title: predmet C-83/19: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 5. veljače 2019. uputio Tribunalul Olt (Rumunjska) — Asociația „Forumul Judecătorilor Din România” protiv Inspecția Judiciară

text:
               3.6.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 187/31

      Zahtjev za prethodnu odluku koji je 5. veljače 2019. uputio Tribunalul Olt (Rumunjska) — Asociația „Forumul Judecătorilor Din România” protiv Inspecția Judiciară
      (predmet C-83/19)
      (2019/C 187/36)
      Jezik postupka: rumunjski

         Sud koji je uputio zahtjev

      Tribunalul Olt

         Stranke glavnog postupka

         Tužitelj: Asociația „Forumul Judecătorilor din România”

         Tuženik: Inspecția Judiciară

         Prethodna pitanja

                  1.

                  Treba li mehanizam za suradnju i provjeru (CVM) uspostavljen Odlukom Komisije 2006/928/EZ od 13. prosinca 2006. (1) smatrati aktom institucije Unije u smislu članka 267. UFUE-a, koji može biti podvrgnut tumačenju Suda Europske unije?

                  2.

                  Jesu li sadržaj, priroda i trajanje mehanizma za suradnju i provjeru (CVM) uspostavljenog Odlukom Komisije 2006/928/EZ od 13. prosinca 2006. obuhvaćeni područjem primjene Ugovora o pristupanju Republike Bugarske i Rumunjske Europskoj uniji, koji je Rumunjska potpisala u Luxembourgu 25. travnja 2005.? Jesu li zahtjevi navedeni u izvješćima utvrđenima u okviru navedenog mehanizma obvezujući za Rumunjsku?

                  3.

                  Treba li članak 19. stavak 1. drugi podstavak Ugovora o Europskoj uniji tumačiti na način da se njime države članice obvezuje da utvrde mjere potrebne kako bi se osigurala djelotvorna sudska zaštita u područjima uređenima pravom Unije, odnosno jamstva neovisnog stegovnog postupka za rumunjske suce, pri čemu se otklanjaju svi rizici povezani s političkim utjecajem na odvijanje takvih postupaka, kao što je izravno vladino imenovanje uprave Inspecțije Judiciarăe (Pravosudna inspekcija, Rumunjska), čak i ako je ono privremeno?

                  4.

                  Treba li članak 2. Ugovora o Europskoj uniji tumačiti na način da su države članice dužne poštovati kriterije vladavine prava, koji se zahtijevaju i u izvješćima utvrđenima u okviru mehanizma za suradnju i provjeru (CVM), uspostavljenog Odlukom Komisije 2006/928/EZ od 13. prosinca 2006., u slučajevima postupaka izravnog vladinog imenovanja uprave Inspecțije Judiciarăe (Pravosudna inspekcija, Rumunjska), čak i ako je ono privremeno?

         (1)  Odluka Komisije od 13. prosinca 2006. o uspostavi mehanizma za suradnju i provjeru napretka Rumunjske u ispunjavanju posebnih mjerila na području reforme pravosuđa i borbe protiv korupcije (SL 2006., L 354, str. 56.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 11., svezak 65., str. 53.)


title: predmet C-138/19: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 20. veljače 2019. uputio Landesverwaltungsgericht Steiermark (Austrija) — DY

text:
               3.6.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 187/33

      Zahtjev za prethodnu odluku koji je 20. veljače 2019. uputio Landesverwaltungsgericht Steiermark (Austrija) — DY
      (predmet C-138/19)
      (2019/C 187/38)
      Jezik postupka: njemački

         Sud koji je uputio zahtjev

      Landesverwaltungsgericht Steiermark

         Stranke glavnog postupka

         Žalitelj: DY

         Tuženo tijelo: Bezirkshauptmannschaft Hartberg-Fürstenfeld

         Intervenijent: Finanzpolizei

         Prethodna pitanja

                  1.

                  Trebaju li se članak 56. UFEU-a te Direktiva 96/71/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 16. prosinca 1996. o upućivanju radnika u okviru pružanja usluga (1) i Direktiva 2014/67/EU Europskog parlamenta i Vijeća od 15. svibnja 2014. o provedbi Direktive 96/71/EZ (2) tumačiti na način da im se protivi nacionalna odredba kojom su predviđene izrazito visoke novčane kazne, a osobito visoki najniži iznosi novčanih kazni, koje mogu biti izrečene kumulativno za svakog dotičnog radnika, za povrede formalnih obveza u slučaju korištenja prekogranične radne snage, kao što je propust da se stave na raspolaganje isprave o plaći ili propust prijave Središnjem koordinacijskom uredu?

                  2.

                  U slučaju niječnog odgovora na prvo pitanje:
                  Trebaju li se članak 56. UFEU-a te Direktiva 96/71/EZ i Direktiva 2014/67/EU tumačiti na način da im se protivi izricanje kumulativnih novčanih kazni bez apsolutnog najvišeg iznosa za povrede formalnih obveza u slučaju korištenja prekogranične radne snage?

                  3.

                  Treba li se članak 56 UFEU-a tumačiti na način da mu se protivi nacionalna odredba kojom se u slučaju prijevremenog prestanka i/ili prekida privremenog rada u zemlji domaćinu obvezujuće propisuje prijava promjene Središnjem koordinacijskom uredu?

                  4.

                  U slučaju negativnog odgovora na treće pitanje:
                  Treba li se članak 56. UFEU-a tumačiti na način da mu se protivi nacionalna odredba kojom se za prijavu promjene ne propisuje razuman rok?

                  5.

                  Trebaju li se članak 56. UFEU-a i članak 9. Direktive 2014/67/EU tumačiti na način da im se protivi nacionalna odredba kojom se propisuje da se naknadnom dostavom odgovarajućih i relevantnih dokumenata unutar razumnog roka ne ispunjava zahtjev stavljanja isprava na raspolaganje?

                  6.

                  Trebaju li se članak 56. UFEU-a i članak 9. Direktive 2014/67/EU tumačiti na način da im se protivi nacionalna odredba kojom se propisuje da se od stranog pružatelja usluga zahtijeva dostava isprava koje prelaze opseg onih dokumenata koji su navedeni u članku 9. Direktive 2014/67/EU i nisu ni relevantni ni potrebni te se nacionalnim pravom ne određuju detaljno, poput primjerice potvrda o plaći, računa za obračun plaća, platnih lista, poreznih kartica, prijava i odjava, zdravstvenog osiguranja, prijavnih popisa i popisa obračuna dodataka, isprava koje se odnose na platne razrede, svjedodžbi?

         (1)  SL 1997., L 18, str. 1. (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 5., svezak 5., str. 127.)

         (2)  Direktiva 2014/67/EU Europskog parlamenta i Vijeća od 15. svibnja 2014. o provedbi Direktive 96/71/EZ o upućivanju radnika u okviru pružanja usluga i izmjeni Uredbe (EU) br. 1024/2012 o administrativnoj suradnji putem Informacijskog sustava unutarnjeg tržišta, SL 2014., L 159, str. 11.


title: predmet T-558/18: Presuda Općeg suda od 30. travnja 2019. — Lupu protiv EUIPO-a — Et Djili Soy Dzhihangir Ibryam (Djili DS) („Žig Europske unije — Postupak povodom prigovora — Prijava figurativnog žiga Europske unije Djili DS — Raniji nacionalni verbalni žig DJILI — Relativni razlog za odbijanje — Nepostojanje vjerojatnosti dovođenja u zabludu — Članak 8. stavak 1. točke (a) i (b) Uredbe (EU) 2017/1001”)

text:
               24.6.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 213/34

      Presuda Općeg suda od 30. travnja 2019. — Lupu protiv EUIPO-a — Et Djili Soy Dzhihangir Ibryam (Djili DS)
      (predmet T-558/18) (1)

      („Žig Europske unije - Postupak povodom prigovora - Prijava figurativnog žiga Europske unije Djili DS - Raniji nacionalni verbalni žig DJILI - Relativni razlog za odbijanje - Nepostojanje vjerojatnosti dovođenja u zabludu - Članak 8. stavak 1. točke (a) i (b) Uredbe (EU) 2017/1001”)
      (2019/C 213/35)
      Jezik postupka: engleski

         Stranke

         Tužitelj: Victor Lupu (Bukurešt, Rumunjska) (zastupnik: P. Acsinte, odvjetnik)

         Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (zastupnici: D. Gája i H. O’Neill, agenti)

         Druga stranka u postupku pred žalbenim vijećem EUIPO-a, intervenijent u postupku pred Općim sudom: Et Djili Soy Dzhihangir Ibryam (Dulovo, Bugarska) (zastupnik: C.-R. Romițan, odvjetnik)

         Predmet

      Tužba protiv odluke petog žalbenog vijeća EUIPO-a od 5. lipnja 2018. (predmet R 2391/2017-5), koji se odnosi na postupak povodom prigovora između g. Lupua i Djili Soy Dzhihangir Ibryam.

         Izreka

                  1.

                     Tužba se odbija.

                  2.

                     Victoru Lupuu nalaže se snošenje troškova.

         (1)  SL C 408, 12. 11. 2018.


title: predmet C-224/18: Presuda Suda (sedmo vijeće) od 2. svibnja 2019. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Naczelny Sąd Administracyjny — Poljska) — Budimex S.A. protiv Minister Finansów (Zahtjev za prethodnu odluku — Zajednički sustav poreza na dodanu vrijednost (PDV) — Direktiva 2006/112/EZ — Članak 66. — Oporezivi događaj i obveza obračuna poreza — Trenutak isporuke usluge — Građevinski i montažni radovi — Uzimanje u obzir trenutka preuzimanja radova predviđenog u ugovoru o pružanju usluga)

text:
               1.7.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 220/7

      Presuda Suda (sedmo vijeće) od 2. svibnja 2019. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Naczelny Sąd Administracyjny — Poljska) — Budimex S.A. protiv Minister Finansów
      (predmet C-224/18) (1)

      (Zahtjev za prethodnu odluku - Zajednički sustav poreza na dodanu vrijednost (PDV) - Direktiva 2006/112/EZ - Članak 66. - Oporezivi događaj i obveza obračuna poreza - Trenutak isporuke usluge - Građevinski i montažni radovi - Uzimanje u obzir trenutka preuzimanja radova predviđenog u ugovoru o pružanju usluga)
      (2019/C 220/09)
      Jezik postupka: poljski

         Sud koji je uputio zahtjev

      Naczelny Sąd Administracyjny

         Stranke glavnog postupka

         Tužitelj: Budimex S.A.

         Tuženik: Minister Finansów

         Izreka

      Članak 66. prvi stavak točku (c) Direktive Vijeća 2006/112/EZ od 28. studenoga 2006. o zajedničkom sustavu poreza na dodanu vrijednost, kako je izmijenjena Direktivom Vijeća 2010/45/EU od 13. srpnja 2010., treba tumačiti na način da mu se ne protivi to da se, ako račun koji se odnosi na pružanje usluga nije izdan ili je izdan kasnije, formalno preuzimanje te usluge smatra trenutkom u kojem je navedena usluga isporučena kada, kao u glavnom predmetu, država članica predviđa da obveza obračuna poreza nastaje istekom roka koji počinje teći od dana isporuke usluge, ako su, s jedne strane, formalnost preuzimanja stranke dogovorile u ugovoru koji ih obvezuje u skladu s ugovornim odredbama koje odgovaraju gospodarskoj i poslovnoj stvarnosti u području u kojem se usluga pruža i, s druge strane, ako ta formalnost odgovara stvarnom izvršenju usluge i konačno određuje iznos naknade koji se mora platiti, što je na sudu koji je uputio zahtjev da provjeri.

         (1)  SL C 231, 2. 7. 2018.


title: predmet T-553/15: Presuda Općeg suda od 8. svibnja 2019. — Export Development Bank of Iran protiv Vijeća („Izvanugovorna odgovornost — Zajednička vanjska i sigurnosna politika — Mjere ograničavanja protiv Irana — Zamrzavanje financijskih sredstava — Naknada štete koju je tužitelj navodno pretrpio zbog uvrštavanja i zadržavanja njegova imena na popisu osoba i drugih subjekata na koje se primjenjuje zamrzavanje financijskih sredstava i gospodarskih izvora o kojima je riječ — Nadležnost Općeg suda — Dovoljno ozbiljna povreda pravnog pravila kojim se dodjeljuju prava pojedincima”)

text:
               1.7.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 220/31

      Presuda Općeg suda od 8. svibnja 2019. — Export Development Bank of Iran protiv Vijeća
      (predmet T-553/15) (1)

      („Izvanugovorna odgovornost - Zajednička vanjska i sigurnosna politika - Mjere ograničavanja protiv Irana - Zamrzavanje financijskih sredstava - Naknada štete koju je tužitelj navodno pretrpio zbog uvrštavanja i zadržavanja njegova imena na popisu osoba i drugih subjekata na koje se primjenjuje zamrzavanje financijskih sredstava i gospodarskih izvora o kojima je riječ - Nadležnost Općeg suda - Dovoljno ozbiljna povreda pravnog pravila kojim se dodjeljuju prava pojedincima”)
      (2019/C 220/39)
      Jezik postupka: francuski

         Stranke

         Tužitelj: Export Development Bank of Iran (Teheran, Iran) (zastupnik: J.-M. Thouvenin, odvjetnik)

         Tuženik: Vijeće Europske unije (zastupnici: V. Piessevaux i M. Bishop, agenti)

         Intervenijent u potporu tuženiku: Europska komisija (zastupnici: A. Aresu i R. Tricot, agenti)

         Predmet

      Zahtjev na temelju članka 268. UFEU-a za naknadu štete koju je tužitelj navodno pretrpio zbog donošenja mjera ograničavanja protiv njega.

         Izreka

                  1.

                     Tužba se odbija.

                  2.

                     Export Development Bank of Iran snosit će vlastite troškove, kao i troškove Vijeća Europske unije.

                  3.

                     Europska komisija snosit će vlastite troškove.

         (1)  SL C 398, 30. 11. 2015.


title: predmet T-516/16 i T-536/16: Presuda Općeg suda od 30. travnja 2019. — Alvarez y Bejarano i dr. protiv Komisije („Javna služba — Dužnosnici — Ugovorno osoblje — Reforma Pravilnika o osoblju — Manje povoljno uređenje paušalnog plaćanja putnih troškova i uvećanja godišnjeg odmora za dodatne dane za vrijeme putovanja — Veza između dodjele povlastica i života u inozemstvu ili boravka u stranoj državi — Ukidanje naknade godišnjih putnih troškova i vremena za putovanje”)

text:
               1.7.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 220/31

      Presuda Općeg suda od 30. travnja 2019. — Alvarez y Bejarano i dr. protiv Komisije
      (predmet T-516/16 i T-536/16) (1)

      („Javna služba - Dužnosnici - Ugovorno osoblje - Reforma Pravilnika o osoblju - Manje povoljno uređenje paušalnog plaćanja putnih troškova i uvećanja godišnjeg odmora za dodatne dane za vrijeme putovanja - Veza između dodjele povlastica i života u inozemstvu ili boravka u stranoj državi - Ukidanje naknade godišnjih putnih troškova i vremena za putovanje”)
      (2019/C 220/40)
      Jezik postupka: francuski

         Stranke

         Tužitelji: Maria Alvarez y Bejarano (Namur, Belgija) i 11 drugih tužitelja čija imena se nalaze u prilogu presude (zastupnici: S. Orlandi i T. Martin, odvjetnici)

         Tuženik: Europska komisija (zastupnici: J. Currall i G. Gattinara, zatim G. Gattinara i F. Simonetti, agenti)

         Intervenijenti u potporu tuženiku: Europski parlament (zastupnici: E. Taneva i M. Ecker, agenti), Vijeće Europske unije (zastupnici: M.Bauer i M. Veiga, zatim M. Bauer i R. Meyer, agenti)

         Predmet

      Zahtjevi podneseni na temelju članka 270. UFEU-a radi poništenja odluka da se tužiteljima više ne priznaje, počevši od 1. siječnja 2014., pravo na vrijeme za putovanje i naknada godišnjih putnih troškova radi održavanja veze s njihovim matičnim mjestom.

         Izreka

                  1.

                     Predmeti T-516/16 i T-536/16 spajaju se u svrhu donošenja presude.

                  2.

                     Tužbe se odbijaju.

                  3.

                     Mariji Alvarez y Bejarano i ostalim dužnosnicima i članovima ugovornog osoblju Europske komisije, čija imena se nalaze u prilogu, nalaže se snošenje troškova postupka.

                  4.

                     Vijeće Europske unije i Europski parlament snosit će svaki vlastite troškove.

         (1)  SL C 421 od 24. 11. 2014. (predmet prvotno upisan pred Službeničkim sudom Europske unije pod brojem F-85/14 i prenesen na Opći sud Europske unije 1. 9. 2016.)


title: predmeti T-523/16 i T-542/16: Presuda Općeg suda od 30. travnja 2019. — Ardalic i dr. protiv Vijeća (Javna služba — Dužnosnici — Ugovorno osoblje — Reforma Pravilnika o osoblju — Manje povoljno uređenje paušalnog plaćanja putnih troškova i uvećanja godišnjeg odmora za dodatne dane za vrijeme putovanja — Veza između dodjele povlastica i života u inozemstvu ili boravka u stranoj državi — Ukidanje godišnje naknade putnih troškova i vremena za putovanje)

text:
               1.7.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 220/32

      Presuda Općeg suda od 30. travnja 2019. — Ardalic i dr. protiv Vijeća
      (predmeti T-523/16 i T-542/16) (1)

      (Javna služba - Dužnosnici - Ugovorno osoblje - Reforma Pravilnika o osoblju - Manje povoljno uređenje paušalnog plaćanja putnih troškova i uvećanja godišnjeg odmora za dodatne dane za vrijeme putovanja - Veza između dodjele povlastica i života u inozemstvu ili boravka u stranoj državi - Ukidanje godišnje naknade putnih troškova i vremena za putovanje)
      (2019/C 220/41)
      Jezik postupka: francuski

         Stranke

         Tužitelji: Jakov Ardalic (Bruxelles, Belgija) i 11 ostalih tužitelja čija imena se nalaze u prilogu presudi (zastupnici: S. Orlandi i T. Martin, odvjetnici)

         Tuženik: Vijeće Europske unije (zastupnici: M. Bauer i M. Veiga, a zatim M. Bauer i R. Meyer, agenti)

         Intervenijent u potporu tuženiku: Europski parlament (zastupnici: E. Taneva i M. Ecker, agenti)

         Predmet

      Zahtjevi na temelju članka 270. UFEU-a kojima se traži poništenje odluka da se tužiteljima, počevši od 1. siječnja 2014., više ne priznaje pravo na vrijeme za putovanje i godišnju naknadu putnih troškova radi održavanja veze sa svojim matičnim mjestom.

         Izreka

                  1.

                     Predmeti T-523/16 et T-542/16 spajaju se u svrhu presude.

                  2.

                     Tužbe se odbijaju.

                  3.

                     Jakovu Ardalicu i drugim dužnosnicima i članovima ugovornog osoblja Vijeća Europske unije čija imena se nalaze u prilogu nalaže se snošenje troškova postupka.

                  4.

                     Europski parlament snosit će vlastite troškove.

         (1)  SL C 448, 15. 12. 2014. (predmet prvotno upisan pred Službeničkim sudom Europske unije pod brojem F-100/14 i prenesen na Opći sud Europske unije 1. 9. 2016.)


title: predmet C-566/17: Presuda Suda (drugo vijeće) od 8. svibnja 2019. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Wojewódzki Sąd Administracyjny we Wrocławiu — Poljska) — Związek Gmin Zagłębia Miedziowego w Polkowicach protiv Szef Krajowej Administracji Skarbowej (Zahtjev za prethodnu odluku — Zajednički sustav poreza na dodanu vrijednost (PDV) — Direktiva 2006/112/EZ — Članak 168. točka (a) — Odbitak plaćenog pretporeza — Načelo neutralnosti PDV-a — Porezni obveznik koji obavlja i gospodarske aktivnosti i negospodarske aktivnosti — Robe i usluge stečene u svrhu provedbe i transakcija na koje se primjenjuje PDV i transakcija na koje se ne primjenjuje PDV — Nepostojanje mjerila raspodjele u nacionalnom propisu — Načelo zakonitosti poreza)

text:
               8.7.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 230/6

      Presuda Suda (drugo vijeće) od 8. svibnja 2019. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Wojewódzki Sąd Administracyjny we Wrocławiu — Poljska) — Związek Gmin Zagłębia Miedziowego w Polkowicach protiv Szef Krajowej Administracji Skarbowej
      (predmet C-566/17) (1)

      (Zahtjev za prethodnu odluku - Zajednički sustav poreza na dodanu vrijednost (PDV) - Direktiva 2006/112/EZ - Članak 168. točka (a) - Odbitak plaćenog pretporeza - Načelo neutralnosti PDV-a - Porezni obveznik koji obavlja i gospodarske aktivnosti i negospodarske aktivnosti - Robe i usluge stečene u svrhu provedbe i transakcija na koje se primjenjuje PDV i transakcija na koje se ne primjenjuje PDV - Nepostojanje mjerila raspodjele u nacionalnom propisu - Načelo zakonitosti poreza)
      (2019/C 230/07)
      Jezik postupka: poljski

         Sud koji je uputio zahtjev

      Wojewódzki Sąd Administracyjny we Wrocławiu

         Stranke glavnog postupka

         Tužitelj: Związek Gmin Zagłębia Miedziowego w Polkowicach

         Tuženik: Szef Krajowej Administracji Skarbowej

         Izreka

      Članak 168. točku (a) Direktive Vijeća 2006/112/EZ od 28. studenoga 2006. o zajedničkom sustavu poreza na dodanu vrijednost treba tumačiti na način da mu se protivi nacionalna praksa kojom se poreznog obveznika ovlašćuje da odbije u cijelosti pretporez za porez na dodanu vrijednost (PDV) na robu i usluge koje je porezni obveznik stekao za potrebe obavljanja i gospodarskih aktivnosti, oporezovanih PDV-om, i negospodarskih aktivnosti, koje nisu obuhvaćene područjem primjene PDV-a, zato što, u primjenjivom poreznom propisu, ne postoje posebna pravila koja se odnose na mjerila i metode raspodjele koja bi poreznom obvezniku omogućila odrediti dio tog plaćenog pretporeza koji treba smatrati povezanim s njegovim gospodarskim i negospodarskim aktivnostima.

         (1)  SL C 13, 15. 1. 2018.


title: predmet T-324/18: Presuda Općeg suda od 8. svibnja 2019. — VI.TO. protiv EUIPO-a — Bottega (oblik zlatne boce) („Žig Europske unije — Postupak za proglašavanje žiga ništavim — Trodimenzionalni žig Europske unije — Oblik zlatne boce — Apsolutni razlozi za odbijanje — Članak 7. stavak 1. točka (b) Uredbe (EZ) br. 207/2009 (koji je postao članak 7. stavak 1. točka (b) Uredbe (EU) 2017/1001) — Razlikovni karakter — Članak 7. stavak 1. točka (e) podtočke i. do iii. Uredbe br. 207/2009 (koji je postao članak 7. stavak 1. točka (e) podtočke i. do iii. Uredbe br. 2017/1001)”)

text:
               8.7.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 230/41

      Presuda Općeg suda od 8. svibnja 2019. — VI.TO. protiv EUIPO-a — Bottega (oblik zlatne boce)
      (predmet T-324/18) (1)

      („Žig Europske unije - Postupak za proglašavanje žiga ništavim - Trodimenzionalni žig Europske unije - Oblik zlatne boce - Apsolutni razlozi za odbijanje - Članak 7. stavak 1. točka (b) Uredbe (EZ) br. 207/2009 (koji je postao članak 7. stavak 1. točka (b) Uredbe (EU) 2017/1001) - Razlikovni karakter - Članak 7. stavak 1. točka (e) podtočke i. do iii. Uredbe br. 207/2009 (koji je postao članak 7. stavak 1. točka (e) podtočke i. do iii. Uredbe br. 2017/1001)”)
      (2019/C 230/51)
      Jezik postupka: talijanski

         Stranke

         Tužitelj: Vinicola Tombacco (VI.TO.) Srl (Trebaseleghe, Italija) (zastupnik: L. Giove, odvjetnik)

         Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (zastupnici: S. Scardocchia i A. Folliard-Monguiral, agenti)

         Druga stranka u postupku pred žalbenim vijećem EUIPO-a, intervenijent u postupku pred Općim sudom: Sandro Bottega (Colle Umberto, Italija) (zastupnik: R. Galli, odvjetnik)

         Predmet

      Tužba protiv odluke prvog žalbenog vijeća EUIPO-a od 14. ožujka 2018. (predmet R 1036/2017-1), koja se odnosi na postupak za proglašavanje žiga ništavim između društva VI.TO. i Sandra Bottegae.

         Izreka

                  1.

                     Tužba se odbija.

                  2.

                     Društvu Vinicola Tombacco (VI.TO.) Srl nalaže se snošenje troškova.

         (1)  SL C 259, 23. 7. 2018.


               11.7.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 233/7

      Postupak koji je okrug Aust-Agder pokrenuo 28. ožujka 2019. protiv poduzetnika Konkurrenten.no AS
      (Predmet E-1/17 COSTS 2)
      (2019/C 233/06)
      Okrug Aust-Agder, koji zastupaju Bjørnar Alterskjær i Amie Eliassen iz odvjetničkog društva Kluge Advokatfirma AS, Bryggegata 6, Postboks 1548 Vika, 0117 Oslo, Norveška, pokrenuo je 28. ožujka 2019. postupak protiv poduzetnika Konkurrenten.no AS.
      Tužitelj od Suda traži da donese sljedeće rješenje:

                  1.

                  Da je ukupni iznos troškova koji Konkurrenten.no AS mora isplatiti okrugu Aust-Agder 403 430,92 NOK, pretvoreno u eure prema službenom tečaju Europske središnje banke na dan dostave rješenja.

                  2.

                  Zatezne kamate na taj iznos naplaćuju se od datuma dostave ovog rješenja do datuma isplate; kamatna stopa koja će se primijeniti izračunava se na osnovi stope koju Europska središnja banka primjenjuje u svojim glavnim operacijama refinanciranja na prvi kalendarski dan u mjesecu dospijeća plaćanja, uvećane za tri i pol postotna boda.

         Pravni i činjenični okvir te navedeni tužbeni razlozi:

                  —

                  Konkurrenten.no AS pokrenuo je 11. siječnja 2017. pred Sudom EFTA-e postupak protiv Odluke br. 179/15/COL Nadzornog tijela EFTA-e od 7. svibnja 2015. Tužitelj je podnio zahtjev za intervenciju u predmetu E-1/17 Konkurrenten.no AS protiv Nadzornog tijela EFTA-e, koji je odobren odlukom predsjednika Suda 12. srpnja 2017.

                  —

                  Člankom 70. stavkom 1. Poslovnika Suda EFTA-e propisuje se sljedeće:

                        „U slučaju spora oko povrata troškova Sud na zahtjev predmetne stranke i nakon saslušanja suprotne stranke donosi rješenje.”

                  —

                  U rješenju Suda u predmetu E-1/17 Sud EFTA-e naložio je da Konkurrenten.no AS snosi troškove tužitelja.


title: predmet C-770/18 P: Žalba koju je 8. prosinca 2018. podnijela Anikó Pint protiv presude Općeg suda (prvo vijeće) od 9. listopada 2018. u predmetu T-634/17, Pint protiv Komisije

text:
               15.7.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 238/3

      Žalba koju je 8. prosinca 2018. podnijela Anikó Pint protiv presude Općeg suda (prvo vijeće) od 9. listopada 2018. u predmetu T-634/17, Pint protiv Komisije
      (predmet C-770/18 P)
      (2019/C 238/04)
      Jezik postupka: njemački

         Stranke

         Žaliteljica: Anikó Pint (zastupnik: D. Lázár, odvjetnik)

         Druge stranke u postupku: Europska komisija, Mađarska
      Rješenjem od 21. svibnja 2019. Sud Europske unije (deseto vijeće) odbio je žalbu kao očito neosnovanu te je odlučio da žaliteljica snosi vlastite troškove.


title: predmet T-631/16: Presuda Općeg suda od 23. svibnja 2019. — Remag Metallhandel i Jaschinsky protiv Komisije („Izvanugovorna odgovornost — Antidamping — OLAF-ovo inzistiranje da države članice naplate antidampinške pristojbe za sav uvoz silicija podrijetlom iz Tajvana, bez podnošenja dokaza da je navedeni silicij podrijetlom iz Kine — Uredba (EZ) br. 398/2004 i Provedbena uredba (EU) br. 467/2010 — Uzročna veza”)

text:
               15.7.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 238/15

      Presuda Općeg suda od 23. svibnja 2019. — Remag Metallhandel i Jaschinsky protiv Komisije
      (predmet T-631/16) (1)

      („Izvanugovorna odgovornost - Antidamping - OLAF-ovo inzistiranje da države članice naplate antidampinške pristojbe za sav uvoz silicija podrijetlom iz Tajvana, bez podnošenja dokaza da je navedeni silicij podrijetlom iz Kine - Uredba (EZ) br. 398/2004 i Provedbena uredba (EU) br. 467/2010 - Uzročna veza”)
      (2019/C 238/18)
      Jezik postupka: engleski

         Stranke

         Tužitelji: Remag Metallhandel GmbH (Steyr, Austrija) i Werner Jaschinsky (St. Ulrich bei Steyr, Austrija) (zastupnik: M. Lux, odvjetnik)

         Tuženik: Europska komisija (zastupnici: A. Caeiros i A. Lewis, agenti)

         Predmet

      Zahtjev na temelju članka 268. UFEU-a kojim se traži naknada štete koju su tužitelji navodno pretrpjeli zbog podnošenja zahtjeva Europskog ureda za borbu protiv prijevara (OLAF) carinskim tijelima država članica da naplate antidampinške pristojbe za pošiljke silicija uvezene u Europsku uniju iz Tajvana.

         Izreka

                  1.

                     Tužba se odbija.

                  2.

                     Društvu Remag Metallhandel GmbH i Werneru Jaschinskom nalaže se snošenje troškova.

         (1)  SL C 392, 24. 10. 2016.


title: predmet T-837/17: Presuda Općeg suda od 23. svibnja 2019. — Negru protiv EUIPO-a Sky (SkyPrivate) („Žig Europske unije — Postupak povodom prigovora — Prijava figurativnog žiga Europske unije SkyPrivate — Raniji nacionalni verbalni žig SKY — Relativni razlog za odbijanje — Vjerojatnost dovođenja u zabludu — Članak 8. stavak 1. točka (b) Uredbe (EU) 2017/1001”)

text:
               15.7.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 238/15

      Presuda Općeg suda od 23. svibnja 2019. — Negru protiv EUIPO-a Sky (SkyPrivate)
      (predmet T-837/17) (1)

      („Žig Europske unije - Postupak povodom prigovora - Prijava figurativnog žiga Europske unije SkyPrivate - Raniji nacionalni verbalni žig SKY - Relativni razlog za odbijanje - Vjerojatnost dovođenja u zabludu - Članak 8. stavak 1. točka (b) Uredbe (EU) 2017/1001”)
      (2019/C 238/19)
      Jezik postupka: engleski

         Stranke

         Tužitelj: Alexandru Negru (Iași, Rumunjska) (zastupnici: u početku I.-M. Iliescu, zatim T. Protopopescu, odvjetnici)

         Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (zastupnici: J. Ivanauskas i H. O’Neill, u svojstvu agenata)

         Druga stranka u postupku pred žalbenim vijećem EUIPO-a, intervenijent u postupku pred Općim sudom: Sky Ltd, ranije Sky plc (Isleworth, Ujedinjena Kraljevina) (zastupnici: K. Saliger, solicitor i P. Roberts, QC)

         Predmet

      Tužba podnesena protiv odluke drugog žalbenog vijeća EUIPO-a od 12. listopada 2017. (predmet R 349/2017-2), koja se odnosi na postupak povodom prigovora između društva Sky i A. Negrua.

         Izreka

                  1.

                     Tužba se odbija.

                  2.

                     Alexandruu Negruu nalaže se snošenje troškova, uključujući troškove društva Sky Ltd nastalih u postupku pred žalbenim vijećem Ureda Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO).

         (1)  SL C 72, 26. 2. 2018.


title: predmet T-312/18: Presuda Općeg suda od 23. svibnja 2019. — Dentsply De Trey protiv EUIPO-a — IDS (AQUAPRINT) („Žig Europske unije — Postupak povodom prigovora — Prijava verbalnog žiga Europske unije AQUAPRINT — Raniji nacionalni verbalni žigovi AQUACEM i raniji nacionalni neregistrirani žigovi AQUACEM i AQUASIL — Relativni razlozi za odbijanje — Nepostojanje vjerojatnosti dovođenja u zabludu — Članak 8. stavak 1. točka (b) Uredbe (EU) 2017/1001 — Uporaba znaka u trgovačkom prometu čija važnost nije samo lokalnog karaktera — Članak 8. stavak 4. Uredbe 2017/1001 — Tužba zbog zavaravajućeg označivanja (action for passing off) — Nepostojanje zavaravajućeg prikaza”)

text:
               15.7.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 238/16

      Presuda Općeg suda od 23. svibnja 2019. — Dentsply De Trey protiv EUIPO-a — IDS (AQUAPRINT)
      (predmet T-312/18) (1)

      („Žig Europske unije - Postupak povodom prigovora - Prijava verbalnog žiga Europske unije AQUAPRINT - Raniji nacionalni verbalni žigovi AQUACEM i raniji nacionalni neregistrirani žigovi AQUACEM i AQUASIL - Relativni razlozi za odbijanje - Nepostojanje vjerojatnosti dovođenja u zabludu - Članak 8. stavak 1. točka (b) Uredbe (EU) 2017/1001 - Uporaba znaka u trgovačkom prometu čija važnost nije samo lokalnog karaktera - Članak 8. stavak 4. Uredbe 2017/1001 - Tužba zbog zavaravajućeg označivanja (action for passing off) - Nepostojanje zavaravajućeg prikaza”)
      (2019/C 238/20)
      Jezik postupka: engleski

         Stranke

         Tužitelj: Dentsply De Trey GmbH (Konstanz, Njemačka) (zastupnik: S. Clark, solicitor)

         Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (zastupnici: G. Sakalaite-Orlovskiene, J. Ivanauskas i H. O’Neill, agenti)

         Druga stranka u postupku pred žalbenim vijećem EUIPO-a, intervenijent u postupku pred Općim sudom: IDS SpA (Savona, Italija) (zastupnici: M. Andreolini i F. Andreolini, odvjetnici)

         Predmet

      Tužba podnesena protiv odluke drugog žalbenog vijeća EUIPO-a od 26. veljače 2018. (predmet R 1438/2017-2), koja se odnosi na postupak povodom prigovora između društava Dentsply De Trey i IDS.

         Izreka

                  1.

                     Tužba se odbija.

                  2.

                     Društvu Dentsply De Trey GmbH nalaže se snošenje troškova.

         (1)  SL C 240, 9. 7. 2018.


title: predmet C-420/18: Presuda Suda (drugo vijeće) od 13. lipnja 2019. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Gerechtshof ’s-Hertogenbosch — Nizozemska) — IO protiv Inspecteur van de rijksbelastingdienst (Zahtjev za prethodnu odluku — Porez na dodanu vrijednost (PDV) — Direktiva 2006/112/EZ — Članci 9. i 10. — Porezni obveznik — Gospodarska djelatnost koja se obavlja „samostalno” — Pojam — Djelatnost člana nadzornog odbora zaklade)

text:
               5.8.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 263/19

      Presuda Suda (drugo vijeće) od 13. lipnja 2019. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Gerechtshof ’s-Hertogenbosch — Nizozemska) — IO protiv Inspecteur van de rijksbelastingdienst
      (predmet C-420/18) (1)

      (Zahtjev za prethodnu odluku - Porez na dodanu vrijednost (PDV) - Direktiva 2006/112/EZ - Članci 9. i 10. - Porezni obveznik - Gospodarska djelatnost koja se obavlja „samostalno” - Pojam - Djelatnost člana nadzornog odbora zaklade)
      (2019/C 263/23)
      Jezik postupka: nizozemski

         Sud koji je uputio zahtjev

      Gerechtshof 's-Hertogenbosch

         Stranke glavnog postupka

         Tužitelj: IO

         Tuženik: Inspecteur van de rijksbelastingdienst

         Izreka

      Članke 9. i 10. Direktive Vijeća 2006/112/EZ od 28. studenoga 2006. o zajedničkom sustavu poreza na dodanu vrijednost treba tumačiti na način da član nadzornog odbora zaklade poput tužitelja u glavnom postupku, koji, premda nije vezan hijerarhijski podređenim odnosom za upravljačko tijelo te zaklade niti je vezan takvim odnosom za nadzorni odbor navedene zaklade u odnosu na obavljanje svoje djelatnosti člana nadzornog odbora, ne djeluje ni u svoje ime, ni za svoj račun, ni na vlastitu odgovornost, nego djeluje za račun i na odgovornost tog istog odbora i ne snosi ni gospodarski rizik koji proizlazi iz njegove djelatnosti, s obzirom na to da prima fiksnu naknadu koja ne ovisi ni o sudjelovanju na sjednicama ni o stvarno odrađenim satima, ne obavlja samostalno gospodarsku djelatnost.

         (1)  SL C 319, 10. 9. 2018.


title: predmet C-505/18: Presuda Suda (peto vijeće) od 13. lipnja 2019. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Conseil d'État — Francuska) — Copebi SCA protiv Établissement national des produits de l'agriculture et de la mer (FranceAgriMer) (Zahtjev za prethodnu odluku — Državne potpore — Odluka 2009/402/EZ — Planovi za nepredvidive okolnosti u sektoru voća i povrća koje je provela Francuska Republika — Utvrđenje nespojivosti potpore — Nalog za povrat — Područje primjene odluke — Poljoprivredni gospodarski odbori)

text:
               5.8.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 263/20

      Presuda Suda (peto vijeće) od 13. lipnja 2019. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Conseil d'État — Francuska) — Copebi SCA protiv Établissement national des produits de l'agriculture et de la mer (FranceAgriMer)
      (predmet C-505/18) (1)

      (Zahtjev za prethodnu odluku - Državne potpore - Odluka 2009/402/EZ - Planovi za nepredvidive okolnosti u sektoru voća i povrća koje je provela Francuska Republika - Utvrđenje nespojivosti potpore - Nalog za povrat - Područje primjene odluke - Poljoprivredni gospodarski odbori)
      (2019/C 263/25)
      Jezik postupka: francuski

         Sud koji je uputio zahtjev

      Conseil d'État

         Stranke glavnog postupka

         Tužitelj: Copebi SCA

         Tuženik: Etablissement national des produits de l'agriculture et de la mer (FranceAgriMer)

         uz sudjelovanje: Ministre de l’Agriculture et de l’Alimentation

         Izreka

      Odluku Komisije 2009/402/EZ od 28. siječnja 2009. o „planovima za nepredvidive okolnosti” u sektoru voća i povrća koje je provela Francuska treba tumačiti na način da obuhvaća potpore koje je Državni međustrukovni ured za voće i povrće i hortikulturu (Oniflhor) isplatio Poljoprivrednom gospodarskom odboru za trešnje bigarreau namijenjene industrijskoj preradi (CEBI) i koje su skupine proizvođača koji su članovi tog odbora dodijelile proizvođačima trešanja bigarreau namijenjenih industrijskoj preradi iako, s jedne strane, taj odbor nije jedan od osam poljoprivrednih gospodarskih odbora navedenih u toj odluci i iako su, s druge strane, te potpore, suprotno mehanizmu financiranja opisanom u navedenoj odluci, financirane samo subvencijama Oniflhora, a ne i dobrovoljnim doprinosima proizvođača.

         (1)  SL C 364, 8. 10. 2018.


title: spojeni predmeti C-508/18 i C-82/19 PPU: Presuda Suda (veliko vijeće) od 27. svibnja 2019. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Supreme Court, High Court (Irska) — Irska) — Izvršenje europskih uhidbenih naloga izdanih protiv OG (C-508/18), PI (C-82/19 PPU) (Zahtjev za prethodnu odluku — Hitni prethodni postupak — Policijska i pravosudna suradnja u kaznenim stvarima — Europski uhidbeni nalog — Okvirna odluka 2002/584/PUP — Članak 6. stavak 1. — Pojam „pravosudno tijelo koje izdaje uhidbeni nalog” — Europski uhidbeni nalog koji je izdalo državno odvjetništvo države članice — Položaj — Postojanje podređenosti u odnosu na tijelo izvršne vlasti — Ovlast ministarstva pravosuđa da izdaje pojedinačne upute — Nepostojanje jamstva neovisnosti)

text:
               5.8.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 263/21

      Presuda Suda (veliko vijeće) od 27. svibnja 2019. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Supreme Court, High Court (Irska) — Irska) — Izvršenje europskih uhidbenih naloga izdanih protiv OG (C-508/18), PI (C-82/19 PPU)
      (spojeni predmeti C-508/18 i C-82/19 PPU) (1)

      (Zahtjev za prethodnu odluku - Hitni prethodni postupak - Policijska i pravosudna suradnja u kaznenim stvarima - Europski uhidbeni nalog - Okvirna odluka 2002/584/PUP - Članak 6. stavak 1. - Pojam „pravosudno tijelo koje izdaje uhidbeni nalog” - Europski uhidbeni nalog koji je izdalo državno odvjetništvo države članice - Položaj - Postojanje podređenosti u odnosu na tijelo izvršne vlasti - Ovlast ministarstva pravosuđa da izdaje pojedinačne upute - Nepostojanje jamstva neovisnosti)
      (2019/C 263/26)
      Jezik postupka: engleski

         Sudovi koji su uputili zahtjev

      Supreme Court, High Court (Irska)

         Stranke glavnog postupka

      OG (C-508/18), PI (C-82/19 PPU)

         Izreka

                  1.

                  Predmeti C-508/18 i C-82/19 PPU spajaju se u svrhu donošenja presude.

                  2.

                  Pojam „pravosudno tijelo koje izdaje uhidbeni nalog” u smislu članka 6. stavka 1. Okvirne odluke Vijeća 2002/584/PUP od 13. lipnja 2002. o Europskom uhidbenom nalogu i postupcima predaje između država članica, kako je izmijenjena Okvirnom odlukom Vijeća 2009/299/PUP od 26. veljače 2009., treba tumačiti na način da ne obuhvaća državna odvjetništva države članice koja su, u okviru donošenja odluke o izdavanju europskog uhidbenog naloga, izravno ili neizravno izložena riziku podređenosti nalozima ili pojedinačnim uputama izvršne vlasti, poput ministarstva pravosuđa.

         (1)  SL C 364, 8. 10. 2018.

         SL C 122, 1. 4. 2019.


title: predmet C-509/18: Presuda Suda (veliko vijeće) od 27. svibnja 2019. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Supreme Court — Irlande) — Izvršenje europskog uhidbenog naloga izdanog protiv PF (Zahtjev za prethodnu odluku — Policijska i pravosudna suradnja u kaznenim stvarima — Europski uhidbeni nalog — Okvirna odluka 2002/584/PUP — Članak 6. stavak 1. — Pojam „pravosudno tijelo koje izdaje uhidbeni nalog” — Europski uhidbeni nalog koji je izdao glavni državni odvjetnik države članice — Položaj — Jamstvo neovisnosti)

text:
               5.8.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 263/22

      Presuda Suda (veliko vijeće) od 27. svibnja 2019. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Supreme Court — Irlande) — Izvršenje europskog uhidbenog naloga izdanog protiv PF
      (predmet C-509/18) (1)

      (Zahtjev za prethodnu odluku - Policijska i pravosudna suradnja u kaznenim stvarima - Europski uhidbeni nalog - Okvirna odluka 2002/584/PUP - Članak 6. stavak 1. - Pojam „pravosudno tijelo koje izdaje uhidbeni nalog” - Europski uhidbeni nalog koji je izdao glavni državni odvjetnik države članice - Položaj - Jamstvo neovisnosti)
      (2019/C 263/27)
      Jezik postupka: engleski

         Sud koji je uputio zahtjev

      Supreme Court

         Stranke glavnog postupka

      PF

         Izreka

      Pojam „pravosudno tijelo koje izdaje uhidbeni nalog” u smislu članka 6. stavka 1. Okvirne odluke Vijeća 2002/584/PUP od 13. lipnja 2002. o Europskom uhidbenom nalogu i postupcima predaje između država članica, kako je izmijenjena Okvirnom odlukom Vijeća 2009/299/PUP od 26. veljače 2009., treba tumačiti na način da obuhvaća glavnog državnog odvjetnika države članice koji je, iako ustrojstveno neovisan o sudbenoj vlasti, nadležan za vođenje kaznenog progona te koji na temelju svojeg položaja u toj državi članici uživa jamstvo neovisnosti u odnosu na izvršnu vlast u okviru izdavanja europskog uhidbenog naloga.

         (1)  SL C 364, 8. 10. 2018.


title: predmet C-10/19: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 3. siječnja 2019. uputio Tribunalul București (Rumunjska) — Wilo Salmson France SAS protiv Agenția Națională de Administrare Fiscală — Direcția Generală Regională a Finanțelor Publice București, Agenția Națională de Administrare Fiscală — Direcția Generală Regională a Finanțelor Publice București — Administrația Fiscală pentru Contribuabili Nerezidenți

text:
               5.8.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 263/23

      Zahtjev za prethodnu odluku koji je 3. siječnja 2019. uputio Tribunalul București (Rumunjska) — Wilo Salmson France SAS protiv Agenția Națională de Administrare Fiscală — Direcția Generală Regională a Finanțelor Publice București, Agenția Națională de Administrare Fiscală — Direcția Generală Regională a Finanțelor Publice București — Administrația Fiscală pentru Contribuabili Nerezidenți
      (predmet C-10/19)
      (2019/C 263/28)
      Jezik postupka: rumunjski

         Sud koji je uputio zahtjev

      Tribunalul București

         Stranke glavnog postupka

         Tužitelj: Wilo Salmson France SAS

         Tuženici: Agenția Națională de Administrare Fiscală — Direcția Generală Regională a Finanțelor Publice București, Agenția Națională de Administrare Fiscală — Direcția Generală Regională a Finanțelor Publice București — Administrația Fiscală pentru Contribuabili Nerezidenți
      Sud (deseto vijeće) je rješenjem od 5. lipnja 2019. zahtjev za prethodnu odluku proglasio očito nedopuštenim.


title: predmet C-142/19 P: Žalba koju je 19. veljače 2019. podnio Dovgan GmbH protiv presude Općeg suda (prvo vijeće) od 13. prosinca 2018. u predmetu T-830/16, Monolith Frost GmbH protiv Ureda Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO)

text:
               5.8.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 263/23

      Žalba koju je 19. veljače 2019. podnio Dovgan GmbH protiv presude Općeg suda (prvo vijeće) od 13. prosinca 2018. u predmetu T-830/16, Monolith Frost GmbH protiv Ureda Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO)
      (predmet C-142/19 P)
      (2019/C 263/29)
      Jezik postupka: njemački

         Stranke

         Žalitelj: Dovgan GmbH (zastupnik: C. Rohnke, odvjetnik)

         Druge stranke u postupku: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO), Monolith Frost GmbH

         Žalbeni zahtjev

      Žalitelj od Suda zahtijeva da:

                  —

                  ukine presudu prvog vijeća Općeg suda Europske unije od 13. prosinca 2018. (T-830/16);

                  —

                  i slijedom toga: odbije tužbu.

         Žalbeni razlozi i glavni argumenti

      U prilog svojoj žalbi žalitelj ističe žalbene razloge povrede prava Unije kao i iskrivljavanje dokaza.

                     1.

                     Iskrivljavanje dokaza

                  Suprotno navodima Općeg suda u točki 55. pobijane presude Amtsgericht Köln (Općinski sud u Kölnu, Njemačka) nije utvrdio da znatan dio njemačkog stanovništva govori ruski.
                  Suprotno navodima Općeg suda u točki 64. pobijane presude žalbeno vijeće EUIPO-a dovelo je u pitanje odluku Odjela za poništaje EUIPO-a prema kojoj se izraz „пломбир” [plombir] u bivšem SSSR-u upotrebljavao za označivanje vrste sladoleda.

                     2.

                     Povreda članka 85. stavka 3. Poslovnika Općeg suda

                  Opći sud je prekršio članak 85. stavak 3. svoga Poslovnika jer pogrešno nije uzeo u obzir odluku Bundesgerichtshofa (Savezni vrhovni sud, Njemačka) od 6. srpnja 2017. koju je dostavio intervenijent. Podnošenje te odluke tek na raspravi opravdano je trenutkom donošenja te odluke. Osim toga, riječ je o dokazu o protivnom u skladu s člankom 92. stavkom 7. Poslovnika Općeg suda.

                     3.

                     Povreda članka 85. stavka 1. Poslovnika Općeg suda

                  Opći sud se u točki 69. pobijane presude pogrešno oslonio na tužiteljeve priloge K 16 i K 17. Tužitelj je te priloge podnio nepravodobno te se u skladu s člankom 85. stavkom 1. Poslovnika ne smiju više uzeti u obzir.

                     4.

                     Povreda obveze obrazlaganja

                  Pobijana presuda ne sadržava dostatno obrazloženje za zaključak Općeg suda da u baltičkim državama znatan dio građana zna značenje ruske riječi „пломбир”. Osobito, ne može se zaključiti da se u tom pogledu radi o riječi iz osnovnog rječnika koju razumiju i osobe kojima ruski nije materinski jezik.
                  U presudi (osobito točke 64. i 65.) nedostaje i dostatno obrazloženje o tomu zašto se u slučaju riječi „пломбир” u bivšem SSSR-u nije radilo o izmišljenom nazivu ili robnoj marki.
                  Naposljetku, u presudi (točka 66.) nije obrazloženo zašto bi samo spominjanje naziva u GOST normi trebalo dovesti do zaključka da je riječ o ruskom „uobičajenom pojmu” i zašto bi javnosti unutar Europske unije ta norma trebala biti poznata.


title: Predmet C-267/19: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 28. Ožujka 2019, uputio Trgovački sud u Zagrebu (Hrvatska) — PARKING d.o.o. protiv SAWAL d.o.o.

text:
               5.8.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 263/25

      Zahtjev za prethodnu odluku koji je 28. Ožujka 2019, uputio Trgovački sud u Zagrebu (Hrvatska) — PARKING d.o.o. protiv SAWAL d.o.o.
      (Predmet C-267/19)
      (2019/C 263/30)
      Jezik postupka: hrvatski

         Sud koji je uputio zahtjev

      Trgovački sud u Zagrebu

         Stranke glavnog postupka

         Tužitelj: PARKING d.o.o.

         Tuženik: SAWAL d.o.o.

         Prethodna pitanja

                  1.

                  Je li odredba nacionalnog zakonodavstva i to odredba članka 1. Ovršnog zakona (objavljen u NN 112/12, 25/13, 93/14, 55/16 i 73/17), kojom se javnim bilježnicima daje ovlast da provode prisilno ostvarenje tražbine na temelju vjerodostojne isprave, donošenjem rješenja o ovrsi, kao ovršnog naslova, bez izričitog pristanka ovršenika PRAVNE OSOBE OSNOVANE U REPUBLICI HRVATSKOJ, u skladu sa člankom 6.1. Europske konvencije o zaštiti ljudskih prava i temeljnih sloboda i sa člankom 18. Ugovora o Europskoj uniji i Ugovora o funkcioniranju Europske unije, imajući pri tom u vidu citirane presude broj C-484/15 i C-551/15.

                  2.

                  Može li se tumačenje izraženo u presudi Suda Europske unije C-484/15 C-551/15 primijeniti u konkretno izloženom predmetu ovoga suda pod poslovnim brojem Povrv-1614/2018, odnosno treba li Uredbu br. 1215/2012 tumačiti na način da javni bilježnici u Hrvatskoj, kada postupaju u okviru ovlasti koje su im povjerene nacionalnim pravom u ovršnim postupcima na temelju „vjerodostojne isprave” u kojoj su ovršenici pravne osobe osnovane u drugim državama članicama Europske unije, nisu obuhvaćeni pojmom „sud” u smislu te uredbe.


title: predmet C-453/19 P: Žalba koju je 13. lipnja 2019. podnio Deutsche Lufthansa AG protiv presude Općeg suda (četvrto prošireno vijeće) od 12. travnja 2019. u predmetu T-492/15, Deutsche Lufthansa AG protiv Europske komisije

text:
               5.8.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 263/33

      Žalba koju je 13. lipnja 2019. podnio Deutsche Lufthansa AG protiv presude Općeg suda (četvrto prošireno vijeće) od 12. travnja 2019. u predmetu T-492/15, Deutsche Lufthansa AG protiv Europske komisije
      (predmet C-453/19 P)
      (2019/C 263/39)
      Jezik postupka: njemački

         Stranke

         Žalitelj: Deutsche Lufthansa AG (zastupnik: A. Martin-Ehlers, odvjetnik)

         Druge stranke u postupku: Europska komisija, Land Rheinland-Pfalz, Ryanair DAC

         Zahtjevi

      Žalitelj od Suda zahtijeva da:

                  —

                  utvrdi da je tužba bila dopuštena i osnovana, u dijelu u kojem je tužitelj mjeru br. 12 (plaćanje u kapitalne rezerve društva FFHG (1)) pobijao zbog toga što su tom mjerom financirane operativne potpore za društvo FFHG;

                  —

                  ukine u preostalom dijelu presudu Općeg suda od 12. travnja 2019. u predmetu T-492/15;

                  —

                  prihvati zahtjev podnesen u prvostupanjskom postupku i poništi temeljnu Odluku SA.21121 Komisije od 1. listopada 2014. (2) (uz iznimku mjere br. 12, u dijelu u kojem je ona korištena za plaćanje operativnih potpora za društvo FFHG);

                  —

                  podredno, vrati predmet na odlučivanje Općem sudu, i

                  —

                  naloži Komisiji snošenje troškova postupka.

         Žalbeni razlozi i glavni argumenti

      Žalitelj u svojoj žalbi u biti ističe sljedeće žalbene razloge:
      Pojedinačne potpore, o kojima je pokrenut istražni postupak:

                  —

                  Već nakon presude COFAZ (3) postojao je osobni utjecaj na tužitelja te je on stoga imao procesnu legitimaciju za podnošenje tužbe. To je zato što Komisija nije uzela u obzir bitne činjenične elemente i dodatne pogodnosti iako ju je tužitelj obavijestio o tim mjerama. Stoga je Komisija povrijedila tužiteljeva postupovna prava.

                  —

                  Ako bi se trebala primijeniti takozvana presuda Mory (4), podredno bi trebalo primijeniti prvu alternativu. Zbog povrede tužiteljevih postupovnih prava ne može se smatrati da je Komisija provela zakonit istražni postupak. U tom slučaju također postoji osobni utjecaj na tužitelja te on ima procesnu legitimaciju za podnošenje tužbe.

                  —

                  Podredno također treba smatrati da je tužba dopuštena ako treba primijeniti drugu alternativu takozvane presude Mory, prema kojoj tužitelj mora dokazati da potpore bitno utječu na njegov položaj na tržištu. Naime, u tom slučaju primjenjuje se prebacivanje tereta dokazivanja, te barem smanjenje tereta dokazivanja u korist tužitelja jer je Komisija proizvoljno zanemarila činjenično stanje koje joj je bilo poznato i koje je presudno za donošenje odluke. Samo podredno valja utvrditi da je tužitelj zaista dokazao takav bitan utjecaj. Drukčija pravna ocjena Općeg suda prekoračuje sudsku praksu Suda te se temelji na pogrešnom pravnom shvaćanju relevantnog tržišta. U tom kontekstu Opći sud iskrivljava i skraćuje navode o činjenicama koje su iznijeli tužitelj i Komisija, mijenja sadržaj pobijane odluke te krši pravila o teretu dokazivanja.

            Programi potpora:

                  —

                  Žalitelj smatra da je i u slučaju programa potpora na temelju presude Montessori (5) tužbu trebalo smatrati dopuštenom.

            Pojedinačna potpora bez istražnog postupka:

                  —

                  U slučaju pojedinačnih potpora bez istražnog postupka tužbu je u svakom slučaju u skladu s prvom alternativom presude Mory trebalo smatrati dopuštenom i to zato što Komisija u tom pogledu nije pokrenula detaljan istražni postupak.

         (1)  Flughafen Frankfurt-Hahn GmbH

         (2)  Odluka (EU) 2016/789 o državnoj potpori SA.21121 (C29/08) (ex NN 54/07) koju je provela Njemačka u vezi s financiranjem Zračne luke Frankfurt Hahn i financijskim odnosima između te Zračne luke i društva Ryanair (SL 2016., L 134, str. 46.)

         (3)  Presuda Suda od 12. srpnja 1990., Société CdF Chimie azote et fertilisants SA i Société chimique de la Grande Paroisse (SCGP) SA/Komisija (C-169/84, ECLI:EU:C:1990:301)

         (4)  Presuda Suda od 17. rujna 2015., Mory SA i dr./Komisija (C-33/14 P, ECLI:EU:C:2015:609)

         (5)  Presuda Suda od 6. studenoga 2018., Scuola Elementare Maria Montessori Srl i dr. (C-622/16 P do C-624/16 P, ECLI:EU:C:2018:873)


title: predmet T-347/19: Tužba podnesena 10. lipnja 2019. — Falqui protiv Parlamenta

text:
               5.8.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 263/54

      Tužba podnesena 10. lipnja 2019. — Falqui protiv Parlamenta
      (predmet T-347/19)
      (2019/C 263/61)
      Jezik postupka: talijanski

         Stranke

         Tužitelj: Enrico Falqui (Firenca, Italija) (zastupnici: F. Sorrentino i A. Sandulli, odvjetnici)

         Tuženik: Europski parlament

         Tužbeni zahtjev

      Tužitelj traži poništenje pobijane obavijesti i da se Europskom parlamentu naloži da mu isplati iznose koji su neopravdano zadržani tijekom trajanja postupka.

         Tužbeni razlozi i glavni argumenti

      Ova je tužba usmjerena protiv obavijesti br. D (2019) 14406 od 11. travnja 2019. Glavne uprave za financije Europskog parlamenta o ponovnom izračunu mirovine koja se isplaćuje tužitelju kao bivšem zastupniku u Europskom parlamentu.
      U prilog osnovanosti tužbe, tužitelj navodi tri tužbena razloga.

                  1.

                  Prvi razlog odnosi se na povredu Odluke Ureda Predsjedništva Europskog parlamenta od 19. svibnja i 9. srpnja 2008.„o provedbenim mjerama Statuta zastupnika Europskog parlamenta”.

                              —

                              Tužitelj u tom smislu ističe da, budući da, prema članku 75. stavku 2. Odluke od 19. svibnja i 9. srpnja 2008.„o provedbenim mjerama Statuta zastupnika Europskog parlamenta”, „ostaju stečena” prava na starosnu mirovinu koja su stečena prije stupanja Statuta na snagu, prethodno upućivanje na nacionalni propis prema tzv. Pravilnik o isplati troškova i naknada zastupnicima Europskog parlamenta se mora smatrati upućivanjem (na propis koji je bio na snazi u tom trenutku), s obzirom na to da se prava na mirovinu bivših zastupnika u Europskom parlamentu stečena prije stupanja na snagu Statuta ne mogu izmijeniti naknadnim propisima.

                  2.

                  Drugi razlog odnosi se na to da je Europski parlament propustio izuzeti iz primjene nevažeći nacionalni propis

                              —

                              Tužitelj u tom smislu ističe da je propis donesen Odlukom Ufficio di presidenza della Camera dei deputati italiana (Ureda predsjedništva Zastupničkog doma Talijanske Republike) br. 14/2018 — u smislu talijanskog pravnog poretka — ništetan.

                              —

                              Zastupnički dom Talijanske Republike je, naime, tražio provedbu ponovnog izračuna doživotnih renti bivših zastupnika primjenom tzv. sustava doprinosa čak i za kvotu renti stečenih u razdobljima prije 2012., koji se za sve javne i privatne službenike isplaćuje u pro rata sustavu, čak i za razdoblja prije 1996., koji se svim javnim i privatnim službenicima isplaćuje u sustavu zajamčenih doprinosa. Kako bi se sustav doprinosa povratno primijenio na razdoblja u kojima u Italiji nije postojao — usvojio je sustav izračuna koji je narušen, nerazuman i lišen aktuarske osnove.

                              —

                              Predmetna reforma je osim toga nezakonita s obzirom na to da se materija doživotnih renti zastupnika mora, barem u svojim temeljnim aspektima, urediti zakonom, a ne unutarnjim pravilnikom (članak 69. Ustava).

                              —

                              Nadalje, njom su narušena legitimna očekivanja bivših zastupnika o stabilnosti njihove mirovine, što je u suprotnosti s načelom zaštite legitimnih očekivanja, koje je opće načelo i talijanskog pravnog poretka.

                  3.

                  Treći razlog odnosi se na nezakonitu primjenu od strane Europskog parlamenta, nacionalnog propisa koji je u suprotnosti s temeljnim načelima poretka Unije i, prvenstveno, s načelom zaštite legitimnih očekivanja. Povreda načela nadređenosti prava Unije.

                              —

                              Tužitelj u tom smislu ističe da je reformom doživotnih renti bivšim talijanskim zastupnicima ponovno ex post utvrđen iznos istih na potpuno nepredvidiv način, bez postupnosti i bez primjerenih zaštitnih klauzula i zato na težak način povređuje načelo zaštite legitimnih očekivanja koje pripada u temeljna načela europskog poretka.

                              —

                              Zbog tog razloga Europski parlament nije mogao provesti tu reformu: naime, prema općim načelima koja uređuju odnose između pravnih poredaka, prenošenje odredbi iz jednog pravnog poretka u drugi, nakon upućivanja (bilo da je ono dinamično ili uzajamno), nailazi na precizno protuograničenje: do upućivanja ne može doći tamo gdje je odredba poretka podrijetla u suprotnosti s temeljnim načelima odredišnog poretka. Nadalje, zbog nadređenosti europskog prava — što je temeljno načelo Unije — ako se nacionalni propis protivi europskoj odredbi, on se ne smije primjenjivati kako bi se osigurala ujednačena zaštita građana europskim pravom na čitavom teritoriju EU-a.


title: predmet T-348/19: Tužba podnesena 10. lipnja 2019. — Poggiolini protiv Parlamenta

text:
               5.8.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 263/56

      Tužba podnesena 10. lipnja 2019. — Poggiolini protiv Parlamenta
      (predmet T-348/19)
      (2019/C 263/62)
      Jezik postupka: talijanski

         Stranke

         Tužitelj: Danilo Poggiolini (Rim, Italija) (zastupnici: F. Sorrentino i A. Sandulli, odvjetnici)

         Tuženik:Europski parlament

         Tužbeni zahtjev

      Tužitelj traži poništenje pobijane obavijesti i da se Europskom parlamentu naloži da mu isplati iznose koji su neopravdano zadržani tijekom trajanja postupka.

         Tužbeni razlozi i glavni argumenti

      Ova je tužba usmjerena protiv obavijesti br. D (2019) 14435 od 11. travnja 2019. Glavne uprave za financije Europskog parlamenta o ponovnom izračunu mirovine koja se isplaćuje tužitelju kao bivšem zastupniku u Europskom parlamentu.
      Tužbeni razlozi i glavni argumenti su slični onima istaknutima u predmetu T-347/19, Falqui/Europski parlament.


title: predmet T-360/19: Tužba podnesena 14. lipnja 2019. — Jalkh protiv Parlamenta

text:
               5.8.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 263/60

      Tužba podnesena 14. lipnja 2019. — Jalkh protiv Parlamenta
      (predmet T-360/19)
      (2019/C 263/66)
      Jezik postupka: francuski

         Stranke

         Tužitelj: Jean-François Jalkh (Gretz-Armainvilliers, Francuska) (zastupnik: F. Wagner, odvjetnik)

         Tuženik: Europski parlament

         Tužbeni zahtjev

      Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

                  —

                  poništi Zakonodavnu rezoluciju Europskog parlamenta od 16. travnja 2019. o prijedlogu Uredbe Europskog parlamenta i Vijeća o izmjeni Uredbe (EU, Euratom) br. 883/2013 o istragama koje provodi Europski ured za borbu protiv prijevara (OLAF) u pogledu suradnje s Uredom europskog javnog tužitelja i djelotvornosti istraga koje provodi OLAF (COM(2018)0338 — C8-0214/2018 — 2018J0170(COD);

                  —

                  naloži Europskom parlamentu snošenje svih troškova.

         Tužbeni razlozi i glavni argumenti

      U prilog osnovanosti tužbe tužitelj ističe četiri tužbena razloga.

                  1.

                  Prvi tužbeni razlog, koji se temelji na povredi članaka 7. i 8. Povelje Europske unije o temeljnim pravima jer pobijana rezolucija omogućuje Europskom uredu za borbu protiv prijevara (OLAF) pristup osobnim informacijama, što je u suprotnosti s pravom na poštovanje privatnog života i zaštitom osobnih podataka.

                  2.

                  Drugi tužbeni razlog, koji se temelji na povredi članaka 8. i 9. Protokola br. 7 o povlasticama i imunitetima Europske unije, jer pobijana rezolucija omogućuje OLAF-u da zaobiđe parlamentarni imunitet zastupnika.

                  3.

                  Treći tužbeni razlog, koji se temelji na povredi članka 5. Poslovnika Europskog parlamenta i članka 4. Statuta članova Europskog parlamenta. Tužitelj tvrdi da pobijana rezolucija OLAF-u omogućuje, s jedne strane, da zaobiđe parlamentarni imunitet zastupnika i, s druge strane, da ima pristup dokumentima koji nisu dokumenti Europskog parlamenta.

                  4.

                  Četvrti tužbeni razlog, koji se temelji na povredi članka 6. Konvencije za zaštitu ljudskih prava i temeljnih sloboda jer pobijana rezolucija krši prava obrane zastupnika.


title: predmet T-361/19: Tužba podnesena 16. lipnja 2019. — CF protiv Parlamenta

text:
               5.8.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 263/61

      Tužba podnesena 16. lipnja 2019. — CF protiv Parlamenta
      (predmet T-361/19)
      (2019/C 263/67)
      Jezik postupka: francuski

         Stranke

         Tužiteljica: CF (zastupnik: A. Daoût, odvjetnik)

         Tuženik: Europski parlament

         Tužbeni zahtjev

      Tužiteljica od Općeg suda zahtijeva da:

                  —

                  poništi pobijane odluke;

                  —

                  naloži naknaditi financijsku i neimovinsku štetu koja je pobijanim odlukama uzrokovana, odnosno dodijeli tužiteljici procijenjeni iznos od 50 000 eura;

                  —

                  naloži Europskom parlamentu snošenje svih troškova postupka.

         Tužbeni razlozi i glavni argumenti

      U prilog osnovanosti tužbe za poništenje dviju odluka predsjednika Europskog parlamenta kojima se tužiteljicu proglašava krivom za uznemiravanje svoje bivše akreditirane parlamentarne asistentice i kojima joj se izriče sankcija ukora, tužiteljica iznosi četiri tužbena razloga.

                  1.

                  Prvi tužbeni razlog temelji se na odstupanju od zakonske definicije uznemiravanja kako je ona sadržana u članku 12.a Pravilnika o osoblju za dužnosnike Europske unije jer predsjednik Parlamenta nije vodio računa o konstitutivnim elementima pojma „uznemiravanje”koji su utvrđeni zakonom i u sudskoj praksi.

                  2.

                  Drugi tužbeni razlog temelji se na nedostatku u obrazloženju pobijanog akta. Tužiteljica tvrdi da predsjednik Parlamenta svoju prvu odluku temelji na nepotpunom izvješću Savjetodavnog odbora i da njegova druga odluka ne ispunjava kriterije određene člankom 166. Poslovnika Europskog parlamenta.

                  3.

                  Treći tužbeni razlog temelji se na povredi prava na dobru upravu i pravâ obrane. Prema mišljenju tužiteljice, uprava je povrijedila svoju dužnost brižnog postupanja, načelo razumnog roka, pravila o povjerljivosti istrage, pravâ obrane, pretpostavku nedužnosti i pravo na pristup spisu stegovnog postupka.

                  4.

                  Četvrti tužbeni razlog temelji se na povredi načela pravne sigurnosti i zabrane retroaktivne primjene prisilnih propisa jer su predsjednik Parlamenta i Savjetodavni odbor prisilni propis primijenili na činjenice koje su nastale prije njegova donošenja.
                  Usto, tužiteljica zahtijeva naknadu neimovinske i financijske štete. Ona ističe da je način na koji je istraga vođena doveo do povrede njezina ugleda i do toga da je izgubila mogućnost kandidirati se na europskim izborima.


title: predmet T-363/19: Tužba podnesena 12. lipnja 2019. — Ujedinjena Kraljevina protiv Komisije

text:
               5.8.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 263/62

      Tužba podnesena 12. lipnja 2019. — Ujedinjena Kraljevina protiv Komisije
      (predmet T-363/19)
      (2019/C 263/68)
      Jezik postupka: engleski

         Stranke

         Tužitelj: Ujedinjena Kraljevina Velike Britanije i Sjeverne Irske (zastupnici: S. Brandon, agent, P. Baker QC i T. Johnston, barrister)

         Tuženik: Europska komisija

         Tužbeni zahtjev

      Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

                  —

                  poništi Odluku Komisije C(2019) 2526 od 2. travnja 2019. o državnoj potpori SA.44896 koju je Ujedinjena Kraljevina provela u odnosu na izuzeće financiranja unutar grupacija kontroliranih stranih društava;

                  —

                  naloži Komisiji snošenje troškova.

         Tužbeni razlozi i glavni argumenti

      U prilog osnovanosti tužbe tužitelj ističe četiri tužbena razloga.

                  1.

                  Prvi tužbeni razlog, koji se temelji na očitoj pogrešci u ocjeni: utvrđivanje pogrešnog referentnog sustava.

                              —

                              Tužitelj tvrdi da je Komisija počinila pogrešku pri smatranju da pravila o kontroliranim stranim društvima pružaju odgovarajući okvir za ispitivanje usporedivosti (uvodna izjava 107. u preambuli pobijane odluke).

                              —

                              Ujedinjena Kraljevina upravlja uglavnom teritorijalnim sustavom poreza na dobit: općenito, oporezive su samo dobiti koje su ostvarene u Ujedinjenoj Kraljevini. Stoga je relevantno polazište da se u odnosu na dobiti prekomorskih društava kćeri ne plaća nikakav porez. Zakonodavstvo o kontroliranim stranim društvima odstupa od ovog stajališta i uspostavlja niz iznimnih okolnosti u kojima može doći do plaćanja naknada kontroliranih stranih društava. Stoga je pravilni referentni sustav pravni okvir poreza na dobit u cjelini. Tužitelj tvrdi da je Komisija pogriješila kad je izabrala prijetvorno suženi referentni okvir.

                  2.

                  Drugi tužbeni razlog, koji se temelji na tome da iznimke iz poglavlja 9. Taxation (International and Other Provisions) Act 2010 (Zakona o oporezivanju (međunarodne i druge odredbe) iz 2010.) nisu odstupanja.

                              —

                              Cilj pravila o kontroliranim stranim društvima je nametnuti naknadu kontroliranih stranih društava samo u odnosu na one sporazume koji predstavljaju visok rizik zloporabe ili prijetvornog preusmjeravanja. Ujedinjena Kraljevina izabrala je zakonodavnu tehniku s kojom je: (i) počela sa širokom i uključivom definicijom kontroliranih stranih društava i (ii) isključila veliku većinu dobiti koje proizlaze od kontroliranih stranih društava kako bi utvrdila usku kategoriju dobiti koje predstavljaju rizik zloporabe ili prijetvornog preusmjeravanja. Poglavlja 5. i 9. Zakona o oporezivanju (međunarodne i druge odredbe) iz 2010. djeluju zajedno kako bi utvrdili takve sporazume koji predstavljaju visok rizik od zloporabe ili prijetvornog preusmjeravanja.

                              —

                              Nadalje se tvrdi da je Komisija očito pogriješila kad je smatrala da navedene iznimke iz poglavlja 9. predstavljaju odstupanje jer se usmjerila na zakonodavnu tehniku koja se koristila, a ne na temeljne ciljeve mjere.

                              —

                              Prema mišljenju tužitelja, Komisija je također — pogrešno — smatrala da nije bilo relevantne razlike između Qualifying Loan Relationships (QLRs) (kvalificiranih kreditnih odnosa) i drugih odnosa. Vlada Ujedinjene Kraljevine u iznimno je dobroj poziciji da odredi koje vrste sporazuma predstavljaju visok rizik zloporabe ili prijetvornog preusmjeravanja. Smatra da je Komisija:

                                          a.

                                          počinila pogrešku koja se tiče prava s obzirom na to da nije odobrila vladi Ujedinjene Kraljevine odgovarajuću marginu prosudbe pri ocjenjivanju toga pitanja; i

                                          b.

                                          očito pogriješila pri ocjeni sporazuma u pitanju.

                  3.

                  Treći tužbeni razlog, koji se temelji na očitoj pogrešci u ocjeni u odnosu na selektivnost.

                              —

                              Komisija je pogriješila kad je smatrala da se Ujedinjena Kraljevina trebala pozvati samo na test „važnih funkcija zaposlenika” (significant people function, SPF) umjesto toga da poglavlja 5. i 6. djeluju zajedno. Također, bilo je pogrešno odbiti ocjenu da je pristup koji se isključivo temelji na SPF-u jednako složen za primjenu kao i pristup koji se temelji na ulaganju kapitala iz Ujedinjene Kraljevine.

                              —

                              Tužitelj osim toga tvrdi da je Komisija također počinila pogrešku s obzirom na to da je odbila stajalište Ujedinjene Kraljevine da su navedene iznimke iz poglavlja 9. bile prikladan, proporcionalan i administrativno izvediv odgovor na presudu Velikog Vijeća u predmetu Cadbury Schweppes plc i Cadbury Schweppes Overseas Ltd./Commissioners of Inland Revenue (predmet C-196/04, EU:C:2006:544).

                  4.

                  Četvrti tužbeni razlog, koji se temelji na tome da ne postoji učinak na trgovinu unutar Unije.

                              —

                              Tužitelj naposljetku smatra da je Komisija pogriješila kad je smatrala da navedene iznimke iz poglavlja 9. dodjeljuju „korist” bilo kojem društvu koje može utjecati na trgovinu unutar Unije. One umjesto toga, u skladu sa tužiteljevim stajalištem, omogućavaju mehanizam pomoću kojeg je naknada kontroliranih stranih društava u manjem broju slučajeva nametnuta društvima rezidentnim u Ujedinjenoj Kraljevini. U relevantnom vremenskom razdoblju (2013.) nije postojala obveza na razini Unije za naplatu poreza na dobit kontroliranih stranih društava te Komisija nije dokazala da su navedene iznimke iz poglavlja 9., u usporedbi s obvezama koje su nametnute drugim državama članicama, omogućavale bilo kakvu prednost kako bi utjecale na trgovinu unutar Unije.


title: predmet T-364/19: Tužba podnesena17. lipnja 2019. — Moretti protiv Parlamenta

text:
               5.8.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 263/64

      Tužba podnesena17. lipnja 2019. — Moretti protiv Parlamenta
      (predmet T-364/19)
      (2019/C 263/69)
      Jezik postupka: talijanski

         Stranke

         Tužitelj: Luigi Moretti (Nembro, Italija) (zastupnik: M. Paniz, odvjetnik)

         Tuženik: Europski parlament

         Tužbeni zahtjev

      Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

                  —

                  poništi priopćenje Glavne uprave za financije Europskog parlamenta, kojime se implementira Odluka br. 14/2018 od 12. srpnja 2018. Ufficio di Presidenza della Camera dei Deputati (Ured predsjedništva Zastupničkog doma Talijanske Republike) i/ili Odluka br. 6/2018 Consiglio di Presidenza del Senato della Repubblica italiana (Vijeće predsjedništva Senata Talijanske Republike) i, u svakom slučaju,

                  —

                  poništi ponovno određivanje i ponovno izračunavanje doživotne rente koje je odobrio Europski parlament;

                  —

                  posljedično tomu, utvrdi i proglasi pravo tužitelja na zadržavanje predmetne doživotne rente u stečenim iznosima dospjelim na temelju propisa koji je prethodio Odluci br. 14/2018 Ureda predsjedništva Zastupničkog doma Talijanske Republike i Odluci br. 6/2018 Vijeća predsjedništva Senata Talijanske Republike i naloži Europskom parlamentu da tužitelju isplati sve neosnovano zadržane iznose uvećane za monetarnu revalorizaciju i zakonske kamate od dana zadržavanja iznosa do isplate, kao i

                  —

                  naloži Europskom parlamentu da postupi po presudi i trenutačno i potpuno uspostavi prvotni iznos doživotne rente, kao i naknadu svih šteta, ako i u mjeri u kojoj se pokaže da ih duguje tužitelju.

                  —

                  u svakom slučaju, naloži Parlamentu plaćanje troškova, odvjetničkih naknada uvećanih za PDV, davanja, poreze i paušalne troškove.

         Tužbeni razlozi i glavni argumenti

      Tužbeni razlozi i glavni argumenti su slični onima istaknutima u predmetu T-345/19, Santini/Parlament.


title: predmet T-365/19: Tužba podnesena 17. lipnja 2019. — Capraro protiv Parlamenta

text:
               5.8.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 263/65

      Tužba podnesena 17. lipnja 2019. — Capraro protiv Parlamenta
      (predmet T-365/19)
      (2019/C 263/70)
      Jezik postupka: talijanski

         Stranke

         Tužiteljica: Patrizia Capraro (Rim, Italija) (zastupnik: M. Paniz, odvjetnik)

         Tuženik: Europski parlament

         Tužbeni zahtjev

      Tužiteljica od Općeg suda zahtijeva da:

                  —

                  poništi priopćenje Glavne uprave za financije Europskog parlamenta, kojime se implementira Odluka br. 14/2018 od 12. srpnja 2018. Ufficio di Presidenza della Camera dei Deputati (Ured predsjedništva Zastupničkog doma Talijanske Republike) i/ili Odluka br. 6/2018 Consiglio di Presidenza del Senato della Repubblica italiana (Vijeće predsjedništva Senata Talijanske Republike) i, u svakom slučaju,

                  —

                  poništi ponovno određivanje i ponovno izračunavanje doživotne rente koje je odobrio Europski parlament;

                  —

                  posljedično tomu, utvrdi i proglasi pravo tužiteljice na zadržavanje predmetne doživotne rente u stečenim iznosima dospjelim na temelju propisa koji je prethodio Odluci br. 14/2018 Ureda predsjedništva Zastupničkog doma Talijanske Republike i Odluci br. 6/2018 Vijeća predsjedništva Senata Talijanske Republike i naloži Europskom parlamentu da tužitelju isplati sve neosnovano zadržane iznose uvećane za monetarnu revalorizaciju i zakonske kamate od dana zadržavanja iznosa do isplate, kao i

                  —

                  naloži Europskom parlamentu da postupi po presudi i trenutačno i potpuno uspostavi prvotni iznos doživotne rente, kao i naknadu svih šteta, ako i u mjeri u kojoj se pokaže da ih duguje tužiteljici.

                  —

                  u svakom slučaju, naloži Parlamentu plaćanje troškova, odvjetničkih naknada uvećanih za PDV, davanja, poreze i paušalne troškove.

         Tužbeni razlozi i glavni argumenti

      Tužbeni razlozi i glavni argumenti su slični onima istaknutima u predmetu T-345/19, Santini/Parlament.


title: predmet T-366/19: Tužba podnesena 18. lipnja 2019. — Sboarina protiv Parlamenta

text:
               5.8.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 263/66

      Tužba podnesena 18. lipnja 2019. — Sboarina protiv Parlamenta
      (predmet T-366/19)
      (2019/C 263/71)
      Jezik postupka: talijanski

         Stranke

         Tužitelj: Gabriele Sboarina (Verona, Italija) (zastupnik: M. Paniz, odvjetnik)

         Tuženik: Europski parlament

         Tužbeni zahtjev

      Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

                  —

                  poništi priopćenje Glavne uprave za financije Europskog parlamenta, kojime se implementira Odluka br. 14/2018 od 12. srpnja 2018. Ufficio di Presidenza della Camera dei Deputati (Ured predsjedništva Zastupničkog doma Talijanske Republike) i/ili Odluka br. 6/2018 Consiglio di Presidenza del Senato della Repubblica italiana (Vijeće predsjedništva Senata Talijanske Republike) i, u svakom slučaju,

                  —

                  poništi ponovno određivanje i ponovno izračunavanje doživotne rente koje je odobrio Europski parlament;

                  —

                  posljedično tomu, utvrdi i proglasi pravo tužitelja na zadržavanje predmetne doživotne rente u stečenim iznosima dospjelim na temelju propisa koji je prethodio Odluci br. 14/2018 Ureda predsjedništva Zastupničkog doma Talijanske Republike i Odluci br. 6/2018 Vijeća predsjedništva Senata Talijanske Republike i naloži Europskom parlamentu da tužitelju isplati sve neosnovano zadržane iznose uvećane za monetarnu revalorizaciju i zakonske kamate od dana zadržavanja iznosa do isplate, kao i

                  —

                  naloži Europskom parlamentu da postupi po presudi i trenutačno i potpuno uspostavi prvotni iznos doživotne rente, kao i naknadu svih šteta, ako i u mjeri u kojoj se pokaže da ih duguje tužitelju.

                  —

                  u svakom slučaju, naloži Parlamentu plaćanje troškova, odvjetničkih naknada uvećanih za PDV, davanja, poreze i paušalne troškove.

         Tužbeni razlozi i glavni argumenti

      Tužbeni razlozi i glavni argumenti su slični onima istaknutima u predmetu T-345/19, Santini/Parlament.


title: predmet T-370/19: Tužba podnesena 19. lipnja 2019. — Španjolska protiv Komisije

text:
               5.8.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 263/67

      Tužba podnesena 19. lipnja 2019. — Španjolska protiv Komisije
      (predmet T-370/19)
      (2019/C 263/72)
      Jezik postupka: španjolski

         Stranke

         Tužitelj: Kraljevina Španjolska (zastupnik: M. García-Valdecasas Dorrego, agent)

         Tuženik: Europska komisija

         Tužbeni zahtjev

      Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

                  —

                  poništi odluku Europske komisije od 18. ožujka 2019.

                  —

                  naloži tuženoj instituciji snošenje troškova.

         Tužbeni razlozi i glavni argumenti

      Ova je tužba podnesena protiv odluke Komisije od 18. ožujka 2019. o sudjelovanju nacionalnog regulatornog tijela Kosova u Tijelu europskih regulatora za elektroničke komunikacije (1).
      U prilog osnovanosti svoje tužbe, tužitelj ističe tri tužbena razloga.

                  1.

                  Prvi tužbeni razlog, koji se temelji na povredi članka 35. Uredbe (EU) br. 2018/1971 Europskog parlamenta i Vijeća od 11. prosinca 2018. o osnivanju Tijela europskih regulatora za elektroničke komunikacije (BEREC) i Agencije za potporu BEREC-u (Ured BEREC-a), izmjeni Uredbe (EU) 2015/2120 i stavljanju izvan snage Uredbe (EZ) br. 1211/2009 (2), jer taj članak predviđa da su samo Odbor regulatora, radne skupine i upravni odbor otvoreni za sudjelovanje regulatornih tijela trećih zemalja.

                  2.

                  Drugi tužbeni razlog, koji se temelji na povredi članka 35. Uredbe (EU) 2018/1971, jer ne postoji sporazum o sudjelovanju regulatornih tijela Kosova u BEREC-u.

                  3.

                  Treći tužbeni razlog, koji se temelji na povredi članka 35. Uredbe (EU) 2018/1971, jer je Europska komisija odstupila od postupka utvrđenog za sudjelovanje regulatornih tijela trećih zemalja u BEREC-u. To je usto dovelo do donošenja pravnog akta bez ikakve pravne osnove i stvaranja pravnih obveza prema trećima, a da Komisiji nisu dodijeljene posebne ovlasti za to.

         (1)  SL 2019., C 115, str. 26.

         (2)  SL 2018., L 321, str. 1.


title: predmet T-371/19: Tužba podnesena 18. lipnja 2019. — Itinerant Show Room protiv EUIPO-a — Forest (FAKE DUCK)

text:
               5.8.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 263/68

      Tužba podnesena 18. lipnja 2019. — Itinerant Show Room protiv EUIPO-a — Forest (FAKE DUCK)
      (predmet T-371/19)
      (2019/C 263/73)
      Jezik na kojem je tužba podnesena: talijanski

         Stranke

         Tužitelj: Itinerant Show Room Srl (San Giorgio in Bosco, Italija) (zastupnici: A. Visentin, M. Cartella i B. Cartella, odvjetnici)

         Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO)

         Druga stranka u postupku pred žalbenim vijećem: Forest Srl (Milano, Italija)

         Podaci o postupku pred EUIPO-om

         Podnositelj prijave spornog žiga: tužitelj pred Općim sudom

         Sporni žig: figurativni žig Europske unije FAKE DUCK — Prijava za registraciju br. 15 912 496

         Postupak pred EUIPO-om: postupak povodom prigovora

         Pobijana odluka: odluka prvog žalbenog vijeća EUIPO-a od 5. travnja 2019. u predmetu R 1117/2018-1

         Tužbeni zahtjev

      Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

                  —

                  prihvati tužbu zbog u njoj navedenih razloga i stoga;

                  —

                  poništi pobijanu odluku;

                  —

                  naloži EUIPO-u odobrenje žiga Europske unije br. 015912496 i u razredima 18 do 25;

                  —

                  naloži EUIPO-u snošenje troškova.

         Tužbeni razlozi

                  —

                  povreda članka 8. stavka 1. točke (b) Uredbe (EU) 2017/1001 Europskog parlamenta i Vijeća;

                  —

                  propuštanje procjene konkretnih načina nabave proizvoda.


title: predmet T-372/19: Tužba podnesena 20. lipnja 2019. — Cellai protiv Parlamenta

text:
               5.8.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 263/69

      Tužba podnesena 20. lipnja 2019. — Cellai protiv Parlamenta
      (predmet T-372/19)
      (2019/C 263/74)
      Jezik postupka: talijanski

         Stranke

         Tužitelj: Marco Cellai (Firenca, Italija) (zastupnik: M. Paniz, avvocato)

         Tuženik: Europski parlament

         Tužbeni zahtjev

      Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

                  —

                  poništi priopćenje Glavne uprave za financije Europskog parlamenta kojim je preuzeta Odluka br. 14/2018 od 12.7.2018. Ufficio di Presidenza della Camera dei Deputati (Ured predsjedništva Zastupničkog doma Talijanske Republike) i/ili Odluka br. 6/2018 Consiglio di Presidenza del Senato della Repubblica (Vijeće predsjedništva Senata Talijanske Republike) i, u svakom slučaju,

                  —

                  poništi novo određivanje i izračun doživotne rente koji je utvrdio Europski parlament;

                  —

                  posljedično tomu, utvrdi i presudi da tužitelj ima pravo zadržati predmetnu doživotnu rentu u stečenim iznosima dospjelim na temelju propisa koji je prethodio Odluci br. 14/2018 Ureda predsjedništva Zastupničkog doma Talijanske Republike i/ili Odluci br. 6/2018 Vijeća predsjedništva Senata Talijanske Republike i naloži Europskom parlamentu da tužitelju isplati sve neopravdano zadržane iznose, uvećane za monetarnu revalvaciju i zakonske kamate počevši od datuma zadržavanja iznosa, i

                  —

                  naloži Europskom parlamentu da provede presudu koja će biti donesena i bez odgode ponovno u potpunosti utvrdi doživotnu rentu u inicijalnom iznosu, te naknadi svu eventualnu štetu nastalu tužitelju.

                  —

                  u svakom slučaju, naložiti Parlamentu plaćanje troškova, odvjetničkih naknada uvećanih za PDV, pristojbe i paušalne iznose.

         Tužbeni razlozi i glavni argumenti

      Tužbeni razlozi i glavni argumenti slični su onima navedenima u predmetu T-345/19, Santini/Parlament.


title: predmet T-385/19: Tužba podnesena 25. lipnja 2019. — Mazzone protiv Parlamenta

text:
               12.8.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 270/46

      Tužba podnesena 25. lipnja 2019. — Mazzone protiv Parlamenta
      (predmet T-385/19)
      (2019/C 270/48)
      Jezik postupka: talijanski

         Stranke

         Tužitelj: Antonio Mazzone (Napulj, Italija) (zastupnik: M. Paniz, odvjetnik)

         Tuženik: Europski parlament

         Tužbeni zahtjev

      Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

                  —

                  poništi priopćenje Glavne uprave za financije Europskog parlamenta, kojime se implementira Odluka br. 14/2018 od 12. srpnja 2018. Ufficio di Presidenza della Camera dei Deputati (Ured predsjedništva Zastupničkog doma Talijanske Republike) i/ili Odluka br. 6/2018 Consiglio di Presidenza del Senato della Repubblica italiana (Vijeće predsjedništva Senata Talijanske Republike) i, u svakom slučaju,

                  —

                  poništi ponovno određivanje i ponovno izračunavanje doživotne rente koje je odobrio Europski parlament;

                  —

                  posljedično tomu, utvrdi i proglasi pravo tužitelja na zadržavanje predmetne doživotne rente u stečenim iznosima dospjelim na temelju propisa koji je prethodio Odluci br. 14/2018 Ureda predsjedništva Zastupničkog doma Talijanske Republike i Odluci br. 6/2018 Vijeća predsjedništva Senata Talijanske Republike i naloži Europskom parlamentu da tužitelju isplati sve neosnovano zadržane iznose uvećane za monetarnu revalorizaciju i zakonske kamate od dana zadržavanja iznosa do isplate, kao i

                  —

                  naloži Europskom parlamentu da postupi po presudi i trenutačno i potpuno uspostavi prvotni iznos doživotne rente, kao i naknadu svih šteta, ako i u mjeri u kojoj se pokaže da ih duguje tužitelju.

                  —

                  u svakom slučaju, naloži Parlamentu plaćanje troškova, odvjetničkih naknada uvećanih za PDV, davanja, poreze i paušalne troškove.

         Tužbeni razlozi i glavni argumenti

      Tužbeni razlozi i glavni argumenti su slični onima istaknutima u predmetu T-345/19, Santini/Parlament.


title: predmet T-388/19: Tužba podnesena 28. lipnja 2019. — Puigdemont i Casamajó i Comín i Oliveres protiv Parlamenta

text:
               12.8.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 270/47

      Tužba podnesena 28. lipnja 2019. — Puigdemont i Casamajó i Comín i Oliveres protiv Parlamenta
      (predmet T-388/19)
      (2019/C 270/49)
      Jezik postupka: engleski

         Stranke

         Tužitelji: Carles Puigdemont i Casamajó (Waterloo, Belgija) i Antoni Comín i Oliveres (Waterloo) (zastupnici: P. Bekaert, odvjetnik, B. Emmerson QC, G. Boye i S. Bekaert, odvjetnici)

         Tuženik: Europski parlament

         Tužbeni zahtjev

      Tužitelji od Općeg suda zahtijevaju da:

                  —

                  poništi odluku Parlamenta o tome da se tužiteljima uskrati pristup posebnoj službi za prihvat uspostavljenoj za zastupnike izabrane u Parlament i uputu predsjednika Parlamenta od 29. svibnja 2019., koje su ih onemogućile u podnošenju pisane izjave propisane člankom 3. stavkom 2. Poslovnika;

                  —

                  poništi odluku Parlamenta, koju je dopisom bez pravne osnove potvrdio predsjednik Parlamenta 27. lipnja 2019., o tome da se ne priznaju rezultati izbora za Europski parlament održanih 26. svibnja 2019. koje je Španjolska službeno objavila i naknadnu odluku da se prizna različit i nepotpun popis izabranih zastupnika na koji tužitelji nisu uvršteni, a koji su španjolske vlasti dostavile 17. lipnja 2019.;

                  —

                  poništi odluku Parlamenta o tome da se Komunikacijom španjolskog izbornog povjerenstva od 20. lipnja 2019. lišava učinka objavu o izboru tužiteljâ u svojstvu zastupnikâ u Parlamentu, što čini nezakonitu objavu o slobodnom zastupničkom mjestu kojom se krši članak 13. Izbornog akta iz 1976., a koju se može pripisati Parlamentu;

                  —

                  poništi odluku Parlamenta, koju je dopisom bez pravne osnove potvrdio predsjednik Parlamenta 27. lipnja 2019., kojom je odbijeno osiguranje prava tužiteljâ da, u skladu s člankom 3. stavkom 2. njegova Poslovnika, sudjeluju na sjednicama Parlamenta i njegovih tijela i da uživaju sva pripadajuća prava od datuma održavanja prve sjednice pa sve do donošenja odluke u sporovima koji se vode pred Parlamentom i španjolskim sudskim tijelima;

                  —

                  poništi odluku predsjednika Parlamenta, koja je potvrđena njegovim dopisom bez pravne osnove od 27. lipnja 2019., kojom je odbijena potvrda povlastica i imuniteta tužiteljâ na temelju članka 9. Protokola (br. 7.) o povlasticama i imunitetima Europske unije, u skladu s člankom 8. Poslovnika;

                  —

                  naloži tuženiku snošenje svih troškova ovog postupka i, u skladu s člankom 340. drugim stavkom UFEU-a, naloži tuženiku plaćanje naknade za pretrpljenu štetu koja se sastoji od gubitka mjesečne plaće koju se isplaćuje zastupnicima u Europskom parlamentu uz plaćanje simboličnog iznosa od 1 eura za neimovinsku štetu.

         Tužbeni razlozi i glavni argumenti

      U prilog osnovanosti tužbe tužitelji ističu pet tužbenih razloga.

                  1.

                  Prvi tužbeni razlog, koji se temelji na tome da se odlukom Parlamenta o tome da se tužiteljima uskrati pristup posebnoj službi za prihvat uspostavljenoj za izabrane zastupnike u Parlamentu i da se uputom predsjednika Parlamenta od 29. svibnja 2019. krše članci 20., 21. i članak 39. stavak 2. Povelje Europske unije o temeljnim pravima (u daljnjem tekstu: Povelja).

                  2.

                  Drugi tužbeni razlog, koji se temelji na tome da se odlukom Parlamenta o tome da se ne priznaju rezultati izbora za Europski parlament održanih 26. svibnja 2019., koje je Španjolska službeno objavila i naknadnom odlukom da se prizna različit i nepotpun popis izabranih zastupnika na koji tužitelji nisu uvršteni, a koji su španjolske vlasti dostavile 20. lipnja 2019., krše članak 12. Izbornog akta iz 1976. i članak 3. stavak 2. Odluke Europskog vijeća 2018/937 (1), u vezi s člankom 39. stavkom 2. Povelje, člankom 10. stavcima 1. i 2. UEU-a, člankom 14. stavcima 2. i 3. UEU-a i člankom 1. stavkom 3. Izbornog akta iz 1976.

                  3.

                  Treći tužbeni razlog koji se temelji na tome da Odluka Parlamenta o tome da se Komunikacijom španjolskog izbornog povjerenstva od 20. lipnja 2019. lišava učinka objavu o izboru tužiteljâ u svojstvu zastupnikâ u Parlamentu — povredom članka 13. Izbornog akta iz 1976. — čini nezakonitu objavu o slobodnom zastupničkom mjestu koju se može pripisati Parlamentu, a kojom se krše članak 6. stavak 2., članci 8. i 13. Izbornog akta iz 1976., u vezi s člankom 39. stavkom 2. Povelje, člankom 10. stavcima 1. i 2. UEU-a, člankom 14. stavcima 2. i 3. UEU-a i člankom 1. stavkom 3. Izbornog akta iz 1976.

                  4.

                  Četvrti tužbeni razlog, koji se temelji na tome da se odlukom Parlamenta kojom je odbijeno osiguranje prava tužiteljâ da, u skladu s člankom 3. stavkom 2. njegova Poslovnika, sudjeluju na sjednicama Parlamenta i njegovih tijela i da uživaju sva pripadajuća prava od datuma održavanja prve sjednice pa sve do donošenja odluke u sporovima koji se vode pred Parlamentom i španjolskim sudskim tijelima, krši članak 3. stavak 2. Poslovnika Europskog parlamenta te članak 5. stavak 1. i članak 12. Izbornog akta iz 1976., u vezi s člankom 39. stavkom 2. Povelje, člankom 10. stavcima 1. i 2. UEU-a, člankom 14. stavcima 2. i 3. UEU-a i člankom 1. stavkom 3. Izbornog akta iz 1976.

                  5.

                  Peti tužbeni razlog, koji se temelji na tome da se odlukom Predsjednika kojom je odbijena potvrda povlastica i imuniteta tužiteljâ na temelju članka 9. Protokola (br. 7.) o povlasticama i imunitetima Europske unije, krši članak 5. stavak 2. Poslovnika Europskog parlamenta, članak 6. stavak 2. Izbornog akta iz 1976. i članak 9. navedenog protokola u vezi s člankom 39. stavkom 2. Povelje, člankom 10. stavcima 1. i 2. UEU-a, člankom 14. stavcima 2. i 3. UEU-a i člankom 1. stavkom 3. Izbornog akta iz 1976.

         (1)  Odluka Europskog vijeća (EU) 2018/937 od 28. lipnja 2018. o utvrđivanju sastava Europskog parlamenta (SL 2018., L 165I, str. 1.).


title: predmet T-389/19: Tužba podnesena 27. lipnja 2019. — Coppo Gavazzi protiv Parlamenta

text:
               12.8.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 270/48

      Tužba podnesena 27. lipnja 2019. — Coppo Gavazzi protiv Parlamenta
      (predmet T-389/19)
      (2019/C 270/50)
      Jezik postupka: talijanski

         Stranke

         Tužiteljica: Maria Teresa Coppo Gavazzi (Milano, Italija) (zastupnik: M. Merola, odvjetnik)

         Tuženik: Europski parlament

         Tužbeni zahtjev

      Tužiteljica od Općeg suda zahtijeva da:

                  —

                  Utvrdi da je mjera o kojoj je tužiteljica obaviještena putem sporne obavijesti, kojom je Europski parlament ponovno odredio prava na mirovinu i naložio povrat iznosa isplaćenog na temelju prethodnog određivanje mirovine, nepostojeća ili je poništi u cijelosti;

                  —

                  naloži Europskom parlamentu povrat svih neopravdano zadržanih iznosa uvećanih za zakonske kamate od dana zadržavanja do isplate s nalogom Europskom parlamentu da postupi po presudi i poduzme sve potrebne korake, radnje i mjere kako bi zajamčio trenutačnu i potpunu uspostavu prvotnog iznosa mirovinskog davanja;

                  —

                  naloži Europskom parlamentu snošenje troškova postupka.

         Tužbeni razlozi i glavni argumenti

      Ova je tužba podnesena protiv akta kojim je Europski parlament ponovno odredio prava na mirovinu tužiteljice nakon stupanja na snagu Odluke br. 14/2018 od 1. siječnja 2019. Ufficio di Presidenza della Camera dei Deputati (Ured predsjedništva Zastupničkog doma Talijanske Republike) i povrat plaćenog iznosa, isplaćenog na temelju prethodne odredbe.
      U potporu tužbi, tužiteljica navodi četiri razloga.

                  1.

                  Prvim tužbenim razlogom tužiteljica ističe nenadležnost autora akta, bitnu povredu odredaba postupka i posljedičnu povredu članka 41. Povelje o temeljnim pravima.

                              —

                              U tom smislu ističe da je Obavijest Europskog parlamenta nezakonita jer je zahvaćena teškim i očitim propustima koji su prije svega postupovne naravi, osobito: odluku je donijela Glavna uprava za financije, a ne Ured predsjednika Europskog parlamenta, kako je propisano člankom 11.a stavkom 6. i člankom 25. stavkom 3. Poslovnika Europskog parlamenta. Obavijest je potpuno neobrazložena u pogledu razloga zbog kojih je donesena te zbog kojih bi trebalo doći do automatske primjene talijanske Odluke.

                  2.

                  Drugim tužbenim razlogom tužiteljica ističe nepostojanje pravne osnove spornog akta i pogrešku koja se tiče prava u tumačenju članka 75. Provedbenih mjera Statuta zastupnika

                              —

                              U tim smislu ističe da sporni akt pogrešno navodi kao pravnu osnovu Prilog III. Pravilnika o isplati troškova i naknada zastupnicima u Europskom parlamentu (Pravilnik PEAM) i članak 75. Provedbenih mjera Statuta zastupnika u Europskom parlamentu (MAS). Mirovinski sustav propisan pravilnikom PEAM je stavljen vam snage 14. srpnja 2009., stupanjem na snagu Statuta o europskim zastupnicima. Što se tiče članka 75. MAS-a, koji upućuje na Prilog III. Pravilniku PEAM, on ne dopušta Europskom parlamentu donošenje mjera poput ove koja se pobija.

                  3.

                  Trećim tužbenim razlogom tužiteljica ističe da Obavijest očito krši pravnu rezervu utvrđenu člankom 75. stavkom 2. MAS-a, koji izričito upućuje na uvjete predviđene nacionalnim zakonodavstvom, isključivši time važnost unutarnjih odluka Camera dei deputati (Zastupnički dom Talijanske Republike) jedne državne članice.

                              —

                              U tim smislu ističe da izmjene Odluke br. 14/2018. Ureda predsjedništva Zastupničkog doma Talijanske Republike nisu donesene kao državni zakon, nego samo kao odluka Ureda predsjedništva Zastupničkog doma Talijanske Republike.

                  4.

                  Četvrtim razlogom tužiteljica ističe očite povrede općih načela europskog prava, kao što su načelo pravne sigurnosti, legitimnih očekivanja, zaštita stečenih prava i načelo jednakosti.

                              —

                              U tom smislu ističe da sporna odluka na težak način krši povjerenje bivših zastupnika u nepovredivost njihovih već stečenih prava, kao i očekivanja koja proizlaze iz zakonodavnog okvira koji je bio na snazi u trenutku njihovog mandata. Nadalje, znatno smanjenje gospodarskog davanja bivšim zastupnicima očekivanog na temelju prethodno važećeg propisa nije utemeljeno ni na kakvoj prikladnoj zakonskoj osnovi ili obveznom zahtjevu kao što proizlazi iz sudske prakse Suda Europske unije i Europskog suda za ljudska prava.