title: Predmet C-9/15 P: Žalba koju su 12. siječnja 2015. podnijeli Andreas Eleftheriou, Eleni Eleftheriou i Lilia Papachristofi protiv rješenja Općeg suda (prvo vijeće) od 10. studenoga 2014. u predmetu T-291/13, Andreas Eleftheriou, Eleni Eleftheriou i Lilia Papachristofi protiv Europske komisije i Europske središnje banke

text:
               26.5.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 171/9

         Žalba koju su 12. siječnja 2015. podnijeli Andreas Eleftheriou, Eleni Eleftheriou i Lilia Papachristofi protiv rješenja Općeg suda (prvo vijeće) od 10. studenoga 2014. u predmetu T-291/13, Andreas Eleftheriou, Eleni Eleftheriou i Lilia Papachristofi protiv Europske komisije i Europske središnje banke
   (Predmet C-9/15 P)
   (2015/C 171/12)
   Jezik postupka: engleski

      Stranke

      Žalitelji: Andreas Eleftheriou, Eleni Eleftheriou i Lilia Papachristofi (zastupnici: C. Paschalides, Solicitor, A. Paschalides, dikigoros i A. Riza, QC)

      Druge stranke u postupku: Europska komisija i Europska središnja banka

      Žalbeni zahtjev

   Žalitelji zahtijevaju da Sud:

               —

               dopusti žalbu, odbije prigovore tuženika i naloži im snošenje troškova i pred ovim Sudom i pred Općim sudom te meritorno odluči u predmetu.

      Žalbeni razlozi i glavni argumenti

               1.

               Opći sud je u svojem rješenju na sljedeći način povrijedio pravo Unije prilikom svoje ocjene nekoliko tvrdnji.

                           a)

                           Opći sud se pozvao na to „funkcije koje su povjerene Komisiji i ESB-u okviru Ugovora o ESM-u ne sadrže nikakvu stvarnu ovlast odlučivanja i… aktivnosti koje te dvije institucije provode u okviru toga ugovora isključivo obvezuju ESM” (1), a da uopće nije ocijenio učinak pravne tvrdnje koju je prihvatio u točki 48. da „Komisija nije ustupila stvarnu kontrolu svoje uloge u postupku odlučivanja na temelju članka 136. stavka 3. UFEU-a u skladu sa svojim ovlastima iz članka 17. UEU-a da djeluje kao institucija Unije odgovorna za osiguravanje da su akti sklopljeni na temelju Ugovora o ESM-u bili u skladu s pravom Unije”

                           b)

                           Navodi se da je u predmetu Pringle
                               (2) na koji se Opći sud pozvao (3), odlučeno da iako Komisija i ESB isključivo obvezuju ESM (4), sud unatoč tome u, inter alia
                               (5) točki 164. tog predmeta naveo da „zadaće dodijeljene Komisiji Ugovorom o ESM-u njoj omogućuju, kao što je predviđeno člankom 13. stavkom 3. i člankom 13. stavkom 4. tog Ugovora, da osigura da su memorandumi o razumijevanju koje je sklopio ESM u skladu s pravom Unije” i u točki 174. da „na temelju članka 13. stavka 3. Ugovora o ESM-u MoR koji treba biti dogovoren s državom članicom koja zahtijeva potporu stabilnosti mora biti u potpunosti u skladu s pravom Unije.”

                           c)

                           Tvrdnja prema kojoj „zahtjev za naknadu štete usmjeren protiv Unije i utemeljen samo na nezakonitosti akta ili postupanja koje nije počinila institucija Unije ili njeni službenici treba odbaciti kao nedopušten” (6) primijenjena je a da nije ocijenjena tvrdnja u žaliteljevom odgovoru da je... „ESB [morala] djelovati kao [institucije Unije] zato što ESM nije mogao zakonito izvršavati stvarni nadzor prisilne ovlasti na temelju prava Unije da dopusti i/ili učini i/ili djeluje s ciljem provođenja ultimatuma . Navedenu prisilnu ovlast isključivo ima ESB ... čiji se stvarni nadzor ne može ustupiti na temelju prava Unije.”

                           d)

                           „Postupanje koje je navodno uzrok štete na koju se poziva [je] nečinjenje od strane Komisije tijekom potpisivanja Memoranduma o razumijevanju. Međutim, potpisivanje Memoranduma o razumijevanju uslijedilo je nakon umanjenja vrijednosti tužiteljevog depozita u BoC-u ... Do tog umanjenja je došlo prilikom stupanja na snagu [mjera od 29. ožujka 2013.]. Stoga se ne može smatrati da je tužitelj uspio sa sigurnošću dokazati da je šteta koju je navodno pretrpio bila stvarno prouzročena nečinjenjem koje se može pripisati Komisiji” (7). Tom se tvrdnjom zanemaruje argument tužitelja iz točke 41. rješenja, to jest da, „su uvjeti vezani uz [IFP dodijeljen Republici Cipar] 26. travnja 2013. i način na koji su ih Komisija i ESB zahtijevali ti koji su tužitelju prouzročili štetu za koju on traži naknadu na temelju članka 268. [UFEU-a] i 340. UFEU-a.” Postupak kojim su oni zahtijevani uključivao je Komisijino propuštanje da osigura da uvjeti budu u skladu s pravom Unije kao i ultimatum ESB-a da će prekinuti isporuku eura Cipru. Taj propust i ultimatum su bili trajni akti/trajna propuštanja djelovanja počevši od 15. ožujka 2013. do zahtjeva od 29. ožujka 2013. da se poštuje postavljeni uvjet.

                           e)

                           Sadržaj MoR-a bio je osporen na temelju činjenice da se pozivao na prijašnje poštovanje uvjeta do kojeg je ex hypothesi došlo prije smanjenja vrijednosti tužiteljevog depozita, što je Opći sud propustio ocijeniti kao sastavni dio postupanja.

                           f)

                           „U slučajevima kada se postupanje, koje je navodno uzrok štete na koju se poziva, sastoji od nečinjenja, posebno je potrebno biti osobito siguran da je navedena šteta stvarno bila prouzročena pripisanim nečinjenjem i da je ne bi izazvalo postupanje različito od onoga koje se pripisuje instituciji tuženiku”: rješenje Portela/Komisija“: Portela/Komisija (8). Drugim riječima „čak i u slučaju”“ (9) da je Komisija djelovala u skladu sa svojom obvezom da osigura da su uvjeti bili u skladu s pravom Unije to ne bi ništa promijenilo zato što je „potpisivanje Memoranduma o razumijevanju uslijedilo […] nakon umanjenja vrijednosti tužiteljevog depozita u BoC-u” (10). Ponovno je Opći sud propustio ocijeniti argumente na koje se tužitelj pozvao: vidjeti inter alia prethodne točke (d) i (e).

                           g)

                           Nadalje i podredno, Opći sud je počinio pogrešku koja se tiče činjenica presudivši da je MoR potpisan nakon smanjenja depozita u svim slučajevima. U slučaju BoC-a, do konačnog smanjenja vrijednosti je došlo tek nakon što je MoR potpisan 26. travnja 2013., to jest, na kraju lipnja 2013.

               2.

               Ako Sud prihvati da su tuženici bili pravno ovlašteni djelovati kao institucije Unije, tada bi odluka Općeg suda u pogledu druge točke tužbenog zahtjeva [za poništenje] navedena u točkama 55. do 60. rješenja automatski bila bespredmetna.

      (1)  U točki 45. svojeg rješenja presude

      (2)  Presuda Pringle (EU:C:2012:756).

      (3)  Točka 45. rješenja

      (4)  Točka 45. rješenja od 10. studenoga 2014.

      (5)  Vidjeti također t. 112. i 163.

      (6)  Točka 43. rješenja i predmet C-520/12 P

      (7)  Točka 54. rješenja

      (8)  Rješenje od 17. prosinca 2008, Portela Komisija (T-137/07, EU:T:2008:589, t. 80.).

      (9)  Presuda od 25. lipnja 1997., Perillo/Komisija (T-7/96, Zb., EU:T:1997:94).

      (10)  Točka 54. rješenja


title: Predmet F-92/15: Mrak, Presuda Službeničkog suda (treće vijeće) od 12. svibnja 2016. – Guittet protiv Komisije (Javna služba — Bivši dužnosnik — Socijalna sigurnost — Nezgoda — Članak 73. Pravilnika o osoblju za dužnosnike — Završetak postupka — Utvrđivanje stupnja djelomične trajne invalidnosti — Dodatna naknada na paušalni iznos isplaćen u slučaju djelomične trajne invalidnosti — Izvršenje presude o poništenju — Neizlječiv i potpun gubitak sluha)

text:
               20.6.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 222/37

         Mrak, Presuda Službeničkog suda (treće vijeće) od 12. svibnja 2016. – Guittet protiv Komisije
   (Predmet F-92/15) (1)

   ((Javna služba - Bivši dužnosnik - Socijalna sigurnost - Nezgoda - Članak 73. Pravilnika o osoblju za dužnosnike - Završetak postupka - Utvrđivanje stupnja djelomične trajne invalidnosti - Dodatna naknada na paušalni iznos isplaćen u slučaju djelomične trajne invalidnosti - Izvršenje presude o poništenju - Neizlječiv i potpun gubitak sluha))
   (2016/C 222/48)
   Jezik postupka: francuski

      Stranke

      Tužitelj: Christian Guittet (Cannes, Francuska) (zastupnici: L. Levi i A. Tymen, odvjetnici)

      Tuženik: Europska komisija (zastupnici: T. S. Bohr, agent, C. Mélotte, odvjetnik)

      Predmet

   Zahtjev za poništenje, s jedne strane, odluke o ponovnom razmatranju stupnja djelomične trajne invalidnosti tužitelja i, s druge strane, odluke o djelomičnom odbijanju pritužbe tužitelja te zahtjev za naknadu navodno pretrpljene imovinske i neimovinske štete.

      Izreka presude

               1.

               Poništava se odluka od 6. listopada 2014. o završetku postupka pokrenutog na temelju članka 73. Pravilnika o osoblju za dužnosnike Europske unije nakon nesreće koju je 8. prosinca 2003. doživio Christian Guittet u mjeri u kojoj se njome utvrđuje stupanj djelomične trajne invalidnosti na 65 %, a koji mu je priznat na temelju članka 12. Općih pravila institucija Europske unije o osiguranju od rizika nezgode i profesionalne bolesti, u verziji koja je bila na snazi prije 1. siječnja 2006.

               2.

               Europskoj komisiji nalaže se da C. Guittetu isplati iznos od 5 000 eura.

               3.

               U preostalom dijelu tužba se odbija.

               4.

               Europska komisija snosi vlastite troškove te joj se nalaže snošenje troškova C. Guitteta.

      (1)  SL C 294, 7. 9. 2015., str. 83.


title: Predmet C-624/15: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 23. studenoga 2015. uputio Vilniaus apygardos administracinis teismas (Litva) – Litdana UAB protiv Valstybinė mokesčių inspekcija prie Lietuvos Respublikos finansų ministerijos

text:
               8.2.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 48/19

         Zahtjev za prethodnu odluku koji je 23. studenoga 2015. uputio Vilniaus apygardos administracinis teismas (Litva) – Litdana UAB protiv Valstybinė mokesčių inspekcija prie Lietuvos Respublikos finansų ministerijos
   (Predmet C-624/15)
   (2016/C 048/26)
   Jezik postupka: litavski

      Sud koji je uputio zahtjev

   Vilniaus apygardos administracinis teismas

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelj: Litdana UAB

      Tuženik: Valstybinė mokesčių inspekcija prie Lietuvos Respublikos finansų ministerijos

      Prethodna pitanja

               1.

               Jesu li, prema članku 314. točki (a) i članku 226. stavku 11. Direktive 2006/112 (1) i prema članku 314. točki (d), te članku 226. stavku 14. te direktive, dopuštena nacionalna pravila i/ili nacionalne prakse koje se temelje na tim pravilima, koja sprečavaju poreznog obveznika da primijeni maržni sustav PDV-a jer se prilikom provođenja porezne inspekcije od strane porezne uprave ispostavilo da su u računima PDV-a za isporučenu robu iskazani pogrešni/informacije/podaci o primjeni maržnog sustava PDV-a i/ili o izuzeću od PDV-a, pri čemu porezni obveznik nije za to ni znao niti mogao znati?

               2.

               Treba li članak 314. Direktive 2006/112 shvatiti i tumačiti na način da znači da, iako je na računu PDV-a iskazano da je roba izuzeta od PDV-a (članak 226. stavak 11. Direktive 2006/112), i/ili prodavatelj je primijenio maržni sustav da bi isporučio robu (članak 226. stavak 14. Direktive 2006/112), porezni obveznik stječe pravo na primjenu maržnog sustava PDV-a samo kad isporučitelj robe stvarno primijeni maržni sustav i valjano ispuni svoje obveze u području plaćanja PDV-a (plati PDV prema maržnom sustavu u svojoj državi)?

      (1)  Direktiva Vijeća 2006/112/EZ od 28. studenoga 2006. o zajedničkom sustavu poreza na dodanu vrijednost (SL 2006 L 347, str. 1. (SL posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 9., svezak 1., str. 120.).


title: Predmet T-415/16: Tužba podnesena 31. srpnja 2016. – Almashreq Investment Fund protiv Vijeća

text:
               3.10.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 364/20

      Tužba podnesena 31. srpnja 2016. – Almashreq Investment Fund protiv Vijeća
      (Predmet T-415/16)
      (2016/C 364/19)
      Jezik postupka: francuski

         Stranke

         Tužitelj: Almashreq Investment Fund (Damask, Sirija) (zastupnik: E. Ruchat, odvjetnik)

         Tuženik: Vijeće Europske unije

         Tužbeni zahtjev

      Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

                  —

                  proglasi tužiteljevu tužbu dopuštenom i osnovanom;

                  —

                  posljedično, poništi Odluku (ZVSP) 2016/850 od 27. svibnja 2016. i njezine naknadne provedbene akte u dijelu u kojem se odnose na tužitelja;

                  —

                  naloži Vijeću Europske unije snošenje troškova postupka.

         Tužbeni razlozi i glavni argumenti

      U prilog osnovanosti tužbe tužitelj ističe pet tužbenih razloga koji su u osnovi istovjetni ili slični onima istaknutima u predmetu T-411/16, Syriatel Mobile Telecom/Vijeće.


title: Predmet T-64/17: Tužba podnesena 1. veljače 2017. – Lions Gate Entertainment protiv EUIPO-a (DIRTY DANCING)

text:
               3.4.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 104/56

         Tužba podnesena 1. veljače 2017. – Lions Gate Entertainment protiv EUIPO-a (DIRTY DANCING)
   (Predmet T-64/17)
   (2017/C 104/78)
   Jezik postupka: engleski

      Stranke

      Tužitelj: Lions Gate Entertainment Inc. (Santa Monica, Kalifornija, Sjedinjene Američke Države) (zastupnici: C. Hall, barrister i D. Farnsworth, solicitor)

      Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO)

      Podaci o postupku pred EUIPO-om

      Predmetni sporni žig: verbalni žig Europske unije „DIRTY DANCING” – prijava za registraciju br. 13 930 102

      Pobijana odluka: odluka četvrtog žalbenog vijeća EUIPO-a od 1. prosinca 2016. u predmetu R 331/2016-4

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

               —

               poništi pobijanu odluku;

               —

               naloži EUIPO-u snošenje troškova tužitelja pred žalbenim vijećem i Općim sudom.

      Tužbeni razlog

               —

               povreda članka 7. stavka 1. točke (c) i članka 7. stavka 3. Uredbe br. 207/2009.


title: Predmet T-580/12: Rješenje Općeg suda od 12. rujna 2013. — Yaqub protiv OHIM-a — Turska (ATATURK) ( „Žig Zajednice — Imenovanje novog zastupnika — Neaktivnost tužitelja — Obustava postupka” )

text:
               16.11.2013

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 336/23

         Rješenje Općeg suda od 12. rujna 2013. — Yaqub protiv OHIM-a — Turska (ATATURK)
   (Predmet T-580/12) (1)

   (Žig Zajednice - Imenovanje novog zastupnika - Neaktivnost tužitelja - Obustava postupka)
   2013/C 336/52
   Jezik postupka: engleski

      Stranke

      Tužitelj: J. Yaqub (Nottingham, Ujedinjena Kraljevina)

      Tuženik: Ured za usklađivanje na unutarnjem tržištu (žigovi i dizajni)

      Druga stranka u postupku pred žalbenim vijećem OHIM-a, intervenijent u postupku pred Općim sudom: Republika Turska

      Predmet

   Tužba protiv odluke drugog žalbenog vijeća OHIM-a od 17. rujna 2012. (predmet R 2613/2011-2), vezano za postupak za proglašavanje žiga ništavim između Republike Turske, s jedne strane, i J. Yaquba i G. Yaquba, s druge strane.

      Izreka

               1.

               Nema mjesta odlučivanju o predmetnoj tužbi.

               2.

               J. Yaqub snosit će vlastite troškove.

      (1)  SL C 79, 16.3.2013.


title: Predmet C-512/13: Presuda Suda (veliko vijeće) od 24. veljače 2015. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Hoge Raad der Nederlanden – Nizozemska) – C.G. Sopora protiv Staatssecretaris van Financiën (Zahtjev za prethodnu odluku — Slobodno kretanje radnika — Članak 45. UFEU-a — Jednako postupanje između radnikâ bez boravišta — Porezna olakšica koja se sastoji od neoporezivanja naknade koju je isplatio poslodavac — Paušalno priznata osnovica — Radnici koji dolaze iz države članice različite od države članice rada — Uvjet boravišta na određenoj udaljenosti od granice države članice u kojoj se nalazi mjesto rada)

text:
               27.4.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 138/10

         Presuda Suda (veliko vijeće) od 24. veljače 2015. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Hoge Raad der Nederlanden – Nizozemska) – C.G. Sopora protiv Staatssecretaris van Financiën
   (Predmet C-512/13) (1)

   ((Zahtjev za prethodnu odluku - Slobodno kretanje radnika - Članak 45. UFEU-a - Jednako postupanje između radnikâ bez boravišta - Porezna olakšica koja se sastoji od neoporezivanja naknade koju je isplatio poslodavac - Paušalno priznata osnovica - Radnici koji dolaze iz države članice različite od države članice rada - Uvjet boravišta na određenoj udaljenosti od granice države članice u kojoj se nalazi mjesto rada))
   (2015/C 138/12)
   Jezik postupka: nizozemski

      Sud koji je uputio zahtjev

   Hoge Raad der Nederlanden

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelj: C.G. Sopora

      Tuženik: Staatssecretaris van Financiën

      Izreka

   Članak 45. UFEU-a treba tumačiti na način da se ne protivi nacionalnom zakonodavstvu poput onoga o kojem je riječ u glavnom postupku, kojim država članica u korist radnika koji su prije nego što su se zaposlili na njezinu teritoriju imali boravište u drugoj državi članici propisuje priznavanje porezne olakšice koja se sastoji u paušalnom izuzeću za naknade inozemnih troškova do iznosa od 30 % porezne osnovice, pod uvjetom da su imali boravište na udaljenosti većoj od 150 kilometara od njezine granice, osim ako su ta ograničenja bila određena na način da to izuzeće sustavno omogućava neto prekomjernu nadoknadu stvarno pretrpljenih inozemnih troškova, što je na sudu koji je uputio zahtjev da provjeri.

      (1)  SL C 367, 14.12.2013.


title: Predmet T-638/15: Presuda Općeg suda od 29. ožujka 2017. – Alcohol Countermeasure Systems (International) protiv EUIPO-a – Lion Laboratories (ALCOLOCK) („Žig Europske unije — Postupak za proglašenje žiga ništavim — Verbalni žig Europske unije ALCOLOCK — Verbalni žig Ujedinjene Kraljevine ALCOLOCK — Relativni razlog za odbijanje — Članak 8. stavak 1. točke (a) i (b) i članak 53. stavak 1. točke (a) i (b) Uredbe (EZ) br. 207/2009 — Stvarna uporaba ranijeg žiga”)

text:
               15.5.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 151/33

         Presuda Općeg suda od 29. ožujka 2017. – Alcohol Countermeasure Systems (International) protiv EUIPO-a – Lion Laboratories (ALCOLOCK)
   (Predmet T-638/15) (1)

   ((„Žig Europske unije - Postupak za proglašenje žiga ništavim - Verbalni žig Europske unije ALCOLOCK - Verbalni žig Ujedinjene Kraljevine ALCOLOCK - Relativni razlog za odbijanje - Članak 8. stavak 1. točke (a) i (b) i članak 53. stavak 1. točke (a) i (b) Uredbe (EZ) br. 207/2009 - Stvarna uporaba ranijeg žiga”))
   (2017/C 151/42)
   Jezik postupka: engleski

      Stranke

      Tužitelj: Alcohol Countermeasure Systems (International) Inc. (Toronto, Kanada) (zastupnici: E. Baud i P. Marchiset, odvjetnici)

      Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (zastupnik: S. Hanne, agent)

      Druga stranka u postupku pred žalbenim vijećem EUIPO-a: Lion Laboratories Ltd (Barry, Ujedinjena Kraljevina)

      Predmet

   Tužba protiv odluke prvog žalbenog vijeća EUIPO-a od 11. kolovoza 2015. (predmet R 1323/2014-1), koja se odnosi na postupak za proglašenje žiga ništavim između društava Lion Laboratories i Alcohol Countermeasure Systems (International).

      Izreka

               1.

               Tužba se odbija.

               2.

               Društvu Alcohol Countermeasure Systems (International) Inc. nalaže se snošenje troškova.

      (1)  SL C 16, 18. 1. 2016.


title: Predmet T-364/14: Tužba podnesena 23. svibnja 2014. – Penny-Markt protiv OHIM-a – Boquoi Handels (B! O)

text:
               11.8.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 261/32

         Tužba podnesena 23. svibnja 2014. – Penny-Markt protiv OHIM-a – Boquoi Handels (B! O)
   (Predmet T-364/14)
   2014/C 261/56
   Jezik na kojem je tužba podnesena: njemački

      Stranke

      Tužitelj: Penny-Markt GmbH (Köln, Njemačka) (zastupnici: M. Kinkeldey, S. Brandstatter i A. Wagner, odvjetnici)

      Tuženik: Ured za usklađivanje na unutarnjem tržištu (žigovi i dizajni)

      Druga stranka pred žalbenim vijećem: Boquoi Handels OHG (Straelen, Njemačka)

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

               —

               poništi odluku četvrtog žalbenog vijeća Ureda za usklađivanje na unutarnjem tržištu (žigovi i dizajni) donesenu 21. ožujka 2014. u predmetu R 1201/2013-4;

               —

               naloži tuženiku snošenje troškova postupka.

      Tužbeni razlozi i glavni argumenti

      Registrirani žig Zajednice protiv kojeg je podnesen zahtjev za proglašavanje žiga ništavim: figurativni žig koji sadrži verbalni element „B! O”, za proizvode iz razreda 29, 30, 31 i 32 – žig Zajednice br. 10 038 008

      Nositelj žiga Zajednice: tužitelj

      Stranka koja zahtijeva proglašavanje žiga Zajednice ništavim: Boquoi Handels OHG

      Obrazloženje zahtjeva za proglašavanje žiga ništavim: nacionalni verbalni žig i verbalni žig Zajednice „bo” za proizvode i usluge iz razreda 5, 16, 21, 29, 31, 32, 33 i 35

      Odluka Odjela za poništaje: odbacivanje zahtjeva za proglašavanje žiga ništavim

      Odluka žalbenog vijeća: odluka Odjela za poništaje je ukinuta te je žig Zajednice proglašen ništavim

         Tužbeni razlozi:
       povreda članka 8. stavka 1. točke (b) i 53. stavka 1. točke (a) Uredbe br. 207/2009


title: Predmet C-405/16 P: Žalba koju je 19. srpnja 2016. podnijela Savezna Republika Njemačka protiv presude Općeg suda (treće vijeće) od 10. svibnja 2016. u predmetu T-47/15, Savezna Republika Njemačka protiv Europske komisije

text:
               5.9.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 326/18

         Žalba koju je 19. srpnja 2016. podnijela Savezna Republika Njemačka protiv presude Općeg suda (treće vijeće) od 10. svibnja 2016. u predmetu T-47/15, Savezna Republika Njemačka protiv Europske komisije
   (Predmet C-405/16 P)
   (2016/C 326/30)
   Jezik postupka: njemački

      Stranke

      Žalitelj: Savezna Republika Njemačka (zastupnici: T. Henze, i R. Kanitz, agenti, uz asistenciju T. Lübbiga, odvjetnik)

      Druga stranka u postupku: Europska komisija

      Zahtjevi

   Savezna Republika Njemačka od Suda zahtijeva da:

               —

               u cijelosti ukine pobijanu presudu Općeg suda (treće vijeće) od 10. svibnja 2016. u predmetu T-47/15,

               —

               naloži Europskoj komisiji snošenje troškova postupka.

      Žalbeni razlozi i glavni argumenti

   Žalba se temelji na trima žalbenim razlozima:
   Prvi žalbeni razlog
   Pobijanom presudom Općeg suda pogrešno su utvrđene granice potpore iz članka 107. stavka 1. UFEU-a prilikom tumačenja pojmova „državna sredstva” i „nadzor” države nad financijskim sredstvima privatnih poduzetnika. Pobijana presuda pogrešno polazi od toga da na temelju odredbi njemačkog Zakona o obnovljivim energijama „tijela” Savezne Republike Njemačke vrše nadzor i stoga imaju upravnu ovlast nad novčanim sredstvima operatora prijenosnog sustava i opskrbljivača energijom koji sudjeluju u sustavu potpore obnovljivim energijama koji postoji u Njemačkoj. Opći sud je zapravo trebao priznati da Zakon o obnovljivim energijama samo uređuje ugovorne odnose građanskog prava između pojedinih poduzetnika njemačkog tržišta energije ne uspostavljajući pritom državni nadzor novčanih sredstava tih poduzetnika.
   Drugi žalbeni razlog
   Žalitelj prigovara tome da je Opći sud pogrešno smatrao da njemački Zakon o obnovljivim energijama energetskim intenzivnim poduzetnicima kao krajnjim potrošačima daje važnu prednost u pogledu prava državnih potpora. Time Opći sud nije uzeo u obzir sudsku praksu o nadoknadi strukturnih nedostataka i o kriteriju selektivnosti prava na dodjelu potpore.
   Treći žalbeni razlog
   Konačno žalitelj prigovara nedostatnom obrazloženju presude kako s obzirom na situaciju operatora prijenosnog sustava tako i opskrbljivača energijom.


title: Predmet T-776/16: Tužba podnesena 4. studenog 2016. – Isocell protiv EUIPO-a – iCell (iCell.)

text:
               16.1.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 14/45

         Tužba podnesena 4. studenog 2016. – Isocell protiv EUIPO-a – iCell (iCell.)
   (Predmet T-776/16)
   (2017/C 014/54)
   Jezik na kojem je tužba podnesena: njemački

      Stranke

      Tužitelj: Isocell GmbH (Neumarkt am Wallersee, Njemačka) (zastupnik: C. Thiele, odvjetnik)

      Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO)

      Druga stranka pred žalbenim vijećem: iCell AB (Älvdalen, Švedska)

      Podaci o postupku pred EUIPO-om

      Podnositelj prijave: druga stranka pred žalbenim vijećem

      Predmetni sporni žig: figurativni žig EU-a s verbalnim elementom „iCell” – prijava za registraciju br. 12 877 676

      Postupak pred EUIPO-om: postupak povodom prigovora

      Pobijana odluka: odluka prvog žalbenog vijeća EUIPO-a od 15. rujna 2016. u predmetu R 2496/2015-1

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelj od Općeg suda zahtjeva da

               —

               izmijeni pobijanu odluku tako da u cijelosti prihvati prigovor te odbije prijavu žiga Unije br. 12877676;

               —

               naloži EUIPO-u snošenje troškova postupka.

      Tužbeni razlog

               —

               povreda čl. 8. st. 1. t. (b) Uredbe br. 207/2009.


title: Predmet T-103/12: Presuda Općeg suda od 29. studenoga 2016. – T & L Sugars i Sidul Açúcares protiv Komisije („Izvanugovorna odgovornost — Poljoprivreda — Šećer — Izvanredne mjere — Opskrba tržišta Unije — Tržišna godina 2011./2012. — Pravno pravilo koje ima za cilj dodjelu prava pojedincima — Dovoljno ozbiljna povreda — Uredba (EZ) br. 1234/2007 — Načelo nediskriminacije — Proporcionalnost — Pravna sigurnost — Legitimno očekivanje — Dužna pažnja i načelo dobre uprave”)

text:
               23.1.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 22/20

         Presuda Općeg suda od 29. studenoga 2016. – T & L Sugars i Sidul Açúcares protiv Komisije
   (Predmet T-103/12) (1)

   ((„Izvanugovorna odgovornost - Poljoprivreda - Šećer - Izvanredne mjere - Opskrba tržišta Unije - Tržišna godina 2011./2012. - Pravno pravilo koje ima za cilj dodjelu prava pojedincima - Dovoljno ozbiljna povreda - Uredba (EZ) br. 1234/2007 - Načelo nediskriminacije - Proporcionalnost - Pravna sigurnost - Legitimno očekivanje - Dužna pažnja i načelo dobre uprave”))
   (2017/C 022/26)
   Jezik postupka: engleski

      Stranke

      Tužitelji: T & L Sugars Ltd (London, Ujedinjena Kraljevina), Sidul Açúcares, Unipessoal Lda (Santa Iria de Azóia, Portugal) (zastupnici: D. Waelbroeck, odvjetnik, i D. Slater, solicitor, zatim D. Waelbroeck)

      Intervenijenti u potporu tužiteljima: DAI – Sociedade de Desenvolvimento Agro-Industrial, SA (Coruche, Portugal) (zastupnik: M. Mendes Pereira, odvjetnik), RAR – Refinarias de Açúcar Reunidas, SA (Porto) (zastupnik: M. Mendes Pereira, odvjetnik), Lemarco SA, (Bukurešt, Rumunjska), Lemarco Cristal Srl (Urziceni) i Zaharul Liesti SA (Lieşti) (zastupnici: L.-I. Van de Waart i D. Gruia Dufaut, odvjetnici) i SFIR Società Fondiaria Industriale Romagnola SpA (Cesena, Italija) i SFIR Raffineria di Brindisi SpA (Cesena) (zastupnici: P. Buccarelli i M. Todino, odvjetnici)

      Tuženik: Europska komisija (zastupnici: P. Rossi i N. Donnelly, zatim P. Rossi i P. Ondrůšek, agenti)

      Intervenijenti u potporu tuženiku: Vijeće Europske unije (zastupnici: E. Sitbon i A. Westerhof Löfflerová, agenti) i Comité européen des fabricants de sucre (CEFS) (Bruxelles, Belgija) (zastupnik: C. Pitschas, odvjetnik)

      Predmet

   S jedne strane, zahtjev na temelju članka 263. UFEU-a kojim se traži poništenje Provedbene uredbe Komisije (EU) br. 1239/2011 od 30. studenoga 2011. o otvaranju stalnog poziva za uvoze šećera iz oznake KN 1701 po sniženoj carinskoj pristojbi za tržišnu godinu 2011./2012. (SL 2011, L 318, str. 4.) [neslužbeni prijevod], Provedbene uredbe Komisije (EU) br. 1240/2011 od 30. studenoga 2011. o izvanrednim mjerama koje se odnose na stavljanje na tržište Unije šećera i izoglukoze izvan kvota po sniženoj pristojbi za prekoračene količine u tržišnoj godini 2011./2012. (SL 2011, L 318, str. 9.) [neslužbeni prijevod], Provedbene uredbe Komisije (EU) br. 1281/2011 od 8. prosinca 2011. o određivanju najniže stope carinske pristojbe za prvi djelomični poziv predviđen u okviru postupka otvaranja Provedbenom uredbom br. 1239/2011 (SL 2011, L 327, str. 60.), Provedbene uredbe Komisije (EU) br. 1308/2011 od 14. prosinca 2011. o utvrđivanju koeficijenta dodjele, odbijanju daljnjih zahtjeva i zaključivanju razdoblja za podnošenje zahtjeva za raspoložive količine šećera izvan kvote za prodaju na tržištu Unije po sniženoj pristojbi za prekoračene količine u tržišnoj godini 2011./2012. (SL 2011, L 332, str. 8.) [neslužbeni prijevod], Provedbene uredbe Komisije (EU) br. 1316/2011 od 15. prosinca 2011. o određivanju najniže stope carinske pristojbe za drugi djelomični poziv predviđen u okviru postupka otvaranja Provedbenom uredbom br. 1239/2011 (SL 2011, L 334, str. 16.) [neslužbeni prijevod], Provedbene uredbe Komisije (EU) br. 1384/2011 od 22. prosinca 2011. o određivanju najniže stope carinske pristojbe za treći djelomični poziv predviđen u okviru postupka otvaranja Provedbenom uredbom br. 1239/2011 (SL 2011, L 343, str. 33.) [neslužbeni prijevod], Provedbene uredbe Komisije (EU) br. 27/2012 od 12. siječnja 2012. o određivanju najniže stope carinske pristojbe za šećer za četvrti djelomični poziv predviđen u okviru postupka otvaranja Provedbenom uredbom br. 1239/2011 (SL 2012, L 9, str. 12.) [neslužbeni prijevod], i Provedbene uredbe Komisije (EU) br. 57/2012 od 23. siječnja 2012. o suspenziji natječajnog postupka otvorenog Provedbenom uredbom br. 1239/2011 (SL 2012, L 19, str. 12.) [neslužbeni prijevod] i, s druge strane, zahtjev na temelju članka 268. UFEU-a kojim se traži naknada štete koju su tužitelji navodno pretrpjeli zbog donošenja tih akata i Komisijina odbijanja da poduzme nužne mjere za ponovnu uspostavu zaliha sirovog šećera od šećerne trske.

      Izreka

               1.

               Tužba se odbija.

               2.

               T & L Sugars Ltd i Sidul Açúcares, Unipessoal Lda snosit će osim vlastitih i troškove Europske komisije.

               3.

               Vijeće Europske unije, DAI – Sociedade de Desenvolvimento Agro-Industrial, SA, RAR – Refinarias de Açùcar Reunidas, SA, Lemarco SA, Lemarco Cristal Srl, Zaharul Liesti SA, SFIR – Società Fondiaria Industriale Romagnola SpA i SFIR Raffineria di Brindisi SpA kao i Comité européen des fabricants de sucre (CEFS) snosit će vlastite troškove.

      (1)  SL C 151, 26. 5. 2012.


title: Predmet C-566/16: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 10. studenoga 2016. uputio Nyíregyházi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság (Mađarska) – Dávid Vámos protiv Nemzeti Adó- és Vámhivatal Fellebbviteli Igazgatóság

text:
               3.4.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 104/24

         Zahtjev za prethodnu odluku koji je 10. studenoga 2016. uputio Nyíregyházi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság (Mađarska) – Dávid Vámos protiv Nemzeti Adó- és Vámhivatal Fellebbviteli Igazgatóság
   (Predmet C-566/16)
   (2017/C 104/35)
   Jezik postupka: mađarski

      Sud koji je uputio zahtjev

   Nyíregyházi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelj: Dávid Vámos

      Tuženik: Nemzeti Adó- és Vámhivatal Fellebbviteli Igazgatóság

      Prethodna pitanja

   Protivi li se pravu Unije nacionalna odredba u skladu s kojom porezna uprava može, prilikom naknadne porezne inspekcije, isključiti mogućnost poreznog obveznika da se odluči za izuzeće, na temelju koje porezni obveznik ima tu mogućnost samo u trenutku prijave početka obavljanja oporezive djelatnosti?


title: Predmet T-285/12: Presuda Općeg suda od 02. listopada 2013. — Cartoon Network protiv OHIM-a — Boomerang TV (BOOMERANG) ( „Žig Zajednice — Postupak povodom prigovora — Prijava verbalnog žiga Zajednice BOOMERANG — Raniji figurativni žig Zajednice BoomerangTV — Relativni razlog za odbijanje — Vjerojatnost dovođenja u zabludu — Članak 8. stavak 1. točka (b) Uredbe (EZ) br. 207/2009” )

text:
               23.11.2013

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 344/55

         Presuda Općeg suda od 02. listopada 2013. — Cartoon Network protiv OHIM-a — Boomerang TV (BOOMERANG)
   (Predmet T-285/12) (1)

   (Žig Zajednice - Postupak povodom prigovora - Prijava verbalnog žiga Zajednice BOOMERANG - Raniji figurativni žig Zajednice BoomerangTV - Relativni razlog za odbijanje - Vjerojatnost dovođenja u zabludu - Članak 8. stavak 1. točka (b) Uredbe (EZ) br. 207/2009)
   2013/C 344/97
   Jezik postupka: engleski

      Stranke

      Tužitelj: The Cartoon Network, Inc. (Wilmington, Sjedinjene Američke Države) (zastupnik: I. Starr, Solicitor)

      Tuženik: Ured za usklađivanje na unutarnjem tržištu (žigovi i dizajni) (zastupnik: I. Harrington, agent)

      Druga stranka u postupku pred žalbenim vijećem OHIM-a, intervenijent pred Općim sudom: Boomerang TV, SA (Madrid, Španjolska) (zastupnik: A. Canela Giménez, odvjetnik)

      Predmet

   Tužba protiv odluke drugog žalbenog vijeća OHIM-a od 2. travnja 2012. (predmet R 699/2011-2), koja se odnosi na postupak povodom prigovora između Boomerang TV-a, SA i The Cartoon Networka, Inc.

      Izreka

               1.

               Tužba se odbija.

               2.

               Nalaže se The Cartoon Networku, Inc. snošenje troškova.

      (1)  SL C 273, 8.9.2012.


title: Predmet C-572/11: Rješenje Suda (drugo vijeće) od 4. srpnja 2013. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Administrativen sad Veliko Tarnovo — Bugarska) — Menidzherski biznes reshenia OOD protiv Direktor na Direktsia „Obzhalvane i upravlenie na izpalnenieto” — Veliko Tarnovo pri Tsentralno upravlenie na Natsionalnata agentsia za prihodite (Direktiva 2006/112/EZ — PDV — Pravo na odbitak — Uskraćivanje — Porez naveden na računu — Stvarno izvršavanje oporezive transakcije — Nedostatak — Dokaz — Načelo porezne neutralnosti i legitimne zaštite povjerenja)

text:
               19.10.2013

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 304/2

         Rješenje Suda (drugo vijeće) od 4. srpnja 2013. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Administrativen sad Veliko Tarnovo — Bugarska) — Menidzherski biznes reshenia OOD protiv Direktor na Direktsia „Obzhalvane i upravlenie na izpalnenieto” — Veliko Tarnovo pri Tsentralno upravlenie na Natsionalnata agentsia za prihodite
   (Predmet C-572/11) (1)

   (Direktiva 2006/112/EZ - PDV - Pravo na odbitak - Uskraćivanje - Porez naveden na računu - Stvarno izvršavanje oporezive transakcije - Nedostatak - Dokaz - Načelo porezne neutralnosti i legitimne zaštite povjerenja)
   2013/C 304/02
   Jezik postupka: bugarski

      Sud koji je uputio zahtjev

   Administrativen sad Veliko Tarnovo

      Stranke u glavnom postupku

      Tužitelj: Menidzherski biznes reshenia OOD

      Tuženik: Direktor na Direktsia „Obzhalvane i upravlenie na izpalnenieto” — Veliko Tarnovo pri Tsentralno upravlenie na Natsionalnata agentsia za prihodite

      Predmet

   Zahtjev za prethodnu odluku — Administrativen sad Veliko Tarnovo — Tumačenje članka 203. u vezi s člankom 168. točkom (a) Direktive Vijeća 2006/112/EZ od 28. studenoga 2006. o zajedničkom sustavu poreza na dodanu vrijednost (SL L 347, str. 1.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 9., svezak 1., str. 120.) — Odbitak ulaznog PDV-a (pretporeza) — Uskraćivanje prava na odbitak PDV-a primatelju usluga na temelju nedostatka dokaza o izvršenim isporukama u odnosu na račune — Provjera istih računa u okviru porezne provjere u sjedištu dobavljača pri kojoj nije došlo ni do kakvog ispravka dugovanog PDV-a — Načelo porezne neutralnosti

      Izreka

   Članak 168. točku (a) i članak 203. Direktive Vijeća 2006/112/EZ od 28. studenoga 2006. o zajedničkom sustavu poreza na dodanu vrijednost kao i načelo porezne neutralnosti i legitimne zaštite povjerenja treba tumačiti na način da se ne protive tome da se primatelju računa uskrati pravo na odbitak poreza na dodanu vrijednost naveden na predmetnom računu u slučaju kada transakcije na koje se odnosi ovaj račun nisu u stvarnosti izvršene, čak i ako se otkloni rizik gubitka poreznih prihoda na temelju činjenice da je izdavatelj navedenih računa platio porez na dodanu vrijednost koji je na njima naznačen. Sud koji je uputio zahtjev treba izvršiti cjelokupnu procjenu okolnosti i činjenica, u skladu s nacionalnim pravilima koja se odnose na izvođenje dokaza o činjenicama u sporu u kojem odlučuje, da bi utvrdio predstavljaju li transakcije na koje se odnose računi u glavnom predmetu takav slučaj.

      (1)  SL C 25 od 28.1.2012.


title: Predmet C-536/13: Zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Lietuvos Aukščiausiasis Teismas (Litva) 14. listopada 2013. — Gazprom OAO, druga stranka u postupku: Republika Litva

text:
               21.12.2013

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 377/7

         Zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Lietuvos Aukščiausiasis Teismas (Litva) 14. listopada 2013. — Gazprom OAO, druga stranka u postupku: Republika Litva
   (Predmet C-536/13)
   2013/C 377/14
   Jezik postupka: litvanski

      Sud koji je uputio zahtjev

   Lietuvos Aukščiausiasis Teismas

      Stranke glavnog postupka

      Žalitelj u kasacijskom postupku: Gazprom OAO

      Druga stranka u postupku: Republika Litva, koju zastupa Ministarstvo energetike Republike Litve

      Prethodna pitanja

               1.

               Ima li sud države članice, kad arbitražni sud izda anti-suit injunction i time stranci zabrani podnošenje određenih zahtjeva sudu države članice koji je nadležan za odlučivanje o meritumu građanskog predmeta po pravilima o nadležnosti Uredbe Bruxelles I (1), pravo odbiti priznati takvu odluku arbitražnog suda, budući da to ograničava njegovo pravo da sam odluči je li nadležan za odlučivanje u predmetu prema pravilima o nadležnosti iz Uredbe Bruxelles I?

               2.

               Ukoliko je odgovor na prvo pitanje potvrdan, primjenjuje li se isto kada anti-suit injunction koju je izdao arbitražni sud nalaže stranci u postupku da ograniči svoje zahtjeve u predmetu koji se vodi u drugoj državi članici, a sud te države članice je nadležan za odlučivanje u tom predmetu prema pravilima o nadležnosti iz Uredbe Bruxelles I?

               3.

               Može li nacionalni sud, u nastojanju da zaštiti nadređenost prava Europske unije i punu učinkovitost Uredbe Bruxelles I, odbiti priznati odluku arbitražnog suda, ako ta odluka ograničava pravo nacionalnog suda da odluči o vlastitoj nadležnosti i ovlastima u predmetu na koji se primjenjuje Uredba Bruxelles I?

      (1)  Uredba Vijeća (EZ) br. 44/2001 od 22. prosinca 2000. o nadležnosti, priznavanju i izvršenju sudskih odluka u građanskim i trgovačkim stvarima (SL 2001 L 12, str. 1.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 19., svezak 3., str. 30.)


title: Spojeni predmeti C-24/12 i C-27/12: Presuda Suda (treće vijeće) od 5. lipnja 2014. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Hoge Raad der Nederlanden – Nizozemska) – X BV (C-24/12), TBG Limited (C-27/12) protiv Staatssecretaris van Financiën (Slobodno kretanje kapitala — Ograničenja — Isplata dividendi iz države članice prema prekomorskom području iste države — Područje primjene prava Unije — Poseban režim između EU-a i PZP-ova)

text:
               4.8.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 253/3

         Presuda Suda (treće vijeće) od 5. lipnja 2014. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Hoge Raad der Nederlanden – Nizozemska) – X BV (C-24/12), TBG Limited (C-27/12) protiv Staatssecretaris van Financiën
   (Spojeni predmeti C-24/12 i C-27/12) (1)

   ((Slobodno kretanje kapitala - Ograničenja - Isplata dividendi iz države članice prema prekomorskom području iste države - Područje primjene prava Unije - Poseban režim između EU-a i PZP-ova))
   2014/C 253/03
   Jezik postupka: nizozemski

      Sud koji je uputio zahtjev

   Hoge Raad der Nederlanden

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelji: X BV (C-24/12), TBG Limited (C-27/12)

      Tuženik: Staatssecretaris van Financiën

      Predmet

   Zahtjev za prethodnu odluku – Hoge Raad der Nederlanden – Tumačenje članaka 63. i 64. UFEU-a – Područje teritorijalne primjene – Kretanje kapitala s podrijetlom iz države članice u smjeru jednog od njezinih prekomorskih zemalja i područja – Pitanje statusa prekomorskog područja kao treće zemlje

      Izreka

   Pravo Unije treba tumačiti na način da fiskalna mjera države članice, kojom se radi učinkovitog i proporcionalnog ostvarivanja cilja borbe protiv izbjegavanja porezne obveze ograničava kretanje kapitala između te države članice i njezine vlastite prekomorske zemlje i područja, nije protivna tom pravu.

      (1)  SL C 98, 31.3.2012.


title: Predmet T-254/15: Tužba podnesena 18. svibnja 2015. – Aldi Einkauf protiv OHIM-a – Dyado Liben (Casale Fresco)

text:
               27.7.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 245/37

         Tužba podnesena 18. svibnja 2015. – Aldi Einkauf protiv OHIM-a – Dyado Liben (Casale Fresco)
   (Predmet T-254/15)
   (2015/C 245/43)
   Jezik na kojem je tužba podnesena: njemački

      Stranke

      Tužitelj: Aldi Einkauf GmbH & Co. oHG (Essen, Njemačka) (zastupnici: N. Lützenrath, U. Rademacher, C. Fürsen i N. Bertram, odvjetnici)

      Tuženik: Ured za usklađivanje na unutarnjem tržištu (žigovi i dizajni) (OHIM)

      Druga stranka u postupku pred žalbenim vijećem: Dyado Liben OOD (Sofija, Bugarska)

      Podaci o postupku pred OHIM-om

      Podnositelj prijave: tužitelj

      Sporni žig: verbalni žig Zajednice „Casale Fresco” – prijava za registraciju br. 010 886 604

      Postupak pred OHIM-om: postupak povodom prigovora

      Pobijana odluka: odluka četvrtog žalbenog vijeća OHIM-a od 11. ožujka 2015. u predmetu R 1138/2014-4

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

               —

               poništi pobijanu odluku;

               —

               naloži OHIM-u snošenje troškova.

      Tužbeni razlog

               —

               povreda članka 8. stavka 1. točke (b) Uredbe br. 207/2009.


title: Predmet C-215/15: Presuda Suda (četvrto vijeće) od 21. listopada 2015. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Varhoven kasatsionen sad (Bugarska) – Bugarska) – Vasilka Ivanova Gogova protiv Ilije Dimitrova Ilieva (Zahtjev za prethodnu odluku — Pravosudna suradnja u građanskim stvarima — Nadležnost, priznavanje i izvršenje sudskih odluka u bračnim sporovima i u stvarima povezanim s roditeljskom odgovornošću — Uredba (EZ) br. 2201/2003 — Područje primjene — Članak 1. stavak 1. točka (b) — Dodjela, izvršavanje, prijenos, ograničenje ili oduzimanje roditeljske odgovornosti — Članak 2. — Pojam „roditeljske odgovornosti” — Spor između roditelja o putovanju njihova djeteta i izdavanju osobnih dokumenata — Prorogacija nadležnosti — Članak 12. — Pretpostavke — Prihvaćanje nadležnosti sudova pred kojima se vode postupci — Neupuštanje tuženika u postupak — Neosporavanje nadležnosti od strane tuženikovog zastupnika kojeg su po službenoj dužnosti odredili sudovi pred kojima se vode postupci)

text:
               14.12.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 414/11

         Presuda Suda (četvrto vijeće) od 21. listopada 2015. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Varhoven kasatsionen sad (Bugarska) – Bugarska) – Vasilka Ivanova Gogova protiv Ilije Dimitrova Ilieva
   (Predmet C-215/15) (1)

   ((Zahtjev za prethodnu odluku - Pravosudna suradnja u građanskim stvarima - Nadležnost, priznavanje i izvršenje sudskih odluka u bračnim sporovima i u stvarima povezanim s roditeljskom odgovornošću - Uredba (EZ) br. 2201/2003 - Područje primjene - Članak 1. stavak 1. točka (b) - Dodjela, izvršavanje, prijenos, ograničenje ili oduzimanje roditeljske odgovornosti - Članak 2. - Pojam „roditeljske odgovornosti” - Spor između roditelja o putovanju njihova djeteta i izdavanju osobnih dokumenata - Prorogacija nadležnosti - Članak 12. - Pretpostavke - Prihvaćanje nadležnosti sudova pred kojima se vode postupci - Neupuštanje tuženika u postupak - Neosporavanje nadležnosti od strane tuženikovog zastupnika kojeg su po službenoj dužnosti odredili sudovi pred kojima se vode postupci))
   (2015/C 414/14)
   Jezik postupka: bugarski

      Sud koji je uputio zahtjev

   Varhoven kasatsionen sad (Bugarska)

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelj: Vasilka Ivanova Gogova

      Tuženik: Ilia Dimitrov Iliev

      Izreka

               1.

               Tužba kojom jedan od roditelja zahtijeva od suda da nadomjesti suglasnost drugog roditelja za putovanje djeteta izvan države članice njegova boravišta i izdavanje putovnice na ime tog djeteta spada u materijalno područje primjene Uredbe br. 2201/2003 od 27. studenoga 2003. o nadležnosti, priznavanju i izvršenju sudskih odluka u bračnim sporovima i u stvarima povezanim s roditeljskom odgovornošću, kojom se stavlja izvan snage Uredba (EZ) br. 1347/2000, iako odluku donesenu po toj tužbi trebaju uzeti u obzir tijela države članice čije je navedeno dijete državljanin u okviru upravnog postupka za izdavanje te putovnice.

               2.

               Članak 12. stavak 3. točku (b) Uredbe br. 2201/2003 treba tumačiti na način da se ne može smatrati da su nadležnost sudova pred kojima je pokrenut postupak za rješavanje zahtjeva u području roditeljske odgovornosti „izričito ili na neki drugi nedvosmisleni način prihvatile sve stranke u postupku”, u smislu te odredbe, isključivo na temelju toga što zastupnik ad litem, koji zastupa tuženika, a kojeg su po službenoj dužnosti odredili ti sudovi zbog nemogućnosti obavještavanja tuženika o aktu kojim se pokreće postupak, nije osporavao nadležnost tih sudova.

      (1)  SL C 236, 20. 7. 2015.


title: Predmet T-47/16 R: Rješenje predsjednika Općeg suda od 25. kolovoza 2017. – Sigma Orionis protiv REA-e „Privremena pravna zaštita — Arbitražna klauzula — Okvirni program Obzor 2020. za istraživanje i inovacije — Odluka o obustavi isplata i raskidu ugovorâ o dodjeli bespovratnih sredstava nakon provedene financijske revizije — Sredstva koja REA navodno duguje u sklopu provedbe ugovorâ o dodjeli bespovratnih sredstava — Zahtjev za naknadu štete — Zahtjev za suspenziju primjene — Nepostojanje hitnosti — Odvagivanje interesa”

text:
               9.10.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 338/14

         Rješenje predsjednika Općeg suda od 25. kolovoza 2017. – Sigma Orionis protiv REA-e
   (Predmet T-47/16 R)
   („Privremena pravna zaštita - Arbitražna klauzula - Okvirni program Obzor 2020. za istraživanje i inovacije - Odluka o obustavi isplata i raskidu ugovorâ o dodjeli bespovratnih sredstava nakon provedene financijske revizije - Sredstva koja REA navodno duguje u sklopu provedbe ugovorâ o dodjeli bespovratnih sredstava - Zahtjev za naknadu štete - Zahtjev za suspenziju primjene - Nepostojanje hitnosti - Odvagivanje interesa”)
   (2017/C 338/13)
   Jezik postupka: francuski

      Stranke

      Tužitelj: Sigma Orionis SA (Valbonne, Francuska) (zastupnici: S. Orlandi i T. Martin, odvjetnici)

      Tuženik: Izvršna agencija za istraživanje (REA) (zastupnici: S. Payan-Lagrou i V. Canetti, agenti, uz asistenciju D. Waelbroecka i A. Duron, odvjetnikâ)

      Predmet

   Zahtjev na temelju članaka 278. i 279. UFEU-a kojim se traži da REA odmah isplati sredstva na temelju ugovora o dodjeli bespovratnih sredstava „FET-Event”.

      Izreka

               1.

               Odbija se zahtjev za privremenu pravnu zaštitu.

               2.

               O troškovima će se odlučiti naknadno.


title: Predmet T-527/13: Tužba podnesena 30. rujna 2013. — Italija protiv Komisije

text:
               23.11.2013

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 344/66

         Tužba podnesena 30. rujna 2013. — Italija protiv Komisije
   (Predmet T-527/13)
   2013/C 344/121
   Jezik postupka: talijanski

      Stranke

      Tužitelj: Republika Italija (zastupnici: S. Fiorentino, P. Grasso, avvocati dello Stato, i G. Palmieri, agent)

      Tuženik: Europska komisija

      Zahtjevi

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

               —

               poništi Odluku Komisije br. C(2013) 4046 final od 17. srpnja 2013. dostavljenu slijedećeg dana, odnosno 18. srpnja, koja se odnosi na državne potpore SA.33726 (11/C) [ex SA.33726 (11/NN)] koje je Italija odobrila (odgoda plaćanja pristojbi na mlijeko u Italiji);

               —

               podredno, poništi navedenu odluku u dijelu (čl. 2., točke b, c i d) u kojem obvezu vraćanja proširuje na potpore koje proizlaze iz Odluke Vijeća br. 2003/530/EZ;

               —

               Komisiji naloži snošenje troškova.

      Tužbeni razlozi i glavni argumenti

   Talijanska Vlada pobija Odluku Europske Komisije br. C(2013) 4046 od 17. srpnja 2013. dostavljenu slijedećeg dana, odnosno 18. srpnja, koja se odnosi na državne potpore SA.33726 (11/C) [ex SA.33726 (11/NN)] koje je Italija odobrila (odgoda plaćanja pristojbi na mlijeko u Italiji).
   Tom odlukom Europska komisija je:

               —

               izjavila da odgoda plaćanja rate pristojbe na mlijeko koja dospijeva 31. prosinca 2010. koja je u Italiji usvojena upravo u prosincu 2010., i zbog načina njene primjene predstavlja potporu države koja je nespojiva s unutarnjim tržištem;

               —

               izjavila da nepoštivanje uvjeta predviđenih u odluci Vijeća 2003/530/EZ, poput gore spomenute odgode plaćanja, predstavlja potporu koja je nespojiva s unutarnjim tržištem;

               —

               naložila Italiji da od korisnika odgode plaćanja zatraži povrat iznosa navedene nespojive pomoći, uvećanog za kamate.

         U prilog osnovanosti tužbe, tužiteljica ističe dva tužbena razloga:

               1.

               Prvi tužbeni razlog, u pogledu, povrede članka 3. stavka 7. Uredbe Komisije (EZ) br. 1535/2007 od 20. prosinca 2007. o primjeni članaka 87. i 88. Ugovora o EZ-u na potpore male vrijednosti u sektoru poljoprivredne proizvodnje (SL L 337, str. 35.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 8., svezak 4., str. 75.).

                           —

                           U tom pogledu se ističe da pobijana odluka navedenu odredbu primjenjuje pod pogrešnom pretpostavkom da bi postojeće potpore, koje su odobrene odlukom Vijeća br. 2003/530/EZ od 16. srpnja 2003., predstavljale najviši iznos povrata koji se može dopustiti proizvođačima mlijeka, s posljedicom da bi eventualno svaka dodatna mjera potpore, premda spada u sustav male vrijednosti (i premda je potpuno beznačajna), na temelju zakona, zbog kumulativnog učinka, predstavljala potporu koja prelazi dopuštenu razinu potpore.

               2.

               Drugi tužbeni razlog, u pogledu, povrede članka 3. stavka 2., gore navedene Uredbe (EZ) br. 1535/2007, članka 1. točke (c), Uredbe Vijeća (EZ) br. 659/1999 od 22. ožujka 1999., o utvrđivanju detaljnih pravila primjene članka 93. Ugovora o EZ-u (SL L 83, str. 1.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 8., svezak 4., str. 16.)., i članka 4., stavka 1., Uredbe (EZ) br. 794/2004, o provedbi Uredbe Vijeća (EZ) br. 659/1999 o utvrđivanju detaljnih pravila za primjenu članka 93. Ugovora o EZ (SL L 140, str. 1.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 8., svezak 2., str. 9.), kao i nedostatka obrazloženja.

                           —

                           U tom pogledu se ističe da se u pobijanoj odluci pozvalo na navedeni čl. 3. st. 2. — koji se odnosi na sveukupni iznos potpora, od kojih svaka pojedinačno spada u sustav male vrijednosti — u slučaju u kojem se potpora male vrijednosti temeljila na već postojećoj potpori. Osim toga, odluka pogrešno kvalificira pobijanu mjeru kao izmjenu postojeće potpore, koja je značajna za primjenu članka 1. toč. (c) Uredbe br. 659/1999. Naime, polugodišnja odgoda roka za plaćanje jednogodišnjeg obroka je predstavljala samostalnu mjeru i u svakom slučaju nije predstavljala znatno povećanje postojeće potpore. Osim toga, ona nije predstavljala povećanje koje nije veće od 20 % izvornog iznosa sustava postojećih potpora i nije utjecala na procjenu kompatibilnosti takvog sustava. U svakom slučaju, Komisija je propustila dovoljno obrazložiti navedene činjenice.


title: Predmet T-338/13: Tužba podnesena 21. lipnja 2013. — Energa Power Trading protiv Komisije

text:
               31.8.2013

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 252/23

         Tužba podnesena 21. lipnja 2013. — Energa Power Trading protiv Komisije
   (Predmet T-338/13)
   2013/C 252/62

   Predmetni postupak pokrenut je prije 1. srpnja 2013., datuma pristupanja Republike Hrvatske Europskoj uniji


title: Predmet T-203/13 P: Rješenje Općeg suda od 27. studenoga 2013. — Marcuccio protiv Komisije ( „Žalba — Javna služba — Odbacivanje tužbe u prvom stupnju kao očito nedopuštene — Tužba podnesena telefaksom u tužbenom roku i potpisana pečatom koji reproducira potpis odvjetnika — Podnošenje originala nakon isteka roka — Zakašnjela tužba — Očito neosnovana žalba” )

text:
               15.2.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 45/33

         Rješenje Općeg suda od 27. studenoga 2013. — Marcuccio protiv Komisije
   (Predmet T-203/13 P) (1)

   (Žalba - Javna služba - Odbacivanje tužbe u prvom stupnju kao očito nedopuštene - Tužba podnesena telefaksom u tužbenom roku i potpisana pečatom koji reproducira potpis odvjetnika - Podnošenje originala nakon isteka roka - Zakašnjela tužba - Očito neosnovana žalba)
   2014/C 45/55
   Jezik postupka: talijanski

      Stranke

      Žalitelj: Luigi Marcuccio (Tricase, Italija) (zastupnik: G. Cipressa, odvjetnik)

      Druga stranka postupka: Europska komisija (zastupnici: C. Berardis-Kayser i G. Gattinara, agenti)

      Predmet

   Žalba protiv rješenja Službeničkog suda Europske unije (drugo vijeće) od 28. siječnja 2013., Marcuccio/Komisija (F-92/12, još neobjavljeno u Recueil) kojom se traži poništenje tog rješenja.

      Izreka

               1.

               Žalba se odbija.

               2.

               Luigiju Marcucciu nalaže se snošenje vlastitih troškova kao i troškova Europske komisije u okviru ovog postupka.

      (1)  SL C 156, 1.6.2013.


title: Predmet F-40/12: Presuda Službeničkog suda (treće vijeće) od 19. lipnja 2013. — CF protiv EASA-e

text:
               31.8.2013

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 252/30

         Presuda Službeničkog suda (treće vijeće) od 19. lipnja 2013. — CF protiv EASA-e
   (Predmet F-40/12) (1)

   2013/C 252/80

   Predmetni postupak zaključen je prije 1. srpnja 2013., datuma pristupanja Republike Hrvatske Europskoj uniji

      (1)  SL C 184, 23.6.2012., str. 24.


title: Predmet C-606/16 P: Žalba koju je 24. studenoga 2016. podnijelo Vijeće Europske unije protiv presude Općeg suda (deveto vijeće) od 15. rujna 2016. u predmetu T-80/14, PT Musim Mas protiv Vijeća

text:
               30.1.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 30/35

         Žalba koju je 24. studenoga 2016. podnijelo Vijeće Europske unije protiv presude Općeg suda (deveto vijeće) od 15. rujna 2016. u predmetu T-80/14, PT Musim Mas protiv Vijeća
   (Predmet C-606/16 P)
   (2017/C 030/39)
   Jezik postupka: engleski

      Stranke

      Žalitelj: Vijeće Europske unije (zastupnici: H. Marcos Fraile, agent, N. Tuominen, odvjetnik)

      Druge stranke u postupku: PT Perindustrian dan Perdagangan Musim Semi Mas (PT Musim Mas), Europska komisija, Europski odbor za biodizel (EBB)

      Žalbeni zahtjev

   Žalitelj od Suda zahtijeva da:

               —

               ukine presudu Općeg suda od 15. rujna 2016., koja je Vijeću dostavljena 16. rujna 2016., u predmetu T-80/14, PT Perindustrian dan Perdagangan Musim Semi Mas (PT Musim Mas)/Vijeće Europske unije;

               —

               odbije tužbu za poništenje pobijane uredbe u prvostupanjskom postupku i

               —

               naloži tužitelju u prvostupanjskom postupku snošenje troškova Vijeća u tom i u ovom postupku.

         Ili, podredno, da:

               —

               vrati predmet Općem sudu na ponovno odlučivanje;

               —

               naknadno odluči o troškovima prvostupanjskog i žalbenog postupka.

      Žalbeni razlozi i glavni argumenti

               1.

                  Kao prvo, Opći sud je primijenio pogrešan pravni kriterij prilikom ocjenjivanja je li Vijeće raspolagalo dokazima koji bi opravdali odluku o tome da su domaće cijene sirovina, iskazane u evidencijama relevantnih indonezijskih izvoznika, toliko poremećene da je opravdano ne uzeti ih u obzir i primijeniti metodu iz članka 2. stavka 5. podstavka 2. osnovne uredbe (1). Opći sud je na taj način spomenutoj instituciji nametnuo pretežak teret dokazivanja.

               2.

                  Kao drugo, nije valjano obrazložen zaključak Općeg suda prema kojem dokazi što su ih ponudile institucije nisu bili dovoljni da bi potvrdili znatne poremećaje cijena glavnih sirovina u Indoneziji koje bi se moglo pripisati DET sustavu.

               3.

                  Kao treće, izreka pobijane presude, kojom se poništavaju antidampinške pristojbe u dijelu koji se odnosi na tužitelja u prvostupanjskom postupku, neproporcionalna je u odnosu na jedini tužbeni razlog za poništenje koji je prihvatio Opći sud i daje utvrđenju nezakonitosti pretjerane učinke.

               4.

               Vijeće će pokazati da pobijana presuda sadržava više pogrešaka koje se tiču prava, a koje utječu na njezinu valjanost. K tome, spomenuta institucija navodi da su činjenice koje je tužitelj u prvostupanjskom postupku istaknuo u okviru drugog dijela drugog tužbenog razloga u dovoljnoj mjeri potkrijepljene da bi Sud mogao odlučiti o tom tužbenom razlogu i odbiti tužbu.

               5.

               Vijeće stoga uljudno zahtijeva ukidanje pobijane presude i odbijanje tužbe za poništenje pobijane uredbe podnesene u prvostupanjskom postupku.

      (1)  Uredba Vijeća (EZ) br. 1225/2009 od 30. studenoga 2009. o zaštiti od dampinškog uvoza iz zemalja koje nisu članice Europske zajednice (SL 2009., L 343, str. 51.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 11., svezak 30., str. 202.; osnovna uredba)


title: Spojeni predmeti T-433/11 i T-98/12: Rješenje Općeg suda od 10. lipnja 2014. – Makhlouf protiv Vijeća

text:
               4.8.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 253/66

         Rješenje Općeg suda od 10. lipnja 2014. – Makhlouf protiv Vijeća
   (Spojeni predmeti T-433/11 i T-98/12) (1)

   2014/C 253/90
   Jezik postupka: francuski
   Predsjednik sedmog vijeća odredio je brisanje spojenih predmeta.

      (1)  SL C 290, 1.10.2011.


title: Predmet C-12/17: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 10. siječnja 2017. uputio Curtea de Apel Cluj (Rumunjska) – Maria Dicu protiv Ministerul Justiției, Consiliul Superior al Magistraturii, Curtea de Apel Suceava, Tribunalul Botoșani

text:
               3.4.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 104/33

         Zahtjev za prethodnu odluku koji je 10. siječnja 2017. uputio Curtea de Apel Cluj (Rumunjska) – Maria Dicu protiv Ministerul Justiției, Consiliul Superior al Magistraturii, Curtea de Apel Suceava, Tribunalul Botoșani
   (Predmet C-12/17)
   (2017/C 104/48)
   Jezik postupka: rumunjski

      Sud koji je uputio zahtjev

   Curtea de Apel Cluj

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelj: Maria Dicu

      Tuženici: Ministerul Justiției, Consiliul Superior al Magistraturii, Curtea de Apel Suceava, Tribunalul Botoșani

      Prethodno pitanje

   Treba li članak 7. Direktive 2003/88/EZ (1) tumačiti na način da mu se protivi odredba nacionalnog propisa prema kojoj se prilikom određivanja trajanja radnikova godišnjeg odmora ne uzima u obzir vrijeme roditeljskog dopusta do djetetove druge godine kao razdoblje zaposlenja?

      (1)  Direktiva 2003/88/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 4. studenoga 2003. o određenim vidovima organizacije radnog vremena (SL L 299, str. 9.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 5., svezak 2., str. 31.)


title: Predmet C-486/16: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 12. rujna 2016. uputio Juzgado de Primera Instancia de Alicante (Španjolska) – Bankia S.A. protiv Alfreda Sáncheza Martínez i Sandre Sánchez Triviño

text:
               28.11.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 441/9

      Zahtjev za prethodnu odluku koji je 12. rujna 2016. uputio Juzgado de Primera Instancia de Alicante (Španjolska) – Bankia S.A. protiv Alfreda Sáncheza Martínez i Sandre Sánchez Triviño
      (Predmet C-486/16)
      (2016/C 441/12)
      Jezik postupka: španjolski

         Sud koji je uputio zahtjev

      Juzgado de Primera Instancia de Alicante

         Stranke glavnog postupka

         Tužitelj: Bankia S.A.

         Tuženici: Alfredo Sánchez Martínez i Sandra Sánchez Triviño

         Prethodna pitanja

                  1.

                  Je li protivno članku 4. stavku 1. i članku 7. stavku 1. Direktive Vijeća 93/13/EEZ (1) od 5. travnja 1993. o nepoštenim uvjetima u potrošačkim ugovorima prilikom odlučivanja o nepoštenosti odredbe o prijevremenom dospijeću, poput one o kojoj je riječ u spornom ugovoru, sklopljenom između prodavatelja robe ili pružatelja usluga i potrošača, voditi računa ne samo o okolnostima koje postoje u trenutku sklapanja ugovora, nego i o težini potrošačeve povrede nakon njegova sklapanja?

                  2.

                  Je li protivno načelu djelotvornosti iz članka 7. stavka 1. Direktive Vijeća 93/13/EEZ od 5. travnja 1993. o nepoštenim uvjetima u potrošačkim ugovorima, izdati rješenje o ovrsi na temelju odredbe o prijevremenom dospijeću koja je proglašena nepoštenom konačnom sudskom odlukom donesenom u ranijem postupku ovrhe na nekretnini koji se vodio između istih stranaka i temeljio na istom ugovoru o hipotekarnom kreditu, čak i kad materijalni učinci pravomoćnosti te odluke nisu priznati u nacionalnom pravnom poretku, ali on ne predviđa mogućnost pokretanja novog ovršnog postupka na temelju istog ovršnog naslova?

                  3.

                  Je li, u okolnostima postupka ovrhe na nekretnini u kojem je prvostupanjski sud odbio donijeti rješenje o ovrsi jer se temelji na odredbi o prijevremenom dospijeću koja je proglašena nepoštenom u ranijem postupku ovrhe na nekretnini koji se temeljio na istoj osnovi i vodio između istih stranaka, a u kojem je drugostupanjsko tijelo ukinulo odluku o odbijanju donošenja rješenja o ovrsi te je prvostupanjskom sudu vratilo predmet kako bi potonji donio spomenuto rješenje, protivno načelu djelotvornosti iz članka 7. stavka 1. Direktive Vijeća 93/13/EEZ od 5. travnja 1993. o nepoštenim uvjetima u potrošačkim ugovorima to da je prvostupanjski sud vezan odlukom drugostupanjskog suda ili nacionalno pravo valja tumačiti na način da prvostupanjski sud nije vezan odlukom drugostupanjskog suda jer već postoji ranija konačna sudska odluka u kojoj je odredba o prijevremenom dospijeću na kojoj se temelji rješenje o ovrsi proglašena ništavom, pa u ovom slučaju ovršni prijedlog treba ponovo proglasiti nedopuštenim?

         (1)  SL 1993., L 95, str. 29. (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 15., svezak 12., str. 24.)


title: Predmet T-418/16: Tužba podnesena 29. srpnja 2016. – Galletas Gullon protiv EUIPO-a – O2 Holdings (oblik paketa)

text:
               19.9.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 343/43

         Tužba podnesena 29. srpnja 2016. – Galletas Gullon protiv EUIPO-a – O2 Holdings (oblik paketa)
   (Predmet T-418/16)
   (2016/C 343/58)
   Jezik na kojem je tužba podnesena: engleski

      Stranke

      Tužitelj: Galletas Gullon, SA (Aguilar de Campoo, Španjolska) (zastupnik: M. Escudero Pérez, odvjetnik)

      Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO)

      Druga stranka u postupku pred žalbenim vijećem: O2 Holdings Ltd (Slough, Ujedinjena Kraljevina)

      Podaci o postupku pred EUIPO-om

      Nositelj spornog žiga: tužitelj

      Predmetni sporni žig: trodimenzionalni žig (oblik paketa) – žig EU-a br. 3 417 874

      Postupak pred EUIPO-om: postupak proglašavanja žiga ništavim

      Pobijana odluka: odluka četvrtog žalbenog vijeća EUIPO-a od 19. svibnja 2016. u predmetu R 1614/2015-4

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

               —

               poništi pobijanu odluku;

               —

               naloži EUIPO-u i drugoj stranci, ukoliko se uključi u postupak, snošenje troškova.

      Tužbeni razlog

               —

               povreda članka 51. stavka 1. točke (a) Uredbe br. 207/2009.


title: Predmet C-613/16: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 28. studenoga 2016. uputio Finanzgerichts Köln (Njemačka) – Juhler Holding A/S protiv Bundeszentralamt für Steuern

text:
               3.4.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 104/25

         Zahtjev za prethodnu odluku koji je 28. studenoga 2016. uputio Finanzgerichts Köln (Njemačka) – Juhler Holding A/S protiv Bundeszentralamt für Steuern
   (Predmet C-613/16)
   (2017/C 104/37)
   Jezik postupka: njemački

      Sud koji je uputio zahtjev

   Finanzgericht Köln

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelj: Juhler Holding A/S

      Tuženik: Bundeszentralamt für Steuern

      Prethodna pitanja

               1.

               Protivi li se članku 43. u vezi s člankom 48. UEZ-a (sada članak 49. u vezi s člankom 54. UFEU-a) nacionalni porezni propis poput odnosnog u glavnom postupku, koji nerezidentnom matičnom društvu koje je trajno izdvojeno kao holding društvo unutar koncerna koji obavlja djelatnost u državi u kojoj ono ima svoje sjedište uskraćuje izuzeće od poreza na dobit od kapitala za dividende,
               kada u tom društvu udjele drže osobe koje ne bi imale pravo na povrat ili izuzeće od poreza ako prihode ostvaruju izravno i

                           1)

                           ne postoje gospodarski ili drugi važni razlozi za uključivanje nerezidentnog matičnog društva ili

                           2)

                           nerezidentno matično društvo ne ostvaruje više od 10 % ukupnog bruto prihoda za odnosno porezno razdoblje od vlastite gospodarske aktivnosti (ne radi se o vlastitoj gospodarskoj aktivnosti ako nerezidentno društvo ostvaruje bruto prihod koji proizlazi iz upravljanja imovinom) ili

                           3)

                           nerezidentno matično društvo ne sudjeluje u ukupnoj gospodarskoj aktivnosti s poduzećem koje je uređeno na odgovarajući način s obzirom na njegov predmet poslovanja, dok se rezidentnim holding društvima odobrava izuzeće od poreza na dobit od kapitala ne uzimajući u obzir prethodno navedene uvjete?

               2.

               Protivi li se članku 5. stavku 1. u vezi s člankom 1. stavkom 2. Direktive 90/435/EEZ (1) nacionalni porezni propis poput onoga u glavnom postupku koji nerezidentnom matičnom društvu koje je trajno izdvojeno kao holding društvo unutar koncerna koji obavlja djelatnost u državi u kojoj ono ima svoje sjedište uskraćuje izuzeće od poreza na dobit od kapitala za dividende,
               kada u tom društvu udjele drže osobe koje ne bi imale pravo na povrat ili izuzeće od poreza da prihode ostvaruju izravno i

                           1)

                           ne postoje gospodarski ili drugi važni razlozi za uključivanje nerezidentnog matičnog društva ili

                           2)

                           nerezidentno matično društvo ne ostvaruje više od 10 % ukupnog bruto prihoda za odnosno porezno razdoblje od vlastite gospodarske aktivnosti (ne radi se o vlastitoj gospodarskoj aktivnosti ako nerezidentno društvo ostvaruje bruto prihod koji proizlazi iz upravljanja imovinom) ili

                           3)

                           nerezidentno matično društvo ne sudjeluje u ukupnoj gospodarskoj aktivnosti s poduzećem koje je uređeno na odgovarajući način s obzirom na njegov predmet poslovanja, dok se rezidentnim holding društvima odobrava izuzeće od poreza na dobit od kapitala ne uzimajući u obzir prethodno navedene uvjete?

      (1)  Direktiva Vijeća 90/435/EEZ od 23. srpnja 1990. o zajedničkom sustavu oporezivanja koji se primjenjuje na matična društva i društva kćeri iz različitih država članica; SL 1990., L 225, str. 6.


title: Predmet C-148/14: Presuda Suda (drugo vijeće) od 29. travnja 2015. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Bundesverwaltungsgericht – Njemačka) – Bundesrepublik Deutschland protiv Nordzucker AG (Zahtjev za prethodnu odluku — Okoliš — Direktiva 2003/87/EZ — Sustav trgovanja emisijskim jedinicama stakleničkih plinova unutar Unije — Određivanje opsega obveze predaje emisijskih jedinica — Kazne — Članak 16. stavci 1. i 3.)

text:
               29.6.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 213/10

         Presuda Suda (drugo vijeće) od 29. travnja 2015. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Bundesverwaltungsgericht – Njemačka) – Bundesrepublik Deutschland protiv Nordzucker AG
   (Predmet C-148/14) (1)

   ((Zahtjev za prethodnu odluku - Okoliš - Direktiva 2003/87/EZ - Sustav trgovanja emisijskim jedinicama stakleničkih plinova unutar Unije - Određivanje opsega obveze predaje emisijskih jedinica - Kazne - Članak 16. stavci 1. i 3.))
   (2015/C 213/14)
   Jezik postupka: njemački

      Sud koji je uputio zahtjev

   Bundesverwaltungsgericht

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelj: Bundesrepublik Deutschland

      Tuženik: Nordzucker AG

      Izreka

   Članak 16. stavak 3. Direktive 2003/87/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 13. listopada 2003. o uspostavi sustava trgovanja emisijskim jedinicama stakleničkih plinova unutar Zajednice i o izmjeni Direktive Vijeća 96/61/EZ, kako je izmijenjena Direktivom 2004/101/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 27. listopada 2004., treba tumačiti na način da se ne primjenjuje na operatera koji preda broj emisijskih jedinica stakleničkih plinova u visini emisija prethodne godine, kako je o njima izviješteno i kako su verificirane u skladu s člankom 15. te direktive, ako se, nakon dodatne verifikacije nadležnog nacionalnog tijela poslije isteka roka za predaju, utvrdi da je navedena preniska količina tih emisija, tako da je predan nedovoljan broj emisijskih jedinica.
   Zadaća je država članica da odrede kazne koje se mogu izreći u tom slučaju, sukladno članku 16. stavku 1. Direktive 2003/87, kako je izmijenjena Direktivom 2004/101.

      (1)  SL C 235, 21. 7. 2014.


title: Predmet T-219/14: Presuda Općeg suda od 6. travnja 2017. – Regione autonoma della Sardegna protiv Komisije („Državne potpore — Pomorski prijevoz — Naknada za pružanje javne usluge — Povećanje kapitala — Odluka kojom se potpore proglašavaju nespojivima s unutarnjim tržištem i kojom se nalaže njihov povrat — Likvidacija poduzetnika korisnika — Zadržavanje pravnog interesa — Nedonošenje odluke o obustavi postupka — Pojam potpore — Usluga od općega gospodarskog interesa — Kriterij privatnog ulagača — Očita pogreška u ocjeni — Pogreška koja se tiče prava — Prigovor nezakonitosti — Obveza obrazlaganja — Prava obrane — Odluka 2011/21/EU — Smjernice o državnim potporama za sanaciju i restrukturiranje poduzeća u teškoćama — Okvir Unije primjenjiv na državne potpore u obliku naknade za pružanje javne usluge — Presuda Altmark”)

text:
               22.5.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 161/20

         Presuda Općeg suda od 6. travnja 2017. – Regione autonoma della Sardegna protiv Komisije
   (Predmet T-219/14) (1)

   ((„Državne potpore - Pomorski prijevoz - Naknada za pružanje javne usluge - Povećanje kapitala - Odluka kojom se potpore proglašavaju nespojivima s unutarnjim tržištem i kojom se nalaže njihov povrat - Likvidacija poduzetnika korisnika - Zadržavanje pravnog interesa - Nedonošenje odluke o obustavi postupka - Pojam potpore - Usluga od općega gospodarskog interesa - Kriterij privatnog ulagača - Očita pogreška u ocjeni - Pogreška koja se tiče prava - Prigovor nezakonitosti - Obveza obrazlaganja - Prava obrane - Odluka 2011/21/EU - Smjernice o državnim potporama za sanaciju i restrukturiranje poduzeća u teškoćama - Okvir Unije primjenjiv na državne potpore u obliku naknade za pružanje javne usluge - Presuda Altmark”))
   (2017/C 161/27)
   Jezik postupka: talijanski

      Stranke

      Tužitelj: Regione autonoma della Sardegna (Italija) (zastupnici: T. Ledda, S. Sau, G. M. Roberti, G. Bellitti i I. Perego, odvjetnici)

      Tuženik: Europska komisija (zastupnici: G. Conte, D. Grespan i A. Bouchagiar, agenti)

      Intervenijent u potporu tuženiku: Compagnia italiana di navigazione SpA (Napulj, Italija) (zastupnici: F. Sciaudone, R. Sciaudone, D. Fioretti i A. Neri, a zatim M. Merola, B. Carnevale i M. Toniolo, odvjetnici)

      Predmet

   Zahtjev na temelju članka 263. UFEU-a za poništenje Odluke Komisije C(2013) 9101 final od 22. siječnja 2014. o mjerama potpore SA.32014 (2011/C), SA.32015 (2011/C) i SA.32016 (2011/C) koje je regija Sardinija izvršila u korist Saremara jer su u toj odluci mjera isplate naknade za pružanje javne usluge i povećanje kapitala ocijenjeni kao državne potpore nespojive s unutarnjim tržištem te je naložen njihov povrat.

      Izreka

               1.

               Tužba se odbija.

               2.

               Tužitelju Regione autonoma della Sardegna (Italija) nalaže se da uz vlastite troškove snosi i troškove Europske komisije i društva Compagnia Italiana di Navigazione SpA.

      (1)  SL C 175, 10. 6. 2014.


title: Predmet T-462/07: Presuda Općeg suda od 16. rujna 2013. — Galp Energía España i dr. protiv Komisije ( „Tržišno natjecanje — Zabranjeni sporazumi — Španjolsko tržište asfaltnog bitumena — Odluka kojom je utvrđena povreda članka 81. UEZ-a — Godišnji sporazumi o podjeli tržišta i usklađivanju cijena — Dokaz o sudjelovanju u zabranjenom sporazumu — Izračun iznosa novčane kazne” )

text:
               16.11.2013

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 336/12

         Presuda Općeg suda od 16. rujna 2013. — Galp Energía España i dr. protiv Komisije
   (Predmet T-462/07) (1)

   (Tržišno natjecanje - Zabranjeni sporazumi - Španjolsko tržište asfaltnog bitumena - Odluka kojom je utvrđena povreda članka 81. UEZ-a - Godišnji sporazumi o podjeli tržišta i usklađivanju cijena - Dokaz o sudjelovanju u zabranjenom sporazumu - Izračun iznosa novčane kazne)
   2013/C 336/25
   Jezik postupka: engleski

      Stranke

      Tužitelji: Galp Energia España, SA (Alcobendas, Španjolska); Petróleos de Portugal (Petrogal), SA (Lisabon, Portugal) i Galp Energia, SGPS, SA (Lisabon) (zastupnici: M. Slotboom i G. Gentil Anastácio, odvjetnici)

      Tuženik: Europska komisija (zastupnici: F. Castillo de la Torre, agent, uz asistenciju J. Rivasa Andrésa, odvjetnika, i M. Heenana Bróna, solicitor, a zatim J. Rivasa Andrésa)

      Predmet

   Ponajprije, zahtjev da se u cijelosti ili djelomično poništi Odluka Komisije C(2007) 4441 final od 3. listopada 2007. o postupku primjene članka 81. (UEZ-a) [predmet COMP/38.710 — Bitumen (Španjolska)] i, podredno, da se smanje novčane kazne izrečene tužiteljima.

      Izreka

               1.

               Poništava se članak 1. Odluke Komisije C(2007) 4441 final od 3. listopada 2007. o postupku primjene članka 81. (UEZ-a) (predmet COMP/38.710 — Bitumen Španjolska), u dijelu u kojem je utvrđena umiješanost Galp Energíe España, SA, Petróleosa de Portugal (Petrogal), SA, i Galp Energie, SGPS, SA, u niz sporazuma i praksi dogovorenih na španjolskom tržištu bitumena, u mjeri u kojoj ti sporazumi i prakse obuhvaćaju, s jedne strane, sustav nadzora nad provedbom sporazumâ o podjeli tržišta i korisnika i, s druge strane, mehanizam izravnanja namijenjen uklanjanju odstupanja nastalih u odnosu na te sporazume.

               2.

               Poništava se članak 3. Odluke C(2007) 4441 final u dijelu u kojem se Galp Energía España, Petróleos de Portugal (Petrogal) i Galp Energia, SGPS obvezuju prestati s povredom kako je utvrđena u članku 1. navedene odluke i suzdržati se od ponavljanja neke od radnji ili ponašanja koji su navedeni u tom članku ili imaju sličan predmet odnosno učinak, u mjeri u kojoj ta povreda obuhvaća, s jedne strane, sustav nadzora nad provedbom sporazumâ o podjeli tržišta i korisnika i, s druge strane, mehanizam izravnanja namijenjen uklanjanju odstupanja nastalih u odnosu na te sporazume.

               3.

               Novčana kazna koja je u članku 2. Odluke C(2007) 4441 final izrečena Galp Energíi España i Petróleosu de Portugal (Petrogal) utvrđuje u iznosu od 8 277 500 eura, dok se novčana kazna koja je u članku 2. Odluke C(2007) 4441 izrečena Galp Energii, SGPS utvrđuje u iznosu od 6 149 000 eura.

               4.

               U preostalom dijelu tužbenog zahtjeva tužba se odbija.

               5.

               Svaka će stranka snositi vlastite troškove.

      (1)  SL C 51, 23.2.2008.


title: Predmet T-504/17: Tužba podnesena 4. kolovoza 2017. – Estévez Puerto i drugi protiv Komisije i SRB-a

text:
               16.10.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 347/37

         Tužba podnesena 4. kolovoza 2017. – Estévez Puerto i drugi protiv Komisije i SRB-a
   (Predmet T-504/17)
   (2017/C 347/47)
   Jezik postupka: španjolski

      Stranke

      Tužitelji: José Ramón Estévez Puerto (Jeréz de la Frontera, Španjolska) i 14 ostalih tužitelja (zastupnici: B. Gutiérrez de la Roza Pérez, P. Rubio Escobar, R. Ruíz de la Torre Esporrín i B. Fernández García, odvjetnici)

      Tuženici: Europska komisija i Jedinstveni sanacijski odbor (SRB)

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelji od Općeg suda zahtijevaju da poništi sljedeće akte:

               —

               Odluku (SRB/EES/2017/08) Jedinstvenog sanacijskog odbora s njegove izvršne sjednice od 7. lipnja 2017., o usvajanju sanacijskog programa za financijsku instituciju Banco Popular Español, S.A.

               —

               Odluku Komisije (EU) 2017/1246 od 7. lipnja 2017. o potvrđivanju sanacijskog programa za društvo Banco Popular Español.

      Tužbeni razlozi i glavni argumenti

   Tužbeni razlozi i glavni argumenti slični su navedenima u predmetima T-478/17, Mutualidad de la Abogacía i Hermandad Nacional de Arquitectos Superiores i Químicos/Jedinstveni sanacijski odbor, T-481/17, Fundación Tatiana Pérez de Guzmán el Bueno i SFL/Jedinstveni sanacijski odbor, T-482/17, Comercial Vascongada Recalde/Komisija i Jedinstveni sanacijski odbor, T-483/17, García Suárez i dr./Komisija i Jedinstveni sanacijski odbor, T-484/17, Fidesban i dr./Jedinstveni sanacijski odbor, T-497/17, Sáchez del Valle i Calatrava Real State 2015/Komisija i Jedinstveni sanacijski odbor te T-498/17, Pablo Álvarez de Linera Granda/Komisija i Jedinstveni sanacijski odbor.


title: Predmet T-766/14: Tužba podnesena 18. studenoga 2014. – Actega Terra/OHIM – Heidelberger Druckmaschinen (FoodSafe)

text:
               9.2.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 46/53

         Tužba podnesena 18. studenoga 2014. – Actega Terra/OHIM – Heidelberger Druckmaschinen (FoodSafe)
   (Predmet T-766/14)
   (2015/C 046/68)
   Jezik na kojem je tužba podnesena: njemački

      Stranke

      Tužitelj: Actega Terra GmbH (Lehrte, Njemačka) (zastupnik: odvjetnica C. Onken)

      Tuženik: Ured za usklađivanje na unutarnjem tržištu (žigovi i dizajni) (OHIM)

      Druga stranka pred žalbenim vijećem: Heidelberger Druckmaschinen AG (Heidelberg, Njemačka)

      Podaci o postupku pred OHIM-om

      Nositelj spornog žiga: tužitelj

      Sporni žig u pitanju: verbalni žig Zajednice „FoodSafe” – žig Zajednice br. 9 5 02  551

      Postupak pred OHIM-om: postupak proglašavanja žiga ništavim

      Pobijana odluka: odluka četvrtog žalbenog vijeća OHIM-a od 8. rujna 2014. u predmetu R 2440/2013-4

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

               —

               preinači pobijanu odluku tako da se poništi odluka Odjela za poništaje od 14. listopada 2013., Az 6912 C, i da se odbije zahtjev za proglašavanje žiga Zajednice br. 9 5 02  551 ništavim;

               —

               podredno, poništi pobijanu odluku;

               —

               naloži OHIM-u snošenje troškova.

      Tužbeni razlozi

               —

               povreda članka 7. stavka 1. točke (c) Uredbe br. 207/2009;

               —

               povreda članka 52. stavka 1. točke (a) Uredbe br. 207/2009;

               —

               povreda članka 76. stavka 1. Uredbe br. 207/2009.


title: Predmet T-516/11: Presuda Općeg suda od 9. rujna 2014. – MasterCard i dr. protiv Komisije ( „Pristup dokumentima — Uredba (EZ) br. 1049/2001 — Dokumenti u vezi s analizom koristi i troškova prihvaćanja različitih sredstava plaćanja od strane trgovaca — Dokumenti treće osobe — Odbijanje pristupa — Izuzeće u vezi sa zaštitom procesa odlučivanja — Izuzeće u vezi sa zaštitom komercijalnih interesa treće osobe” )

text:
               20.10.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 372/13

         Presuda Općeg suda od 9. rujna 2014. – MasterCard i dr. protiv Komisije
   (Predmet T-516/11) (1)

   ((„Pristup dokumentima - Uredba (EZ) br. 1049/2001 - Dokumenti u vezi s analizom koristi i troškova prihvaćanja različitih sredstava plaćanja od strane trgovaca - Dokumenti treće osobe - Odbijanje pristupa - Izuzeće u vezi sa zaštitom procesa odlučivanja - Izuzeće u vezi sa zaštitom komercijalnih interesa treće osobe”))
   2014/C 372/17
   Jezik postupka: engleski

      Stranke

      Tužitelji: MasterCard, Inc. (Wilmington, Delaware, Sjedinjene Američke Države); MasterCard International, Inc. (New York, New York, Sjedinjene Američke Države); i MasterCard Europe (Waterloo, Belgija) (zastupnici: inicijalno B. Amory, V. Brophy i S. McInnes, a zatim B. Amory i V. Brophy, odvjetnici)

      Tuženik: Europska komisija (zastupnici: F. Clotuche-Duvieusart i V. Bottka, agenti)

      Predmet

   Zahtjev za poništenje Komisijine odluke od 12. srpnja 2011. koja tužiteljima odbija odobrenje pristupa određenim dokumentima treće osobe u vezi s analizom koristi i troškova prihvaćanja različitih sredstava plaćanja od strane trgovaca.

      Izreka

               1.

               Poništava se Odluka Europske komisije od 12. srpnja 2011., koja MasterCardu Inc., MasterCard Internationalu Inc. i MasterCardu Europe odbija pristup određenim dokumentima treće osobe u vezi s analizom koristi i troškova prihvaćanja različitih sredstava plaćanja od strane trgovaca, jer odbija pristup dokumentima koji su obrađivali:

                           —

                           koristi i troškove prihvaćanja različitih sredstava plaćanja od strane trgovaca (početno izvješće od 2. lipnja 2009.);

                           —

                           koristi i troškove prihvaćanja različitih sredstava plaćanja od strane trgovaca – dio 1. metodološkog izvješća od 28. rujna 2009. [revidirana verzija koja sadrži očitovanja zainteresiranih stranaka i Komisijine Glavne uprave (DG) „Tržišno natjecanje”];

                           —

                           rezultate detaljnih intervjua o troškovima plaćanja: analize od 15. siječnja 2010. (verzija dostavljena 9. ožujka 2010.) detaljnih intervjua održanih u Mađarskoj, Nizozemskoj i Ujedinjenoj Kraljevini;

                           —

                           nacrt mrežnog upitnika od 8. ožujka 2010.;

                           —

                           rezultate i zaključke testa izvedivosti na Internetu; nacrt izvješća od 24. svibnja 2010.

               2.

               Komisiji se nalaže snošenje troškova.

      (1)  SL C 347, 26.11.2011.


title: Predmet C-61/15 P: Žalba koju je 11. veljače 2015. podnio Heli-Flight GmbH & Co. KG protiv presude Općeg suda (osmo vijeće) od 11. prosinca 2014. u predmetu T-102/13, Heli-Flight GmbH & Co. KG protiv Europske agencije za sigurnost zračnog prometa (EASA)

text:
               11.5.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 155/11

         Žalba koju je 11. veljače 2015. podnio Heli-Flight GmbH & Co. KG protiv presude Općeg suda (osmo vijeće) od 11. prosinca 2014. u predmetu T-102/13, Heli-Flight GmbH & Co. KG protiv Europske agencije za sigurnost zračnog prometa (EASA)
   (Predmet C-61/15 P)
   (2015/C 155/12)
   Jezik postupka: njemački

      Stranke

      Žalitelj: Heli-Flight GmbH & Co. KG (zastupnik: T. Kittner, odvjetnik)

      Druga stranka u postupku: Europska agencija za sigurnost zračnog prometa (EASA)

      Žalbeni zahtjev

               1.

               Žalitelj od Suda zahtijeva da

                           —

                           ukine presudu Općeg suda od 11. prosinca 2014. u predmetu Heli-Flight GmbH & Co. KG protiv Europske agencije za sigurnost zračnog prometa (EASA) i poništi odluku protivnika žalbe od 13. siječnja 2012. dostavljene žalitelju kojom je odbijen zahtjev žalitelja za odobrenje uvjeta letenja za helikopter tipa Robinson R66 (serijski broj 0034);

                           —

                           ukine presudu Općeg suda od 11. prosinca 2014. u predmetu Heli-Flight GmbH & Co. KG protiv Europske agencije za sigurnost zračnog prometa (EASA) i naloži EASA-i naknadu štete žalitelju koja mu je nastala zbog odluke o odbijanju.

               2.

               Podredno,

                           —

                           ukine presudu Općeg suda navedenu u točki 1. i poništi odluku navedenu u točki 1. u dijelu u kojem je odluka protivnika žalbe zadržana na snazi;

                           —

                           ukine presudu Općeg suda navedenu u točki 1. u dijelu u kojem je odluka žalbenog vijeća protivnika žalbe od 17. prosinca 2012., oznaka predmeta AP/0l/2012, dostavljena žalitelju 27. prosinca 2012., zadržana na snazi;

                           —

                           ukine presudu Općeg suda navedenu u točki 1. i poništi odluku žalbenog vijeća protivnika žalbe u dijelu u kojem

                                       —

                                       je odluka žalbenog vijeća protivnika žalbe zadržana na snazi,

                                       —

                                       je žalitelju naloženo snošenje troškova,

                                 i prihvati zahtjeve tužitelja i žalitelja postavljene u prvom stupnju.

               3.

               Dodatno podredno, ukine presudu Općeg suda navedenu u točki 1. i vrati predmet Općem sudu na ponovno suđenje.

               4.

               Naloži protivniku žalbe snošenje troškova postupka.

      Žalbeni razlozi i glavni argumenti

   Opći sud nepravilno je protumačio da je tužba tužitelja za poništenje usmjerena jedino protiv odluke žalbenog vijeća i time povrijedio članak 50. Uredbe (EZ) br. 216/2008 (1) Europskog parlamenta i Vijeća od 20. veljače 2008.
   Nadalje, Opći sud povrijedio je načelo ispitivanja po službenoj dužnosti jer je prilikom razjašnjavanja činjeničnog stanja utemeljio svoju odluku samo na tvrdnjama stranaka. Opći sud osobito se nije bavio pitanjem može li se helikopterom marke Robinson R66 letjeti bezopasno ili ne.
   Presudu Općeg suda treba ukinuti i zbog toga što povređuje materijalno pravo Unije jer u ovom slučaju načela ocjene „složenih gospodarskih okolnosti” nepravilno prenosi na ovu pravnu situaciju. Sudsku praksu o tome (među ostalim, presuda od 17. rujna 2007., T-201/04 (2), Microsoft/Komisija, t. 87. i prateće točke) ne može se prenijeti na ovu pravnu situaciju. U spornom slučaju nije riječ ni o pravilima tržišnog natjecanja ni o odlukama Komisije. Nije riječ čak ni o „složenom tehničkom pitanju” jer se ni tuženik ni žalbeno vijeće nisu bavili takvim pitanjima.
   Naposljetku, Opći sud zastupa stajalište da odgovornost za štetu ne postoji ako nisu ispunjene sve pretpostavke o kojima ovisi obveza naknade štete utvrđena u članku 340. UFEU-a. Pogreške Općeg suda koje se tiču prava u vezi s tužbom za poništenje tako se održavaju i u odbijanju tužbe za naknadu štete. Budući da je stoga Opći sud morao potvrditi ništavost kako prvotne odluke tako i odluke žalbenog vijeća, morao je prihvatiti i tužbu za naknadu štete.

      (1)  Uredba (EZ) br. 216/2008 Europskog parlamenta i Vijeća od 20. veljače 2008. o zajedničkim pravilima u području civilnog zrakoplovstva i osnivanju Europske agencije za sigurnost zračnog prometa i stavljanju izvan snage Direktive Vijeća 91/670/EEZ, Uredbe (EZ) br. 1592/2002 i Direktive 2004/36/EZ (SL L 79, str. 1.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 7., svezak 16., str. 39.)

      (2)  ECLI:EU:T:2007:289


title: Predmet T-565/16: Rješenje predsjednika Općeg suda od 25. listopada 2016. – Maubert protiv Vijeća

text:
               16.1.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 14/55

         Rješenje predsjednika Općeg suda od 25. listopada 2016. – Maubert protiv Vijeća
   (Predmet T-565/16) (1)

   (2017/C 014/67)
   Jezik postupka: francuski
   Predsjednik Općeg suda odredio je brisanje predmeta.

      (1)  SL C 27, 25. 1. 2016. (predmet prvotno upisan kod Službeničkog suda Europske unije pod brojem F-137/15 i proslijeđen Općem sudu Europske unije 1.9.2016.)


title: Predmet T-3/14: Tužba podnesena 2. siječnja 2014. — Andual Industrial protiv Komisije

text:
               22.2.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 52/50

         Tužba podnesena 2. siječnja 2014. — Andual Industrial protiv Komisije
   (Predmet T-3/14)
   2014/C 52/96
   Jezik postupka: španjolski

      Stranke

      Tužitelj: Andual Industrial (Badalona, Španjolska) (zastupnici: J. García Muñoz, J. Jiménez-Blanco i J. Corral García, odvjetnici)

      Tuženik: Europska komisija

      Zahtjevi

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

               —

               poništi članke 1. do 6. pobijane odluke;

               —

               podredno, poništi članak 4. odluke u dijelu u kojem određuje povrat potpora, i

               —

               naloži Komisiji snošenje svih troškova postupka.

      Tužbeni razlozi i glavni argumenti

   Odluka koja se pobija u ovom predmetu identična je onoj u predmetu T-515/13, Komisija protiv Španjolske.
   U prilog osnovanosti tužbe tužitelj ističe pet tužbenih razloga.

               1.

               Pobijanom je odlukom počinjena bitna povreda postupka i povrijeđeni su članci 20. i 21. i članak 41. stavak 1. Povelje Europske unije o temeljnim pravima jer je donesena na osnovi ispitnog postupka koji je sadržavao značajne nepravilnosti.

               2.

               Povreda prava time što je protivno člancima 107. i 108. UFEU-a ocijenjeno da su mjere koje su predmet ovog postupka državna potpora, iako kod njih nije utvrđen element selektivnosti.

               3.

               Povreda prava time što je protivno člancima 107. i 108. UFEU-a ocijenjeno da su mjere koje su predmet ovog postupka državna potpora, iako nije utvrđeno da predmetne mjere imaju utjecaja na trgovinu unutar Unije.

               4.

               Povreda prava time što je protivno članku 107. stavku 1. UFEU-a i bez obrazloženja utvrđeno postojanje državne potpore čiji su korisnici gospodarska interesna udruženja (AIE)i njihovi ulagači, iako im ista potpora ne pruža nikakvu konkurentsku prednost niti utječe na trgovinu unutar Unije u predmetnim sektorima.

               5.

               Povreda prava nalaganjem povrata eventualne potpore protivno načelima pravne sigurnosti, zaštite legitimnih očekivanja i jednakog postupanja te članku 14. Uredbe (EZ) br. 659/1999.


title: Predmet T-652/11: Presuda Općeg suda od 26. veljače 2015. – Sabbagh protiv Vijeća ( „Zajednička vanjska i sigurnosna politika — Mjere ograničavanja protiv Sirije — Zamrzavanje financijskih sredstava — Očita pogreška u ocjeni — Izvanugovorna odgovornost” )

text:
               13.4.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 118/23

         Presuda Općeg suda od 26. veljače 2015. – Sabbagh protiv Vijeća
   (Predmet T-652/11) (1)

   ((„Zajednička vanjska i sigurnosna politika - Mjere ograničavanja protiv Sirije - Zamrzavanje financijskih sredstava - Očita pogreška u ocjeni - Izvanugovorna odgovornost”))
   (2015/C 118/30)
   Jezik postupka: francuski

      Stranke

      Tužitelj: Bassam Sabbagh (Damask, Sirija) (zastupnici: M.-A. Bastin i J.-M. Salva, odvjetnici)

      Tuženik: Vijeće Europske unije (zastupnici: B. Driessen i S. Kyriakopoulou, agenti)

      Predmet

   S jedne strane, zahtjev za poništenje Provedbene uredbe Vijeća (EU) br. 1151/2011 od 14. studenoga 2011. o provedbi Uredbe (EU) br. 442/2011 o mjerama ograničavanja s obzirom na stanje u Siriji (SL L 296, str. 3.), Odluke 2011/782/ZVSP od 1. prosinca 2011. o mjerama ograničavanja protiv Sirije i o stavljanju izvan snage Odluke 2011/273/ZVSP (SL L 319, str. 56.) i Uredbe Vijeća (EU) br. 36/2012 od 18. siječnja 2012. o mjerama ograničavanja s obzirom na stanje u Siriji i o stavljanju izvan snage Uredbe (EU) br. 442/2011 (SL L 16, str. 1.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 18., svezak 10., str. 205.), u mjeri u kojoj se ti akti odnose na tužitelja i, s druge strane, zahtjev za naknadu pretrpljene štete.

      Izreka

               1.

               Zahtjev za poništenje provedbenih uredbi Vijeća nakon donošenja Uredbe Vijeća (EU) br. 36/2012 od 18. siječnja 2012. o mjerama ograničavanja s obzirom na stanje u Siriji i o stavljanju izvan snage Uredbe (EU) br. 442/201 odbacuje se kao nedopušten.

               2.

               Poništavaju se akti u mjeri u kojoj se odnose na Bassama Sabbagha:

                           —

                           Provedbena uredba Vijeća (EU) br. 1151/2011 od 14. studenoga 2011. o provedbi Uredbe (EU) br. 442/2011;

                           —

                           Odluka 2011/782/ZVSP od 1. prosinca 2011. o mjerama ograničavanja protiv Sirije i o stavljanju izvan snage Odluke 2011/273/ZVSP;

                           —

                           Uredba br. 36/2012.

               3.

               Zadržavaju se učinci poništenih odluka i uredbi u odnosu na B. Sabbagha sve do isteka roka za podnošenje žalbe ili, ako je žalba podnesena, do eventualnog odbijanja žalbe.

               4.

               Zahtjev za naknadu štete se odbija.

               5.

               Vijeće Europske unije snosi vlastite troškove kao i polovinu troškova B. Sabbagha.

               6.

               B. Sabbagh snosi polovinu vlastitih troškova.

      (1)  SL C 58, 25.2.2012.