title: Predmet C-516/15 P: Presuda Suda (peto vijeće) od 27. travnja 2017. – Akzo Nobel NV, Akzo Nobel Chemicals GmbH, Akzo Nobel Chemicals BV protiv Akcros Chemicals Ltd, Europske komisije (Žalba — Zabranjeni sporazumi — Europska tržišta kositrenih stabilizatora i toplinskih stabilizatora ESBO/esteri — Utvrđivanje cijena, podjela tržišta i razmjena osjetljivih poslovnih podataka — Pripisivost društvu majci protupravnog ponašanja društava kćeri — Uredba (EZ) br. 1/2003 — Članak 25. stavak 1. — Zastara u području izricanja sankcija u odnosu na društva kćeri — Učinci na pravnu situaciju društva majke)

text:
               26.6.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 202/2

         Presuda Suda (peto vijeće) od 27. travnja 2017. – Akzo Nobel NV, Akzo Nobel Chemicals GmbH, Akzo Nobel Chemicals BV protiv Akcros Chemicals Ltd, Europske komisije
   (Predmet C-516/15 P) (1)

   ((Žalba - Zabranjeni sporazumi - Europska tržišta kositrenih stabilizatora i toplinskih stabilizatora ESBO/esteri - Utvrđivanje cijena, podjela tržišta i razmjena osjetljivih poslovnih podataka - Pripisivost društvu majci protupravnog ponašanja društava kćeri - Uredba (EZ) br. 1/2003 - Članak 25. stavak 1. - Zastara u području izricanja sankcija u odnosu na društva kćeri - Učinci na pravnu situaciju društva majke))
   (2017/C 202/03)
   Jezik postupka: engleski

      Stranke

      Žalitelji: Akzo Nobel NV, Akzo Nobel Chemicals GmbH, Akzo Nobel Chemicals BV (zastupnici: C. Swaak i R. Wesseling, advocaten)

      Druge stranke u postupku: Akcros Chemicals Ltd, Europska komisija (zastupnici: V. Bottka i P. Rossi, agenti)

      Izreka

               1.

               Žalba se odbija.

               2.

               Društvima Akzo Nobel NV, Akzo Nobel Chemicals GmbH i Akzo Nobel Chemicals BV nalaže se snošenje troškova.

      (1)  SL C 406, 7. 12. 2015.


title: Predmet T-718/13: Tužba podnesena 27. prosinca 2013. — The Directv Group protiv OHIM-a — Bolloré (DIRECTV)

text:
               8.3.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 71/24

      Tužba podnesena 27. prosinca 2013. — The Directv Group protiv OHIM-a — Bolloré (DIRECTV)
      (Predmet T-718/13)
      (2014/C 71/44)
      Jezik na kojem je tužba podnesena: engleski

         Stranke

         Tužitelj: The Directv Group (El Segundo, Sjedinjene Američke Države) (zastupnik: F. Valentin, odvjetnik)

         Tuženik: Ured za usklađivanje na unutarnjem tržištu (žigovi i dizajni)

         Druga stranka pred žalbenim vijećem: Bolloré SA (Érgue Gaberic, Francuska)

         Tužbeni zahtjev

      Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

                  —

                  ukine odluku drugog žalbenog vijeća Ureda za usklađivanje na unutarnjem tržištu (žigovi i dizajni) od 11. listopada 2013. u predmetu R 1812/2012-2 te sukladno tome potvrdi valjanost osporavanog žiga.

         Tužbeni razlozi i glavni argumenti

         Registrirani žig Zajednice protiv kojeg je podnesen zahtjev za opoziv: verbalni žig „DIRECTV” za robu i usluge u razredima 9, 16, 35, 38, 41 i 42 — registracija žiga Zajednice br. 1 163 138

         Nositelj žiga Zajednice: tužitelj

         Stranka koja zahtijeva opoziv žiga Zajednice: druga stranka u postupku pred žalbenim vijećem

         Odluka odjela za poništaje: djelomični opoziv žiga Zajednice

         Odluka žalbenog vijeća: ukidanje osporavane odluke i opoziv žiga Zajednice u cijelosti

         Tužbeni razlozi: povreda članka 15. Uredbe (EZ) br. 207/2009


title: Predmet C-328/13: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 17. lipnja 2013. podnio Oberster Gerichtshof (Austrija) — Österreichischer Gewerkschaftsbund protiv Wirtschaftskammer Österreich — Fachverband Autobus-, Luftfahrt- und Schifffahrtsunternehmungen

text:
               21.9.2013

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 274/2

         Zahtjev za prethodnu odluku koji je 17. lipnja 2013. podnio Oberster Gerichtshof (Austrija) — Österreichischer Gewerkschaftsbund protiv Wirtschaftskammer Österreich — Fachverband Autobus-, Luftfahrt- und Schifffahrtsunternehmungen
   (Predmet C-328/13)
   2013/C 274/03

   Predmetni postupak pokrenut je prije 1. srpnja 2013., datuma pristupanja Republike Hrvatske Europskoj uniji


title: Predmet T-45/17: Tužba podnesena 20. siječnja 2017. – Kwang Yang Motor protiv EUIPO-a – Schmidt (CK1)

text:
               13.3.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 78/38

         Tužba podnesena 20. siječnja 2017. – Kwang Yang Motor protiv EUIPO-a – Schmidt (CK1)
   (Predmet T-45/17)
   (2017/C 078/53)
   Jezik na kojem je tužba podnesena: engleski

      Stranke

      Tužitelj: Kwang Yang Motor Co., Ltd (Kaohsiung, Tajvan) (zastupnik: A. González Hähnlein i A. Kleinheyer, odvjetnici)

      Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO)

      Druga stranka pred žalbenim vijećem: Udo Schmidt (Reken, Njemačka)

      Podaci o postupku pred EUIPO-om

      Podnositelj prijave: tužitelj

      Predmetni sporni žig: verbalni žig Europske unije „CK1” – Prijava za registraciju br. 12 514 956

      Postupak pred EUIPO-om: postupak povodom prigovora

      Pobijana odluka: odluka drugog žalbenog vijeća EUIPO-a od 2. studenoga 2016. u predmetu R 2193/2015-2

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

               —

               poništi pobijanu odluku;

               —

               naloži EUIPO-u snošenje troškova.

      Tužbeni razlog

               —

               povreda članka 8. stavka 1. točke (b) Uredbe br. 207/2009.


title: Predmet C-505/14: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 12. studenoga 2014. uputio Landgericht Münster (Njemačka) – Klausner Holz Niedersachsen GmbH protiv Land Nordrhein-Westfalen

text:
               23.2.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 65/18

         Zahtjev za prethodnu odluku koji je 12. studenoga 2014. uputio Landgericht Münster (Njemačka) – Klausner Holz Niedersachsen GmbH protiv Land Nordrhein-Westfalen
   (Predmet C-505/14)
   (2015/C 065/26)
   Jezik postupka: njemački

      Sud koji je uputio zahtjev

   Landgericht Münster

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelj: Klausner Holz Niedersachsen GmbH

      Tuženik: Land Nordrhein-Westfalen

      Prethodno pitanje

   Zahtijeva li europsko pravo, osobito članci 107. i 108. UFEU-a (odnosno članci 87., 88. UEZ-a) i načelo djelotvornosti da se u građanskopravnom sporu o izvršenju građanskopravnog ugovora kojim se odobrava potpora ne uzme u obzir pravomoćna građanskopravna deklaratorna presuda donesena u istom predmetu kojom se potvrđuje održavanje na snazi građanskopravnog ugovora bez uzimanja u obzir prava o potporama, ako se prema nacionalnom pravu izvršenje ugovora ne može drukčije spriječiti?


title: Predmet T-856/16: Tužba podnesena 5. prosinca 2016. – Rare Hospitality International protiv EUIPO-a (LONGHORN STEAKHOUSE)

text:
               23.1.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 22/59

         Tužba podnesena 5. prosinca 2016. – Rare Hospitality International protiv EUIPO-a (LONGHORN STEAKHOUSE)
   (Predmet T-856/16)
   (2017/C 022/79)
   Jezik postupka: engleski

      Stranke

      Tužitelj: Rare Hospitality International, Inc. (Orlando, Florida, Sjedinjene Države) (zastupnik: I. Lázaro Betancor, lawyer)

      Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO)

      Podaci o postupku pred OHIM-om

      Predmetni sporni žig: verbalni žig Europske unije „LONGHORN STEAKHOUSE”– prijava za registraciju br. 13 948 682

      Pobijana odluka: odluka petog žalbenog vijeća EUIPO-a od 12. rujna 2016. u predmetu R 2149/2015-5

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

               —

               poništi pobijanu odluku;

               —

               EUIPO-u naloži snošenje troškova.

      Tužbeni razlozi

               —

               Povreda članka 7. stavka 1. točaka (b) i (c) Uredbe br. 207/2009;

               —

               Povreda načela jednakog postupanja i dobre uprave.


title: Predmet T-592/15: Rješenje Općeg suda od 18. ožujka 2016. – Novartis protiv OHIM-a – SK Chemicals (prikaz flastera) („Žig Zajednice — Postupak za poništenje — Proglašavanje pobijane odluke ništavom — Obustava postupka”)

text:
               6.6.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 200/25

         Rješenje Općeg suda od 18. ožujka 2016. – Novartis protiv OHIM-a – SK Chemicals (prikaz flastera)
   (Predmet T-592/15) (1)

   ((„Žig Zajednice - Postupak za poništenje - Proglašavanje pobijane odluke ništavom - Obustava postupka”))
   (2016/C 200/36)
   Jezik postupka: engleski

      Stranke

      Tužitelj: Novartis AG (Basel, Švicarska) (zastupnik: M. Douglas, odvjetnik)

      Tuženik: Ured za usklađivanje na unutarnjem tržištu (žigovi i dizajni) (zastupnik: H. Kunz, agent)

      Druga stranka u postupku pred žalbenim vijećem OHIM-a, intervenijent u postupku pred Općim sudom: SK Chemicals GmbH (Eschborn, Njemačka)

      Predmet

   Tužba protiv odluke petog žalbenog vijeća OHIM-a od 7. kolovoza 2015. (predmet R 2342/2014-5), koja se odnosi na postupak za poništenje između društava SK Chemicals GmbH i Novartis AG.

      Izreka

               1.

               Obustavlja se postupak po tužbi.

               2.

               Uredu za usklađivanje na unutarnjem tržištu (žigovi i dizajni) se nalaže snošenje vlastitih troškova kao i onih društava Novartis AG i SK Chemicals GmbH.

      (1)  SL C 414, 14. 12. 2015.


title: Predmet C-61/12: Presuda Suda (peto vijeće) od 20. ožujka 2014. – Europska komisija protiv Republike Litve (Povreda obveze države članice  — Registracija motornih vozila  — Članci 34. i 36. UFEU-a  — Direktiva 70/311/EEZ  — Direktiva 2007/46/EZ  — Vožnja desnom stranom u državi članici  — Obveza, u svrhu registracije, premještanja uređaja za upravljanje na lijevu stranu na osobnim automobilima kod kojih je isti smješten na desnoj strani)

text:
               12.5.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 142/4

         Presuda Suda (peto vijeće) od 20. ožujka 2014. – Europska komisija protiv Republike Litve
   (Predmet C-61/12) (1)

   ((Povreda obveze države članice - Registracija motornih vozila - Članci 34. i 36. UFEU-a - Direktiva 70/311/EEZ - Direktiva 2007/46/EZ - Vožnja desnom stranom u državi članici - Obveza, u svrhu registracije, premještanja uređaja za upravljanje na lijevu stranu na osobnim automobilima kod kojih je isti smješten na desnoj strani))
   2014/C 142/04
   Jezik postupka: litavski

      Stranke

      Tužitelj: Europska komisija (zastupnici: A. Steiblytė, G. Wilms i G. Zavvos, agenti)

      Tuženik: Republika Litva (zastupnici: D. Kriaučiūnas i R. Krasuckaitė, agenti)

      Intervenijenti na strani tuženika: Republika Estonija (zastupnik: M. Linntam, agent), Republika Latvija (zastupnici: I. Kalniņš i A. Nikolajeva, agenti), Republika Poljska (zastupnici: B. Majczyna i M. Szpunar, agenti)

      Predmet

   Povreda obveze države članice – Povreda članka 34. UFEU, članka 2. bis Direktive Vijeća 70/311/EEZ od 8. lipnja 1970., o usklađivanju zakonodavstava država članica u odnosu na uređaj za upravljanje motornim vozilima i njihovim prikolicama (SL L 133, str. 10.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 13., svezak 30., str. 3.), kao i članka 4. stavka 3. Direktive 2007/46/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 5. rujna 2007., o uspostavi okvira za homologaciju motornih vozila i njihovih prikolica te sustava, sastavnih dijelova i zasebnih tehničkih jedinica namijenjenih za takva vozila (Okvirna direktiva) (SL L 263, str. 1.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 13., svezak 35., str. 103.) – Nacionalni propisi koji zabranjuju registraciju novih osobnih vozila s upravljačem na desnoj strani iako ova vozila ispunjavaju tehničke zahtjeve ustanovljene Okvirnom direktivom i posebnim direktivama – Odbijanje registracije vozila s upravljačem na desnoj strani prethodno registriranih u nekoj drugoj državi članici

      Izreka

               1.

               Zabranjujući registraciju osobnih vozila kod kojih se uređaj za upravljanje nalazi s desne strane i/ili zahtijevajući za registraciju osobnih vozila kod kojih se uređaj za upravljanje nalazi s desne strane, novih ili prethodno registriranih u nekoj drugoj državi članici, premještanje upravljača na lijevu stranu, Republika Litva povrijedila je obveze koje ima na temelju članka 2.a Direktive 70/311/EEZ Vijeća od 8. lipnja 1970. o usklađivanju zakonodavstava država članica u odnosu na uređaj za upravljanje motornim vozilima i njihovim prikolicama, članka 4. stavka 3. Direktive 2007/46/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 5. rujna 2007. o uspostavi okvira za homologaciju motornih vozila i njihovih prikolica te sustava, sastavnih dijelova i zasebnih tehničkih jedinica namijenjenih za takva vozila (Okvirna direktiva) i članka 34. UFEU-a (a).

               2.

               Republici Litvi nalaže se snošenje troškova.

               3.

               Republika Estonija, Republika Latvija i Republika Poljska snose vlastite troškove.

      (1)  SL C 118, 21.4.2012.


title: Predmet C-211/15 P: Žalba koju je 8. svibnja 2015. podnio Orange, ranije France Télécom, protiv presude Općeg suda (deveto vijeće) od 26. veljače 2015. u predmetu T-385/12, Orange protiv Komisije

text:
               27.7.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 245/6

         Žalba koju je 8. svibnja 2015. podnio Orange, ranije France Télécom, protiv presude Općeg suda (deveto vijeće) od 26. veljače 2015. u predmetu T-385/12, Orange protiv Komisije
   (Predmet C-211/15 P)
   (2015/C 245/09)
   Jezik postupka: francuski

      Stranke

      Žalitelj: Orange, ranije France Télécom (zastupnici: S. Hautbourg i S. Cochard-Quesson, odvjetnici)

      Druga stranka u postupku: Europska komisija

      Zahtjevi

               —

               ukine pobijanu presudu;

               —

               konačno odluči o meritumu u skladu s člankom 61. Statuta Suda Europske unije i prihvati tužbeni zahtjev koji je Orange istaknuo u prvostupanjskom postupku;

               —

               podredno, vrati predmet Općem sudu na odlučivanje;

               —

               naloži Komisiji snošenje troškova.

      Žalbeni razlozi i glavni argumenti

   U prilog svojoj žalbi žalitelj ističe više žalbenih razloga.
   Kao prvo, Opći je sud počinio pogreške koje se tiču prava zaključivši da su ispunjeni uvjeti za utvrđenje postojanja državne potpore u smislu članka 107. stavka 1. UFEU-a. Opći je sud, s jedne strane, počinio pogrešku koja se tiče prava time što je zaključio da je Orange imao koristi, iako je cilj mjere bio uklanjanje strukturnih nejednakosti koje proizlaze iz održavanja odredbe Zakona iz 1990. i stvaranje punog i potpunog tržišnog natjecanja u kontekstu cjelovite liberalizacije tržišta telekomunikacija. S druge strane, tužitelj također prigovara Općem sudu da je počinio pogrešku koja se tiče prava zaključivši da u konkretnom slučaju, kako bi se utvrdilo selektivnu narav sporne mjere, nije potrebno provjeriti je li mjera omogućavala razlikovanje između subjekata koji su se nalazili u usporedivom činjeničnom i pravnom položaju, iako, u okolnostima konkretnog slučaja, niti jedan drugi poduzetnik nije mogao biti uključen u referentni okvir kojeg je odredila Komisija. Naposljetku, Opći je sud povrijedio svoju obvezu obrazlaganja i počinio pogrešku koja se tiče prava time što nije proveo analizu argumenata koje je tužitelj istaknuo kako bi utvrdio da mjera nije podobna za narušenje tržišnog natjecanja ili kao prijetnja da će narušiti tržišno natjecanje u smislu članka 107. stavka 1. UFEU-a.
   Kao drugo, Opći je sud počinio pogreške koje se tiču prava prihvativši analize Komisije o ocjeni kompatibilnosti predmetne mjere. Opći je sud, s jedne srane, povrijedio svoju obvezu obrazlaganja i iskrivio činjenice time što je zaključio da članak 30. Zakona iz 1996., s kasnijim izmjenama, ne sadrži odredbe o cilju izvanrednog paušalnog doprinosa te da se, stoga, ne protivi zaključku Komisije prema kojemu izvanredni paušalni doprinos za poduzetnika ne predstavlja socijalni teret . S druge strane, Opći je sud povrijedio svoju obvezu obrazlaganja prihvativši ocjenu Komisije te navevši da ranija „La Poste” nije primjenjiva na France Télécom (Orange).
   Kao posljednje, tužitelj smatra da je Opći sud počinio pogreške koje se tiču prava prilikom ocjene razdoblja u kojemu je učinak potpore definirane u odluci neutraliziran izvanrednim paušalnim doprinosom. Posebno, Opći je sud iskrivio činjenice te je vlastito obrazloženje nadomjestio obrazloženjem pobijane odluke potvrdivši da su troškovi kompenzacije i prekomjerne kompenzacije sastavni dijelovi potpore definirane u članku 1. pobijane odluke.


title: Spojeni predmeti T-303/06 RENV i T-337/06 RENV: Presuda Općeg suda od 25. studenoga 2014. – UniCredit protiv OHIM-a – Union Investment Privatfonds (UNIWEB et UniCredit Wealth Management) („Žig Zajednice – Postupak povodom prigovora – Prijava verbalnih žigova Zajednice UNIWEB i UniCredit Wealth Management – Raniji nacionalni verbalni žigovi UNIFONDS i UNIRAK i figurativni nacionalni žig UNIZINS – Relativni razlog za odbijanje – Vjerojatnost dovođenja u zabludu – Serija ili obitelj žigova – Vjerojatnost dovođenja u vezu – Članak 8. stavak 1. točka (b) Uredbe br. 40/94 (koji je postao članak 8. stavak 1. točka (b) Uredbe br. 207/2009) – Zahtjev intervenijenta za ukidanje ili preinaku – Članak 134. stavak 3. Poslovnika”)

text:
               19.1.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 16/25

      Presuda Općeg suda od 25. studenoga 2014. – UniCredit protiv OHIM-a – Union Investment Privatfonds (UNIWEB et UniCredit Wealth Management)
      (Spojeni predmeti T-303/06 RENV i T-337/06 RENV) (1)

      („Žig Zajednice - Postupak povodom prigovora - Prijava verbalnih žigova Zajednice UNIWEB i UniCredit Wealth Management - Raniji nacionalni verbalni žigovi UNIFONDS i UNIRAK i figurativni nacionalni žig UNIZINS - Relativni razlog za odbijanje - Vjerojatnost dovođenja u zabludu - Serija ili obitelj žigova - Vjerojatnost dovođenja u vezu - Članak 8. stavak 1. točka (b) Uredbe br. 40/94 (koji je postao članak 8. stavak 1. točka (b) Uredbe br. 207/2009) - Zahtjev intervenijenta za ukidanje ili preinaku - Članak 134. stavak 3. Poslovnika”)
      (2015/C 016/41)
      Jezik postupka: talijanski

         Stranke

         Tužitelj: UniCredit SpA, prije UniCredito Italiano SpA (Genova, Italija) (zastupnici: G. Floridia, R. Floridia i G. Sironi, odvjetnici)

         Tuženik: Ured za usklađivanje na unutarnjem tržištu (žigovi i dizajni) (zastupnik: P. Bullock, agent)

         Druga stranka u postupku pred žalbenim vijećem OHIM-a, intervenijent u postupku pred Općim sudom: Union Investment Privatfonds GmbH (Frankfurt na Majni, Njemačka) (zastupnik: J. Zindel, odvjetnik)

         Predmet

      Tužbe podnesene protiv odluka drugog žalbenog vijeća OHIM-a od 5. rujna 2006. (spojeni predmeti R 196/2005-2 i R 211/2005-2) i 25. rujna 2006. (spojeni predmeti R 456/2005-2 i R 502/2005-2), koje se odnose na postupak povodom prigovora između Union Investment Privatfonds GmbH i UniCredito Italiano SpA.

         Izreka

                  1.

                  Tužbe se odbijaju.

                  2.

                  Zahtjevi Union Investment Privatfonds GmbH za ukidanje i preinaku se odbijaju.

                  3.

                  Snošenje troškova nalaže se UniCredit SpA, osim troškova Union Investment Privatfonds.

                  4.

                  Union Investment Privatfonds snosi svoje troškove.

         (1)  SL C 326, 30.12.2006.


title: Predmet T-229/17: Tužba podnesena 19. travnja 2017. – Njemačka protiv Komisije

text:
               19.6.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 195/37

         Tužba podnesena 19. travnja 2017. – Njemačka protiv Komisije
   (Predmet T-229/17)
   (2017/C 195/50)
   Jezik postupka: njemački

      Stranke

      Tužitelj: Savezna Republika Njemačka (zastupnici: T. Henze, J. Möller, i odvjetnici M. Winkelmüller, F. van Schewick i M. Kottmann)

      Tuženik: Europska komisija

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

               —

               poništi Odluku Komisije (EU) 2017/133 od 25. siječnja 2017. o zadržavanju s ograničenjem u Službenom listu Europske unije upućivanja na usklađenu normu EN 14342:2013 „Drvene podne obloge: značajke, ocjena sukladnosti i označivanje” u skladu s Uredbom (EU) br. 305/2011 Europskog parlamenta i Vijeća (SL 2017., L 21, str. 113.),

               —

               poništi Odluku Komisije (EU) 2017/145 od 25. siječanja 2017. o zadržavanju s ograničenjem u Službenom listu Europske unije upućivanja na usklađenu normu EN 14904:2006 „Površine sportskih terena – Površine u zatvorenom prostoru za višenamjensku sportsku uporabu – Specifikacija” u skladu s Uredbom (EU) br. 305/2011 Europskog parlamenta i Vijeća (SL 2017., L 22, str. 62.),

               —

               poništi Komunikaciju Komisije u okviru provedbe Uredbe (EU) br. 305/2011 Europskog parlamenta i Vijeća o utvrđivanju usklađenih uvjeta za stavljanje na tržište građevnih proizvoda i stavljanju izvan snage Direktive Vijeća 89/106/EEZ (SL 2017., C 76, str. 32.) u dijelu koji se odnosi na usklađenu normu EN 14342:2013 „Drvene podne obloge: značajke, ocjena sukladnosti i označivanje”,

               —

               poništi Komunikaciju Komisije u okviru provedbe Uredbe (EU) br. 305/2011 Europskog parlamenta i Vijeća o utvrđivanju usklađenih uvjeta za stavljanje na tržište građevnih proizvoda i stavljanju izvan snage Direktive Vijeća 89/106/EEZ (SL 2017., C 76, str. 32.) u dijelu koji se odnosi na usklađenu normu EN 14904:2006 „Površine sportskih terena – Površine u zatvorenom prostoru za višenamjensku sportsku uporabu – Specifikacija”, i

               —

               naloži Komisiji snošenje troškova.

      Tužbeni razlozi i glavni argumenti

   U prilog osnovanosti tužbe tužitelj ističe tri tužbena razloga.

               1.

               Prvi tužbeni razlog: bitna povreda postupka
               Savezna Republika Njemačka tvrdi da je Komisija pri donošenju pobijanih odluka počinila bitnu povredu postupovnih odredbi utvrđenih u članku 18. Uredbe (EU) br. 305/2011 (1). Tako Komisija nije uputila predmet odboru osnovanom na temelju članka 5. Direktive 98/34/EZ (2), predviđeno savjetovanje s odgovarajućim europskim normirnim tijelom sadržavalo je nepravilnosti, a pobijane odluke nisu donesene „u okviru mišljenja” odbora osnovanog na temelju članka 5. navedene direktive.

               2.

               Drugi tužbeni razlog: povreda obveze obrazlaganja
               Drugim tužbenim razlogom tužitelj prigovara da je pobijanim odlukama povrijeđena obveza obrazlaganja iz članka 296. stavka 2. UFEU-a jer u njima nije zauzeto stajalište o središnjem pitanju prema članku 18. stavku 1. Uredbe (EU) br. 305/2011, odnosno jesu li predmetne usklađene norme u skladu s pripadajućim ovlaštenjem i osiguravaju li ispunjavanje temeljnih zahtjeva za građevine. Posljedično, ni Savezna Republika Njemačka ni Sud ne mogu ocijeniti na koja se temeljna pravna i činjenična razmatranja Komisija oslonila.

               3.

               Treći tužbeni razlog: povreda Uredbe (EU) br. 305/2011
               Osim toga, tužitelj navodi da se pobijanim odlukama i komunikacijom povrjeđuju materijalne odredbe Uredbe (EU) br. 305/2011.

                           —

                           Kao prvo, pobijanim odlukama i komunikacijom povrjeđuje se članak 17. stavak 5. prvi i drugi podstavak Uredbe (EU) br. 305/2011 jer, protivno navedenim odredbama, Komisija nije ispitala u kojoj su mjeri usklađene norme u skladu s pripadajućim ovlaštenjima i time zanemarila da takva usklađenost u stvarnosti ne postoji.

                           —

                           Kao drugo, pobijanim odlukama i komunikacijom povrjeđuju se članak 18. stavak 2., u vezi s člankom 3. stavcima 1. i 2., kao i članak 17. stavak 3. prvi podstavak Uredbe (EU) br. 305/2011. Komisija je zanemarila da predmetne norme ne sadržavaju postupak i kriterije za ocjenu svojstava u vezi s ispuštanjem takozvanih drugih opasnih tvari i da su stoga nepotpuna s obzirom na bitne značajke građevnih proizvoda i posljedično ugrožavaju usklađenost s temeljnim zahtjevima za građevine.

                           —

                           Naposljetku, Komisija je pri donošenju pobijanih akata počinila dodatnu pogrešku u ocjeni jer je zanemarila mogućnost predviđenu člankom 18. stavkom 2. Uredbe (EU) br. 305/2011 da upućivanje na usklađenu normu u Službenom listu predvidi uz ograničenje koje je predložio tužitelj.

      (1)  Uredba (EU) br. 305/2011 Europskog parlamenta i Vijeća od 9. ožujka 2011. o utvrđivanju usklađenih uvjeta za stavljanje na tržište građevnih proizvoda i stavljanju izvan snage Direktive Vijeća 89/106/EEZ (SL 2011., L 88, str. 5.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 13., svezak 50., str. 113.)

      (2)  Direktiva 98/48/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 20. srpnja 1998. o izmjeni Direktive 98/34/EZ o utvrđivanju postupka pružanja informacija u području tehničkih normi i propisa (SL 1998., L 217, str. 18.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 13., svezak 55., str. 11.)


title: Predmet T-470/17: Tužba podnesena 26. srpnja 2017. – Sensotek protiv EUIPO-a – Senso Tecnologie (sensotek)

text:
               18.9.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 309/38

         Tužba podnesena 26. srpnja 2017. – Sensotek protiv EUIPO-a – Senso Tecnologie (sensotek)
   (Predmet T-470/17)
   (2017/C 309/51)
   Jezik na kojem je tužba podnesena: njemački

      Stranke

      Tužitelj: Sensotek GmbH (Reichenbach an der Fils, Njemačka) (zastupnik: J. Klink, odvjetnik)

      Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO)

      Druga stranka pred žalbenim vijećem: Senso Tecnologie Srl (Rim, Italija)

      Podaci o postupku pred EUIPO-om

      Podnositelj prijave: tužitelj

      Predmetni sporni žig: figurativni žig Europske unije s verbalnim elementom „sensotek” – prijava za registraciju br. 10 648 871

      Postupak pred EUIPO-om: postupak povodom prigovora

      Pobijana odluka: odluka drugog žalbenog vijeća EUIPO-a od 16. svibnja 2017. u predmetu R 1953/2016-2

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

               —

               poništi pobijanu odluku;

               —

               naloži EUIPO-u snošenje troškova.

      Tužbeni razlog

               —

               povreda članka 8. stavka 1. točke (b) Uredbe br. 207/2009.


title: Spojeni predmeti T-261/13 i T-86/14: Presuda Općeg suda od 23. rujna 2015. – Nizozemska protiv Komisije („HIPC — Uredba (EZ) br. 2494/95 — Harmonizirani indeksi potrošačkih cijena po stalnim poreznim stopama (HIPC-CT) — Uredba (EU) br. 119/2013 — Indeks cijena stambenih objekata u vlasništvu stanara — Uredba (EU) br. 93/2013 — Eurostat — Komitologija — Provedbene mjere — Regulatorni postupak s kontrolom”)

text:
               23.11.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 389/31

         Presuda Općeg suda od 23. rujna 2015. – Nizozemska protiv Komisije
   (Spojeni predmeti T-261/13 i T-86/14) (1)

   ((„HIPC - Uredba (EZ) br. 2494/95 - Harmonizirani indeksi potrošačkih cijena po stalnim poreznim stopama (HIPC-CT) - Uredba (EU) br. 119/2013 - Indeks cijena stambenih objekata u vlasništvu stanara - Uredba (EU) br. 93/2013 - Eurostat - Komitologija - Provedbene mjere - Regulatorni postupak s kontrolom”))
   (2015/C 389/32)
   Jezik postupka: nizozemski

      Stranke

      Tužitelj: Kraljevina Nizozemska (zastupnici: u predmetu T-261/13, M. Bulterman, J. Langer i B. Koopman i, u predmetu T-86/14, M. Bulterman i J. Langer, agenti)

      Tuženik: Europska komisija (zastupnici: M. Clausen i P. Van Nuffel, agenti)

      Predmet

   U predmetu T-261/13, prvenstveno, zahtjev za poništenje Uredbe (EU) Komisije br. 119/2003 od 11. veljače 2013. o izmjeni Uredbe (EZ) br. 2214/96 o harmoniziranim indeksima potrošačkih cijena (HIPC): prijenos i diseminacija podindeksa HIPC-a, u vezi s utvrđivanjem harmoniziranih indeksa potrošačkih cijena po stalnim poreznim stopama (SL L 41, str. 1.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 10., svezak 6., str. 78.) a, podredno, zahtjev za poništenje članka 1. stavka 2. Uredbe br. 119/2013 kao i, u predmetu T-86/14, prvenstveno, zahtjev za poništenje Uredbe (EU) Komisije br. 93/2013 od 1. veljače 2013. o utvrđivanju detaljnih pravila za provedbu Uredbe Vijeća (EZ) br. 2494/95 o harmoniziranim indeksima potrošačkih cijena u vezi s utvrđivanjem indeksa cijena stambenih objekata u vlasništvu stanara (SL L 33, str. 14.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 10., svezak 6., str. 75.), a, podredno, zahtjev za poništenje članka 4. stavka 1. Uredbe br. 93/2013.

      Izreka

               1.

               U predmetu T-261/13 poništava se članak 1. stavak 2. Uredbe (EU) Komisije br. 119/2003 od 11. veljače 2013. o izmjeni Uredbe (EZ) br. 2214/96 o harmoniziranim indeksima potrošačkih cijena (HIPC): prijenos i diseminacija podindeksa HIPC-a, u vezi s utvrđivanjem harmoniziranih indeksa potrošačkih cijena po stalnim poreznim stopama, u dijelu u kojem se odnosi na utvrđivanje harmoniziranih indeksa potrošačkih cijena po stalnim poreznim stopama.

               2.

               U predmetu T-86/14 poništava se članak 4. stavak 1. Uredbe (EU) Komisije br. 93/2013 od 1. veljače 2013. o utvrđivanju detaljnih pravila za provedbu Uredbe Vijeća (EZ) br. 2494/95 o harmoniziranim indeksima potrošačkih cijena u vezi s utvrđivanjem indeksa cijena stambenih objekata u vlasništvu stanara.

               3.

               Europska komisija će snositi vlastite troškove, kao i troškove Kraljevine Nizozemske.

      (1)  SL C 189, 29. 6. 2013.


title: Predmet C-96/16: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 17. veljače 2016. uputio Juzgado de Primera Instancia n° 38 de Barcelona (Španjolska) – Banco Santander, S. A. protiv Mahamadou Demba i Mercedes Godoy Bonet

text:
               25.4.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 145/24

         Zahtjev za prethodnu odluku koji je 17. veljače 2016. uputio Juzgado de Primera Instancia no 38 de Barcelona (Španjolska) – Banco Santander, S. A. protiv Mahamadou Demba i Mercedes Godoy Bonet
   (Predmet C-96/16)
   (2016/C 145/30)
   Jezik postupka: španjolski

      Sud koji je uputio zahtjev

   Juzgado de Primera Instancia no 38 de Barcelona

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelj: Banco Santander, S. A.

      Tuženici: Mahamadou Demba i Mercedes Godoy Bonet

      Prethodna pitanja

               1.

               Je li poslovna praksa prijenosa ili kupnje potraživanja bez davanja mogućnosti potrošaču da otplati dug plaćanjem cijene, kamata i troškova postupka cesionaru u skladu s pravom Unije, točnije s člankom 38. Povelje Europske unije o temeljnim pravima, člankom 2.C Ugovora iz Lisabona te člankom 4. stavkom 2., člankom 12. i člankom 169. stavkom 1. Ugovora o funkcioniranju Europske unije (1)?

               2.

               Je li navedena poslovna praksa kupnje duga potrošača za neznatnu cijenu bez njegova pristanka ili znanja, bez uvrštavanja te prakse kao općeg ili nepoštenog uvjeta u ugovor i bez davanja mogućnosti potrošaču da u tome sudjeluje otkupom potraživanja, u skladu s načelima utvrđenima u Direktivi Vijeća 93/13 (2) od 5. travnja 1993., a time i s načelom djelotvornosti i njezinim člankom 3. stavkom 1. i člankom 7. stavkom 1.?

               3.

               Je li, radi očuvanja zaštite potrošača i korisnika i sudske prakse koja je razvija, u skladu s pravom Unije to da se sukladno Direktivi Vijeća 93/13/EEZ od 5. travnja 1993. o nepoštenim uvjetima u potrošačkim ugovorima, a osobito njezinom članku 6. stavku 1. i članku 7. stavku 1., kao nedvosmisleni kriterij odredi da se u neosiguranim ugovorima o zajmu sklopljenima s potrošačima smatra nepoštenom ugovorna odredba o kojoj se ne pregovara, a kojom se određuje zatezna kamatna stopa koja je za više od dva postotna poena veća u odnosu na redovnu ugovornu kamatnu stopu?

               4.

               Je li, radi očuvanja zaštite potrošača i korisnika i sudske prakse koja je razvija, u skladu s pravom Unije to da se prema Direktivi Vijeća 93/13/EEZ od 5. travnja 1993. o nepoštenim uvjetima u potrošačkim ugovorima, a osobito njezinom članku 6. stavku 1. i članku 7. stavku 1., odredi da zatezne kamate posljedično nastave teći sve do potpune isplate duga?

      (1)  SL 2000., C 364, str.1.

      (2)  SL L 95, str. 29.


title: Predmet C-654/16: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 19. prosinca 2016. uputio Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio (Italija) – Amber Capital Italia Sgr SpA, Amber Capital Uk Llp protiv Commissione Nazionale per le Società e la Borsa (Consob)

text:
               18.4.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 121/9

         Zahtjev za prethodnu odluku koji je 19. prosinca 2016. uputio Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio (Italija) – Amber Capital Italia Sgr SpA, Amber Capital Uk Llp protiv Commissione Nazionale per le Società e la Borsa (Consob)
   (Predmet C-654/16)
   (2017/C 121/13)
   Jezik postupka: talijanski

      Sud koji je uputio zahtjev

   Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelj: Amber Capital Italia Sgr SpA, Amber Capital Uk Llp

      Tuženik: Commissione Nazionale per le Società e la Borsa (Consob)

      Prethodna pitanja

   Protivi li se pravilnoj primjeni članka 5. stavka 4. podstavaka 1. i 2. Direktive Europskog parlamenta i Vijeća 2004/25/EZ od 21. travnja 2004. o ponudama za preuzimanje (1), s obzirom na opća načela utvrđena u članku 3. stavku 1. te direktive, kao i na pravilnu primjenu općih načela zaštite legitimnih očekivanja, proporcionalnosti, razumnosti, transparentnosti i nediskriminacije, nacionalni propis, poput članka 106. stavka 3. točke (d) podtočke (2) Zakonodavnog dekreta br. 58 od 24. veljače 1998. (konsolidirani tekst odredbi u području financijskog posredovanja, u skladu s člancima 8. i 21. Zakona br. 52. od 6. veljače 1996.), kako je izmijenjen, i članka 47. (g) Odluke Commissione Nazionale per le Società e la Borsa – Consob br. 11971 od 14. svibnja 1999. (Uredba o provedbi Zakonodavnog dekreta br. 58. od 24. veljače 1998., br. 58. o uređenju ciljnih trgovačkih društava), kako je izmijenjena, u dijelu u kojem navedene odredbe, omogućujući CONSOB-u da povisi cijenu ponude za preuzimanje iz navedenog članka 106., kad utvrdi postojanje tajnog sporazuma između ponuditelja ili osoba koje s njime djeluju usklađeno i jednog ili više prodavatelja, samo upućuju na kriterij „utvrđene cijene” bez navođenja parametara i kriterija takvog utvrđivanja?

      (1)  SL L 142, str. 12.; SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 17., svezak 1., str. 141.


title: Predmet F-49/14: Rješenje Službeničkog suda od 12. siječnja 2015. – DQ i dr. protiv Europskog parlamenta

text:
               9.3.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 81/30

         Rješenje Službeničkog suda od 12. siječnja 2015. – DQ i dr. protiv Europskog parlamenta
   (Predmet F-49/14) (1)

   (2015/C 081/40)
   Jezik postupka: francuski
   Predsjednik prvog vijeća naložio je brisanje predmeta.

      (1)  SL C 292, 1.9.2014., str. 62.


title: Predmet C-436/16: Presuda Suda (sedmo vijeće) od 28. lipnja 2017. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Areios Pagos – Grčka) – Georgios Leventis, Nikolaos Vafeias protiv Malcon Navigation Co. Ltd, Brave Bulk Transport Ltd (Zahtjev za prethodnu odluku — Pravosudna suradnja u građanskim stvarima — Sudska nadležnost i izvršenje sudskih odluka u građanskim i trgovačkim stvarima — Uredba (EZ) br. 44/2001 — Članak 23. — Ugovorna odredba o prenošenju nadležnosti — Ugovorna odredba o ugovorenoj nadležnosti u ugovoru sklopljenom između dvaju društava — Tužba za naknadu štete — Solidarna odgovornost zastupnikâ jednog od tih društava za deliktne radnje — Mogućnost navedenih zastupnika da se pozivaju na tu ugovornu odredbu)

text:
               28.8.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 283/11

         Presuda Suda (sedmo vijeće) od 28. lipnja 2017. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Areios Pagos – Grčka) – Georgios Leventis, Nikolaos Vafeias protiv Malcon Navigation Co. Ltd, Brave Bulk Transport Ltd
   (Predmet C-436/16) (1)

   ((Zahtjev za prethodnu odluku - Pravosudna suradnja u građanskim stvarima - Sudska nadležnost i izvršenje sudskih odluka u građanskim i trgovačkim stvarima - Uredba (EZ) br. 44/2001 - Članak 23. - Ugovorna odredba o prenošenju nadležnosti - Ugovorna odredba o ugovorenoj nadležnosti u ugovoru sklopljenom između dvaju društava - Tužba za naknadu štete - Solidarna odgovornost zastupnikâ jednog od tih društava za deliktne radnje - Mogućnost navedenih zastupnika da se pozivaju na tu ugovornu odredbu))
   (2017/C 283/15)
   Jezik postupka: grčki

      Sud koji je uputio zahtjev

   Areios Pagos

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelji: Georgios Leventis, Nikolaos Vafeias

      Tuženici: Malcon Navigation Co. Ltd, Brave Bulk Transport Ltd

      Izreka

   Članak 23. stavak 1. Uredbe Vijeća (EZ) br. 44/2001 od 22. prosinca 2000. o [sudskoj] nadležnosti, priznavanju i izvršenju sudskih odluka u građanskim i trgovačkim stvarima treba tumačiti na način da se na ugovornu odredbu o prenošenju nadležnosti u ugovoru sklopljenom između dvaju društava ne mogu pozivati zastupnici jednog od tih društava radi osporavanja nadležnosti suda za postupanje povodom tužbe za naknadu štete kojom se zahtijeva utvrđenje njihove solidarne odgovornosti za deliktne radnje koje su navodno počinili u obavljanju svojih dužnosti.

      (1)  SL C 392, 24. 10. 2016.


title: Predmet T-1/15: Presuda Općeg suda od 6. srpnja 2017. – SNCM protiv Komisije „Državne potpore — Potpore koje je Francuska provela u korist SNCM-a — Potpore za restrukturiranje i mjere donesene u vezi s privatizacijskim planom — Kriterij privatnog investitora u tržišnom gospodarstvu — Odluka kojom se potpore proglašavaju nezakonitima i nespojivima s unutarnjim tržištem — Socijalna politika država članica — Ponovno pokretanje formalnog istražnog postupka — Obveza obrazlaganja — Jednako postupanje — Članak 41. Povelje o temeljnim pravima”

text:
               21.8.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 277/32

         Presuda Općeg suda od 6. srpnja 2017. – SNCM protiv Komisije
   (Predmet T-1/15) (1)

   („Državne potpore - Potpore koje je Francuska provela u korist SNCM-a - Potpore za restrukturiranje i mjere donesene u vezi s privatizacijskim planom - Kriterij privatnog investitora u tržišnom gospodarstvu - Odluka kojom se potpore proglašavaju nezakonitima i nespojivima s unutarnjim tržištem - Socijalna politika država članica - Ponovno pokretanje formalnog istražnog postupka - Obveza obrazlaganja - Jednako postupanje - Članak 41. Povelje o temeljnim pravima”)
   (2017/C 277/46)
   Jezik postupka: francuski

      Stranke

      Tužitelj: Société nationale maritime Corse Méditerranée (SNCM) (Marseille, Francuska) (zastupnici: F.-C. Laprévote, C. Froitzheim i A. Dupuis, odvjetnici)

      Tuženik: Europska komisija (zastupnici: V. Di Bucci i B. Stromsky, agenti)

      Intervenijent u potporu tužitelju: Comité d’entreprise de la Société nationale maritime Corse Méditerranée (SNCM) (Marseille) (zastupnik: C. Bonnefoi, odvjetnik)

      Intervenijent u potporu tuženiku: Corsica Ferries France (Bastia, Francuska) (zastupnici: N. Flandin i S. Rodrigues, odvjetnici)

      Predmet

   Zahtjev na temelju članka 263. UFEU-a i kojim se traži poništenje odluke Komisije C(2013) 7066 final od 20. studenoga 2013., u pogledu državnih potpora SA.16237 (C 58/2002) (ex N 118/2002) koje je Francuska provela u korist SNCM-a.

      Izreka

               1.

               Tužba se odbija.

               2.

               Société nationale maritime Corse Méditerranée (SNCM) snosit će troškove Europske komisije i društva Corsica Ferries France, kao i vlastite troškove.

               3.

               Comité d’entreprise de la Société nationale maritime Corse Méditerranée (SNCM) snosit će vlastite troškove.

      (1)  SL C 56, 16. 2. 2015.


title: Predmet F-105/13: Rješenje Službeničkog suda od 7. svibnja 2014. – Deweerdt i dr. protiv Europskog revizorskog suda

text:
               24.11.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 421/65

         Rješenje Službeničkog suda od 7. svibnja 2014. – Deweerdt i dr. protiv Europskog revizorskog suda
   (Predmet F-105/13) (1)

   2014/C 421/97
   Jezik postupka: francuski
   Predsjednik drugog vijeća naložio je brisanje predmeta.

      (1)  SL C 15, 18.1.2014., str. 21.


title: Predmet C-646/16: Presuda Suda (veliko vijeće) od 26. srpnja 2017. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Verwaltungsgerichtshof – Austrija) – postupak koji su pokrenule Khadija Jafari, Zainab Jafari (Zahtjev za prethodnu odluku — Uredba (EU) br. 604/2013 — Određivanje države članice odgovorne za razmatranje zahtjeva za međunarodnu zaštitu koji je u jednoj od država članica podnio državljanin treće zemlje — Dolazak iznimno velikog broja državljana trećih zemalja koji žele dobiti međunarodnu zaštitu — Organizacija prelaska granice koju provode tijela jedne države članice radi tranzita prema drugoj državi članici — Ulazak dopušten odstupanjem iz humanitarnih razloga — Članak 2. točka (m) — Pojam „viza” — Članak 12. — Izdavanje vize — Članak 13. — Nezakoniti prelazak vanjske granice)

text:
               18.9.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 309/16

         Presuda Suda (veliko vijeće) od 26. srpnja 2017. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Verwaltungsgerichtshof – Austrija) – postupak koji su pokrenule Khadija Jafari, Zainab Jafari
   (Predmet C-646/16) (1)

   ((Zahtjev za prethodnu odluku - Uredba (EU) br. 604/2013 - Određivanje države članice odgovorne za razmatranje zahtjeva za međunarodnu zaštitu koji je u jednoj od država članica podnio državljanin treće zemlje - Dolazak iznimno velikog broja državljana trećih zemalja koji žele dobiti međunarodnu zaštitu - Organizacija prelaska granice koju provode tijela jedne države članice radi tranzita prema drugoj državi članici - Ulazak dopušten odstupanjem iz humanitarnih razloga - Članak 2. točka (m) - Pojam „viza” - Članak 12. - Izdavanje vize - Članak 13. - Nezakoniti prelazak vanjske granice))
   (2017/C 309/21)
   Jezik postupka: njemački

      Sud koji je uputio zahtjev

   Verwaltungsgerichtshof

      Stranke glavnog postupka

   Khadija Jafari, Zainab Jafari

      Izreka

               1.

               Članak 12. Uredbe (EU) br. 604/2013 Europskog parlamenta i Vijeća od 26. lipnja 2013. o utvrđivanju kriterija i mehanizama za određivanje države članice odgovorne za razmatranje zahtjeva za međunarodnu zaštitu koji je u jednoj od država članica podnio državljanin treće zemlje ili osoba bez državljanstva, u vezi s člankom 2. točkom (m) te uredbe treba tumačiti na način da se činjenica da su nacionalna tijela prve države članice – suočena s dolaskom iznimno velikog broja državljana trećih zemalja koji su željeli prijeći preko područja te države kako bi podnijeli zahtjev za međunarodnu zaštitu u drugoj državi članici – tolerirala ulazak tih državljana na svoje državno područje, koji nisu ispunjavali pretpostavke koje se u načelu zahtijevaju u toj prvoj državi članici, ne može smatrati „vizom”, u smislu tog članka 12.

               2.

               Članak 13. stavak 1. Uredbe br. 604/2013 treba tumačiti na način da za državljanina treće zemlje – čiji su ulazak tolerirala tijela prve države članice suočena s dolaskom iznimno velikog broja državljana trećih zemalja koji su željeli prijeći preko područja te države kako bi podnijeli zahtjev za međunarodnu zaštitu u drugoj državi članici, bez ispunjavanja pretpostavki ulaska koje se u načelu zahtijevaju u toj prvoj državi članici – treba smatrati da je „nezakonito prešao” granicu navedene prve države članice u smislu te odredbe.

      (1)  SL C 53, 20. 2. 2017.


title: Predmet T-121/10: Rješenje Općeg suda od 26. ožujka 2015. – Conte i dr. protiv Vijeća („Tužba za poništenje — Ribarstvo — Očuvanje ribolovnih resursa — Uspostava sustava Zajednice za kontrolu, inspekciju i izvršenje — Pojam regulatornog akta — Pojam zakonodavnog akta — Nepostojanje osobnog utjecaja — Nedopuštenost”)

text:
               1.6.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 178/12

         Rješenje Općeg suda od 26. ožujka 2015. – Conte i dr. protiv Vijeća
   (Predmet T-121/10) (1)

   ((„Tužba za poništenje - Ribarstvo - Očuvanje ribolovnih resursa - Uspostava sustava Zajednice za kontrolu, inspekciju i izvršenje - Pojam regulatornog akta - Pojam zakonodavnog akta - Nepostojanje osobnog utjecaja - Nedopuštenost”))
   (2015/C 178/13)
   Jezik postupka: talijanski

      Stranke

      Tužitelji: Giovanni Conte (Pomezia, Italija); Casa del Pescatore Soc. coop. rl, Civitanova Marche (Italija); Guidotti Giovanni & Figli Snc (Termoli, Italija); Organizzazione di produttori della pesca di Civitanova Marche Soc. coop. rl (Civitanova Marche); Consorzio gestione mercato ittico Manfredonia Soc. coop. rl (Cogemim) (Manfredonia, Italija) (zastupnici: P. Cavasola, G. Micucci i V. Cannizzaro, odvjetnici)

      Tuženik: Vijeće Europske unije (zastupnici: u početku A. Westerhof Löfflerová i A. Lo Monaco, zatim A. Westerhof Löfflerová i S. Barbagallo, agenti)

      Intervenijent u potporu tuženiku: Europska komisija (zastupnici: K. Banks i D. Bianchi, agenti)

      Predmet

   Zahtjev za poništenje Uredbe vijeća (EU) br. 1224/2009 od 20. studenoga 2009. o uspostavi sustava kontrole Zajednice za osiguranje sukladnosti s pravilima zajedničke ribarstvene politike o izmjeni uredbi (EZ) br. 847/96, (EZ) br. 2371/2002, (EZ) br. 811/2004, (EZ) br. 768/2005, (EZ) br. 2115/2005, (EZ) br. 2166/2005, (EZ) br. 388/2006, (EZ) br. 509/2007, (EZ) br. 676/2007, (EZ) br. 1098/2007, (EZ) br. 1300/2008, (EZ) br. 1342/2008 i o stavljanju izvan snage uredbi (EEZ) br. 2847/93, (EZ) br. 1627/94 i (EZ) br. 1966/2006 (SL L 343 str. 1., SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 4., svezak 1., str. 113.), a osobito članaka 9. i 10., članka 14. stavaka 1., 2., 3., 4. i 5., članka 15., članka 17. stavka 1., članka 58. stavaka 1., 2., 3. i 5., članka 59. stavaka 2. i 3., članka 60. stavaka 4. i 5., članka 62. stavka 1., članka 63. stavka 1., članaka 64. i 65., članka 66. stavaka 1. i 3., članka 67. stavka 1., članka 68., članka 73. stavka 8., članka 92. stavka 2. i članka 103. navedene uredbe.

      Izreka

               1.

               Tužba se odbija kao nedopuštena.

               2.

               Nalaže se G. Conteiju, društvima Casa del Pescatore Soc. coop. rl, Guidotti Giovanni & Figli Snc, Organizzazione di produttori della pesca di Civitanova Marche Soc. coop. rl, i Consorzio gestione mercato ittico Manfredonia Soc. coop. rl (Cogemim) snošenje vlastitih troškova, kao i troškova Vijeća Europske unije.

               3.

               Europska komisija snosit će vlastite troškove.

      (1)  SL C 22.5.2010.


title: Predmet T-340/13: Presuda Općeg suda od 16. listopada 2014. – Federación Española de Hostelería protiv EACEA-e ( „Tužba za poništenje — Program u području obrazovanja i cjeloživotnog učenja — Ugovor o projektu ‘Virtualni simulator za učenje jezika za turističke djelatnike (e-client)’ — Dopis o prethodnoj obavijesti — Ugovorna narav spora — Akt koji se ne može pobijati — Izostanak prekvalifikacije ugovora — Nedopuštenost” )

text:
               24.11.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 421/38

         Presuda Općeg suda od 16. listopada 2014. – Federación Española de Hostelería protiv EACEA-e
   (Predmet T-340/13) (1)

   ((„Tužba za poništenje - Program u području obrazovanja i cjeloživotnog učenja - Ugovor o projektu ‘Virtualni simulator za učenje jezika za turističke djelatnike (e-client)’ - Dopis o prethodnoj obavijesti - Ugovorna narav spora - Akt koji se ne može pobijati - Izostanak prekvalifikacije ugovora - Nedopuštenost”))
   2014/C 421/52
   Jezik postupka: španjolski

      Stranke

      Tužitelj: Federación Española de Hostelería (Madrid, Španjolska) (zastupnici: B. Miguelsanz Roldán, F. J. del Nogal Méndez, R. Fernández Flores i M. P. Abad Marco, odvjetnici)

      Tuženik: Izvršna agencija za obrazovanje, audiovizualnu politiku i kulturu (EACEA) (zastupnici: H. Monet i A. Jaume, agenti, uz asistenciju J. L. Buendíe Sierre, N. Ruiza Garcíje i A. Balcellsa Cartagene, potom J. L. Buendíe Sierre i A. Balcells Cartagene, odvjetnici)

      Predmet

   Zahtjev za poništenje dopisa o prethodnoj obavijesti EACEA-e od 5. travnja 2013. kojim je tužitelj obaviješten da mora vratiti iznos od 1 81  686,11 eura nakon revizije projekta „Virtualni simulator za učenje jezika za turističke djelatnike (e-client)”.

      Izreka

               1.

               Tužba se odbija kao nedopuštena.

               2.

               Federación Española de Hostelería nalaže se snošenje troškova.

      (1)  SL C 245, 24.8.2013.


title: Predmet C-625/15 P: Žalba koju je 23. studenoga 2015. podnio Schniga GmbH protiv presude Općeg suda (treće vijeće) od 10. rujna 2015. u spojenim predmetima T-91/14 i T-92/14, Schniga GmbH protiv Ureda Zajednice za biljnu raznolikost

text:
               25.1.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 27/27

         Žalba koju je 23. studenoga 2015. podnio Schniga GmbH protiv presude Općeg suda (treće vijeće) od 10. rujna 2015. u spojenim predmetima T-91/14 i T-92/14, Schniga GmbH protiv Ureda Zajednice za biljnu raznolikost
   (Predmet C-625/15 P)
   (2016/C 027/31)
   Jezik postupka: engleski

      Stranke

      Žalitelj: Schniga GmbH (zastupnici: G. Würtenberger, R. Kunze, Rechtsanwälte)

      Druge stranke u postupku: Ured Zajednice za biljnu raznolikost, Brookfield New Zealand Ltd, Elaris SNC

      Zahtjevi

   Žalitelj od Suda zahtijeva da:

               —

               ukine presudu Općeg suda od 10. rujna 2015. u spojenim predmetima T-91/14 i T-92/14;

               —

               naloži CPVO-u i intervenijentima snošenje troškova postupka.

      Žalbeni razlozi i glavni argumenti

   Opći sud počinio je pogrešku koja se tiče prava prilikom primjene članka 7. Uredbe br. 2100/94 (1) o oplemenjivačkim pravima na biljnu sortu Zajednice (u daljnjem tekstu: CPVR), kao i članaka 22. i 23. Uredbe Komisije (EZ) br. 1239/95 (2) od 31. svibnja 1995.
   Opći sud pogrešno je ocijenio ovlasti predsjednika Ureda Zajednice za biljnu raznolikost prilikom uključivanja dodatnih obilježja u postupak ispitivanja sorte kojoj se dodjeljuje zaštita kao biljne sorte Zajednice.
   Opći sud pogrešno je ocijenio pravnu prirodu tehničkih protokola i smjernica koji se primjenjuju u tehničkom ispitivanju prijave za oplemenjivačko pravo na biljnu sortu Zajednice, do čega je došlo zbog pogrešne ocjene vremenskog okvira u kojem predsjednik Ureda Zajednice za biljnu raznolikost može odlučiti da se može uzeti u obzir novo obilježje za utvrđivanje različitosti nove sorte.
   Opći sud pogriješio je u ocjeni posljedice primjene načelâ pravne sigurnosti, objektivnosti Ureda Zajednice za biljnu raznolikost i jednakog postupanja u vezi s odlukama predsjednika Ureda Zajednice za biljnu raznolikost prilikom ispitivanja nove sorte.

      (1)  Uredba Vijeća (EZ) br. 2100/94 od 27. srpnja 1994. o oplemenjivačkim pravima na biljnu sortu Zajednice (SL L 227, str. 1. (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 3., svezak 24., str. 3.)

      (2)  Uredba Komisije (EZ) br. 1239/95 od 31. svibnja 1995. o uspostavi provedbenih pravila za primjenu Uredbe Vijeća (EZ) br. 2100/94 što se tiče postupaka pred Uredom Zajednice za biljnu raznolikost [neslužbeni prijevod] (SL L 121, str. 37.)


title: Predmet C-94/14: Presuda Suda (drugo vijeće) od 10. ožujka 2016. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputila Kúria – Mađarska) – Flight Refund Ltd protiv Deutsche Lufthansa AG (Zahtjev za prethodnu odluku — Područje slobode, sigurnosti i pravde — Pravosudna suradnja u građanskim stvarima — Postupak za europski platni nalog — Uredba (EZ) br. 1896/2006 — Članci 17. i 20. — Obveze suda pred kojim se vodi postupak da odredi mjesno nadležan sud za odlučivanje u parničnom postupku povodom prigovora tuženika protiv europskog platnog naloga — Nadležnost sudova države članice porijekla europskog platnog naloga — Uredba (EZ) br. 44/2001 — Tražbina koja se temelji na pravu na odštetu na temelju Uredbe (EZ) br. 261/2004 zbog kašnjenja leta u polasku)

text:
               2.5.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 156/3

         Presuda Suda (drugo vijeće) od 10. ožujka 2016. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputila Kúria – Mađarska) – Flight Refund Ltd protiv Deutsche Lufthansa AG
   (Predmet C-94/14) (1)

   ((Zahtjev za prethodnu odluku - Područje slobode, sigurnosti i pravde - Pravosudna suradnja u građanskim stvarima - Postupak za europski platni nalog - Uredba (EZ) br. 1896/2006 - Članci 17. i 20. - Obveze suda pred kojim se vodi postupak da odredi mjesno nadležan sud za odlučivanje u parničnom postupku povodom prigovora tuženika protiv europskog platnog naloga - Nadležnost sudova države članice porijekla europskog platnog naloga - Uredba (EZ) br. 44/2001 - Tražbina koja se temelji na pravu na odštetu na temelju Uredbe (EZ) br. 261/2004 zbog kašnjenja leta u polasku))
   (2016/C 156/03)
   Jezik postupka: mađarski

      Sud koji je uputio zahtjev

   Kúria

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelj: Flight Refund Ltd

      Tuženik: Deutsche Lufthansa AG

      Izreka

   Pravo Europske unije valja tumačiti na način da, u okolnostima u kojima je pred nekim sudom u tijeku postupak određivanja mjesno nadležnog suda države članice porijekla europskog platnog naloga, kao što je slučaj u glavnom postupku, i u kojima taj sud ispituje međunarodnu nadležnost sudova te države članice za odlučivanje u parničnom postupku o tražbini na koju se odnosi takav platni nalog protiv kojeg je tuženik podnio prigovor u za to predviđenom roku:

               —

               budući da Uredba (EZ) br. 1896/2006 Europskog parlamenta i Vijeća od 12. prosinca 2006. o uvođenju postupka za europski platni nalog ne sadržava podatke o ovlastima i obvezama tog suda, ta postupovna pitanja, u skladu s člankom 26. te uredbe, ostaju uređena nacionalnim pravom spomenute države članice;

               —

               Uredba Vijeća (EZ) br. 44/2001 od 22. prosinca 2000. o [sudskoj] nadležnosti, priznavanju i izvršenju sudskih odluka u građanskim i trgovačkim stvarima zahtijeva da se pitanje međunarodne nadležnosti sudova države članice porijekla europskog platnog naloga riješi na temelju postupovnih pravila koja jamče koristan učinak odredaba te uredbe i pravo obrane, bilo da je riječ o sudu koji je uputio zahtjev ili sudu koji taj sud odredi kao mjesno i stvarno nadležan sud za odlučivanje u redovnom građanskom postupku o tražbini poput one o kojoj je riječ u glavnom postupku;

               —

               ako sud poput onog koji je uputio zahtjev odluči o međunarodnoj nadležnosti sudova države članice porijekla europskog platnog naloga na način da zaključi da takva nadležnost postoji, u skladu s kriterijima iz Uredbe br. 44/2001, taj je sud na temelju potonje uredbe i Uredbe br. 1896/2006 obvezan nacionalno pravo tumačiti na način da mu ono omogućuje da utvrdi ili odredi mjesno i stvarno nadležan sud za odlučivanje u tom postupku, i

               —

               ako sud poput onog koji je uputio zahtjev zaključi da takva međunarodna nadležnost ne postoji, on nije obvezan po službenoj dužnosti preispitati taj platni nalog, po analogiji s člankom 20. Uredbe br. 1896/2006.

      (1)  SL C 142, 12. 5. 2014.


title: Predmet C-653/16: Rješenje Suda (šesto vijeće) od 4. svibnja 2017. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Nejvyšší soud České republiky – Češka Republika) – Jitka Svobodová protiv Česke Republike – Okresní soud v Náchodě (Zahtjev za prethodnu odluku — Činjenični i pravni kontekst spora u glavnom postupku — Nedostatna pojašnjenja — Očita nedopuštenost — Članak 53. stavak 2. i članak 94. Poslovnika Suda)

text:
               31.7.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 249/14

         Rješenje Suda (šesto vijeće) od 4. svibnja 2017. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Nejvyšší soud České republiky – Češka Republika) – Jitka Svobodová protiv Česke Republike – Okresní soud v Náchodě
   (Predmet C-653/16) (1)

   ((Zahtjev za prethodnu odluku - Činjenični i pravni kontekst spora u glavnom postupku - Nedostatna pojašnjenja - Očita nedopuštenost - Članak 53. stavak 2. i članak 94. Poslovnika Suda))
   (2017/C 249/20)
   Jezik postupka: češki

      Sud koji je uputio zahtjev

   Nejvyšší soud České republiky

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelj: Jitka Svobodová

      Tuženik: Česká republika – Okresní soud v Náchodě

      Uz sudjelovanje: Česká republika – Ministerstvo spravedlnosti ČR

      Izreka

   Zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Nejvyšší soud (Vrhovni sud, Češka Republika), odlukom od 2. prosinca 2016., očito je nedopušten.

      (1)  SL C 78, 13. 3. 2017.


title: Predmet C-49/14: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 3. veljače 2014. uputio Juzgado de Primera Instancia de Cartagena (Španjolska) – Finanmadrid E.F.C, SA protiv Jesúsa Vicentea Albána Zambrana i ostalih

text:
               5.5.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 135/20

         Zahtjev za prethodnu odluku koji je 3. veljače 2014. uputio Juzgado de Primera Instancia de Cartagena (Španjolska) – Finanmadrid E.F.C, SA protiv Jesúsa Vicentea Albána Zambrana i ostalih
   (Predmet C-49/14)
   2014/C 135/22
   Jezik postupka: španjolski

      Sud koji je uputio zahtjev

   Juzgado de Primera Instancia de Cartagena

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelj: Finanmadrid E.F.C, SA

      Tuženici: Jesús Vicente Albán Zambrano, María Josefa García Zapata, Jorge Luis Albán Zambrano, Miriam Elisabeth Caicedo Merino

      Prethodna pitanja

               1.

               Treba li Direktivu 93/13/EEZ (1) tumačiti na način da se protivi, zbog otežavanja odnosno sprečavanja da se po službenoj dužnosti provede sudski nadzor ugovora koji bi mogli sadržavati nepoštene uvjete, nacionalnom propisu poput važećeg propisa kojim se uređuje španjolski postupak izdavanja platnog naloga – članci 815. i 816. LEC-a – kojim se ne predviđa obvezni nadzor nepoštenih odredbi ni intervencija suca, osim ako Secretario Judicial to smatra potrebnim ili u slučaju da dužnici istaknu prigovor?

               2.

               Treba li Direktivu 93/13/EEZ tumačiti na način da se protivi nacionalnom propisu poput onog španjolskog koji ne dopušta po službenoj dužnosti [in] limine litis, u naknadnom ovršnom postupku ispitati ovršnu sudsku odluku – obrazloženu odluku kojom Secretario Judicial završava postupak izdavanja platnog naloga – i postojanje nepoštenih uvjeta u ugovoru koji su doveli do obrazložene odluke čije se izvršenje traži, zato što nacionalno pravo smatra da postoji pravomoćno presuđena stvar (članak 551. i 552. zajedno s 816. stavkom 2. LEC-a)?

               3.

               Treba li Povelju o temeljnim pravima Europske unije (2) tumačiti na način da se protivi nacionalnom propisu poput onog kojim se uređuje postupak izdavanja platnog naloga i postupak izvršenja na temelju sudskih odluka, a kojim se ne predviđa u svim slučajevima sudski nadzor tijekom deklaratorne faze postupka niti se dopušta da u fazi izvršenja sudac pred kojim se vodi postupak provede nadzor nad obrazloženom odlukom Secretario Judicial?

               4.

               Treba li Povelju o temeljnim pravima Europske unije tumačiti na način da se protivi nacionalnom propisu koji ne dopušta po službenoj dužnosti provesti nadzor nad poštivanjem prava na saslušanje zbog postojanja pravomoćno presuđene stvari?

      (1)  Direktiva Vijeća 93/13/EEZ od 5. travnja 1993. o nepoštenim uvjetima u potrošačkim ugovorima (SL L 95, str. 29.)

      (2)  SL 2000, C 364, str.1.


title: Predmet F-85/14: Tužba podnesena 26. kolovoza 2014. – ZZ i dr. protiv Komisije

text:
               24.11.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 421/62

         Tužba podnesena 26. kolovoza 2014. – ZZ i dr. protiv Komisije
   (Predmet F-85/14)
   2014/C 421/90
   Jezik postupka: francuski

      Stranke

      Tužitelj: ZZ i dr. (zastupnik: S. Orlandi, odvjetnik)

      Tuženik: Komisija

      Predmet i opis spora

   Neprimjenjivost članka 7. Priloga V. i članka 8. Priloga VII. Pravilnika o osoblju za dužnosnike izmijenjenih Uredbom Parlamenta i Vijeća br. 1023/2013 od 22. listopada 2013. kojom se mijenja Pravilnik o osoblju za dužnosnike i Uvjeti zapošljavanja koji se primjenjuju na ostale službenike Europskih zajednica (CEOS) i poništenje odluka o povlačenju pogodnosti naknade putnih troškova od mjesta rada do matičnog mjesta i ukidanju vremena za putovanje.

      Tužbeni zahtjevi tužiteljâ

               —

               Proglasiti ništavim članak 7. Priloga V. Pravilnika o osoblju i članak 8. Priloga VII. Pravilnika o osoblju;

               —

               poništiti odluku o ukidanju vremena za putovanje i naknadi godišnjih putnih troškova tužiteljima počevši od 2014.;

               —

               naložiti Komisiji snošenje troškova.


title: Predmet C-292/17: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 22. svibnja 2017. uputio Amtsgericht Düsseldorf (Njemačka) – EUflight.de GmbH protiv TUIfly GmbH

text:
               31.7.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 249/21

         Zahtjev za prethodnu odluku koji je 22. svibnja 2017. uputio Amtsgericht Düsseldorf (Njemačka) – EUflight.de GmbH protiv TUIfly GmbH
   (Predmet C-292/17)
   (2017/C 249/32)
   Jezik postupka: njemački

      Sud koji je uputio zahtjev

   Amtsgericht Düsseldorf

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelj: EUflight.de GmbH

      Tuženik: TUIfly GmbH

      Prethodno pitanje

   Je li do otkazivanja leta došlo zbog izvanrednih okolnosti u smislu članka 5. stavka 3. Uredbe (EU) br. 261/2004 (1) ako te okolnosti (u predmetnom slučaju „nezakoniti štrajk” ili „val bolesti”) samo neizravno utječu na predmetni let, jer je zračni prijevoznik zbog tih okolnosti morao reorganizirati cjelokupni raspored letova, a taj novi raspored uključuje otkazivanje predmetnog leta? Može li se zračni prijevoznik osloboditi odgovornosti na temelju članka 5. stavka 3. Uredbe br. 261/2004 i onda kada je let bilo moguće izvesti bez reorganizacije, s obzirom na to da bi posada dodijeljena tom letu bila na raspolaganju da nije bila dodijeljena drugim letovima u okviru reorganizacije?

      (1)  Uredba (EZ) br. 261/2004 Europskog parlamenta i Vijeća od 11. veljače 2004. o utvrđivanju općih pravila odštete i pomoći putnicima u slučaju uskraćenog ukrcaja i otkazivanja ili dužeg kašnjenja leta u polasku te o stavljanju izvan snage Uredbe (EEZ) br. 295/91 (SL 2004., L 46, str. 1.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 7., svezak 26., str. 21.)


title: Predmet T-129/13: Presuda Općeg suda od 16. listopada 2014. – Alpiq RomIndustries i Alpiq RomEnergie protiv Komisije ( „Državne potpore — Električna energija — Povlaštene tarife — Odluka o pokretanju postupka iz članka 108. stavka 2. UFEU-a — Tužba za poništenje — Akt koji se ne može pobijati pravnim lijekom — Mjera potpore koja je isplaćena u cijelosti na dan podnošenja tužbe — Nedopuštenost” )

text:
               24.11.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 421/36

         Presuda Općeg suda od 16. listopada 2014. – Alpiq RomIndustries i Alpiq RomEnergie protiv Komisije
   (Predmet T-129/13) (1)

   ((„Državne potpore - Električna energija - Povlaštene tarife - Odluka o pokretanju postupka iz članka 108. stavka 2. UFEU-a - Tužba za poništenje - Akt koji se ne može pobijati pravnim lijekom - Mjera potpore koja je isplaćena u cijelosti na dan podnošenja tužbe - Nedopuštenost”))
   2014/C 421/49
   Jezik postupka: njemački

      Stranke

      Tužitelji: Alpiq RomIndustries Srl (Bukurešt, Rumunjska); i Alpiq RomEnergie Srl (Bukurešt) (zastupnici: H. Wollmann i F. Urlesberger, odvjetnici)

      Tuženik: Europska komisija (zastupnici: É. Gippini Fournier, T. Maxian Rusche i R. Sauer, agenti)

      Predmet

   Zahtjev za poništenje Odluke Komisije C (2012) 2542 final od 25. travnja 2012. o pokretanju postupka iz članka 108. stavka 2. UFEU-a o državnoj potpori SA 33451 (2012/C) (ex 2012/NN) – Rumunjska – Povlaštene tarife u ugovorima između Hidroelectrica SA i dobavljača električne energije.

      Izreka

               1.

               Tužba se odbija.

               2.

               Društvima Alpiq RomIndustries Srl i Alpiq RomEnergie Srl nalaže se snošenje troškova.

      (1)  SL C 141, 18.5.2013.


title: Predmet T-641/14: Presuda Općeg suda od 24. rujna 2015. – Dellmeier protiv OHIM-a – Dell (LEXDELL) („Žig Zajednice — Postupak povodom prigovora — Prijava verbalnog žiga Zajednice LEXDELL — Raniji figurativni žig Zajednice DELL — Relativni razlozi za odbijanje — Povreda razlikovnog karaktera ili ugleda ranijeg žiga — Članak 8. stavak 5. Uredbe (EZ) br. 207/2009 — Vjerojatnost dovođenja u zabludu — Sličnost znakova — Članak 8. stavak 1. točka (b) Uredbe br. 207/2009”)

text:
               23.11.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 389/54

         Presuda Općeg suda od 24. rujna 2015. – Dellmeier protiv OHIM-a – Dell (LEXDELL)
   (Predmet T-641/14) (1)

   ((„Žig Zajednice - Postupak povodom prigovora - Prijava verbalnog žiga Zajednice LEXDELL - Raniji figurativni žig Zajednice DELL - Relativni razlozi za odbijanje - Povreda razlikovnog karaktera ili ugleda ranijeg žiga - Članak 8. stavak 5. Uredbe (EZ) br. 207/2009 - Vjerojatnost dovođenja u zabludu - Sličnost znakova - Članak 8. stavak 1. točka (b) Uredbe br. 207/2009”))
   (2015/C 389/60)
   Jezik postupka: engleski

      Stranke

      Tužitelj: Alexandra Dellmeier (München, Njemačka) (zastupnici: J. Khöber, a zatim H. Eckermann, odvjetnici)

      Tuženik: Ured za usklađivanje na unutarnjem tržištu (žigovi i dizajni) (zastupnik: J. Crespo Carrillo, agent)

      Druga stranka u postupku pred žalbenim vijećem OHIM-a, intervenijent u postupku pred Općim sudom: Dell, Inc. (Round Rock, Texas, Sjedinjene Američke Države) (zastupnici: A. Renck i E. Nicolás Gómez, odvjetnici)

      Predmet

   Tužba protiv odluke drugog žalbenog vijeća OHIM-a od 4. lipnja 2014. (predmet R 966/2013-2) u postupku povodom prigovora između društva Dell, Inc., i Alexandre Dellmeier.

      Izreka

               1.

               Tužba se odbija.

               2.

               Nalaže se Alexandri Dellmeier snošenje troškova.

      (1)  SL C 380, 27. 10. 2014.


title: Predmet T-277/13: Tužba podnesena 15. svibnja 2013. — Marquis Energy protiv Vijeća

text:
               3.8.2013

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 226/5

         Tužba podnesena 15. svibnja 2013. — Marquis Energy protiv Vijeća
   (Predmet T-277/13)
   (2013/C 226/20)

   Predmetni postupak pokrenut je prije 1. srpnja 2013., datuma pristupanja Republike Hrvatske Europskoj uniji


title: Predmet T-177/10: Presuda Općeg suda od 16. listopada 2014. – Alcoa Trasformazioni protiv Komisije (Državne potpore — Električna energija — Preferencijalna tarifa — Odluka o proglašenju potpore nespojivom s unutarnjim tržištem i nalaganje njezina povrata — Prednost — Obveza obrazlaganja — Iznos potpore — Nova potpora)

text:
               24.11.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 421/27

         Presuda Općeg suda od 16. listopada 2014. – Alcoa Trasformazioni protiv Komisije
   (Predmet T-177/10) (1)

   ((Državne potpore - Električna energija - Preferencijalna tarifa - Odluka o proglašenju potpore nespojivom s unutarnjim tržištem i nalaganje njezina povrata - Prednost - Obveza obrazlaganja - Iznos potpore - Nova potpora))
   2014/C 421/37
   Jezik postupka: talijanski

      Stranke

      Tužitelj: Alcoa Trasformazioni Srl (Portoscuso, Italija) (zastupnici: M. Siragusa, T. Müller-Ibold, F. Salerno, G. Scassellati Sforzolini i G. Rizza, odvjetnici)

      Tuženik: Europska komisija (zastupnici: V. Di Bucci i E. Gippini Fournier, agenti)

      Intervenijent koji podržava tužitelja: Talijanska Republika (zastupnici: G. Palmieri, agent, uz asistenciju S. Fiorentino, avvocato dello Stato)

      Predmet

   Zahtjev za poništenje Odluke Komisije 2010/460/EZ od 19. studenoga 2009. o državnim potporama C 38/A/04 (ex NN 58/04) i C 36/B/06 (ex NN 38/06), koje je Italija provela u korist Alcoe Trasformazioni (SL 2010., L 227, str. 62.) [neslužbeni prijevod].

      Izreka

               1.

               Tužba se odbija.

               2.

               Alcoi Trasformazioni Srl nalaže se snošenje vlastitih troškova kao i troškova koje je zatražila Europska komisija, uključujući troškove postupka privremene pravne zaštite.

               3.

               Republici Italiji nalaže se snošenje vlastitih troškova.

      (1)  SL C 161, 19.6.2010.


title: Predmet C-474/13: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 3. rujna 2013. uputio Bundesgerichtshof (Njemačka) — Thi Ly Pham

text:
               16.11.2013

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 336/10

         Zahtjev za prethodnu odluku koji je 3. rujna 2013. uputio Bundesgerichtshof (Njemačka) — Thi Ly Pham
   (Predmet C-474/13)
   2013/C 336/21
   Jezik postupka: njemački

      Sud koji je uputio zahtjev

   Bundesgerichtshof

      Stranke u glavnom postupku

      Žalitelj: Thi Ly Pham

      Tijelo koje sudjeluje u postupku: Stadt Schweinfurt, Amt für Meldewesen und Statistik

      Prethodna pitanja

   Je li smještaj osobe koja je pritvorena dok čeka prisilno preseljenje zajedno sa zatvorenicima sukladan s člankom 16. stavkom 1. Direktive 2008/115/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 16. prosinca 2008. o zajedničkim standardima i postupcima država za vraćanje državljana trećih zemalja s nezakonitim boravkom (1), ako ona pristane na takav zajednički smještaj?

      (1)  (SL L 348, str. 98.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 19., svezak 8., str. 188.).


title: Predmet C-511/15: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 25. rujna 2015 uputio Prekršajni Sud u Bjelovaru (Hrvatska) – Renata Horžić protiv Privredne banke Zagreb i Bože Prke

text:
               25.1.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 27/5

         Zahtjev za prethodnu odluku koji je 25. rujna 2015 uputio Prekršajni Sud u Bjelovaru (Hrvatska) – Renata Horžić protiv Privredne banke Zagreb i Bože Prke
   (Predmet C-511/15)
   (2016/C 027/06)
   Jezik postupka: hrvatski

      Sud koji je uputio zahtjev

   Prekršajni Sud u Bjelovaru

      Stranke glavnog postupka

      Tužiteljica: Renata Horžić

      Tuženik: Privredna banka Zagreb, Božo Prka

      Prethodna pitanja

               1.

               Može li se povratna primjena Zakona tumačiti i prosuđivati isključivo prema odredbama Zakona o potrošačkom kreditiranju, odnosno da li je takva primjena Zakona sukladna pravu Unije, osobito. odredbi čl.30.Direktive 2008/48 Europskog parlamenta i Vijeća od 23.04.2008.g. (1) prema kojoj je izričito propisano u stavku 1.da se njene odredbe ne primjenjuju na ugovore o kreditu koji su sklopljeni prije stupanja na snagu nacionalnog zakona kojim je implementirana navedena Direktiva u nacionalno zakonodavstvo.

               2.

               Može li se, a u smislu gore navedenog prekršajna odredba čl.26.st.l.t.28. Zakona o potrošačkom kreditiranju tumačiti prema odredbi čl.23.Direktive u svijetlu prijelaza odredbe čl.30.Direktive, na način da se niti predviđene sankcije za kršenje odredbi nacionalnog zakonodavstva donesenog temeljem predmetne Direktive ne mogu primjenjivati na eventualne povrede koje se odnose na ugovore o kreditu koji već postoje na dan stupanja na snagu nacionalnih provedbenih propisa.

      (1)  Direktiva 2008/48/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 23. travnja 2008. o ugovorima o potrošačkim kreditima i stavljanju izvan snage Direktive Vijeća 87/102/EEZ (SL L 133, str. 66.) (Posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 15., svezak 13 Str. 58.).


title: Predmet T-619/15: Presuda Općeg suda od 20. srpnja 2017. – Badica i Kardiam protiv Vijeća („Zajednička vanjska i sigurnosna politika — Mjere ograničavanja donesene protiv određenih osoba i subjekata s obzirom na stanje u Srednjoafričkoj Republici — Zamrzavanje financijskih sredstava — Odluka o prvom upisu — Popis osoba i subjekata na koje se primjenjuje zamrzavanje financijskih sredstava i gospodarskih izvora — Uvrštavanje imena tužiteljâ — Provedba rezolucije UN-a — Obveza obrazlaganja — Prava obrane — Pretpostavka nedužnosti — Očita pogreška u ocjeni”)

text:
               28.8.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 283/34

         Presuda Općeg suda od 20. srpnja 2017. – Badica i Kardiam protiv Vijeća
   (Predmet T-619/15) (1)

   ((„Zajednička vanjska i sigurnosna politika - Mjere ograničavanja donesene protiv određenih osoba i subjekata s obzirom na stanje u Srednjoafričkoj Republici - Zamrzavanje financijskih sredstava - Odluka o prvom upisu - Popis osoba i subjekata na koje se primjenjuje zamrzavanje financijskih sredstava i gospodarskih izvora - Uvrštavanje imena tužiteljâ - Provedba rezolucije UN-a - Obveza obrazlaganja - Prava obrane - Pretpostavka nedužnosti - Očita pogreška u ocjeni”))
   (2017/C 283/51)
   Jezik postupka: francuski

      Stranke

      Tužitelji: Bureau d’achat de diamant Centrafrique (Badica) (Bangui, Srednjoafrička Republika) i Kardiam (Antwerpen, Belgija) (zastupnici: D. Luff i L. Defalque, odvjetnici)

      Tuženik: Vijeće Europske unije (zastupnici: B. Driessen, i P. Mahnič Bruni, agenti)

      Predmet

   Zahtjev na temelju članka 263. UFEU-a za poništenje Provedbena uredbe Vijeća (EU) 2015/1485 od 2. rujna 2015. o provedbi članka 17. stavka 1. Uredbe (EU) br. 224/2014 o mjerama ograničavanja s obzirom na stanje u Srednjoafričkoj Republici (SL 2015., L 229, str. 1.)

      Izreka

               1.

               Tužba se odbija.

               2.

               Nalaže se Bureau d’achat de diamant Centrafrique (Badica) i Kardiamu snošenje troškova.

      (1)  SL C 27, 25. 1. 2016.


title: Spojeni predmeti T-158/14, T-161/14 i T-163/14: Presuda Općeg suda od 28. veljače 2017. – JingAo Solar i dr. protiv Vijeća („Subvencije — Uvoz kristalnih silicijskih fotonaponskih modula i ključnih elemenata (tj. ćelija) podrijetlom ili poslanih iz Kine — Konačna kompenzacijska pristojba — Obveze — Tužba za poništenje — Pravni interes — Dopuštenost — Opseg istrage — Odabir uzroka — Definicija predmetnog proizvoda”)

text:
               18.4.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 121/22

         Presuda Općeg suda od 28. veljače 2017. – JingAo Solar i dr. protiv Vijeća
   (Spojeni predmeti T-158/14, T-161/14 i T-163/14) (1)

   ((„Subvencije - Uvoz kristalnih silicijskih fotonaponskih modula i ključnih elemenata (tj. ćelija) podrijetlom ili poslanih iz Kine - Konačna kompenzacijska pristojba - Obveze - Tužba za poništenje - Pravni interes - Dopuštenost - Opseg istrage - Odabir uzroka - Definicija predmetnog proizvoda”))
   (2017/C 121/32)
   Jezik postupka: engleski

      Stranke

      Tužitelj: JingAo Solar Co. Ltd (Ningjin, Kina) i ostalih pet tužitelja čija se imena nalaze u prilogu presudi (zastupnici: A. Willems, S. De Knop i J. Charles, zatim A. Willems i S. De Knop, odvjetnici)

      Tuženik: Vijeće Europske unije (zastupnici: B. Driessen, agent, uz asistenciju B. O’Connora, solicitor i S. Gubel, odvjetnik)

      Intervenijent u potporu tuženiku: Europska komisija (zastupnici: J.-F. Brakeland, T. Maxian Rusche i A. Stobiecka-Kuik, zatim J.-F. Brakeland, T. Maxian Rusche i A. Demeneix, agenti)

      Predmet

   Zahtjev koji se temelji na članku 263. UFEU i kojim se traži poništenje Provedbene uredbe Vijeća (EU) br. 1238/2013 o uvođenju konačne kompenzacijske pristojbe na uvoz kristalnih silicijskih fotonaponskih modula i ključnih elemenata (tj. ćelija) podrijetlom ili poslanih iz Narodne Republike Kine (SL 2013., L 325, str. 66.) u djelu koji se odnosi na tužitelje.

      Izreka

               1.

               Tužba se odbija.

               2.

               Društvu JingAo Solar Co. Ltd i ostalim tužiteljima čija imena se nalaze u prilogu nalaže se snošenje vlastitih troškova i troškova Vijeća Europske unije.

               3.

               Europska komisija će snositi vlastite troškove.

      (1)  SL C 159, 26. 5. 2014.


title: Predmet C-540/14 P: Žalba koju je 26. rujna 2014. podnio DK Recycling und Roheisen GmbH protiv presude Općeg suda (peto vijeće) donesene 27. studenoga 2014. u predmetu T-630/13, DK Recycling und Roheisen GmbH protiv Europske komisije

text:
               26.1.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 26/21

         Žalba koju je 26. rujna 2014. podnio DK Recycling und Roheisen GmbH protiv presude Općeg suda (peto vijeće) donesene 27. studenoga 2014. u predmetu T-630/13, DK Recycling und Roheisen GmbH protiv Europske komisije
   (Predmet C-540/14 P)
   (2015/C 026/26)
   Jezik postupka: njemački

      Stranke

      Žalitelj: DK Recycling und Roheisen GmbH (zastupnici: S. Altenschmidt i P.-A. Schütter, Rechtsanwälte)

      Druga stranka u postupku: Europska komisija

      Žalbeni zahtjev

   Žalitelj od Suda zahtjeva da

               1.

               ukine presudu Općeg suda od 26. rujna 2014. u predmetu T-630/13, u dijelu u kojem se u točki 2. izreke tužba u preostalom dijelu odbija;

               2.

               u cijelosti usvoji prvi tužbeni razlog u prvostupanjskom postupku, koji se odnosi na poništenje članka 1. stavka 1. Odluke Komisije 2013/44/EU od 5. rujna 2013. o nacionalnim provedbenim mjerama za prijelaznu besplatnu dodjelu emisijskih jedinica stakleničkih plinova u skladu s člankom 11. stavkom 3. Direktive 2003/87/EZ Europskog parlamenta i Vijeća (priopćeno pod brojem dokumenta C (2013) 5666) (1) u dijelu u kojem se na popise postrojenja obuhvaćenih Direktivom 2003/87/EZ odbija uvrstiti postrojenja popisana u Prilogu I. točki A ove odluke koja imaju oznake postrojenja DE000000000001320 i DE-new-14220-0045, a koje je Njemačka dostavila Komisiji na temelju članka 11. stavka 1. Direktive 2003/87/EZ, te odgovarajuće preliminarne godišnje količine emisijskih jedinica besplatno dodijeljene tim postrojenjima;

               3.

               podredno, ukine presudu navedenu u točki 1. žalbenog zahtjeva i predmet vrati na ponovno odlučivanje Općem sudu;

               4.

               naloži Komisiji snošenje troškova.

      Žalbeni razlozi i glavni argumenti

   Žalitelj prigovara zbog povrede prava Unije u smislu članka 58. stavka 1. druge rečenice trećeg slučaja Statuta Suda Europske unije. Opći sud je povrijedio temeljna prava i načelo proporcionalnosti smatrajući odluku Komisije da odbije dodjelu besplatnih emisijskih jedinica na temelju klauzule promijenjenih okolnosti u nekoj državi članici sukladnom pravu Unije . Pobijana presuda je žalitelju povrijedila prava iz članaka 16. i 17. Povelje Europske unije o temeljnim pravima.
   Žalitelj u žalbi u odnosu na istaknute žalbene razloge navodi da Komisija prilikom donošenja pravila o dodjeli besplatnih emisijskih jedinica u Odluci 2011/278/EU nije predvidjela dovoljnu zaštitu temeljnih prava pojedinca. Besplatna dodjela emisijskih jedinica prema Odluci 2011/278/EU provodi se pomoću standardnih čimbenika izračuna. Ta odluka ne sadrži nikakvo pravilo koje bi omogućilo dodatnu dodjelu besplatnih emisijskih jedinica u slučajevima kada bi dodjela uz primjenu standardnih čimbenika izračuna dovela do prekomjernog opterećenja ili pretjeranih teškoća.
   Odbijanjem tužbe povrijeđena su temeljna prava iz Povelje te načelo proporcionalnosti. Opći sud je uzeo u obzir samo uobičajeni utjecaj opterećenja u sustavu trgovanja emisijama i režimu dodjele prema Odluci 2011/278/EU. Protivno sudskoj praksi Suda, Opći sud je potpuno zanemario nužnu pojedinačnu zaštitu temeljnih prava žalitelja.

      (1)  SL L 240, str. 27.


title: Predmet T-403/17: Tužba podnesena 27. lipnja 2017. – Vienna International Hotelmanagement protiv EUIPO-a (VIENNA HOUSE)

text:
               21.8.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 277/51

         Tužba podnesena 27. lipnja 2017. – Vienna International Hotelmanagement protiv EUIPO-a (VIENNA HOUSE)
   (Predmet T-403/17)
   (2017/C 277/73)
   Jezik postupka: njemački

      Stranke

      Tužitelj: Vienna International Hotelmanagement AG (Beč, Austrija) (zastupnik: M. Zrzavy, odvjetnik)

      Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO)

      Podaci o postupku pred EUIPO-om

      Predmetni sporni žig: figurativni žig Zajednice s verbalnim elementima u crvenoj boji „VIENNA HOUSE” – prijava za registraciju br. 14 501 308

      Pobijana odluka: odluka četvrtog žalbenog vijeća EUIPO-a od 25. travnja 2017. u predmetu R 332/2016-4

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

               —

               poništi pobijanu odluku;

               —

               naloži EUIPO-u snošenje troškova.

      Tužbeni razlog

               —

               povreda članka 7. stavka 1. točaka (b) i (c) Uredbe br. 207/2009


title: Predmet T-814/14: Rješenje Općeg suda od 1. prosinca 2015. – Banco Espírito Santo protiv Komisije („Tužba za poništenje — Državne potpore — Potpora portugalskih tijela sanaciji financijskog subjekta Banco Espírito Santo, SA — Stvaranje banke za premošćivanje — Odluka o neospornosti — Obveze koje su preuzela portugalska tijela — Nadzor nad poštovanjem tih obveza koji izvršava upravitelj — Naknada upravitelju koju isplaćuje loša banka — Zahtjev za djelomično poništenje — Nedopuštenost”)

text:
               1.2.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 38/56

         Rješenje Općeg suda od 1. prosinca 2015. – Banco Espírito Santo protiv Komisije
   (Predmet T-814/14) (1)

   ((„Tužba za poništenje - Državne potpore - Potpora portugalskih tijela sanaciji financijskog subjekta Banco Espírito Santo, SA - Stvaranje banke za premošćivanje - Odluka o neospornosti - Obveze koje su preuzela portugalska tijela - Nadzor nad poštovanjem tih obveza koji izvršava upravitelj - Naknada upravitelju koju isplaćuje loša banka - Zahtjev za djelomično poništenje - Nedopuštenost”))
   (2016/C 038/75)
   Jezik postupka: portugalski

      Stranke

      Tužitelj: Banco Espírito Santo, SA (Lisabon, Portugal) (zastupnici: M. Gorjão-Henriques i L. Bordalo e Sá, odvjetnici)

      Tuženik: Europska komisija (zastupnici: L. Flynn, M. França i P.-J. Loewenthal, agenti)

      Predmet

   Zahtjev za poništenje točaka 9. i 18. Priloga II. Odluci Komisije C (2014) 5682 final od 3. kolovoza 2014., državna potpora SA.39250 (2014/N) – Portugal, Sanacija Banco Espírito Santo, S.A., u dijelu u kojem se njima tužitelju nameće ili se može smatrati da se nameće odgovornost isplate naknade upravitelju za praćenje izvršenja obveza Portugalske Republike ili pokrića bilo kojeg drugog troška koji bi on mogao imati.

      Izreka

               1.

               Tužba se odbacuje kao nedopuštena.

               2.

               Obustavlja se postupak o zahtjevu za intervenciju koji je podnijela Portugalska Republika.

               3.

               Banco Espírito Santo, SA će snositi vlastite troškove, kao i troškove Europske komisije.

               4.

               Banco Espírito Santo, SA, Europska komisija i Portugalska Republika će snositi svaka vlastite troškove vezane za zahtjev za intervenciju.

      (1)  SL C 118, 13. 4. 2015.


title: Predmet T-165/14: Tužba podnesena 7. ožujka 2014. – ANKO protiv Komisije i REA-e

text:
               10.6.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 175/47

         Tužba podnesena 7. ožujka 2014. – ANKO protiv Komisije i REA-e
   (Predmet T-165/14)
   2014/C 175/65
   Jezik postupka: grčki

      Stranke

      Tužitelj: ANKO Anonymos Etairia Antiprosopeion, Emporiou kai Viomichanias (Atena, Grčka) (zastupnik: B. Christianos, odvjetnik)

      Tuženici: Komisija i Izvršna agencija za istraživanje (REA)

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

               —

               utvrdi da obustava isplate koju je REA, koja djeluje po ovlaštenju Komisije, odredila i održava je na snazi, u odnosu na iznos koji Komisija i dalje duguje tužitelju na ime sudjelovanja u projektu „Emergency Support System” (ESS) predstavlja neispunjenje ugovorne obveze Komisije;

               —

               utvrdi da iznos od 125 253,82 eura čiju isplatu Komisija i dalje uskraćuje na ime sudjelovanja u projektu ESS, predstavlja opravdani trošak, koji Komisija slijedom toga mora isplatiti ANKO-u;

               —

               utvrdi da ukupan iznos od 216 172,68 eura koji je Komisija već isplatila tužitelju na ime sudjelovanja u projektu ESS predstavlja opravdani trošak, i

               —

               naloži REA-i i Komisiji snošenje tužiteljevih troškova.

      Tužbeni razlozi i glavni argumenti

   Ova se tužba odnosi na odgovornost REA-e i Komisije za ugovor br. 217 951 o izvršenju projekta ESS, sukladno članku 272. UFEU-a.
   Tužitelj osobito tvrdi da mu je REA, djelujući po ovlaštenju Komisije, neosnovano i protivno ugovoru o projektu ESS, obustavila isplatu. Tužitelj ujedno tvrdi da je Komisija, pokušavajući primijeniti postupak „ekstrapolacije”, bez pravnog temelja te protivno ugovoru i primjenjivom pravu u biti dovela u pitanje opravdanost svih troškova koje je ANKO imao za projekt ESS.


title: Predmet T-145/15: Tužba podnesena 29. ožujka 2015. – Rumunjska protiv Komisije

text:
               1.6.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 178/20

         Tužba podnesena 29. ožujka 2015. – Rumunjska protiv Komisije
   (Predmet T-145/15)
   (2015/C 178/20)
   Jezik postupka: rumunjski

      Stranke

      Tužitelj: Rumunjska (zastupnici: R. Radu, V. Angelescu, R. Mangu, D. Bulancea, agenti)

      Tuženik: Europska komisija

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelj zahtjeva da Opći sud:

               —

               djelomično poništi Provedbenu odluku Komisije (EU) 2015/103 оd 16. siječnja 2015. o isključenju iz financiranja Europske unije određenih izdataka nastalih za države članice u okviru Europskog fonda za jamstva u poljoprivredi (EFJP) i Europskog poljoprivrednog fonda za ruralni razvoj (EPFRR);

               —

               naloži tuženiku snošenje troškova.

      Tužbeni razlozi i glavni argumenti

   U prilog tužbi tužitelj iznosi tri tužbena razloga.

               1.

               Prvi tužbeni razlog: nepravilno izvršavanje ovlasti Europske komisije kod isključenja iznosa iz financiranja Europske unije

                           —

                           Primjenjujući paušalne korekcije utvrđene Provedbenom odlukom (EU) 2015/103, Komisija je nepravilno izvršavala svoje ovlasti kršeći odredbe članka 52. Uredbe (EU) br. 1306/2013 Europskog parlamenta i Vijeća od 17. prosinca 2013. o financiranju, upravljanju i nadzoru zajedničke poljoprivredne politike i o stavljanju izvan snage uredaba Vijeća (EEZ) br. 352/78, (EZ) br. 165/94, (EZ) br. 2799/98, (EZ) br. 814/2000, (EZ) br. 1290/2005 i (EZ) 485/2008, kao i smjernice Komisije za primjenu financijskih korekcija koje su definirane u dokumentu Komisije od 23. prosinca 1997., br. VI/5330/97, naslovljenom „Smjernice za izračun financijskih posljedica prilikom donošenja odluke o poravnanju računa jamstva EFSJP-a”.

                           —

                           Komisija je bila dužna utvrditi korekcije tako da utvrdi iznose koje je Rumunjska neovlašteno potrošila, a ne primjenom paušalnih stopa, s obzirom na to da, s jedne strane, okolnosti slučaja to nisu nalagale i da je, s druge strane, rumunjska država Komisiji dostavila podatke potrebne za utvrđivanje izračunatih korekcija. U konkretnom slučaju ne može se reći da su bili potrebni nesrazmjeni napori Komisije da bi se utvrdile korekcije koje su izračunate i utemeljene na stvarnim gubicima sredstava.

               2.

               Drugi tužbeni razlog: nedostatno i neodgovarajuće obrazloženje pobijane odluke

                           —

                           Provedbena odluka (EU) 2015/103 nije dovoljno i na odgovarajući način obrazložena jer kod njezinog donošenja Komisija nije u dovoljnoj mjeri iznijela razloge zbog kojih je odlučila primijeniti paušalnu stopu za nepravilnosti uočene kod revizijskog nadzora te nije na odgovarajući način obrazložila iz kojeg se razloga argumenti na koje se pozvala Rumunjska u pogledu mogućnosti primjene izračunate korekcije ne mogu prihvatiti ili uzeti u obzir kod utvrđivanja konačne korekcije.

               3.

               Treći tužbeni razlog: povreda načela proporcionalnosti

                           —

                           Pobijana odluka protivi se načelu proporcionalnosti jer je primjena paušalnih korekcijskih stopa od 10 % za izdatke za godinu podnošenja zahtjeva 2009., odnosno 5 % za godinu podnošenja zahtjeva 2010., dovela do precjenjivanja gubitka iz fondova Unije zbog nepravilnosti uočenih kod revizijskog nadzora jer navedene stope nisu uzimale u obzir narav i težinu povrede niti njezine financijske posljedice za proračun Unije.


title: Predmet F-112/13: Rješenje Službeničkog suda od 29. travnja 2015. – Dimitriou protiv ENISA-e

text:
               15.6.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 198/51

         Rješenje Službeničkog suda od 29. travnja 2015. – Dimitriou protiv ENISA-e
   (Predmet F-112/13) (1)

   (2015/C 198/70)
   Jezik postupka: grčki
   Predsjednik prvog vijeća odredio je brisanje predmeta.

      (1)  SL C 85, 22.3.2014., str. 26


title: Predmet C-160/14: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 4. travnja 2014. uputio Varas Cíveis de Lisboa (5 a Vara Cível) (Portugal) – João Filipe Ferreira da Silva e Brito i dr. protiv Portugalske Republike

text:
               10.6.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 175/30

         Zahtjev za prethodnu odluku koji je 4. travnja 2014. uputio Varas Cíveis de Lisboa (5a Vara Cível) (Portugal) – João Filipe Ferreira da Silva e Brito i dr. protiv Portugalske Republike
   (Predmet C-160/14)
   2014/C 175/37
   Jezik postupka: portugalski

      Sud koji je uputio zahtjev

   Varas Cíveis de Lisboa

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelji: João Filipe Ferreira da Silva e Brito i dr.

      Tuženik: Portugalska Republika

      Prethodna pitanja

               1.

               Treba li Direktivu Vijeća 2001/23/EZ od 12. ožujka 2001 o usklađivanju zakonodavstava država članica u odnosu na zaštitu prava zaposlenika kod prijenosa poduzeća, pogona ili dijelova poduzeća ili pogona (1), a osobito njezin članak 1. stavak 1., tumačiti na način da pojam „prijenos pogona” obuhvaća situaciju u kojoj poduzeće koje djeluje na tržištu čarter letova, likvidirano odlukom većinskog dioničara, također poduzeća koje djeluje u sektoru zračnog prijevoza, i u kojoj u okviru likvidacije društvo majka:

                           i)

                           preuzima položaj likvidiranog društva u ugovorima o najmu aviona i važećim ugovorima o čarter letovima koji su sklopljeni s turističkim operaterima;

                           ii)

                           izvršava djelatnosti koje je prethodno izvršavalo likvidirano društvo;

                           iii)

                           preuzima pojedine radnike koji su do tada radili u likvidiranom društvu, raspoređujući ih na istovjetne poslove;

                           iv)

                           preuzme sitnu opremu likvidiranog društva?

               2.

               Treba li članak 267. (bivši članak 234.) UFEU-a tumačiti na način da je Supremo Tribunal de Justiça, uzimajući u obzir činjenice opisane u prethodnom pitanju i okolnost da su nacionalni sudovi nižeg stupnja koji su rješavali o predmetu donosili proturječne odluke, bio primoran Sudu Europske unije uputiti prethodno pitanje o ispravnom tumačenju pojma „prijenos poduzeća” u smislu članka 1. stavka 1. Direktive 2001/23/EZ?

               3.

               Protivi li se pravo Zajednice, a osobito načela koja je Sud Europskih zajednica razvio u presudi Köbler (2) u pogledu odgovornosti države za štetu nanesenu pojedincima povredom prava Zajednice od strane suda protiv čijih odluka nije dopuštena žalba po nacionalnom pravu, primjeni nacionalne norme koja podnošenje zahtjeva za naknadu štete protiv države uvjetuje prethodnim poništenjem odluke kojom je nanesena šteta?

      (1)  (SL L 82, str. 16.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom, poglavlje 5., svezak 3., str. 151.)

      (2)  C-224/01, EU:C:2003:513


title: Predmet C-551/13: Presuda Suda (šesto vijeće) od 18. prosinca 2014. (zahtjev za prethodnu odluku Commissione Tributaria Provinciale di Cagliari – Italija) – Società Edilizia Turistica Alberghiera Residenziale (SETAR) protiv Comune di Quartu S. Elena (Zahtjev za prethodnu odluku — Direktiva 2008/98/EZ — Članak 15. — Gospodarenje otpadom — Mogućnost proizvođača otpada da sam obrađuje otpad — Donesen nacionalni zakon kojim se prenosi direktiva, ali koji još nije stupio na snagu — Protek roka za prenošenje — Izravni učinak)

text:
               23.2.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 65/12

         Presuda Suda (šesto vijeće) od 18. prosinca 2014. (zahtjev za prethodnu odluku Commissione Tributaria Provinciale di Cagliari – Italija) – Società Edilizia Turistica Alberghiera Residenziale (SETAR) protiv Comune di Quartu S. Elena
   (Predmet C-551/13) (1)

   ((Zahtjev za prethodnu odluku - Direktiva 2008/98/EZ - Članak 15. - Gospodarenje otpadom - Mogućnost proizvođača otpada da sam obrađuje otpad - Donesen nacionalni zakon kojim se prenosi direktiva, ali koji još nije stupio na snagu - Protek roka za prenošenje - Izravni učinak))
   (2015/C 065/17)
   Jezik postupka: talijanski

      Sud koji je uputio zahtjev

   Commissione Tributaria Provinciale di Cagliari

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelj: Società Edilizia Turistica Alberghiera Residenziale (SETAR)

      Tuženik: Comune di Quartu S. Elena

      Izreka

   Pravo Unije i Direktivu 2008/98/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 19. studenoga 2008. o otpadu i stavljanju izvan snage određenih direktiva treba tumačiti na način da su protivni nacionalnom zakonodavstvu, poput onog u glavnom postupku, koje prenosi odredbu te direktive, ali čije je stupanje na snagu uvjetovano donošenjem naknadnog internog akta, ukoliko do tog stupanja na snagu dođe nakon proteka roka za prenošenje određenog tom direktivom.
   Članak 15. stavak 1. Direktive 2008/98, u vezi s člancima 4. i 13. te direktive, treba tumačiti na način da nije protivan nacionalnom zakonodavstvu koje ne propisuje mogućnost za proizvođača otpada ili posjednika otpada da sam zbrinjava svoj otpad, na način da ga se izuzme iz plaćanja komunalne naknade za zbrinjavanje otpada, pod uvjetom da je ono sukladno zahtjevima načela proporcionalnosti.

      (1)  SL C 377, 21.12.2013.


title: Predmet T-109/17: Tužba podnesena 21. veljače 2017. – FCA US protiv EUIPO-a – Busbridge (VIPER)

text:
               18.4.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 121/42

         Tužba podnesena 21. veljače 2017. – FCA US protiv EUIPO-a – Busbridge (VIPER)
   (Predmet T-109/17)
   (2017/C 121/62)
   Jezik na kojem je tužba podnesena: engleski

      Stranke

      Tužitelj: FCA US LLC (City of Auburn Hills, Michigan, Sjedinjene Američke Države) (zastupnik: C. Morcom, QC)

      Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO)

      Druga stranka pred žalbenim vijećem: Robert Dennis Busbridge (Hookwood, Ujedinjena Kraljevina)

      Podaci o postupku pred EUIPO-om

      Podnositelj prijave spornog žiga: tužitelj

      Predmetni sporni žig: verbalni žig Europske unije „VIPER” – žig Europske unije br. 3 871 101

      Postupak pred EUIPO-om: postupak za proglašavanje žiga ništavim

      Pobijana odluka: odluka prvog žalbenog vijeća EUIPO-a od 1. prosinca 2016. u predmetu R 554/2016-1

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

               —

               poništi odluke odjela za poništaje i prvog žalbenog vijeća te vrati prijavu R. D. Busbridgea odjelu za poništaje radi poduzimanja odgovarajućih mjera;

               —

               donošenje odluke o troškovima.

      Tužbeni razlozi

               —

               Žalbeno vijeće pogrešno je zaključilo da je R. D. Busbridge dokazao uporabu u odnosu na robu obuhvaćenu registracijom u Ujedinjenoj Kraljevini (osobito „Sports cars”);

               —

               Dokaz koji je podnio R. D. Busbridge bio je u cijelosti neprikladan za dokazivanje „stvarne uporabe” koja se traži člankom 57. stavcima 2. i 3. Uredbe br. 207/2009.