title: Predmet C-274/12 P: Presuda Suda (veliko vijeće) od 19. prosinca 2013. — Telefónica SA protiv Europske komisije (Žalba — Tužba za poništenje — Članak 263. stavak 4. UFEU-a — Pravo na pravno sredstvo — Procesna legitimacija — Fizičke ili pravne osobe — Akt koji se osobno odnosi na njih — Regulatorni akt koji ne podrazumijeva provedbene mjere — Odluka kojom se sustav državnih potpora proglašava nespojivim sa zajedničkim tržištem — Pravo na učinkovitu sudsku zaštitu)

text:
               22.2.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 52/12

         Presuda Suda (veliko vijeće) od 19. prosinca 2013. — Telefónica SA protiv Europske komisije
   (Predmet C-274/12 P) (1)

   (Žalba - Tužba za poništenje - Članak 263. stavak 4. UFEU-a - Pravo na pravno sredstvo - Procesna legitimacija - Fizičke ili pravne osobe - Akt koji se osobno odnosi na njih - Regulatorni akt koji ne podrazumijeva provedbene mjere - Odluka kojom se sustav državnih potpora proglašava nespojivim sa zajedničkim tržištem - Pravo na učinkovitu sudsku zaštitu)
   2014/C 52/19
   Jezik postupka: španjolski

      Stranke

      Žalitelj: Telefónica SA (zastupnici: J. Ruiz Calzado i J. Domínguez Pérez, abogados, kao i M. Núñez Müller, Rechtsanwalt)

      Druga stranka u postupku: Europska komisija (zastupnici: P. Němečková i C. Urraca Caviedes, agenti)

      Predmet

   Žalba protiv rješenja Općeg suda (osmo vijeće) od 21. ožujka 2012., Telefónica/Komisija (T-228/10), kojim je Opći sud odbacio kao nedopušten zahtjev za poništenje članka 1. stavka 1. Odluke Komisije 2011/5/EZ od 28. listopada 2009 o poreznoj amortizaciji financijskog ugleda (goodwill) kod stjecanja inozemnih udjela C-45/07 (prijašnji NN 51/07, prijašnji CP 9/07) koju primjenjuje Španjolska (SL 2011, L 7, str. 48.)

      Izreka

               1.

               Žalba se odbija.

               2.

               Nalaže se Telefónica SA snošenje troškova.

      (1)  SL C 227, 28.7.2012.


title: Predmet C-516/16: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 3. listopada 2016. uputio Bundesverwaltungsgericht (Austrija) – Erzeugerorganisation Tiefkühlgemüse e. Gen. protiv Agrarmarkt Austria

text:
               12.12.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 462/10

         Zahtjev za prethodnu odluku koji je 3. listopada 2016. uputio Bundesverwaltungsgericht (Austrija) – Erzeugerorganisation Tiefkühlgemüse e. Gen. protiv Agrarmarkt Austria
   (Predmet C-516/16)
   (2016/C 462/13)
   Jezik postupka: njemački

      Sud koji je uputio zahtjev

   Bundesverwaltungsgericht

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelj: Erzeugerorganisation Tiefkühlgemüse e. Gen

      Tuženik: Agrarmarkt Austria

      Prethodna pitanja

               I.1.

               Zahtijevaju li članci 65., 66. i 69. Uredbe Komisije (EZ) br. 1580/2007 (1) od 21. prosinca 2007. 1580/2007 od 21. prosinca 2007. o utvrđivanju detaljnih pravila za primjenu uredbi Vijeća (EZ) br. 2200/96, (EZ) br. 2201/96 i (EZ) br. 1182/2007 u sektoru voća i povrća [neslužbeni prijevod], kao i (od 23. lipnja 2011.) članci 64., 65. i 68. Provedbene uredbe Komisije (EU) br. 543/2011 (2) od 7. lipnja 2011. o utvrđivanju detaljnih pravila za primjenu Uredbe Vijeća (EZ) br. 1234/2007 za sektore voća i povrća te prerađevina voća i povrća, da se odluka o odobrenju operativnog programa i iznosa fondova ili izmjena te odluke kao i odluka o „odobrenom iznosu potpore” ne donese samo u obliku obavijesti, nego formalno kao (barem privremeno) obvezujuća odluka, koju podnositelj zahtjeva može odmah osporavati, to jest neovisno o pobijanju konačne odluke (u skladu s člankom 70. Uredbe br. 1580/2007 odnosno člankom 69. Uredbe br. 543/2011) o zahtjevu za (konačnu) isplatu potpore?

               I.2.

               Treba li odredbe prava Unije navedene u prethodnom pitanju I.1. tumačiti na način da prilikom donošenja tih odluka (u normativnom dijelu odluke) vrijednost proizvodnje stavljene na tržište također treba obvezujuće odrediti?

               I.3.

               Treba li pravo Unije, osobito članke 69. i 70. Provedbene uredbe Komisije (EU) br. 543/2011 od 7. lipnja 2011. o utvrđivanju detaljnih pravila za primjenu Uredbe Vijeća (EZ) br. 1234/2007 za sektore voća i povrća te prerađevina voća i povrća tumačiti na način da sud, koji mora odlučiti o pravnom sredstvu protiv odluke upravnog tijela kojom je bilo za određeno godišnje razdoblje operativnog programa konačno odlučeno o zahtjevu za isplatu financijske potpore u okviru operativnog programa na temelju članka 103.g stavka 5. Uredbe Vijeća (EZ) br. 1234/2007 od 22. listopada 2007. o uspostavljanju zajedničke organizacije poljoprivrednih tržišta i o posebnim odredbama za određene poljoprivredne proizvode (Uredba o jedinstvenom ZOT-u) u vezi s Uredbom Vijeća (EZ) br. 361/2008 od 14. travnja 2008. o izmjeni Uredbe (EZ) br. 1234/2007 o uspostavi zajedničke organizacije poljoprivrednih tržišta i o posebnim odredbama za određene poljoprivredne proizvode („Uredba o jedinstvenom ZOT-u”), zbog postojanja prethodne konačne odluke o odobrenju operativnog programa i iznosa fondova kao i odluke o „odobrenom iznosu potpore”, ne može ispitati pitanje zakonitosti izračuna vrijednosti proizvodnje stavljene na tržište koja služi kao osnova za određivanje najvišeg iznosa potpore?

               I.4.

               U slučaju negativnog odgovora na prethodna pitanja I.1., I.2. ili I.3.: Treba li Uredbu Vijeća (EZ) br. 1234/2007 od 22. listopada 2007. o uspostavljanju zajedničke organizacije poljoprivrednih tržišta i o posebnim odredbama za određene poljoprivredne proizvode (Uredba o jedinstvenom ZOT-u), osobito njezin Prilog I., Dio IX. („Voće i povrće”, osobito kad je riječ o „oznaci KN ex 0709 … Ostalo povrće, svježe ili rashlađeno …”) i Dio X. („Prerađevine voća i povrća”, kad je riječ o „oznaci KN ex 0710 Povrće, … smrznuto”) tumačiti na način da proizvode od povrća, koji su nastali kao rezultat postupaka izvršenih nakon berbe koji se sastoje od čišćenja, rezanja, blanširanja i zamrzavanja, ne treba smatrati proizvodima u smislu Priloga I., Dijela IX., nego proizvodima u smislu Priloga I., Dijela X.?

               I.5.

               U slučaju pozitivnog odgovora na prethodno pitanje I.4.: Treba li pojam „vrijednost proizvodnje stavljene na tržište” iz članka 103.d stavka 2. Uredbe Vijeća (EZ) br. 1234/2007 od 22. listopada 2007. o uspostavljanju zajedničke organizacije poljoprivrednih tržišta i o posebnim odredbama za određene poljoprivredne proizvode (Uredba o jedinstvenom ZOT-u) u vezi s Uredbom Vijeća (EZ) br. 361/2008 od 14. travnja 2008. o izmjeni Uredbe (EZ) br. 1234/2007 o uspostavi zajedničke organizacije poljoprivrednih tržišta i o posebnim odredbama za određene poljoprivredne proizvode („Uredba o jedinstvenom ZOT-u”) tumačiti na način da tu vrijednost treba izračunati tako da se utvrdi samo vrijednost proizvodnje, međutim s odbitkom vrijednosti koja se odnosi na postupak prerade, tako da se oduzme vrijednost postupka koji se sastoji od prerade ubranog, očišćenog, narezanog i blanširanog povrća u duboko zamrznuto povrće?

               I.6.

               Treba li članak 51. stavak 7. Provedbene uredbe Komisije (EU) br. 543/2011 od 7. lipnja 2011. o utvrđivanju detaljnih pravila za primjenu Uredbe Vijeća (EZ) br. 1234/2007 za sektore voća i povrća te prerađevina voća i povrća tumačiti na način da se proizvođačka organizacija koja je predložila operativni program koji se odnosi na godine 2010. do 2014. i koji je odobren prije 20. siječnja 2010., ali za kojeg je kasnije (13. prosinca 2013.) doneseno izmijenjeno odobrenje utoliko što se promijenio način izračuna vrijednosti proizvodnje stavljene na tržište još može pozvati na „zakonodavstvo važeće u 2008.” čak i nakon te izmjene operativnog programa (također i za potporu koju treba isplatiti u 2014.) ili u odnosu) na načine izračuna vrijednosti proizvodnje stavljene na tržište?

               I.7.

               U slučaju pozitivnog odgovora na prethodna pitanja I.5. i I.6.: Jesu li članak 52. stavak 6. točka (a) i članak 21. stavak 1. točka (i) Uredbe Komisije (EZ) br. 1580/2007 od 21. prosinca 2007. o utvrđivanju detaljnih pravila za primjenu uredbi Vijeća (EZ) br. 2200/96, (EZ) br. 2201/96 i (EZ) br. 1182/2007 u sektoru voća i povrća [neslužbeni prijevod] nevaljani u dijelu u kojem se sukladno tim člancima u izračun vrijednosti proizvodnje stavljene na tržište uključuju postupci prerade ubranog povrća koji se sastoje od njegove prerade u „drugi proizvod naveden u Prilogu I. Ugovoru o EZ-u”?

               I.8.

               U slučaju negativnog odgovora na prethodno pitanje I.6. (i neovisno o odgovoru na druga pitanja): Je li članak 50. stavak 3. točka (d) Provedbene uredbe Komisije (EU) br. 543/2011 od 7. lipnja 2011. o utvrđivanju detaljnih pravila za primjenu Uredbe Vijeća (EZ) br. 1234/2007 za sektore voća i povrća te prerađevina voća i povrća nevaljan?

               II.1.

               Treba li članak 103.c Uredbe Vijeća (EZ) br. 1234/2007 od 22. listopada 2007. o uspostavljanju zajedničke organizacije poljoprivrednih tržišta i o posebnim odredbama za određene poljoprivredne proizvode (Uredba o jedinstvenom ZOT-u) u vezi s Uredbom Vijeća (EZ) br. 361/2008 od 14. travnja 2008. o izmjeni Uredbe (EZ) br. 1234/2007 o uspostavi zajedničke organizacije poljoprivrednih tržišta i o posebnim odredbama za određene poljoprivredne proizvode („Uredba o jedinstvenom ZOT-u”) tumačiti na način da je u okviru „operativnih programa u sektoru voća i povrća” dopušteno samo promicanje proizvodnje proizvoda koji se mogu kvalificirati kao proizvodi u smislu Priloga I., Dijela IX., ali ne i promicanje ulaganja u preradu takvih proizvoda?

               II.2.

               U slučaju negativnog odgovora na prethodno pitanje II.1.: Pod kojim pretpostavkama i u kojoj mjeri članak 103.c Uredbe Vijeća (EZ) br. 1234/2007 od 22. listopada 2007. o uspostavljanju zajedničke organizacije poljoprivrednih tržišta i o posebnim odredbama za određene poljoprivredne proizvode (Uredba o jedinstvenom ZOT-u) u vezi s Uredbom Vijeća (EZ) br. 361/2008 od 14. travnja 2008. o izmjeni Uredbe (EZ) br. 1234/2007 o uspostavi zajedničke organizacije poljoprivrednih tržišta i o posebnim odredbama za određene poljoprivredne proizvode („Uredba o jedinstvenom ZOT-u”) dopušta takvo promicanje ulaganja u preradu?

               II.3.

               Je li članak 60. stavak 7. Provedbene uredbe Komisije (EU) br. 543/2011 od 7. lipnja 2011. o utvrđivanju detaljnih pravila za primjenu Uredbe Vijeća (EZ) br. 1234/2007 za sektore voća i povrća te prerađevina voća i povrća nevaljan?

               III.1.

               Treba li Prilog IX., točku 23. Provedbene uredbe Komisije (EU) br. 543/2011 od 7. lipnja 2011. o utvrđivanju detaljnih pravila za primjenu Uredbe Vijeća (EZ) br. 1234/2007 za sektore voća i povrća te prerađevina voća i povrća tumačiti na način da isključenje potpore proizlazi isključivo iz zemljopisnog položaja na tuđem prostoru?

               III.2.

               U slučaju pozitivnog odgovora na prethodno pitanje III.1.: Je li Prilog IX., točka 23. Provedbenoj uredbi Komisije (EU) br. 543/2011 od 7. lipnja 2011. o utvrđivanju detaljnih pravila za primjenu Uredbe Vijeća (EZ) br. 1234/2007 za sektore voća i povrća te prerađevina voća i povrća nevaljan?

               III.3.

               U slučaju pozitivnog odgovora na prethodno pitanje III.1. i negativnog odgovora na prethodno pitanje III.2.: Je li pravilo iz Priloga IX., točke 23. Provedbenoj uredbi Komisije (EU) br. 543/2011 jasna i nedvosmislena odredba u mjeri u kojoj legitimna očekivanja gospodarskog subjekta za promicanje aktivnosti koje, iako su se provodile na tuđem prostoru, ulaze u okvir njegova poslovanja, nisu zaštićena, unatoč tomu što su promicanje zajamčila odnosno odobrila nacionalna tijela poznavajući okolnosti?

               IV.

               Znači li okolnost, da Sud u korist zainteresiranih osoba nije odredio nikakvo ograničenje učinaka presude (u smislu članka 264. stavka 2. UFEU-a), koja zbog novog tumačenja prava Unije ili poništenja pravnog akta Unije koji se do tada smatrao valjanim ima nepovoljne pravne posljedice za zainteresiranu osobu, da se ta osoba u pojedinačnom slučaju pred nacionalnim sudom ne može pozivati na načelo pravne sigurnosti, ako se dokaže da je bila u dobroj vjeri?

      (1)  SL L 350, str. 1.

      (2)  SL L 157, str. 1. (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 3., svezak 24., str. 186.)


title: Spojeni predmeti C-401/15 do C-403/15: Presuda Suda (drugo vijeće) od 15. prosinca 2016. (zahtjevi za prethodnu odluku koje je uputio Cour administrative – Luksemburg) – Noémie Depesme, Saïd Kerrou (C-401/15), Adrien Kauffmann (C-402/15), Maxime Lefort (C-403/15) protiv Ministre de l'Enseignement supérieur et de la recherche (Zahtjev za prethodnu odluku — Slobodno kretanje osoba — Prava radnika — Jednako postupanje — Socijalne povlastice — Financijska pomoć za pohađanje visokih studija — Pretpostavka srodništva — Pojam „djeteta” — Dijete bračnog druga ili registriranog partnera — Doprinos za uzdržavanje tog djeteta)

text:
               13.2.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 46/6

         Presuda Suda (drugo vijeće) od 15. prosinca 2016. (zahtjevi za prethodnu odluku koje je uputio Cour administrative – Luksemburg) – Noémie Depesme, Saïd Kerrou (C-401/15), Adrien Kauffmann (C-402/15), Maxime Lefort (C-403/15) protiv Ministre de l'Enseignement supérieur et de la recherche
   (Spojeni predmeti C-401/15 do C-403/15) (1)

   ((Zahtjev za prethodnu odluku - Slobodno kretanje osoba - Prava radnika - Jednako postupanje - Socijalne povlastice - Financijska pomoć za pohađanje visokih studija - Pretpostavka srodništva - Pojam „djeteta” - Dijete bračnog druga ili registriranog partnera - Doprinos za uzdržavanje tog djeteta))
   (2017/C 046/07)
   Jezik postupka: francuski

      Sud koji je uputio zahtjev

   Cour administrative

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelj: Noémie Depesme, Saïd Kerrou (C-401/15), Adrien Kauffmann (C-402/15), Maxime Lefort (C-403/15)

      Tuženik: Ministre de l'Enseignement supérieur et de la recherche

      Izreka

   Članak 45. UFEU a i članak 7. stavak 2. Uredbe (EU) br. 492/2011 Europskog parlamenta i Vijeća od 5. travnja 2011. o slobodi kretanja radnika u Uniji treba tumačiti na način da djetetom pograničnog radnika, koje se može neizravno koristiti socijalnim povlasticama iz potonje odredbe, poput financijske pomoći koju država članica dodjeljuje djeci radnika koji obavljaju ili su obavljali svoju djelatnost u toj državi, ne treba smatrati samo dijete koje je u srodstvu s tim radnikom, nego i dijete bračnog druga ili registriranog partnera navedenog radnika, ako se taj radnik skrbi o uzdržavanju tog djeteta. Potonji zahtjev proizlazi iz činjenične situacije, koju uprava i, ako je to potrebno, nacionalni sudovi trebaju ocijeniti, bez potrebe utvrđivanja razloga tog doprinosa i određivanja njegove točne visine.

      (1)  SL C 302, 14. 9. 2015.


title: Predmet T-579/15: Presuda Općeg suda od 8. studenoga 2016. – For Tune protiv EUIPO-a – Gastwerk Hotel Hamburg (fortune) („Žig Europske unije — Postupak povodom prigovora — Prijava figurativnog žiga Europske unije fortune — Raniji njemački verbalni žig FORTUNE-HOTELS — Relativni razlog za odbijanje — Vjerojatnost dovođenja u zabludu — Članak 8. stavak 1. točka (b) Uredbe (EZ) br. 207/2009”)

text:
               9.1.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 6/36

         Presuda Općeg suda od 8. studenoga 2016. – For Tune protiv EUIPO-a – Gastwerk Hotel Hamburg (fortune)
   (Predmet T-579/15) (1)

   ((„Žig Europske unije - Postupak povodom prigovora - Prijava figurativnog žiga Europske unije fortune - Raniji njemački verbalni žig FORTUNE-HOTELS - Relativni razlog za odbijanje - Vjerojatnost dovođenja u zabludu - Članak 8. stavak 1. točka (b) Uredbe (EZ) br. 207/2009”))
   (2017/C 006/44)
   Jezik postupka: engleski

      Stranke

      Tužitelj: For Tune sp. z o.o. (Varšava, Poljska) (zastupnik: K. Popławska, odvjetnica)

      Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (zastupnik: L. Rampini, agent)

      Druga stranka u postupku pred žalbenim vijećem EUIPO-a: Gastwerk Hotel Hamburg GmbH & Co. KG (Hamburg, Njemačka)

      Predmet

   Tužba protiv odluke petog žalbenog vijeća EUIPO-a od 7. kolovoza 2015. (predmet R 2808/2014-5), koja se odnosi na postupak povodom prigovora između društava Gastwerk Hotel Hamburg i For Tune.

      Izreka

               1.

               Tužba se odbija.

               2.

               Društvu For Tune sp. z o.o. nalaže se snošenje troškova.

      (1)  SL C 398, 30. 11. 2015.


title: Predmet C-9/16: Presuda Suda (prvo vijeće) od 21. lipnja 2017. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Amtsgericht Kehl – Njemačka) – kazneni postupak protiv A (Zahtjev za prethodnu odluku — Područje slobode, sigurnosti i pravde — Uredba (EZ) br. 562/2006 — Zakonik Zajednice o pravilima kojima se uređuje kretanje osoba preko granica (Zakonik o schengenskim granicama) — Članci 20. i 21. — Prelazak preko unutarnjih granica — Kontrole unutar državnog područja — Nacionalni propis kojim se dopuštaju kontrole radi utvrđivanja identiteta osoba zaustavljenih u području od 30 kilometara od zajedničke granice s drugim državama ugovornicama Konvencije o provedbi Schengenskog sporazuma — Mogućnost provođenja kontrole neovisno o ponašanju dotične osobe ili postojanju specifičnih okolnosti — Nacionalni propis koji dopušta određene mjere kontrole osoba u krugu željezničkih kolodvora)

text:
               21.8.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 277/10

         Presuda Suda (prvo vijeće) od 21. lipnja 2017. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Amtsgericht Kehl – Njemačka) – kazneni postupak protiv A
   (Predmet C-9/16) (1)

   ((Zahtjev za prethodnu odluku - Područje slobode, sigurnosti i pravde - Uredba (EZ) br. 562/2006 - Zakonik Zajednice o pravilima kojima se uređuje kretanje osoba preko granica (Zakonik o schengenskim granicama) - Članci 20. i 21. - Prelazak preko unutarnjih granica - Kontrole unutar državnog područja - Nacionalni propis kojim se dopuštaju kontrole radi utvrđivanja identiteta osoba zaustavljenih u području od 30 kilometara od zajedničke granice s drugim državama ugovornicama Konvencije o provedbi Schengenskog sporazuma - Mogućnost provođenja kontrole neovisno o ponašanju dotične osobe ili postojanju specifičnih okolnosti - Nacionalni propis koji dopušta određene mjere kontrole osoba u krugu željezničkih kolodvora))
   (2017/C 277/13)
   Jezik postupka: njemački

      Sud koji je uputio zahtjev

   Amtsgericht Kehl

      Stranka glavnog kaznenog postupka

   A

      uz sudjelovanje: Staatsanwaltschaft Offenburg

      Izreka

               1.

               Članak 67. stavak 2. UFEU-a i članke 20. i 21. Uredbe (EZ) br. 562/2006 Europskog parlamenta i Vijeća od 15. ožujka 2006. o Zakoniku Zajednice o pravilima kojima se uređuje kretanje osoba preko granica (Zakonik o schengenskim granicama), kako je izmijenjena Uredbom (EU) br. 610/2013 Europskog parlamenta i Vijeća od 26. lipnja 2013., treba tumačiti na način da im je protivan nacionalni propis poput onoga u glavnom postupku – koji policijskim tijelima odnosne države članice dodjeljuje ovlast provjere identiteta, u području od 30 km od kopnene granice te države članice s drugim državama strankama Konvencije o provedbi Schengenskog sporazuma od 14. lipnja 1985. između vlada država Gospodarske unije Beneluksa, Savezne Republike Njemačke i Francuske Republike o postupnom ukidanju kontrola na zajedničkim granicama, potpisane u Schengenu (Luksemburg) 19. lipnja 1990., bilo koje osobe, neovisno o njezinu ponašanju i specifičnim okolnostima, s ciljem ometanja ili zaustavljanja nezakonitog ulaska na državno područje te države članice ili sprečavanja određenih kaznenih djela usmjerenih protiv sigurnosti ili zaštite granice ili počinjenih u vezi s prelaskom granice – osim ako je tim propisom predviđeno nužno ograničavanje te ovlasti kojim se osigurava da njezino provođenje u praksi ne može imati učinak istovjetan graničnoj kontroli, što je dužan provjeriti sud koji je uputio zahtjev.

               2.

               Članak 67. stavak 2. UFEU-a i članke 20. i 21. Uredbe br. 562/2006, kako je izmijenjena Uredbom br. 610/2013, treba tumačiti na način da im nije protivan nacionalni propis poput onoga u glavnom postupku – koji policijskim tijelima odnosne države članice dopušta da u vlakovima i u željezničkim objektima na njezinu području provjeravaju identitet ili isprave za prijelaz granice bilo koje osobe kao i da je u tu svrhu nakratko zaustave i ispitaju – ako se te kontrole temelje na poznatim činjenicama ili iskustvima granične policije, pod uvjetom da je njihova provedba u nacionalnom pravu pobliže uređena i ograničena u smislu intenziteta, učestalosti i selektivnosti kontrola, što je dužan provjeriti sud koji je uputio zahtjev.

      (1)  SL C 136, 18. 4. 2016.


title: Predmet C-495/16 P: Žalba koju je 15. rujna 2016. podnio TeamBank AG Nürnberg protiv presude Općeg suda (četvrto vijeće) od 20. srpnja 2016. u predmetu T-745/14, TeamBank protiv Ureda Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO) – Easy Asset Management (EASY CREDIT)

text:
               13.3.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 78/8

         Žalba koju je 15. rujna 2016. podnio TeamBank AG Nürnberg protiv presude Općeg suda (četvrto vijeće) od 20. srpnja 2016. u predmetu T-745/14, TeamBank protiv Ureda Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO) – Easy Asset Management (EASY CREDIT)
   (Predmet C-495/16 P)
   (2017/C 078/11)
   Jezik postupka: engleski

      Stranke

      Žalitelj: TeamBank AG Nürnberg (zastupnik: D. Terheggen, Rechtsanwalt)

      Druge stranke u postupku: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO), Easy Asset Management AD
   Predsjednik Suda odredio je brisanje predmeta.


title: Predmet T-631/15: Tužba podnesena 11. studenoga 2015. – Stena Line Scandinavia protiv Europske komisije

text:
               15.2.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 59/22

         Tužba podnesena 11. studenoga 2015. – Stena Line Scandinavia protiv Europske komisije
   (Predmet T-631/15)
   (2016/C 059/25)
   Jezik postupka: engleski

      Stranke

      Tužitelj: Stena Line Scandinavia AB (Göteborg, Švedska) (zastupnici: P. Alexiadis, solicitor, L. Sandberg-Mørch, odvjetnik)

      Tuženik: Europska komisija

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

               —

               tužbu proglasi dopuštenom i osnovanom;

               —

               poništi odluku Europske komisije od 23. srpnja 2015. o državnoj potpori SA.39078 (2014/N) (Danska) za financiranje projekta Fehmarn Belt Fixed Link; i

               —

               naloži Komisiji snošenje tužiteljevih troškova.

      Tužbeni razlozi i glavni argumenti

   U prilog osnovanosti tužbe tužitelj ističe četiri tužbena razloga.

               1.

               Prvim tužbenim razlogom navodi se da je Komisija pogrešno utvrdila da financijska sredstva dodijeljena društvu Femern A/S za željezničke veze u unutrašnjosti Danske ne čine državnu potporu u smislu članka 107. stavka 1. UFEU-a.

               2.

               Drugim tužbenim razlogom navodi se da je Komisija pogrešno utvrdila da su mjere potpore dodijeljene društvu Femern A/S za Fixed Link spojive s unutarnjim tržištem na temelju članka 107. stavka 3. točke (b) UFEU-a. Komisija je počinila pogrešku koja se tiče prava i očitu pogrešku u ocjeni time što je utvrdila da je projekt Fehmarn Belt Fixed Link u zajedničkom europskom interesu te da je potpora bila nužna i proporcionalna. Komisija je također počinila pogrešku koja se tiče prava i očitu pogrešku u ocjeni u odnosu na sprečavanje neprimjerenog narušavanja tržišnog natjecanja i test odvagivanja te u odnosu na aktivaciju državnih jamstava.

               3.

               Trećim tužbenim razlogom navodi se da je Komisija povrijedila svoju obvezu pokretanja formalnog postupka istrage. Tužitelj navodi da postoje dokazi o znatnim poteškoćama u vezi s trajanjem i okolnostima postupka prethodne istrage. Osim toga navodi nedostatnu i nepotpunu analizu financijskih sredstava dodijeljenih društvu Femern A/S za željezničke veze u unutrašnjosti Danske, zajedničkog europskog interesa za projekt Fehmarn Belt Fixed Link, nužnosti i proporcionalnosti potpore i, konačno, sprečavanja neprimjerenog narušavanja tržišnog natjecanja i testa odvagivanja.

               4.

               Četvrtim tužbenim razlogom navodi se da Komisija nije ispunila svoju obvezu obrazlaganja. Komisija nije pružila obrazloženje u odnosu na željezničke veze u unutrašnjosti Danske, zajednički europski interes za projekt Fehmarn Belt Fixed Link, nužnost i proporcionalnost potpore i, konačno, neprimjereno narušavanje tržišnog natjecanja i test odvagivanja.


title: Predmet C-481/14: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 30. listopada 2014. uputio Oberlandesgericht Düsseldorf (Njemačka) – Jørn Hansson gegen Jungpflanzen Grünewald GmbH

text:
               2.2.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 34/4

         Zahtjev za prethodnu odluku koji je 30. listopada 2014. uputio Oberlandesgericht Düsseldorf (Njemačka) – Jørn Hansson gegen Jungpflanzen Grünewald GmbH
   (Predmet C-481/14)
   (2015/C 034/04)
   Jezik postupka: njemački

      Sud koji je uputio zahtjev

   Oberlandesgericht Düsseldorf

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelj: Jørn Hansson

      Tuženik: Jungpflanzen Grünewald GmbH

      Prethodna pitanja

               1.

               Treba li prilikom utvrđivanja „razumne naknade” koju osoba koja povrijedi oplemenjivačko pravo na biljnu sortu Zajednice mora isplatiti nositelju tog prava sukladno članku 94. stavku 1. točki (a) Uredbe br. 2100/94 (1), jer je poduzela radnje navedene u članku 13. stavku 2. navedene uredbe a da na to nije bila ovlaštena, koja se utvrđuje na temelju uobičajene naknade koja se u istom području plaća za standardnu licencu na tržištu za radnje opisane u članku 13. stavku 2. Uredbe br. 2100/94, tu naknadu uvijek uvećati za „dodatak zbog povrede” u paušalnom iznosu? Proizlazi li to iz članka 13. stavka 1. druge rečenice Provedbene direktive (2)?

               2.

               Treba li prilikom utvrđivanja „razumne naknade” koju osoba koja povrijedi oplemenjivačko pravo na biljnu sortu Zajednice mora isplatiti nositelju tog prava sukladno članku 94. stavku 1. točki (a) Uredbe br. 2100/94 jer je poduzela radnje navedene u članku 13. stavku 2. navedene uredbe a da na to nije bila ovlaštena, koja se utvrđuje na temelju uobičajene naknade koja se u istom području plaća za standardnu licencu na tržištu za radnje opisane u članku 13. stavku 2. Uredbe br. 2100/94, u konkretnom slučaju dodatno uzeti u obzir sljedeća razmatranja odnosno okolnosti radi uvećavanja naknade:

                           a)

                           okolnost da je u relevantnom razdoblju povrijeđena sorta koja je navedena u tužbi na tržištu zbog svojih posebnih svojstava uživala ekskluzivnost, ako se uobičajena naknada za standardnu licencu na tržištu izračunava na osnovi ugovora o licenci i obračuna zaključenih u vezi sa sortom navedenom u tužbi;
                           Ako uvažavanje ove okolnosti dolazi u obzir u konkretnom slučaju:
                           Je li uvećavanje naknade dopušteno samo onda kada su osobine na kojima se temelji ekskluzivni položaj sorte koja je navedena u tužbi navedene u opisu oplemenjivačkog prava na biljnu sortu?

                           b)

                           okolnost da je sorta koja je navedena u tužbi već vrlo uspješno prodavana na tržištu u trenutku uvođenja na tržište sorte kojom se povrjeđuje oplemenjivačko pravo nositelja, čime je osoba koja je povrijedila to pravo uštedjela na troškovima uvođenja svoje sorte na tržište, ako se uobičajena naknada za standardnu licencu na tržištu izračunava na osnovi ugovora o licenci i obračuna zaključenih u vezi sa sortom navedenom u tužbi;

                           c)

                           okolnost da je razmjer povrede sorte navedene u tužbi s obzirom na vrijeme trajanja povrede i broj prodanih primjeraka veći od prosječnog;

                           d)

                           razmatranje prema kojem se osoba koja je povrijedila pravo nositelja oplemenjivačkog prava na biljnu sortu – za razliku od imatelja licence – ne mora pribojavati da će platiti naknadu za licencu (i da neće moći tražiti njezin povrat) i u slučaju da sorta koja je navedena u tužbi, a protiv koje se vodi postupak za proglašenje ništavosti, kasnije bude proglašena ništavom;

                           e)

                           okolnost da osoba koja je povrijedila pravo nositelja oplemenjivačkog prava na biljnu sortu – za razliku od onog što je uobičajeno za imatelje licence – nije bila obvezna sačinjavati tromjesečne obračune;

                           f)

                           razmatranje prema kojem nositelj oplemenjivačkog prava na biljnu sortu snosi rizik od inflacije, nastao zbog dugačkog trajanja postupka pravne zaštite,

                           g)

                           razmatranje prema kojem nositelj oplemenjivačkog prava na biljnu sortu zbog nužnosti pokretanja pravnog postupka – za razliku od ostvarivanja prihoda od dodjele licenci za sortu navedenu u tužbi – ne može prihode dobivene od sorte navedene u tužbi uvrstiti u svoje planove;

                           h)

                           razmatranje prema kojem nositelj oplemenjivačkog prava na biljnu sortu u slučaju povrede sorte navedene u tužbi snosi i opći procesni rizik povezan s vođenjem sudskog postupka, ali i rizik da u konačnici neće moći ovršiti osobu koja je povrijedila njegovo pravo;

                           i)

                           razmatranje prema kojem je nositelju oplemenjivačkog prava na biljnu sortu povredom njegovog prava samovoljnim ponašanjem osobe koja je to pravo povrijedila uskraćena sloboda odlučivanja hoće li toj osobi uopće dopustiti korištenje sorte navedene u tužbi?

               3.

               Treba li prilikom utvrđivanja „razumne naknade” koju osoba koja povrijedi oplemenjivačko pravo na biljnu sortu Zajednice mora isplatiti nositelju tog prava sukladno članku 94. stavku 1. točki (a) Uredbe br. 2100/94 jer je poduzela radnje navedene u članku 13. stavku 2. navedene uredbe a da na to nije bila ovlaštena, uvažiti i pravo na kamate na godišnji iznos naknade prema redovnoj stopi zateznih kamata, ako se pretpostavi da bi razumne ugovorne stranke predvidjele takve kamate?

               4.

               Treba li prilikom izračunavanja „svake daljnje štete koja proizlazi iz predmetnog djela” koju osoba koja je povrijedila oplemenjivačko pravo na biljnu sortu Zajednice mora nadoknaditi nositelju tog prava sukladno članku 94. stavku 2. drugoj rečenici Uredbe br. 2100/94 jer je poduzela radnje navedene u članku 13. stavku 2. navedene uredbe a da na to nije bila ovlaštena, kao temelj za izračun uzeti uobičajenu naknadu koja se u istom području plaća za standardnu licencu na tržištu za radnje opisane u članku 13. stavku 2. Uredbe br. 2100/94?

               5.

               Ako se na pitanje 4. odgovori potvrdno:

                           a)

                           Treba li prilikom izračuna „daljnje štete” na osnovi standardne licence na tržištu sukladno članku 94. stavku 2. prvoj rečenici Uredbe br. 2100/44 u konkretnom slučaju uzeti u obzir razmatranja odnosno okolnosti navedene u pitanju 2. (a) do 2. (i) i/ili okolnost da je nositelj oplemenjivačkog prava na biljnu sortu zbog potrebe vođenja pravnog postupka prisiljen u uobičajenom opsegu osobno trošiti svoje vrijeme na istraživanje povrede i bavljenje predmetom, kao i provesti istragu o povredi oplemenjivačkog prava na biljnu sortu u opsegu uobičajenom pri povredi takvog prava tako da je opravdano izricanje dodatka na uobičajenu naknadu za licencu?

                           b)

                           Treba li prilikom izračuna „daljnje štete” na osnovi standardne licence na tržištu sukladno članku 94. stavku 2. prvoj rečenici Uredbe br. 2100/44 tu naknadu uvijek uvećati za „dodatak zbog povrede” u paušalnom iznosu? Proizlazi li to iz članka 13. stavka 1. druge rečenice Provedbene direktive?

                           c)

                           Treba li prilikom izračuna „daljnje štete” na osnovi standardne licence na tržištu sukladno članku 94. stavku 2. prvoj rečenici Uredbe br. 2100/44 uvažiti i pravo na kamate na godišnji iznos naknade prema redovnoj stopi zateznih kamata, ako se pretpostavi da bi razumne ugovorne stranke predvidjele takve kamate?

               6.

               Treba li članak 94. stavak 2. prvu rečenicu Uredbe br. 2100/94 tumačiti na način da dobit osobe koja je povrijedila nositeljevo pravo predstavlja „daljnju štetu” u smislu tog propisa, čiju se naknadu može dodatno tražiti uz razumnu naknadu iz članka 94. stavka 1. navedene uredbe ili je dobit osobe koja je povrijedila pravo nositelja koja se duguje temeljem članka 94. stavka 2. prve rečenice u slučaju zabranjenog ponašanja samo alternativa plaćanju razumne naknade iz članka 94. stavka 1.?

               7.

               Protivi li se zahtjev za naknadu štete iz članka 94. stavka 2. Uredbe br. 2100/94 nacionalnim propisima prema kojima nositelj oplemenjivačkog prava na biljnu sortu kojem je pravomoćno naloženo snošenje troškova postupka privremene pravne zaštite zbog povrede tog prava ne može tražiti naknadu tih troškova temeljem materijalnog prava, pa čak i u slučaju kada je uspio u kasnijem glavnom postupku vođenom povodom iste te povrede?

               8.

               Protivi li se zahtjev za naknadu štete iz članka 94. stavka 2. Uredbe br. 2100/94 nacionalnim propisima prema kojima oštećenik ne može tražiti naknadu za svoje vrijeme utrošeno tijekom izvansudskog i sudskog ostvarivanja odštetnog zahtjeva, osim u uskim granicama postupka za utvrđivanje troškova, sve dok utrošak vremena ne prelazi uobičajene okvire?

      (1)  Uredba Vijeća (EZ) br. 2100/94 od 27. srpnja 1994. o oplemenjivačkim pravima na biljnu sortu Zajednice SL L 227, str. 1. (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 3., svezak 24., str. 3.).

      (2)  Direktiva 2004/48/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 29. travnja 2004. o provedbi prava intelektualnog vlasništva, SL 157, str. 45. (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 17., svezak 2., str. 24.).


title: Predmet C-232/13 P: Žalba od 29. travnja 2013. koju je podnio SPLIA protiv rješenja Općeg suda (četvrto vijeće) donesenog 20. veljače 2013. u spojenim predmetima od T-278/00 do T-280/00, od T-282/00 do T-286/00 i od T-288/00 do T-295/00, Albergo Quattro Fontane i dr. protiv Komisije

text:
               20.7.2013

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 207/5

         Žalba od 29. travnja 2013. koju je podnio SPLIA protiv rješenja Općeg suda (četvrto vijeće) donesenog 20. veljače 2013. u spojenim predmetima od T-278/00 do T-280/00, od T-282/00 do T-286/00 i od T-288/00 do T-295/00, Albergo Quattro Fontane i dr. protiv Komisije
   (Predmet C-232/13 P)
   (2013/C 207/30)

   Predmetni postupak pokrenut je prije 1. srpnja 2013., datuma pristupanja Republike Hrvatske Europskoj uniji.


title: Predmet F-41/15 DISS II: Presuda Službeničkog suda (treće vijeće) od 11. travnja 2016. – FN, FP i FQ protiv EPA-e (Javna služba — Osoblje EPA-e — Privremeno osoblje — Ugovorno osoblje — Mjesto zaposlenja koje odgovara sjedištu EPA-e — Preseljenje EPA-e u Budimpeštu (Mađarska) — Odgovarajuća promjena mjesta zaposlenja osoblja — Ugovorne posljedice — Nužnost pristanka osoblja — Koeficijent ispravka primjenjiv na novo mjesto zaposlenja — Legitimna očekivanja — Načelo dobre uprave)

text:
               30.5.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 191/47

         Presuda Službeničkog suda (treće vijeće) od 11. travnja 2016. – FN, FP i FQ protiv EPA-e
   (Predmet F-41/15 DISS II) (1)

   ((Javna služba - Osoblje EPA-e - Privremeno osoblje - Ugovorno osoblje - Mjesto zaposlenja koje odgovara sjedištu EPA-e - Preseljenje EPA-e u Budimpeštu (Mađarska) - Odgovarajuća promjena mjesta zaposlenja osoblja - Ugovorne posljedice - Nužnost pristanka osoblja - Koeficijent ispravka primjenjiv na novo mjesto zaposlenja - Legitimna očekivanja - Načelo dobre uprave))
   (2016/C 191/68)
   Jezik postupka: engleski

      Stranke

      Tužitelji: FN, FP i FQ (zastupnici: L. Levi i A. Blot, odvjetnici)

      Tuženik: Europska policijska akademija (zastupnici: F. Bánfi i R. Woldhuis, agenti, B. Wägenbaur, odvjetnik)

      Predmet

   Zahtjev za poništenje odluka Europske policijske akademije (EPA) kojima se tužitelje obvezuje ili da daju ostavku ili da se presele iz Londona u Budimpeštu trpeći pritom financijske gubitke i zahtjev za naknadu navodno pretrpljene imovinske i neimovinske štete u vezi s tim.

      Izreka presude

               1.

               Tužba se odbija.

               2.

               FN, FP i FQ snosit će vlastite troškove i nalaže im se snošenje troškova Europske policijske akademije.

      (1)  SL C 178, 1. 6. 2015., str. 28.


title: Predmet T-90/10: Presuda Općeg suda od 9. prosinca 2014. – Ferriere Nord protiv Komisije ( „Tržišno natjecanje — Zabranjeni sporazumi — Tržište betonsko-armaturnog željeza u šipkama i rolama — Odluka kojom se, nakon isteka važenja Ugovora o EZUČ-u, utvrđuje povreda članka 65. EZUČ-a na temelju Uredbe (EZ) br. 1/2003 — Utvrđivanje cijena i rokova plaćanja — Ograničenje ili nadzor proizvodnje ili prodaje — Bitna povreda postupka — Ovlast Komisije — Prava obrane — Utvrđenje povrede — Novčane kazne — Ponovno kršenje — Olakotne okolnosti — Suradnja — Neograničena nadležnost” )

text:
               2.2.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 34/24

         Presuda Općeg suda od 9. prosinca 2014. – Ferriere Nord protiv Komisije
   (Predmet T-90/10) (1)

   ((„Tržišno natjecanje - Zabranjeni sporazumi - Tržište betonsko-armaturnog željeza u šipkama i rolama - Odluka kojom se, nakon isteka važenja Ugovora o EZUČ-u, utvrđuje povreda članka 65. EZUČ-a na temelju Uredbe (EZ) br. 1/2003 - Utvrđivanje cijena i rokova plaćanja - Ograničenje ili nadzor proizvodnje ili prodaje - Bitna povreda postupka - Ovlast Komisije - Prava obrane - Utvrđenje povrede - Novčane kazne - Ponovno kršenje - Olakotne okolnosti - Suradnja - Neograničena nadležnost”))
   (2015/C 034/27)
   Jezik postupka: talijanski

      Stranke

      Tužitelj: Ferriere Nord SpA (Osoppo, Italija) (zastupnici: W. Viscardini i G. Donà, odvjetnici)

      Tuženik: Europska komisija (zastupnici: R. Sauer i B. Gencarelli, a zatim M. Sauer i R. Striani, u svojstvu agenata, uz asistenciju M. Moretta, odvjetnika)

      Predmet

   Zahtjev za poništenje Odluke Komisije C (2009) 7492 final od 30. rujna 2009. koja se odnosi na postupak primjene članka 65. EZUČ-a (predmet COMP/37.956 – Betonsko-armaturne šipke, ponovno donošenje), kako je izmijenjena Odlukom Komisije C (2009) 9912 final od 8. prosinca 2009., i, podredno, zahtjev za djelomično poništenje navedene odluke i zahtjev za smanjenje visine novčane kazne izrečene tužitelju.

      Izreka

               1.

               Iznos novčane kazne izrečene društvu Ferriere Nord SpA utvrđuje se u visini od 3 4 21  440 eura.

               2.

               Tužba se u preostalom dijelu odbija.

               3.

               Društvo Ferriere Nord snosi vlastite troškove kao i tri četvrtine troškova Europske komisije. Komisija snosi četvrtinu vlastitih troškova.

      (1)  SL C 113, 1.5.2010.


title: Predmet C-406/15: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 24. srpnja 2015. uputio Varhoven administrativen sad (Bugarska) – Petya Milkova protiv Agentsia za privatizatsia i sledprivatizatsionen kontrol

text:
               12.10.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 337/7

         Zahtjev za prethodnu odluku koji je 24. srpnja 2015. uputio Varhoven administrativen sad (Bugarska) – Petya Milkova protiv Agentsia za privatizatsia i sledprivatizatsionen kontrol
   (Predmet C-406/15)
   (2015/C 337/09)
   Jezik postupka: bugarski

      Sud koji je uputio zahtjev

   Varhoven administrativen sad

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelj: Petya Milkova

      Tuženik: Agentsia za privatizatsia i sledprivatizatsionen kontrol

      Druga stranka u postupku: Varhovna administrativna prokuratura

      Prethodna pitanja

               1.

               Dozvoljava li članak 5. stavak 2. Konvencije Ujedinjenih naroda o pravima osoba s invaliditetom državama članicama da zakonom utvrde specifičnu prethodnu zaštitu od otkaza osoba s invaliditetom koje su radnici, ali ne i osoba s identičnim invaliditetom koje su državni službenici?

               2.

               Dopuštaju li članak 4. i daljnje odredbe Direktive Vijeća 2000/78/EZ od 27. studenoga 2000. o uspostavi općeg okvira za jednako postupanje pri zapošljavanju i obavljanju zanimanja (1) postojanje nacionalnog uređenja kojim se utvrđuje specifična prethodna zaštita od otkaza osoba s invaliditetom koje su radnici, ali ne i osoba s identičnim invaliditetom koje su državni službenici?

               3.

               Dopušta li članak 7. Direktive 2000/78 da se predvidi specifična prethodna zaštita od otkaza samo osoba s invaliditetom koje su radnici, ali ne i osoba s identičnim invaliditetom koje su državni službenici?

               4.

               U slučaju da se na prvo i treće pitanje odgovori niječno: zahtijevaju li međunarodni i europski propisi, imajući u vidu navedene činjenice i okolnosti ovog predmeta, da se specifična prethodna zaštita od otkaza koju je zakonodavac predvidio za osobe s invaliditetom koje su radnici primijeni i na državne službenike s identičnim invaliditetom?

      (1)  SL L 303, str. 16. (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 5., svezak 1., str. 69.)


title: Predmet T-373/17: Tužba podnesena 9. lipnja 2017. – Louis Vuitton Malletier protiv EUIPO-a – Fulia Trading (LV BET ZAKŁADY BUKMACHERSKIE)

text:
               7.8.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 256/37

         Tužba podnesena 9. lipnja 2017. – Louis Vuitton Malletier protiv EUIPO-a – Fulia Trading (LV BET ZAKŁADY BUKMACHERSKIE)
   (Predmet T-373/17)
   (2017/C 256/41)
   Jezik na kojem je tužba podnesena: engleski

      Stranke

      Tužitelj: Louis Vuitton Malletier (Pariz, Francuska) (zastupnici: P. Roncaglia, G. Lazzeretti, F. Rossi i N. Parrotta, odvjetnici)

      Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO)

      Druga stranka u postupku pred žalbenim vijećem: Fulia Trading Ltd (London, Ujedinjena Kraljevina)

      Podaci o postupku pred EUIPO-om

      Podnositelj prijave spornog žiga: druga stranka u postupku pred žalbenim vijećem

      Predmetni sporni žig: figurativni žig Europske unije s verbalnim elementom „LV BET ZAKŁADY BUKMACHERSKIE” – prijava za registraciju br. 13 514 534

      Postupak pred EUIPO-om: postupak povodom prigovora

      Pobijana odluka: odluka četvrtog žalbenog vijeća EUIPO-a od 29. ožujka 2017. u predmetu R 1567/2016-4

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

               —

               poništi pobijanu odluku i odbije prijavu za registraciju pobijanog žiga;

               —

               naloži EUIPO-u snošenje troškova koje je tužitelj pretrpio tijekom tih postupaka;

               —

               naloži društvu Fulia snošenje troškova koje je tužitelj pretrpio tijekom tih postupaka.

      Tužbeni razlozi

               —

               povreda članaka 8. stavka 5. Uredbe br. 207/2009;

               —

               povreda članka 75. Uredbe br. 207/2009 i načela pravne sigurnosti.


title: Predmet C-419/16: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 28. srpnja 2016. uputio Tribunale di Bolzano/Landesgericht Bozen (Italija) – Sabine Simma Federspiel protiv Provincia autonoma di Bolzano, Equitalia Nord SpA

text:
               24.10.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 392/8

         Zahtjev za prethodnu odluku koji je 28. srpnja 2016. uputio Tribunale di Bolzano/Landesgericht Bozen (Italija) – Sabine Simma Federspiel protiv Provincia autonoma di Bolzano, Equitalia Nord SpA
   (Predmet C-419/16)
   (2016/C 392/10)
   Jezik postupka: talijanski

      Sud koji je uputio zahtjev

   Tribunale di Bolzano/Landesgericht Bozen

      Stranke glavnog postupka

      Tužiteljica: Sabine Simma Federspiel

      Tuženik: Provincia autonoma di Bolzano, Equitalia Nord SpA

      Prethodna pitanja

               1.

               Treba li članak 2. stavak 1. točku (c) Direktive 75/363/EEZ (1), kako je izmijenjen Direktivom 82/76/EEZ (2), kao i prilog koji se tamo navodi tumačiti na način da im se protivi pravno pravilo unutarnjeg prava, poput onog primjenjivog u glavnom postupku, kojim se plaćanje naknade koja je namijenjena liječnicima specijalizantima uvjetuje podnošenjem izjave liječnika korisnika o preuzimanju obveze rada u trajanju od najmanje pet godina u Službi za javno zdravstvo Provincie Autonoma di Bolzano koja se ima izvršiti u razdoblju od deset godina počevši od dana uspješno završene specijalizacije te kojim se izričito dopušta Provinciji Autonoma di Bolzano, subjektu koji financira isplatu naknade, da, u slučaju potpunog nepoštovanja takve obveze, ostvari povrat iznosa u visini do 70 % odobrene naknade, uvećanog za zakonske kamate koje se obračunavaju počevši od dana kada je upravno tijelo izvršilo pojedinačne uplate?

               2.

               U slučaju negativnog odgovora na prvo pitanje, protivi li se načelu slobodnog kretanja radnika iz članka 45. UFEU-a pravno pravilo unutarnjeg prava, poput onog primjenjivog u glavnom postupku, kojim se plaćanje naknade koja je namijenjena liječnicima specijalizantima uvjetuje podnošenjem izjave liječnika korisnika o preuzimanju obveze rada u trajanju od najmanje pet godina u Službi za javno zdravstvo Provincie Autonoma di Bolzano koji se ima izvršiti u razdoblju od deset godina počevši od dana uspješno završene specijalizacije te kojim se izričito dopušta Provinciji Autonoma di Bolzano, subjektu koji financira isplatu naknade, da, u slučaju potpunog nepoštovanja takve obveze, ostvari povrat iznosa u visini do 70 % odobrene naknade, uvećanog za zakonske kamate koje se obračunavaju počevši od dana kada je upravno tijelo izvršilo pojedinačne uplate?

      (1)  Direktiva Vijeća 75/363/EEZ od 16. lipnja 1975. o usklađivanju odredbi utvrđenih zakonima i drugim propisima u vezi s djelatnosti liječnika (SL L 167, 30.6.1975., str. 14.)

      (2)  Direktiva Vijeća 82/76/EEZ od 26. siječnja 1982. o izmjeni Direktive 75/362/EEZ o uzajamnom priznavanju diploma, svjedodžbi i drugih dokaza o formalnim kvalifikacijama u medicini, uključujući i mjere za lakše ostvarivanje prava na poslovni nastan i slobode pružanja usluga i Direktive 75/363/EEZ o usklađivanju odredbi utvrđenih zakonima i drugim propisima u vezi s djelatnosti liječnika (SL L 43, str. 21.).


title: Predmet T-499/10: Presuda Općeg suda od 12. studenoga 2013. — MOL protiv Komisije ( „Državne potpore — Sporazum između mađarske države i naftnog i plinskog društva MOL vezano uz rudarske naknade povezane s ekstrakciom ugljikovodika — Naknadna izmjena pravnog sustava naknada — Odluka kojom se potpora proglašava nespojivom s unutarnjim tržištem — Selektivni karakter” )

text:
               21.12.2013

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 377/11

         Presuda Općeg suda od 12. studenoga 2013. — MOL protiv Komisije
   (Predmet T-499/10) (1)

   (Državne potpore - Sporazum između mađarske države i naftnog i plinskog društva MOL vezano uz rudarske naknade povezane s ekstrakciom ugljikovodika - Naknadna izmjena pravnog sustava naknada - Odluka kojom se potpora proglašava nespojivom s unutarnjim tržištem - Selektivni karakter)
   2013/C 377/25
   Jezik postupka: engleski

      Stranke

      Tužitelj: MOL Magyar Olaj- és Gázipari Nyrt. (Budimpešta, Mađarska) (zastupnici: N. Niejahr, odvjetnik, F. Carlin, barrister, i C. van der Meer, odvjetnik)

      Tuženik: Europska komisija (zastupnici: L. Flynn i K. Talabér-Ritz, agenti)

      Predmet

   Primarno, zahtjev za poništenje Odluke Komisije 2011/88/EU od 9. lipnja 2010. o državnoj potpori C1/09 (ranije NN 69/08) Mađarske MOL Nyrt.-u (SL 2011. L 34, str. 55.) te, podredno, zahtjev za poništenje navedene odluke u dijelu u kojoem nalaže povrat relevantnih iznosa od potonjeg.

      Izreka

               1.

               Odluka Europske komisije 2011/88/EU od 9. lipnja 2010. o državnoj potpori C1/09 (ranije NN69/08) koju je Mađarska odobrila MOL Nyrt.-u se poništava.

               2.

               Europskoj komisiji nalaže se snošenje troškova.

      (1)  SL C 346, 18.12.2010.


title: Predmet C-575/12: Presuda Suda (četvrto vijeće) od 4. rujna 2014. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio l’Administratīvā apgabaltiesa – Latvija) – Air Baltic Corporation AS protiv Valsts robežsardze (Zahtjev za prethodnu odluku — Područje slobode, sigurnosti i pravde — Uredba (EZ) br. 810/2009 — Članak 24. stavak 1. i članak 34. — Jedinstvena viza — Poništenje ili ukidanje jedinstvene vize — Važenje jedinstvene vize unesene u poništenu putnu ispravu — Uredba (EZ) br. 562/2006 — Članak 5. stavak 1. članak 13. stavak 1. — Granična kontrola — Uvjeti za ulazak — Nacionalni propis kojim se zahtijeva posjedovanje važeće vize unesene u važeću putnu ispravu)

text:
               10.11.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 395/8

      Presuda Suda (četvrto vijeće) od 4. rujna 2014. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio l’Administratīvā apgabaltiesa – Latvija) – Air Baltic Corporation AS protiv Valsts robežsardze
      (Predmet C-575/12) (1)

      ((Zahtjev za prethodnu odluku - Područje slobode, sigurnosti i pravde - Uredba (EZ) br. 810/2009 - Članak 24. stavak 1. i članak 34. - Jedinstvena viza - Poništenje ili ukidanje jedinstvene vize - Važenje jedinstvene vize unesene u poništenu putnu ispravu - Uredba (EZ) br. 562/2006 - Članak 5. stavak 1. članak 13. stavak 1. - Granična kontrola - Uvjeti za ulazak - Nacionalni propis kojim se zahtijeva posjedovanje važeće vize unesene u važeću putnu ispravu))
      (2014/C 395/09)
      Jezik postupka: latvijski

         Sud koji je uputio zahtjev

      Administratīvā apgabaltiesa

         Stranke glavnog postupka

         Tužitelj: Air Baltic Corporation AS

         Tuženik: Valsts robežsardze

         Izreka

                  1.

                  Članak 24. stavak 1. i članak 34. Uredbe (EZ) br. 810/2009 Europskog parlamenta i Vijeća od 13. srpnja 2009. o uspostavi Zakonika Zajednice o vizama (Zakonik o vizama), trebaju se tumačiti na način da poništenje putne isprave od strane nadležnog tijela nema za izravnu posljedicu prestanak važenja jedinstvene vize unesene u tu ispravu.

                  2.

                  Članak 5. stavak 1. Uredbe (EZ) br. 562/2006 Europskog parlamenta i Vijeća od 15. ožujka 2006. o Zakoniku Zajednice o pravilima kojima se uređuje kretanje osoba preko granica (Zakonik o schengenskim granicama), kako je izmijenjena Uredbom (EU) br. 265/2010 Europskog parlamenta i Vijeća od 25. ožujka 2010. u vezi s člankom 13. stavkom 1. te Uredbe, treba tumačiti na način da taj članak ne uvjetuje ulazak državljana trećih zemalja na državno područje država članica time da je, prilikom granične kontrole, predočena važeća viza obavezno unesena u važeću putnu ispravu.

                  3.

                  Članak 5. stavak 1. Uredbe br. 562/2006, kako je izmijenjena Uredbom br. 265/2010, u vezi s njegovim člankom 13. stavkom 1., treba tumačiti na način da je on u suprotnosti s nacionalnim propisom, poput onoga o kojem je riječ u glavnom postupku, koji ulazak državljana trećih zemalja na državno područje predmetne države članice uvjetuje time da je prilikom granične kontrole predočena važeća viza obavezno unesena u važeću putnu ispravu.

         (1)  SL C 38, 9.2.2013.


title: Predmet C-492/15: Rješenje predsjednika trećeg vijeća Suda od 21. lipnja 2016. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Oberster Gerichtshof – Austrija) – R protiv S, T

text:
               5.9.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 326/19

         Rješenje predsjednika trećeg vijeća Suda od 21. lipnja 2016. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Oberster Gerichtshof – Austrija) – R protiv S, T
   (Predmet C-492/15) (1)

   (2016/C 326/34)
   Jezik postupka: njemački
   Predsjednik trećeg vijeća odredio je brisanje predmeta.

      (1)  SL C 398, 30. 11. 2015.


title: Predmet T-580/15: Tužba podnesena 6. listopada 2015. – Flamagas protiv OHIM-a – MatMind (CLIPPER)

text:
               1.2.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 38/62

         Tužba podnesena 6. listopada 2015. – Flamagas protiv OHIM-a – MatMind (CLIPPER)
   (Predmet T-580/15)
   (2016/C 038/84)
   Jezik na kojem je tužba podnesena: engleski

      Stranke

      Tužitelj: Flamagas, SA (Barcelona, Španjolska) (zastupnici: I. Valdelomar Serrano, G. Hinarejos Mulliez i D. Gabarre Armengol, odvjetnici)

      Tuženik: Ured za usklađivanje na unutarnjem tržištu (žigovi i dizajni) (OHIM)

      Druga stranka pred žalbenim vijećem: MatMind Srl (Formello, Italija)

      Podaci o postupku pred OHIM-om

      Nositelj spornog žiga: tužitelj

      Predmetni sporni žig: trodimenzionalni žig Zajednice (oblik upaljača s verbalnim elementom „CLIPPER”) – žig Zajednice br. 4 758 652

      Postupak pred OHIM-om: postupak za proglašavanje žiga ništavim

      Pobijana odluka: odluka prvog žalbenog vijeća OHIM-a od 30. srpnja 2015. u predmetu R 924/2013-1

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

               —

               poništi pobijanu odluku;

               —

               potvrdi odluku od 22. ožujka 2013. Odjela za poništaje u postupku za poništaj br. C 5642 protiv registracije žiga Zajednice br. 4 758 652;

               —

               naloži drugoj stranci snošenje troškova.

      Tužbeni razlozi

               —

               povreda članka 7. stavka 1. točke (a) Uredbe br. 207/2009;

               —

               povreda članka 7. stavka 1. točke (b) Uredbe br. 207/2009;

               —

               povreda članka 7. stavka 1. točke (e) podtočke ii. Uredbe br. 207/2009.


title: Predmet F-39/15: Rješenje Službeničkog suda (treće vijeće) od 15. lipnja 2016. – Marinozzi protiv Komisije (Javna služba — Ugovorno osoblje — Mirovine — Prijenos nacionalnih mirovinskih prava — Prijedlozi za priznavanje godina mirovinskog staža — Akt koji negativno ne utječe — Nedopuštenost tužbe — Zahtjev za odlučivanje bez ulaženja u raspravljanje o meritumu — Članak 83. Poslovnika)

text:
               7.11.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 410/40

         Rješenje Službeničkog suda (treće vijeće) od 15. lipnja 2016. – Marinozzi protiv Komisije
   (Predmet F-39/15) (1)

   ((Javna služba - Ugovorno osoblje - Mirovine - Prijenos nacionalnih mirovinskih prava - Prijedlozi za priznavanje godina mirovinskog staža - Akt koji negativno ne utječe - Nedopuštenost tužbe - Zahtjev za odlučivanje bez ulaženja u raspravljanje o meritumu - Članak 83. Poslovnika))
   (2016/C 410/71)
   Jezik postupka: francuski

      Stranke

      Tužitelj: Gabrio Marinozzi (Santo Domingo, Dominikanska Republika) (zastupnik: J.-N. Louis i N. de Montigny, odvjetnici)

      Tuženik: Europska komisija (zastupnici: J. Currall i G. Gattinara, agenti, zatim G. Gattinara, agent, naposljetku, G. Gattinara i F. Simonetti, agenti)

      Predmet

   Zahtjev za poništenje prijedloga za prijenos tužiteljevih mirovinskih prava u mirovinski sustav Unije, u kojem se primjenjuju nove opće provedbene odredbe (DGE) članka 11. stavka 2. Priloga VIII. Pravilniku o osoblju za dužnosnike od 3. ožujka 2011.

      Izreka rješenja

               1.

               Tužba se odbacuje.

               2.

               Gabrio Marinozzi snosi svoje troškove i nalaže mu se snošenje troškova Europske komisije.

      (1)  SL C 178, 1. 6. 2015., str. 27.


title: Predmet C-231/15: Presuda Suda (drugo vijeće) od 13. listopada 2016. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Sąd Najwyższy – Poljska) – Prezes Urzędu Komunikacji Elektronicznej, Petrotel sp. z o.o. w Płocku protiv Polkomtel sp. z o.o. (Zahtjev za prethodnu odluku — Elektroničke komunikacijske mreže i usluge — Direktiva 2002/21/EZ — Članak 4. stavak 1. — Pravo žalbe protiv odluke koju je donijelo državno regulatorno tijelo — Učinkovit žalbeni mehanizam — Zadržavanje na snazi odluke državnog regulatornog tijela do ishoda žalbenog postupka — Vremenski učinci odluke nacionalnog suda kojom se poništava odluka državnog regulatornog tijela — Mogućnost poništenja odluke državnog regulatornog tijela s retroaktivnim učinkom — Načela pravne sigurnosti i zaštite legitimnih očekivanja)

text:
               12.12.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 462/5

         Presuda Suda (drugo vijeće) od 13. listopada 2016. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Sąd Najwyższy – Poljska) – Prezes Urzędu Komunikacji Elektronicznej, Petrotel sp. z o.o. w Płocku protiv Polkomtel sp. z o.o.
   (Predmet C-231/15) (1)

   ((Zahtjev za prethodnu odluku - Elektroničke komunikacijske mreže i usluge - Direktiva 2002/21/EZ - Članak 4. stavak 1. - Pravo žalbe protiv odluke koju je donijelo državno regulatorno tijelo - Učinkovit žalbeni mehanizam - Zadržavanje na snazi odluke državnog regulatornog tijela do ishoda žalbenog postupka - Vremenski učinci odluke nacionalnog suda kojom se poništava odluka državnog regulatornog tijela - Mogućnost poništenja odluke državnog regulatornog tijela s retroaktivnim učinkom - Načela pravne sigurnosti i zaštite legitimnih očekivanja))
   (2016/C 462/06)
   Jezik postupka: poljski

      Sud koji je uputio zahtjev

   Sąd Najwyższy

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelji: Prezes Urzędu Komunikacji Elektronicznej, Petrotel sp. z o.o. w Płocku

      Tuženik: Polkomtel sp. z o.o.

      Izreka

   Članak 4. stavak 1. prvi podstavak prvu i treću rečenicu te članak 4. drugi podstavak Direktive 2002/21/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 7. ožujka 2002. o zajedničkom regulatornom okviru za elektroničke komunikacijske mreže i usluge (Okvirna direktiva), kako je izmijenjena Direktivom 2009/140/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 25. studenoga 2009., u vezi s člankom 47. Povelje Europske unije o temeljnim pravima, treba tumačiti na način da nacionalni sud kojem je podnesena žalba protiv odluke državnog regulatornog tijela mora imati mogućnost poništiti tu odluku s retroaktivnim učinkom ako smatra da je to potrebno za osiguranje djelotvorne zaštite prava poduzetnika koji je podnio žalbu.

      (1)  SL C 294, 7. 9. 2015.


title: Predmet T-199/14: Presuda Općeg suda od 29. listopada 2015. – Vanbreda Risk & Benefits protiv Komisije („Javna nabava usluga — Postupak javne nabave — Pružanje usluga osiguranja stvari i osoba — Odbijanje ponuditeljeve ponude — Dodjela ugovora drugom ponuditelju — Jednako postupanje — Dovoljno ozbiljna povreda pravnog pravila kojim se dodjeljuju prava pojedincima — Izvanugovorna odgovornost — Gubitak prilike — Međupresuda”)

text:
               21.12.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 429/19

         Presuda Općeg suda od 29. listopada 2015. – Vanbreda Risk & Benefits protiv Komisije
   (Predmet T-199/14) (1)

   ((„Javna nabava usluga - Postupak javne nabave - Pružanje usluga osiguranja stvari i osoba - Odbijanje ponuditeljeve ponude - Dodjela ugovora drugom ponuditelju - Jednako postupanje - Dovoljno ozbiljna povreda pravnog pravila kojim se dodjeljuju prava pojedincima - Izvanugovorna odgovornost - Gubitak prilike - Međupresuda”))
   (2015/C 429/25)
   Jezik postupka: francuski

      Stranke

      Tužitelj: Vanbreda Risk & Benefits (Antwerpen, Belgija) (zastupnici: P. Teerlinck i P. de Bandt, a zatim P. Teerlinck, P. de Bandt i M. Gherghinaru, odvjetnici)

      Tuženik: Europska komisija (zastupnici: S. Delaude i L. Cappelletti, agenti)

      Predmet

   S jedne strane, zahtjev za poništenje odluke od 30. siječnja 2014. kojom je Komisija odbila ponudu koju je tužitelj podnio za grupu br. 1 u okviru javne nabave OIB.DR.2/PO/2013/062/591 za osiguranje stvari i osoba (SL 2013/S 155-269617), te je tu grupu dodijelila drugom društvu, i, s druge strane, zahtjev za naknadu štete.

      Izreka

               1.

               Poništava se odluka od 30. siječnja 2014. kojom je Europska komisija odbila ponudu koju je podnio Vanbreda Risk & Benefits za grupu br. 1 u okviru javne nabave OIB.DR.2/PO/2013/062/591 za osiguranje stvari i osoba (SL 2013/S 155-269617), te je tu grupu dodijelila drugom društvu.

               2.

               Europska unija je dužna naknaditi štetu koju je Vanbreda Risk & Benefits pretrpio zbog gubitka prilike da mu bude dodijeljen spomenuti ugovor i stjecanja odgovarajućih referenci za dobivanje ugovora.

               3.

               U preostalom dijelu zahtjev za naknadu štete se odbija.

               4.

               Stranke će u roku od šest mjeseci od objave ove presude obavijestiti Opći sud o iznosu obeštećenja, utvrđenog sporazumnom odlukom, koje se duguje po osnovi naknade te štete.

               5.

               Ako se ne sporazumiju, stranke će u istom roku Opći sud obavijestiti o visini svojih zahtjeva.

               6.

               O troškovima će se odlučiti naknadno.

      (1)  SL C 159, 26. 5. 2014.


title: Predmet C-331/13: Presuda Suda (veliko vijeće) od 15. listopada 2014. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Tribunalul Sibiu – Rumunjska) – Ilie Nicolae Nicula protiv Administraţia Finanţelor Publice a Municipiului Sibiu, Administraţia Fondului pentru Mediu (Prethodno pitanje — Povrat poreza koje je država članica naplatila povredom prava Unije)

text:
               22.12.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 462/7

         Presuda Suda (veliko vijeće) od 15. listopada 2014. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Tribunalul Sibiu – Rumunjska) – Ilie Nicolae Nicula protiv Administraţia Finanţelor Publice a Municipiului Sibiu, Administraţia Fondului pentru Mediu
   (Predmet C-331/13) (1)

   ((Prethodno pitanje - Povrat poreza koje je država članica naplatila povredom prava Unije))
   (2014/C 462/12)
   Jezik postupka: rumunjski

      Sud koji je uputio zahtjev

   Tribunalul Sibiu

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelj: Ilie Nicolae Nicula

      Tuženici: Administraţia Finanţelor Publice a Municipiului Sibiu, Administraţia Fondului pentru Mediu

      Izreka

   Pravo Unije treba tumačiti na način da se protivi sustavu povrata poreza naplaćenoga povredom prava Unije poput onog u glavnom postupku.

      (1)  SL C 260, 7.9.2013.


title: Predmet T-395/13: Tužba podnesena 31. srpnja 2013. — Miettinen protiv Vijeća

text:
               21.9.2013

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 274/17

         Tužba podnesena 31. srpnja 2013. — Miettinen protiv Vijeća
   (Predmet T-395/13)
   2013/C 274/38
   Jezik postupka: engleski

      Stranke

      Tužitelj: Samuli Miettinen (Espoo, Finska) (zastupnici: O. Brouwer i E. Raedts, odvjetnici)

      Tuženik: Vijeće Europske unije

      Tužbeni zahtjevi

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

               —

               poništi Odluku Vijeća od 21. svibnja 2013. kojom se odbija puni pristup Dokumentu 12979/12 prema Uredbi (EZ) br. 1049/2001 Europskog parlamenta i Vijeća od 30. svibnja 2001. o javnom pristupu dokumentima Europskog parlamenta, Vijeća i Komisije (SL 2001 L 145, str. 42.), kako je bila priopćena tužitelju 21. svibnja 2013. u pismu označenom s „06/c/02/1 3” (osporavana odluka), kao i ponovno odbijanje od 23. srpnja 2013.;

               —

               naloži tuženiku snošenje troškova tužitelja sukladno članku 87. Poslovnika Općeg suda, uključujući troškove intervenijenata.

      Tužbeni razlozi i glavni argumenti

   U prilog osnovanosti tužbe tužitelj ističe dva tužbena razloga.

               1.

               Prvi tužbeni razlog, tiče se povrede članka 4. stavka 2. druge alineje i članka 4. stavka 3. podstavka 1. Uredbe (EZ) br. 1049/2001, s obzirom na to da je osporavana odluka utemeljena na pogrešnom tumačenju i primjeni navedenih odredaba, koje se tiču zaštite sudskih postupaka i pravnih savjeta te zaštite postupaka odlučivanja koji su u tijeku:

                           —

                           kao prvo, Vijeće nije dokazalo da objava Dokumenta 12979/12 negativno utječe na mogućnost njegove pravne službe da ga brani u budućim sudskim postupcima, te potkopava zakonodavni postupak;

                           —

                           kao drugo, Vijeće nije dokazalo da je Dokument 12979/12 osobito osjetljiv i/ili širokog dosega, čime bi se opravdalo stavljanje na stranu presumpcije kojom se daje prednost objavi pravnih mišljenja u zakonodavnom kontekstu;

                           —

                           kao treće, teorija Vijeća o šteti u potpunosti je hipotetska. Činjenično je i pravno neosnovana, s obzirom na to da je u vrijeme donošenja osporavane odluke sadržaj savjeta iz Dokumenta 12979/12 već bio u javnoj domeni; i

                           —

                           kao četvrto, Vijeće nije primijenilo test prevagujućeg javnog interesa prilikom pozivanja na članak 4. stavak 3. podstavak 1. kad je uzelo u obzir samo zamijećene rizike po svoj postupak odlučivanja koji su vezani uz objavu, a ne i pozitivne učinke takve objave na, među ostalim, legitimnost postupka odlučivanja te nije primijenilo test prilikom pozivanja na članak 4. stavak 2. drugu alineju.

               2.

               Drugi tužbeni razlog, tiče se povrede obveze iznošenja prikladnih razloga prema članku 296. UFEU-a, s obzirom na to da Vijeće nije ispunilo svoju obvezu iznošenja dostatnih i prikladnih razloga za donošenje osporavane odluke.


title: Predmet T-419/13: Tužba od 14. kolovoza 2013. — Unión de Almacenistas de Hierros de España protiv Komisije

text:
               19.10.2013

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 304/20

         Tužba od 14. kolovoza 2013. — Unión de Almacenistas de Hierros de España protiv Komisije
   (Predmet T-419/13)
   2013/C 304/35
   Jezik postupka: španjolski

      Stranke

      Tužitelj: Unión de Almacenistas de Hierros de España (Madrid, Španjolska) (zastupnici: A. Creus Carreras, A. Valiente Martin, C. Maldonado Márquez, abogados)

      Tuženik: Europska komisija

      Tužbeni zahtjevi

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

               —

               poništi pobijanu odluku Komisije od 18. lipnja 2013;

               —

               naloži Komisiji snošenje troškova ovog postupka;

               —

               dodatno se od Općeg suda zahtijeva, kao mjera upravljanja postupkom, da Komisija Općem sudu podnese dokumente za koje je uskraćen pristup, kako bi isti bio u mogućnosti provesti odgovarajuće ispitivanje i provjeriti pouzdanost navoda iz ovog podneska.

      Tužbeni razlozi i glavni argumenti

   U veljači 2013. Unión de Almacenistas de Hierro de España (UAHE) zatražio je pristup određenim dokumentima u predmetu koji se nalaze u posjedu Europske komisije na temelju mehanizma suradnje s nacionalnim tijelima koji je predviđen u članku 11. stavku 4. Uredbe Vijeća (EZ) br. 1/2003 od 16. prosinca 2002. o provedbi pravila o tržišnom natjecanju koja su propisana člancima 81. i 82. Ugovora o EZ-u (SL L 1, str. 1.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 8., svezak 1., str. 165.). Konkretno, tužitelj je zatražio pristup svim dokumentima i korespondenciji koje su razmjenjivali Opća uprava za tržišno natjecanje Komisije i nacionalno tijelo nadležno za tržišno natjecanje u vezi s postupcima za izricanje sankcija S-106/08, Almacenes de Hierro i S-254/10, Hierros Extremadura.
   Nakon prvog produljenja roka do 11. travnja 2013., Komisija je UAHE-u uputila dopis kojim je:

               (a)

               Odobrila pristup potvrdama o primitku dopisa koji su upućeni nacionalnom tijelu nadležnom za tržišno natjecanje u vezi dvaju postupaka za izricanje sankcija;

               (b)

               Izvijestila tužitelja da nema informacija o navedenim postupcima i da su informacije koje posjeduje u predmetu zaštićene iznimkama koje predviđa članak 4. Uredbe (EZ) br. 1049/2001 Europskog parlamenta i Vijeća od 30. svibnja 2001. o javnom pristupu dokumentima Europskoga parlamenta, Vijeća i Komisije (SL L 145, str. 43.).

         UAHE je ponovio svoj zahtjev te je, nakon prvog produljenja roka za 15 dana, Komisija uputila novi dopis 18. lipnja kojim je obavijestila tužitelja da na neodređeno vrijeme produljuje rok za davanje odgovora na zahtjeve za pristup dokumentima.
   U prilog osnovanosti tužbe tužitelj ističe četiri tužbena razloga.

               1.

               Prvi tužbeni razlog odnosi se na pogrešnu primjenu prava prilikom tumačenja članka 4. Uredbe 1049/2001 jer Komisija nije pristupila konkretnoj i individualiziranoj analizi primjene iznimaka predviđenih u navedenoj odredbi na zahtjeve za pristup koji su predmet ovog postupka.

               2.

               Drugi tužbeni razlog odnosi se na povredu članka 4. stavka 2. prve alineje Uredbe 1049/2001 jer tražena informacija ne sadrži elemente koji bi mogli naštetiti komercijalnim interesima trećih osoba. Navedena bi informacija, u svakom slučaju, mogla naštetiti interesima samog tužitelja.

               3.

               Treći tužbeni razlog odnosi se na povredu članka 4. stavka 2. treće alineje Uredbe 1049/2001 s obzirom da se koncept istražnog postupka koji je njime predviđen može odnositi isključivo na istražne postupke institucija ili tijela Zajednice, ni u kojem slučaju na nacionalne istražne postupke. S druge strane, činjenice koje se istražuju u oba postupka bile bi obuhvaćene zastarom.

               4.

               Četvrti tužbeni razlog odnosi se na povredu članka 4. stavka 3. podstavka 2. Uredbe 1049/2001 u mjeri u kojoj u pogledu tražene dokumentacije Komisija ne donosi odluke jer je njeno držanje potpuno pasivno i sastoji se tek u zaprimanju dokumenata odnosno sastavljanju očitovanja. S druge strane, navedena se iznimka u svakom slučaju može primijeniti isključivo na dokumente za internu uporabu.


title: Predmet T-747/14: Tužba podnesena 5. studenoga 2014. – Merck protiv OHIM-a – Nestlé (HEALTHPRESSO)

text:
               22.12.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 462/32

         Tužba podnesena 5. studenoga 2014. – Merck protiv OHIM-a – Nestlé (HEALTHPRESSO)
   (Predmet T-747/14)
   (2014/C 462/44)
   Jezik na kojem je tužba podnesena: engleski

      Stranke

      Tužitelj: Merck KGaA (Darmstadt, Njemačka) (zastupnici: M. Best, U. Pfleghar i S. Schäffner, odvjetnici)

      Tuženik: Ured za usklađivanje na unutarnjem tržištu (žigovi i dizajni) (OHIM)

      Druga stranka pred žalbenim vijećem: Société de Produits Nestlé SA (Vevey, Švicarska)

      Podaci o postupku pred OHIM-om

      Podnositelj prijave: druga stranka pred žalbenim vijećem

      Sporni žig u pitanju: verbalni žig Zajednice „HEALTHPRESSO” – prijava za registraciju br. 1 0 0 03  028

      Postupak pred OHIM-om: postupak povodom prigovora

      Pobijana odluka: odluka prvog žalbenog vijeća OHIM-a od 7. kolovoza 2014. u predmetu R 1880/2013-1

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

               —

               djelomično poništi pobijanu odluku u dijelu u kojem je žalbeno vijeće prihvatilo prigovor i odbilo CTM-ovu prijavu za proizvode iz 30. razreda;

               —

               odbije prigovor br. B 1 1 91  607;

               —

               naloži OHIM-u i drugoj stranci u postupku pred žalbenim vijećem snošenje troškova.

      Tužbeni razlozi

               —

               povreda članka 96. stavka 2. Uredbe br. 207/2009;

               —

               povreda članka 15. stavka 1. Uredbe br. 207/2009;

               —

               povreda članka 8. stavka. 1. točke (b) Uredbe br. 207/2009.


title: Predmet T-382/13: Tužba podnesena 24. srpnja 2013. — Perfetti Van Melle protiv OHIM-a (MARGARITAS)

text:
               21.9.2013

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 274/15

         Tužba podnesena 24. srpnja 2013. — Perfetti Van Melle protiv OHIM-a (MARGARITAS)
   (Predmet T-382/13)
   2013/C 274/34
   Jezik na kojem je tužba podnesena: talijanski

      Stranke

      Tužitelj: Perfetti Van Melle SpA (Lainate, Italija) (zastupnik: P. Testa, odvjetnik)

      Tuženik: Ured za usklađivanje na unutarnjem tržištu (žigovi i dizajni)

      Tužbeni zahtjevi

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

               —

               ukine odluku prvog žalbenog vijeća od 10. travnja 2013. u predmetu R 430/2012-1 u dijelu u kojem je odbijena prijava registracije žiga „MARGARITAS” za sljedeće proizvode: slatkiši, slastičarski proizvodi, bomboni, mekani bomboni, gumeni bomboni, karamele, gume za žvakanje, želatina (slatkiši), crni šećer, lizalice, toffee, pastile, šećer, čokolada, kakao;

               —

               naloži OHIM-u snošenje troškova.

      Tužbeni razlozi i glavni argumenti

      Predmetni žig Zajednice: verbalni žig Zajednice „MARGARITAS” za proizvode iz razreda 30 — registracija žiga Zajednice br. 10 261 105

      Odluka ispitivača: registracija je odbijena

      Odluka žalbenog vijeća: žalba je odbijena

      Tužbeni razlozi:

               —

               povreda članka 7. stavka 1. točke (c) Uredbe br. 207/2009 jer riječ „MARGARITA” nema opisni karakter;

               —

               povreda članka 7. stavka 1. točke (c) Uredbe br. 207/2009 jer riječ „DAISY” ne opisuje nikakvo bitno obilježje proizvoda;

               —

               povreda članka 7. stavka 1. točke (b) Uredbe br. 207/2009 jer pojam „MARGARITAS” s obzirom na slastice ima razlikovni karakter.


title: Predmet C-279/16 P: Presuda Suda (šesto vijeće) od 15. lipnja 2017. – Kraljevina Španjolska protiv Europske komisije, Republike Latvije (Žalba — Tužba za poništenje — EFSJP, EFJP i EPFRR — Troškovi isključeni iz financiranja Europske unije — Troškovi Kraljevine Španjolske)

text:
               21.8.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 277/17

         Presuda Suda (šesto vijeće) od 15. lipnja 2017. – Kraljevina Španjolska protiv Europske komisije, Republike Latvije
   (Predmet C-279/16 P) (1)

   ((Žalba - Tužba za poništenje - EFSJP, EFJP i EPFRR - Troškovi isključeni iz financiranja Europske unije - Troškovi Kraljevine Španjolske))
   (2017/C 277/22)
   Jezik postupka: španjolski

      Stranke

      Žalitelj: Kraljevina Španjolska (zastupnici: M. J. García-Valdecasas Dorrego i V. Ester Casas, agenti)

      Druge stranke u postupku: Europska komisija (zastupnici: D. Triantafyllou i I. Galindo Martín, agenti), Republika Latvija

      Izreka

               1.

               Žalba se odbija.

               2.

               Kraljevini Španjolskoj nalaže se snošenje troškova.

      (1)  SL C 279, 1. 8. 2016.


title: Predmet T-684/16: Tužba podnesena 23. rujna 2016. – Ciarko spółka z ograniczoną odpowiedzialnością protiv EUIPO-a – Maan (kuhinjska napa)

text:
               7.11.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 410/30

         Tužba podnesena 23. rujna 2016. – Ciarko spółka z ograniczoną odpowiedzialnością protiv EUIPO-a – Maan (kuhinjska napa)
   (Predmet T-684/16)
   (2016/C 410/42)
   Jezik na kojem je tužba podnesena: poljski

      Stranke

      Tužitelj: Ciarko spółka z ograniczoną odpowiedzialnością sp.k. (Sanok, Poljska) (zastupnik: M. Żabińska, odvjetnica)

      Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO)

      Druga stranka pred žalbenim vijećem: Maan sp. z o.o. (Grójec, Poljska)

      Podaci o postupku pred EUIPO-om

      Nositelj spornog dizajna: tužitelj

      Predmetni sporni dizajn: dizajn Zajednice br. 1 775 792-002

      Pobijana odluka: odluka trećeg žalbenog vijeća EUIPO-a od 13. srpnja 2016. u predmetu R 1212/2015-3.

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

               —

               poništi pobijanu odluku;

               —

               naloži EUIPO-u snošenje troškova.

      Tužbeni razlog

               —

               povreda članka 25. stavka 1. točke (b), članka 4. stavka 1. i članka 6. Uredbe br. 6/2002


title: Predmet C-434/12: Presuda Suda (šesto vijeće) od 12. rujna 2013. (zahtjev za prethodnu odluku Administrativen sad Sofia-grad — Bugarska) — Slancheva sila EOOD protiv Izpalnitelen direktor na Darzhaven fond Zemedelie Razplashtatelna agentsia (Zajednička poljoprivredna politika — EPFRR — Uredba (EU) br. 65/2011 — Potpore ruralnom razvoju — Potpore za otvaranje i razvoj mikropoduzeća — Pojam „uvjeti stvoreni na umjetan način” — Zloupotreba — Dokazi)

text:
               9.11.2013

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 325/7

         Presuda Suda (šesto vijeće) od 12. rujna 2013. (zahtjev za prethodnu odluku Administrativen sad Sofia-grad — Bugarska) — Slancheva sila EOOD protiv Izpalnitelen direktor na Darzhaven fond Zemedelie Razplashtatelna agentsia
   (Predmet C-434/12) (1)

   (Zajednička poljoprivredna politika - EPFRR - Uredba (EU) br. 65/2011 - Potpore ruralnom razvoju - Potpore za otvaranje i razvoj mikropoduzeća - Pojam „uvjeti stvoreni na umjetan način” - Zloupotreba - Dokazi)
   2013/C 325/10
   Jezik postupka: bugarski

      Sud koji je uputio zahtjev

   Administrativen sad Sofia-grad

      Stranke u glavnom postupku

      Tužitelj: Slancheva sila EOOD

      Tuženik: Izpalnitelen direktor na Darzhaven fond Zemedelie Razplashtatelna agentsia

      Predmet

   Zahtjev za prethodnu odluku — Administrativen sad Sofia-grad — Tumačenje članka 4. stavka 8. Uredbe (EU) Komisije br. 65/2011 od 27.siječnja 2011. o utvrđivanju detaljnih pravila za provedbu Uredbe Vijeća (EZ) br. 1698/2005 vezano za primjenu postupaka kontrole, kao i uvjeta višestruke sukladnosti u vezi s mjerama ruralnog razvoja (SL L 25, str. 8) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 3., svezak 52, str. 289) — Potpore ruralnom razvoju — Pojam „uvjeti stvoreni na umjetan način” — Dopustivost nacionalne sudske prakse prema kojoj se za utvrđivanje „uvjeta stvorenih na umjetan način” traži pravna povezanost između podnositeljâ zahtjeva za potporu dok se čl. 4. st. 8. Uredbe (EU) br. 65/2011 primjenjuje pod tri kumulativna uvjeta — Podnošenje zahtjevâ za potporu od strane različitih podnositelja između kojih postoji stvarna i trajna veza i koji koriste susjedna samostalna zemljišta koja su ranije činila jedno zemljište — Nužnost utvrđivanja namjerne koordinacije između podnositeljâ zahtjeva i/ili s trećim osobama s ciljem ostvarivanja prednosti — Kriteriji za utvrđivanje prednosti u smislu čl. 4. st. 8. Uredbe (EU) br. 65/2011

      Izreka

               1.

               Članak 4. stavak 8. Uredbe Komisije (EU) br. 65/2011 od 27. siječnja 2011. o utvrđivanju detaljnih pravila za provedbu Uredbe Vijeća (EZ) br. 1698/2005 vezano za primjenu postupaka kontrole, kao i uvjeta višestruke sukladnosti u vezi s mjerama ruralnog razvoja, treba tumačiti tako da uvjeti za primjenu toga članka zahtijevaju prisutnost objektivnog i subjektivnog elementa. Što se tiče objektivnog elementa, sud koji je uputio zahtjev dužan je razmotriti objektivne okolnosti predmetnog slučaja koje dovode do zaključka da nije moguće postići cilj sustava potpora Europskog poljoprivrednog fonda za ruralni razvoj (EAFRD). Što se tiče subjektivnog elementa, sud koji je uputio zahtjev dužan je razmotriti objektivne dokaze koji dovode do zaključka da je podnositelj zahtjeva za potporu, stvarajući na umjetan način uvjete potrebne za dobivanje isplata u sustavu potpora EPFRR isključivo namjeravao ostvariti prednost koja se kosi s ciljevima tog sustava. U tom pogledu, sud koji je uputio zahtjev ne bi se trebao oslanjati samo na elemente poput pravne, ekonomske i/ili osobne povezanosti između osoba uključenih u slične projekte ulaganja, nego i na indicije koje ukazuju na postojanje namjerne koordinacije između tih osoba.

               2.

               Članak 4. stavak 8. Uredbe br. 65/2011 treba tumačiti tako da se protivi odbijanju zahtjeva za plaćanje u okviru sustava potpore Europskog poljoprivrednog fonda za ruralni razvoj (EPFRR) samo zato što projekt ulaganja za koji je zatražena potpora u tom sustavu nije funkcionalno samostalan ili zato što postoji pravna povezanost između podnositeljâ zahtjeva za takvom potporom, ne uzimajući u obzir druge objektivne elemente predmetnog slučaja.

      (1)  SL C 366,24.11.2012.


title: Predmet C-118/10: Presuda Suda (veliko vijeće) od 4. prosinca 2013. — Europska komisija protiv Vijeća Europske unije (Tužba za poništenje — Državne potpore — Članak 108. stavci 1. i 2. UFEU-a — Potpora koju je dodijelila Republika Latvija radi stjecanja poljoprivrednih zemljišta — Nadležnost Vijeća Europske unije — Zatečeni program potpora — Pristupanje Republike Latvije Europskoj uniji — Potpora dodijeljena prije pristupanja — Odgovarajuće mjere — Nerazdvojivost dvaju programa potpora — Promjena okolnosti — Iznimne okolnosti — Gospodarska kriza — Očita pogreška u ocjeni — Načelo proporcionalnosti)

text:
               15.2.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 45/3

         Presuda Suda (veliko vijeće) od 4. prosinca 2013. — Europska komisija protiv Vijeća Europske unije
   (Predmet C-118/10) (1)

   (Tužba za poništenje - Državne potpore - Članak 108. stavci 1. i 2. UFEU-a - Potpora koju je dodijelila Republika Latvija radi stjecanja poljoprivrednih zemljišta - Nadležnost Vijeća Europske unije - Zatečeni program potpora - Pristupanje Republike Latvije Europskoj uniji - Potpora dodijeljena prije pristupanja - Odgovarajuće mjere - Nerazdvojivost dvaju programa potpora - Promjena okolnosti - Iznimne okolnosti - Gospodarska kriza - Očita pogreška u ocjeni - Načelo proporcionalnosti)
   2014/C 45/04
   Jezik postupka: engleski

      Stranke

      Tužitelj: Europska komisija (zastupnici: V. Di Bucci, L. Flynn, K. Walkerová i A. Stobiecka-Kuik, agenti)

      Tuženik: Vijeće Europske unije (zastupnici: E. Sitbon i F. Florindo Gijón, agenti)

      Intervenijent koji podupire tuženika: Republika Litva (zastupnici: D. Kriaučiūnas i L. Liubertaitė, agenti)

      Predmet

   Tužba za poništenje — Poništenje Odluke Vijeća 2009/991/EU od 16. prosinca 2009. o dodjeli državne potpore koju su dodijelila državna tijela Republike Latvije radi stjecanja poljoprivrednih zemljišta između 1. siječnja 2010. i 31. prosinca 2013. (SL L 339, str. 34.) — Nenadležnost — Zlouporaba ovlasti — Povreda načela lojalne suradnje između država članica i institucija — Očita pogreška u ocjeni

      Izreka

               1.

               Tužba se odbija.

               2.

               Europskoj komisiji nalaže se snošenje troškova.

               3.

               Republika Litva snosit će vlastite troškove.

      (1)  SL C 113, 1.5.2010.


title: Predmet C-28/14: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 20. siječnja 2014. uputio Sąd Okręgowy w Częstochowie (Poljska) – Ryszard Pańczyk protiv Dyrektor Zakładu Emerytalno-Rentowego Ministerstwa Spraw Wewnętrznych i Administracji w Warszawie

text:
               8.9.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 303/3

         Zahtjev za prethodnu odluku koji je 20. siječnja 2014. uputio Sąd Okręgowy w Częstochowie (Poljska) – Ryszard Pańczyk protiv Dyrektor Zakładu Emerytalno-Rentowego Ministerstwa Spraw Wewnętrznych i Administracji w Warszawie
   (Predmet C-28/14)
   2014/C 303/04
   Jezik postupka: poljski

      Sud koji je uputio zahtjev

   Sąd Okręgowy w Częstochowie

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelj: Ryszard Pańczyk

      Tuženik: Dyrektor Zakładu Emerytalno-Rentowego Ministerstwa Spraw Wewnętrznych i Administracji w Warszawie
   Sud se rješenjem od 12. lipnja 2014. oglasio očito nenadležnim odgovoriti na pitanja koja je uputio Sąd Okręgowy w Częstochowie.


title: Predmet T-131/16 R: Rješenje predsjednika Općeg suda od 19. srpnja 2016. – Belgija protiv Komisije („Privremena pravna zaštita — Državne potpore — Porezni sustav izuzeća od oporezivanja viškova dobiti određenih multinacionalnih kompanija — Oslobođenje dodijeljeno na temelju prethodnih obvezujućih poreznih mišljenja (tax rulings) — Odluka kojom se utvrđuje da program potpora nije spojiv s unutarnjim tržištem i kojom se nalaže povrat potpore — Zahtjev za suspenziju primjene — Nepostojanje hitnosti”)

text:
               5.9.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 326/28

         Rješenje predsjednika Općeg suda od 19. srpnja 2016. – Belgija protiv Komisije
   (Predmet T-131/16 R)
   ((„Privremena pravna zaštita - Državne potpore - Porezni sustav izuzeća od oporezivanja viškova dobiti određenih multinacionalnih kompanija - Oslobođenje dodijeljeno na temelju prethodnih obvezujućih poreznih mišljenja (tax rulings) - Odluka kojom se utvrđuje da program potpora nije spojiv s unutarnjim tržištem i kojom se nalaže povrat potpore - Zahtjev za suspenziju primjene - Nepostojanje hitnosti”))
   (2016/C 326/49)
   Jezik postupka: engleski

      Stranke

      Tužitelj: Kraljevina Belgija (zastupnici: C. Pochet i J.-C. Halleux, agenti, uz asistenciju M. Segura Catalán i M. Clayton, odvjetnika)

      Tuženik: Europska komisija (zastupnici: P.-J. Loewenthal i B. Stromsky, agenti)

      Predmet

   Zahtjev koji se temelji na člancima 278. i 279. UFEU-a i kojim se traži donošenje privremenih mjera u svrhu suspenzije primjene članaka 2., 3. i 4. Odluke Komisije C (2015) 9887 final od 11. siječnja 2016. o programu državnih potpora u vezi s izuzećem od oporezivanja viškova dobiti SA.37667 (2015/C) (ex 2015/NN) koji provodi Belgija.

      Izreka

               1.

               Zahtjev za privremenu pravnu zaštitu se odbija.

               2.

               O troškovima će se odlučiti naknadno.


title: Predmet C-282/16: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 20. svibnja 2016. uputio Handelsgericht Wien (Austrija) – RMF Financial Holdings Sàrl protiv Heta Asset Resolution AG

text:
               29.8.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 314/9

         Zahtjev za prethodnu odluku koji je 20. svibnja 2016. uputio Handelsgericht Wien (Austrija) – RMF Financial Holdings Sàrl protiv Heta Asset Resolution AG
   (Predmet C-282/16)
   (2016/C 314/14)
   Jezik postupka: njemački

      Sud koji je uputio zahtjev

   Handelsgericht Wien

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelj: RMF Financial Holdings Sàrl

      Tuženik: Heta Asset Resolution AG

      Prethodna pitanja

               1.

               Treba li članak 2. stavak 1. točke 2. i 23. Direktive 2014/59/EU (1) o uspostavi okvira za oporavak i sanaciju kreditnih institucija i investicijskih društava u vezi s člankom 4. stavkom 1. točkom 1. Uredbe (EU) br. 575/2013 (2) Europskog parlamenta i Vijeća o bonitetnim zahtjevima za kreditne institucije i investicijska društva, u skladu s kojim „kreditna institucija” znači društvo čija je djelatnost primanje depozita ili ostalih povratnih sredstava od javnosti te odobravanje kredita za vlastiti račun (CRR institucija), tumačiti na način da je područjem primjene članka 1. stavka 1. Direktive 2014/59/EU obuhvaćena i jedinica u likvidaciji (društvo u likvidaciji), koja više ne raspolaže bankovnim odobrenjem za obavljanje bankovnih poslova odnosno koja na temelju zakonskog odobrenja smije obavljati još samo (bankovne) poslove čija je jedina svrha likvidacija portfelja?

               2.

               U slučaju niječnog odgovora na prvo pitanje, treba li članak 3. stavak 2. Direktive 2001/24/EZ (3) Europskog parlamenta i Vijeća o restrukturiranju i likvidaciji kreditnih institucija (u verziji iz članka 117. točke 1. Direktive 2014/59/EU) tumačiti na način da mjera otpisa koju odredi nacionalno upravno tijelo, uzimajući u obzir članak 17. stavak 1. Povelje Europske unije o temeljnim pravima, bez daljnjih formalnosti ima neograničeno djelovanje u odnosu na osobe sa sjedištem u drugim državama članicama (usprkos niječnom odgovoru na prvo pitanje)?

               3.

               U slučaju niječnog odgovora na prvo pitanje, protivi li se pravom Unije zajamčenom slobodnom kretanju kapitala sukladno članku 63. stavku 1. UFEU-a nacionalni propis, koji proširuje područje primjene Direktive 2014/59/EU na jedinicu u likvidaciji (društvo u likvidaciji), koja više ne raspolaže bankovnim odobrenjem za obavljanje bankovnih poslova odnosno koja na temelju zakonskog odobrenja smije obavljati još samo (bankovne) poslove čija je jedina svrha likvidacija portfelja?

               4.

               U slučaju niječnog odgovora na prvo pitanje, treba li pravo Unije, s obzirom na načelo „effet utile” i načelo lojalne suradnje iz članka 4. stavka 3. UEU-a tumačiti na način da se mjera otpisa koju odredi nacionalno upravno tijelo treba priznati u drugoj državi članici i u slučaju da se pravila iz Direktive 2014/59/EU sukladno nacionalnom pravu primjenjuju i na instituciju koja je u trenutku stupanja na snagu Direktive 2014/59/EU, 2. srpnja 2014., još uvijek bila kreditna institucija u smislu članka 4. stavka 1. točke 1. Uredbe (EU) br. 575/2013 (CRR institucija), međutim koja je to svojstvo već izgubila prije proteka roka za prenošenje Direktive 2014/59/EU u nacionalno pravo, 31. prosinca 2014?

               5.

               U slučaju potvrdnog odgovora na prvo pitanje, treba li pojam „osigurana obveza” iz članka 2. stavka 1. točke 67. i članka 44. stavka 2. točke (b) Direktive 2014/59/EU o uspostavi okvira za oporavak i sanaciju kreditnih institucija i investicijskih društava, osobito uzimajući u obzir članak 1. stavak 2. Direktive 2014/59/EU, tumačiti na način da su njime obuhvaćene i obveze u odnosu na koje je teritorijalno tijelo javnog prava (u ovom slučaju austrijska savezna zemlja Koruška) zakonski preuzelo jamstvo za njihovo ispunjenje?

               6.

               U slučaju potvrdnog odgovora na prvo pitanje, treba li članak 43. stavak 2. točku (b), članak 59. stavak 3. točku (b) i članak 59. stavak 4. Direktive 2014/59/EU tumačiti na način da im se protivi nacionalni propis na temelju kojega se mjera, koja odgovara bail-in instrumentu iz članka 43. Direktive 2014/59/EU, provodi u slučaju da više ne postoji realna mogućnost da se solventnost institucije može obnoviti niti se usluge od sustavne važnosti prenose na prijelaznu instituciju te se više ne prodaje niti jedan poslovni dio institucije, nego ta institucija služi isključivo upravljanju imovinom, pravima i obvezama s ciljem urednog, aktivnog i optimalnog unovčenja pojedinačne imovine, prava i obveza (likvidacija portfelja)? Treba li u takvom slučaju – sukladno zahtjevima iz Direktive 2014/59/EU – likvidaciju te jedinice u likvidaciji (društvo u likvidaciji) provesti prvenstveno u okviru uređenog likvidacijskog postupka?

      (1)  Direktiva 2014/59/EU Europskog parlamenta i Vijeća od 15. svibnja 2014. o uspostavi okvira za oporavak i sanaciju kreditnih institucija i investicijskih društava te o izmjeni Direktive Vijeća 82/891/EEZ i direktiva 2001/24/EZ, 2002/47/EZ, 2004/25/EZ, 2005/56/EZ, 2007/36/EZ, 2011/35/EU, 2012/30/EU i 2013/36/EU te uredbi (EU) br. 1093/2010 i (EU) br. 648/2012 Europskog parlamenta i Vijeća (SL L 173, str. 190)

      (2)  Uredba (EU) br. 575/2013 Europskog parlamenta i Vijeća od 26. lipnja 2013. o bonitetnim zahtjevima za kreditne institucije i investicijska društva i o izmjeni Uredbe (EU) br. 648/2012 (SL L 176, str. 1.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 6., svezak 13., str. 3.)

      (3)  Direktiva 2001/24/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 4. travnja 2001. o restrukturiranju i likvidaciji kreditnih institucija (SL L 125, str. 15) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 6., svezak 8., str. 14.)


title: Predmet T-27/17 R: Rješenje predsjednika Općeg suda od 26. lipnja 2017. – Jalkh protiv Parlamenta („Privremena pravna zaštita — Institucionalno pravo — Zastupnik u Europskom parlamentu — Povlastice i imuniteti — Ukidanje imuniteta zastupniku Europskog parlamenta — Zahtjev za suspenziju primjene — Nepostojanje hitnosti”)

text:
               14.8.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 269/24

         Rješenje predsjednika Općeg suda od 26. lipnja 2017. – Jalkh protiv Parlamenta
   (Predmet T-27/17 R)
   ((„Privremena pravna zaštita - Institucionalno pravo - Zastupnik u Europskom parlamentu - Povlastice i imuniteti - Ukidanje imuniteta zastupniku Europskog parlamenta - Zahtjev za suspenziju primjene - Nepostojanje hitnosti”))
   (2017/C 269/36)
   Jezik postupka: francuski

      Stranke

      Tužitelj: Jean-François Jalkh (Gretz-Armainvillers, Francuska) (zastupnici: u početku J.-P. Le Moigne, a zatim M. Ceccaldi, odvjetnici)

      Tuženik: Europski parlament (zastupnici: M. Dean i S. Alonso de León, agenti)

      Predmet

   Zahtjev koji se temelji na člancima 278. i 279. UFEU-a radi suspenzije primjene odluke Parlamenta od 22. studenoga 2016. koja se odnosi na ukidanje imuniteta J.-F. Jalkhu na temelju sudske istrage (br. 14142000183) pokrenute pred tribunal de grande instance de Nanterre (Okružni sud u Nanterreu, Francuska).

      Izreka

               1.

               Odbija se zahtjev za privremenu pravnu zaštitu.

               2.

               O troškovima će se odlučiti naknadno.


title: Predmet T-328/15 P: Žalba koju je 24. lipnja 2015. podnio Geoffroy Alsteens protiv presude Službeničkog suda od 21. travnja 2015. u predmetu F-87/12 RENV, Alsteens protiv Komisije

text:
               24.8.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 279/43

         Žalba koju je 24. lipnja 2015. podnio Geoffroy Alsteens protiv presude Službeničkog suda od 21. travnja 2015. u predmetu F-87/12 RENV, Alsteens protiv Komisije
   (Predmet T-328/15 P)
   (2015/C 279/53)
   Jezik postupka: francuski

      Stranke

      Žalitelj: Geoffroy Alsteens (Marcinelle, Belgija) (zastupnici: S. Orlandi i T. Martin, odvjetnici)

      Druga stranka u postupku: Europska komisija

      Žalbeni zahtjev

   Žalitelj od Općeg suda zahtijeva da:

               —

               ukine presudu Službeničkog suda u predmetu F-87/12 RENV, Alsteens/Komisija;

               —

               poništi odluku Komisije od 18. studenoga 2011., u dijelu u kojoj se njome ograničava trajanje produljenja ugovora tužitelju članu privremenog osoblja na 31. ožujak 2012.;

               —

               naloži Komisiji da privremeno plati jedan euro kao naknadu štete koju je tužitelj pretrpio kao i snošenje troškova četiriju postupaka.

      Žalbeni razlozi i glavni argumenti

   U prilog osnovanosti žalbe žalitelj ističe tri žalbena razloga.

               1.

               Prvi žalbeni razlog se temelji na povredi načela kontradiktornosti i pogreške koja se tiče prava. Tužitelj navodi da je Službenički sud (i) pogrešno odbacio kao nedopuštene, s obzirom na pravilo o podudarnosti, žalbene razloge koji se temelje na očitoj pogrešci u ocjeni i načelu dobre uprave, a da Komisija nije nikad istaknula prigovor o nedopuštenosti, a stranke se nisu nikad mogle očitovati o navodnoj nedopuštenosti i da je (ii), u svakom slučaju, počinio pogrešku koja se tiče prava zaključivši da tužitelj nije poštovao pravilo o podudarnosti.

               2.

               Drugi žalbeni razlog se temelji iskrivljavanju tužiteljevih argumenata, povredi obveze obrazlaganja i pogrešci koja se tiče prava, s obzirom da je Službenički sud zauzeo stav da nije potrebno odlučiti o tumačenju članka 8. Uvjeta zaposlenja ostalih službenika Europske unije (u daljnjem tekstu: Uvjeti zaposlenja) i da je presuda od 5. listopada 1995. Alexopoulou/Komisija (T-17/95, Zb.SS, EU:T:1995:176), potpuno irelevantna za rješenje spora.

               3.

               Treći žalbeni razlog se temelji na povredi obveze obrazlaganja i pogrešci koja se tiče prava, s obzirom na to da je Službenički sud smatrao nužnim zaprimiti poseban tužiteljev zahtjev kako bi mogao odstupiti od automatske primjene pravila o šest godina, time ne poštujući kvalifikaciju pobijane odluke kao akta kojim se nanosi šteta.


title: Nalog Suda od 24. svibnja 2016. u predmetu E-2/16 – Gerhard Spitzer protiv Nadzornog tijela EFTA-e (Preliminarni prigovor nedopuštenosti – Odbijanje pokretanja postupka zbog povrede propisa – Direktiva 2002/47/EZ – Sporne mjere – Rokovi – Dopuštenost)

text:
               2.3.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 66/31

         NALOG SUDA
   od 24. svibnja 2016.
   u predmetu E-2/16
   Gerhard Spitzer protiv Nadzornog tijela EFTA-e
   (Preliminarni prigovor nedopuštenosti – Odbijanje pokretanja postupka zbog povrede propisa – Direktiva 2002/47/EZ – Sporne mjere – Rokovi – Dopuštenost)
   (2017/C 66/11)
   U predmetu E-2/16, Gerhard Spitzer protiv Nadzornog tijela EFTA-e – ZAHTJEV u skladu s člankom 36. stavkom 2. Sporazuma između država EFTA-e o osnivanju Nadzornog tijela i Suda za poništenje odluke Nadzornog tijela EFTA-e br. 425/15/COL od 25. studenoga 2015. o ugovorima o financijskom kolateralu u Lihtenštajnu, Sud, u sastavu Carl Baudenbacher, predsjednik, Per Christiansen i Páll Hreinsson (sudac izvjestitelj), suci, presudio je 24. svibnja 2016. kao u izreci:

               1.

               Zahtjev se odbacuje kao nedopušten.

               2.

               Tužitelj snosi troškove postupka.