title: Predmet T-440/17: Tužba podnesena 4. srpnja 2017. – Arca Capital Bohemia protiv Komisije

text:
               16.10.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 347/25

         Tužba podnesena 4. srpnja 2017. – Arca Capital Bohemia protiv Komisije
   (Predmet T-440/17)
   (2017/C 347/34)
   Jezik postupka: engleski

      Stranke

      Tužitelj: Arca Capital Bohemia a.s. (Prag, Češka Republika) (zastupnik: M. Nedelka, odvjetnik)

      Tuženik: Europska komisija

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

               —

               poništi Odluku Komisije COMP/D3/PB/2017/026659 od 15. ožujka 2017., o odbijanju pristupa dokumentima u skladu s Uredbom (EZ) br. 1049/2001 u vezi s predmetom COMP/SA.17006 – C 27/04 (ex CZ 49/03) – Agrobanka Praha a.s. i GE Capital Bank a.s;

               —

               poništi Odluku Komisije C(2017) 3130 final od 4. svibnja 2017. o potvrđivanju odluke COMP/D3/PB/2017/026659 od 15. ožujka 2017.;

               —

               naloži Komisiji snošenje vlastitih troškova i troškova tužitelja.

      Tužbeni razlozi i glavni argumenti

   U prilog osnovanosti tužbe tužitelj ističe dva tužbena razloga.

               1.

               Prvi tužbeni razlog, koji se temelji na pogrešnoj primjeni iznimaka iz članka 4. stavka 2. prve i treće alineje Uredbe (EZ) br. 1049/2001.

                           —

                           Tužitelj s tim u vezi tvrdi da je tuženik pogrešno primijenio relevantnu sudsku praksu koja se, prema njegovom mišljenju, ne primjenjuje na slučajeve u kojima se upravni predmeti okončani. Usto, kada je riječ o državnim potporama, postoji vrlo izražen javni interes za pribavljanje što je više moguće informacija za potrebe nadzora nad radom državnih tijela, a argumentima koji se temelje na komercijalnim interesima trebalo bi pristupiti na drugačiji način nego argumentima u vezi sa spajanjima ili zabranjenim sporazumima.

               2.

               Drugi tužbeni razlog, koji se temelji na postojanju prevladavajućeg javnog interesa za otkrivanje podataka.

                           —

                           S tim u vezi tužitelj iznosi argumente koji se tiču razloga za privatizaciju predmetne banke i stabilnosti češkog bankarskog sektora.


title: Predmet F-103/12: Presuda Službeničkog suda (prvo vijeće) od 5. studenoga 2013. — Doyle protiv Europola (Javna služba — Osoblje Europola — Neproduljenje ugovora — Neodobrenje ugovora na neodređeno vrijeme — Ukidanje od strane Službeničkog suda — Provedba presude Službeničkog suda)

text:
               21.12.2013

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 377/21

         Presuda Službeničkog suda (prvo vijeće) od 5. studenoga 2013. — Doyle protiv Europola
   (Predmet F-103/12) (1)

   (Javna služba - Osoblje Europola - Neproduljenje ugovora - Neodobrenje ugovora na neodređeno vrijeme - Ukidanje od strane Službeničkog suda - Provedba presude Službeničkog suda)
   2013/C 377/48
   Jezik postupka: nizozemski

      Stranke

      Tužitelj: Margaret Doyle (Noordwijkerhout, Nizozemska) (zastupnici: W. J. Dammingh i N. D. Dane, odvjetnici)

      Tuženik: Europski policijski ured (zastupnici: D. Neumann i D. El Khoury, agenti, B. Wägenbaur, odvjetnik)

      Predmet

   Zahtjev za ukidanje odluke Europola donesene u svrhu provedbe presude Službeničkog suda od 29. lipnja 2010. u predmetu Doyle/Europol, F-37/09, kojom je Europol dodijelio tužiteljici paušalni iznos za naknadu štete koju joj je uzrokovala odluka koju je navedena presuda ukinula

      Izreka presude

               1.

               Ukida se odluka od 28. studenoga 2011. kojom je Europski policijski ured dodijelio gđi Doyle iznos od 3 000 eura provodeći presudu Službeničkog suda od 29. lipnja 2010., Doyle/Europol (F-37/09).

               2.

               Nalaže se Europskom policijskom uredu snošenje vlastitih troškova i troškova nastalih gđi Doyle.

      (1)  SL C 26, 26.1.2013., str. 70.


title: Spojeni predmeti C-53/13 i C-80/13: Presuda Suda (prvo vijeće) od 19. lipnja 2014. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Krajský soud v Ostravě, Nejvyšší správní soud –Češka Republika) – Strojírny Prostějov a.s. (C-53/13), ACO Industries Tábor s.r.o. (C-80/13) protiv Odvolací finanční ředitelství (Slobodno pružanje usluga — Agencija za privremeno zapošljavanje — Upućivanje radnika preko agencije s poslovnim nastanom u drugoj državi članici — Ograničenje — Poduzeće korisnik rada — Zadržavanje na izvoru poreza na dohodak tih radnika — Obveza — Plaćanje u državni proračun — Obveza — Slučaj radnika upućenih od strane nacionalne agencije — Nedostatak te obveze)

text:
               25.8.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 282/10

         Presuda Suda (prvo vijeće) od 19. lipnja 2014. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Krajský soud v Ostravě, Nejvyšší správní soud –Češka Republika) – Strojírny Prostějov a.s. (C-53/13), ACO Industries Tábor s.r.o. (C-80/13) protiv Odvolací finanční ředitelství
   (Spojeni predmeti C-53/13 i C-80/13) (1)

   ((Slobodno pružanje usluga - Agencija za privremeno zapošljavanje - Upućivanje radnika preko agencije s poslovnim nastanom u drugoj državi članici - Ograničenje - Poduzeće korisnik rada - Zadržavanje na izvoru poreza na dohodak tih radnika - Obveza - Plaćanje u državni proračun - Obveza - Slučaj radnika upućenih od strane nacionalne agencije - Nedostatak te obveze))
   2014/C 282/13
   Jezik postupka: češki

      Sud koji je uputio zahtjev

   Krajský soud v Ostravě, Nejvyšší správní soud

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelji: Strojírny Prostějov a.s. (C-53/13), ACO Industries Tábor s.r.o. (C-80/13)

      Tuženik: Odvolací finanční ředitelství

      Izreka

   Članak 56. UFEU-a protivi se propisu poput onoga u glavnom postupku, prema kojem kada iznos računa koji je ispostavljen od agencije za privremeno zapošljavanje koja ima poslovni nastan u drugoj državi članici obuhvaća kako plaće radnika koji su upućeni, tako i naknadu za uslugu posredovanja, pri čemu je osnovica za navedeni izračun utvrđena na najmanje 60 % od tog iznosa, pri čemu nema mogućnosti da osoba koja je dužna platiti porez dokaže da je plaća koju su stvarno primili radnici manja od 60 % od navedenog iznosa.

      (1)  SL C 141, 18.5.2013.

      SL C 147, 25.5.2013.


title: Predmet T-381/15: Presuda Općeg suda od 2. veljače 2017. – IMG protiv Komisije („Zaštita Unijinih financijskih interesa — Pojačane mjere revizije i praćenja te provođenje upozorenja o provjeri u okviru Sustava ranog upozoravanja (SRU) — Odluka kojom se obustavlja mogućnost tužitelja da s Komisijom sklopi ugovore o neizravnom upravljanju vodeći računa o dvojbama koje postoje u pogledu njegova statusa međunarodne organizacije — Tužba za poništenje — Akt koji se ne može pobijati — Nedostatak pravnog interesa — Djelomična nedopuštenost — Prava obrane — Obveza obrazlaganja — Očita pogreška u ocjeni — Proporcionalnost — Pravna sigurnost — Legitimno očekivanje — Tužba radi naknade štete”)

text:
               13.3.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 78/24

         Presuda Općeg suda od 2. veljače 2017. – IMG protiv Komisije
   (Predmet T-381/15) (1)

   ((„Zaštita Unijinih financijskih interesa - Pojačane mjere revizije i praćenja te provođenje upozorenja o provjeri u okviru Sustava ranog upozoravanja (SRU) - Odluka kojom se obustavlja mogućnost tužitelja da s Komisijom sklopi ugovore o neizravnom upravljanju vodeći računa o dvojbama koje postoje u pogledu njegova statusa međunarodne organizacije - Tužba za poništenje - Akt koji se ne može pobijati - Nedostatak pravnog interesa - Djelomična nedopuštenost - Prava obrane - Obveza obrazlaganja - Očita pogreška u ocjeni - Proporcionalnost - Pravna sigurnost - Legitimno očekivanje - Tužba radi naknade štete”))
   (2017/C 078/32)
   Jezik postupka: francuski

      Stranke

      Tužitelj: International Management Group (IMG) (Bruxelles, Belgija) (zastupnici: L. Levi i A. Tymen, odvjetnici)

      Tuženik: Europska komisija (zastupnici: J. Baquero Cruz i S. Bartelt, agenti)

      Predmet

   S jedne strane, zahtjev na osnovi članka 263. UFEU-a i s ciljem poništenja Komisijinog dopisa kojim ona nalaže provođenje pojačanih mjera revizije i praćenja te provođenje upozorenja o provjeri, a odbija tužitelju mogućnost da s njom sklopi ugovore o neizravnom upravljanju i, s druge strane, zahtjev na osnovi članka 268. UFEU-a i s ciljem ostvarivanja naknade štete koja je tužitelju navodno nastala zbog donošenja mjera predviđenih spomenutim dopisom.

      Izreka

               1.

               Postupak povodom tužbe obustavlja se u dijelu u kojem International Management Group (IMG) zahtijeva poništenje prijave upozorenja o provjeri u Sustavu ranog upozoravanja koja se odnosi na taj subjekt.

               2.

               U preostalom dijelu se tužba odbija kao nedopuštena odnosno neosnovana.

               3.

               IMG nalaže se snošenje troškova.

      (1)  SL C 337, 12. 10. 2015.


title: Predmet T-260/14: Rješenje Općeg suda od 16. ožujka 2015. – Vattenfall Europe Mining i dr. protiv Komisije

text:
               11.5.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 155/38

         Rješenje Općeg suda od 16. ožujka 2015. – Vattenfall Europe Mining i dr. protiv Komisije
   (Predmet T-260/14) (1)

   (2015/C 155/46)
   Jezik postupka: njemački
   Predsjednik trećeg vijeća odredio je brisanje predmeta.

      (1)  SL C 223, 14. 7. 2014.


title: Predmet T-835/16: Tužba podnesena 28. studenoga 2016. – Louvers Belgium protiv Komisije

text:
               30.1.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 30/53

         Tužba podnesena 28. studenoga 2016. – Louvers Belgium protiv Komisije
   (Predmet T-835/16)
   (2017/C 030/61)
   Jezik postupka: francuski

      Stranke

      Tužitelj: Louvers Belgium Company (Zaventem, Belgija) (zastupnik: V. Lejeune, odvjetnik)

      Tuženik: Europska komisija

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

               —

               poništi odluku Europske komisije od 19. rujna 2016. kojom ona nije prihvatila ponudu tužitelja te je ugovor br. OIB.02/PO/2016/012/703 dodijelila grupaciji RIDEAUPRESS ITLINE;

               —

               prihvati zahtjev tužitelja za naknadu štete i, shodno tome, naloži Europskoj komisiji da tužitelju na ime glavnice isplati iznos od 387 500 eura kao naknadu štete pretrpljene zbog gubitka ugovora, uvećan za zakonske zatezne kamate izračunate po zakonskoj stopi do potpunog podmirenja;

               —

               naloži Europskoj komisiji snošenje svih troškova postupka.

      Tužbeni razlozi i glavni argumenti

   U prilog osnovanosti tužbe tužitelj ističe dva tužbena razloga.

               1.

               Prvi tužbeni razlog temelji se na povredi obveze obrazlaganja i tužiteljevih prava na dobru upravu te načela transparentnosti, zato što Komisija tužitelju nije dostavila, unatoč njegovim opetovanim i inzistirajućim zahtjevima, tehničke specifikacije proizvoda odabranog ponuditelja za nabavu, kao ni rezultate iz izvješća o analizi ponuda i uzoraka koje su joj dostavljeni.

               2.

               Drugi tužbeni razlog temelji se na povredi načela transparentnosti i jednakog postupanja prema ponuditeljima kako u trenutku izrade specifikacija tako i u trenutku Komisijina ocjenjivanja ponuda ponuditelja. Tužitelj tuženiku konkretno prigovara:

                           —

                           prvo, da je prilikom izrade svojih specifikacija preuzeo tehničke karakteristike i fotografije proizvoda koje je jedan ponuditelj nudio kod prethodne javne nabave koja je imala sličan predmet, a koju je je iz neopravdanih razloga poništio, što je imalo za posljedicu stvaranje neopravdanih prepreka otvaranju javnih nabava tržišnom natjecanju;

                           —

                           drugo, da je povrijedio temeljno pravilo o jednakosti ponuditelja, postavljajući vrlo restriktivne tehničke zahtjeve koji su neopravdani s tehničkog gledišta, jer im je cilj očito bio da odgovaraju proizvodima jednog određenog gospodarskog subjekta;

                           —

                           treće, de nije objektivno i neovisno ocijenio ponudu koju je tužitelj podnio u okviru spornog postupka javne nabave i da ju je neopravdano odbio iako su njegovi proizvodi potpuno odgovarali minimalnim zahtjevima tehničkih karakteristika proizvoda iz specifikacija te su dakle jednako zadovoljavali postavljene zahtjeve.

         Slijedom toga, tužitelj u kontekstu drugog tužbenog razloga smatra da je ponuda koju je dostavio bila u skladu s tehničkim zahtjevima te da je dakle bila uredna. Tvrdi da ju je Komisija trebala ocijeniti s financijskog gledišta, pa bi mu onda morala dodijeliti ugovor jer je cijena iz njegove ponude bila najniža.


title: Predmet C-622/15 P: Žalba koju je 19. studenoga 2015. podnio Koninklijke Philips Electronics NV protiv presude Općeg suda (treće vijeće) od 9. rujna 2015. u predmetu T-92/13: Koninklijke Philips Electronics NV protiv Europske komisije

text:
               25.1.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 27/25

         Žalba koju je 19. studenoga 2015. podnio Koninklijke Philips Electronics NV protiv presude Općeg suda (treće vijeće) od 9. rujna 2015. u predmetu T-92/13: Koninklijke Philips Electronics NV protiv Europske komisije
   (Predmet C-622/15 P)
   (2016/C 027/29)
   Jezik postupka: engleski

      Stranke

      Žalitelj: Koninklijke Philips Electronics NV (zastupnici: E. Pijnacker Hordijk, J. K. de Pree, S. Molin, advocaten)

      Druga stranka u postupku: Europska komisija

      Zahtjevi

   Žalitelj od Suda zahtijeva da:

               —

               ukine presudu Općeg suda u predmetu T-92/13;

               —

               u cijelosti ili djelomično poništi članak 1. stavak 1. točku (c) i stavak 2. točku (f), članak 2. stavak 1. točke (c) i (e) i članak 2. stavak 2. točke (c) i (e) Komisijine odluke od 5. prosinca 2012. u predmetu COMP/39437 – Cijevi za TV i kompjuterske zaslone (u daljnjem tekstu: odluka), u dijelu u kojem se odnose na KPNV; i/ili da smanji kazne izrečene KPNV-u u članku 2. stavku 1. točkama (c) i (e) i članku 2. stavku 2. točkama (c) i (e) odluke;

               —

               naloži Komisiji snošenje troškova prvostupanjskog i žalbenog postupka.

      Žalbeni razlozi i glavni argumenti

   U prilog osnovanosti svoje žalbe, žalitelj se oslanja na sljedeće glavne žalbene razloge i argumente:
   Opći sud je počinio pogrešku koja se tiče prava prilikom primjene članka 101. UFEU-a i članka 23. stavka 2. Uredbe br. 1/2003 (1) smatrajući da je Komisija mogla kvalificirati prodaje katodnih cijevi (u daljnjem tekstu: CRT) društva LPD Group društvu Philips Group (i LGE Group) kao prodaje unutar grupe i smatrajući da je Komisija smjela uvrstiti vrijednost izravnih prodaja unutar EGP-a putem prerađenih proizvoda (u daljnjem tekstu: DSTP) u izračun KPNV-ove kazne, prilikom razmatranja nizvodnih prodaja, od strane podružnica KPNV-a, kompjuterskih zaslona i televizora u boji koji uključuju CRT-ove koje dobavlja LPD Group.
   Opći sud je počinio pogrešku koja se tiče prava smatrajući da Komisija nije povrijedila KPNV-ova prava na obranu kad je, unatoč okolnostima ovog slučaja, odlučila da neće uključiti LPD Group u upravni postupak i dostaviti mu obavijest o preliminarno utvrđenim činjenicama na temelju toga da KPNV ima opću dužnost vođenja evidencije u svojim poslovnim knjigama i dokumentaciji o aktivnostima LPD Groupa, čak i u slučaju stečaja LPD-a.
   Opći sud je počinio pogrešku u ocjeni time što je pogrešno protumačio KPNV-ov tužbeni razlog u vezi s tretmanom DTSP-a i tako propustio razmotriti jedan od glavnih tužbenih razloga KPNV-a protiv odluke. Žalitelj nadalje ističe da mu je uskraćena zaštita temeljnog načela jednakog postupanja tako što je Opći sud propustio prepoznati da su različiti pravni standardi primijenjeni na različita poduzeća prilikom utvrđivanja osnovice za izračun kazne. Diskriminirajuće postupanje dovelo je do znatno više kazne za KPNV.

      (1)  Uredba Vijeća (EZ) br. 1/2003 od 16. prosinca 2002. o provedbi pravila o tržišnom natjecanju koja su propisana člancima 81. i 82. Ugovora o EZ-u (SL L 1, str. 1.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 8., svezak 1., str. 165.)


title: Predmet C-172/14: Presuda Suda (drugo vijeće) od 16. srpnja 2015. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Înalta Curte de Casaţie şi Justiţie – Rumunjska) – ING Pensii, Societate de Administrare a unui Fond de Pensii Administrat Privat SA protiv Consiliul Concurenței (Zahtjev za prethodnu odluku — Zabranjeni sporazumi — Načini raspoređivanja klijenata na tržištu privatnih mirovinskih fondova — Postojanje ograničenja tržišnog natjecanja u smislu članka 101. UFEU-a — Utjecaj na trgovinu između država članica)

text:
               14.9.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 302/8

         Presuda Suda (drugo vijeće) od 16. srpnja 2015. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Înalta Curte de Casaţie şi Justiţie – Rumunjska) – ING Pensii, Societate de Administrare a unui Fond de Pensii Administrat Privat SA protiv Consiliul Concurenței
   (Predmet C-172/14) (1)

   ((Zahtjev za prethodnu odluku - Zabranjeni sporazumi - Načini raspoređivanja klijenata na tržištu privatnih mirovinskih fondova - Postojanje ograničenja tržišnog natjecanja u smislu članka 101. UFEU-a - Utjecaj na trgovinu između država članica))
   (2015/C 302/09)
   Jezik postupka: rumunjski

      Sud koji je uputio zahtjev

   Înalta Curte de Casaţie şi Justiţie

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelj: ING Pensii, Societate de Administrare a unui Fond de Pensii Administrat Privat SA

      Tuženik: Consiliul Concurenței

      Izreka

   Članak 101. stavak 1. UFEU-a treba tumačiti na način da sporazumi o raspoređivanju klijenata, kao što su sporazumi sklopljeni između privatnih mirovinskih fondova u glavnom postupku, predstavljaju zabranjeni sporazum koji ima protutržišni cilj i da broj klijenata na koje se odnose ti sporazumi ne može biti relevantan u odnosu na ograničenje tržišnog natjecanja na unutarnjem tržištu.

      (1)  SL C 212, 7. 7. 2014.


title: Predmet T-659/14: Tužba podnesena 15. rujna 2014. – Instituto dos vinhos do Douro e do Porto protiv OHIM-a – Bruichladdich Distillery (PORT CARLOTTE)

text:
               3.11.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 388/23

         Tužba podnesena 15. rujna 2014. – Instituto dos vinhos do Douro e do Porto protiv OHIM-a – Bruichladdich Distillery (PORT CARLOTTE)
   (Predmet T-659/14)
   2014/C 388/28
   Jezik na kojem je tužba podnesena: engleski

      Stranke

      Tužitelj: Instituto dos vinhos do Douro e do Porto, IP (Peso da Régua, Portugal) (zastupnik: P. Sousa e Silva, odvjetnik)

      Tuženik: Ured za usklađivanje na unutarnjem tržištu (žigovi i dizajni)

      Druga stranka postupka pred žalbenim vijećem: Bruichladdich Distillery Co. Ltd (Argyll, Ujedinjena Kraljevina)

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

               —

               poništi odluku četvrtog žalbenog vijeća Ureda za usklađivanje na unutarnjem tržištu (žigovi i dizajni) od 8. srpnja 2014. donesenu u predmetu R 946/2013-4;

               —

               naloži tuženiku snošenje troškova postupka, uključujući i one nastale u postupku pred OHIM-om.

      Tužbeni razlozi i glavni argumenti

      Registrirani žig Zajednice protiv kojeg je podnesen zahtjev za proglašavanje žiga ništavim: verbalni žig „PORT CARLOTTE” za proizvode iz razreda 33 – žig Zajednice br. 5 4 21  474

      Nositelj žiga Zajednice: druga stranka postupka pred žalbenim vijećem

      Stranka koja zahtijeva proglašavanje žiga Zajednice ništavim: tužitelj

      Obrazloženje zahtjeva za proglašavanje žiga ništavim: zahtjev se temelji na razlozima iz članka 52. stavka 1. točke (a) u vezi s člankom 7. stavkom 1. točkom (g), članka 53. stavka 1. točke (c) u vezi s člankom 8. stavkom 4. i članka 53. stavka 2. točke (d) Uredbe br. 207/2009

      Odluka Odjela za poništaje: zahtjev za proglašenje žiga ništavim je odbačen

      Odluka žalbenog vijeća: žalba je odbijena

      Tužbeni razlozi: povreda članka 7. stavka 1. točaka (c) i (g) i članka 53. stavka 2. točke (d) Uredbe br. 207/2009


title: Predmet C-405/13: Rješenje predsjednika Suda od 17. listopada 2014. – Europska komisija protiv Rumunjske, intervenijenti: Republika Estonija, Kraljevina Nizozemska

text:
               19.1.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 16/22

      Rješenje predsjednika Suda od 17. listopada 2014. – Europska komisija protiv Rumunjske, intervenijenti: Republika Estonija, Kraljevina Nizozemska
      (Predmet C-405/13) (1)

      (2015/C 016/32)
      Jezik postupka: rumunjski
      Predsjednik velikog vijeća odredio je brisanje predmeta.

         (1)  SL C 260, 7.9.2013.


title: Predmet C-539/16: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 25. listopada 2016. uputio Landgericht Frankfurt am Main (Njemačka) – Richard Rodriguez Serin protiv HOP!-Regional

text:
               30.1.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 30/18

         Zahtjev za prethodnu odluku koji je 25. listopada 2016. uputio Landgericht Frankfurt am Main (Njemačka) – Richard Rodriguez Serin protiv HOP!-Regional
   (Predmet C-539/16)
   (2017/C 030/21)
   Jezik postupka: njemački

      Sud koji je uputio zahtjev

   Landgericht Frankfurt am Main

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelj: Richard Rodriguez Serin

      Tuženik: HOP!-Regional

      Prethodna pitanja

               1.

               Treba li članak 5. točku 1. podtočku (a) Uredbe Vijeća (EZ) br. 44/2001 od 22. prosinca 2000. o nadležnosti, priznavanju i izvršenju sudskih odluka u građanskim i trgovačkim stvarima (1) tumačiti na način da izraz „[može biti tužena] u stvarima koji se odnose na ugovore” također obuhvaća pravo na odštetu na temelju članka 7. Uredbe (EZ) br. 261/2004 Europskog parlamenta i Vijeća od 11. veljače 2004. o utvrđivanju općih pravila odštete i pomoći putnicima u slučaju uskraćenog ukrcaja i otkazivanja ili dužeg kašnjenja leta u polasku te o stavljanju izvan snage Uredbe (EEZ) br. 296/91 (2), istaknuto protiv stvarnog zračnog prijevoznika s kojim dotični putnik nije u ugovornom odnosu?

               2.

               U slučaju da se članak 5. točka 1. Uredbe (EZ) br. 44/2001 primjenjuje:
               Treba li smatrati da je, kada je riječ o prijevozu osoba koji se izvršava u dva leta, bez značajnijeg boravka u zračnoj luci u kojoj se zrakoplov zaustavlja, krajnje odredište putnika mjesto izvršenja u smislu članka 5. točke 1. podtočke (b), druge alineje Uredbe (EZ) br. 44/2001, čak i onda kad se pravo na odštetu, predviđeno u članku 7. Uredbe (EZ) br. 261/2004 i istaknuto u tužbi, temelji na događaju koji se zbio tijekom prvog leta te je tužba podnesena protiv stvarnog zračnog prijevoznika koji je izvodio prvi let i koji nije stranka ugovora o prijevozu?

      (1)  SL 2001., L 12, str. 1. (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 19., svezak 3., str. 30.)

      (2)  SL L 46, str. 1. (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 7., svezak 26., str. 21.)


title: Predmet C-424/16: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 1. kolovoza 2016. uputio Supreme Court of the United Kingdom (Ujedinjena Kraljevina) – Secretary of State for the Home Department protiv Franca Vomera

text:
               26.9.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 350/19

         Zahtjev za prethodnu odluku koji je 1. kolovoza 2016. uputio Supreme Court of the United Kingdom (Ujedinjena Kraljevina) – Secretary of State for the Home Department protiv Franca Vomera
   (Predmet C-424/16)
   (2016/C 350/24)
   Jezik postupka: engleski

      Sud koji je uputio zahtjev

   Supreme Court of the United Kingdom

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelj: Secretary of State for the Home Department

      Tuženik: Franco Vomero

      Prethodna pitanja

               1.

               Ovisi li pojačana zaštita prema članku 28. stavku 3. točki (a) (1) o pravu stalnog boravišta sukladno članku 16. i članku 28. stavku 2.
               Ako je odgovor na prvo pitanje negativan, upućuju se i sljedeća pitanja:

               2.

               Je li razdoblje boravka za prethodnih deset godina na koje upućuje članak 28. stavak 3. točka (a)

                           a.

                           samo kalendarsko razdoblje izračunato unatrag od relevantnog datuma (ovdje od datuma odluke o deportaciji) uključujući bilo koja razdoblja odsustva ili zatvora,

                           b.

                           potencijalno nekontinuirano razdoblje, izračunato unatrag od relevantnog datuma zbrajajući razdoblje(a) kada dotična osoba nije bila odsutna ili u zatvoru, kako bi se došlo do, ako je moguće, ukupno 10 godina prethodnog boravka,

               3.

               Koja je stvarna veza između uvjeta deset godina boravka na koji upućuje članak 28. stavak 3. točka (a) i sveukupne procjene integracijske veze.

      (1)  Direktiva 2004/38/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 29. travnja 2004. o pravu građana Unije i članova njihovih obitelji na slobodno kretanje i boravište na području države članice (SL L 158, str. 77.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 5., svezak 2., str. 42.)


title: Predmet T-385/13 P: Rješenje Općeg suda 19. prosinca 2013. — Marcuccio protiv Komisije (Žalba — Javna služba — Odbacivanje tužbe u prvom stupnju zbog očite nedopuštenosti — Različitost tužbe podnesene telefaksom i naknadno podnesenog originala — Nepravodobno podnošenje originala — Nepravodobna tužba — Očito neosnovana žalba)

text:
               22.2.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 52/37

         Rješenje Općeg suda 19. prosinca 2013. — Marcuccio protiv Komisije
   (Predmet T-385/13 P) (1)

   (Žalba - Javna služba - Odbacivanje tužbe u prvom stupnju zbog očite nedopuštenosti - Različitost tužbe podnesene telefaksom i naknadno podnesenog originala - Nepravodobno podnošenje originala - Nepravodobna tužba - Očito neosnovana žalba)
   2014/C 52/70
   Jezik postupka: talijanski

      Stranke

      Žalitelj: Luigi Marcuccio (Tricase, Italija) (zastupnik: G. Cipressa, odvjetnik)

      Druga stranka u postupku: Europska komisija (zastupnici: C. Berardis-Kayser i G. Gattinara, agenti, uz asistenciju A. Dal Ferra, odvjetnika)

      Predmet

   Žalba protiv rješenja Službeničkog suda Europske unije (prvo vijeće) od 14. svibnja 2013., Marcuccio/Komisija (F-4/12), kojom se traži ukidanje tog rješenja.

      Izreka

               1.

               Žalba se odbacuje.

               2.

               Luigi Marcuccio snosit će vlastite troškove kao i troškove Europske komisije u okviru ovog postupka.

      (1)  SL C 284, 28.9.2013.


title: Predmet T-131/14 P: Presuda Općeg suda od 13. listopada 2015. – Teughels protiv Komisije („Žalba — Protužalba — Javna služba — Dužnosnici — Mirovine — Prijenos prava iz nacionalnog mirovinskog osiguranja — Prijedlozi koji se odnose na uračunavanje uplata doprinosa — Akt kojim se ne nanosi šteta — Nedopuštenost tužbe — Članak 11. stavak 2. Priloga VIII. Pravilniku o osoblju”)

text:
               30.11.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 398/45

         Presuda Općeg suda od 13. listopada 2015. – Teughels protiv Komisije
   (Predmet T-131/14 P) (1)

   ((„Žalba - Protužalba - Javna služba - Dužnosnici - Mirovine - Prijenos prava iz nacionalnog mirovinskog osiguranja - Prijedlozi koji se odnose na uračunavanje uplata doprinosa - Akt kojim se ne nanosi šteta - Nedopuštenost tužbe - Članak 11. stavak 2. Priloga VIII. Pravilniku o osoblju”))
   (2015/C 398/56)
   Jezik postupka: francuski

      Stranke

      Žalitelj: Catherine Teughels (Eppegem, Belgija) (zastupnici: L. Vogel i B. Braun, odvjetnici)

      Druga stranka u postupku: Europska komisija (zastupnici: J. Currall i G. Gattinara, agenti)

      Predmet

   Žalba protiv presude Službeničkog suda Europske unije (puni sastav suda) od 11. prosinca 2013., Teughels/Komisija (F-117/11, Zb. SS, EU:F:2013:196) radi ukidanja te presude.

      Izreka

               1.

               Ukida se presuda Službeničkog suda Europske unije (puni sastav suda) od 11. prosinca 2013., Teughels/Komisija (F-117/11).

               2.

               Odbacuje se tužba koju je Catherine Teughels podnijela Službeničkom sudu u predmetu F-117/11.

               3.

               C. Teughels snosi vlastite troškove u vezi s ovim postupkom kao i troškove Europske komisije u vezi sa žalbom. Komisija snosi vlastite troškove u vezi s protužalbom.

               4.

               C. Teughels i Komisija pojedinačno snose vlastite troškove u vezi s prvostupanjskim postupkom.

      (1)  SL C 159, 26. 5. 2014.


title: Predmet T-221/15: Presuda Općeg suda od 7. srpnja 2017. – Arbuzov protiv Vijeća („Zajednička vanjska i sigurnosna politika — Mjere ograničavanja donesene s obzirom na stanje u Ukrajini — Zamrzavanje financijskih sredstava — Popis osoba, subjekata i tijela na koje se primjenjuju mjere zamrzavanja financijskih sredstava i gospodarskih izvora — Zadržavanje tužiteljeva imena na popisu — Načelo dobre uprave — Prava obrane — Obveza obrazlaganja — Očita pogreška u ocjeni — Pravo na vlasništvo”)

text:
               21.8.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 277/33

         Presuda Općeg suda od 7. srpnja 2017. – Arbuzov protiv Vijeća
   (Predmet T-221/15) (1)

   ((„Zajednička vanjska i sigurnosna politika - Mjere ograničavanja donesene s obzirom na stanje u Ukrajini - Zamrzavanje financijskih sredstava - Popis osoba, subjekata i tijela na koje se primjenjuju mjere zamrzavanja financijskih sredstava i gospodarskih izvora - Zadržavanje tužiteljeva imena na popisu - Načelo dobre uprave - Prava obrane - Obveza obrazlaganja - Očita pogreška u ocjeni - Pravo na vlasništvo”))
   (2017/C 277/48)
   Jezik postupka: češki

      Stranke

      Tužitelj: Sergej Arbuzov (Kijev, Ukrajina) (zastupnici: M. Machytková i V. Fišar, odvjetnici)

      Tuženik: Vijeće Eurospke unije (zastupnici: J. P. Hix i A. Westerhof Löfflerová, agenti)

      Predmet

   Zahtjev na temelju članka 263. UFEU-a radi poništenja Odluke Vijeća (ZVSP) 2015/364 od 5. ožujka 2015. o izmjeni Odluke 2014/119/ZVSP o mjerama ograničavanja usmjerenima protiv određenih osoba, subjekata i tijela s obzirom na stanje u Ukrajini (SL 2015., L 62, str. 25.), Provedbene uredbe Vijeća (EU) 2015/357 od 5. ožujka 2015. o provedbi Uredbe (EU) br. 208/2014 o mjerama ograničavanja usmjerenima protiv određenih osoba, subjekata i tijela s obzirom na stanje u Ukrajini (SL 2015., L 62, str. 1.), Odluke Vijeća (ZVSP) 2016/318 od 4. ožujka 2016. o izmjeni Odluke 2014/119/ZVSP o mjerama ograničavanja usmjerenima protiv određenih osoba, subjekata i tijela s obzirom na stanje u Ukrajini (SL 2016., L 60, str. 76.), i Provedbene uredbe Vijeća (EU) 2016/311 od 4. ožujka 2016. o provedbi Uredbe (EU) br. 208/2014 o mjerama ograničavanja usmjerenima protiv određenih osoba, subjekata i tijela s obzirom na stanje u Ukrajini (SL 2016., L 60, str. 1.) u dijelu u kojem se odnose na tužitelja.

      Izreka

               1.

               Tužba se odbija.

               2.

               Sergeju Arbuzovu nalaže se snošenje vlastitih troškova i troškova Vijeća Europske unije.

      (1)  SL C 279, 24. 8. 2015.


title: Predmet T-393/10: Presuda Općeg suda od 15. srpnja 2015. – Westfälische Drahtindustrie i dr. protiv Komisije („Tržišno natjecanje — Zabranjeni sporazumi — Europsko tržište čelika za prednapinjanje — Utvrđivanje cijena, podjela tržišta i razmjena osjetljivih poslovnih informacija — Složena povreda — Jedinstvena i trajna povreda — Ograđivanje — Težina povrede — Olakotne okolnosti — Jednako postupanje — Načelo individualizacije kazni i sankcija — Ocjena sposobnosti plaćanja — Obavijest Komisije o suradnji iz 2002. — Smjernice o metodi za utvrđivanje kazni iz 2006. — Neograničena nadležnost”)

text:
               14.9.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 302/34

         Presuda Općeg suda od 15. srpnja 2015. – Westfälische Drahtindustrie i dr. protiv Komisije
   (Predmet T-393/10) (1)

   ((„Tržišno natjecanje - Zabranjeni sporazumi - Europsko tržište čelika za prednapinjanje - Utvrđivanje cijena, podjela tržišta i razmjena osjetljivih poslovnih informacija - Složena povreda - Jedinstvena i trajna povreda - Ograđivanje - Težina povrede - Olakotne okolnosti - Jednako postupanje - Načelo individualizacije kazni i sankcija - Ocjena sposobnosti plaćanja - Obavijest Komisije o suradnji iz 2002. - Smjernice o metodi za utvrđivanje kazni iz 2006. - Neograničena nadležnost”))
   (2015/C 302/43)
   Jezik postupka: njemački

      Stranke

      Tužitelji: Westfälische Drahtindustrie GmbH (Hamm, Njemačka); Westfälische Drahtindustrie Verwaltungsgesellschaft mbH & Co. KG (Hamm); Pampus Industriebeteiligungen GmbH & Co. KG (Iserlohn, Njemačka) (zastupnici: C. Stadler i N. Tkatchenko, a zatim C. Stadler i S. Budde, odvjetnici)

      Tuženik: Europska komisija (zastupnici: V. Bottka, R. Sauer i C. Hödlmayr, agenti, uz asistenciju M. Buntschecka, odvjetnik)

      Predmet

   Zahtjev za poništenje i preinaku Odluke Komisije C (2010) 4387 final od 30. lipnja 2010. u vezi s postupkom primjene članka 101. UFEU-a i članka 53. Sporazuma o EGP-u (predmet COMP/38344 – Čelik za prednapinjanje), izmijenjene Odlukom Komisije C (2010) 6676 final od 30. rujna 2010., i Odlukom Komisije C (2011) 2269 final od 4. travnja 2011., kao i zahtjev za poništenje dopisa glavnog direktora Komisijine Glavne uprave za tržišno natjecanje od 14. veljače 2011.

      Izreka

               1.

               Obustavlja se postupak povodom ove tužbe do visine smanjenja novčane kazne odobrenog društvima Westfälische Drahtindustrie GmbH i Westfälische Drahtindustrie Verwaltungsgesellschaft mbH & Co. KG u Odluci Komisije C (2010) 6676 final od 30. rujna 2010.

               2.

               Poništava se članak 2. točka 8. Odluke Komisije C (2010) 4387 final od 30. lipnja 2010. u vezi s postupkom primjene članka 101. UFEU-a i članka 53. Sporazuma o EGP-u (predmet COMP/38344 – Čelik za prednapinjanje), kako je izmijenjena Odlukom Komisije C (2010) 6676 final od 30. rujna 2010., i Odlukom Komisije C (2011) 2269 final od 4. travnja 2011.

               3.

               Poništava se dopis glavnog direktora Komisijine Glavne uprave za tržišno natjecanje od 14. veljače 2011.

               4.

               Društvima Westfälische Drahtindustrie, Westfälische Drahtindustrie Verwaltungsgesellschaft mbH & Co. i Pampus Industriebeteiligungen GmbH & Co. nalaže se solidarno plaćanje novčane kazne u visini od 1 5 4 85  000 eura.

               5.

               Društvima Westfälische Drahtindustrie i Westfälische Drahtindustrie Verwaltungsgesellschaft mbH & Co. Nalaže se solidarno plaćanje novčane kazne u visini od 2 3 3 70  000 eura.

               6.

               Društvu Westfälische Drahtindustrie nalaže se plaćanje novčane kazne u visini od 7 6 95  000 eura.

               7.

               U preostalom dijelu tužba se odbija.

               8.

               Društva Westfälische Drahtindustrie, Westfälische Drahtindustrie Verwaltungsgesellschaft mbH & Co. i Pampus Industriebeteiligungen GmbH & Co. snosit će polovicu vlastitih troškova, uključujući troškove postupka privremene pravne zaštite. Komisija će snositi vlastite troškove i polovicu troškova društava Westfälische Drahtindustrie, Westfälische Drahtindustrie Verwaltungsgesellschaft mbH & Co. i Pampus Industriebeteiligungen GmbH & Co., uključujući troškove postupka privremene pravne zaštite.

      (1)  SL C 301, 6. 11. 2010.


title: Presuda suda od 9. svibnja 2014. u predmetu E-23/13 – Grčko povjerenstvo za tržište kapitala (HCMC) (Direktiva 2003/6/EZ – Dopuštenost – Sudska ili upravna funkcija – Zahtjev za informacije – Zahtjev u okviru nacionalnog prava za navođenje činjenica na kojima se temelji sumnja)

text:
               12.2.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 49/15

         PRESUDA SUDA
   od 9. svibnja 2014.
   u predmetu E-23/13
   Grčko povjerenstvo za tržište kapitala (HCMC)
   (Direktiva 2003/6/EZ – Dopuštenost – Sudska ili upravna funkcija – Zahtjev za informacije – Zahtjev u okviru nacionalnog prava za navođenje činjenica na kojima se temelji sumnja)
   (2015/C 49/08)
   U predmetu E-23/13 Grčko povjerenstvo za tržište kapitala (HCMC) – ZAHTJEV Sudu u skladu s člankom 34. Sporazuma među državama EFTA-e o osnivanju Nadzornog tijela i Suda koji je podnio Upravni sud Kneževine Lihtenštajn (Verwaltungsgerichtshof des Fürstentums Lihtenštajn) u pogledu tumačenja članka 16. Direktive 2003/6/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 28. siječnja 2003. o trgovanju na temelju povlaštenih informacija i manipuliranju tržištem (zlouporabi tržišta), Sud, u sastavu Carl Baudenbacher, predsjednik, Per Christiansen (sudac-izvjestitelj) i Páll Hreinsson, suci, presudio je 9. svibnja 2014. kao u izreci:
   Zahtjev kojim se tijelo koje traži informacije u skladu s člankom 16. Direktive 2003/6/EZ obvezuje da navede činjenice na kojima se temelji sumnja nije u skladu s Direktivom 2003/6/EZ.


title: Predmet C-138/14 P: Žalba koju je 21. ožujka 2014. podnio Firma Handlowa Faktor B. i W. Gęsina, Gęsina Wojciech protiv rješenja Općeg suda (drugo vijeće) od 22. siječnja 2014. u predmetu T- 468/12, Faktor B. i W. Gęsina protiv Komisije

text:
               22.12.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 462/11

         Žalba koju je 21. ožujka 2014. podnio Firma Handlowa Faktor B. i W. Gęsina, Gęsina Wojciech protiv rješenja Općeg suda (drugo vijeće) od 22. siječnja 2014. u predmetu T- 468/12, Faktor B. i W. Gęsina protiv Komisije
   (Predmet C-138/14 P)
   (2014/C 462/18)
   Jezik postupka: poljski

      Stranke

      Žalitelji: Firma Handlowa Faktor B. i W. Gęsina, Gęsina Wojciech (zastupnik: H. Mackiewicz, odvjetnik)

      Druga stranka u postupku: Europska komisija
   Rješenjem od 30. rujna 2014., Sud (osmo vijeće) odbio je žalbu i naložio Firma Handlowa Faktor B. i W. Gęsina i Gęsina Wojciech snošenje vlastitih troškova.


title: Predmet T-441/13: Tužba od 20. kolovoza 2013. — Makhlouf protiv Vijeća

text:
               9.11.2013

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 325/37

         Tužba od 20. kolovoza 2013. — Makhlouf protiv Vijeća
   (Predmet T-441/13)
   2013/C 325/64
   Jezik postupka: francuski

      Stranke

      Tužitelj: Eyad Makhlouf (Damask, Sirija) (zastupnici: C. Rygaert i G. Karouni, odvjetnici)

      Tuženik: Vijeće Europske unije

      Tužbeni zahtjevi

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

               —

               poništi Odluku 2013/255/ZVSP od 31. svibnja 2013. o mjerama ograničavanja protiv Sirije;

               —

               naloži Vijeću Europske unije snošenje troškova u skladu s člancima 87. i 91. Poslovnika Općeg suda.

      Tužbeni razlozi i glavni argumenti

   U prilog osnovanosti tužbe, tužitelj ističe sedam tužbenih razloga koji su u bitnom identični ili slični onima koji su istaknuti u predmetu T-383/11, Maklouf protiv Vijeća (1).

      (1)  SL 2011, C 282, str. 30.


title: Predmet C-567/15: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 2. studenoga 2015. uputio Vilniaus apygardos teismas (Litva) – LitSpecMet UAB protiv Vilniaus lokomotyvų remonto depas UAB

text:
               25.1.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 27/12

         Zahtjev za prethodnu odluku koji je 2. studenoga 2015. uputio Vilniaus apygardos teismas (Litva) – LitSpecMet UAB protiv Vilniaus lokomotyvų remonto depas UAB
   (Predmet C-567/15)
   (2016/C 027/15)
   Jezik postupka: litavski

      Sud koji je uputio zahtjev

   Vilniaus apygardos teismas

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelj: LitSpecMet UAB

      Tuženik: Vilniaus lokomotyvų remonto depas UAB

      Ostale stranke: Plienmetas UAB

      Prethodna pitanja

   Treba li članak 1. stavak 9. Direktive 2004/18/EZ (1) tumačiti na način da se društvo koje:

               —

               je osnovao javni naručitelj koji obavlja djelatnost u području željezničkog prijevoza, i to upravljanje željezničkom infrastrukturom te prijevoz tereta i putnika;

               —

               samostalno obavlja poslovnu djelatnost, usvaja poslovnu strategiju, donosi odluke o uvjetima obavljanja svoje djelatnosti (tržište proizvoda, segment korisnika itd.), sudjeluje na konkurentnom tržištu diljem Europske unije i izvan tržišta Europske unije obavljajući usluge proizvodnje i održavanja željezničkih vozila, te sudjeluje u postupcima javne nabave povezanim s tom djelatnošću, u cilju dobivanja narudžbi od trećih subjekata (različitih od matičnog društva);

               —

               obavlja usluge održavanja željezničkih vozila svojem osnivaču u okviru unutarnjih transakcija, a vrijednost tih usluga predstavlja 90 % ukupne djelatnosti društva;

               —

               pri čemu su usluge koje obavlja svojem osnivaču namijenjene obavljanju njegove djelatnosti prijevoza tereta i putnika;
               ne može smatrati javnim naručiteljem?

         Ako Sud utvrdi da pod gore izloženim okolnostima društvo treba smatrati javnim naručiteljem, treba li članak 1. stavak 9. Direktive 2004/18/EZ tumačiti na način da društvo gubi status javnog naručitelja ako vrijednost usluga održavanja željezničkih vozila isporučenih u okviru unutarnjih transakcija javnom naručitelju koji je osnovao dotično društvo padne ili predstavlja manje od 90 % ili dio koji nije glavnina ukupnog prometa koji društvo ostvaruje iz svoje djelatnosti?

      (1)  Direktiva 2004/18/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 31. ožujka 2004. o usklađivanju postupaka za sklapanje ugovora o javnim radovima, ugovora o javnoj nabavi robe te ugovora o javnim uslugama (SL L 134, str. 114.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 6., svezak 1., str. 156.)


title: Predmet T-288/14 R: Rješenje predsjednika Općeg suda od 4. rujna 2014. – Energiewerke Nord protiv Komisije („Privremena pravna zaštita — Državne potpore — Nacionalno poticanje proizvodnje električne energije iz obnovljivih izvora energije — Odluka Komisije o pokretanju službenog istražnog postupka u području državnih potpora — Zahtjev za suspenziju izvršenja — Fumus boni juris”)

text:
               1.12.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 431/24

         Rješenje predsjednika Općeg suda od 4. rujna 2014. – Energiewerke Nord protiv Komisije
   (Predmet T-288/14 R)
   ((„Privremena pravna zaštita - Državne potpore - Nacionalno poticanje proizvodnje električne energije iz obnovljivih izvora energije - Odluka Komisije o pokretanju službenog istražnog postupka u području državnih potpora - Zahtjev za suspenziju izvršenja - Fumus boni juris”))
   (2014/C 431/42)
   Jezik postupka: njemački

      Stranke

      Tužitelj: Energiewerke Nord GmbH (Rubenow, Njemačka) (zastupnici: T. Volz i B. Wißmann, odvjetnici)

      Tuženik: Europska komisija (zastupnici: T. Maxian Rusche i R. Sauer, agenti)

      Predmet

   Zahtjev za suspenziju pravnih učinaka Odluke kojom je Komisija pokrenula službeni istražni postupak u području državnih potpora u pogledu njemačkog zakona o obnovljivim izvorima energije.

      Izreka

               1.

               Odbija se zahtjev za privremenu pravnu zaštitu.

               2.

               O troškovima će se odlučiti naknadno.


title: Predmet T-6/15: Presuda Općeg suda od 25. svibnja 2016. – Ice Mountain Ibiza protiv EUIPO-a – Marbella Atlantic Ocean Club (ocean ibiza) („Žig Europske unije — Postupak povodom prigovora — Prijava figurativnog žiga Europske unije ocean ibiza — Raniji nacionalni figurativni žigovi OC ocean club i OC ocean club Ibiza — Relativni razlog za odbijanje — Vjerojatnost dovođenja u zabludu — Sličnost znakova — Članak 8. stavak 1. točka (b) Uredbe (EZ) br. 207/2009”)

text:
               4.7.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 243/31

         Presuda Općeg suda od 25. svibnja 2016. – Ice Mountain Ibiza protiv EUIPO-a – Marbella Atlantic Ocean Club (ocean ibiza)
   (Predmet T-6/15) (1)

   ((„Žig Europske unije - Postupak povodom prigovora - Prijava figurativnog žiga Europske unije ocean ibiza - Raniji nacionalni figurativni žigovi OC ocean club i OC ocean club Ibiza - Relativni razlog za odbijanje - Vjerojatnost dovođenja u zabludu - Sličnost znakova - Članak 8. stavak 1. točka (b) Uredbe (EZ) br. 207/2009”))
   (2016/C 243/32)
   Jezik postupka: španjolski

      Stranke

      Tužitelj: Ice Mountain Ibiza, SL (San Antonio, Španjolska) (zastupnici: J. L. Gracia Albero, F. Miazzetto i E. Cebollero González, odvjetnici)

      Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (zastupnik: S. Palmero Cabezas, agent)

      Druga stranka u postupku pred žalbenim vijećem EUIPO-a: Marbella Atlantic Ocean Club, SL (Puerto Banús, Španjolska)

      Predmet

   Tužba podnesena protiv odluke prvog žalbenog vijeća EUIPO-a od 8. listopada 2014. (predmet R 2207/2013-1) koja se odnosi na postupak povodom prigovora između društava Marbella Atlantic Ocean Club i Ice Mountain Ibiza.

      Izreka

               1.

               Tužba se odbija.

               2.

               Društvu Ice Mountain Ibiza, SL nalaže se snošenje troškova.

      (1)  SL C 73, 2. 3. 2015.


title: Predmet F-41/15: Rješenje Službeničkog suda od 8. listopada 2015. – FK protiv CEPOL-a

text:
               16.11.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 381/65

         Rješenje Službeničkog suda od 8. listopada 2015. – FK protiv CEPOL-a
   (Predmet F-41/15) (1)

   (2015/C 381/91)
   Jezik postupka: engleski
   Predsjednik trećeg vijeća odredio je brisanje predmeta.

      (1)  SL C 178, 1. 6. 2015., str. 28.


title: Predmet T-373/16: Tužba podnesena 13. srpnja 2016. – Victaulic Europe protiv Komisije

text:
               26.9.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 350/20

         Tužba podnesena 13. srpnja 2016. – Victaulic Europe protiv Komisije
   (Predmet T-373/16)
   (2016/C 350/26)
   Jezik postupka: engleski

      Stranke

      Tužitelj: Victaulic Europe (Nazareth, Belgija) (zastupnik: C. Fairpo, Solicitor)

      Tuženik: Europska komisija

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

               —

               proglasi dopuštenom tužbu za poništenje;

               —

               poništi Komisijinu odluku od 11. siječnja 2016. o programu državne potpore o izuzeću od oporezivanja viška dobiti SA.37667 (2015/C) (ex 2015/NN) koju je provela Kraljevina Belgija jer je njome sustav poreznih mišljenja o višku dobiti pogrešno kvalificiran kao program potpora, jer u odluci nije pravilno utvrđena navodna mjera državne potpore, jer se njome porezno mišljenje o višku dobiti pogrešno smatra nespojivom državnom potporom u smislu članka 107. UFEU-a i nezakonito se traži od Belgije da ostvari povrat neodredivih iznosa od primatelja iz mišljenja u okviru sustava poreznih mišljenja o višku dobiti; i

               —

               naloži Komisiji snošenje troškova tog postupka.

      Tužbeni razlozi i glavni argumenti

   U prilog osnovanosti tužbe tužitelj ističe četiri tužbena razloga.

               1.

               Prvi tužbeni razlog, koji se temelji na tome da Komisija počinila pogrešku koja se tiče prava jer je sustav poreznih mišljenja o višku dobiti pogrešno kvalificirala kao program potpora.

               2.

               Drugi tužbeni razlog, koji se temelji na tome da je Komisija počinila pogrešku koja se tiče prava jer nije ocijenila pitanje dodjeljuje li se stvarno navodnim potporama prednost.

               3.

               Treći tužbeni razlog, koji se temelji na tome da je Komisija počinila pogrešku koja se tiče prava jer je sustav poreznih mišljenja o višku dobiti ocijenila selektivnim.

               4.

               Četvrti tužbeni razlog, koji se temelji na tome da obveza Belgije da povrati navodne potpore povrjeđuje načelo pravne sigurnosti.


title: Predmet C-374/16: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 7. srpnja 2016. uputio Bundesfinanzhof (Njemačka) – Rochus Geissel als Insolvenzverwalter über das Vermögen der RGEX GmbH i. L. protiv Finanzamt Neuss

text:
               24.10.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 392/5

         Zahtjev za prethodnu odluku koji je 7. srpnja 2016. uputio Bundesfinanzhof (Njemačka) – Rochus Geissel als Insolvenzverwalter über das Vermögen der RGEX GmbH i. L. protiv Finanzamt Neuss
   (Predmet C-374/16)
   (2016/C 392/06)
   Jezik postupka: njemački

      Sud koji je uputio zahtjev

   Bundesfinanzhof

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelj: Rochus Geissel, u svojstvu stečajnog upravitelja društva RGEX GmbH i. L.

      Tuženik: Finanzamt Neuss

      Prethodna pitanja

               1.

               Smatra li se da račun, potreban za ostvarivanje prava na odbitak pretporeza prema članku 168. točki (a) u vezi s člankom 178. točkom (a) Direktive Vijeća 2006/112/EZ od 28. studenoga 2006. o zajedničkom sustavu poreza na dodanu vrijednost (1), sadržava „punu adresu” u smislu članka 226. točke 5. Direktive Vijeća 2006/112/EZ od 28. studenoga 2006. o zajedničkom sustavu poreza na dodanu vrijednost, ako je poduzetnik koji obavlja isporuku, u računu koji je izdao za tu isporuku, naveo adresu na kojoj doduše može primati poštanske pošiljke, ali na njoj ne obavlja nikakvu gospodarsku djelatnost?

               2.

               Je li članku 168. točki (a) u vezi s člankom 178. točkom (a) Direktive Vijeća 2006/112/EZ od 28. studenoga 2006. o zajedničkom sustavu poreza na dodanu vrijednost, uz poštovanje načela djelotvornosti, protivna nacionalna praksa prema kojoj se dobra vjera primatelja isporuke u pogledu ispunjenja pretpostavki za odbitak pretporeza može uzeti u obzir samo u okviru posebnog postupka na temelju pravičnosti, a ne i u postupku utvrđivanja porezne obveze? Može li se u tom dijelu pozivati na članak 168. točku (a) u vezi s člankom 178. točkom (a) Direktive Vijeća 2006/112/EZ od 28. studenoga 2006. o zajedničkom sustavu poreza na dodanu vrijednost?

      (1)  SL L 347, str. 1. (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 9., svezak 1., str. 120.)


title: Predmet T-550/13: Tužba podnesena 15. listopada 2013. — Helenska Republika protiv Europske komisije

text:
               21.12.2013

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 377/17

         Tužba podnesena 15. listopada 2013. — Helenska Republika protiv Europske komisije
   (Predmet T-550/13)
   2013/C 377/40
   Jezik postupka: grčki

      Stranke

      Tužitelj: Helenska Republika (zastupnici: I. Chalkias, X. Basakou i A. Vasilopoulou)

      Tuženik: Europska komisija

      Zahtjevi

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva:

               —

               poništiti konačnu odluku Komisije od 13. kolovoza 2013. o isključenju iz financiranja Europske unije određenih izdataka nastalih za države članice na temelju Komponente za jamstva Europskog fonda za smjernice i jamstva u poljoprivredi (EFSJP), u okviru Europskog fonda za jamstva u poljoprivredi (EFJP) i Europskog poljoprivrednog fonda za ruralni razvoj (EPFRR) (priopćeno pod brojem dokumenta C(2013) 5225) (SL L 219, str. 49., u dijelu koji se odnosi na Helensku Republiku), kao i

               —

               naložiti Komisiji naknadu troškova.

      Tužbeni razlozi i glavni argumenti

   U prilog osnovanosti tužbe tužitelj ističe slijedeće tužbene razloge.

               1.

               Prvim tužbenim razlogom, koji se odnosi na izmjenu koja se primjenjuje na program potpore obradi bresaka i krušaka, Helenska Republika smatra da, nakon što Komisija nije postupala u četverogodišnjem razdoblju, primjena izmjena 2013. zbog nedostataka u sustavu kontrole iz 2006. i 2007., a koji su utvrđeni već 2008., krši temeljno načelo pravne sigurnosti, razumnog roka i pravovremenosti upravnog akta Komisije, zbog neopravdanog i prekomjernog trajanja postupka koji u ovoj financijskoj situaciji Helenskoj Republici nanosi štetu i unosi potpunu nepredvidivost na financijskom planu.

               2.

               Drugim tužbenim razlogom, koji se odnosi na izmjenu koja se primjenjuje na program potpore obradi bresaka i krušaka, Helenska Republika tvrdi da je, temeljeći se na pogrešnom utvrđenju činjenica i na nedovoljnom obrazloženju, Komisija došla do zaključka da nisu bili izvršene dvije temeljne kontrole te je predložila paušalnu izmjenu od 10 %, dok taj postotak ni u kojem slučaju ne može prelaziti 5 %, a primjenjuje se kada su utvrđeni nedostaci u temeljnim kontrolama.

               3.

               Trećim tužbenim razlogom, koji se odnosi na izmjenu sektora POSEI — mali Egejski otoci, Helenska Republika smatra da odluka Komisije nema odgovarajućeg obrazloženja koji bi opravdavao donesenu izmjenu.


title: Predmet T-419/17: Tužba podnesena 4. srpnja 2017. – Mendes protiv EUIPO-a – Actial Farmaceutica (VSL#3)

text:
               21.8.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 277/55

         Tužba podnesena 4. srpnja 2017. – Mendes protiv EUIPO-a – Actial Farmaceutica (VSL#3)
   (Predmet T-419/17)
   (2017/C 277/80)
   Jezik na kojem je tužba podnesena: talijanski

      Stranke

      Tužitelj: Mendes SA (Lugano, Švicarska) (zastupnik: G. Carpineti, odvjetnik)

      Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO)

      Druga stranka pred žalbenim vijećem: Actial Farmaceutica Srl (Rim, Italija)

      Podaci o postupku pred EUIPO-om

      Podnositelj prijave spornog žiga: druga stranka pred žalbenim vijećem

      Predmetni sporni žig: verbalni žig Europske unije „VSL#3” – Žig Europske unije br. 1 437 789

      Postupak pred EUIPO-om: postupak povodom opoziva

      Pobijana odluka: odluka drugog žalbenog vijeća EUIPO-a od 3. svibnja 2017. u predmetu R 1306/2016-2

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

               —

               kao glavni zahtjev, poništi pobijanu odluku žalbenog vijeća OHIM-a u skladu s člankom 51. stavkom 1. točkom (b) Uredbe br. 207/2009;

               —

               podredno, poništi pobijanu odluku žalbenog vijeća OHIM-a u skladu s člankom 51. stavkom 1. točkom (c) Uredbe br. 207/2009;

               —

               u svakom slučaju, naloži EUIPO-u da tužitelju naknadi sve troškove postupka ili barem da svaka stranka snosi vlastite troškove u cijelosti.

      Tužbeni razlog

               —

               Povreda članka 51. stavka 1. točke (b) i (c) Uredbe br. 207/2009.


               13.4.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 120/26

         Zahtjev za savjetodavno mišljenje Suda EFTA-e koji je 31. kolovoza 2016. podnio Okružni sud u Oslu (Oslo tingrett) u vezi s predmetom Mobil Betriebskrankenkasse protiv Tryg Forsikringa
   (Predmet E-11/16)
   (2017/C 120/14)
   Dopisom Sudu EFTA-e od 31. kolovoza 2016., zaprimljenim u pisarnicu Suda 7. rujna 2016., Okružni sud u Oslu (Oslo tingrett) podnio je zahtjev za savjetodavno mišljenje u predmetu Mobil Betriebskrankenkasse protiv Tryg Forsikringa o sljedećim pitanjima:
   Prvo pitanje, koje se odnosi na tumačenje članka 85. stavka 1. točke (a) Uredbe o koordinaciji sustava socijalne sigurnosti:
   u slučaju da je ustanova koja je odgovorna za pružanje davanja u matičnoj državi oštećene stranke na temelju zakonodavstva te države preuzima prava oštećene stranke u odnosu na „treću stranu”, ostale države EGP-a moraju priznati subrogaciju prava toj ustanovi. Znači li to

               —

               da ostale države EGP-a moraju priznati prijelaz prava s oštećene stranke na ustanovu i da postojanje i opseg zahtjeva ovisi o zakonodavstvu matične države,

               —

               da ostale države EGP-a moraju priznati prijelaz prava s oštećene stranke na ustanovu i da postojanje i opseg prava ovisi o zakonodavstvu zemlje u kojoj je šteta nastala ili

               —

               da ostale države EGP-a moraju priznati prijelaz prava s oštećene stranke na ustanovu, ali da Uredba o koordinaciji sustava socijalne sigurnosti ne utječe na izbor zakona o postojanju i opsegu prava?

         Drugo pitanje, koje se odnosi na tumačenje članka 85. stavka 1. točke (b) Uredbe o koordinaciji sustava socijalne sigurnosti:
   u slučaju da ustanova odgovorna za pružanje davanja ima izravno pravo prema trećoj strani, ostale države EGP-a priznat će to pravo. Znači li to

               —

               da ostale države EGP-a moraju priznati pravo u cijelosti, uključujući činjenicu da njegovo postojanje i opseg ovise o zakonodavstvu matične države ili

               —

               da ostale države EGP-a moraju priznati pravo, podložno ograničenjima koja proizlaze iz prava u državi u kojoj je šteta nastala?


title: Spojeni predmeti C-144/13, C-154/13 i C-160/13: Presuda Suda (prvo vijeće) od 26. veljače 2015. (zahtjevi za prethodnu odluku koje je uputio Hoge Raad der Nederlanden – Nizozemska) – VDP Dental Laboratory NV protiv Staatssecretaris van Financiën (C-144/13), Staatssecretaris van Financiën protiv X BV (C-154/13), Nobel Biocare Nederland BV (C-160/13) (Zahtjev za prethodnu odluku — Porez na dodanu vrijednost — Odbici — Izuzeća — Isporuke zubnih proteza)

text:
               27.4.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 138/5

         Presuda Suda (prvo vijeće) od 26. veljače 2015. (zahtjevi za prethodnu odluku koje je uputio Hoge Raad der Nederlanden – Nizozemska) – VDP Dental Laboratory NV protiv Staatssecretaris van Financiën (C-144/13), Staatssecretaris van Financiën protiv X BV (C-154/13), Nobel Biocare Nederland BV (C-160/13)
   (Spojeni predmeti C-144/13, C-154/13 i C-160/13) (1)

   ((Zahtjev za prethodnu odluku - Porez na dodanu vrijednost - Odbici - Izuzeća - Isporuke zubnih proteza))
   (2015/C 138/05)
   Jezik postupka: nizozemski

      Sud koji je uputio zahtjev

   Hoge Raad der Nederlanden

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelji: VDP Dental Laboratory NV (C-144/13), Staatssecretaris van Financiën (C-154/13, C-160/13)

      Tuženici: Staatssecretaris van Financiën (C-144/13), X BV (C-154/13), Nobel Biocare Nederland BV (C-160/13)

      Izreka

               1.

               Članak 168. Direktive Vijeća 2006/112/EZ od 28. studenoga 2006. o zajedničkom sustavu poreza na dodanu vrijednost, kako je izmijenjena Direktivom Vijeća 2007/75/EZ od 20. prosinca 2007., treba tumačiti na način da, kad je izuzeće od poreza na dodanu vrijednost predviđeno nacionalnim pravom neusklađeno s Direktivom 2006/112, kako je izmijenjena Direktivom 2007/75, članak 168. te direktive ne dopušta poreznom obvezniku koristiti se tim izuzećem i pozivati se na pravo na odbitak.

               2.

               Članak 140. točke (a) i (b) i članak 143. stavak 1. točku (a) Direktive 2006/112, kako je izmijenjena Direktivom 2007/75, treba tumačiti na način da se izuzeće od poreza na dodanu vrijednost koje oni propisuju primjenjuje na stjecanje unutar Zajednice i na konačan uvoz zubnih proteza isporučenih od strane zubara i zubnih tehničara ako država članica isporuke ili uvoza nije uvela prijelazna pravila iz članka 370. Direktive 2006/112, kako je izmijenjena Direktivom 2007/75.

               3.

               Članak 140. točke (a) i (b) Direktive 2006/112, kako je izmijenjena Direktivom 2007/75, treba tumačiti na način da se izuzeće od poreza na dodanu vrijednost koje je njime propisano primjenjuje i u slučaju stjecanja unutar Zajednice zubnih proteza iz države članice koja je uvela pravila o izuzecima i prijelazna pravila iz članka 370. te direktive.

      (1)  SL C 178, 22.6.2013.


title: Predmet C-215/13 P i C-216/13 P: Rješenje predsjednika Suda od 31. ožujka 2014. – Acron OAO, Dorogobuzh OAO protiv Vijeća Europske unije, Europske komisije, Fertilizers Europe

text:
               4.8.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 253/22

         Rješenje predsjednika Suda od 31. ožujka 2014. – Acron OAO, Dorogobuzh OAO protiv Vijeća Europske unije, Europske komisije, Fertilizers Europe
   (Predmet C-215/13 P i C-216/13 P) (1)

   2014/C 253/31
   Jezik postupka: engleski
   Predsjednik Suda odredio je brisanje predmeta.

      (1)  SL C 171, 15.6.2013.


title: Predmet T-601/14: Tužba podnesena 11. kolovoza 2014. – Othman protiv Vijeća

text:
               13.10.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 361/20

         Tužba podnesena 11. kolovoza 2014. – Othman protiv Vijeća
   (Predmet T-601/14)
   2014/C 361/30
   Jezik postupka: francuski

      Stranke

      Tužitelj: Razan Othman (Damas, Sirija) (zastupnici: E. Ruchat i C. Cornet d’Elzius, odvjetnici)

      Tuženik: Vijeće Europske unije

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

               —

               utvrdi da je tužiteljeva tužba dopuštena i osnovana,

               —

               slijedom toga, poništi odluku 2014/309/ZVSP od 28. svibnja 2014. i njezine naknadne provedbene akte u dijelu u kojem se odnose na tužitelja,

               —

               naloži Vijeću Europske unije snošenje troškova postupka.

      Tužbeni razlozi i glavni argumenti

   U prilog osnovanosti tužbe tužitelj ističe tri tužbena razloga koja su u osnovi istovjetna ili slična onima istaknutima u predmetu T-432/11, Makhlouf/Vijeće (1).

      (1)  SL C 290, str. 13


title: Predmet C-502/13: Tužba podnesena 18. rujna 2013. — Europska komisija protiv Velikog Vojvodstva Luksemburga

text:
               23.11.2013

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 344/49

         Tužba podnesena 18. rujna 2013. — Europska komisija protiv Velikog Vojvodstva Luksemburga
   (Predmet C-502/13)
   2013/C 344/86
   Jezik postupka: francuski

      Stranke

      Tužitelj: Europska komisija (zastupnici: F. Dintilhac, C. Soulay, agenti)

      Tuženik: Veliko Vojvodstvo Luksemburg

      Tužbeni zahtjev

               —

               utvrditi da je primjenom stope PDV-a od 3 % na numeričke knjige (odnosno elektroničke knjige) Veliko Vojvodstvo Luksemburg povrijedilo obveze koje ima na temelju članaka 96. do 99., članka 110. i 114. Direktive o PDV-u (1), u vezi s Dodacima II. i III. ovoj direktivi i njezinoj provedbenoj uredbi (2),

               —

               naložiti Velikom Vojvodstvu Luksemburg snošenje troškova.

      Tužbeni razlozi i glavni argumenti

   U prilog svojoj tužbi Komisija ističe prigovor koji se odnosi na to da nacionalno zakonodavstvo koje na isporuku elektroničkih knjiga primjenjuje iznimno sniženu stopu PDV-a od 3 % počevši od 1. siječnja 2012. nije u skladu s direktivom o PDV-u.
   Prema Komisiji, primjena snižene stope PDV-a nije u skladu s tekstom članaka 96. i 98. Direktive o PDV-u u dijelu kojem se takva stopa može primijeniti samo na isporuke robe i pružanje usluga navedenih u Dodatku III. ovoj direktivi. Budući da se isporuke numeričkih knjiga izričito ne navode u navedenom dodatku, na takve se isporuke ne može primijeniti snižena stopa PDV-a. Ovakav se pristup nadalje potvrđuje tekstom članka 98. stavka 2. drugog podstavka koji izrijekom isključuje mogućnost da se snižene stope PDV-a primjene na usluge koje se pružaju elektroničkim putem, kao i uputama koje je donio Odbor za PDV temeljem kojih se snižene stope PDV-a ne primjenjuju na isporuku numeričkih knjiga.
   Komisija također procjenjuje da smanjena stopa na isporuku numeričkih knjiga u visini od 3 %, dakle stopa koja je niža od minimalne stope od 5 % koja je propisana člankom 99. Direktive o PDV-u, ne može biti obuhvaćena iznimkom predviđenom u članku 110. Direktive o PDV-u, a nije niti u skladu s člankom 114. predmetne direktive.

      (1)  Direktiva Vijeća 2006/112/EZ od 28. studenoga 2006. o zajedničkom sustavu poreza na dodanu vrijednost (SL L 347, str. 1) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku,svezak 1., poglavlje 9., str. 120.)

      (2)  Provedbena uredba Vijeća (EU) br. 282/2011 od 15. ožujka 2011. o utvrđivanju provedbenih mjera za Direktivu 2006/112/EZ o zajedničkom sustavu poreza na dodanu vrijednost (SL L 77, str. 1) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku,svezak 1., poglavlje 9., str. 375.)


title: Predmet C-587/14: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 18. prosinca 2014. uputio Curtea de Apel Cluj (Rumunjska) – Aurel Moldovan protiv Administrația Județeană a Finanțelor Publice Cluj

text:
               30.3.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 107/16

      Zahtjev za prethodnu odluku koji je 18. prosinca 2014. uputio Curtea de Apel Cluj (Rumunjska) – Aurel Moldovan protiv Administrația Județeană a Finanțelor Publice Cluj
      (Predmet C-587/14)
      (2015/C 107/22)
      Jezik postupka: rumunjski

         Sud koji je uputio zahtjev

      Curtea de Apel Cluj

         Stranke glavnog postupka

         Tužitelj: Aurel Moldovan

         Tuženik: Administrația Județeană a Finanțelor Publice Cluj

         Prethodna pitanja

                  1.

                  Treba li, s obzirom na odredbe Zakona br. 9/2012 i njime predviđeni predmet oporezivanja, članak 110. UFEU-a tumačiti tako da mu je protivno to da država članica Europske unije uvede porez na emisije onečišćujućih tvari koji se primjenjuje prilikom registracije motornih vozila koja potječu iz druge države članice, a ne primjenjuje se na registraciju prilikom prijenosa prava vlasništva nacionalnih motornih vozila za koja je takav ili sličan porez već plaćen, kada je ostatak iznosa takvog poreza, koji je uračunat u vrijednost motornog vozila na nacionalnom tržištu, niži od novog poreza?

                  2.

                  Treba li, s obzirom na odredbe Zakona br. 9/2012 i njime predviđeni predmet oporezivanja, članak 110. UFEU-a tumačiti tako da mu je protivno to da država članica Europske unije uvede porez na emisije onečišćujućih tvari koji se primjenjuje prilikom registracije motornih vozila koja potječu iz druge države članice, a koji se za nacionalna motorna vozila plaća samo prilikom prijenosa prava vlasništva takvog motornog vozila, što ima za posljedicu to da se strano motorno vozilo ne može koristiti ako se takav porez ne plati, dok se nacionalno motorno vozilo može vremenski neograničeno koristiti, a da se porez ne plati sve do eventualnog prijenosa prava vlasništva navedenog motornog vozila, nakon čega slijedi registracija na novog vlasnika?


title: Predmet T-495/13: Tužba podnesena 16. rujna 2013. — Sales & Solutions protiv OHIM-a — Inceda Holding (Watt)

text:
               23.11.2013

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 344/61

         Tužba podnesena 16. rujna 2013. — Sales & Solutions protiv OHIM-a — Inceda Holding (Watt)
   (Predmet T-495/13)
   2013/C 344/112
   Jezik na kojem je tužba podnesena: njemački

      Stranke

      Tužitelj: Sales & Solutions (Frankfurt na Majni, Njemačka) (zastupnica: odvjetnica K. Gründig-Schnelle)

      Tuženik: Ured za usklađivanje na unutarnjem tržištu (žigovi i dizajni)

      Druga stranka u postupku pred žalbenim vijećem: Inceda Holding (Köln, Njemačka)

      Zahtjev

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

               —

               poništi pobijanu odluku četvrtog žalbenog vijeća OHIM-a od 15. srpnja 2013. u žalbenom postupku R 1193/2012-4;

               —

               naloži intervenijentu snošenje troškova postupka, uključujući i troškove nastale tijekom žalbenog postupka

      Tužbeni razlozi i glavni argumenti

      Registrirani žig Zajednice protiv kojeg je podnesen zahtjev za proglašavanje žiga ništavim: verbalni žig „Watt” za usluge iz razreda 35, 39 i 42 — žig Zajednice br. 1 090 471

      Nositelj žiga Zajednice: tužitelj

      Stranka koja zahtijeva proglašenje žiga Zajednice ništavim: Inceda Holding

      Obrazloženje zahtjeva za proglašavanje žiga ništavim: Članak 52. stavak 1. točka (a), u svezi s člankom 7. stavkom 1. točkama (b), (c) i (d) Uredbe br. 207/2009

      Odluka odjela za poništaje: proglašenje predmetnog žiga ništavim

      Odluka žalbenog vijeća: odbijanje žalbe

      Tužbeni razlozi: povreda članka 7. stavka 1. točaka (b) i (c) Uredbe (EZ) br. 207/2009.


title: Predmet C-47/14: Presuda Suda (treće vijeće) od 10. rujna 2015. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Hoge Raad der Nederlanden – Nizozemska) – Holterman Ferho Exploitatie BV, Ferho Bewehrungsstahl GmbH, Ferho Vechta GmbH, Ferho Frankfurt GmbH protiv Friedrich Leopold Freiherr Spies von Büllesheim (Zahtjev za prethodnu odluku — Sudska suradnja u građanskim stvarima — Sudska nadležnost i izvršenje sudskih odluka u građanskim i trgovačkim stvarima — Uredba (EZ) br. 44/2001 — Članak 5. točka 1. — Nadležnost u stvarima koje se odnose na ugovore — Članak 5. točka 3. — Nadležnost u stvarima koje se odnose na delikte — Članci 18. do 21. — Pojedinačni ugovor o zapošljavanju — Ugovor direktora društva — Prestanak ugovora — Razlozi — Loše izvršavanje naloga i štetno postupanje — Tužba radi utvrđenja i naknade štete — Pojam, pojedinačni ugovor o zapošljavanju')

text:
               3.11.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 363/8

         Presuda Suda (treće vijeće) od 10. rujna 2015. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Hoge Raad der Nederlanden – Nizozemska) – Holterman Ferho Exploitatie BV, Ferho Bewehrungsstahl GmbH, Ferho Vechta GmbH, Ferho Frankfurt GmbH protiv Friedrich Leopold Freiherr Spies von Büllesheim
   (Predmet C-47/14) (1)

   ((Zahtjev za prethodnu odluku - Sudska suradnja u građanskim stvarima - Sudska nadležnost i izvršenje sudskih odluka u građanskim i trgovačkim stvarima - Uredba (EZ) br. 44/2001 - Članak 5. točka 1. - Nadležnost u stvarima koje se odnose na ugovore - Članak 5. točka 3. - Nadležnost u stvarima koje se odnose na delikte - Članci 18. do 21. - Pojedinačni ugovor o zapošljavanju - Ugovor direktora društva - Prestanak ugovora - Razlozi - Loše izvršavanje naloga i štetno postupanje - Tužba radi utvrđenja i naknade štete - Pojam, pojedinačni ugovor o zapošljavanju'))
   (2015/C 363/10)
   Jezik postupka: nizozemski

      Sud koji je uputio zahtjev

   Hoge Raad der Nederlanden

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelji: Holterman Ferho Exploitatie BV, Ferho Bewehrungsstahl GmbH, Ferho Vechta GmbH, Ferho Frankfurt GmbH

      Tuženik: Friedrich Leopold Freiherr Spies von Büllesheim

      Izreka

               1.

               Odredbe Poglavlja II. Odjeljka 5. (članci 18. do 21.) Uredbe Vijeća (EZ) br. 44/2001 od 22. prosinca 2000. o nadležnosti, priznavanju i izvršenju sudskih odluka u građanskim i trgovačkim stvarima treba tumačiti na način da u situaciji kao što je ona o kojoj je riječ u glavnom postupku, u kojoj društvo pred sudom tuži osobu koja je izvršavala dužnosti direktora i rukovoditelja tog društva kako bi se utvrdile pogreške koje je ta osoba učinila u izvršavanju svojih dužnosti i radi naknade štete, one priječe primjenu članka 5. stavaka 1. i 3. te uredbe, pod uvjetom da je spomenuta osoba, kao direktor i rukovoditelj, tijekom određenog razdoblja u korist tog društva i prema njegovim uputama obavljala poslove za koje je u zamjenu dobila naknadu, a što je na sudu koji je uputio zahtjev da provjeri.

               2.

               Članak 5. stavak 1. Uredbe br. 44/2001 treba tumačiti na način da tužba koju neko društvo podnese protiv svojeg bivšeg rukovoditelja zbog njegove navodne povrede obveza koje ima na temelju prava društava potpada pod pojam „stvari koje se odnose na ugovore”. U slučaju da ni u statutu društva ni u bilo kojem drugom dokumentu nije drukčije određeno, na sudu je koji je uputio zahtjev da odredi mjesto u kojem je rukovoditelj stvarno i pretežito obavljao poslove u skladu s ugovorom, pod uvjetom da pružanje usluga u predmetnom mjestu nije u suprotnosti s voljom stranaka, u skladu s onim što proizlazi iz njihova sporazuma.

               3.

               U okolnostima kao što su one u glavnom postupku, u kojima društvo tuži svojeg bivšeg rukovoditelja zbog navodno štetne radnje, članak 5. stavak 3. Uredbe br. 44/2001 treba tumačiti na način da ta tužba potpada pod stvari koje se odnose na delikte ako se postupanje kojemu se prigovara ne može smatrati povredom ugovornih obveza koje rukovoditelj ima na temelju prava društava, a što je na sudu koji je uputio zahtjev da provjeri. Taj sud treba na osnovi činjeničnih okolnosti spora utvrditi najužu poveznicu s mjestom uzročnog događaja koji je doveo do nastanka štete i s mjestom nastanka štete.

      (1)  SL C 102, 7. 4. 2014.


title: Predmet T-554/11: Rješenje Općeg suda od 1. listopada 2013. — Evropaïki Dynamiki protiv Komisije ( „Tužba za poništenje — Financiranje određenih projekata u Tunisu od strane Europske unije u okviru programa EuropeAid — Razvoj integriranog informatičkog sustava za tunisko pravosuđe — Naplata od strane Komisije novčanih sredstava koje Tunisu duguje treća strana — Obavijest o terećenju — Radnje neodvojive od ugovora — Akt koji se ne može pobijati — Nedopuštenost” )

text:
               23.11.2013

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 344/55

         Rješenje Općeg suda od 1. listopada 2013. — Evropaïki Dynamiki protiv Komisije
   (Predmet T-554/11) (1)

   (Tužba za poništenje - Financiranje određenih projekata u Tunisu od strane Europske unije u okviru programa EuropeAid - Razvoj integriranog informatičkog sustava za tunisko pravosuđe - Naplata od strane Komisije novčanih sredstava koje Tunisu duguje treća strana - Obavijest o terećenju - Radnje neodvojive od ugovora - Akt koji se ne može pobijati - Nedopuštenost)
   2013/C 344/98
   Jezik postupka: engleski

      Stranke

      Tužitelj: Evropaïki Dynamiki — Proigmena Systimata Tilepikoinonion Pliroforikis kai Tilematikis AE (Atena, Grčka) (zastupnici: N. Korogiannakis, M. Dermitzakis i N. Theologou, odvjetnici)

      Tuženik: Europska komisija (zastupnik: A. Bordes i S. Bartelt, agenti)

      Predmet

   Zahtjev za poništenje odluke Komisije kojom se odbija isplata navodno dospjelih sredstava i zahtijeva povrat iznosa od 281 270,00 EUR isplaćenog u okviru provedbe ugovora EuropeAid/124378/D/SER/TN (br. 2007/145-464), dostavljene tužitelju pismom od 8. kolovoza 2011. (C&F/2011/D/001101), kao i obavijesti o terećenju br. 3241108036 koju je tužitelj primio 17. kolovoza 2011. i svih povezanih odluka Komisije.

      Izreka

               1.

               Tužba se odbacuje kao nedopuštena.

               2.

               Evropaïki Dynamiki — Proigmena Systimata Tilepikoinonion Pliroforikis kai Tilematikis AE se nalaže, osim svojih troškova, snošenje troškova Europske komisije.

      (1)  SL C 370, 17.12.2011.


title: Predmet T-11/16: Rješenje Općeg suda od 7. lipnja 2017. – De Masi protiv Komisije („Tužba za poništenje — Pristup dokumentima — Uredba (EZ) br. 1049/2001 — Nepostojanje potvrdne odluke — Zahtjev za pristup na temelju međuinstitucijske suradnje u skladu s člankom 230. UFEU-a — Dokumenti koji se tiču rada Skupine za ‚Kodeks o postupanju (oporezivanje poslovanja)’ koju je osnovalo Vijeće — Akt koji se ne može pobijati — Očita nedopuštenost”)

text:
               14.8.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 269/15

         Rješenje Općeg suda od 7. lipnja 2017. – De Masi protiv Komisije
   (Predmet T-11/16) (1)

   ((„Tužba za poništenje - Pristup dokumentima - Uredba (EZ) br. 1049/2001 - Nepostojanje potvrdne odluke - Zahtjev za pristup na temelju međuinstitucijske suradnje u skladu s člankom 230. UFEU-a - Dokumenti koji se tiču rada Skupine za ‚Kodeks o postupanju (oporezivanje poslovanja)’ koju je osnovalo Vijeće - Akt koji se ne može pobijati - Očita nedopuštenost”))
   (2017/C 269/21)
   Jezik postupka: njemački

      Stranke

      Tužitelj: Fabio De Masi (Bruxelles, Belgija) (zastupnik: A. Fischer-Lescano, profesor)

      Tuženik: Europska komisija (zastupnici: F. Erlbacher, J. Baquero Cruz i A. Buchet, agenti)

      Predmet

   Zahtjev na temelju članka 263. UFEU-a koji se odnosi na poništenje, s jedne strane, odluke koja sadržava dopis Komisije od 9. prosinca 2015. kojim se odgovara na zahtjev za pristup dokumentima Skupine za „Kodeks o postupanju (oporezivanje poslovanja) koji je uložio tužitelj na temelju Uredbe (EZ) br. 1049/2001 Europskog parlamenta i Vijeća od 30. svibnja 2001. o javnom pristupu dokumentima Europskog parlamenta, Vijeća i Komisije (SL 2001., L 145, str. 43.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 1., svezak 16., str. 70.), i, s druge strane, odluke koja sadržava dopis Komisije od 9. studenoga 2015. kojim se odgovara na zahtjev za pristup istim dokumentima koji je podnio predsjednik posebnog odbora Europskog parlamenta za odluke o porezima i ostalim mjerama slične prirode ili učinka.

      Izreka

               1.

               Tužba se odbacuje kao očito nedopuštena.

               2.

               Fabio De Masi snosit će vlastite troškove.

      (1)  SL C 78, 29. 2. 2016.


title: Predmet C-375/13: Zahtjev za prethodnu odluku koji je podnio Handelsgericht Wien (Austrija) 3. srpnja 2013. — Harald Kolassa protiv Barclays Bank PLC

text:
               21.9.2013

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 274/3

         Zahtjev za prethodnu odluku koji je podnio Handelsgericht Wien (Austrija) 3. srpnja 2013. — Harald Kolassa protiv Barclays Bank PLC
   (Predmet C-375/13)
   2013/C 274/12
   Jezik postupka: njemački

      Sud koji je postavio prethodno pitanje

   Handelsgericht Wien

      Stranke u glavnom postupku

      Tužitelj: Harald Kolassa

      Tuženik: Barclays Bank PLC

      Prethodna pitanja

                  A.

                  Članak 15. stavak 1. Uredbe (EZ) br. 44/2001
                   (1)
                  (Uredba Bruxelles I):

                           1.

                           Treba li formulaciju „u stvarima (koje) se odnose na ugovor koji sklapa osoba – potrošač, u svrhe za koje se može smatrati da su izvan njezine profesionalne djelatnosti” u čl. 15. st. 1. Uredbe (EZ) br. 44/2001 tumačiti na način da se:

                                       1.1.

                                       tužitelj, koji je kao potrošač stekao obveznicu na donositelja na sekundarnom tržištu i koji sada prema izdavatelju postavlja zahtjeve po osnovi odgovornosti iz prospekta zbog povrede obveza obavještavanja i nadzora te uvjeta obveznice, može pozivati na nadležnost predviđenu tom odredbom ako je kupnjom vrijednosnog papira od treće osobe derivativno stupio u ugovorni odnos između izdavatelja i prvotnog potpisnika obveznice?

                                       1.2.

                                       (u slučaju potvrdnog odgovora na pitanje 1.1.) tužitelj može pozivati na nadležnost iz čl. 15. navedene Uredbe i onda kada je treća osoba od koje je potrošač kupio obveznicu na donositelja istu prethodno stekla u svrhu koja se može smatrati profesionalnom djelatnošću te osobe, dakle tužitelj preuzima kreditni odnos od osobe koja nije potrošač?

                                       1.3.

                                       (u slučaju potvrdnog odgovora na pitanja 1.1. i 1.2.) tužitelj kao potrošač može pozivati na nadležnost suda za potrošačke ugovore predviđenu čl. 15. navedene Uredbe i u slučaju kada on sam nije imatelj obveznice nego je to treća osoba koju je tužitelj ovlastio na pribavljanje vrijednosnih papira, a ona iste sukladno dogovoru u svoje ime kao fiducijar drži za račun tužitelja i istom priznaje samo obveznopravni zahtjev za njihovu predaju?

                           2.

                           (u slučaju potvrdnog odgovora na pitanje 1.1.) Predstavlja li čl. 15. st. 1. Uredbe (EZ 44/2001) osnovu za dodatnu nadležnost suda pred kojim se vodi spor o ugovornim pitanjima vezanim uz stjecanje obveznice, a temeljem koje bi isti odlučivao i o izvanugovornoj odgovornosti iz tog stjecanja?

                  B.

                  Članak 5. točka 1. (a) Uredbe (EG) br. 44/2001 (Uredba Bruxelles I):

                           1.

                           Treba li formulaciju „u stvarima (koje) se odnose na ugovore” u čl. 5. t. 1. (a) Uredbe (EZ) br. 44/2001 tumačiti na način da se:

                                       1.1.

                                       tužitelj, koji je kao potrošač stekao obveznicu na donositelja na sekundarnom tržištu i koji sada prema izdavatelju postavlja zahtjeve po osnovi odgovornosti iz prospekta zbog povrede obveza obavještavanja i nadzora te uvjeta obveznice, može pozivati na nadležnost predviđenu tom odredbom ako je kupnjom vrijednosnog papira od treće osobe derivativno stupio u ugovorni odnos između izdavatelja i prvotnog potpisnika obveznice?

                                       1.2.

                                       (u slučaju potvrdnog odgovora na pitanje 1.1.) tužitelj može pozivati na nadležnost iz čl. 15. navedene Uredbe i onda kada je treća osoba od koje je potrošač kupio obveznicu na donositelja istu prethodno stekla u svrhu koja se može smatrati profesionalnom djelatnošću te osobe, dakle tužitelj preuzima kreditni odnos od osobe koja nije potrošač?

                           2.

                           (u slučaju potvrdnog odgovora na pitanje 1.1.) Predstavlja li čl. 15. st. 1. Uredbe (EZ 44/2001) osnovu za dodatnu nadležnost suda pred kojim se vodi spor o ugovornim pitanjima vezanim uz stjecanje obveznice, a na temelju koje bi isti odlučivao i o izvanugovornoj odgovornosti iz tog stjecanja?

                  C.

                  Članak 5. točka (3) Uredbe (EZ) br. 44/2001 (Uredba Bruxelles I):

                           1.

                           Trebaju li se zahtjevi po osnovi odgovornosti iz prospekta i zahtjevi zbog povrede obveza zaštite i obavještavanja povezani s izdavanjem obveznice na donositelja, prema propisima koji se odnose na tržište kapitala, smatrati zahtjevima u stvarima koje se odnose na štetne radnje, delikte ili kvazidelikte u smislu čl. 5. t. 3. Uredbe (EZ) br. 44/2001?

                                       1.1.

                                       (u slučaju potvrdnog odgovora na pitanje 1.) Može li se dati isti odgovor i u slučaju kada navedene zahtjeve prema izdavatelju ističe osoba koja nije imatelj obveznice nego raspolaže samo obveznopravnim zahtjevom na predaju iste protiv imatelja koji kao fiducijar za njezin račun drži vrijednosne papire?

                           2.

                           Treba li formulaciju „u mjestu u kojemu se dogodio štetni događaj ili bi se on mogao dogoditi” iz čl. 5. t. 3. Uredbe (EZ) br. 44/2001 tumačiti na način da se u slučaju kupnje vrijednosnog papira na temelju namjerno netočnih informacija,

                                       2.1.

                                       mjestom nastanka štete ima smatrati prebivalište oštećenika kao mjesta u kojem se nalazi pretežiti dio njegove imovine?

                                       2.2.

                                       (u slučaju potvrdnog odgovora na pitanje 2.1.) Može li se dati isti odgovor i u slučaju kada su nalog za kupnju i prijenos sredstava opozivi do trenutka realizacije transakcije, a do realizacije je došlo određeno vrijeme nakon terećenja računa oštećenika u drugoj državi članici?

                  D.

                  Provjera nadležnosti, činjenična pitanja od dvostruke važnosti

                           1.

                           Treba li sud u okviru provjere nadležnosti na temelju čl. 25. i 26. Uredbe (EZ) br. 44/2001 provesti opsežan dokazni postupak o spornim činjenicama koje su važne kako za pitanje nadležnosti tako i za postojanje prava na koje se tužitelj poziva („činjenična pitanja od dvostruke važnosti”) ili prilikom odlučivanja o pitanju nadležnosti može polaziti od točnosti navoda tužitelja?

      (1)  Uredba Vijeća (EZ) br. 44/2001 od 22. prosinca 2000. o nadležnosti, priznavanju i izvršenju sudskih odluka u građanskim i trgovačkim stvarima; (SL L 12, str. 1.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 19., svezak 3., str. 30.).


title: Predmet T-274/17: Tužba podnesena 10. svibnja 2017. – Monster Energy protiv EUIPO-a – Bösel (MONSTER DIP)

text:
               10.7.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 221/36

         Tužba podnesena 10. svibnja 2017. – Monster Energy protiv EUIPO-a – Bösel (MONSTER DIP)
   (Predmet T-274/17)
   (2017/C 221/51)
   Jezik na kojem je tužba podnesena: engleski

      Stranke

      Tužitelj: Monster Energy Company (Corona, Sjedinjene Američke Države) (zastupnik: P. Brownlow, Solicitor)

      Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO)

      Druga stranka u postupku pred žalbenim vijećem: Marco Bösel (Bad Fallingbostel, Njemačka)

      Podaci o postupku pred EUIPO-om

      Podnositelj prijave: druga stranka u postupku pred žalbenim vijećem

      Predmetni sporni žig: figurativni žig Europske unije s verbalnim elementom „MONSTER DIP” – prijava za registraciju br. 13 118 211

      Postupak pred EUIPO-om: postupak povodom prigovora

      Pobijana odluka: odluka drugog žalbenog vijeća EUIPO-a od 10. veljače 2017. u predmetu R 1062/2016-2

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

               —

               poništi pobijanu odluku;

               —

               poništi odluku Odjela za prigovore od 19. travnja 2016. u postupku povodom prigovora B 2433681;

               —

               odbije osporavani žig za sve proizvode i usluge;

               —

               naloži EUIPO-u snošenje troškova.

      Tužbeni razlozi

               —

               povreda članka 8. stavka 1. točke (b) i članka 8. stavaka 4. i 5. Uredbe br. 207/2009.


title: Predmet T-363/16: Tužba podnesena 7. srpnja 2016. – Zoetis Belgium protiv Komisije

text:
               22.8.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 305/50

         Tužba podnesena 7. srpnja 2016. – Zoetis Belgium protiv Komisije
   (Predmet T-363/16)
   (2016/C 305/68)
   Jezik postupka: engleski

      Stranke

      Tužitelj: Zoetis Belgium (Ottignies-Louvain-la-Neuve, Belgija) (zastupnici: H. Vanhulle, B. van de Walle de Ghelcke, C. Borgers i N. Baeten, odvjetnici)

      Tuženik: Europska komisija

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

               —

               poništi Komisijinu odluku od 11. siječnja 2016. o programu državne potpore o izuzeću od oporezivanja viška dobiti SA.37667 (2015/C) (ex 2015/NN) koju je provela Kraljevina Belgija;

               —

               podredno, poništi članke 2.-4. Odluke;

               —

               u svakom slučaju naloži Europskoj komisiji snošenje troškova postupka.

      Tužbeni razlozi i glavni argumenti

   U prilog osnovanosti tužbe tužitelj ističe četiri tužbena razloga.

               1.

               Prvi tužbeni razlog, koji se temelji na tome da je Komisija počinila pogrešku koja se tiče prava i očitu pogrešku u ocjeni prilikom identifikacije navodne mjere potpore i njene kvalifikacije kao programa potpore u smislu članka 1. točke (d) Uredbe Vijeća br. 2015/1589 (1) i članka 107. UFEU-a.

               2.

               Drugi tužbeni razlog, koji se temelji na tome da je Komisija prekršila članak 107. UFEU-a, da nije obrazložila odluku, te da je počinila očitu pogrešku u ocjeni utvrdivši da je belgijski program izuzeća od oporezivanja viška dobiti mjera državne potpore.

               3.

               Treći tužbeni razlog, koji se temelji na tome da je Komisija, naloživši povrat navodne potpore, prekršila članak 16. stavak 1. Uredbe Vijeća br. 2015/1589 i opća načela pravne sigurnosti te legitimnih očekivanja.

               4.

               Četvrti tužbeni razlog, koji se temelji na tome da je Komisija prekršila članak 2. stavak 6. UFEU-a i načelo jednakog postupanja, te da zloupotrebljava svoje ovlasti korištenjem pravila o državnim potporama da bi zabranila belgijski program izuzeća od oporezivanja viška dobiti.

      (1)  Uredba Vijeća (EU) 2015/1589 od 13. srpnja 2015. o utvrđivanju detaljnih pravila primjene članka 108. Ugovora o funkcioniranju Europske unije (SL L 248, str. 9.)


title: Predmet T-527/12: Rješenje Općeg suda od 8. ožujka 2017. – DeMaCo Holland protiv Komisije

text:
               8.5.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 144/60

         Rješenje Općeg suda od 8. ožujka 2017. – DeMaCo Holland protiv Komisije
   (Predmet T-527/12) (1)

   (2017/C 144/82)
   Jezik postupka: nizozemski
   Predsjednik četvrtog vijeća odredio je brisanje predmeta.

      (1)  SL C 26, 26. 1. 2013.


title: Predmet C-8/14: Zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Juzgado de Primera Instancia (Španjolska) 10. siječnja 2014. – Unnim Banc, S.A. protiv Diega Fernándeza Gabarra i dr.

text:
               7.4.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 102/14

         Zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Juzgado de Primera Instancia (Španjolska) 10. siječnja 2014. – Unnim Banc, S.A. protiv Diega Fernándeza Gabarra i dr.
   (Predmet C-8/14)
   2014/C 102/18
   Jezik postupka: španjolski

      Sud koji je uputio zahtjev

   Juzgado de Primera Instancia

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelj: Unnim Banc, S.A.

      Tuženici: Diego Fernández Gabarro, Pedro Penalva López i Clara López Durán

      Prethodna pitanja

   Treba li smatrati da je rok od mjesec dana, određen Zakonom 1/2013 o zaštiti hipotekarnog dužnika, restrukturiranju duga i najmu socijalnih stanova, protivan člancima 6. i 7. Direktive Vijeća 93/13/EEZ (1)

      (1)  Vijeće, od 5. travnja 1993. o nepoštenim uvjetima u potrošačkim ugovorima

      SL L 95, str. 29. (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 15., svezak 12., str. 24.)


title: Spojeni predmeti T-420/11 i T-56/12: Presuda Općeg suda od 22. siječnja 2015. – Ocean Capital Administration i dr. protiv Vijeća ( „Zajednička vanjska i sigurnosna politika — Mjere ograničavanja protiv Irana u svrhu sprečavanja nuklearne proliferacije — Zamrzavanje sredstava — Res iudicata — Posljedice poništenja mjera ograničavanja za subjekt kojeg je zadržao ili kontrolirao subjekt za kojeg je utvrđeno da je sudjelovao u nuklearnoj proliferaciji — Promjena učinaka poništenja protekom vremena” )

text:
               9.3.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 81/12

         Presuda Općeg suda od 22. siječnja 2015. – Ocean Capital Administration i dr. protiv Vijeća
   (Spojeni predmeti T-420/11 i T-56/12) (1)

   ((„Zajednička vanjska i sigurnosna politika - Mjere ograničavanja protiv Irana u svrhu sprečavanja nuklearne proliferacije - Zamrzavanje sredstava - Res iudicata - Posljedice poništenja mjera ograničavanja za subjekt kojeg je zadržao ili kontrolirao subjekt za kojeg je utvrđeno da je sudjelovao u nuklearnoj proliferaciji - Promjena učinaka poništenja protekom vremena”))
   (2015/C 081/15)
   Jezik postupka: engleski

      Stranke

      Tužitelji: Ocean Capital Administration GmbH (Hamburg, Njemačka) i drugi tužitelji čija se imena nalaze u prilogu presudi (predmet T-420/11); IRISL Maritime Training Institute (Teheran, Iran); Kheibar Co. (Teheran); Kish Shipping Line Manning Co. (Kish Island, Iran); IRISL Multimodal Transport Co. (Teheran) (predmet T-56/12) (zastupnici: F. Randolph, QC, M. Taher, solicitor, i M. Lester, barrister)

      Tuženik: Vijeće Europske unije (zastupnici: M. Bishop i, u predmetu T-420/11, P. Plaza García i u predmetu T-56/12, M. Joséphidès, agenti)

      Predmet

   U predmetu T-420/11, zahtjev za poništenje odluke Vijeća od 23. svibnja 2011. o izmjeni Odluke 2010/413/ZVSP o mjerama ograničavanja protiv Irana (SL L 136, str. 65)(SL posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 18., svezak 3., str. 220.), Provedbene uredbe Vijeća (EU) br. 503/2011 od 23. svibnja 2011. o provedbi Uredbe (EU) br. 961/2010 o mjerama ograničavanja protiv Irana (SL L 136, str. 26.), i Uredbe Vijeća (EU) br. 267/2012 od 23. ožujka 2012. o mjerama ograničavanja protiv Irana i stavljanju izvan snage Uredbe (EU) br. 961/2010 (SL L 88, str. 1)(SL posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 18., svezak 4., str. 194.) , u mjeri u kojoj se ti akti odnose na tužitelje i, u predmetu T-56/12, zahtjev za poništenje Odluke Vijeća 2011/783/ZVSP od 1. prosinca 2011. o izmjeni Odluke 2010/413/ZVSP o mjerama ograničavanja protiv Irana (SL L 319, str. 71)(SL posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 18., svezak 11., str. 104.), Provedbene uredbe Vijeća (EU) br. 1245/2011 od 1. prosinca 2011. o provedbi Uredbe (EU) br. 961/2010 donošenju mjera ograničavanja protiv Irana (SL L 319, str. 11.), i Uredbe 267/2012, u mjeri u kojoj se ti akti odnose na tužitelje.

      Izreka

               1.

               Poništavaju se, u mjeri u kojoj se odnose na Ocean Capital Administration GmbH i ostale tužitelje čija se imena nalaze u prilogu ovoj presudi:

                           —

                           Odluka Vijeća 2011/299/ZVSP od 23. svibnja 2011. o izmjeni Odluke 2010/413/ZVSP o mjerama ograničavanja protiv Irana;

                           —

                           Provedbena uredba Vijeća (EU) br. 503/2011 od 23. svibnja 2011. o provedbi Uredbe (EU) br. 961/2010 o mjerama ograničavanja protiv Irana;

                           —

                           Uredba Vijeća (EU) br. 267/2012 od 23. ožujka 2012. o mjerama ograničavanja protiv Irana i stavljanju izvan snage Uredbe (EU) br. 961/2010.

               2.

               Poništavaju se, u mjeri u kojoj se odnose na IRISL Maritime Training Institute, Kheibar Co., Kish Shipping Line Manning Co. i IRISL Multimodal Transport Co.:

                           —

                           Odluka Vijeća 2011/783/ZVSP od 1. prosinca 2011. o izmjeni Odluke 2010/413/ZVSP o mjerama ograničavanja protiv Irana;

                           —

                           Provedbena uredba Vijeća (EU) br. 1245/2011 od 1. prosinca 2011. o provedbi Uredbe (EU) br. 961/2010 mjerama ograničavanja protiv Irana;

                           —

                           Uredba br. 267/2012.

               3.

               Do trenutka kad poništenje Uredbe br. 267/2012 počne proizvoditi učinke, ostaju na snazi učinci Odluke Vijeća 2010/413/ZVSP od 26. srpnja 2010., o mjerama ograničavanja protiv Irana i o stavljanju izvan snage zajedničkog stajališta 2007/140/ZVSP kako je izmijenjena Odlukom 2011/299 i Odlukom 2011/783, u pogledu s, jedne strane, Ocean Capital Administrationa i ostalih tužitelja čija se imena nalaze u prilogu ovoj presudi te, s druge strane, IRISL Maritime Training Institutea, Kheibara, Kish Shipping Line Manninga i IRISL Multimodal Transporta.

               4.

               Vijeće Europske unije uz vlastiti trošak, snosi i troškove, s jedne strane, Ocean Capital Administrationa i ostalih 35 tužitelja čija se imena nalaze u prilogu ovoj presudi, te, s druge strane, IRISL Maritime Training Institutea, Kheibara, Kish Shipping Line Manninga i IRISL Multimodal Transporta.

      (1)  SL C 290, 1.10.2011.


               9.3.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 73/22

         Postupak koji su 20. prosinca 2016. trgovačka društva Autonomy Capital (Jersey) LP i Eaton Vance Management pokrenula protiv Nadzornog tijela EFTA-e
   (Predmet E-20/16)
   (2017/C 73/12)
   Trgovačka društva Autonomy Capital (Jersey) LP i Eaton Vance Management koje zastupaju Pétur Örn Sverrisson hrl. i Halldór Backman hrl., Morrison & Foerster (UK) LLP, Citypoint, One Ropemaker Street, London EC2Y 9AW, pokrenula su 20. prosinca 2016. pred Sudom EFTA-e postupak protiv Nadzornog tijela EFTA-e.
   Tužitelj od Suda EFTA-e zahtijeva:

               1.

               da proglasi ništavom odluku tuženika od 23. studenoga 2016. kojom se odbacuje tužiteljeva tužba protiv Islanda; i

               2.

               da naloži tuženiku da snosi tužiteljeve troškove tog postupka.

         Pravna pozadina i činjenična osnova te navedeni razlozi:

               —

               Tužitelji tvrde da Zakon br. 37/2016 koji je donio Islandski parlament diskriminira na temelju državljanstva jer inozemnim vlasnicima imovine u krunama, koji su većinom nerezidenti Islanda, nalaže opsežne uvjete uz sankcije u slučaju nepoštovanja, dok za domaće vlasnike ne.

               —

               Prema tužiteljima, Nadzorno tijelo EFTA-e utemeljilo je tvrdnju da je Islandu bilo te da mu je i dalje dopušteno izuzeće od obveze poštovanja temeljnih sloboda utvrđenih u Sporazumu o EGP-u na članku 43. Sporazuma o EGP-u.

               —

               Tužitelji tvrde da je Nadzorno tijelo EFTA-e pogrešno procijenilo razinu diskrecijske ovlasti dodijeljenu državama članicama EGP-a/EFTA-e člankom 43. te da Island stoga ne ispunjava zahtjev utvrđen člankom 43. stavkom 4.

               —

               Osim toga, tužitelji tvrde da svako izuzeće od obveze iz Sporazuma o EGP-u, neovisno o scenariju, mora biti u skladu s načelom proporcionalnosti i ne smije imati šire područje primjene nego što je nužno za otklanjanje nepredviđenih poteškoća. Prema tužiteljima, kontrole uvedene Zakonom br. 37/2016 neproporcionalne su i ne rješavaju problem za koji je Islandska vlada izrazila zabrinutost, a osim toga, Islandska nadležna tijela nisu uzela u obzir znatno manje restriktivne mogućnosti koje su im predložene.


title: Predmet T-284/16: Rješenje Općeg suda od 29. studenoga 2016. – Gulli protiv EUIPO-a – Laverana (Lybera)

text:
               23.1.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 22/60

         Rješenje Općeg suda od 29. studenoga 2016. – Gulli protiv EUIPO-a – Laverana (Lybera)
   (Predmet T-284/16) (1)

   (2017/C 022/81)
   Jezik postupka: engleski
   Predsjednik drugog vijeća odredio je brisanje predmeta.

      (1)  SL C 270, 25. 7. 2016.