

                           obvezi jamčenja dobrog funkcioniranja usluga od općeg interesa nužnih za socijalnu i gospodarsku koheziju;

                           —

                           diskreciji pri organizaciji pružanja usluga od općeg interesa.

               8.

               Osmi tužbeni razlog temelji se na činjenici da se bitne djelatnosti unutarnjih valonskih luka kvalificiraju kao usluge od općeg interesa koje, u skladu s europskim zakonodavstvom, nisu uređene pravilima o tržišnom natjecanju iz članka 107. UFEU-a.

               9.

               Deveti tužbeni razlog, koji je istaknut podredno, temelji se na činjenici da ako su bitne djelatnosti unutarnjih valonskih luka usluge od općeg gospodarskog interesa, one su obuhvaćene pravilima iz članaka 93. i 106. stavka 2. UFEU-a i na njih se ne primjenjuju pravila o tržišnom natjecanju.

               10.

               Deseti tužbeni razlog, koji je istaknut podredno prethodnom, temelji se na činjenici da nisu ispunjeni europski kriteriji definicije državne potpore.


title: Predmet C-90/15 P: Žalba koju je 24. veljače 2015. podnio Hansen & Rosenthal KG i H & R Wax Company Vertrieb GmbH protiv presude Općeg suda (treće vijeće) od 12. prosinca 2014. u predmetu T-544/08, Hansen & Rosenthal KG i H & R Wax Company Vertrieb GmbH protiv Europske komisije

text:
               4.5.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 146/26

         Žalba koju je 24. veljače 2015. podnio Hansen & Rosenthal KG i H & R Wax Company Vertrieb GmbH protiv presude Općeg suda (treće vijeće) od 12. prosinca 2014. u predmetu T-544/08, Hansen & Rosenthal KG i H & R Wax Company Vertrieb GmbH protiv Europske komisije
   (Predmet C-90/15 P)
   (2015/C 146/32)
   Jezik postupka: njemački

      Stranke

      Žalitelji: Hansen & Rosenthal KG, H & R Wax Company Vertrieb GmbH (zastupnici: J. L. Schulte, M. Dallmann i K. M. Künstner, odvjetnici)

      Druga stranka u postupku: Europska komisija

      Žalbeni zahtjev

   Žalitelji od Suda zahtijevaju da:

               —

               u cijelosti ili djelomično ukine presudu Općeg suda od 12. prosinca 2014. u predmetu T-544/08, Hansen & Rosenthal KG i H&R Wax Company Vertrieb GmbH protiv Europske komisije;

               —

               prema podacima koji su dostupni Sudu, u cijelosti ili djelomično poništi članke 1. i 2. Odluke Europske komisije od 1. listopada 2008. u predmetu COMP/39181 – Vosak za svijeće, u dijelu u kojem se odnosi na žalitelje;

               —

               ukine ili smanji novčanu kaznu prema članku 261. UFEU-a;

               —

               Komisiji naloži snošenje troškova kako ovog postupka tako i postupka pred Općim sudom;

               —

               podredno, ukine presudu Općeg suda i predmet vrati Općem sudu na ponovno suđenje na temelju stajališta koja je zauzeo Sud; ukine ili smanji novčanu kaznu prema članku 261. UFEU-a; Komisiji naloži snošenje troškova kako ovog postupka tako i postupka pred Općim sudom.

      Žalbeni razlozi i glavni argumenti

   Žalitelji u prilog žalbi ističu ukupno pet žalbenih razloga:
   Prvi žalbeni razlog odnosi se na navodnu povredu načela presumirane nedužnosti i prava na pravično suđenje. Žalitelji se protive stajalištu Općeg suda prema kojem Komisijinu odluku o novčanoj kazni treba a priori smatrati adekvatnom i indikativnom pa bi preispitivanje Komisijinog utvrđenja moglo dovesti do zaključka da je Komisijina odluka pogrešna samo ako bi žalitelji uspjeli to u potpunosti dokazati. To je prema mišljenju žalitelja protivno članku 48. stavku 1. Povelje u vezi s člankom 52. stavkom 3. Povelje i člankom 6. stavkom 2. EKLJP-a kao i članku 47. stavku 2. Povelje u vezi s člankom 52. stavkom 3. Povelje i člankom 6. stavkom 1. EKLJP-a.
   U sklopu drugog žalbenog razloga žalitelji se pozivaju na pogrešnu primjenu članka 81. UEZ-a (sada: članak 101. UFEU-a). Opći sud je sukladno tomu u pobijanoj presudi pod zabranjene ograničavajuće sporazume prava tržišnog natjecanja podveo ponašanja koja ne odgovaraju propisanom činjeničnom opisu tih sporazuma. Opći sud je, nadalje, tako što pogrešno nije vodio računa o pravilima o teretu dokazivanja i ocjeni dokaza, navodne povrede žalitelja podveo pod članak 81. UEZ-a (sada: članak 101. UFEU-a). Opći sud je na taj način počinio nekoliko pogrešaka koje se tiču prava jer je došao do sadržajno pogrešno utvrđenog činjeničnog stanja, dokaze je iskrivljeno prikazao, pravno ih pogrešno ocijenio te je povrijedio pretpostavku nedužnosti kao i načelo pravičnog sudskog postupka.
   Kao treći žalbeni razlog, žalitelji ističu da je Opći sud povrijedio načelo zakonitosti kazne i načelo isključive nadležnosti zakonodavca u pogledu bitnih odluka (Wesentlichkeistsvorbehalt). Budući da Sud i Opći sud ustraju na stajalištu da je kod ograničenja od 10 % u skladu s člankom 23. stavkom 2. drugim podstavkom Uredbe br. 1/2003 (1) riječ o apsolutnoj gornjoj granici novčanih kazni, a ne o indikativnoj gornjoj granici iznosa novčane kazne, u pravu Unije nisu propisane granice za odmjeravanje novčane kazne za povrede protiv članka 81. UEZ-a (sada: članak 101. UFEU-a). Zbog načela isključive nadležnosti zakonodavca u pogledu bitnih odluka, jedino zakonodavac može propisati granice novčanih kazni te ga u tome Komisija ne može zamijeniti.
   Kao četvrti žalbeni razlog, žalitelji se pozivaju na daljnje navodne povrede protiv načela zakonitosti kazni i zabrane povratnog djelovanja. Žalitelji prigovaraju da bez propisanih granica novčanih kazni ni Opći sud ne može pravilno odrediti novčanu kaznu. Žalitelji nadalje smatraju da je Opći sud, zato što je samo provjerio je li se Komisija pridržavala vlastitih Smjernica, propustio primijeniti vlastitu slobodnu ocjenu te je tako počinio povredu članka 31. Uredbe br. 1/2003. Na kraju, žalitelji ističu da je povrijeđena zabrana povratnog djelovanja jer je Opći sud potvrdio primjenu Smjernica za utvrđivanje novčanih kazni iz 2006. na činjenično stanje koje je bilo potpuno ostvareno još 2005.
   Kao peti i posljednji žalbeni razlog, žalitelji ističu povrede načela proporcionalnosti. S tim u svezi, Opći sud je navodno povrijedio članak 49. stavak 3. Povelje tako što je žaliteljima odredio koeficijent od 17 % za težinu povrede kao i za preventivnu „ulaznu pristojbu”. S druge strane, Opći sud je na temelju pogreške koja se tiče prava u vezi s kvalifikacijom postupanja žalitelja kao povrede članka 81. stavka 1. UEZ-a (sada: članak 101. stavak 1. UFEU-a) došao do pogrešnog zaključka u pogledu trajanja navodne povrede tog propisa.

      (1)  Uredba Vijeća (EZ) br. 1/2003 od 16. prosinca 2002. o provedbi pravila o tržišnom natjecanju koja su propisana člancima 81. i 82. Ugovora o EZ-u (SL 2003, L 1, str. 1.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 8., svezak 1., str. 165.)


title: Spojeni predmeti T-510/14 i T-536/14: Presuda Općeg suda od 2. lipnja 2016. – Staywell Hospitality Group i Sheraton International IP protiv EUIPO-a – Sheraton International IP i Staywell Hospitality Group (PARK REGIS) („Žig Europske unije — Postupak povodom prigovora — Prijava figurativnog žiga Europske unije PARK REGIS — Raniji figurativni žig Europske unije ST. REGIS — Djelomično odbijanje registracije — Članak 64. stavak 1. Uredbe br. 207/2009 — Vjerojatnost dovođenja u zabludu — Članak 8. stavak 1. točka (b) Uredbe br. 207/2009”)

text:
               11.7.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 251/23

         Presuda Općeg suda od 2. lipnja 2016. – Staywell Hospitality Group i Sheraton International IP protiv EUIPO-a – Sheraton International IP i Staywell Hospitality Group (PARK REGIS)
   (Spojeni predmeti T-510/14 i T-536/14) (1)

   ((„Žig Europske unije - Postupak povodom prigovora - Prijava figurativnog žiga Europske unije PARK REGIS - Raniji figurativni žig Europske unije ST. REGIS - Djelomično odbijanje registracije - Članak 64. stavak 1. Uredbe br. 207/2009 - Vjerojatnost dovođenja u zabludu - Članak 8. stavak 1. točka (b) Uredbe br. 207/2009”))
   (2016/C 251/24)
   Jezik postupka: engleski

      Stranke

      Tužitelji:: Staywell Hospitality Group Pty Ltd (Sydney, Australija) (zastupnici: D. Farnsworth, solicitor i A. Bryson, barrister) (predmet T-510/14); i Sheraton International IP LLC (Stamford, Connecticut, Sjedinjene Američke Države) (zastupnik: E. Armijo Chávarri, odvjetnik) (predmet T-536/14)

      Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (zastupnik: L. Rampini, agent)

      Druge stranke u postupku pred žalbenim vijećem EUIPO-a, intervenijenti u postupku pred Općim sudom: Sheraton International IP LLC (predmet T-510/14); i Staywell Hospitality Group Pty Ltd (predmet T-536/14)

      Predmet

   Tužba protiv odluke petog žalbenog vijeća EUIPO-a od 30. travnja 2014. (spojeni predmeti R 240/2013-5 i R 303/2013-5) koja se odnosi na postupak povodom prigovora između društava Sheraton International IP i Staywell Hospitality Group.

      Izreka

               1.

               Odbijaju se tužbe u predmetima T-510/14 i T-536/14.

               2.

               U predmetu T-510/14, društvu Staywell Hospitality Group Pty Ltd nalaže se snošenje troškova.

               3.

               U predmetu T-536/14, društvu Sheraton International IP LLC nalaže se snošenje troškova.

      (1)  SL C 303, 8. 9. 2014.


title: Predmet C-340/15: Presuda Suda (treće vijeće) od 12. listopada 2016. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Bundesfinanzgericht – Austrija) – Christine Nigl i dr.protiv Finanzamt Waldviertel (Zahtjev za prethodnu odluku — Oporezivanje — Porez na dodanu vrijednost — Šesta direktiva 77/388/EEZ — Članak 4. stavci 1. i 4. — Direktiva 2006/112/EZ — Članci 9. i 11. — Pojam „porezni obveznik” — Ortaštva koja stavljaju na tržište svoje proizvode sa zajedničkim žigom posredstvom društva kapitala — Pojam „samostalni poduzetnik” — Odbijanje priznanja statusa poreznog obveznika — Retroaktivnost — Šesta direktiva 77/388 — Članak 25. — Direktiva 2006/112 — Članci 272. i 296. — Paušalno oporezivanje poljoprivrednika — Isključenje iz paušalnog oporezivanja — Retroaktivnost)

text:
               12.12.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 462/8

         Presuda Suda (treće vijeće) od 12. listopada 2016. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Bundesfinanzgericht – Austrija) – Christine Nigl i dr.protiv Finanzamt Waldviertel
   (Predmet C-340/15) (1)

   ((Zahtjev za prethodnu odluku - Oporezivanje - Porez na dodanu vrijednost - Šesta direktiva 77/388/EEZ - Članak 4. stavci 1. i 4. - Direktiva 2006/112/EZ - Članci 9. i 11. - Pojam „porezni obveznik” - Ortaštva koja stavljaju na tržište svoje proizvode sa zajedničkim žigom posredstvom društva kapitala - Pojam „samostalni poduzetnik” - Odbijanje priznanja statusa poreznog obveznika - Retroaktivnost - Šesta direktiva 77/388 - Članak 25. - Direktiva 2006/112 - Članci 272. i 296. - Paušalno oporezivanje poljoprivrednika - Isključenje iz paušalnog oporezivanja - Retroaktivnost))
   (2016/C 462/11)
   Jezik postupka: njemački

      Sud koji je uputio zahtjev

   Bundesfinanzgericht

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelj: Christine Nigl, Gisela Nigl st., Gisela Nigl ml., Josef Nigl, Martin Nigl

      Tuženik: Finanzamt Waldviertel

      Izreka

               1.

               Članak 4. stavak 1. i članak 4. stavak 4. prvi podstavak Šeste direktive Vijeća 77/388/EEZ od 17. svibnja 1977. o usklađivanju zakonodavstava država članica koja se odnose na poreze na promet – zajednički sustav poreza na dodanu vrijednost: jedinstvenu poreznu osnovicu kako je izmijenjena Direktivom Vijeća 2004/66/EZ od 26. travnja 2004. kao i članak 9. stavak 1. i članak 10. Direktive Vijeća 2006/112/EZ od 28. studenoga 2006. o zajedničkom sustavu poreza na dodanu vrijednost treba tumačiti na način da se više ortaštava kao što su ona u glavnom postupku koja prema svojim dobavljačima, tijelima javne vlasti i u određenoj mjeri svojim klijentima naizgled samostalno nastupaju i koja osiguravaju vlastitu proizvodnju koristeći se uglavnom vlastitim sredstvima, ali koja svoje proizvode uglavnom stavljaju na tržište sa zajedničkim žigom i s pomoću društva kapitala u kojem udjele drže članovi tih ortaštava kao i drugi članovi predmetne obitelji, treba smatrati samostalnim poduzetnicima obveznicima poreza na dodanu vrijednost.

               2.

               Članak 25. Šeste direktive 77/388/EEZ kako je izmijenjena Direktivom 2004/66 i članak 296. Direktive 2006/112 treba tumačiti na način da im se ne protivi mogućnost odbijanja primjene zajedničkog paušalnog oporezivanja poljoprivrednika predviđene tim člancima na više ortaštava kao što su ona u glavnom postupku koja se smatraju samostalnim poduzetnicima obveznicima poreza na dodanu vrijednost i koja međusobno surađuju jer se društvo kapitala, udruženje osoba koje se sastoji od članova tih ortaštava ili posebno udruženje osoba koje se sastoji od društva kapitala i članova navedenih ortaštava ne mogu podvrgnuti tom režimu zbog veličine poduzeća ili zbog pravnog oblika čak i ako ta ortaštva ne spadaju u kategoriju proizvođača isključenih iz sustava paušalnog oporezivanja jer su se zbog svojih veza s tim društvom ili jednim od tih udruženja stvarno sposobna nositi s administrativnim opterećenjem koje podrazumijevaju zadaci proizišli iz primjene uobičajene ili pojednostavljene odredbe PDV-a, što sud koji je uputio zahtjev mora provjeriti.

               3.

               U slučaju da propis o paušalnom oporezivanju poljoprivrednika načelno nije moguće primijeniti na ortaštva kao što su ona u glavnom postupku to izuzeće primjenjuje se za razdoblje koje prethodi onomu za koje je bilo dano takvo mišljenje, ali pod uvjetom da je ono dano u zastarnom roku za upravnu tužbu i da njegovi učinci nisu retroaktivni na datum koji prethodi datumu nastanka pravnih i činjeničnih okolnosti na kojima se temelji.

      (1)  SL C 328, 5. 10. 2015.


title: Predmet C-320/14 P: Žalba koju je 3. srpnja 2014. podnio Asos plc protiv presude Općeg suda (sedmo vijeće) od 29. travnja 2014. u predmetu T-647/11, Asos plc protiv Ureda za usklađivanje na unutarnjem tržištu (žigovi i dizajni) (OHIM)

text:
               20.4.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 127/6

         Žalba koju je 3. srpnja 2014. podnio Asos plc protiv presude Općeg suda (sedmo vijeće) od 29. travnja 2014. u predmetu T-647/11, Asos plc protiv Ureda za usklađivanje na unutarnjem tržištu (žigovi i dizajni) (OHIM)
   (Predmet C-320/14 P)
   (2015/C 127/09)
   Jezik postupka: engleski

      Stranke

      Žalitelj: Asos plc (zastupnici: P. Kavanagh, Solicitor, A. Lykiardopoulos QC, A. Edwards-Stuart, Barrister)

      Druge stranke u postupku: Ured za usklađivanje na unutarnjem tržištu (žigovi i dizajni) (OHIM), Roger Maier
   Sud (šesto vijeće) je svojim rješenjem od 13. siječnja 2015. odbacio žalbu i naložio društvu Asos plc snošenje vlastitih troškova.


title: Predmet T-351/13: Presuda Općeg suda od 18. listopada 2016. – Crown Equipment (Suzhou) i Crown Gabelstapler protiv Vijeća („Damping — Uvoz ručnih paletnih viličara i njihovih osnovnih dijelova podrijetlom iz Narodne Republike Kine — Konačna antidampinška pristojba — Tužba za poništenje — Izravni utjecaj — Osobni utjecaj — Dopuštenost — Određivanje uobičajene vrijednosti — Članak 2. stavak 7. točka (a) Uredbe (EZ) br. 1225/2009 — Pravilo niže pristojbe — Članak 9. stavak 4. Uredbe br. 1225/2009 — Obveza obrazlaganja”)

text:
               28.11.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 441/15

      Presuda Općeg suda od 18. listopada 2016. – Crown Equipment (Suzhou) i Crown Gabelstapler protiv Vijeća
      (Predmet T-351/13) (1)

      ((„Damping - Uvoz ručnih paletnih viličara i njihovih osnovnih dijelova podrijetlom iz Narodne Republike Kine - Konačna antidampinška pristojba - Tužba za poništenje - Izravni utjecaj - Osobni utjecaj - Dopuštenost - Određivanje uobičajene vrijednosti - Članak 2. stavak 7. točka (a) Uredbe (EZ) br. 1225/2009 - Pravilo niže pristojbe - Članak 9. stavak 4. Uredbe br. 1225/2009 - Obveza obrazlaganja”))
      (2016/C 441/18)
      Jezik postupka: engleski

         Stranke

         Tužitelji: Crown Equipment (Suzhou) Co. Ltd (Suzhou, Kina) i Crown Gabelstapler GmbH & Co. KG (Roding, Njemačka) (zastupnici: K. Neuhaus, H.-J. Freund i B. Ecker, odvjetnici)

         Tuženik: Vijeće Europske unije (zastupnici: S. Boelaert i B. Driessen, agenti, uz asistenciju B. O’Connora, solicitor i S. Gubela, odvjetnika)

         Intervenijent u potporu tuženiku: Europska komisija (zastupnici: M. França i T. Maxian Rusche, agenti)

         Predmet

      Zahtjev koji se temelji na članku 263. UFEU-a za poništenje Provedbene uredbe Vijeća (EU) br. 372/2013 od 22. travnja 2013. kojom se izmjenjuje Provedbena uredba (EU) br. 1008/2011 o uvođenju konačne antidampinške pristojbe na uvoz ručnih paletnih viličara i njihovih osnovnih dijelova podrijetlom iz Narodne Republike Kine nakon djelomične privremene revizije u skladu s člankom 11. stavkom 3. Uredbe Vijeća (EZ) br. 1225/2009 (SL 2013, L 112, str. 1.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 11., svezak 124., str. 305.).

         Izreka

                  1.

                  Tužba se odbija.

                  2.

                  Crown Equipment (Suzhou) Co. Ltd i Crown Gabelstapler GmbH & Co. KG snosit će vlastite troškove kao i troškove Vijeća Europske unije.

                  3.

                  Europska Komisija snosit će vlastite troškove.

         (1)  SL C 252, 31. 8. 2013.


title: Predmet T-831/14: Tužba podnesena 24. prosinca 2014. – Alfamicro protiv Komisije

text:
               2.3.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 73/42

      Tužba podnesena 24. prosinca 2014. – Alfamicro protiv Komisije
      (Predmet T-831/14)
      (2015/C 073/54)
      Jezik postupka: portugalski

         Stranke

         Tužitelj: Alfamicro – Sistemas de Computadores, Sociedade Unipessoal, Lda (Cascais, Portugal) (zastupnici: G. Gentil Anastácio i D. Pirra Xarepe, odvjetnici)

         Tuženik: Europska komisija

         Tužbeni zahtjev

      Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

                  —

                  poništi odluku Komisije od 28. listopada 2014., donesenu u okviru provedbe financijske revizije 12-DAS-03 koja se odnosi na Grant Agreement, sa svim pravnim posljedicama koje iz toga proizlaze, osobito kada je riječ o uključenoj obavijesti o terećenju za iznos od 467 131 eura i odobravanju kredita u istom iznosu u korist tužitelja.

         Tužbeni razlozi i glavni argumenti

      U prilog svojoj tužbi tužitelj ističe četiri žalbena razloga.

                  1.

                  Prvi tužbeni razlog temelji se na povredi načela proporcionalnosti. Naime, u okviru projekta Save Energy tužitelj i Komisija sklopili su Grant Agreement o sufinanciranju navedenog projekta. Tužitelj tvrdi da je ispunio sve ciljeve predviđene projektom i da je Komisija, u gore navedenoj odluci od 28. listopada 2014. (u daljnjem tekstu: pobijana odluka), obradila samo aspekte koji su formalni i pukog su računovodstvenog i dokumentacijskog karaktera, ne vodeći računa o ostvarenim rezultatima. Povrat zahtijevanog iznosa predstavlja za tužitelja, kao MSP, prekomjeran teret i ograničava mu slobodu djelovanja, čime se očito povređuje načelo proporcionalnosti.

                  2.

                  Drugi tužbeni razlog temelji se na povredi načelâ zaštite legitimnih očekivanja i dobre uprave. Komisija, naime, s jedne strane, nikada nije prigovarala metodi rada koji je tužitelj razvio u 32 mjeseca tijekom kojih je trajala provedba projekta. Iz takvog postupanja tužitelj izvodi zaključak da je Komisija prihvatila podatke koji su joj dostavljeni, čime se pobijanom odlukom teško povređuje pravna sigurnost. S druge strane, time što nije na vrijeme uočila nepravilnosti navedene u pobijanoj odluci, Komisija je kod tužitelja stvorila uvjerenje o ispravnosti njegova postupanja. Tako stvoreno uvjerenje treba štititi na temelju načela zaštite legitimnih očekivanja, iz čega proizlazi da je Komisija povrijedila svoju obvezu nadzora i, prema tome, dužnost dobre uprave.

                  3.

                  Treći tužbeni razlog temelji se na povredi ugovora koja je posljedica teških pogrešaka u ocjeni koje je Komisija počinila time što nije uzela u obzir tužiteljeva pojašnjenja i navode te time što je pogrešno ocijenila dokumente i informacije koje joj je tužitelj uredno dostavio. Donošenjem pobijane odluke Komisija je povrijedila uvjete dogovorene u Grant Agreementu. Tužitelj smatra da cjelokupna korespondencija s Komisijom ukazuje na to da je poštovao ugovorne odredbe i ispunjavao potrebne uvjete za financiranje u okviru projekta Save Energy.

                  4.

                  Četvrti tužbeni razlog temelji se na povredi obveze obrazlaganja jer je obrazloženje sadržano u odluci Komisije krajnje sažeto i ne opisuje niti nabraja činjenice ili postupanja koja su bili predmet istrage i analize.


title: Predmet C-140/14: Tužba podnesena 24. ožujka 2014. – Europska komisija protiv Republike Slovenije

text:
               16.6.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 184/13

         Tužba podnesena 24. ožujka 2014. – Europska komisija protiv Republike Slovenije
   (Predmet C-140/14)
   2014/C 184/17
   Jezik postupka: slovenski

      Stranke

      Tužitelj: Europska komisija (zastupnici: E. Sanfrutos Cano i M. Žebre)

      Tuženik: Republika Slovenija

      Tužbeni zahtjevi

   Komisija predlaže Sudu Europske unije da:

               —

               utvrdi da Republika Slovenija, time što od travnja 2009. nije poduzela dovoljno mjera za sprječavanje i uklanjanje odlaganja 13600 m3 iskopane zemlje, od koje se 7 605,73 m3 klasificira u otpad s klasifikacijskim brojem 17 05 06 (iskopana zemlja koja ne spada u 17 05 05), a približno 6000 m3 u otpad s klasifikacijskim brojem 17 05 05* (iskopana zemlja koja sadrži opasne tvari) na području građevinskih radova za izgradnju komunalne infrastrukture za poslovnu zonu Gaberje-jug, nije ispunila svoje obveze iz članaka 12., 13., članka 15. stavka 1., članka 17. i članka 36. stavka 1. Direktive 2008/98/EZ (1) te članka 5. stavka 3. točke (e), članka 6. u vezi s Odlukom Vijeća br. 2003/33/EZ (2), članaka 7., 8., 9., 11. i 12. Direktive 1999/31/EZ (3) i njezinih Priloga I., II. i III.;

               —

               utvrdi da Republika Slovenija, time što je odobrila odlaganje iskopane zemlje, odnosno posla koji se smatra obradom otpada, na parceli br. 115/1 k.o. Teharje, a da pritom nije provjerila je li na toj lokaciji prethodno ili istodobno bio odložen kakav drugi otpad te time što nije poduzela mjere za uklanjanje otpada koji nije obuhvaćen dozvolom s te lokacije, koju treba smatrati nezakonitim odlagalištem, nije ispunila obveze iz članka 13. i članka 36. stavka 1. Direktive 2008/98/EZ o otpadu te iz članka 5. stavka 3. točke (e) i članka 6. zajedno s Odlukom Vijeća br. 2003/33/EZ, članaka 7., 8., 9., 11. i 12. Direktive 1999/31/EZ te njezinih Priloga I., II. i III.;

               —

               naloži Republici Sloveniji snošenje troškova.

      Tužbeni razlozi i glavni argumenti

   Republika Slovenija, time što od travnja 2009. nije poduzela dovoljno mjera za sprječavanje i uklanjanje odlaganja 13600 m3 iskopane zemlje, od koje se 7 605,73 m3 klasificira u otpad s klasifikacijskim brojem 17 05 06 (iskopana zemlja koja ne spada u 17 05 05), a približno 6000 m3 u otpad s klasifikacijskim brojem 17 05 05* (iskopana zemlja koja sadrži opasne tvari) na području građevinskih radova za izgradnju komunalne infrastrukture za poslovnu zonu Gaberje-jug, nije ispunila svoje obveze iz članaka 12., 13., članka 15. stavka 1., članka 17. i članka 36. stavka 1. Direktive 2008/98/EZ te članka 5. stavka 3. točke (e), članka 6. u vezi s Odlukom Vijeća br. 2003/33/EZ, članaka 7., 8., 9., 11. i 12. Direktive 1999/31/EZ i njezinih Priloga I., II. i III. Time što je odobrila odlaganje iskopane zemlje, odnosno posla koji se smatra obradom otpada, na parceli br. 115/1 k.o. Teharje, a da pritom nije provjerila je li na toj lokaciji prethodno ili istodobno bio odložen kakav drugi otpad te time što nije poduzela mjere za uklanjanje otpada koji nije obuhvaćen dozvolom s te lokacije, koju treba smatrati nezakonitim odlagalištem, Republika Slovenija nije ispunila obveze iz članka 13. i članka 36. stavka 1. Direktive 2008/98/EZ o otpadu te iz članka 5. stavka 3. točke (e) i članka 6. zajedno s Odlukom Vijeća br. 2003/33/EZ, članaka 7., 8., 9., 11. i 12. Direktive 1999/31/EZ te njezinih Priloga I., II. I III.

      (1)  SL L 312, 22.11.2008, str. 3.

      (2)  SL L 11, 16.1.2003.

      (3)  SL L 182, 16.7.1999., str.1.


title: Predmet C-520/16: Rješenje predsjednika Suda od 15. prosinca 2016. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Amtsgericht Hannover – Njemačka) – Andrea Witzel, Jannis Witzel, Jazz Witzel protiv Germanwings GmbH

text:
               24.4.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 129/14

         Rješenje predsjednika Suda od 15. prosinca 2016. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Amtsgericht Hannover – Njemačka) – Andrea Witzel, Jannis Witzel, Jazz Witzel protiv Germanwings GmbH
   (Predmet C-520/16) (1)

   (2017/C 129/22)
   Jezik postupka: njemački
   Predsjednik Suda odredio je brisanje predmeta.

      (1)  SL C 30, 30. 1. 2017.


title: Predmet T-352/12: Presuda Općeg suda od 13. lipnja 2014. – Grupo Flexi de León protiv OHIM-a (FLEXI) ( „Žig Zajednice — Prijava verbalnog žiga Zajednice FLEXI — Apsolutni razlog za odbijanje — Deskriptivni karakter — Članak 7. stavak 1. točka (c) Uredbe (EZ) br. 207/2009” )

text:
               28.7.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 245/10

         Presuda Općeg suda od 13. lipnja 2014. – Grupo Flexi de León protiv OHIM-a (FLEXI)
   (Predmet T-352/12) (1)

   ((„Žig Zajednice - Prijava verbalnog žiga Zajednice FLEXI - Apsolutni razlog za odbijanje - Deskriptivni karakter - Članak 7. stavak 1. točka (c) Uredbe (EZ) br. 207/2009”))
   2014/C 245/13
   Jezik postupka: španjolski

      Stranke

      Tužitelj: Grupo Flexi de León, SA de CV (León, Meksiko) (zastupnik: M. Zarobe, odvjetnik)

      Tuženik: Ured za usklađivanje na unutarnjem tržištu (žigovi i dizajni) (zastupnik: J. Crespo Carrillo, agent)

      Predmet

   Tužba podnesena protiv odluke drugog žalbenog vijeća OHIM-a od 4. svibnja 2012. (predmet R 1335/2011-2), koja se odnosi na prijavu za registraciju verbalnog znaka FLEXI kao žiga Zajednice.

      Izreka

               1.

               Tužba se odbija.

               2.

               Nalaže se Grupo Flexi de León, SA de CV snošenje troškova.

      (1)  SL C 331, 27.10.2012.


title: Predmet C-691/15 P: Žalba koju je 17. prosinca 2015. podnijela Europska komisija protiv presude Općeg suda (peto vijeće) od 7. listopada 2015. u predmetu T-689/13, Bilbaína de Alquitranes i dr. protiv Komisije

text:
               21.3.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 106/20

         Žalba koju je 17. prosinca 2015. podnijela Europska komisija protiv presude Općeg suda (peto vijeće) od 7. listopada 2015. u predmetu T-689/13, Bilbaína de Alquitranes i dr. protiv Komisije
   (Predmet C-691/15 P)
   (2016/C 106/21)
   Jezik postupka: engleski

      Stranke

      Žalitelj: Europska komisija (zastupnici: P.J. Loewenthal, K. Talabér-Ritz, agenti)

      Druge stranke u postupku: Bilbaína de Alquitranes, SA, Deza, a.s., Industrial Química del Nalón, SA, Koppers Denmark A/S, Koppers UK Ltd, Koppers Netherlands BV, Rütgers basic aromatics GmbH, Rütgers Belgium NV, Rütgers Poland Sp. z o.o., Bawtry Carbon International Ltd, Grupo Ferroatlántica, SA, SGL Carbon GmbH, SGL Carbon GmbH, SGL Carbon, SGL Carbon, SA, SGL Carbon Polska S.A., ThyssenKrupp Steel Europe AG, Tokai erftcarbon GmbH, Europska agencija za kemikalije (ECHA), GrafTech Iberica, SL

      Zahtjev

   Žalitelj od Suda zahtijeva da:

               —

               ukine odluku Općeg suda (peto vijeće) od 7. listopada 2015. u predmetu T-689/13 Bilbaína de Alquitranes i dr. protiv Komisije EU:T:2015:767;

               —

               vrati predmet Općem sudu na ponovno odlučivanje; i

               —

               odgodi donošenje odluke o troškovima ovog postupka.

      Žalbeni razlozi i glavni argumenti

   Opći sud je pobijanom presudom djelomično poništio Uredbu Komisije (EU) br. 944/2013 (1) od 2. listopada 2013. o izmjeni Uredbe (EZ) br. 1272/2008 Europskog parlamenta i Vijeća o razvrstavanju, označivanju i pakiranju tvari i smjesa, za potrebe njezine prilagodbe tehničkom i znanstvenom napretku.
   Komisija u prilog svojoj žalbi protiv pobijane presude iznosi tri žalbena razloga.
   Prvim žalbenim razlogom Komisija tvrdi da Opći sud nije postupao u skladu sa svojom obvezom obrazlaganja prema članku 36. i članku 53. stavku 1. Statuta Suda. Opći sud je u pobijanoj presudi zauzeo stav da je Komisija počinila očitu pogrešku u ocjeni jer je, razvrstavši smolu, ugljeni katran, visokotemperaturni (CTPHT) na temelju njegovih sastojaka relevantnih za razvrstavanje u razred opasnosti primjenom zbirne metode, propustila postupiti u skladu sa svojom obvezom uzimanja u obzir svih relevantnih faktora i okolnosti u svrhu pravilnog uzimanja u obzir udjela tih sastojaka u CTPHT-u i njihovih kemijskih učinaka, osobito niske topljivosti CTPHT-a kao cjeline. Iz pobijane presude međutim nije jasno je li Opći sud djelomično poništio navedenu uredbu zato što Komisija nije uopće smjela primijeniti zbirnu metodu u svrhu razvrstavanja, nego je trebala primijeniti drugu metodu razvrstavanja, ili zato što je Komisija pogrešno primijenila zbirnu metodu.
   Drugim žalbenim razlogom Komisija tvrdi da je Opći sud povrijedio Uredbu CLP jer je zaključio da je Komisija počinila očitu pogrešku u ocjeni na način da je izvršila sporno razvrstavanje a da nije uzela u obzir topljivost tvari kao cjeline. Prvi dio ovog žalbenog razloga temelji se na pretpostavci da je Opći sud djelomično poništio pobijanu uredbu jer je zaključio da Komisija nije smjela primijeniti zbirnu metodu za razvrstavanje CTPHT-a među tvari koje su opasne za vodeni okoliš. U tom slučaju Opći sud povrijedio je Uredbu CLP jer podaci o ispitivanju dostupni za CTPHT nisu bili prikladni za razvrstavanje tvari izravno prema Uredbi CLP. Ova okolnost, zajedno s činjenicom da nije bilo moguće primijeniti načela premošćivanja, dovela je do toga da je Komisija morala koristiti zbirnu metodu u ovom predmetu. Drugi dio tog žalbenog razloga temelji se na pretpostavci da je Opći sud djelomično poništio pobijanu uredbu jer je zaključio da je Komisija pogrešno primijenila zbirnu metodu. U tom slučaju Opći sud povrijedio je Uredbu CLP jer se tom uredbom ne traži da se topljivost tvari kao cjeline uzme u obzir pri primjeni te metode.
   Trećim žalbenim razlogom Komisija tvrdi da je Opći sud povrijedio pravo Unije jer je prešao granice svojeg nadzora zakonitosti pobijane uredbe i da je iskrivio dokaze na temelju kojih je usvojena predmetna uredba.

      (1)  SL L 261, str. 5.


title: Predmet T-160/14: Presuda Općeg suda od 28. veljače 2017. – Yingli Energy (China) i dr. protiv Vijeća („Damping — Uvoz kristalnih silicijskih fotonaponskih modula i ključnih elemenata (tj. ćelija) podrijetlom ili poslanih iz Kine — Konačna antidampinška pristojba — Obveze — Tužba za poništenje — Pravni interes — Dopuštenost — Zemlja izvoznica — Opseg istrage — Odabir uzoraka — Uobičajena vrijednost — Definicija predmetnog proizvoda — Rok za donošenje odluke o zahtjevu za tretman tržišnog gospodarstva — Vremenska primjena novih odredbi — Šteta — Uzročna veza — Prava obrane — Izračun marže štete”)

text:
               18.4.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 121/23

         Presuda Općeg suda od 28. veljače 2017. – Yingli Energy (China) i dr. protiv Vijeća
   (Predmet T-160/14) (1)

   ((„Damping - Uvoz kristalnih silicijskih fotonaponskih modula i ključnih elemenata (tj. ćelija) podrijetlom ili poslanih iz Kine - Konačna antidampinška pristojba - Obveze - Tužba za poništenje - Pravni interes - Dopuštenost - Zemlja izvoznica - Opseg istrage - Odabir uzoraka - Uobičajena vrijednost - Definicija predmetnog proizvoda - Rok za donošenje odluke o zahtjevu za tretman tržišnog gospodarstva - Vremenska primjena novih odredbi - Šteta - Uzročna veza - Prava obrane - Izračun marže štete”))
   (2017/C 121/33)
   Jezik postupka: engleski

      Stranke

      Tužitelj: Yingli Energy (China) Co. Ltd (Baoding, Kina) i četrnaest ostalih tužitelja čije imena se nalaze u prilogu presudi (zastupnici: A. Willems, S. De Knop i J. Charles, zatim A. Willems i S. De Knop, odvjetnici)

      Tuženik: Vijeće Europske unije (zastupnici: B. Driessen, agent, uz asistenciju B. O’Connor, solicitor, i S. Gubel, odvjetnik)

      Intervenijent u potporu tuženiku: Europska komisija (zastupnici: J.-F. Brakeland, T. Maxian Rusche i A. Stobiecka-Kuik, zatim J.-F. Brakeland, T. Maxian Rusche i A. Demeneix, agenti)

      Predmet

   Zahtjev na temelju članka 263. UFEU-a radi poništenja Provedbena uredba Vijeća (EU) br. 1238/2013 od 2. prosinca 2013. o uvođenju konačne antidampinške pristojbe i konačnoj naplati privremene pristojbe na uvoz kristalnih silicijskih fotonaponskih modula i ključnih elemenata (tj. ćelija) podrijetlom ili poslanih iz Narodne Republike Kine (SL 2013., L 325, str. 1.) u dijelu u kojem se odnosi na tužitelje.

      Izreka

               1.

               Tužba se odbija.

               2.

               Društvu Yingli Energy (China) Co. Ltd i ostalim tužiteljima čija imena se nalaze u prilogu nalaže se snošenje vlastitih troškova i troškova Vijeća Europske unije.

               3.

               Europska komisija snosit će vlastite troškove.

      (1)  SL C 142, 12. 5. 2014.


title: Predmet T-647/13: Tužba podnesena 2. prosinca 2013. — Meda protiv OHIM-a — Takeda (PANTOPREM)

text:
               8.2.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 39/25

         Tužba podnesena 2. prosinca 2013. — Meda protiv OHIM-a — Takeda (PANTOPREM)
   (Predmet T-647/13)
   2014/C 39/44
   Jezik na kojem je tužba podnesena: njemački

      Stranke

      Tužitelj: Meda AB (Solna, Švedska) (zastupnici: G. Würtenberger i R. Kunze, Rechtsanwälte)

      Tuženik: Ured za usklađivanje na unutarnjem tržištu (žigovi i dizajni)

      Druga stranka pred žalbenim vijećem: Takeda GmbH (Konstanz, Njemačka)

      Zahtjevi

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

               —

               poništi odluku četvrtog žalbenog vijeća od 25. rujna 2013. u predmetu R 2171/2012-4 povodom prigovora na prijavu žiga Zajednice 9 403 973„PANTOPREM”;

               —

               OHIM-u naloži snošenje troškova postupka.

      Tužbeni razlozi i glavni argumenti

      Podnositelj prijave žiga Zajednice: tužitelj

      Predmetni žig Zajednice: verbalni žig „PANTOPREM” za proizvode iz razreda 5 prijava žiga Zajednice br. 9 403 973

      Nositelj žiga ili znaka navedenog u postupku prigovora: Takeda GmbH

      Navedeni žig ili znak: verbalni žigovi Zajednice „PANTOPAN”, „PANTOMED”, „PANTOPRAZ”, „PANTOPRO” i nacionalni verbalni žig „PANTOP” za proizvode iz razreda 5

      Odluka Odjela za prigovore: prigovor je prihvaćen

      Odluka žalbenog vijeća: odbijanje žalbe

      Tužbeni razlozi: povreda članka 8. stavka 1. točke (b), članka 59. prve rečenice, članka 64. stavka 1., članka 75., članka 76. stavka 1. druge rečenice, članka 77. i članka 112. stavka 1. Uredbe (EZ) br. 207/2009


title: Predmet T-396/13: Tužba podnesena 30. srpnja 2013. — Dosen protiv OHIM-a — Gramm (Nano-Pad)

text:
               21.9.2013

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 274/17

         Tužba podnesena 30. srpnja 2013. — Dosen protiv OHIM-a — Gramm (Nano-Pad)
   (Predmet T-396/13)
   2013/C 274/39
   Jezik na kojem je tužba podnesena: njemački

      Stranke

      Tužitelj: Franko Dosen (Berlin, Njemačka) (zastupnik: H. Losert, Rechtsanwalt)

      Tuženik: Ured za usklađivanje na unutarnjem tržištu (žigovi i dizajni)

      Druge stranke pred žalbenim vijećem: Thomas Gramm (Bremen, Njemačka)

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

               —

               ukine odluku Odjela za poništaje Ureda za usklađivanje na unutarnjem tržištu (žigovi i dizajni) od 21. rujna 2011. (br. 4 204 C) u obliku u kojem se nalazi slijedom odluke četvrtog žalbenog vijeća Ureda za usklađivanje na unutarnjem tržištu (žigovi i dizajni) od 13. svibnja 2013., donesene u predmetu R 1981/2011-4.

      Tužbeni razlozi i glavni argumenti

      Registrirani žig Zajednice protiv kojeg je podnesen zahtjev za proglašenje žiga ništetnim: verbalni žig Nano-Pad za proizvode iz razreda 17 — žig Zajednice br. 8 228 421

      Nositelj žiga Zajednice: tužitelj

      Stranka koja zahtijeva proglašenje žiga Zajednice ništetnim: Thomas Gramm

      Obrazloženje zahtjeva za proglašenje žiga ništetnim: razlozi apsolutne ništetnosti iz članka 52. stavka 1. točaka (a) i (b) Uredbe br. 207/2009

      Odluka Odjela za poništaje: djelomično prihvaćanje zahtjeva za proglašenje ništetnosti

      Odluka žalbenog vijeća: odbijanje žalbe

      Tužbeni razlozi: povreda članka 7. stavka 1. točaka (b) i (c) Uredbe 207/2009


title: Predmet C-277/14: Presuda Suda (peto vijeće) od 22. listopada 2015. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Naczelny Sąd Administracyjny – Poljska) – PPUH Stehcemp sp. j Florian Stefanek, Janina Stefanek, Jarosław Stefanek protiv Dyrektor Izby Skarbowej w Łodzi (Zahtjev za prethodnu odluku — Porez — Porez na dodanu vrijednost — Šesta direktiva — Pravo na odbitak — Odbijanje — Prodaja koju je izvršio trgovac koji je smatran nepostojećim)

text:
               14.12.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 414/7

         Presuda Suda (peto vijeće) od 22. listopada 2015. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Naczelny Sąd Administracyjny – Poljska) – PPUH Stehcemp sp. j Florian Stefanek, Janina Stefanek, Jarosław Stefanek protiv Dyrektor Izby Skarbowej w Łodzi
   (Predmet C-277/14) (1)

   ((Zahtjev za prethodnu odluku - Porez - Porez na dodanu vrijednost - Šesta direktiva - Pravo na odbitak - Odbijanje - Prodaja koju je izvršio trgovac koji je smatran nepostojećim))
   (2015/C 414/09)
   Jezik postupka: poljski

      Sud koji je uputio zahtjev

   Naczelny Sąd Administracyjny

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelj: PPUH Stehcemp sp. j Florian Stefanek, Janina Stefanek, Jarosław Stefanek

      Tuženik: Dyrektor Izby Skarbowej w Łodzi

      Izreka

   Odredbe Šeste direktive Vijeća 77/388/EEZ od 17. svibnja 1977. o usklađivanju zakonodavstava država članica koja se odnose na poreze na promet – zajednički sustav poreza na dodanu vrijednost: jedinstvena osnovica za razrezivanje, kako je izmijenjena Direktivom Vijeća 2002/38/EZ od 7. svibnja 2002., treba tumačiti na način da se protive nacionalnom propisu kao što je onaj u predmetu u glavnom postupku, koji ne omogućava poreznom obvezniku pravo na odbitak poreza na dodanu vrijednost koji se mora platiti ili koji je plaćen za robu koja mu je isporučena na temelju toga što je račun izdao trgovac kojega, s obzirom na kriterije određene tim propisom, treba smatrati nepostojećim i na temelju toga što nije moguće utvrditi identitet stvarnog dobavljača robe, osim kada se na temelju objektivnih elemenata utvrdi a da se pritom od poreznog obveznika ne zahtijevaju provjere koje nisu na njemu da je taj porezni obveznik znao ili morao znati da je navedena isporuka bila dio utaje poreza na dodanu vrijednost, što je na sudu koji je uputio zahtjev da provjeri.

      (1)  SL C 303, 8. 9. 2014.


title: Predmet C-42/16: Rješenje predsjednika Suda od 10. siječnja 2017. – Europska komisija protiv Republike Finske

text:
               24.4.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 129/13

         Rješenje predsjednika Suda od 10. siječnja 2017. – Europska komisija protiv Republike Finske
   (Predmet C-42/16) (1)

   (2017/C 129/18)
   Jezik postupka: finski
   Predsjednik Suda odredio je brisanje predmeta.

      (1)  SL C 118, 4. 4. 2016.


title: Predmet T-17/14: Tužba podnesena 8. siječnja 2014. – U4U i dr. protiv Parlamenta i Vijeća

text:
               14.4.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 112/41

         Tužba podnesena 8. siječnja 2014. – U4U i dr. protiv Parlamenta i Vijeća
   (Predmet T-17/14)
   2014/C 112/54
   Jezik postupka: francuski

      Stranke

      Tužitelji: Union pour l’Unité (U4U) (Bruxelles, Belgija); Unité & Solidarité – Hors Union (USHU) (Bruxelles); Regroupement Syndical (RS) (Saint-Josse-ten-Noode, Belgija); i Georges Vlandas (Bruxelles) (zastupnik: F. Krenc, avocat)

      Tuženici: Vijeće Europske unije i Europski parlament

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelji od Općeg suda zahtijevaju da:

               —

               utvrdi da je ova tužba dopuštena i osnovana ;

               —

               shodno tome, poništi Uredbu (EU, Euratom) br. 1023/2013 Europskog parlamenta i Vijeća od 22. listopada 2013. o izmjeni Pravilnika o osoblju za dužnosnike Europske unije i Uvjeta zaposlenja ostalih službenika Europske unije, u dijelu u kojem se

                           1)

                           mijenja Prilog X. Pravilnika o osoblju (članak 1. br. 70.) ;

                           2)

                           mijenja članak 45. Pravilnika i Priloga I., te dodaje odjeljak 5. u Prilog XIII. (članak 1., br.27., br.61. i br.73, k).

               —

               naloži tuženicima snošenje troškova postupka.

      Tužbeni razlozi i glavni argumenti

   U prilog osnovanosti tužbe tužitelji ističu šest tužbenih razloga.
   Prva se tri tužbena razloga odnose na izmjenu Priloga X. Pravilniku o osoblju za dužnosnike Europske unije (u daljnjem tekstu : „Pravilnik o osoblju”).

               1.

               Prvi tužbeni razlog temelji se na povredi članka 10. Pravilnika o osoblju, članaka 12., 27. i 28. Povelje Europske unije o temeljnim pravima (u daljnjem tekstu: „Povelja”), i članka 11. Europske Konvencije za zaštitu ljudskih prava i temeljnih sloboda (u daljnjem tekstu: „EKLJP”), osobito zbog propuštanja savjetovanja s odborom za Pravilnik o osoblju u vezi izmjene Priloga X.

               2.

               Drugi tužbeni razlog temelji se na povredi članaka 12., 27. i 28. Povelje i članka 11. EKLJP, zbog nepostojanja stvarnog i primjerenog obavještavanja i konzultacija sa sindikatima, dužnosnicima i osobljem u vezi s izmjenom Priloga X.

               3.

               Treći tužbeni razlog temelji se na povredi načela dobre zakonodavne prakse i osobito dužnosti pažnje kao i obveze obrazlaganja.
               Posljednja tri tužbena razloga se odnose na izmjenu članka 45. i Priloga I. Pravilniku o osoblju, te na dodavanje odjeljka 5. u Prilog XIII. navedenog Pravilnika.

               4.

               Četvrti tužbeni razlog temelji se na povredi članka 10. Pravilnika o osoblju, članaka 12., 27. i 28. Povelje, i članka 11. EKLJP, osobito zbog propuštanja savjetovanja s odborom za Pravilnik o osoblju u vezi izmjene karijera AD.

               5.

               Peti tužbeni razlog temelji se na povredi članaka 12., 27. i 28. Povelje i članka 11. EKLJP, zbog nepostojanja stvarnog i primjerenog obavještavanja i konzultacija sa sindikatima, dužnosnicima i osobljem u vezi s izmjenom karijera AD.

               6.

               Šesti tužbeni razlog temelji se na povredi načela dobre zakonodavne prakse i osobito dužnosti pažnje kao i obveze obrazlaganja.


title: Predmet T-605/14: Tužba podnesena 11. kolovoza 2014. – Drex Technologies protiv Vijeća

text:
               13.10.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 361/22

         Tužba podnesena 11. kolovoza 2014. – Drex Technologies protiv Vijeća
   (Predmet T-605/14)
   2014/C 361/33
   Jezik postupka: francuski

      Stranke

      Tužitelj: Drex Technologies SA (Tortola, Britanski Djevičanski otoci) (zastupnici: E. Ruchat i C. Cornet d’Elzius, odvjetnici)

      Tuženik: Vijeće Europske unije

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

               —

               utvrdi da je tužiteljeva tužba dopuštena i osnovana,

               —

               slijedom toga, poništi odluku 2014/309/ZVSP od 28. svibnja 2014. i njezine naknadne provedbene akte u dijelu u kojem se odnose na tužitelja,

               —

               naloži Vijeću Europske unije snošenje troškova postupka.

      Tužbeni razlozi i glavni argumenti

   U prilog osnovanosti tužbe tužitelj ističe tri tužbena razloga koja su u osnovi istovjetna ili slična onima istaknutima u predmetu T-432/11, Makhlouf/Vijeće (1).

      (1)  SL C 290, str. 13


title: Predmet C-590/14 P: Presuda Suda (deseto vijeće) od 26. listopada 2016. – Dimosia Epicheirisi Ilektrismou AE (DEI) protiv Alouminion tis Ellados VEAE, prije Alouminion AE, Europske komisije (Žalba — Državne potpore — Proizvodnja aluminija — Ugovorom određena povlaštena cijena električne energije — Odluka kojom se potpora proglašava spojivom s unutarnjim tržištem — Raskid ugovora — Sudska odgoda učinaka raskida — Odluka kojom se potpora proglašava nezakonitom — Članak 108. stavak 3. UFEU-a — Pojmovi „zatečena potpora” i „nova potpora” — Razlikovanje)

text:
               9.1.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 6/7

         Presuda Suda (deseto vijeće) od 26. listopada 2016. – Dimosia Epicheirisi Ilektrismou AE (DEI) protiv Alouminion tis Ellados VEAE, prije Alouminion AE, Europske komisije
   (Predmet C-590/14 P) (1)

   ((Žalba - Državne potpore - Proizvodnja aluminija - Ugovorom određena povlaštena cijena električne energije - Odluka kojom se potpora proglašava spojivom s unutarnjim tržištem - Raskid ugovora - Sudska odgoda učinaka raskida - Odluka kojom se potpora proglašava nezakonitom - Članak 108. stavak 3. UFEU-a - Pojmovi „zatečena potpora” i „nova potpora” - Razlikovanje))
   (2017/C 006/08)
   Jezik postupka: grčki

      Stranke

      Žalitelj: Dimosia Epicheirisi Ilektrismou AE (DEI) (zastupnici: E. Bourtzalas, odvjetnik, E. Salaka, C. Synodinos, C. Tagaras i A. Oikonomou, dikigoroi)

      Druge stranke u postupku: Alouminion tis Ellados VEAE, prije Alouminion AE (zastupnici: G. Dellis, N. Korogiannakis, E. Chrysafis, D. Diakopoulos i N. Keramidas, dikigoroi)
   Europka komisija (zastupnici: É. Gippini Fournier i A. Bouchagiar, agenti)

      Izreka

               1.

               Ukida se presuda Općeg suda Europske unije od 8. listopada 2014., Alouminion/Komisija (T-542/11, EU:T:2014:859).

               2.

               Predmet T-542/11 vraća se Općem sudu Europske unije na ponovno odlučivanje.

               3.

               O troškovima će se odlučiti naknadno.

      (1)  SL C 65, 23. 2. 2015.


title: Predmet T-13/16: Tužba podnesena 15. siječnja 2016. – Gauff protiv OHIM-a – H.P. Gauff Ingenieure (GAUFF)

text:
               7.3.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 90/23

         Tužba podnesena 15. siječnja 2016. – Gauff protiv OHIM-a – H.P. Gauff Ingenieure (GAUFF)
   (Predmet T-13/16)
   (2016/C 090/31)
   Jezik na kojem je tužba podnesena: njemački

      Stranke

      Tužitelj: Gauff GmbH & Co. Engineering KG (Nürnberg, Njemačka) (zastupnik: A. Molnar, odvjetnik)

      Tuženik: Ured za usklađivanje na unutarnjem tržištu (žigovi i dizajn) (OHIM)

      Druga stranka postupka pred žalbenim vijećem: H.P. Gauff Ingenieure GmbH & Co. KG – JBG (Frankfurt na Majni, Njemačka)

      Podaci o postupku pred OHIM-om

      Nositelj spornog žiga: tužitelj

      Predmetni sporni žig figurativni žig Zajednice s verbalnim elementom „Gauff” – žig Zajednice br. 6 327 977

      Postupak pred OHIM-om: postupak proglašavanja žiga ništavim

      Pobijana odluka: odluka prvog žalbenog vijeća OHIM-a od 12. studenoga 2015. u predmetu R 549/2015-1

      Zahtjevi

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

               —

               poništi pobijanu odluku;
               podredno: predmet vrati OHIM-u radi daljnjeg ispitivanja elemenata koji pogreškom nisu ispitani;

               —

               naloži OHIM-u snošenje troškova postupka, uključujući troškove žalbenog postupka.

      Tužbeni razlog

               —

               povreda članaka 53., 56., 57. i 76. Uredbe br. 207/2009 i povreda Uredbe br. 2868/95 te povreda prava na saslušanje i nepostojanje obrazloženja.


title: Predmet T-797/14: Rješenje Općeg suda od 28. prosinca 2015. – Skype protiv OHIM-a – Sky International (SKYPE) („Žig Zajednice — Postupak povodom prigovora — Povlačenje prigovora — Obustava postupka”)

text:
               21.3.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 106/34

         Rješenje Općeg suda od 28. prosinca 2015. – Skype protiv OHIM-a – Sky International (SKYPE)
   (Predmet T-797/14) (1)

   ((„Žig Zajednice - Postupak povodom prigovora - Povlačenje prigovora - Obustava postupka”))
   (2016/C 106/39)
   Jezik postupka: engleski

      Stranke

      Tužitelj: Skype Ultd (Dublin, Irska) (zastupnici: A. Carboni i M. Browne, solicitors)

      Tuženik: Ured za usklađivanje na unutarnjem tržištu (žigovi i dizajni) (zastupnik: P. Bullock, agent)

      Druga stranka u postupku pred žalbenim vijećem OHIM-a, intervenijent u postupku pred Općim sudom: Sky International AG (Zug, Švicarska) (zastupnici: D. Rose i J. Curry, odvjetnici)

      Predmet

   Tužba protiv odluke četvrtog žalbenog vijeća OHIM-a od 29. rujna 2014. (predmet R 1075/2013-4), koja se odnosi na postupak povodom prigovora između društava Sky International AG i Skype.

      Izreka

               1.

               Obustavlja se postupak povodom tužbe.

               2.

               Skype Ultd i Sky International AG snosit će vlastite troškove i, svaki od njih, polovinu troškova Ureda za usklađivanje na unutarnjem tržištu (žigovi i dizajni) (OHIM).

      (1)  SL C 46, 9. 2. 2015.