title: Predmet C-528/18 P: Žalba koju je 13. kolovoza 2018. podnijelo društvo Outsource Professional Services Ltd protiv presude Općeg suda (sedmo vijeće) od 31. svibnja 2018. u predmetu T-340/16, Flatworld Solutions Pvt Ltd protiv Ureda Europske unije za intelektualno vlasništvo

text:
               10.12.2018

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 445/4

      Žalba koju je 13. kolovoza 2018. podnijelo društvo Outsource Professional Services Ltd protiv presude Općeg suda (sedmo vijeće) od 31. svibnja 2018. u predmetu T-340/16, Flatworld Solutions Pvt Ltd protiv Ureda Europske unije za intelektualno vlasništvo
      (Predmet C-528/18 P)
      (2018/C 445/05)
      Jezik postupka: engleski

         Stranke

         Žalitelj: Outsource Professional Services Ltd (zastupnik: A. Kempter, odvjetnik)

         Druge stranke u postupku: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo, Flatworld Solutions Pvt. Ltd

         Žalbeni zahtjev

      Žalitelj od Suda zahtijeva da:

                  —

                  ukine presudu Općeg suda (sedmo vijeće) od 31. svibnja 2018. u predmetu T-340/16;

                  —

                  potvrdi odluku četvrtog žalbenog vijeća EUIPO-a od 15. travnja 2016. u predmetu R 611/2015-4;

                  —

                  naloži društvu Flatworld Solutions Pvt. Ltd snošenje troškova, uključujući i nužne troškove koje je vlasnik žiga EU/pravni sljednik/žalitelj snosio.

         Žalbeni razlozi i glavni argumenti

      Žalba se temelji na povredi prava Unije koju je počinio Opći sud, osobito članka 52. stavka 1. točke (b) Uredbe Vijeća 207/2009 (1) o žigu Zajednice, kako je zadnje izmijenjena Uredbom Vijeća 2015/2424 (2).
      Opći sud počinio je pogrešku koja se tiče prava utvrdivši da je vlasnik žiga EU/prednik postupao u zloj vjeri kada je podnosio prijavu za registraciju žiga br. 006035547. Opći sud je pogrešno protumačio pojam zle vjere. Nije nepošteno ni neetično koristiti opisni tekst kako bi se opisalo poslovanje. Stoga žig nije registriran u zloj vjeri.

         (1)  Uredba Vijeća (EZ) br. 207/2009 od 26. veljače 2009. o žigu Zajednice (SL 2009., L 78, str. 1.), (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 17., svezak 1., str. 226.)

         (2)  Uredba (EU) 2015/2424 Europskog parlamenta i Vijeća od 16. prosinca 2015. o izmjeni Uredbe Vijeća (EZ) br. 207/2009 o žigu Zajednice i Uredbe Komisije (EZ) br. 2868/95, o provedbi Uredbe Vijeća (EZ) br. 40/94 o žigu Zajednice te o stavljanju izvan snage Uredbe Komisije (EZ) br. 2869/95 o pristojbama koje se plaćaju Uredu za usklađivanje na unutarnjem tržištu (žigovi i dizajni)) (SL 2015., L 341, str. 21.)


title: Predmet C-664/18: Tužba podnesena 23. listopada 2018. – Europska komisija protiv Ujedinjene Kraljevine Velike Britanije i Sjeverne Irske

text:
               10.12.2018

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 445/12

      Tužba podnesena 23. listopada 2018. – Europska komisija protiv Ujedinjene Kraljevine Velike Britanije i Sjeverne Irske
      (Predmet C-664/18)
      (2018/C 445/16)
      Jezik postupka: engleski

         Stranke

         Tužitelj: Europska komisija (zastupnici: J. Norris-Usher, K. Petersen, agenti)

         Tuženik: Ujedinjena Kraljevina Velike Britanije i Sjeverne Irske

         Tužbeni zahtjev

      Tužitelj od Suda zahtijeva da:

                  —

                  utvrdi da: budući da je nastavila s prekoračenjem godišnjih graničnih vrijednosti za NO2 u zonama UK0001 (Greater London Urban Area); UK0002 (West Midlands Urban Area); UK0003 (Greater Manchester Urban Area); UK 0004 (West Yorkshire Urban Area); UK 0013 (Teesside Urban Area); UK0014 (The Potteries); UK0018 (Kingston upon Hull); UK0019 (Southampton Urban Area); UK0024 (Glasgow Urban Area); UK0029 (Eastern); UK0031 (South East); UK0032 (East Midlands); UK0033 (North West & Merseyside); UK0034 (Yorkshire & Humberside); UK0035 (West Midlands) i UK0036 (North East) te s prekoračenjem satnih graničnih vrijednosti za NO2 u zoni UK0001 (Greater London Urban Area) i to od stupanja na snagu tih graničnih vrijednosti 1. siječnja 2010., Ujedinjena Kraljevina Velike Britanije i Sjeverne Irske nije postupila u skladu s člankom 13. stavkom 1. Direktive 2008/50/EZ (1) u vezi s njezinim Prilogom XI.;

                  —

                  utvrdi da: od 11. lipnja 2010. Ujedinjena Kraljevina Velike Britanije i Sjeverne Irske nije ispunila svoje obveze u skladu s člankom 23. stavkom 1. Direktive 2008/50/EZ u vezi s njezinim Prilogom XV. u pogledu prethodno navedenih zona a osobito obvezu u skladu s člankom 23. stavkom 1. podstavkom 2. da razdoblje prekoračenja traje što je kraće moguće;

                  —

                  naloži Ujedinjenoj Kraljevini Velike Britanije i Sjeverne Irske snošenje troškova.

         Tužbeni razlozi i glavni argumenti

      Godišnje granične vrijednosti su za NO2 od 2010. bile prekoračene u 16 zona i aglomeracija dok su satne granične vrijednosti bile prekoračene u jednoj zoni. Ta prekoračenja su sama po sebi povreda članka 13. stavka 1. Direktive 2008/50/EZ od 21. svibnja 2008. o kvaliteti zraka i čišćem zraku za Europu u vezi s njezinim Prilogom XI.
      Unatoč ovoj opetovanoj povredi članka 13. stavka 1. u vezi s Prilogom XI. Direktivi, Ujedinjena Kraljevina Velike Britanije i Sjeverne Irske nije usvojila planove za kvalitetu zraka koji predviđaju odgovarajuće mjere kako bi razdoblje prekoračenja trajalo što je kraće moguće. Nedostatnost mjera koje predviđa Ujedinjena Kraljevina Velike Britanije i Sjeverne Irske vidi se iz trajanja razdoblja u kojem su granične vrijednosti bile prekoračene, opsega prekoračenja i kretanja u pogledu usklađenosti te detaljne analize svakog od odgovarajućih planova za kvalitetu zraka koji se odnose na 16 zona i aglomeracija koje su predmet ove tužbe.

         (1)  Direktiva 2008/50/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 21. svibnja 2008. o kvaliteti zraka i čišćem zraku za Europu (SL 2008., L 152, str. 1.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 15., svezak 29., str. 169.)


title: Predmet C-584/18: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 19. rujna 2018. uputio Eparchiako Dikastirio Larnakas (Cipar) – D. Z. protiv Blue Air – Airline Management Solutions S.R.L.

text:
               10.12.2018

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 445/5

      Zahtjev za prethodnu odluku koji je 19. rujna 2018. uputio Eparchiako Dikastirio Larnakas (Cipar) – D. Z. protiv Blue Air – Airline Management Solutions S.R.L.
      (Predmet C-584/18)
      (2018/C 445/06)
      Jezik postupka: grčki

         Sud koji je uputio zahtjev

      Eparchiako Dikastirio Larnakas

         Stranke glavnog postupka

         Tužitelj: D. Z.

         Tuženik: Blue Air – Airline Management Solutions S.R.L.

         Prethodna pitanja

                  1.

                  Treba li Odluku br. 565/2014/EU (1) tumačiti na način da izravno proizvodi pravne učinke u obliku, s jedne strane, prava pojedinaca državljana trećih zemalja da nemaju obvezu imanja vize za ulazak u državu članicu odredišta i, s druge strane, obveze predmetne države članice odredišta da ne zahtijeva takvu vizu ako te osobe posjeduju jednu od viza ili dozvola boravka koje se nalaze na popisu dokumenata koji su uzajamno priznati u skladu s Odlukom br. 565/2014/EU, koju je država članica odredišta obvezna primjenjivati?

                  2.

                  Ako zračni prijevoznik u zračnoj luci države članice polazišta izravno i/ili putem svojih ovlaštenih predstavnika i zaposlenika uskrati ukrcaj putniku pozivajući se na to da tijela države članice odredišta uskraćuju dopuštenje njegova ulaska u tu državu zbog navodnog nepostojanja vize za ulazak, može li se smatrati da zračni prijevoznik izvršava funkciju i djeluje kao pojavni oblik države o kojoj je riječ (emanation of State), tako da se oštećeni putnik u odnosu na njega može pozvati na Odluku br. 565/2014/EU pred sudom države članice odredišta kako bi dokazao da je imao pravo ulaska bez vize te kako bi zahtijevao naknadu štete zbog povrede takvog prava i, slijedom toga, zbog povrede njegova ugovora o prijevozu?

                  3.

                  Može li zračni prijevoznik, izravno i/ili putem svojih ovlaštenih predstavnika i zaposlenika, uskratiti ukrcaj državljaninu treće države na temelju odluke tijela države članice odredišta o uskrati ulaska na područje navedene države članice, a da pritom tom državljaninu prethodno nije izdana ili/i uručena nikakva pisana obrazložena odluka o zabrani ulaska (vidjeti članak 14. stavak 2. Uredbe (EZ) br. 2016/399 (2), ranije članak 13. Uredbe (EZ) br. 562/2006. o izdavanju obrazložene odluke o zabrani ulaska), radi osiguranja poštovanja temeljnih prava a osobito prava na djelotvorni pravni lijek oštećenog putnika (vidjeti članak 4. te uredbe)?

                  4.

                  Treba li članak 2. [točku] (j) Uredbe (EZ) br. 261/2004 (3) tumačiti na način da je iz njegova područja primjene isključen slučaj uskraćenog ukrcaja putnika kad god to odluči zračni prijevoznik zbog navodnih „neadekvatnih putnih isprava”? Je li pravilno tumačenje u skladu s kojim uskraćeni ukrcaj ulazi u područje primjene te uredbe ako sud na temelju posebnih okolnosti svakog pojedinog slučaja odluči da su putne isprave bile prikladne i da je uskraćeni ukrcaj bio neopravdan ili nezakonit zbog povrede prava Unije?

                  5.

                  Može li putniku biti uskraćeno pravo na odštetu iz članka 4. stavka 3. Uredbe (EZ) br. 261/2004, pozivanjem na ugovornu odredbu o oslobođenju ili ograničenju odgovornosti zračnog prijevoznika u slučaju navodne neadekvatnosti njegovih putnih isprava, ako takva ugovorna odredba postoji u redovnim i prethodno objavljenim uvjetima o izvršenju ili/i pružanju usluga zračnog prijevoznika? Protivi li se članak 15. iste uredbe, tumačen u vezi s njezinim člankom 14., primjeni takvih ugovornih odredbi o ograničenju ili oslobođenju od odgovornosti zračnog prijevoznika?

         (1)  Odluka br. 565/2014/EU Europskog Parlamenta i Vijeća od 15. svibnja 2014. o uvođenju pojednostavljenog režima kontrole osoba na vanjskim granicama na temelju jednostranog priznanja od strane Bugarske, Hrvatske, Cipra i Rumunjske određenih isprava kao jednakovrijednih njihovim nacionalnim vizama za tranzit ili namjeravani boravak na njihovim državnim područjima koji ne premašuje 90 dana u svakom razdoblju od 180 dana i stavljanju izvan snage odluka 895/2006/EZ i 582/2008/EZ (SL 2014., L 157, str. 23.)

         (2)  Uredba (EZ) br. 2016/399 Europskog parlamenta i Vijeća od 9. ožujka 2016. o Zakoniku Unije o pravilima kojima se uređuje kretanje osoba preko granica (Zakonik o schengenskim granicama) (SL 2016., L 77, str. 1.)

         (3)  Uredba (EZ) br. 261/2004 Europskog parlamenta i Vijeća od 11. veljače 2004. o utvrđivanju općih pravila odštete i pomoći putnicima u slučaju uskraćenog ukrcaja i otkazivanja ili dužeg kašnjenja leta u polasku te o stavljanju izvan snage Uredbe (EEZ) br. 295/91 (SL 2004., L 46, str. 1.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 7., svezak 26., str. 21.)


title: Predmet T-162/17 RENV: Presuda Općeg suda od 24. listopada 2018. – Fernández González protiv Komisije („Javna služba — Privremeno osoblje — Članak 2. točka (c) Uvjeta zaposlenja ostalih službenika (UZ) — Oglas za slobodno radno mjesto za zaposlenje privremenog osoblja na temelju članka 2. točke (b) UZ-a — Odbijanje prijave — Prigovor nezakonitosti — Članak 8. UZ-a — Odgovornost — Gubitak prilike”)

text:
               10.12.2018

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 445/16

      Presuda Općeg suda od 24. listopada 2018. – Fernández González protiv Komisije
      (Predmet T-162/17 RENV) (1)

      ((„Javna služba - Privremeno osoblje - Članak 2. točka (c) Uvjeta zaposlenja ostalih službenika (UZ) - Oglas za slobodno radno mjesto za zaposlenje privremenog osoblja na temelju članka 2. točke (b) UZ-a - Odbijanje prijave - Prigovor nezakonitosti - Članak 8. UZ-a - Odgovornost - Gubitak prilike”))
      (2018/C 445/21)
      Jezik postupka: francuski

         Stranke

         Tužitelj: Elia Fernández González (Bruxelles, Belgija) (zastupnici: M. Casado García-Hirschfeld i É. Boigelot, odvjetnici)

         Tuženik: Europska komisija (zastupnici: G. Berscheid i L. Radu Bouyon, agenti, uz asistenciju D. Waelbroecka i A. Durona, odvjetnika)

         Predmet

      Zahtjev na temelju članka 270. UFEU-a radi, s jedne strane, poništenja odluke Komisije od 14. studenoga 2014. o odbijanju prijave tužiteljice za radno mjesto člana privremenog osoblja na koje se odnosi objava o slobodnom radnom mjestu COM/2014/2036, kao i odluke od 22. svibnja 2015. o odbijanju tužiteljičine upravne žalbe i, s druge strane, naknade štete koju je tužiteljica navodno pretrpjela.

         Izreka

                  1.

                  Poništava se odluka Europske komisije od 14. studenoga 2014. o odbijanju prijave Elie Fernández González za radno mjesto člana privremenog osoblja na koje se odnosi objava o slobodnom radnom mjestu COM/2014/2036.

                  2.

                  Komisiji se nalaže da plati E. Fernández González iznos od 12 000 eura uvećan za zatezne kamate računajući od dana objave ove presude do stvarne isplate, po godišnjoj stopi koja je jednaka stopi koju je Europska središnja banka (ESB) odredila za glavne poslove refinanciranja, uvećanoj za 2 boda.

                  3.

                  U preostalom dijelu tužba se odbija.

                  4.

                  Europskoj Komisiji nalaže se snošenje troškova.

         (1)  SL C 354, 26. 10. 2015. (predmet je najprije bio upisan u upisnik Službeničkog suda Europske unije pod brojem F-121/15 i prenesen je Općem sudu Europske 1. rujna 2016.).


title: Predmet C-615/18: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 28. rujna 2018. uputio Amtsgericht Kehl (Njemačka) – Kazneni postupak protiv UY

text:
               10.12.2018

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 445/9

      Zahtjev za prethodnu odluku koji je 28. rujna 2018. uputio Amtsgericht Kehl (Njemačka) – Kazneni postupak protiv UY
      (Predmet C-615/18)
      (2018/C 445/11)
      Jezik postupka: njemački

         Sud koji je uputio zahtjev

      Amtsgericht Kehl

         Stranke glavnog postupka

      Staatsanwaltschaft Offenburg
      protiv
      UY

         Prethodna pitanja

                  1.

                  Treba li pravo Europske unije, a osobito Direktivu 2012/13 (1) i članke 21., 45., 49. i 56. UFEU-a tumačiti na način da im se protivi zakonodavstvo države članice koje dopušta da se u kaznenom postupku samo zbog toga što optuženik nema boravište u toj, nego u drugoj državi članici, naloži da optuženik za dostavu njemu upućenog kaznenog naloga mora imenovati opunomoćenika za primanje dostave, s posljedicom da bi kazneni nalog postao pravomoćan i stoga bi bile ispunjene pravne pretpostavke za kaznenu odgovornost kasnijeg ponašanja optuženika (vezanost prethodnim činjeničnim utvrđenjem), čak i ako optuženik nije stvarno znao za kazneni nalog i stvarno saznanje optuženika za kazneni nalog nije zajamčeno u istoj mjeri kao što bi to bilo u slučaju dostave optuženiku kad bi on imao svoje boravište u toj državi članici?

                  2.

                  U slučaju niječnog odgovora na prvo pitanje: treba li pravo Europske unije, a osobito Direktivu 2012/13 i članke 21., 45., 49. i 56. UFEU-a tumačiti na način da im se protivi zakonodavstvo države članice koje dopušta da se u kaznenom postupku samo zbog toga što optuženik nema boravište u toj, nego u drugoj državi članici, naloži da optuženik za dostavu njemu upućenog kaznenog naloga mora imenovati opunomoćenika za primanje dostave, s posljedicom da bi kazneni nalog postao pravomoćan i stoga bi bile ispunjene pravne pretpostavke za kaznenu odgovornost kasnijeg ponašanja optuženika (vezanost prethodnim činjeničnim utvrđenjem) i u progonu tog kaznenog djela optuženik podliježe strožim subjektivnim obvezama brige o tome da o kaznenom nalogu stvarno sazna nego što bi one postojale kad bi optuženik imao svoje boravište u toj državi članici, što čini mogućim kazneni progon zbog nemarnosti optuženika?

         (1)  Direktiva 2012/13/EU Europskog parlamenta i Vijeća od 22. svibnja 2012. o pravu na informiranje u kaznenom postupku (SL 2012., L 142, str. 1.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 19., svezak 15., str. 48.)


title: Predmet T-261/17: Presuda Općeg suda od 24. listopada 2018. – Bayer protiv EUIPO-a – Uni-Pharma (SALOSPIR) („Žig Europske Unije — Postupak povodom prigovora — Prijava figurativnog žiga Europske Unije SALOSPIR — Raniji figurativni žigovi Europske unije koji prikazuju trake u bojama i raniji nacionalni žigovi Aspirin — Relativni razlozi za odbijanje — Sličnost znakova — Članak 8. stavak 1. točka (b) Uredbe br. 207/2009 (sada članak 8. stavak 1. točka (b) Uredbe (EU) 2017/1001) — Ugled — Članak 8. stavak 5. Uredbe br. 207/2009 (sada članak 8. stavak 5. Uredbe (EU) 2017/1001) — Upotreba znaka u trgovačkom prometu čija važnost nije samo lokalnog karaktera — Članak 8. stavak 4. Uredbe br. 207/2009 (sada članak 8. stavak 4. Uredbe 2017/1001)”)

text:
               10.12.2018

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 445/17

      Presuda Općeg suda od 24. listopada 2018. – Bayer protiv EUIPO-a – Uni-Pharma (SALOSPIR)
      (Predmet T-261/17) (1)

      ((„Žig Europske Unije - Postupak povodom prigovora - Prijava figurativnog žiga Europske Unije SALOSPIR - Raniji figurativni žigovi Europske unije koji prikazuju trake u bojama i raniji nacionalni žigovi Aspirin - Relativni razlozi za odbijanje - Sličnost znakova - Članak 8. stavak 1. točka (b) Uredbe br. 207/2009 (sada članak 8. stavak 1. točka (b) Uredbe (EU) 2017/1001) - Ugled - Članak 8. stavak 5. Uredbe br. 207/2009 (sada članak 8. stavak 5. Uredbe (EU) 2017/1001) - Upotreba znaka u trgovačkom prometu čija važnost nije samo lokalnog karaktera - Članak 8. stavak 4. Uredbe br. 207/2009 (sada članak 8. stavak 4. Uredbe 2017/1001)”))
      (2018/C 445/22)
      Jezik postupka: engleski

         Stranke

         Tužitelj: Bayer AG (Leverkusen, Njemačka) (zastupnici: V. von Bomhard i J. Fuhrmann, odvjetnici)

         Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (zastupnici: A. Folliard-Monguiral, S. Pétrequin i D. Walicka, agenti)

         Druga stranka u postupku pred žalbenim vijećem EUIPO-a, intervenijent u postupku pred Općim sudom: Uni-Pharma Kleon Tsetis, Farmakeutika Ergastiria AVEE (Kifisia, Grčka) (zastupnici: C. Chrysanthis, P.-V. Chardalia i A. Vasilogamvrou, odvjetnici)

         Predmet

      Tužba protiv odluke četvrtog žalbenog vijeća EUIPO-a od 17. veljače 2017. (predmet R 2444/2017-4), koja se odnosi na postupak povodom prigovora između društava Bayer i Uni-Pharma Kleon Tsetis, Farmakeutika Ergastiria.

         Izreka

                  1.

                  Tužba se odbija.

                  2.

                  Društvu Bayer AG nalaže se snošenje, osim vlastitih, i troškova Ureda Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO) i društva Uni-Pharma Kleon Tsetis, Farmakeutika Ergastiria AVEE koje su imali u postupku pred Općim sudom.

         (1)  SL C 221, 10. 7. 2017.


title: Predmet C-621/18: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 3. listopada 2018. uputio Court of Session, Edinburgh (Ujedinjena Kraljevina) – Andy Wightman i dr. protiv Secretary of State for Exiting the European Union

text:
               10.12.2018

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 445/10

      Zahtjev za prethodnu odluku koji je 3. listopada 2018. uputio Court of Session, Edinburgh (Ujedinjena Kraljevina) – Andy Wightman i dr. protiv Secretary of State for Exiting the European Union
      (Predmet C-621/18)
      (2018/C 445/12)
      Jezik postupka: engleski

         Sud koji je uputio zahtjev

      Court of Session, Edinburgh

         Stranke glavnog postupka

         Tužitelji: Andy Wightman, Ross Greer, Alyn Smith, David Martin, Catherine Stihler, Jolyon Maugham, Joanna Cherry

         Tuženik: Secretary of State for Exiting the European Union

         Druge stranke u postupku: Chris Leslie, Tom Brake

         Prethodna pitanja

      Ako je država članica sukladno članku 50. Ugovora o Europskoj uniji službeno obavijestila Europsko vijeće o svojoj namjeri da se povuče iz Europske unije, dopušta li pravo Unije to da država članica jednostrano povuče službenu obavijest koju je dostavila i, ako dopušta, pod kojim uvjetima i s kojim učincima glede ostanka države članice u Europskoj uniji?


title: Predmet T-435/12: Presuda Općeg suda od 24. listopada 2018. – Bacardi protiv EUIPO-a – Palírna U zeleného stromu (42 BELOW) („Žig Europske unije — Postupak povodom prigovora — Prijava figurativnog žiga Europske unije 42 BELOW — Raniji neregistrirani nacionalni figurativni žig VODKA 42 — Relativni razlog za odbijanje — Članak 8. stavak 4. Uredbe (EZ) br. 207/2009 (koji je postao članak 8. stavak 4. Uredbe (EU) 2017/1001) — Uporaba u trgovačkom prometu — EUIPO-ova primjena nacionalnog prava”)

text:
               10.12.2018

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 445/14

      Presuda Općeg suda od 24. listopada 2018. – Bacardi protiv EUIPO-a – Palírna U zeleného stromu (42 BELOW)
      (Predmet T-435/12) (1)

      ((„Žig Europske unije - Postupak povodom prigovora - Prijava figurativnog žiga Europske unije 42 BELOW - Raniji neregistrirani nacionalni figurativni žig VODKA 42 - Relativni razlog za odbijanje - Članak 8. stavak 4. Uredbe (EZ) br. 207/2009 (koji je postao članak 8. stavak 4. Uredbe (EU) 2017/1001) - Uporaba u trgovačkom prometu - EUIPO-ova primjena nacionalnog prava”))
      (2018/C 445/17)
      Jezik postupka: engleski

         Stranke

         Tužitelj: Bacardi Co. Ltd (Vaduz, Lihtenštajn) (zastupnici: M. Reinisch, a zatim A. Parassina, L. Rigas i L. Lorenc, odvjetnici)

         Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (zastupnici: P. Geroulakos, a zatim D. Gája i D. Walicka, agenti)

         Druga stranka u postupku pred žalbenim vijećem EUIPO-a, intervenijent u postupku pred Općim sudom: Palírna U zeleného stromu a. s., ranije Granette & Starorežná Distilleries a.s. (Ústí nad Labem, Češka Republika) (zastupnik: T. Chleboun, odvjetnik)

         Predmet

      Tužba protiv odluke drugog žalbenog vijeća EUIPO-a od 9. srpnja 2012. (predmet R 2100/2011-2), koja se odnosi na postupak povodom prigovora između društava Granette & Starorežná Distilleries i Bacardi.

         Izreka

                  1.

                  Tužba se odbija.

                  2.

                  Društvu Bacardi Co. Ltd nalaže se snošenje troškova.

         (1)  SL C 379, 8. 12. 2012.


title: Predmet T-400/17: Presuda Općeg suda od 24. listopada 2018. – Deza protiv Komisije („Okoliš i zaštita zdravlja ljudi — Uredba (EZ) br. 1272/2008 — Razvrstavanje, označivanje i pakiranje određenih tvari — Uredba (EU) br. 2017/776 — Razvrstavanje antrakinona — Tvar za koju se pretpostavlja da je karcinogena za ljude — Očita pogreška u ocjeni — Pojam tvari — Pravna sigurnost — Imovinsko pravo”)

text:
               10.12.2018

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 445/18

      Presuda Općeg suda od 24. listopada 2018. – Deza protiv Komisije
      (Predmet T-400/17) (1)

      ((„Okoliš i zaštita zdravlja ljudi - Uredba (EZ) br. 1272/2008 - Razvrstavanje, označivanje i pakiranje određenih tvari - Uredba (EU) br. 2017/776 - Razvrstavanje antrakinona - Tvar za koju se pretpostavlja da je karcinogena za ljude - Očita pogreška u ocjeni - Pojam tvari - Pravna sigurnost - Imovinsko pravo”))
      (2018/C 445/23)
      Jezik postupka: češki

         Stranke

         Tužitelj: Deza, a.s. (Valašské Meziříčí, Češka Republika) (zastupnik: P. Dejl, odvjetnik)

         Tuženik: Europska komisija (zastupnici: Z. Malůšková, K. Mifsud-Bonnici i R. Lindenthal, agenti)

         Intervenijenti u potporu tuženiku: Republika Finska (zastupnik: S. Hartikainen, agent), Kraljevina Švedska (zastupnici: A. Falk, C. Meyer-Seitz, H. Shev, L. Zettergren i A. Alriksson, agenti), Europska agencija za kemikalije (zastupnici: M. Heikkilä, W. Broere i A. Hautamäki, agenti)

         Predmet

      Zahtjev na temelju članka 263. UFEU-a kojim se traži poništenje Uredbe (EU) br. 2017/776 Komisije оd 4. svibnja 2017., o izmjeni Uredbe (EZ) br. 1272/2008 Europskog parlamenta i Vijeća o razvrstavanju, označivanju i pakiranju tvari i smjesa za potrebe njezine prilagodbe tehničkom i znanstvenom napretku (SL 2017., L 116, str. 1.), u dijelu u kojem razvrstava antrakinon kao tvar za koju se pretpostavlja da je karcinogena za ljude.

         Izreka

                  1.

                  Tužba se odbija

                  2.

                  Društvu Deza, a.s. nalaže se snošenje vlastitih troškova kao i troškova Europske komisije.

                  3.

                  Republika Finska, Kraljevina Švedska i Europska agencija za kemikalije (ECHA) snosit će vlastite troškove.

         (1)  SL C 293, 4. 9. 2017.


title: Predmet T-299/15: Presuda Općeg suda od 24. listopada 2018. – Nova protiv Komisije („Arbitražna klauzula — Sporazum o dodjeli bespovratnih sredstava sklopljen u okviru pilot-projekta za uspostavljanje mreže kontakata i rasprava među ciljanim općinama i lokalnim tijelima o iskustvima i najboljoj praksi u ponovnom naseljavanju i integraciji izbjeglica — Izostanak objektivne ocjene rezultata projekta — Proporcionalnost — Vraćanje isplaćenih iznosa — Mjere izvođenja dokaza — Protuzahtjev”)

text:
               10.12.2018

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 445/14

      Presuda Općeg suda od 24. listopada 2018. – Nova protiv Komisije
      (Predmet T-299/15) (1)

      ((„Arbitražna klauzula - Sporazum o dodjeli bespovratnih sredstava sklopljen u okviru pilot-projekta za uspostavljanje mreže kontakata i rasprava među ciljanim općinama i lokalnim tijelima o iskustvima i najboljoj praksi u ponovnom naseljavanju i integraciji izbjeglica - Izostanak objektivne ocjene rezultata projekta - Proporcionalnost - Vraćanje isplaćenih iznosa - Mjere izvođenja dokaza - Protuzahtjev”))
      (2018/C 445/18)
      Jezik postupka: talijanski

         Stranke

         Tužitelj: Nova Onlus Consorzio nazionale di cooperative sociali – Soc. coop. (Trani, Italija) (zastupnici: M. Astolfi i M. Petrucci, odvjetnici)

         Tuženik: Europska komisija (zastupnici: u početku L. Di Paolo i L. Cappelletti, a zatim L. Di Paolo i naposljetku O. Verheecke i F. Moro, agenti, uz asistenciju A. Dal Ferra, odvjetnika)

         Predmet

      S jedne strane, zahtjev na temelju članka 272. UFEU-a s ciljem, u bitnome, da se utvrdi da Komisija nema osnove zahtijevati od tužitelja povrat iznosa od 80 242,78 eura na temelju Sporazuma o dodjeli bespovratnih sredstava HOME/2011/PPRS/AG/2176 i naloži Komisiji plaćanje 52 146,36 eura zajedno sa zateznim kamatama i, s druge strane, protuzahtjev Komisije da se tužitelju naloži povrat iznosa od 80 242,78 eura i isplata zateznih kamata za kašnjenje s izvršenjem navedenog Sporazuma o dodjeli bespovratnih sredstava.

         Izreka

                  1.

                  Europska komisija nema osnove na temelju Sporazuma o dodijeli bespovratnih sredstava s oznakom HOME/2011/PPRS/AG/217 potraživati od Nova Onlus Consorzio nazionale di cooperative sociali – Soc. coop. 15 % troškova u vezi s internetskom stranicom projekta Transnational Observatory for Refugee’s Resettlement in Europe, tj. 3 002,45 eura.

                  2.

                  U preostalom dijelu tužba se odbija.

                  3.

                  Nalaže se Nova Onlus Consorzio nazionale di cooperative sociali da Komisiji plati, na temelju navedenog Sporazuma, iznos od 77 240,33 eura, uvećan za zatezne kamate po stopi od 3,55 % računajući od 19. svibnja 2015. do potpune isplate tog iznosa.

                  4.

                  Protuzahtjev se u preostalom dijelu odbija.

                  5.

                  Nova Onlus Consorzio nazionale di cooperative sociali snosit će vlastite troškove i dvije trećine troškova Europske komisije.

                  6.

                  Komisija će snositi trećinu vlastitih troškova.

         (1)  SL C 254, 3. 8. 2015.


title: Predmet T-594/18: Tužba podnesena 1. listopada 2018. – Pharma Mar protiv Komisije

text:
               10.12.2018

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 445/18

      Tužba podnesena 1. listopada 2018. – Pharma Mar protiv Komisije
      (Predmet T-594/18)
      (2018/C 445/24)
      Jezik postupka: engleski

         Stranke

         Tužitelj: Pharma Mar, SA (Colmenar Viejo, Španjolska) (zastupnici: M. Merola i V. Salvatore, odvjetnici)

         Tuženik: Europska komisija

         Tužbeni zahtjev

      Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

                  —

                  poništi Provedbenu odluku Komisije C(2018) 4831 final od 17. srpnja 2018., kojom je odbijeno izdavanje odobrenja za stavljanje lijeka u promet u skladu s Uredbom (EZ) br. 726/2004 (1) za „Aplidin – plitidepsin”, lijek za humanu uporabu;

                  —

                  naloži tuženiku snošenje troškova.

         Tužbeni razlozi i glavni argumenti

      U prilog osnovanosti tužbe tužitelj ističe pet tužbenih razloga.

                  1.

                  Prvi tužbeni razlog, koji se temelji na pristranosti onkološke znanstveno-savjetodavne skupine i njezina postupka imenovanja.

                              —

                              Tužitelj tvrdi da je povrijeđena obveza pažljivog i nepristranog ispitivanja svih aspekata slučaja, s obzirom na to da se pobijana odluka temelji na mišljenju stručnjaka koji nisu nepristrani.

                              —

                              Povreda obveze provođenja nepristranog ispitivanja na koju se poziva tužitelj također je povezana s imenovanjem stručnjaka od strane Europske agencije za lijekove (EMA) na način koji je neosnovano umanjio pluralizam mišljenja, koji treba smatrati preduvjetom za nepristranu ocjenu.

                  2.

                  Drugi tužbeni razlog, koji se temelji na povredi načela dobre uprave.

                              —

                              Tužitelj se poziva na način na koji je EMA imenovala stručnjake, a kojim je neosnovano umanjen pluralizam mišljenja i tvrdi da se to može smatrati povredom načela dobre uprave.

                  3.

                  Treći tužbeni razlog, koji se temelji na povredi članka 12. Uredbe (EZ) br. 726/2004 i na povredi načela jednakog postupanja.

                              —

                              Tužitelj tvrdi da je Komisija počinila očitu pogrešku u ocjeni i pogrešno zaključila da djelotvornost Aplidina nije pravilno i dostatno dokazana, čime je povrijeđen navedeni članak 12.

                              —

                              U postupku ispitivanja pred EMA-om, dio znanstvenih dokaza podnesenih u prilog djelotvornosti Aplidina nije uzet u obzir zbog metodologije koju je primijenio tužitelj, što nije u skladu s mišljenjem EMA-ine stručne radne skupine.

                              —

                              Metodologije koje su se primjenjivale u ovom slučaju istovjetne su onima koje je EMA primjenjivala u sličnom slučaju u vezi s izdavanjem odobrenja za stavljanje drugog lijeka u promet, što pokazuje da je povrijeđeno načelo jednakog postupanja.

                  4.

                  Četvrti tužbeni razlog, koji se temelji na povredi obveze obrazlaganja.

                              —

                              Tužitelj tvrdi da nije dano nikakvo obrazloženje odluke o tome da se ne uzmu u obzir znanstveni dokazi podneseni u prilog djelotvornosti Aplidina, osobito u pogledu razloga odstupanja od mišljenja EMA-ine stručne radne skupine.

                  5.

                  Peti tužbeni razlog, koji se temelji na povredi prava obrane.

                              —

                              Tužitelj tvrdi da nije mogao učinkovito koristiti svoje pravo obrane u vezi s pitanjem koje je bilo od ključne važnosti za ocjenu djelotvornosti Apidina, osobito s obzirom na ograničeno vrijeme pripreme za sastanke s usmenim obrazlaganjima.

         (1)  Uredba br. 726/2004 Europskog parlamenta i Vijeća od 31. ožujka 2004 o utvrđivanju postupaka odobravanja primjene i postupaka nadzora nad primjenom lijekova koji se rabe u humanoj i veterinarskoj medicini, te uspostavi Europske agencije za lijekove (SL 2004., L 136, str. 1.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 13., svezak 31., str. 18.).


title: Predmet T-720/16: Presuda Općeg suda od 29. studenoga 2018. – ARFEA protiv Komisije („Državne potpore — Retroaktivna naknada za obavljanje javnih usluga koju su dodijelila talijanska tijela — Usluga regionalnog putničkog prijevoza autobusom pružana između 1997. i 1998. na temelju koncesija — Odluka kojom se potpora proglašava nespojivom s unutarnjim tržištem i nalaže njezin povrat — Presuda Altmark — Primjena ratione temporis pravilâ materijalnog prava”)

text:
               4.2.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 44/25

      Presuda Općeg suda od 29. studenoga 2018. – ARFEA protiv Komisije
      (Predmet T-720/16) (1)

      ((„Državne potpore - Retroaktivna naknada za obavljanje javnih usluga koju su dodijelila talijanska tijela - Usluga regionalnog putničkog prijevoza autobusom pružana između 1997. i 1998. na temelju koncesija - Odluka kojom se potpora proglašava nespojivom s unutarnjim tržištem i nalaže njezin povrat - Presuda Altmark - Primjena ratione temporis pravilâ materijalnog prava”))
      (2019/C 44/31)
      Jezik postupka: talijanski

         Stranke

         Tužitelj: Aziende riunite filovie ed autolinee Srl (ARFEA) (Alessandria, Italija) (zastupnici: M. Chiti, V. Angiolini i L. Formilan, odvjetnici)

         Tuženik: Europska komisija (zastupnici: L. Armati i D. Recchia, agenti)

         Predmet

      Zahtjev na temelju članka 263. UFEU-a za poništenje Odluke Komisije (EU) 2016/2084 оd 10. lipnja 2016. o državnoj potpori SA.38132 (2015/C) (ex 2014/NN) – dodatna naknada trgovačkom društvu Arfea u okviru obveze obavljanja javnih usluga (SL 2016., L 321, str. 57.).

         Izreka

                  1.

                  Tužba se odbija.

                  2.

                  Društvu Aziende riunite filovie ed autolinee Srl (ARFEA) nalaže se snošenje troškova.

         (1)  SL C 441, 28. 11. 2016.


title: Predmet T-305/18 R: Rješenje predsjednika Općeg suda od 28. studenoga 2018. – Kljujev protiv Vijeća („Privremena pravna zaštita — Zajednička vanjska i sigurnosna politika — Mjere ograničavanja poduzete s obzirom na stanje u Ukrajini — Zamrzavanje financijskih sredstava — Zahtjev za suspenziju primjene — Fumus boni juris — Nepostojanje hitnosti”)

text:
               4.2.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 44/71

      Rješenje predsjednika Općeg suda od 28. studenoga 2018. – Kljujev protiv Vijeća
      (Predmet T-305/18 R)
      ((„Privremena pravna zaštita - Zajednička vanjska i sigurnosna politika - Mjere ograničavanja poduzete s obzirom na stanje u Ukrajini - Zamrzavanje financijskih sredstava - Zahtjev za suspenziju primjene - Fumus boni juris - Nepostojanje hitnosti”))
      (2019/C 44/93)
      Jezik postupka: engleski

         Stranke

         Tužitelj: Andrij Kljujev (Donjeck, Ukrajina) (zastupnici: B. Kennelly, QC, J. Pobjoy, barrister, R. Gherson i T. Garner, solicitors)

         Tuženik: Vijeće Europske unije (zastupnici: P. Mahnič i A. Vitro, agenti)

         Predmet

      Zahtjev na temelju članaka 278. i 279. UFEU-a za suspenziju primjene Odluke Vijeća (ZVSP) 2018/333 od 5. ožujka 2018. o izmjeni Odluke 2014/119/ZVSP o mjerama ograničavanja usmjerenima protiv određenih osoba, subjekata i tijela s obzirom na stanje u Ukrajini (SL 2018., L 63, str. 48.) i Provedbene uredbe Vijeća (EU) 2018/326 od 5. ožujka 2018. o provedbi Uredbe (EU) br. 208/2014 o mjerama ograničavanja usmjerenima protiv određenih osoba, subjekata i tijela s obzirom na stanje u Ukrajini (SL 2018., L 63, str. 5.), u dijelu u kojem se odnose na tužitelja.

         Izreka

                  1.

                  Odbija se zahtjev za privremenu pravnu zaštitu.

                  2.

                  O troškovima će se odlučiti naknadno.


title: Predmet T-115/18: Presuda Općeg suda od 6. prosinca 2018. – Tomasz KawałkoTrofeum protiv EUIPO-a – Ferrero (KINDERPRAMS) („Žig Europske unije — Postupak povodom prigovora — Prijava verbalnog žiga Europske unije KINDERPRAMS — Raniji nacionalni figurativni žigovi Kinder — Relativni razlog za odbijanje — Vjerojatnost dovođenja u zabludu — Istovjetnost ili sličnost proizvoda i usluga — Sličnost znakova — Članak 8. stavak 1. točka (b) Uredbe (EU) 2017/1001”)

text:
               18.2.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 65/32

      Presuda Općeg suda od 6. prosinca 2018. – Tomasz KawałkoTrofeum protiv EUIPO-a – Ferrero (KINDERPRAMS)
      (Predmet T-115/18) (1)

      ((„Žig Europske unije - Postupak povodom prigovora - Prijava verbalnog žiga Europske unije KINDERPRAMS - Raniji nacionalni figurativni žigovi Kinder - Relativni razlog za odbijanje - Vjerojatnost dovođenja u zabludu - Istovjetnost ili sličnost proizvoda i usluga - Sličnost znakova - Članak 8. stavak 1. točka (b) Uredbe (EU) 2017/1001”))
      (2019/C 65/40)
      Jezik postupka: engleski

         Stranke

         Tužitelj: Tomasz KawałkoTrofeum (Gdynia, Poljska) (zastupnik: P. Moksa, odvjetnik)

         Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (zastupnici: S. Bonne i H. O’Neill, agenti)

         Druga stranka u postupku pred žalbenim vijećem EUIPO-a, intervenijent u postupku pred Općim sudom: Ferrero SpA (Alba, Italija) (zastupnici: F. Jacobacci i L. Ghedina, odvjetnici)

         Predmet

      Tužba podnesena protiv odluke četvrtog žalbenog vijeća EUIPO-a od 14. prosinca 2017. (predmet R 1112/2017-4), koja se odnosi na postupak povodom prigovora između društava Ferrero i Tomasz KawałkoTrofeum.

         Izreka

                  1.

                  Tužba se odbija.

                  2.

                  Društvu Tomasz KawałkoTROFEUM nalaže se snošenje troškova.

         (1)  SL C 161, 7. 5. 2018.


title: Predmet C-823/18 P: Žalba koju je 27. prosinca 2018. podnijela Europska komisija protiv presude Općeg suda (peto vijeće) od 18. listopada 2018. u predmetu T-640/16: GEA Group AG protiv Komisije

text:
               11.3.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 93/32

      Žalba koju je 27. prosinca 2018. podnijela Europska komisija protiv presude Općeg suda (peto vijeće) od 18. listopada 2018. u predmetu T-640/16: GEA Group AG protiv Komisije
      (Predmet C-823/18 P)
      (2019/C 93/42)
      Jezik postupka: engleski

         Stranke

         Žalitelj: Europska komisija (zastupnik: T. Christoforou, P. Rossi, V. Bottka, agenti)

         Druga stranka u postupku: Gea Srl

         Zahtjevi

      Žalitelj od Suda zahtijeva da:

                  —

                  ukine žalbom pobijanu presudu;

                  —

                  GEA-i naloži snošenje svih troškova ovog postupka kao i troškova prvostupanjskog postupka.

         Žalbeni razlozi i glavni argumenti

      Komisija temelji žalbu na sljedeća dva žalbena razloga:
      Komisija tvrdi da je Opći sud počinio dvije pogreške koje se tiču prava. Prvo, pogrešno je primijenio načelo jednakog postupanja, zanemario je sudsku praksu o pojmu poduzetnika i solidarnoj odgovornosti te je usto pogriješio u pogledu posljedica smanjenja novčane kazne koja se može pripisati samo bivšoj podružnici poduzetnika koji je izvršio povredu. Komisija posebno smatra da je Opći sud u žalbom pobijanoj presudi odstupio od sudske prakse Suda prema kojoj pojam solidarne odgovornosti za dio novčane kazne koji je zajednički svim pravnim osobama na koje se odnosi odluka, predstavlja izraz pojma poduzetnika u smislu članka 101. UFEU-a (vidjeti presudu C-231/11 P, Siemens Österreich, t. 57.). Stoga su pravne osobe koje u vrijeme počinjenja povrede pripadaju istom poduzetniku, po definiciji solidarno odgovorne za novčanu kaznu koja odgovara sudjelovanju poduzetnika u povredi (do maksimalnog iznosa za koji svaka pravna osoba pojedinačno odgovara). Logika presude temelji se na analognoj primjeni teorije o unutarnjoj podjeli solidarne odgovornosti, koja je također imala za cilj isključiti sudužnike iz odgovornosti za dijelove solidarno izrečene novčane kazne. Međutim, Sud je tu teoriju odbacio u predmetu C-231/11 P, Siemens Österreich, i spojenim predmetima C-247/11 P i C-253/11 P, Areva. Osim toga, presuda zanemaruje sudsku praksu prema kojoj matično društvo ne može iskoristiti 10-postotno donje ograničenje svoje bivše podružnice (C-50/12 P, Kendrion, t. 58., 68. i 70.). Dakle, u donošenju presude počinjene su pravne pogreške u pogledu tumačenja i primjene ustaljene sudske prakse Suda, njome se stvara pravna nesigurnost i utječe na diskrecijsko pravo koje Komisija ima kod određivanja novčanih kazni poduzetnicima zbog kršenja članka 101. UFEU-a.
      Drugo, Komisija smatra da je Opći sud pogriješio kada je utvrdio da rok za plaćanje novčane kazne određene svim pravnim osobama u okviru poduzetnika koje su solidarno odgovorne (uključujući matično društvo GEA), počinje iznova teći od priopćavanja odluke o izmjeni kojom se novčana kazna smanjuje za samo jednu od tih pravnih osoba (ACW, bivšu podružnicu društva GEA). To je pogreška koja se tiče prava jer je Komisija ovlaštena odlukom o izmjeni smanjiti novčanu kaznu izrečenu samo jednoj pravnoj osobi koja je solidarno odgovorna, ako postoji materijalna pogreška koja utječe samo na tu pravnu osobu, bez potrebe za izmjenom novčanih kazni koje su u drugim dijelovima odluke izrečene preostalim pravnim osobama. Isto tako, Komisija ima pravo (ali nije obvezna) u tim okolnostima odrediti novi rok za jednu ili više pravnih osoba, pri čemu taj rok može isticati prije priopćavanja posljednje odluke o izmjeni. Razlog tomu je što izmjena novčane kazne ne znači da je ona zamijenjena. Slično tome, kad Sud smanji kaznu izrečenu pravnoj osobi, to ne dovodi do toga da se određuje nova novčana kazna s novim rokom (predmet C-523/15 P, WDI, t. 29. do 48. i 63. do 68. te predmet T-275/94, Groupement des cartes bancaires, t. 60. i 65.). Ako se presuda Općeg suda održi na snazi, pogreške na kojima se temelji presuda mogu utjecati na odvraćajući učinak Komisijinih novčanih kazni jer bi to značilo da bi izmjena novčane kazne izrečene jednom od njezinih adresata dovela do gubitka kamata na dio novčane kazne koji je zadržan za cijelog poduzetnika.
      Konačno, u pogledu oba aspekta obuhvaćena žalbenim razlozima, presuda je nejasna i nedovoljno obrazložena.


title: Predmet C-832/18: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 21. prosinca 2018. uputio Helsingin hovioikeus (Finska) – A i dr. protiv Finnair Oyi

text:
               11.3.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 93/33

      Zahtjev za prethodnu odluku koji je 21. prosinca 2018. uputio Helsingin hovioikeus (Finska) – A i dr. protiv Finnair Oyi
      (Predmet C-832/18)
      (2019/C 93/43)
      Jezik postupka: finski

         Sud koji je uputio zahtjev

      Helsingin hovioikeus

         Stranke glavnog postupka

         Tužitelji: A i dr.

         Tuženik: Finnair Oyi

         Prethodna pitanja

                  1.

                  Treba li Uredbu br. 261/2004 (1) tumačiti na način da putnik ima pravo na novu odštetu u smislu članka 7. stavka 1., ako je zbog otkazanog leta dobio odštetu, a stvarni zračni prijevoznik preusmjerenog leta i otkazanog leta je isti te je i preusmjereni let koji je uslijedio nakon otkazanog leta kasnio u odnosu na planirano vrijeme dolaska u mjeri koja daje pravo na odštetu?

                  2.

                  U slučaju potvrdnog odgovora na prvo pitanje, može li se stvarni zračni prijevoznik pozivati na izvanredne okolnosti u smislu članka 5. stavka 3., ako se prema Tehničkom follow-upu proizvođača zrakoplova koji se odnosi na zrakoplove koji su već u uporabi, s dijelom kojim se bavi predmetni dokument stvarno postupa kao s „On Condition” dijelom, to jest kao s dijelom koji se upotrebljava sve dok se ne pokvari, te se stvarni zračni prijevoznik na zamjenu predmetnog dijela pripremio tako da uvijek ima spreman zamjenski dio?

         (1)  Uredba (EZ) br. 261/2004 Europskog parlamenta i Vijeća od 11. veljače 2004. o utvrđivanju općih pravila odštete i pomoći putnicima u slučaju uskraćenog ukrcaja i otkazivanja ili dužeg kašnjenja leta u polasku te o stavljanju izvan snage Uredbe (EEZ) br. 295/91 (SL 2004., L 46, str. 1.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 7., svezak 26., str. 21.)


title: Predmet C-2/19: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 4. siječnja 2019. uputio Riigikohus (Estonija) – A. P. protiv Riigiprokuratuur

text:
               11.3.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 93/34

      Zahtjev za prethodnu odluku koji je 4. siječnja 2019. uputio Riigikohus (Estonija) – A. P. protiv Riigiprokuratuur
      (Predmet C-2/19)
      (2019/C 93/44)
      Jezik postupka: estonski

         Sud koji je uputio zahtjev

      Riigikohus

         Stranke glavnog postupka

         Žalitelj: A. P.

         Druga stranka u postupku: Riigiprokuratuur

         Prethodno pitanje

      Je li priznavanje presude države članice i nadzor njezina izvršenja spojivo s Okvirnom odlukom Vijeća 2008/947/PUP (1) od 27. studenoga 2008. o primjeni načela uzajamnog priznavanja na presude i probacijske odluke s ciljem nadzora probacijskih mjera i alternativnih sankcija i u slučaju kada se tom presudom kazna zatvora osuđeniku izriče kao uvjetna osuda bez dodatnih obveza tako da je njegova jedina obveza da tijekom probacijskog razdoblja ne počini novo kazneno djelo s namjerom (riječ je o uvjetnoj osudi u smislu članka 73. estonskog Kaznenog zakonika)?

         (1)  Okvirna odluka Vijeća 2008/947/PUP od 27. studenoga 2008. o primjeni načela uzajamnog priznavanja na presude i probacijske odluke s ciljem nadzora probacijskih mjera i alternativnih sankcija (SL 2008., L 337, str. 102.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 19., svezak 16., str. 148.)


title: Predmet C-5/19: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 4. siječnja 2019. uputio Varhoven administrativen sad (Bugarska) – Overgaz Mrezhi AD, neprofitna udruga Bulgarska Gazova Asotsiatsia protiv Komisia za energiyno i vodno regulirane

text:
               11.3.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 93/34

      Zahtjev za prethodnu odluku koji je 4. siječnja 2019. uputio Varhoven administrativen sad (Bugarska) – Overgaz Mrezhi AD, neprofitna udruga Bulgarska Gazova Asotsiatsia protiv Komisia za energiyno i vodno regulirane
      (Predmet C-5/19)
      (2019/C 93/45)
      Jezik postupka: bugarski

         Sud koji je uputio zahtjev

      Varhoven administrativen sad

         Stranke glavnog postupka

         Tužitelji: Overgaz Mrezhi AD, neprofitna udruga Bulgarska Gazova Asotsiatsia

         Tuženik: Komisia za energiyno i vodno regulirane (KEVR)

         Prethodna pitanja

                  1.

                  Je li prema člancima 36. i 38. Povelje Europske unije o temeljnim pravima i članku 3. Direktive 2009/73/EZ (1) Europskog parlamenta i Vijeća od 13. srpnja 2009. o zajedničkim pravilima za unutarnje tržište prirodnog plina i stavljanju izvan snage Direktive 2003/55/EZ dopuštena nacionalna mjera kao što je ona iz glavnog postupka, koja je predviđena člankom 35. Zakona za energetikata (Zakon o energiji) i dalje razrađena u članku 11. Naredbe br.. 2 za regulirane na cenite na prirodnia gaz (Uredba br. 2 o regulaciji cijena prirodnog plina) Daržavnate Komisije za energijno i vodno regulirane (Državno regulatorno povjerenstvo za energiju i vodu, u daljnjem tekstu: KEVR) od 19. ožujka 2013., prema kojoj cjelokupno financijsko opterećenje povezano s obvezama pružanja javne usluge energetskih poduzeća snose njihovi kupci s obzirom na to da:

                              a)

                              se gospodarsko opterećenje koje proizlazi iz obveza pružanja javne usluge ne odnosi na sva energetska poduzeća;

                              b)

                              troškove obveza pružanja javne usluge uglavnom snose krajnji kupci, koji ih ne mogu osporavati iako kupuju prirodni plin od krajnjih dobavljača po cijenama koje se slobodno formiraju;

                              c)

                              ne postoji razlikovanje s obzirom na gospodarsko opterećenje koje proizlazi iz ispunjavanja obveza pružanja javne usluge, a koje snose različite vrste kupaca;

                              d)

                              ne postoji vremensko ograničenje primjene te mjere;

                              e)

                              se vrijednost obveza pružanja javne usluge izračunava na temelju metode prijave troškova prema modelu predviđanja?

                  2.

                  Je li prema članku 3. Direktive 2009/73/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 13. srpnja 2009. o zajedničkim pravilima za unutarnje tržište prirodnog plina i stavljanju izvan snage Direktive 2003/55/EZ, uzimajući u obzir njezine uvodne izjave 44., 47., 48. i 49., dopušteno nacionalno pravilo kao što je ono iz članka 5. prijelaznih i završnih odredbi Zakona za normativnite aktove (Zakon o normativnim aktima), kojim se KEVR oslobađa obveza iz članaka 26. do 28. Zakona o normativnim aktima te osobito obveza u vezi s izradom nacrta podzakonskog akta u pogledu poštovanja načela nužnosti, osnovanosti, predvidljivosti, transparentnosti, koherentnosti, supsidijarnosti, razmjernosti i stabilnosti, provođenja javnog savjetovanja s građanima i pravnim osobama, prethodnog objavljivanja nacrta s obrazloženjem te obrazlaganja, uključujući ono o usklađenosti s pravom Unije?

         (1)  SL 2009, L 211, str. 94. (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 12., svezak 5., str. 39.).


title: Predmet T-400/10 RENV: Presuda Općeg suda od 14. prosinca 2018. – Hamas protiv Vijeća („Zajednička vanjska i sigurnosna politika — Mjere ograničavanja protiv određenih osoba i subjekata s ciljem borbe protiv terorizma — Zamrzavanje financijskih sredstava — Mogućnost da se tijelo treće zemlje smatra nadležnim tijelom u smislu Zajedničkog stajališta 2001/931/ZVSP — Činjenična osnova odluka o zamrzavanju financijskih sredstava — Činjenična osnova odluka o zamrzavanju financijskih sredstava — Obveza obrazlaganja — Pogreška u ocjeni — Pravo na djelotvornu sudsku zaštitu — Prava obrane — Pravo vlasništva”)

text:
               11.3.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 93/38

      Presuda Općeg suda od 14. prosinca 2018. – Hamas protiv Vijeća
      (Predmet T-400/10 RENV) (1)

      ((„Zajednička vanjska i sigurnosna politika - Mjere ograničavanja protiv određenih osoba i subjekata s ciljem borbe protiv terorizma - Zamrzavanje financijskih sredstava - Mogućnost da se tijelo treće zemlje smatra nadležnim tijelom u smislu Zajedničkog stajališta 2001/931/ZVSP - Činjenična osnova odluka o zamrzavanju financijskih sredstava - Činjenična osnova odluka o zamrzavanju financijskih sredstava - Obveza obrazlaganja - Pogreška u ocjeni - Pravo na djelotvornu sudsku zaštitu - Prava obrane - Pravo vlasništva”))
      (2019/C 93/48)
      Jezik postupka: francuski

         Stranke

         Tužitelj: Hamas (Doha, Katar) (zastupnik: L. Glock, odvjetnik)

         Tuženik: Vijeće Europske unije (zastupnici: B. Driessen, M. Bishop i A. Sikora-Kalėda, agenti)

         Intervenijenti u potporu tuženiku: Francuska Republika (zastupnici: D. Colas i F. Fize, agenti); i Europska komisija (zastupnici: u početku F. Castillo de la Torre, M. Konstantinidis i R. Tricot, a zatim F. Castillo de la Torre, L. Baumgart i C. Zadra, agenti)

         Predmet

      Zahtjev na temelju članka 263. UFEU-a za poništenje, kao prvo, Obavijesti Vijeća upućene osobama, skupinama i subjektima koji se nalaze na popisu iz članka 2. stavka 3. Uredbe Vijeća (EZ) br. 2580/2001 o posebnim mjerama ograničavanja protiv određenih osoba i subjekata s ciljem borbe protiv terorizma (SL 2010., C 188, str. 13.), Odluke Vijeća 2010/386/ZVSP od 12. srpnja 2010. kojom se ažurira popis osoba, skupina i subjekata na koje se primjenjuju članci 2., 3. i 4. Zajedničkog stajališta 2001/931/ZVSP o primjeni posebnih mjera u borbi protiv terorizma (SL 2010., L 178, str. 28.) i Provedbene uredbe Vijeća (EU) br. 610/2010 od 12. srpnja 2010. o provedbi članka 2. stavka 3. Uredbe (EZ) br. 2580/2001 o posebnim mjerama ograničavanja protiv određenih osoba i subjekata s ciljem borbe protiv terorizma i stavljanju izvan snage Provedbene uredbe (EU) br. 1285/2009 (SL 2010., L 178, str. 1.), u dijelu u kojem se ti akti odnose na tužitelja; kao drugo, Odluke Vijeća 2011/70/ZVSP od 31. siječnja 2011. o ažuriranju popisa osoba, skupina i subjekata na koje se primjenjuju članci 2., 3. i 4. Zajedničkog stajališta 2001/931/ZVSP o primjeni posebnih mjera u borbi protiv terorizma (SL 2011., L 28, str. 57.), i Provedbene uredbe Vijeća (EU) br. 83/2011 od 31. siječnja 2011. o provedbi članka 2. stavka 3. Uredbe (EZ) br. 2580/2001 o posebnim mjerama ograničavanja protiv određenih osoba i subjekata s ciljem borbe protiv terorizma i o stavljanju izvan snage Provedbene uredbe br. 610/2010 (SL 2011., L 28, str. 14.), u dijelu u kojem se ti akti odnose na tužitelja; kao treće, Odluke Vijeća 2011/430/ZVSP od 18. srpnja 2011. o ažuriranju popisa osoba, skupina i subjekata na koje se primjenjuju članci 2., 3. i 4. Zajedničkog stajališta 2001/931/ZVSP o primjeni posebnih mjera u borbi protiv terorizma (SL 2011., L 188, str. 47.), i Provedbene uredbe Vijeća (EU) br. 687/2011 od 18. srpnja 2011. o provedbi članka 2. stavka 3. Uredbe (EZ) br. 2580/2001 o posebnim mjerama ograničavanja protiv određenih osoba i subjekata s ciljem borbe protiv terorizma i stavljanju izvan snage provedbenih uredaba br. 610/2010 i br. 83/2011 (SL 2011., L 188, str. 2.), u dijelu u kojem se ti akti odnose na tužitelja; kao četvrto, Odluke Vijeća 2011/872/ZVSP od 22. prosinca 2011. o ažuriranju popisa osoba, skupina i subjekata na koje se primjenjuju članci 2., 3. i 4. Zajedničkog stajališta 2001/931/ZVSP o primjeni posebnih mjera u borbi protiv terorizma i stavljanju izvan snage Odluke 2011/430 (SL 2011., L 343, str. 54.), i Provedbene uredbe Vijeća (EU) br. 1375/2011 od 22. prosinca 2011. o provedbi članka 2. stavka 3. Uredbe (EZ) br. 2580/2001 o posebnim mjerama ograničavanja protiv određenih osoba i subjekata s ciljem borbe protiv terorizma i stavljanju izvan snage Provedbene uredbe br. 687/2011 (SL 2011., L 343, str. 10.), u dijelu u kojem se ti akti odnose na tužitelja; kao peto, Odluke Vijeća 2012/333/ZVSP od 25. lipnja 2012. o ažuriranju popisa osoba, skupina i subjekata na koje se primjenjuju članci 2., 3. i 4. Zajedničkog stajališta 2001/931/ZVSP o primjeni posebnih mjera u borbi protiv terorizma i stavljanju izvan snage Odluke 2011/872 (SL 2012., L 165, str. 72.), i Provedbene uredbe Vijeća (EU) br. 542/2012 od 25. lipnja 2012. o provedbi članka 2. stavka 3. Uredbe (EZ) br. 2580/2001 o posebnim mjerama ograničavanja protiv određenih osoba i subjekata s ciljem borbe protiv terorizma i stavljanju izvan snage Provedbene uredbe br. 1375/2011 (SL 2012., L 165, str. 12.), u dijelu u kojem se ti akti odnose na tužitelja; kao šesto, Odluke Vijeća 2012/765/ZVSP od 10. prosinca 2012. o ažuriranju popisa osoba, skupina i subjekata na koje se primjenjuju članci 2., 3. i 4. Zajedničkog stajališta 2001/931/ZVSP o primjeni posebnih mjera u borbi protiv terorizma i stavljanju izvan snage Odluke 2012/333 (SL 2012., L 337, str. 50.), i Provedbene uredbe Vijeća (EU) br. 1169/2012 od 10. prosinca 2012. o provedbi članka 2. stavka 3. Uredbe (EZ) br. 2580/2001 o posebnim mjerama ograničavanja protiv određenih osoba i subjekata s ciljem borbe protiv terorizma i stavljanju izvan snage Provedbene uredbe br. 542/2012 (SL 2012., L 337, str. 2.), u dijelu u kojem se ti akti odnose na tužitelja; kao sedmo, Odluke Vijeća 2013/395/ZVSP od 25. srpnja 2013. o ažuriranju i izmjeni popisa osoba, skupina i subjekata na koje se primjenjuju članci 2., 3. i 4. Zajedničkog stajališta 2001/931/ZVSP o primjeni posebnih mjera u borbi protiv terorizma i stavljanju izvan snage Odluke 2012/765 (SL 2013., L 201, str. 57.), i Provedbene uredbe Vijeća (EU) br. 714/2013 od 25. srpnja 2013. o provedbi članka 2. stavka 3. Uredbe (EZ) br. 2580/2001 o posebnim mjerama ograničavanja protiv određenih osoba i subjekata s ciljem borbe protiv terorizma i o stavljanju izvan snage Provedbene uredbe br. 1169/2012 (SL 2013., L 201, str. 10.), u dijelu u kojem se ti akti odnose na tužitelja; kao osmo, Odluke Vijeća 2014/72/ZVSP od 10. veljače 2014. o ažuriranju i izmjeni popisa osoba, skupina i subjekata na koje se primjenjuju članci 2., 3. i 4. Zajedničkog stajališta 2001/931/ZVSP o primjeni posebnih mjera u borbi protiv terorizma i o stavljanju izvan snage Odluke 2013/395 (SL 2014., L 40, str. 56.), i Provedbene uredbe Vijeća (EU) br. 125/2014 od 10. veljače 2014. o provedbi članka 2. stavka 3. Uredbe (EZ) br. 2580/2001 o posebnim mjerama ograničavanja protiv određenih osoba i subjekata s ciljem borbe protiv terorizma i o stavljanju izvan snage Provedbene uredbe br. 714/2013 (SL 2014., L 40, str. 9.), u dijelu u kojem se ti akti odnose na tužitelja; kao deveto, Odluke Vijeća 2014/483/ZVSP od 22. srpnja 2014. o ažuriranju i izmjeni popisa osoba, skupina i subjekata na koje se primjenjuju članci 2., 3. i 4. Zajedničkog stajališta 2001/931/ZVSP o primjeni posebnih mjera u borbi protiv terorizma i o stavljanju izvan snage Odluke 2014/72 (SL 2014., L 217, str. 35.), i Provedbene uredbe Vijeća (EU) br. 790/2014 od 22. srpnja 2014. o provedbi članka 2. stavka 3. Uredbe (EZ) br. 2580/2001 o posebnim mjerama ograničavanja protiv određenih osoba i subjekata s ciljem borbe protiv terorizma i o stavljanju izvan snage Provedbene uredbe br. 125/2014 (SL 2014., L 217, str. 1.), u dijelu u kojem se ti akti odnose na tužitelja; kao deseto, Odluke Vijeća (ZVSP) 2017/1426 od 4. kolovoza 2017. o ažuriranju popisa osoba, skupina i subjekata na koje se primjenjuju članci 2., 3. i 4. Zajedničkog stajališta 2001/931/ZVSP o primjeni posebnih mjera u borbi protiv terorizma i o stavljanju izvan snage Odluke (ZVSP) 2017/154 (SL 2017., L 204, str. 95.), i Provedbene uredbe Vijeća (EU) 2017/1420 od 4. kolovoza 2017. o provedbi članka 2. stavka 3. Uredbe (EZ) br. 2580/2001 o posebnim mjerama ograničavanja protiv određenih osoba i subjekata s ciljem borbe protiv terorizma, i o stavljanju izvan snage Provedbene uredbe (EU) 2017/150 (SL 2017., L 204, str. 3.), u dijelu u kojem se ti akti odnose na tužitelja.

         Izreka

                  1.

                  Tužba se odbija.

                  2.

                  Hamas će snositi vlastite troškove i troškove Vijeća Europske unije.

                  3.

                  Francuska Republika i Europska komisija snosit će vlastite troškove.

         (1)  SL C 317, 20. 11. 2010.


title: Predmet T-298/16: Presuda Općeg suda od 14. prosinca 2018. – East West Consulting protiv Komisije („Izvanugovorna odgovornost — Instrument pretpristupne pomoći — Treća država — Nacionalna javna nabava — Decentralizirano upravljanje — Odluka 2008/969/EZ, Euratom — Sustav ranog upozoravanja (SRU) — Aktiviranje upozorenja u SRU-u — Zaštita financijskih interesa Unije — Komisijino odbijanje ex ante odobrenja — Nedodjela ugovora — Nadležnost Općeg suda — Dopuštenost dokaza — Nepostojanje pravne osnove upozorenja — Prava obrane — Pretpostavka nedužnosti — Dovoljno ozbiljna povreda pravnog pravila kojim se dodjeljuju prava pojedincima — Uzročna veza — Imovinska i neimovinska šteta — Gubitak ugovora — Gubitak prilike za dobivanje drugih ugovora”)

text:
               11.3.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 93/40

      Presuda Općeg suda od 14. prosinca 2018. – East West Consulting protiv Komisije
      (Predmet T-298/16) (1)

      ((„Izvanugovorna odgovornost - Instrument pretpristupne pomoći - Treća država - Nacionalna javna nabava - Decentralizirano upravljanje - Odluka 2008/969/EZ, Euratom - Sustav ranog upozoravanja (SRU) - Aktiviranje upozorenja u SRU-u - Zaštita financijskih interesa Unije - Komisijino odbijanje ex ante odobrenja - Nedodjela ugovora - Nadležnost Općeg suda - Dopuštenost dokaza - Nepostojanje pravne osnove upozorenja - Prava obrane - Pretpostavka nedužnosti - Dovoljno ozbiljna povreda pravnog pravila kojim se dodjeljuju prava pojedincima - Uzročna veza - Imovinska i neimovinska šteta - Gubitak ugovora - Gubitak prilike za dobivanje drugih ugovora”))
      (2019/C 93/49)
      Jezik postupka: francuski

         Stranke

         Tužitelj: East West Consulting SPRL (Nandrin, Belgija) (zastupnici: u početku L. Levi i A. Tymen, a zatim L. Levi, odvjetnici)

         Tuženik: Europska komisija (zastupnici: F. Dintilhac i J. Estrada de Solà, agenti)

         Predmet

      Zahtjev na temelju članka 268. UFEU-a kojim se traži naknada štete koju je tužitelj navodno pretrpio zbog upozorenja glede njega u sustavu ranog upozoravanja (SRU) i naknadnog odbijanja, na temelju tog upozorenja, da se s njim sklopi ugovor o nabavi, koji je bio dodijeljen konzorciju koji je vodio, a koji je trebala financirati Europska unija u okviru Instrumenta pretpristupne pomoći (IPA).

         Izreka

                  1.

                  Nalaže se Europskoj komisiji da društvu East West Consulting SPRL plati iznos od 20 000 eura.

                  2.

                  U preostalom dijelu tužba se odbija.

                  3.

                  Svaka stranka snosit će vlastite troškove.

         (1)  SL C 270, 25. 7. 2016.


title: Predmet T-348/16 OP: Presuda Općeg suda od 17. siječnja 2019. – Aristoteleio Panepistimio Thessalonikis protiv ERCEA-e („Arbitražna klauzula — Sedmi okvirni program za istraživanje i tehnološki razvoj te za demonstracijske aktivnosti — Projekt Minatran — Prihvatljivi troškovi — Naknada — Presuda zbog ogluhe — Prigovor”)

text:
               11.3.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 93/40

      Presuda Općeg suda od 17. siječnja 2019. – Aristoteleio Panepistimio Thessalonikis protiv ERCEA-e
      (Predmet T-348/16 OP) (1)

      ((„Arbitražna klauzula - Sedmi okvirni program za istraživanje i tehnološki razvoj te za demonstracijske aktivnosti - Projekt Minatran - Prihvatljivi troškovi - Naknada - Presuda zbog ogluhe - Prigovor”))
      (2019/C 93/50)
      Jezik postupka: grčki

         Stranke

         Tužitelj u glavnom postupku: Aristoteleio Panepistimio Thessalonikis (Solun, Grčka) (zastupnici: V. Christianos i S. Paliou, odvjetnici)

         Tuženik u glavnom postupku: Izvršna agencija Europskog istraživačkog vijeća (zastupnici: M. Pesquera Alonso i F. Sgritta, agenti, uz asistenciju E. Kourakisa i P. Dikaioua, odvjetnika)

         Predmet

      Prigovor koji je ERCEA podnijela protiv presude od 6. travnja 2017., Aristoteleio Panepistimio Thessalonikis/ERCEA (T-348/16, neobjavljene, EU:T:2017:268).

         Izreka

                  1.

                  Poništavaju se točke 1., 2. i 3. izreke presude od 6. travnja 2017., Aristoteleio Panepistimio Thessalonikis/ERCEA (T-348/16).

                  2.

                  Potraživanje iz opomene dužniku Izvršne agencije Europskog istraživačkog vijeća (ERCEA) br. 3241606289 od 26. svibnja 2016., kojom se od Aristoteleio Panepistimio Thessalonikis traži da vrati dio iznosa od 245 525,43 eura subvencije koju je dobio za projekt Minatran neosnovano je u visini od 233 611,75 eura i potonji iznos odgovara prihvatljivim troškovima.

                  3.

                  Tužba koju je podnio Aristoteleio Panepistimio Thessalonikis i prigovor koji je podnijela ERCEA odbijaju se u preostalom dijelu.

                  4.

                  ERCEA-i se nalaže snošenje vlastitih troškova i troškova Aristoteleio Panepistimio Thessalonikis koji su nastali u predmetima T-348/16 i T-348/16 OP.

                  5.

                  ERCEA-i se nalaže snošenje vlastitih troškova, kao i troškova Aristoteleio Panepistimio Thessalonikis nastalih u predmetu T-348/16 OP-R.

         (1)  SL C 296, 16. 8. 2016


title: Predmet T-413/16: Presuda Općeg suda od 16. siječnja 2019. – Cham protiv Vijeća („Zajednička vanjska i sigurnosna politika — Mjere ograničavanja protiv Sirije — Zamrzavanje financijskih sredstava — Prava obrane — Pravo na djelotvornu sudsku zaštitu — Obveza obrazlaganja — Očita pogreška u ocjeni — Pravo na čast i ugled — Pravo vlasništva — Pretpostavka nedužnosti — Proporcionalnost”)

text:
               11.3.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 93/42

      Presuda Općeg suda od 16. siječnja 2019. – Cham protiv Vijeća
      (Predmet T-413/16) (1)

      ((„Zajednička vanjska i sigurnosna politika - Mjere ograničavanja protiv Sirije - Zamrzavanje financijskih sredstava - Prava obrane - Pravo na djelotvornu sudsku zaštitu - Obveza obrazlaganja - Očita pogreška u ocjeni - Pravo na čast i ugled - Pravo vlasništva - Pretpostavka nedužnosti - Proporcionalnost”))
      (2019/C 93/52)
      Jezik postupka: francuski

         Stranke

         Tužitelj: Cham Holding (Damask, Sirija) (zastupnik: E. Ruchat, odvjetnik)

         Tuženik: Vijeće Europske unije (zastupnici: u početku S. Kyriakopoulou, G. Étienne i A. Vitro, zatim S. Kyriakopoulou i A. Vitro te naposljetku S. Kyriakopoulou, A. Vitro i V. Piessevaux, agenti)

         Predmet

      Zahtjev koji se temelji na članku 263. UFEU-a kojim se traži poništenje Odluke Vijeća (ZVSP) 2016/850 od 27. svibnja 2016. o izmjeni Odluke 2013/255/ZVSP o mjerama ograničavanja protiv Sirije (SL 2016., L 141, str. 125.), kao i njezinih kasnijih provedbenih akata, Odluke Vijeća (ZVSP) 2017/917 od 29. svibnja 2017. o izmjeni Odluke 2013/255/ZVSP o mjerama ograničavanja protiv Sirije (SL 2017., L 139, str. 62.) i Odluke Vijeća (ZVSP) 2018/778 od 28. svibnja 2018. o izmjeni Odluke 2013/255/ZVSP o mjerama ograničavanja protiv Sirije (SL 2018., L 131, str. 16.), u dijelu u kojem se ti akti odnose na tužitelja.

         Izreka

                  1.

                  Tužba se odbija.

                  2.

                  Cham Holding snosit će vlastite troškove kao i troškove Vijeća Europske unije.

         (1)  SL C 364, 3. 10. 2016.


title: Predmet T-525/16: Presuda Općeg suda od 14. prosinca 2018. – GQ i dr. protiv Komisije („Javna služba — Dužnosnici — Reforma Pravilnika o osoblju — Uredba (EU, Euratom) br. 1023/2013 — Vrste radnih mjesta — Prijelazna pravila o raspoređivanju na određenu vrstu radnog mjesta — Članak 31. Priloga XIII. Pravilniku o osoblju — Asistenti u prijelaznom razdoblju — Promaknuće u skladu s člankom 45. Pravilnika o osoblju, koje se odobrava u karijernom toku koji odgovara radnom mjestu na kojem je osoba zaposlena — Pristup radnom mjestu „viši asistent” (AST 10) isključivo na temelju postupka iz članka 4. i članka 29. stavka 1. Pravilnika o osoblju — Jednako postupanje — Gubitak prava na promaknuće u razred AST 10 — Legitimna očekivanja”)

text:
               11.3.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 93/43

      Presuda Općeg suda od 14. prosinca 2018. – GQ i dr. protiv Komisije
      (Predmet T-525/16) (1)

      ((„Javna služba - Dužnosnici - Reforma Pravilnika o osoblju - Uredba (EU, Euratom) br. 1023/2013 - Vrste radnih mjesta - Prijelazna pravila o raspoređivanju na određenu vrstu radnog mjesta - Članak 31. Priloga XIII. Pravilniku o osoblju - Asistenti u prijelaznom razdoblju - Promaknuće u skladu s člankom 45. Pravilnika o osoblju, koje se odobrava u karijernom toku koji odgovara radnom mjestu na kojem je osoba zaposlena - Pristup radnom mjestu „viši asistent” (AST 10) isključivo na temelju postupka iz članka 4. i članka 29. stavka 1. Pravilnika o osoblju - Jednako postupanje - Gubitak prava na promaknuće u razred AST 10 - Legitimna očekivanja”))
      (2019/C 93/53)
      Jezik postupka: francuski

         Stranke

         Tužitelji: GQ i 7 drugih tužitelja čija su imena navedena u prilogu presudi (zastupnici: T. Bontinck i A. Guillerme, odvjetnici)

         Tuženik: Europska komisija (zastupnici: u početku J. Currall i G. Gattinara, zatim G. Gattinara i C. Berardis-Kayser te naposljetku G. Gattinara i G. Berscheid, agenti)

         Intervenijenti u potporu tuženiku: Europski parlament (zastupnici: u početku M. Dean i N. Chemaï, a zatim J. Steele, L. Deneys i J. Van Pottelberge, agenti); i Vijeće Europske unije (zastupnici: u početku M. Bauer i E. Rebasti, a zatim M. Bauer i R. Meyer, agenti)

         Predmet

      Zahtjev koji se temelji na članku 263. UFEU-a za poništenje Komisijinih odluka kojima je tijelo za imenovanje te institucije rasporedio tužitelje na radno mjesto „asistent u prijelaznom razdoblju”, zbog čega su s učinkom od 1. siječnja 2014. izgubili pravo na promaknuće u viši razred, a koje su potvrđene odlukom navedenog tijela od 3. srpnja 2014. kojom su odbijene žalbe tužitelja podnesene između 11. i 28. ožujka 2014.

         Izreka

                  1.

                  Tužba se odbija.

                  2.

                  GQ-u i drugim dužnosnicima Europske komisije čija su imena navedena u prilogu nalaže se snošenje troškova.

                  3.

                  Europski parlament i Vijeće Europske unije snosit će vlastite troškove.

         (1)  SL C 7, 12. 1. 2015. (Predmet prvotno upisan pred Službeničkim sudom Europske unije pod brojem F-111/14 i prenesen Općem sudu Europske unije 1.9.2016.).


title: Predmet T-540/16: Presuda Općeg suda od 14. prosinca 2018. – FZ i dr. protiv Komisije („Javna služba — Dužnosnici — Reforma Pravilnika — Uredba (EU, Euratom) br. 1023/2013 — Vrste radnih mjesta — Prijelazna pravila o razvrstavanju u vrste radnih mjesta — Članak 30. priloga XIII. Pravilniku — Administratori u prijelaznom razdoblju (AD 13) — Administratori (AD 12) — Promaknuće na temelju članka 45. Pravilnika dopušteno samo u okviru karijernih tokova koji odgovaraju vrsti radnog mjesta na kojem je zaposlen — Pristup vrsti radnog mjesta „načelnik odjela ili jednakovrijedno mjesto” ili „savjetnik ili jednakovrijedno mjesto” isključivo sukladno postupku iz članka 4. i članka 29. stavka 1. Pravilnika — Pojam akta koji negativno utječe — Potvrđujući akt — Litispendencija — Poštovanje zahtjeva u vezi s predsudskim postupkom — Dopuštenost”)

text:
               11.3.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 93/45

      Presuda Općeg suda od 14. prosinca 2018. – FZ i dr. protiv Komisije
      (Predmet T-540/16) (1)

      ((„Javna služba - Dužnosnici - Reforma Pravilnika - Uredba (EU, Euratom) br. 1023/2013 - Vrste radnih mjesta - Prijelazna pravila o razvrstavanju u vrste radnih mjesta - Članak 30. priloga XIII. Pravilniku - Administratori u prijelaznom razdoblju (AD 13) - Administratori (AD 12) - Promaknuće na temelju članka 45. Pravilnika dopušteno samo u okviru karijernih tokova koji odgovaraju vrsti radnog mjesta na kojem je zaposlen - Pristup vrsti radnog mjesta „načelnik odjela ili jednakovrijedno mjesto” ili „savjetnik ili jednakovrijedno mjesto” isključivo sukladno postupku iz članka 4. i članka 29. stavka 1. Pravilnika - Pojam akta koji negativno utječe - Potvrđujući akt - Litispendencija - Poštovanje zahtjeva u vezi s predsudskim postupkom - Dopuštenost”))
      (2019/C 93/55)
      Jezik postupka: francuski

         Stranke

         Tužitelj: FZ i osam drugih tužitelja čija se imena nalaze u prilogu presudi (zastupnici: T. Bontinck i A. Guillerme, odvjetnici)

         Tuženik: Europska komisija (zastupnici: u početku J. Currall i G. Gattinara, zatim G. Gattinara i C. Berardis-Kayser te naposljetku G. Gattinara i L. Radu Bouyon, agenti)

         Intervenijenti u potporu tuženiku: Europski parlament (zastupnici: u početku N. Chemaï i M. Dean, zatim L. Deneys, J. Steele i J. Van Pottelberge, agenti); i Vijeće Europske unije (zastupnici: u početku M. Bauer i M. Veiga, zatim M. Bauer i R. Meyer, agenti)

         Predmet

      Zahtjev temeljem članka 270. UFEU-a kojim se traži poništenje Komisijinih odluka kojima je tijelo za imenovanje te institucije tužitelje razvrstalo u vrste radnih mjesta „administratora u prijelaznom razdoblju” ili „administratora”, što je s učinkom od 1. siječnja 2014. imalo za posljedicu gubitak njihovih uvjeta za promaknuće u viši razred.

         Izreka

                  1.

                  U dijelu u kojem su je podnijeli FZ i osam dužnosnika Europske komisije, izuzev GL-a, čija se imena nalaze u prilogu, tužba se odbacuje kao nedopuštena.

                  2.

                  U dijelu u kojem ju je podnio GL, tužba se odbacuje kao nedopuštena i odbija kao u svakom slučaju neosnovana.

                  3.

                  Komisija će snositi vlastite troškove i nalaže joj se snošenje polovine troškova dužnosnika čija se imena nalaze u prilogu.

                  4.

                  FZ i drugi dužnosnici čija se imena nalaze u prilogu snosit će polovinu vlastitih troškova.

                  5.

                  Europski parlament i Vijeće Europske unije snosit će vlastite troškove.

         (1)  SL C 96, 23. 3. 2015. (predmet prvotno upisan pred Službeničkim sudom Europske unije pod brojem F-18/15 i prenesen Općem sudu Europske unije 1. 9. 2016.).


title: Predmet T-641/16 RENV i T-137/17: Presuda Općeg suda od 13. prosinca 2018. – Kakol protiv Komisije („Javna služba — Dužnosnici — Postupak zapošljavanja — Obavijest o natječaju — Otvoreni natječaj — Uskraćivanje kandidatu pristupa testiranju organiziranom u centru za procjenu — Nepriznavanje naslova ili diploma — Pristup ranijem natječaju — Uvjeti sličnih natječaja — Pravilo o podudarnosti između tužbe i žalbe — Pravomoćnost — Nepoštovanje prethodnog upravnog postupka — Akt kojim se nanosi šteta u smislu članka 91. Pravilnika — Nadležnost autora akta — Zahtjev za naknadu štete”)

text:
               11.3.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 93/46

      Presuda Općeg suda od 13. prosinca 2018. – Kakol protiv Komisije
      (Predmet T-641/16 RENV i T-137/17) (1)

      ((„Javna služba - Dužnosnici - Postupak zapošljavanja - Obavijest o natječaju - Otvoreni natječaj - Uskraćivanje kandidatu pristupa testiranju organiziranom u centru za procjenu - Nepriznavanje naslova ili diploma - Pristup ranijem natječaju - Uvjeti sličnih natječaja - Pravilo o podudarnosti između tužbe i žalbe - Pravomoćnost - Nepoštovanje prethodnog upravnog postupka - Akt kojim se nanosi šteta u smislu članka 91. Pravilnika - Nadležnost autora akta - Zahtjev za naknadu štete”))
      (2019/C 93/56)
      Jezik postupka: francuski

         Stranke

         Tužitelj: Danuta Kakol (Luxembourg, Luksemburg) (zastupnik: R. Duta, odvjetnik)

         Tuženik: Europska komisija (zastupnici: G. Gattinara i L. Radu Bouyon, agenti)

         Predmet

      Zahtjev na temelju članka 270. UFEU-a radi, s jedne strane, poništenja odluka od 14. veljače 2014., dostavljenih 2. svibnja 2016. i 25. studenoga 2016., o uskraćivanju pristupa tužitelju testiranju u centru za procjenu u okviru natječaja AD/177/10 koji je organizirao Europski ured za odabir osoblja (EPSO), zato što nije ispunjavao posebne uvjete u pogledu naslova i diploma zahtijevanih u obavijesti o natječaju, ili o odbijanju njegove žalbe protiv tog odbijanja pristupa, i, s druge strane, nalaganja Komisiji da mu isplati iznos od 5 000 eura na ime naknade neimovinske štete koju je navodno pretrpio zbog uvredljivog načina na koji se odnosilo prema njegovoj prijavi za natječaj.

         Izreka

                  1.

                  Predmeti T-641/16 RENV i T-137/17 spajaju se u svrhu donošenja presude.

                  2.

                  U predmetu T-641/16 RENV postupak po zahtjevu za poništenje se obustavlja, te se u preostalom dijelu tužba odbija.

                  3.

                  U predmetu T-137/17, tužba se odbija.

                  4.

                  Svaka će stranka snositi vlastite troškove koji se odnose na predmete T-641/16 RENV i T-137/17, kao i na predmete F-48/14 i T-152/15 P.

         (1)  SL C 52, 22.2.2014. (predmet prvotno upisan pred Službeničkim sudom Europske unije pod brojem F-1/14 i 1.9.2016. prenesen Općem sudu Europske unije).


title: Predmet T-750/16: Presuda Općeg suda od 14. prosinca 2018. – FV protiv Vijeća („Javna služba — Dužnosnici — Članak 42.c Pravilnika o osoblju — Dopust u interesu službe — Jednako postupanje — Zabrana diskriminacije na temelju dobi — Očita pogreška u ocjeni — Odgovornost”)

text:
               11.3.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 93/47

      Presuda Općeg suda od 14. prosinca 2018. – FV protiv Vijeća
      (Predmet T-750/16) (1)

      ((„Javna služba - Dužnosnici - Članak 42.c Pravilnika o osoblju - Dopust u interesu službe - Jednako postupanje - Zabrana diskriminacije na temelju dobi - Očita pogreška u ocjeni - Odgovornost”))
      (2019/C 93/57)
      Jezik postupka: francuski

         Stranke

         Tužiteljica: FV (zastupnici: u početku L. Levi i A. Tymen, a zatim L. Levi, odvjetnici)

         Tuženik: Vijeće Europske unije (zastupnici: M. Bauer i R. Meyer, agenti)

         Intervenijenti u potporu tuženiku: Europski parlament (zastupnici: A. Troupiotis i J. A. Steele, agenti) i Europska komisija (zastupnici: G. Berscheid i D. Martin, agenti)

         Predmet

      Zahtjev na temelju članka 270. UFEU-a kojim se traži poništenje Odluke Vijeća od 8. prosinca 2015. o slanju tužiteljice na dopust u interesu službe na temelju članka 42.c Pravilnika o osoblju za dužnosnike Europske unije i, prema potrebi, odluke od 19. srpnja 2016. kojom se odbija tužiteljičina žalba i, s druge strane, naknade štete koju je tužiteljica navodno pretrpjela.

         Izreka

                  1.

                  Odluka od 8. prosinca 2015. kojom je FV poslana na dopust u interesu službe se poništava.

                  2.

                  U preostalom dijelu tužba se odbija.

                  3.

                  Vijeće Europske unije snosit će vlastite troškove kao i troškove FV-a.

                  4.

                  Europski parlament i Europska komisija snosit će vlastite troškove.

         (1)  SL C 6, 9. 1. 2017.


title: Predmet T-46/17: Presuda Općeg suda od 14. prosinca 2018. – TDH Group protiv EUIPO-a – Comercial de Servicios Agrigan (Pet Cuisine) („Žig Europske unije — Postupak povodom prigovora — Međunarodna registracija u kojoj je naznačena Europska unija — Figurativni žig Pet Cuisine — Raniji figurativni žig Europske unije The Pet CUISINE alimento para mascotas felices Genial — Relativni razlog za odbijanje — Vjerojatnost dovođenja u zabludu — Članak 8. stavak 1. točka (b) Uredbe (EZ) br. 207/2009 (koji je postao članak 8. stavak 1. točka (b) Uredbe (EU) 2017/1001)”)

text:
               11.3.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 93/48

      Presuda Općeg suda od 14. prosinca 2018. – TDH Group protiv EUIPO-a – Comercial de Servicios Agrigan (Pet Cuisine)
      (Predmet T-46/17) (1)

      ((„Žig Europske unije - Postupak povodom prigovora - Međunarodna registracija u kojoj je naznačena Europska unija - Figurativni žig Pet Cuisine - Raniji figurativni žig Europske unije The Pet CUISINE alimento para mascotas felices Genial - Relativni razlog za odbijanje - Vjerojatnost dovođenja u zabludu - Članak 8. stavak 1. točka (b) Uredbe (EZ) br. 207/2009 (koji je postao članak 8. stavak 1. točka (b) Uredbe (EU) 2017/1001)”))
      (2019/C 93/59)
      Jezik postupka: engleski

         Stranke

         Tužitelj: TDH Group (Bruxelles, Belgija) (zastupnik: D. Chen, odvjetnik)

         Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (zastupnik: M. Rajh, agent)

         Druga stranka u postupku pred žalbenim vijećem EUIPO-a: Comercial de Servicios Agrigan, SA (Huesca, Španjolska)

         Predmet

      Tužba protiv odluke drugog žalbenog vijeća EUIPO-a od 10. studenoga 2016. (predmet R 685/2016-2), koja se odnosi na postupak povodom prigovora između Comercial de Servicios Agrigán i TDH Group.

         Izreka

                  1.

                  Tužba se odbija.

                  2.

                  Društvu TDH Group nalaže se snošenje troškova.

         (1)  SL C 78, 13. 3. 2017.


title: Predmet T-128/17: Presuda Općeg suda od 14. prosinca 2018. – Torné protiv Komisije („Javna služba — Dužnosnici — Reforma Pravilnika o osoblju iz 2014 — Dopust za osobne potrebe — Istovremeno zapošljavanje u svojstvu člana privremenog osoblja — Prijelazne mjere koje se odnose na određene načine izračuna mirovinskih prava — Zahtjev za donošenje preliminarne odluke — Akt koji negativno utječe — Svrha prijelaznih mjera — Primjena ratione personae — Stupanje u službu”)

text:
               11.3.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 93/49

      Presuda Općeg suda od 14. prosinca 2018. – Torné protiv Komisije
      (Predmet T-128/17) (1)

      ((„Javna služba - Dužnosnici - Reforma Pravilnika o osoblju iz 2014 - Dopust za osobne potrebe - Istovremeno zapošljavanje u svojstvu člana privremenog osoblja - Prijelazne mjere koje se odnose na određene načine izračuna mirovinskih prava - Zahtjev za donošenje preliminarne odluke - Akt koji negativno utječe - Svrha prijelaznih mjera - Primjena ratione personae - Stupanje u službu”))
      (2019/C 93/61)
      Jezik postupka: francuski

         Stranke

         Tužiteljica: Isabel Torné (Algés, Portugal) (zastupnici: S. Orlandi i T. Martin, odvjetnici)

         Tuženik: Europska komisija (zastupnici: u početku G. Berscheid i A.-C. Simon, zatim G. Berscheid i L. Radu Bouyon, te naposljetku G. Berscheid i B. Mongin, agenti)

         Intervenijenti u potporu tužitelju: Agencija za suradnju energetskih regulatora (zastupnici: u početku S. Manessi, a zatim P. Martinet, agenti, uz asistenciju S. Orlandija i T. Martina, odvjetnika); Agencija za europsku graničnu i obalnu stražu (zastupnici: H. Caniard i S. Drew, agenti, uz asistenciju S. Orlandija i T. Martina, odvjetnika); Europska agencija za operativno upravljanje opsežnim informacijskim sustavima u području slobode, sigurnosti i pravde (zastupnici: M. Chiodi, agent, uz asistenciju D. Waelbroecka i A. Durona, odvjetnika); Europska agencija za pomorsku sigurnost (zastupnici: S. Dunlop, agent, uz asistenciju S. Orlandija i T. Martina, odvjetnika); Europsko nadzorno tijelo za bankarstvo (zastupnici: S. Giordano i J. Overett Somnier, agenti); Europsko nadzorno tijelo za vrijednosne papire i tržišta kapitala (zastupnici: A. Lorenzet i N. Vasse, agenti, uz asistenciju S. Orlandija i T. Martina, odvjetnika); i Europski potporni ured za azil (zastupnici: u početku W. Stevens, a zatim M. Vitsa, agenti, uz asistenciju A. Durona, odvjetnika)

         Predmet

      Zahtjev na temelju članka 270. UFEU-a radi poništenja odluke Komisije o odbijanju tužiteljičina zahtjeva od 16. prosinca 2015. za donošenje preliminarne odluke kojom se određuje datum njezina stupanja u službu u smislu prijelaznih odredbi Priloga XIII. Pravilniku o osoblju Europske unije o određenim načinima izračuna mirovinskih prava.

         Izreka

                  1.

                  Poništava se odluka Europske komisije od 16. travnja 2016., potvrđena bilješkom Ureda za upravljanje individualnim materijalnim pravima i njihovu isplatu (PMO) od 29. travnja 2016.

                  2.

                  Komisija će snositi vlastite troškove i troškove Isabel Torné.

                  3.

                  Agencija za suradnju energetskih regulatora (ACER), Agencija za europsku graničnu i obalnu stražu (Frontex), Europska agencija za operativno upravljanje opsežnim informacijskim sustavima u području slobode, sigurnosti i pravde (eu-LISA), Europska agencija za pomorsku sigurnost (EMSA), Europsko nadzorno tijelo za bankarstvo (EBA), Europsko nadzorno tijelo za vrijednosne papire i tržišta kapitala (ESMA)) i Europski potporni ured za azil (EASO) snose vlastite troškove.

         (1)  SL C 129, 24. 4. 2017.


title: Predmet T-464/17: Presuda Općeg suda od 14. prosinca 2018. – TP protiv Komisije („Javna služba — Dužnosnici — Primici od rada — Uskrata od plaće — Uzdržavanje koje je odredio nacionalni sud u okviru postupka razvoda — Lojalna suradnja s nacionalnim sudovima — Ograničena nadležnost — Članak 24. Pravilnika — Europski kodeks o dobrom ponašanju zaposlenih u upravi — Pravilo o podudarnosti — Akt koji negativno utječe — Zahtjev za naknadu štete — Poštovanje predsudskog postupka”)

text:
               11.3.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 93/51

      Presuda Općeg suda od 14. prosinca 2018. – TP protiv Komisije
      (Predmet T-464/17) (1)

      ((„Javna služba - Dužnosnici - Primici od rada - Uskrata od plaće - Uzdržavanje koje je odredio nacionalni sud u okviru postupka razvoda - Lojalna suradnja s nacionalnim sudovima - Ograničena nadležnost - Članak 24. Pravilnika - Europski kodeks o dobrom ponašanju zaposlenih u upravi - Pravilo o podudarnosti - Akt koji negativno utječe - Zahtjev za naknadu štete - Poštovanje predsudskog postupka”))
      (2019/C 93/63)
      Jezik postupka: talijanski

         Stranke

         Tužitelj: TP (zastupnik: W. Limuti, odvjetnik)

         Tuženik: Europska komisija (zastupnici: G. Berscheid i R. Striani, agenti)

         Predmet

      Zahtjev utemeljen na članku 270. UFEU-a kojim se traži, s jedne strane, poništenje Komisijine odluke o mjesečnoj uskrati od plaće tužitelja na temelju uzdržavanja isplaćenog njegovoj bivšoj supruzi temeljem izvršenja odluke koju je donio talijanski sud, te s druge strane, naknada štete koju je tužitelj navodno pretrpio.

         Izreka

                  1.

                  Tužba se odbija.

                  2.

                  TP-u se nalaže snošenje troškova.

         (1)  SL C 309, 18. 9. 2017.


title: Predmet T-477/17: Presuda Općeg suda od 16. siječnja 2019. – Haswani protiv Vijeća („Zajednička vanjska i sigurnosna politika — Mjere ograničavanja protiv Sirije — Zamrzavanje financijskih sredstava — Obveza obrazlaganja — Proporcionalnost — Pogreška u ocjeni”)

text:
               11.3.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 93/51

      Presuda Općeg suda od 16. siječnja 2019. – Haswani protiv Vijeća
      (Predmet T-477/17) (1)

      ((„Zajednička vanjska i sigurnosna politika - Mjere ograničavanja protiv Sirije - Zamrzavanje financijskih sredstava - Obveza obrazlaganja - Proporcionalnost - Pogreška u ocjeni”))
      (2019/C 93/64)
      Jezik postupka: francuski

         Stranke

         Tužitelj: George Haswani (Yabroud, Sirija) (zastupnik: G. Karouni, odvjetnik)

         Tuženik: Vijeće Europske unije (zastupnici: S. Kyriakopoulou i A. Sikora-Kalėda, agenti)

         Intervenijent u potporu tuženiku: Europska komisija (zastupnici: L. Baumgart, A. Bouquet i A. Tizzano, agenti)

         Predmet

      S jedne strane, zahtjev na temelju članka 263. UFEU-a kojim se traži poništenje Odluke Vijeća (ZVSP) 2016/850 od 27. svibnja 2016. o izmjeni Odluke 2013/255/ZVSP o mjerama ograničavanja protiv Sirije (SL 2016., L 141, str. 125.), Provedbene uredbe Vijeća (EU) 2016/840 od 27. svibnja 2016. o provedbi Uredbe (EU) br. 36/2012 o mjerama ograničavanja s obzirom na stanje u Siriji (SL 2016., L 141, str. 30.), Odluke Vijeća (ZVSP) 2017/917 od 29. svibnja 2017. o izmjeni Odluke 2013/255/ZVSP o mjerama ograničavanja protiv Sirije (SL 2017., L 139, str. 62. i ispravak SL 2017., L 146, str. 159.), Provedbene uredbe Vijeća (EU) 2017/907 od 29. svibnja 2017. o provedbi Uredbe (EU) br. 36/2012 o mjerama ograničavanja s obzirom na stanje u Siriji (SL 2017., L 139, str. 15. i ispravak SL 2017., L 146, str. 159.), Provedbene odluke Vijeća (ZVSP) 2017/1245 od 10. srpnja 2017. o provedbi Odluke 2013/255/ZVSP o mjerama ograničavanja protiv Sirije (SL 2017., L 178, str. 13.), Provedbene uredbe Vijeća (EU) 2017/1241 od 10. srpnja 2017. o provedbi Uredbe (EU) br. 36/2012 o mjerama ograničavanja s obzirom na stanje u Siriji (SL 2017., L 178, str. 1.), Odluke Vijeća (ZVSP) 2018/778 od 28. svibnja 2018. o izmjeni Odluke 2013/255/ZVSP o mjerama ograničavanja protiv Sirije (SL 2018., L 131, str. 16. i ispravak SL 2018., L 167, str. 36.) i Provedbene uredbe Vijeća (EU) 2018/774 od 28. svibnja 2018. o provedbi Uredbe (EU) br. 36/2012 o mjerama ograničavanja s obzirom na stanje u Siriji (SL 2018., L 131, str. 1. i ispravak SL 2018., L 167, str. 36.), u dijelu u kojem se ti akti odnose na tužitelja i, druge strane, zahtjev na temelju članka 268. UFEU-a kojim se traži naknada štete koju je tužitelj navodno pretrpio na temelju Odluke 2017/917 i Provedbene uredbe 2017/907.

         Izreka

                  1.

                  Tužba se odbija.

                  2.

                  Georgeu Haswaniju nalaže se snošenje vlastitih troškova, kao i troškova Vijeća Europske unije.

         (1)  SL C 347, 16. 10. 2017.


title: Predmet T-489/17: Presuda Općeg suda od 16. siječnja 2019. – Windspiel Manufaktur protiv EUIPO-a (Prikaz položaja zatvarača za boce) („Žig Europske unije — Prijava žiga Europske unije koji prikazuje zatvarač za boce — Apsolutni razlog za odbijanje — Nepostojanje razlikovnog karaktera — Članak 7. stavak 1. točka (b) Uredbe (EZ) br. 207/2009 (koji je postao članak 7. stavak 1. točka (b) Uredbe (EU) 2017/1001)”)

text:
               11.3.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 93/52

      Presuda Općeg suda od 16. siječnja 2019. – Windspiel Manufaktur protiv EUIPO-a (Prikaz položaja zatvarača za boce)
      (Predmet T-489/17) (1)

      ((„Žig Europske unije - Prijava žiga Europske unije koji prikazuje zatvarač za boce - Apsolutni razlog za odbijanje - Nepostojanje razlikovnog karaktera - Članak 7. stavak 1. točka (b) Uredbe (EZ) br. 207/2009 (koji je postao članak 7. stavak 1. točka (b) Uredbe (EU) 2017/1001)”))
      (2019/C 93/65)
      Jezik postupka: njemački

         Stranke

         Tužitelj: Windspiel Manufaktur GmbH (Daun, Njemačka) (zastupnik: O. Löffel, odvjetnik)

         Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (zastupnici: V. Mensing, M. Fischer i D. Walicka, agenti)

         Predmet

      Tužba podnesena protiv odluke četvrtog žalbenog vijeća EUIPO-a od 1. lipnja 2017. (predmet R 1374/2016-4), koja se odnosi na prijavu za registraciju znaka koji prikazuje zatvarač za boce kao žiga Europske unije.

         Izreka

                  1.

                  Tužba se odbija.

                  2.

                  Društvu Windspiel Manufaktur GmbH nalaže se snošenje troškova.

         (1)  SL C 309, 18. 9. 2017.


title: Predmet T-572/17: Presuda Općeg suda od 14. prosinca 2018. – UC protiv Parlamenta („Javna služba — Dužnosnici — Promaknuće — Promaknuća za 2015. — Izvješće o ocjeni — Dodjeljivanje bodova za uspješnost — Obveza obrazlaganja — Pravo na saslušanje — Očita pogreška u ocjeni — Odgovornost — Neimovinska šteta”)

text:
               11.3.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 93/53

      Presuda Općeg suda od 14. prosinca 2018. – UC protiv Parlamenta
      (Predmet T-572/17) (1)

      ((„Javna služba - Dužnosnici - Promaknuće - Promaknuća za 2015. - Izvješće o ocjeni - Dodjeljivanje bodova za uspješnost - Obveza obrazlaganja - Pravo na saslušanje - Očita pogreška u ocjeni - Odgovornost - Neimovinska šteta”))
      (2019/C 93/66)
      Jezik postupka: francuski

         Stranke

         Tužitelj: UC (zastupnik: A. Tymen, odvjetnik)

         Tuženik: Europski parlament (zastupnici: J. Steele i J. Van Pottelberge, agenti)

         Predmet

      Zahtjev na temelju članka 270. UFEU-a radi, s jedne strane, poništenja tužiteljeva izvješća o ocjeni za 2015., odluke kojom mu se dodjeljuju 2 boda za uspješnost za istu godinu kao i odluke o odbijanju njegove žalbe i, s druge strane, radi naknade neimovinske štete koju je tužitelj navodno pretrpio.

         Izreka

                  1.

                  Tužba se odbija.

                  2.

                  UC-u se nalaže snošenje troškova.

         (1)  SL C 369, 30. 10. 2017.


title: Predmet T-576/17: Presuda Općeg suda od 17. siječnja 2019. – Mas Que Vinos Global protiv EUIPO-a – JESA (EL SEÑORITO) („Žig Europske unije — Postupak povodom prigovora — Prijava verbalnog žiga Europske unije EL SEÑORITO — Raniji nacionalni verbalni žig SEÑORITA — Relativni razlog za odbijanje — Vjerojatnost dovođenja u zabludu — Članak 8. stavak 1. točka (b) Uredbe (EZ) br. 207/2009 (koji je postao članak 8. stavak 1. točka (b) Uredbe (EU) 2017/1001)”)

text:
               11.3.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 93/53

      Presuda Općeg suda od 17. siječnja 2019. – Mas Que Vinos Global protiv EUIPO-a – JESA (EL SEÑORITO)
      (Predmet T-576/17) (1)

      ((„Žig Europske unije - Postupak povodom prigovora - Prijava verbalnog žiga Europske unije EL SEÑORITO - Raniji nacionalni verbalni žig SEÑORITA - Relativni razlog za odbijanje - Vjerojatnost dovođenja u zabludu - Članak 8. stavak 1. točka (b) Uredbe (EZ) br. 207/2009 (koji je postao članak 8. stavak 1. točka (b) Uredbe (EU) 2017/1001)”))
      (2019/C 93/67)
      Jezik postupka: španjolski

         Stranke

         Tužitelj: Mas Que Vinos Global, S.L. (Dosbarrios, Španjolska) (zastupnik: M. J. Sanmartín Sanmartín, odvjetnik)

         Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (zastupnik: S. Palmero Cabezas, agent)

         Druga stranka u postupku pred žalbenim vijećem EUIPO-a, intervenijent u postupku pred Općim sudom: Jose Estevez, SA (JESA) (Jerez de la Frontera, Španjolska) (zastupnik: M. de Justo Bailey, odvjetnik)

         Predmet

      Tužba podnesena protiv odluke četvrtog žalbenog vijeća EUIPO-a od 9. lipnja 2017. (predmet R 1775/2016-4), koja se odnosi na postupak povodom prigovora između društava JESA i Mas Que Vinos Global.

         Izreka

                  1.

                  Tužba se odbija.

                  2.

                  Društvu Mas Que Vinos Global S. L. nalaže se snošenje troškova.

         (1)  SL C 357, 23. 10. 2017.


title: Predmet T-671/17: Presuda Općeg suda od 17. siječnja 2019. – Turbo-K International protiv EUIPO-a – Turbo-K (TURBO-K) („Žig Europske unije — Postupak povodom prigovora — Prijava verbalnog žiga Europske unije TURBO-K — Raniji neregistrirani žigovi TURBO-K — Relativni razlog za odbijanje — Uporaba u trgovačkom prometu znaka čija važnost nije samo lokalnog karaktera — Članak 8. stavak 4. Uredbe (EZ) br. 207/2009 (koji je postao članak 8. stavak 4. Uredbe (EU) 2017/1001) — Pravila common law tužbe zbog zavaravajućeg označivanja (action for passing off) — ‘Goodwill’”)

text:
               11.3.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 93/54

      Presuda Općeg suda od 17. siječnja 2019. – Turbo-K International protiv EUIPO-a – Turbo-K (TURBO-K)
      (Predmet T-671/17) (1)

      ((„Žig Europske unije - Postupak povodom prigovora - Prijava verbalnog žiga Europske unije TURBO-K - Raniji neregistrirani žigovi TURBO-K - Relativni razlog za odbijanje - Uporaba u trgovačkom prometu znaka čija važnost nije samo lokalnog karaktera - Članak 8. stavak 4. Uredbe (EZ) br. 207/2009 (koji je postao članak 8. stavak 4. Uredbe (EU) 2017/1001) - Pravila common law tužbe zbog zavaravajućeg označivanja (action for passing off) - ‘Goodwill’”))
      (2019/C 93/68)
      Jezik postupka: engleski

         Stranke

         Tužitelj: Turbo-K International Ltd (Birmingham, Ujedinjena Kraljevina) (zastupnici: A. Norris i A. Muir Wood, barristers)

         Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (zastupnik: H. O’Neill, agent)

         Druga stranka u postupku pred žalbenim vijećem EUIPO-a, intervenijent u postupku pred Općim sudom: Turbo-K Ltd (Winchester, Ujedinjena Kraljevina) (zastupnici: O. van Haperen, odvjetnik, T. St Quintin, barrister i E. Morris, solicitor)

         Predmet

      Tužba podnesena protiv odluke drugog žalbenog vijeća EUIPO-a od 14. srpnja 2017. (predmet R 2135/2016-2), koja se odnosi na postupak povodom prigovora između društava Turbo-K i Turbo-K International.

         Izreka

                  1.

                  Tužba se odbija.

                  2.

                  Protutužba se odbacuje kao nedopuštena.

                  3.

                  Turbo-K International Ltd i Turbo-K Ltd snosit će svaki vlastite troškove i polovicu troškova Ureda Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO).

         (1)  SL C 424, 11. 12. 2017.


title: Predmet T-761/17: Presuda Općeg suda od 14. prosinca 2018. – UR protiv Komisije („Javna služba — Otvoreni natječaj — Obavijest o natječaju EPSO/AD/322/16 za zapošljavanje administratora na području revizije (AD 5/AD 7) — Uvjet za sudjelovanje — Zahtijevana diploma — Neuvrštavanje na popis uspješnih kandidata — Obveza obrazlaganja — Očita pogreška u ocjeni — Članak 27. prvi stavak Pravilnika”)

text:
               11.3.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 93/55

      Presuda Općeg suda od 14. prosinca 2018. – UR protiv Komisije
      (Predmet T-761/17) (1)

      ((„Javna služba - Otvoreni natječaj - Obavijest o natječaju EPSO/AD/322/16 za zapošljavanje administratora na području revizije (AD 5/AD 7) - Uvjet za sudjelovanje - Zahtijevana diploma - Neuvrštavanje na popis uspješnih kandidata - Obveza obrazlaganja - Očita pogreška u ocjeni - Članak 27. prvi stavak Pravilnika”))
      (2019/C 93/69)
      Jezik postupka: francuski

         Stranke

         Tužitelj: UR (zastupnici: S. Orlandi i T. Martin, odvjetnici)

         Tuženik: Europska komisija (zastupnici: P. Mihaylova i B. Mongin, agenti)

         Predmet

      Zahtjev na temelju članka 270. UFEU-a kojim se traži poništenje odluke povjerenstva za odabir EPSO/AD/322/16 od 11. kolovoza 2017., donesene nakon preispitivanja, da tužitelja ne uvrsti na popis uspješnih kandidata na tom natječaju.

         Izreka

                  1.

                  Tužba se odbija.

                  2.

                  UR će snositi troškove.

         (1)  SL C 32, 29. 1. 2018.