title: Presuda Suda (šesto vijeće) od 8. veljače 2018.#Lloyd's of London protiv Agenzia Regionale per la Protezione dell'Ambiente della Calabria.#Zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Tribunale Amministrativo Regionale Calabria.#Zahtjev za prethodnu odluku – Javna nabava – Članci 49. i 56. UFEU a – Direktiva 2004/18/EZ – Razlozi za isključenje iz sudjelovanja u postupku javne nabave – Usluge osiguranja – Sudjelovanje različitih udruženja članova Lloyd’s of London u istom postupku javne nabave – Potpis ponuda od strane generalnog predstavnika Lloyd’s of London za dotičnu državu – Načela transparentnosti, jednakog postupanja i nediskriminacije – Proporcionalnost.#Predmet C-144/17.

text:
         PRESUDA SUDA (šesto vijeće)
      8. veljače 2018. (
            *1
         )
      „Zahtjev za prethodnu odluku – Javna nabava – Članci 49. i 56. UFEU‑a – Direktiva 2004/18/EZ – Razlozi za isključenje iz sudjelovanja u postupku javne nabave – Usluge osiguranja – Sudjelovanje različitih udruženja članova Lloyd’s of London u istom postupku javne nabave – Potpis ponuda od strane generalnog predstavnika Lloyd’s of London za dotičnu državu – Načela transparentnosti, jednakog postupanja i nediskriminacije – Proporcionalnost”
      U predmetu C‑144/17,
      povodom zahtjeva za prethodnu odluku na temelju članka 267. UFEU‑a, koji je uputio Tribunale amministrativo regionale per la Calabria (Regionalni upravni sud u Kalabriji, Italija), odlukom od 22. veljače 2017., koju je Sud zaprimio 22. ožujka 2017., u postupku

         Lloyd’s of London

      protiv

         Agenzia Regionale per la Protezione dell’Ambiente della Calabria,

      SUD (šesto vijeće),
      u sastavu: C. G. Fernlund, predsjednik vijeća, J.-C. Bonichot i E. Regan (izvjestitelj), suci,
      nezavisni odvjetnik: E. Tanchev,
      tajnik: A. Calot Escobar,
      uzimajući u obzir pisani postupak,
      uzimajući u obzir očitovanja koja su podnijeli:

               –

               za Lloyd’s of London, R. Villata, A. Degli Esposti i P. Biavati, avvocati,

               –

               za Agenziju Regionale per la Protezione dell’Ambiente della Calabria, V. Zicaro, avvocato,

               –

               za talijansku vladu, G. Palmieri, u svojstvu agenta, uz asistenciju E. De Bonisa, avvocato dello Stato,

               –

               za Europsku komisiju, N. Khan, G. Gattinara i P. Ondrůšek, u svojstvu agenata,

         odlučivši, nakon što je saslušao nezavisnog odvjetnika, da u predmetu odluči bez mišljenja,
      donosi sljedeću

         Presudu

               1

               Zahtjev za prethodnu odluku odnosi se na tumačenje načela transparentnosti, jednakog postupanja i nediskriminacije koja proizlaze iz članaka 49. i 56. UFEU‑a te koja su sadržana u članku 2. Direktive 2004/18/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 31. ožujka 2004. o usklađivanju postupaka za sklapanje ugovora o javnim radovima, ugovora o javnoj nabavi robe te ugovora o javnim uslugama (SL 2004., L 134, str. 114.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 6., svezak 1., str. 156.).

               2

               Taj je zahtjev upućen u okviru spora između Lloyd’s of London (u daljnjem tekstu: Lloyd’s) i Agenzije Regionale per la Protezione dell’Ambiente della Calabria (Kalabrijska regionalna agencija za zaštitu okoliša, Italija) (u daljnjem tekstu: Arpacal), povodom odluke potonje da isključi dva „udruženja članova” (u daljnjem tekstu: udruženja) Lloyd’s of London iz sudjelovanja u postupku javne nabave usluga osiguranja.

         Pravni okvir

            Pravo Unije

         Direktiva 2004/18

               3

               U skladu s uvodnom izjavom 46. Direktive 2004/18:
               „Ugovore bi trebalo sklapati na temelju objektivnih kriterija koji osiguravaju poštovanje načela transparentnosti, zabrane diskriminacije, i načela jednakog tretmana i koja jamče da su ponude ocijenjene u uvjetima učinkovitog tržišnog natjecanja. […]”

               4

               Članak 2. te direktive propisivao je:
               „Javni naručitelji se prema gospodarskim subjektima ponašaju jednako i nediskriminirajuće i djeluju na transparentan način.”

               5

               U članku 45. te direktive navedeni su razlozi za isključenje gospodarskog subjekta iz sudjelovanja u postupku javne nabave

               6

               Direktiva 2004/18 stavljena je izvan snage Direktivom 2014/24/EU Europskog parlamenta i Vijeća od 26. veljače 2014. o javnoj nabavi (SL 2014., L 94, str. 65.). U skladu s člankom 90. stavkom 1. Direktive 2014/24, države članice donose odredbe potrebne za usklađivanje s tom direktivom najkasnije do 18. travnja 2016. Na temelju članka 91. spomenute direktive, stavljanje izvan snage Direktive 2004/18 stupilo je na snagu istoga datuma.

         Direktiva 2009/138/EZ

               7

               Direktiva 2009/138/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 25. studenoga 2009. o osnivanju i obavljanju djelatnosti osiguranja i reosiguranja (Solventnost II) (SL 2009., L 335, str. 1.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 6., svezak 10., str. 153.) u stavku 2. članka 145., naslovljenog „Uvjeti za osnivanje podružnice”, predviđa:
               „Države članice zahtijevaju od svakog društva za osiguranje koje namjerava osnovati podružnicu na državnom području druge države članice da u obavijesti iz stavka 1. dostavi sljedeće informacije:
               […]

                        (c)

                        ime osobe koja ima dostatne ovlasti da obvezuje društvo za osiguranje ili, u slučaju udruge individualnih osiguratelja Lloyd’s, predmetne osiguratelje prema trećim osobama i da ga ili ih zastupa u odnosu na tijela i sudove države članice domaćina (ovlašteni zastupnik);

                  […]
               Osigurane osobe u slučaju sudskog postupka protiv udruge individualnih osiguratelja Lloyd’s u državi članici domaćinu koji proizlazi iz preuzetih obveza ne smiju biti tretirane ništa manje povoljno nego što bi bile tretirane u sudskom postupku protiv uobičajenih društava za osiguranje.”

               8

               Prilog III. toj direktivi, naslovljen „Pravni oblici društava”, u svakom od dijelova A i C koji se odnose na oblike društava za životno i neživotno osiguranje kao i za reosiguranje sadržava točku 27. koja, što se tiče Ujedinjene Kraljevine, navodi osobito udruženje članova Lloyd’s‑a.

            Talijansko pravo

               9

               Decreto legislativo n. 163 – Codice dei contratti pubblici relativi a lavori, servizi e forniture in attuazione delle direttive 2004/17/CE e 2004/18/CE (Zakonodavna uredba br. 163 kojom je donesen Zakonik o ugovorima o javnoj nabavi radova, usluga i robe kojim se provode direktive 2004/17/EZ i 2004/18/EZ) od 12. travnja 2006. (redovni dodatak GURI‑ju br. 100 od 2. svibnja 2006.), kako je izmijenjen Uredbom sa zakonskom snagom br. 135 od 25. rujna 2009. (GURI br. 223 od 25. rujna 2009.), koja je pretvorena u zakon Zakonom br. 166 od 20. studenoga 2009. (GURI br. 274 od 24. studenoga 2009.) (u daljnjem tekstu: Zakonodavna uredba br. 163/2006), uređuje u Italiji sve postupke javne nabave radova, usluga i robe.

               10

               Članak 38. stavak 1. točka (m) pod (c) te zakonodavne uredbe predviđa da su isključeni iz sudjelovanja u postupku dodjele koncesija i sklapanja ugovora o javnoj nabavi radova, robe i usluga te ne mogu sklapati pripadajuće ugovore ni ugovore o podizvođenju ponuditelji koji „su s drugim ponuditeljem u istom postupku u odnosu kontrole u smislu članka 2359. Građanskog zakonika, ili su s njime u bilo kakvom odnosu, ako ta kontrola ili odnos podrazumijeva da se ponude mogu pripisati jednom središnjem mjestu u kojem se donose odluke.”

               11

               Što se tiče osobito izjava koje kandidati odnosno ponuditelji trebaju podnijeti, članak 38. stavak 2. navedene zakonodavne uredbe predviđa:
               „Za potrebe stavka 1. točke (m) pod (c) ponuditelj prilaže jednu od ovih izjava:

                        (a)

                        izjavu da ni s kim nije u odnosu kontrole u smislu članka 2359. Građanskog zakonika i da je ponudu sastavio samostalno;

                        (b)

                        izjavu da nema saznanja o tome da u istom postupku sudjeluju osobe koje su s njim u odnosu kontrole predviđenom u članku 2359. Građanskog zakonika i da je ponudu sastavio samostalno;

                        (c)

                        izjavu da ima saznanja o tome da u istom postupku sudjeluju osobe koje su s njim u odnosu kontrole predviđenom u članku 2359. Građanskog zakonika i da je ponudu sastavio samostalno.

                  U slučajevima predviđenima u točkama (a), (b) i (c) javni naručitelj isključuje ponuditelje za koje na temelju nepobitnih dokaza utvrdi da se njihove ponude mogu pripisati istom središtu u kojem se donose odluke. Kontrola i eventualno isključenje provode se nakon otvaranja omotnica s gospodarskim ponudama.”

         Glavni postupak i prethodno pitanje

               12

               Arpacal je 13. kolovoza 2015. pokrenuo otvoreni postupak javne nabave usluga osiguranja, u svrhu pokrivanja rizika vezanog za građansku odgovornost te agencije prema trećima i radnicima u razdoblju od 2016. do 2018. Ugovor se trebao dodijeliti prema kriteriju ekonomski najpovoljnije ponude.

               13

               U tom su postupku među ostalim sudjelovala dva udruženja koja su članovi društava Lloyd’s, Arch i Tokio Marine Kiln. Njihove je obje ponude potpisao posebni opunomoćenik generalnog predstavnika Lloyd’s‑a za Italiju.

               14

               Odlukama od 29. rujna 2015. i 1. listopada 2016. Arpacal je isključio ta dva udruženja iz postupka zbog povrede članka 38. stavka 1. točke (m) pod (c) Zakonodavne uredbe br. 163/2006.

               15

               U postupku koji je Lloyd’s pokrenuo posredstvom svojeg generalnog predstavnika za Italiju sud koji je uputio zahtjev, Tribunale amministrativo regionale per la Calabria (Kalabrijski regionalni upravni sud) poništio je obje odluke presudama od 19. siječnja i 21. studenoga 2016. i na temelju svake od njih naložio da se ta udruženja ponovno uključe u postupak javne nabave.

               16

               Dvjema odlukama donesenima 14. prosinca 2016. Arpacal je ponovno isključio ta dva udruženja iz postupka zbog povrede istog članka 38. stavka 1. točke (m) pod (c) jer su se ponude objektivno mogle pripisati jednom središtu u kojem se donose odluke, zato što je tehničke i ekonomske ponude podnijela, sastavila i potpisala jedna te ista osoba, odnosno posebni opunomoćenik generalnog predstavnika društva Lloyd’s za Italiju (u daljnjem tekstu: sporne odluke).

               17

               Lloyd’s je posredstvom svojeg generalnog predstavnika za Italiju ponovno podnio tužbu protiv spornih odluka pred sudom koji je uputio zahtjev. U prilog tužbi iznosi da je on „kolektivna pravna osoba višestruke strukture” koju čini priznato udruženje fizičkih i pravnih osoba – članova – koji djeluju samostalno u skupinama – udruženjima – djelujući samostalno i natječući se jedni s drugima, iako pripadaju istoj organizaciji. Niti jedna unutarnja struktura nema samostalnu pravnu osobnost i djeluje posredstvom generalnog predstavnika koji je, za svaku državu, jedan zajednički svim udruženjima aktivnima na tom području.

               18

               Arpacal sa svoje strane tvrdi da više elemenata potvrđuje pretpostavku prema kojoj se dvije ponude mogu pripisati jednom središtu u kojem se donose odluke – konkretno, korištenje istih formulara, potpis iste osobe, posebnog opunomoćenika generalnog predstavnika za Italiju, činjenica da su brojevi žigova kojima su označene stranice ekonomskih ponuda uzastopni na dvije ekonomske ponude kao i identični navodi i izjave. Iz toga proizlazi povreda načela tajnosti ponuda, slobodnog i lojalnog tržišnog natjecanja i jednakog postupanja prema ponuditeljima.

               19

               Sud koji je uputio zahtjev ističe da, prema nacionalnoj sudskoj praksi, kad više udruženja članova Lloyd’s‑a sudjeluje u istoj javnoj nabavi, to što je prijavu na nadmetanje i ekonomsku ponudu potpisao generalni predstavnik Lloyd’s‑a za Italiju ne čini povredu ni članka 38. stavka 1. točke (m) pod (c) ni članka 38. stavka 2. Zakonodavne uredbe br. 163/2006 ni načela tržišnog natjecanja, samostalnosti i tajnosti ponuda. Navedeni je sud u tom pogledu istaknuo osobito strukturu društva Lloyd’s koje sukladno propisima Ujedinjene Kraljevine u različitim državama djeluje posredstvom jednog generalnog predstavnika. Jednako tako, Autorità di Vigilanza sui Contratti Pubblici (Tijelo za nadzor javne nabave, Italija), koje je postalo Autorità Nazionale Anticorruzione (Nacionalno antikorupcijsko tijelo, Italija), u svojem je mišljenju br. 110 od 9. travnja 2008. ocijenilo da samostalnost članova i natjecanje među njima osigurava slobodu tržišnog natjecanja i jednakost postupanja prema kandidatima.

               20

               Sud koji je uputio zahtjev dvoji o usklađenosti dotičnog talijanskog propisa, kako se tumači u nacionalnoj sudskoj praksi, s pravom Unije. Direktiva 2009/138 nesporno priznaje Lloyd’s kao osobit oblik društva za osiguranje, čiji članovi u Europskoj uniji mogu djelovati posredstvom jednog generalnog predstavnika za dotičnu državu članicu. Međutim, čak i ako udruženja članova društva Lloyd’s djeluju samostalno i međusobno se natječući, i dalje stoji da se postupci javne nabave uređuju strogim pravilima čiji je cilj osigurati jednako postupanje. Sigurno je, međutim, da generalni predstavnik Lloyd’s‑a prilikom potpisivanja ponuda udruženja saznaje njihov sadržaj. Prema tome, to što ista osoba potpisuje više ponuda različitih ponuditelja moglo bi ugroziti samostalnost i tajnost navedenih ponuda te stoga spriječiti primjenu načela tržišnog natjecanja utvrđenog osobito u člancima 101. i 102. UFEU‑a.

               21

               U tim okolnostima Tribunale amministrativo regionale per la Lombardia (Regionalni upravni sud za Lombardiju) odlučio je prekinuti postupak i uputiti Sudu sljedeće prethodno pitanje:
               „Protivi li se načelima propisanima europskim normama u području tržišnog natjecanja, i to u Ugovoru o funkcioniranju Europske unije (UFEU), kao i načelima koja iz njega proizlaze, među kojima su autonomnost i tajnost ponuda, nacionalni propis, kako je tumačen u sudskoj praksi, kojim je dopušteno istodobno sudjelovanje u istom postupku javne nabave kojeg vodi javni naručitelj različitih udruženja članova Lloyd’s of London, čije je ponude potpisala ista osoba, generalni predstavnik za Italiju?”

         O prethodnom pitanju

               22

               Treba podsjetiti da je, u okviru postupka suradnje između nacionalnih sudova i Suda, uspostavljene u članku 267. UFEU‑a, na Sudu da nacionalnom sudu pruži koristan odgovor koji će mu omogućiti da riješi spor koji se pred njim vodi. U tom smislu, Sud će prema potrebi preoblikovati pitanja koja su mu postavljena (vidjeti osobito presudu od 11. ožujka 2008., Jager, C‑420/06, EU:C:2008:152, t. 46.).

               23

               U ovom se slučaju glavni postupak odnosi na javnu nabavu usluga osiguranja, za koju nije naznačeno doseže li njezina vrijednost prag određen Direktivom 2004/18. Međutim, valja uzeti u obzir da se i na provedbu javne nabave koja, s obzirom na njezinu vrijednost, ne potpada u područje primjene navedene direktive, ipak primjenjuju temeljna pravila i opća načela UFEU‑a, a osobito načela jednakog postupanja i nediskriminacije zbog državljanstva kao i obveza transparentnosti koja iz njih proizlazi, pod uvjetom da te javne nabave upućuju na postojanje određenog prekograničnog interesa s obzirom na određene objektivne kriterije (presuda od 16. travnja 2015., Enterprise Focused Solutions, C‑278/14, EU:C:2015:228, t. 16.).

               24

               Slijedom toga, valja ustvrditi da svojim pitanjem sud koji je uputio zahtjev u biti pita treba li načela transparentnosti, jednakog postupanja i nediskriminacije koja proizlaze iz članaka 49. i 56. UFEU‑a i koja su obuhvaćena člankom 2. Direktive 2004/18 tumačiti na način da im se protivi propis države članice, poput onog o kojem je riječ u glavnom postupku, koji ne dopušta da se dva udruženja člana Lloyd’s‑a isključe iz sudjelovanja u istom postupku javne nabave usluga osiguranja samo zbog toga što je njihove ponude potpisao generalni predstavnik Lloyd’s‑a za tu državu članicu.

               25

               U tom smislu uvodno valja podsjetiti da, iako je Direktiva 2004/18 stavljena izvan snage Direktivom 2014/24, s učinkom od 18. travnja 2016., iz ustaljene sudske prakse Suda proizlazi da je načelno primjenjiva direktiva koja je na snazi u trenutku kada javni naručitelj odabere vrstu postupka koji će se provoditi i konačno razriješi pitanje je li potrebno prethodno nadmetanje za sklapanje ugovora o javnoj nabavi. Nasuprot tomu, odredbe direktive za koju je rok za prenošenje istekao nakon tog trenutka nisu primjenjive (vidjeti osobito presudu od 14. rujna 2017., Casertana Costruzioni, C‑223/16, EU:C:2017:685, t. 21.).

               26

               Budući da je postupak javne nabave o kojemu je riječ u glavnom postupku pokrenut 13. kolovoza 2015., a Direktiva 2014/24 donesena je 26. veljače 2014. te je, u svakom slučaju, njezin rok za prenošenje istekao 18. travnja 2016., u predmetu u glavnom postupku je rationae temporis primjenjiva Direktiva 2004/18.

               27

               Među strankama koje su podnijele pisana očitovanja nesporno je da je Lloyd’s priznato udruženje članova koji imaju svojstvo pravnih i fizičkih osoba i koji djelujući u skupinama – udruženjima – nastupaju samostalno i međusobno se natječući. Međutim, s obzirom na to da niti jedna unutarnja struktura nema samostalnu pravnu osobnost, udruženja mogu djelovati jedino posredstvom generalnog predstavnika koji je jedinstven za svaku državu. Lloyd’s nadalje pojašnjava da ta udruženja nisu ni fiksna struktura ni stabilno udruženje članova, već predstavljaju njihovo grupiranje čiji se sastav može mijenjati i koji pojedinačno djeluju posredstvom vlastitog upravljačkog tijela koje izvršava njihove odluke kojima su vezani, iako nemaju vlastitu pravnu osobnost.

               28

               Iz odluke kojom se upućuje prethodno pitanje proizlazi da iako prema samom tekstu prethodnog pitanja nacionalni propis o kojemu je riječ u prethodnom postupku omogućuje dvama udruženjima članovima Lloyd’s‑a da sudjeluju u istom postupku javne nabave u području osiguranja, čak i kad je njihove ponude potpisao generalni predstavnik Lloyd’s‑a za Italiju, glavni postupak se vodi nakon donošenja više odluka, među kojima i onih kojima je Arpacal isključio ta dva udruženja iz postupka jer je obje njihove ponude potpisao opunomoćenik navedenog predstavnika, koji je nužno saznao njihov sadržaj.

               29

               U tom pogledu valja podsjetiti da članak 45. Direktive 2004/18 koji utvrđuje razloge za isključenje gospodarskog subjekta iz sudjelovanja u javnoj nabavi ne predviđa razlog za isključenje poput onoga o kojemu je riječ u glavnom postupku, kojim se želi izbjeći svaka opasnost od dogovora među subjektima koji su članovi iste organizacije. Naime, razlozi za isključenje predviđeni u toj odredbi odnose se samo na profesionalne kvalitete stranaka (vidjeti u tom smislu presudu od 16. prosinca 2008., Michaniki, C‑213/07, EU:C:2008:731, t. 42. i 43.).

               30

               Međutim, iz sudske prakse Suda proizlazi da članak 45. Direktive 2004/18 ne isključuje mogućnost za države članice da zadrže ili uspostave, uz te razloge za isključenje, materijalna pravila namijenjena tomu da u području javne nabave osiguraju poštovanje načela jednakog postupanja prema svim ponuditeljima i načela transparentnosti, koji su temelj Unijinih direktiva o postupcima javne nabave, pod uvjetom da se poštuje načelo proporcionalnosti (presuda od 19. svibnja 2009., Assitur, C‑538/07, EU:C:2009:317, t. 21.).

               31

               Međutim, očito je da je cilj nacionalnog propisa poput onoga o kojemu je riječ u glavnom postupku, namijenjenog sprečavanju potencijalnih dogovora među sudionicima istog postupka javne nabave, zaštita jednakog postupanja prema kandidatima i transparentnosti postupka (vidjeti po analogiji presudu od 19. svibnja 2009., Assitur, C‑538/07, EU:C:2009:317, t. 22.).

               32

               Sukladno načelu proporcionalnosti, koje je opće načelo prava Unije, takav propis ne smije prelaziti ono što je nužno za postizanje željenog cilja (vidjeti u tom smislu osobito presude od 19. svibnja 2009., Assitur, C‑538/07, EU:C:2009:317, t. 23. i 24.; od 23. prosinca 2009., Serrantoni i Consorzio stabile edili, C‑376/08, EU:C:2009:808, t. 33. kao i od 22. listopada 2015., Impresa Edilux i SICEF, C‑425/14, EU:C:2015:721, t. 29.).

               33

               U tom pogledu valja podsjetiti da su Unijina pravila u području javne nabave donesena u okviru ostvarenja jedinstvenog tržišta s ciljem osiguranja slobodnog kretanja i uklanjanja ograničenja tržišnom natjecanju (vidjeti u tom smislu presudu od 19. svibnja 2009., Assitur, C‑538/07, EU:C:2009:317, t. 25.).

               34

               U tom kontekstu, u interesu je prava Unije osigurati najšire moguće sudjelovanje ponuditelja u postupku javne nabave (vidjeti u tom smislu presude od 19. svibnja 2009., Assitur, C‑538/07, EU:C:2009:317, t. 26.; od 23. prosinca 2009., Serrantoni i Consorzio stabile edili, C‑376/08, EU:C:2009:808, t. 40. kao i od 22. listopada 2015., Impresa Edilux i SICEF, C‑425/14, EU:C:2015:721, t. 36.).

               35

               Iz toga prema ustaljenoj sudskoj praksi Suda proizlazi da automatsko isključenje natjecateljâ ili ponuditeljâ koji se nalaze u odnosu kontrole ili povezanosti s drugim natjecateljima ili ponuditeljima prelazi ono što je nužno za prevenciju koluzivnog ponašanja i time ono što je potrebno da bi se osigurala primjena načela jednakog postupanja i poštovanje obveze transparentnosti (vidjeti u tom smislu presude od 19. svibnja 2009., Assitur, C‑538/07, EU:C:2009:317, t. 28.; od 23. prosinca 2009., Serrantoni i Consorzio stabile edili, C‑376/08, EU:C:2009:808, t. 38. i 40. kao i od 22. listopada 2015., Impresa Edilux i SICEF, C‑425/14, EU:C:2015:721, t. 36. i 38.).

               36

               Naime, takvo automatsko isključenje predstavlja neoborivu pretpostavku međusobnog utjecaja u predmetnim ponudama, u istoj javnoj nabavi, poduzetnika vezanih odnosom kontrole ili povezanosti. Ono odbacuje mogućnost da ti natjecatelji ili ponuditelji dokažu neovisnost svojih ponuda te je stoga suprotno interesu Unije da se osigura najšire moguće sudjelovanje ponuditelja u postupku javne nabave (vidjeti u tom smislu presude od 19. svibnja 2009., Assitur, C‑538/07, EU:C:2009:317, t. 29. i 30.; od 23. prosinca 2009., Serrantoni i Consorzio stabile edili, C‑376/08, EU:C:2009:808, t. 39. i 40. kao i od 22. listopada 2015., Impresa Edilux i SICEF, C‑425/14, EU:C:2015:721, t. 36.).

               37

               U tom pogledu valja podsjetiti da je Sud već istaknuo da grupacije poduzetnika mogu imati razne oblike i ciljeve, ne isključujući mogućnost da kontrolirani poduzetnici uživaju određenu autonomiju u oblikovanju svoje trgovinske politike i gospodarskih djelatnosti, posebno kad je riječ o sudjelovanju na javnim natječajima. Naime, veze između poduzetnika iz iste grupe mogu biti uređene posebnim odredbama koje mogu jamčiti neovisnost i povjerljivost prilikom izrade ponuda koje će oni istodobno predati u okviru istog postupka javne nabave (presuda od 19. svibnja 2009., Assitur, C‑538/07, EU:C:2009:317, t. 31.).

               38

               Poštovanje načela proporcionalnosti prema tome zahtijeva obvezu javnog naručitelja da ispita i ocijeni činjenice da bi utvrdio je li veza između dva subjekta imala konkretni utjecaj na sadržaj ponuda podnesenih u okviru istog postupka javne nabave, pri čemu je utvrđenje takvog utjecaja, u bilo kojem obliku, dovoljno da bi se ti poduzetnici isključili iz postupka (vidjeti u tom smislu presudu od 19. svibnja 2009., Assitur, C‑538/07, EU:C:2009:317, t. 32.).

               39

               U ovom slučaju proizlazi da se samom činjenicom da je ponude poput onih o kojima je riječ u glavnom postupku potpisala ista osoba, odnosno posebni opunomoćenik generalnog predstavnika Lloyd’s‑a za Italiju, ne može opravdati njihovo automatsko isključenje iz dotičnog postupka javne nabave.

               40

               Nije relevantna razlika koju u tom pogledu provodi Arpacal u svojim pisanim očitovanjima ovisno o tome odnosi li se potpis na spis prijave na nadmetanje ili na same financijske ponude. Naime, u svakom slučaju, takav potpis, pod pretpostavkom da podrazumijeva da su posebni opunomoćenik i/ili generalni predstavnik Lloyd’s‑a saznali za sadržaj ponuda, ne dokazuje sam po sebi da su se udruženja dogovorila u pogledu sadržaja svojih ponuda niti da je, s obzirom na veze koje među njima postoje, posredovanje posebnog opunomoćenika generalnog predstavnika Lloyd’s‑a imalo konkretan utjecaj na te ponude. Isto vrijedi i za druge dokaze koje navodi Arpacal, koji se nalaze u točki 18. ove presude.

               41

               Temeljeći isključenje udruženja samo na tome da je posebni opunomoćenik generalnog predstavnika Lloyd’s‑a za Italiju potpisao ponude, dotičnim se odlukama pretpostavilo postojanje dogovora a da pritom udruženja nisu imala mogućnost dokazivanja da su njihove ponude sastavljene u potpunosti neovisno jedna o drugoj.

               42

               Međutim, u tom pogledu valja istaknuti da iz Direktive 2009/138 i osobito njezina članka 145. stavka 2. točke (c) proizlazi da pravo Unije primjenjivo na aktivnosti osiguranja izričito dopušta Lloyd’s‑u da ga prema trećima predstavlja jedan generalni predstavnik u svakoj državi članici, tako da Llyod’s svoje aktivnosti osiguranja u državama članicama može izvršavati samo posredstvom nadležnog generalnog predstavnika, uključujući sudjelovanje u javnoj nabavi za dodjeljivanje ugovora za javne usluge osiguranja u okviru kojih potonji mora potpisati i podnijeti ponude udruženja.

               43

               U pisanim očitovanjima Lloyd’s je u tom pogledu pojasnio da je na sudu koji je uputio zahtjev da provjeri ograničuje li se generalni predstavnik za dotičnu državu članicu na to da, sukladno unutarnjim praksama Lloyd’s‑a, na papiru s memorandumom i bez utjecaja na oblikovanje volje svakog udruženja proslijedi sadržaj tipske prijave u postupku javne nabave kao i standardne formulare koje je ispunilo i odobrilo svako udruženje, čime se jamči da potonja djeluju u potpunosti samostalno u odnosu na druga udruženja, putem vlastitih upravljačkih tijela.

               44

               U tim se okolnostima pravu Unije protivi to da se Lloyd’s‑ova udruženja automatski isključe iz postupka javne nabave o kojemu je riječ u glavnom postupku samo zato što je njihove pojedinačne ponude potpisao posebni opunomoćenik generalnog predstavnika Lloyd’s‑a za Italiju. Na sudu je koji je uputio zahtjev, međutim, da se uvjeri da su dotične ponude ta udruženja podnijela samostalno.

               45

               Prema tome, valja napomenuti, kao što je to učinila Europska komisija u svojim pisanim očitovanjima, da se čini da nacionalni propis o kojemu je riječ u glavnom postupku ne dopušta takvo automatsko isključenje, ali omogućuje javnom naručitelju da isključi ponuditelje za koje na temelju nepobitnih dokaza utvrdi da nisu samostalno sastavili ponude, što je na sudu koji je uputio zahtjev da provjeri.

               46

               Na postavljeno pitanje valja prema tome odgovoriti tako da načela transparentnosti, jednakog postupanja i nediskriminacije koja proizlaze iz članaka 49. i 56. UFEU‑a i koja su obuhvaćena člankom 2. Direktive 2004/18 treba tumačiti na način da im se ne protivi propis države članice, poput onog o kojem je riječ u glavnom postupku, koji ne dopušta da se dva udruženja člana Lloyd’s‑a isključe iz sudjelovanja u istom postupku javne nabave usluga osiguranja samo zbog toga što je njihove ponude potpisao generalni predstavnik Lloyd’s‑a za tu državu članicu, ali nasuprot tomu dopušta da ih se isključi ako je na temelju nepobitnih dokaza očito da njihove ponude nisu samostalno sastavljene.

         Troškovi

               47

               Budući da ovaj postupak ima značaj prethodnog pitanja za stranke glavnog postupka pred sudom koji je uputio zahtjev, na tom je sudu da odluči o troškovima postupka. Troškovi podnošenja očitovanja Sudu, koji nisu troškovi spomenutih stranaka, ne nadoknađuju se.

               Slijedom navedenoga, Sud (šesto vijeće) odlučuje:

                     Načela transparentnosti, jednakog postupanja i nediskriminacije koja proizlaze iz članaka 49. i 56. UFEU‑a i koja su obuhvaćena člankom 2. Direktive 2004/18/EZ d 31. ožujka 2004. o usklađivanju postupaka za sklapanje ugovora o javnim radovima, ugovora o javnoj nabavi robe te ugovora o javnim uslugama treba tumačiti na način da im se ne protivi propis države članice, poput onog o kojem je riječ u glavnom postupku, koji ne dopušta da se dva „udruženja članova
                     ”društva Lloyd’s of London isključe iz sudjelovanja u istom postupku javne nabave usluga osiguranja samo zbog toga što je njihove ponude potpisao generalni predstavnik društva Lloyd’s of London za tu državu članicu, ali nasuprot tomu dopušta da ih se isključi ako je na temelju nepobitnih dokaza očito da njihove ponude nisu samostalno sastavljene.

                     Potpisi

            (
            *1
         )	Jezik postupka: talijanski


Presuda Općeg suda (šesto vijeće) od 7. ožujka 2018.#Bruno Gollnisch protiv Europskog parlamenta.#Pravilnik o isplati troškova i naknada zastupnicima Europskog parlamenta – Naknada za parlamentarnu pomoć – Povrat neosnovano isplaćenih iznosa – Nadležnost glavnog tajnika – Electa una via – Prava obrane – Teret dokazivanja – Obveza obrazlaganja – Legitimna očekivanja – Politička prava – Jednako postupanje – Zlouporaba ovlasti – Neovisnost zastupnika – Pogreška koja se tiče činjenica – Proporcionalnost.#Predmet T-624/16.


title: Presuda Općeg suda (deveto vijeće) od 15. ožujka 2018.#La Mafia Franchises, SL protiv Ureda Europske unije za intelektualno vlasništvo.#Žig Europske unije – Postupak za proglašavanje žiga ništavim – Figurativni žig Europske unije La Mafia SE SIENTA A LA MESA – Apsolutni razlog za odbijanje – Protivnost javnom poretku ili prihvaćenim moralnim načelima – Članak 7. stavak 1. točka (f) Uredbe (EZ) br. 207/2009 (koji je postao članak 7. stavak 1. točka (f) Uredbe (EU) 2017/1001).#Predmet T-1/17.

text:
         PRESUDA OPĆEG SUDA (deveto vijeće)
      15. ožujka 2018. (
            *1
         )
      „Žig Europske unije – Postupak za proglašavanje žiga ništavim – Figurativni žig Europske unije La Mafia SE SIENTA A LA MESA – Apsolutni razlog za odbijanje – Protivnost javnom poretku ili prihvaćenim moralnim načelima – Članak 7. stavak 1. točka (f) Uredbe (EZ) br. 207/2009 (koji je postao članak 7. stavak 1. točka (f) Uredbe (EU) 2017/1001)”
      U predmetu T‑1/17,

         La Mafia Franchises, SL, sa sjedištem u Zaragozi (Španjolska), koju zastupa I. Sempere Massa, avocat,
      tužitelj,
      protiv

         Ureda Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO), koji zastupa A. Folliard‑Monguiral, u svojstvu agenta,
      tuženika,
      druga stranka u postupku pred žalbenim vijećem EUIPO‑a, intervenijent pred Općim sudom, jest

         Talijanska Republika, koju zastupa G. Palmieri, u svojstvu agenta, uz asistenciju D. Del Gaiza, avvocato dello Stato,
      povodom tužbe podnesene protiv odluke prvog žalbenog vijeća EUIPO‑a od 27. listopada 2016. (predmet R 803/2016‑1), koja se odnosi na postupak za proglašavanje žiga ništavim između Talijanske Republike i društva La Mafia Franchises,
      OPĆI SUD (deveto vijeće),
      u sastavu: S. Gervasoni, predsjednik, L. Madise i R. da Silva Passos (izvjestitelj), suci,
      tajnik: I. Dragan, administrator,
      uzimajući u obzir tužbu podnesenu tajništvu Općeg suda 2. siječnja 2017.,
      uzimajući u obzir EUIPO‑ov odgovor na tužbu podnesen tajništvu Općeg suda 7. travnja 2017.,
      uzimajući u obzir odgovor na tužbu Talijanske Republike podnesen tajništvu Općeg suda 6. travnja 2017.,
      nakon rasprave održane 22. studenoga 2017.,
      donosi sljedeću

         Presudu

         Okolnosti spora

               1

               Društvo La Honorable Hermandad, SL, čiji je sljednik tužitelj, La Mafia Franchises, SL, 30. studenoga 2006. podnijelo je prijavu za registraciju žiga Europske unije Uredu Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO) na temelju Uredbe Vijeća (EZ) br. 40/94 od 20. prosinca 1993. o žigu Zajednice (SL 1994., L 11, str. 1.) [neslužbeni prijevod], kako je izmijenjena (zamijenjena Uredbom Vijeća (EZ) br. 207/2009 od 26. veljače 2009. o žigu Zajednice (SL 2009., L 78, str. 1.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 17., svezak 1., str. 226.), kako je izmijenjena i sâma zamijenjena Uredbom (EU) 2017/1001 Europskog parlamenta i Vijeća od 14. lipnja 2017. o žigu Europske unije (SL 2017., L 154, str. 1.)).

               2

               Žig za koji je podnesena prijava za registraciju sljedeći je figurativni žig:

               3

               Proizvodi i usluge za koje je podnesena prijava za registraciju pripadaju razredima 25., 35. i 43. Nicanskog sporazuma o međunarodnoj klasifikaciji proizvoda i usluga radi registracije žigova od 15. lipnja 1957., kako je revidiran i izmijenjen, i za svaki od tih razreda odgovaraju sljedećem opisu:

                        –

                        razred 25.: „Obuća (osim ortopedske), odjevni predmeti, majice, kape za glavu”;

                        –

                        razred 35.: Savjeti o organizaciji i vođenju poslova; pomoć u vođenju poslova; konzultacije u svezi vođenja poslova; vođenje poslova (usluge savjetovanja u svezi vođenja poslova); pomoć u upravljanju industrijskim ili trgovačkim poduzećem; oglašavanje (reklamiranje); osnivanje franšiza koje se odnose na usluge restorana i kafića‑restorana”;

                        –

                        razred 43.: „Usluge restorana, barovi (usluge barova), usluge kafeterija, usluge kafića‑restorana”.

               4

               Prijava za registraciju žiga objavljena je u Glasniku žigova Zajednice br. 24/2007 od 11. lipnja 2007. Sporni žig registriran je 20. prosinca 2007. pod brojem 5510921.

               5

               Talijanska Republika je 23. srpnja 2015. EUIPO‑u podnijela zahtjev za proglašavanje spornog žiga ništavim za sve proizvode i usluge za koje je registriran.

               6

               Razlog za poništaj koji se navodi u potporu tom zahtjevu naveden je u članku 7. stavku 1. točki (f) Uredbe br. 207/2009 (koji je postao članak 7. stavak 1. točka (f) Uredbe 2017/1001). Talijanska Republika je u bitnome smatrala da je sporni žig protivan javnom poretku i prihvaćenim moralnim načelima s obzirom na to da verbalni element „mafia” upućuje na zločinačko udruženje te da je njegova uporaba u navedenom žigu radi označavanja tužiteljeva lanca restorana, osim poticanja duboko negativnih osjećaja, dovela do „manipuliranja” pozitivnom slikom talijanske gastronomije i do banaliziranja negativnog značenja tog elementa.

               7

               Odjel za poništaje odlukom od 3. ožujka 2016. prihvatio je zahtjev za proglašavanje žiga ništavim.

               8

               Tužitelj je 29. travnja 2016. podnio žalbu protiv odluke Odjela za poništaje.

               9

               Odlukom od 27. listopada 2016. (u daljnjem tekstu: pobijana odluka) prvo žalbeno vijeće EUIPO‑a potvrdilo je da je sporni žig protivan javnom poretku i odbilo žalbu.

               10

               Žalbeno je vijeće najprije istaknulo da protivnost spornog žiga javnom poretku treba ocjenjivati s obzirom na percepciju relevantne javnosti smještene na području Europske unije ili na jednom dijelu tog područja jer je registraciju žiga Europske unije trebalo poništiti ako je razlog za poništenje postojao samo u dijelu Unije.

               11

               Žalbeno je vijeće zatim smatralo da, uzimajući u obzir njegovu veličinu i položaj u spornom žigu, verbalni element „la mafia” dominira tim žigom. Žalbeno je vijeće istaknulo da je mafija zločinačko udruženje protiv koje se talijanska vlada bori zakonodavstvom i posebnim mjerama primjene. Osim toga, žalbeno je vijeće podsjetilo da je borba protiv organiziranog kriminala također vrlo važan cilj institucija Unije. Žalbeno je vijeće još istaknulo da EUIPO, kao tijelo Unije, mora imati čvrsto stajalište u predmetima kojima se krše temeljna načela i vrijednosti europskog društva, tako da je njegova obveza da, zbog povrede javnog poretka, odbije registraciju svakog žiga Europske unije za koji bi se moglo smatrati da podupire ili doprinosi zločinačkom udruženju. Nakon razmatranja žalbeno je vijeće, kao prvo, smatralo da sporni žig na očit način promiče zločinačko udruženje poznato pod imenom mafija i da, kao drugo, svi verbalni elementi spornog žiga nose poruku druželjubivosti i banaliziranja verbalnog elementa „mafia” iskrivljujući time ozbiljne konotacije te riječi.

               12

               Napokon, žalbeno je vijeće potvrdilo da sporni žig ne treba biti pod EUIPO‑ovom zaštitom i da na taj zaključak ne utječe ni činjenica da se verbalni element „mafia” često koristio u književnosti i filmovima, ni činjenica da je EUIPO registrirao druge žigove Europske unije koji sadržavaju taj isti element.

         Zahtjevi stranaka

               13

               Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

                        –

                        poništi pobijanu odluku;

                        –

                        proglasi valjanost spornog žiga;

                        –

                        naloži EUIPO‑u snošenje troškova.

               14

               EUIPO i Talijanska Republika od Općeg suda zahtijevaju da:

                        –

                        odbije tužbu;

                        –

                        naloži tužitelju snošenje troškova.

         Pravo

            Dopuštenost dokaza koji su prvi put podneseni pred Općim sudom

               15

               EUIPO osporava dopuštenost priloga A.7, A.8 i A.9 tužbi, kao i dopuštenost slika i poveznica u točkama 44., 46. i 54. navedene tužbe koje upućuju na internetske stranice. Naime, ti elementi nisu podneseni ni u jednoj fazi postupka pred EUIPO‑om.

               16

               U tom pogledu valja istaknuti da, uzimajući u obzir predmet tužbe predviđen člankom 65. Uredbe br. 207/2009 (koji je postao članak 72. Uredbe 2017/1001), uloga Općeg suda nije da u okviru takve tužbe ponovno ispituje činjenične okolnosti u svjetlu dokumenata koji su mu prvi put podneseni (vidjeti, u tom smislu, presude od 24. studenoga 2005., Sadas/OHIM – LTJ Diffusion (ARTHUR I FELICIE), T‑346/04, EU:T:2005:420, t. 19., i od 9. veljače 2017., International Gaming Projects/OHIM – adp Gauselmann (TRIPLE EVOLUTION), T‑82/16, neobjavljena, EU:T:2017:66, t. 16.).

               17

               U ovom predmetu i kao što je to na raspravi priznao tužitelj, elementi navedeni u točki 15. ove presude prvi su put podneseni u okviru tužbe pred Općim sudom. Stoga te elemente treba odbaciti kao nedopuštene a da pritom nije potrebno ispitivati njihovu dokaznu vrijednost.

            Meritum

               18

               U prilog svojoj tužbi tužitelj ističe jedan tužbeni razlog koji se temelji na povredi članka 52. stavka 1. točke (a) Uredbe br. 207/2009 (koji je postao članak 59. stavak 1. točka (a) Uredbe 2017/1001), u vezi s člankom 7. stavkom 1. točkom (f) navedene uredbe.

               19

               Tim tužbenim razlogom tužitelj najprije ističe da se ni udruženje poznato pod imenom mafija ni njegovi članovi ne nalaze na popisu osoba i terorističkih skupina priloženom Zajedničkom stajalištu Vijeća 2001/931/ZVSP od 27. prosinca 2001. o primjeni posebnih mjera u borbi protiv terorizma (SL 2001., L 344, str. 93.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 18., svezak 1., str. 11.), na koje se pozivaju EUIPO‑ove Smjernice za ispitivanje radi tumačenja zabrane registracije žigova Europske unije koji su protivni javnom poretku iz članka 7. stavka 1. točke (f) Uredbe br. 207/2009.

               20

               Zatim, tužitelj ističe da, prema EUIPO‑ovoj i sudskoj praksi, žig Europske unije mora biti analiziran u cjelini. Međutim, pozivanje na verbalni element „mafia” koji sporni žig sadržava nije dovoljno za donošenje zaključka da prosječni potrošač smatra da se njime promiče ili podupire zločinačko udruženje. Naprotiv, drugi elementi od kojih se taj žig sastoji prije upućuju na to da ga se doživljava kao neki oblik parodije ili referenca na filmove iz trilogije Kum.

               21

               Štoviše, tužitelj ističe da proizvodi i usluge koje označava sporni žig nisu usluge „komuniciranja”, odnosno usluge kojima je svrha prenošenje poruke drugima. Stoga sporni žig nije bio registriran s ciljem vrijeđanja, šokiranja ili napadanja. Šira javnost naprotiv razumije da je sporni žig registriran za označavanje lanca restorana, čiji koncept ne upućuje na zločinačko udruženje, nego na filmove iz trilogije Kum, a osobito na obiteljske vrijednosti i vrijednosti poslovnog udruživanja koje ti filmovi ističu.

               22

               Napokon, tužitelj ističe da je velik broj žigova Europske unije i talijanskih žigova koji sadržavaju pojam „mafia” uredno registriran i da oni proizvode svoje učinke. Tužitelj radi dokazivanja te činjenice osobito ističe dvije odluke žalbenog vijeća EUIPO‑a, koje prema njegovu mišljenju predstavljaju analogiju s ovim predmetom, odnosno odluku od 13. siječnja 2012. u predmetu R 1224/2011‑4 koja se odnosi na prijavu žiga Europske unije MAFIA II i odluku od 7. svibnja 2015. u predmetu R 2822/2014‑5 koja se odnosi na prijavu žiga Europske unije CONTRA‑BANDO.

               23

               EUIPO i Talijanska Republika osporavaju svaki od tih argumenata.

               24

               Najprije, treba podsjetiti da se, prema članku 7. stavku 1. točki (f) Uredbe br. 207/2009, u vezi s člankom 52. stavkom 1. točkom (a) iste uredbe, žigove koji su protivni javnom poretku ili prihvaćenim moralnim načelima proglašava ništavima.

               25

               Opći interes koji stoji iza tog apsolutnog razloga za odbijanje je da se izbjegne registracija znakova kojima se ugrožava javni poredak ili prihvaćena moralna načela prilikom njihove uporabe na području Unije (presude od 20. rujna 2011., Couture Tech/OHIM (Prikaz sovjetskog grba), T‑232/10, EU:T:2011:498, t. 29., i od 26. rujna 2014., Brainlab/OHIM (Curve), T‑266/13, neobjavljena, EU:T:2014:836, t. 13.). Registracija žiga kao žiga Europske unije suočava se s tim apsolutnim razlogom za odbijanje ako je on, među ostalim, duboko uvredljiv (vidjeti, u tom smislu, presudu od 5. listopada 2011., PAKI Logistics/OHIM (PAKI), T‑526/09, neobjavljena, EU:T:2011:564, t. 12.).

               26

               Ocjena postojanja razloga za odbijanje iz članka 7. stavka 1. točke (f) Uredbe br. 207/2009 ne može se temeljiti na percepciji dijela relevantne javnosti koju ništa ne šokira, ni uostalom na percepciji dijela javnosti koju se može lako uvrijediti, nego se mora provesti na temelju kriterija razumne osobe koja ima prosječan prag osjetljivosti i tolerancije (vidjeti, u tom smislu, presude od 5. listopada 2011., PAKI, T‑526/09, neobjavljena, EU:T:2011:564, t. 12.; od 9. ožujka 2012., Cortés del Valle López/OHIM (¡Que buenu ye! HIJOPUTA), T‑417/10, neobjavljena, EU:T:2012:120, t. 21., i od 14. studenoga 2013., Efag Trade Mark Company/OHIM (FICKEN LIQUORS), T‑54/13, neobjavljena, EU:T:2013:593, t. 21.).

               27

               Osim toga, radi ispitivanja razloga za odbijanje predviđenog člankom 7. stavkom 1. točkom (f) Uredbe br. 207/2009, relevantnu se javnost ne može ograničiti na javnost na koju se neposredno odnose proizvodi i usluge za koje je podnesena prijava za registraciju. Naime, valja uzeti u obzir da znakovi na koje se odnosi taj razlog za odbijanje šokiraju ne samo javnost kojoj su upućeni proizvodi i usluge koje znak označava, nego također i druge osobe koje slučajno mogu biti suočene s tim znakom u svojem svakodnevnom životu a da se pritom ti proizvodi i usluge na njih ne odnose (vidjeti presude od 14. studenoga 2013., Efag Trade Mark Company/OHIM (FICKEN), T‑52/13, neobjavljena, EU:T:2013:596, t. 19. i navedenu sudsku praksu, i od 26. rujna 2014., Curve, T‑266/13, neobjavljena, EU:T:2014:836, t. 19. i navedenu sudsku praksu).

               28

               Također treba podsjetiti da je relevantna javnost na području Unije prema definiciji smještena na području neke države članice te da znakovi koje bi se moglo smatrati protivnima javnom poretku ili prihvaćenim moralnim načelima nisu isti u svim državama članicama, osobito iz jezičnih, povijesnih, socijalnih ili kulturnih razloga (vidjeti, u tom smislu, presudu od 20. rujna 2011., Prikaz sovjetskog grba, T‑232/10, EU:T:2011:498, t. 31. do 33.).

               29

               Iz toga slijedi da za primjenu apsolutnog razloga za odbijanje, predviđenog člankom 7. stavkom 1. točkom (f) Uredbe br. 207/2009, treba uzeti u obzir kako okolnosti koje su zajedničke svim državama članicama Unije tako i posebne okolnosti u pojedinačnim državama članicama koje bi mogle utjecati na percepciju relevantne javnosti smještene na području tih država (presuda od 20. rujna 2011., Prikaz sovjetskog grba, T‑232/10, EU:T:2011:498, t. 34.).

               30

               U ovom predmetu, kao prvo, treba istaknuti, kao što je to učinilo žalbeno vijeće u točki 24. pobijane odluke, da je sporni žig složeni znak koji se sastoji od crne podloge u obliku četverokuta, u unutrašnjosti kojega se nalaze verbalni elementi „la mafia” i „se sienta a la mesa” u bijeloj boji, uz prikaz crvene ruže u pozadini.

               31

               Verbalni element „la mafia” se, kako zbog prostora koji zauzima tako i zbog njegova središnjeg položaja u spornom žigu, razlikuje od drugih elemenata. Stoga drugi verbalni element „se sienta a la mesa” ima sekundarni položaj s obzirom na to da je smješten ispod verbalnog elementa „la mafia” i ispisan je znatno manjim slovima. Isto vrijedi za crvenu ružu koja se pojavljuje u pozadini verbalnog elementa „la mafia”.

               32

               Stoga je žalbeno vijeće u točki 25. pobijane odluke navelo da je verbalni element „la mafia” dominantan u spornom žigu a da pritom nije počinilo pogrešku.

               33

               Kao drugo, najprije treba odbaciti tužiteljev argument koji se temelji na činjenici da se mafija ne pojavljuje među terorističkim skupinama navedenima u Zajedničkom stajalištu 2001/931, na koje se pozivaju EUIPO‑ove Smjernice za ispitivanje (dio B, odjeljak 4.).

               34

               Naime, iz članka 1. Zajedničkog stajališta 2001/931 proizlazi da su na popisu iz njegova priloga navedene samo osobe, skupine i subjekti uključeni u teroristička djela. Cilj tog popisa nije nabrajanje osoba, skupina i subjekata uključenih u druge vrste kažnjivih djelatnosti, pozivanje na koje bi u žigu za koji je podnesena prijava također moglo opravdati primjenu apsolutnog razloga za odbijanje registracije predviđenog člankom 7. stavkom 1. točkom (f) Uredbe br. 207/2009. Osim toga, iz samog teksta odlomka EUIPO‑ovih Smjernica za ispitivanje koji se poziva na Zajedničko stajalište 2001/931 proizlazi da je EUIPO pažnju posvetio isticanju neiscrpnosti primjera koje navedene smjernice daju glede apsolutnog razloga za odbijanje iz članka 7. stavka 1. točke (f) Uredbe br. 207/2009.

               35

               Zatim, važno je istaknuti da se verbalni element „la mafia” diljem svijeta shvaća kao da se odnosi na zločinačko udruženje koje svoje korijene ima u Italiji i čije su se djelatnosti proširile i na druge države osim Talijanske Republike, osobito one unutar Unije. Osim toga opće je poznato, kao što je to i utvrdilo žalbeno vijeće u točki 26. pobijane odluke, da se to zločinačko udruženje služi zastrašivanjem, fizičkim nasiljem i ubojstvima kako bi provodilo svoje djelatnosti, koje među ostalim uključuju nezakonitu trgovinu drogom, nezakonitu trgovinu oružjem, pranje novca i korupciju.

               36

               Opći sud smatra da takve kažnjive djelatnosti narušavaju same vrijednosti na kojima se Unija temelji, osobito vrijednosti poštovanja ljudskog dostojanstva i slobode, koje su predviđene člankom 2. UEU‑a i člancima 2., 3. i 6. Povelje Europske unije o temeljnim pravima. Te su vrijednosti nedjeljive i čine duhovnu i moralnu baštinu Unije. Osim toga, organizirani kriminal i djelatnosti navedene u točki 35. ove presude čine osobito ozbiljna kaznena djela koja imaju prekograničnu dimenziju i za koja je u članku 83. UFEU‑a predviđena intervencija zakonodavca Unije. Stoga, kao što to ističu EUIPO i Talijanska Republika, ne samo da je talijanska vlada uložila velike napore i sredstva u borbu protiv mafije, nego su ona također uložena i na razini Unije s obzirom na to da je organizirani kriminal ozbiljna prijetnja za sigurnost cijele Unije.

               37

               Napokon, verbalni element „la mafia” ima duboko negativnu konotaciju u Italiji zbog teških povreda sigurnosti te države članice koje je to počinilo to zločinačko udruženje. Važnost borbe protiv mafije u Italiji ogleda se u represivnim odredbama koje su na snazi u toj državi članici i na koje se pozivaju EUIPO i Talijanska Republika, a koje se posebno odnose na pripadnost i potporu tom udruženju. Važnost borbe protiv mafije u Italiji usto je potvrđena prisutnošću nekoliko javnih tijela na području te države koja se posebno bave misijom otkrivanja i suzbijanja nezakonitih djelatnosti mafije kao i privatnih organizacija koje pomažu žrtvama tog udruženja.

               38

               Stoga je žalbeno vijeće pravilno smatralo da verbalni element „la mafia” spornog žiga relevantnu javnost na očit način asocira na ime zločinačkog udruženja koje je odgovorno za posebno teške povrede javnog poretka.

               39

               Kao treće, tužitelj u bitnome ističe da relevantna javnost ne opaža u spornom žigu nikakvu pozitivnu valorizaciju kriminalne djelatnosti mafije s obzirom na to da je potonja uprizorena i u književnoj i u filmskoj fikciji. Dodaje da registracija spornog žiga nema za cilj šokirati ili uvrijediti jer proizvodi i usluge koje žig označava nisu namijenjeni slanju poruke drugima, nego samo evociranju filmske trilogije Kum. Ističe da je koncept tih restorana tematski i da je povezan s tom serijom filmova te da je sporni žig stekao ugled u Španjolskoj.

               40

               U tom pogledu najprije treba istaknuti da se neki znak, kada je on posebno šokantan ili uvredljiv, mora smatrati protivnim javnom poretku ili prihvaćenim moralnim načelima, neovisno o tome koji su to proizvodi ili usluge za koje je registriran (vidjeti, u tom smislu, presudu od 5. listopada 2011., PAKI, T‑526/09, neobjavljena, EU:T:2011:564, t. 15.). Osim toga, iz zajedničkog čitanja različitih podstavaka članka 7. stavka 1. Uredbe br. 207/2009 (koji je postao članak 7. stavak 1. Uredbe br. 2017/1001) proizlazi da se oni odnose na obilježja svojstvena spornom žigu, a ne na okolnosti koje se odnose na ponašanje osobe koja je podnositelj prijave za registraciju žiga (presude od 9. travnja 2003., Durferrit/OHIM – Kolene (NU–TRIDE), T‑224/01 EU:T:2003:107, t. 76., i od 13. rujna 2005., Sportwetten/OHIM – Intertops Sportwetten (INTERTOPS), T‑140/02, EU:T:2005:312, t. 28.).

               41

               Stoga, s jedne strane, činjenica da registracija spornog žiga nije imala za cilj šokirati ili uvrijediti, nego samo aludirati na filmsku trilogiju Kum, ne utječe na negativnu percepciju relevantne javnosti o tom žigu. Usto, nijedan se element spornog žiga ne poziva izravno tu seriju filmova.

               42

               S druge strane, reputacija koju je sporni žig stekao i koncept tužiteljevih tematskih restorana, povezanih s filmskom trilogijom Kum, nisu obilježja svojstvena spornom žigu te dakle također nisu relevantni za ocjenu toga je li sporni žig protivan javnom poretku.

               43

               Nadalje, česta je pojava da književna i filmska fikcija korištenjem i prikazivanjem tema koje obrađuju šokiraju i vrijeđaju javnost ili jedan njezin dio (vidjeti, u tom smislu, presudu od 14. studenoga 2013., FICKEN LIQUORS, T‑54/13, neobjavljena, EU:T:2013:593, t. 33.). Postojanje brojnih knjiga i filmova koji obrađuju temu mafije ni na koji način ne može promijeniti percepciju nedjela koje je počinilo to udruženje.

               44

               Napokon, kako to u bitnome ističe EUIPO u svojem odgovoru na tužbu, crvenu ružu koja je prisutna u spornom žigu velik dio relevantne javnosti mogao bi smatrati simbolom ljubavi ili harmonije, u suprotnosti s nasiljem koje karakterizira djelatnosti mafije.

               45

               Taj je kontrast naglašen rečenicom „se sienta a la mesa” u spornom žigu. Naime, ta rečenica u španjolskom znači „sjeda za stol” te se u velikom dijelu javnosti koji razumije taj jezik može smatrati kao da poziva na zajednički obrok. Stoga povezivanje mafije s idejom o druželjubivosti i opuštanju uz zajednički obrok doprinosi banaliziranju nezakonitih djelatnosti tog zločinačkog udruženja.

               46

               Prema tome, kao što to ističu EUIPO i Talijanska Republika, povezivanje verbalnog elementa „la mafia” s drugim elementima spornog žiga takve je naravi da daje općenito pozitivnu sliku djelatnosti mafije te na taj način banalizira percepciju kažnjivih djelatnosti tog udruženja.

               47

               Iz prethodno navedenoga slijedi da sporni žig, kada ga se promatra u cjelini, upućuje na zločinačko udruženje, daje općenito pozitivnu sliku o tom udruženju i, jednako tako, banalizira teške povrede temeljnih vrijednosti Unije navedenih u točki 36. ove presude koje je počinilo navedeno udruženje. Sporni je žig stoga takve prirode da šokira ili vrijeđa ne samo žrtve tog zločinačkog udruženja i njihove obitelji, nego također i svaku osobu koja se, na području Unije, susretne s navedenim žigom i ima prosječan prag osjetljivosti i tolerancije.

               48

               Žalbeno vijeće nije dakle pogriješilo kad je zaključilo da je sporni žig protivan javnom poretku, u smislu članka 7. stavka 1. točke (f) Uredbe br. 207/2009 te je prema tome potvrdilo da je taj žig trebalo proglasiti ništavim u skladu s člankom 52. stavkom 1. točkom (a) navedene uredbe.

               49

               Taj zaključak nije doveden u pitanje tužiteljevim pozivanjem na nekoliko žigova Europske unije koji sadržavaju verbalni element „mafia” kao i na odluke MAFIA II i CONTRA‑BANDO s ciljem dokazivanja da sporni žig nije protivan javnom poretku. Naime, treba podsjetiti da iz ustaljene sudske prakse proizlazi da se odluke o registraciji znaka kao žiga Europske unije koje žalbena vijeća EUIPO‑a trebaju donijeti u skladu s Uredbom br. 207/2009 donose na temelju ograničene nadležnosti, a ne diskrecijske ovlasti. Stoga se zakonitost navedenih odluka treba ocjenjivati samo na temelju te uredbe, a ne na temelju ranije prakse odlučivanja navedenih vijeća (presude od 26. travnja 2007., Alcon/OHIM, C‑412/05 P, EU:C:2007:252, t. 65.; od 24. studenoga 2005., ARTHUR ET FELICIE, T‑346/04, EU:T:2005:420, t. 71., i od 6. travnja 2017., Nanu‑Nana Joachim Hoepp/EUIPO – Fink (NANA FINK), T‑39/16, EU:T:2017:263, t. 84.). Iz toga slijedi da ni EUIPO‑ove odluke na koje se poziva tužitelj ni EUIPO‑ove registracije žigova različitih od spornog žiga koji sadržavaju verbalni element „mafia” nisu takve naravi da mogu dovesti u pitanje pobijanu odluku.

               50

               Isto vrijedi kad je riječ o okolnosti, koju ističe tužitelj, da je više žigova koji sadržavaju verbalni element „mafia” registrirano u Italiji. Naime, sustav žigova Europske unije autonoman je sustav koji se sastoji od skupa pravila i koji provodi sebi specifične ciljeve, a primjenjuje se neovisno o ikojem nacionalnom sustavu. Posljedično, prikladnost znaka za registraciju kao žiga Europske unije treba ocijeniti samo na temelju relevantnih propisa. EUIPO i, ovisno o slučaju, sud Unije ne vezuju, iako ih oni mogu uzeti u obzir, odluke donesene na razini država članica, i to iako su te odluke donesene na temelju nacionalnog zakonodavstva usklađenog na razini Unije (vidjeti, u tom smislu, presude od 14. studenoga 2013., FICKEN LIQUORS, T‑54/13, neobjavljena, EU:T:2013:593, t. 46.; od 15. srpnja 2015., Australian Gold/OHIM – Effect Management & Holding (HOT), T‑611/13, EU:T:2015:492, t. 60. i navedenu sudsku praksu, i od 27. lipnja 2017., Jiménez Gasalla/EUIPO (B2B SOLUTIONS), T‑685/16, neobjavljena, EU:T:2017:438, t. 41. i navedenu sudsku praksu). Iz toga proizlazi da ni EUIPO ni sud Unije nisu vezani nacionalnim odlukama o registraciji kao što su one na koje se poziva tužitelj, tako da ih ne treba analizirati (vidjeti, u tom smislu, presude od 12. veljače 2015., Compagnie des montres Longines, Francillon/OHIM – Cheng (B), T‑505/12, EU:T:2015:95, t. 86. i navedenu sudsku praksu, i od 27. lipnja 2017., B2B SOLUTIONS, T‑685/16, neobjavljena, EU:T:2017:438, t. 41. i navedenu sudsku praksu).

               51

               Iz toga slijedi da tužbu treba odbiti kao neosnovanu a da se pritom ne treba očitovati o, s jedne strane, zapreci vođenja postupka u odnosu na cijelu tužbu, koju je istaknula Talijanska Republika, i, s druge strane, o zapreci vođenja postupka u odnosu na drugi dio zahtjeva kojim se traži proglašavanje spornog žiga valjanim, koju je istaknuo EUIPO.

         Troškovi

               52

               Sukladno članku 134. stavku 1. Poslovnika Općeg suda, stranka koja ne uspije u postupku dužna je, na zahtjev protivne stranke, snositi troškove. Budući da tužitelj nije uspio u postupku, valja mu naložiti snošenje troškova, u skladu sa zahtjevima EUIPO‑a i Talijanske Republike.

               Slijedom navedenoga,
               OPĆI SUD (deveto vijeće),
               proglašava i presuđuje:

                           1.

                           Tužba se odbija.

                           2.

                           Društvu La Mafia Franchises, SL nalaže se snošenje troškova.

                           Gervasoni

                           Madise

                           da Silva Passos

                     Objavljeno na javnoj raspravi u Luxembourgu 15. ožujka 2018.
                     Potpisi

            (
            *1
         )	Jezik postupka: engleski