title: Predmet C-290/14: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 12. lipnja 2014. uputio Tribunale di Firenze (Italija) – kazneni postupak protiv Skerdjana Celaja

text:
               1.9.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 292/18

         Zahtjev za prethodnu odluku koji je 12. lipnja 2014. uputio Tribunale di Firenze (Italija) – kazneni postupak protiv Skerdjana Celaja
   (Predmet C-290/14)
   2014/C 292/22
   Jezik postupka: talijanski

      Sud koji je uputio zahtjev

   Tribunale di Firenze

      Stranka glavnog postupka

   Skerdjan Celaj

      Prethodna pitanja

   Jesu li u suprotnosti s Direktivom 2008/115/EZ (1) nacionalne odredbe država članica koje propisuju kaznu zatvora do četiri godine za državljanina treće zemlje koji je, nakon što je vraćen u svoju zemlju na temelju koji nije ni kaznena sankcija niti posljedica kaznene sankcije, ponovo ušao na područje države članice uz povredu zakonite zabrane ponovnog ulaska, bez da su se takvog državljanina prethodno primijenile prisilne mjere iz članka 8. Direktive 2008/115/EZ u svrhu njegovog brzog i učinkovitog udaljavanja?

      (1)  Direktiva 2008/115/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 16. prosinca 2008. o zajedničkim standardima i postupcima država članica za vraćanje državljana trećih zemalja s nezakonitim boravkom (SL L 348, str. 98.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 19., svezak 8., str 188.)


title: Predmet F-124/13: Presuda Službeničkog suda (prvo vijeće) od 26. ožujka 2015. – CW protiv Parlamenta (Javna služba — Dužnosnici — Tužba za poništenje — Članak 12.a Pravilnika o osoblju — Unutarnji pravilnik o savjetodavnom odboru za uznemiravanje na radnom mjestu i njegovo sprječavanje — Članak 24. Pravilnika o osoblju — Zahtjev za pružanje pomoći — Očite pogreške u ocjeni — Izostanak — Uloga i ovlasti savjetodavnog odbora u pogledu uznemiravanja i njegovog sprječavanja na radnom mjestu — Fakultativno pokretanje postupka od strane dužnosnika — Tužba za naknadu štete)

text:
               11.5.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 155/41

         Presuda Službeničkog suda (prvo vijeće) od 26. ožujka 2015. – CW protiv Parlamenta
   (Predmet F-124/13) (1)

   ((Javna služba - Dužnosnici - Tužba za poništenje - Članak 12.a Pravilnika o osoblju - Unutarnji pravilnik o savjetodavnom odboru za uznemiravanje na radnom mjestu i njegovo sprječavanje - Članak 24. Pravilnika o osoblju - Zahtjev za pružanje pomoći - Očite pogreške u ocjeni - Izostanak - Uloga i ovlasti savjetodavnog odbora u pogledu uznemiravanja i njegovog sprječavanja na radnom mjestu - Fakultativno pokretanje postupka od strane dužnosnika - Tužba za naknadu štete))
   (2015/C 155/59)
   Jezik postupka: engleski

      Stranke

      Tužitelj: CW (zastupnik: C. Bernard-Glanz, odvjetnik)

      Tuženik: Europski parlament (zastupnici: E. Taneva i M. Dean, agenti)

      Predmet

   Zahtjev za poništenje odluke tijela za imenovanje kojom je odbijen tužiteljev zahtjev za pružanje pomoći.

      Izreka presude

               1.

               Tužba se odbija.

               2.

               Europski parlament snosi vlastite troškove i nalaže mu se snošenje polovice troškova CW-a.

               3.

               CW snosi polovicu vlastitih troškova.

      (1)  SL C 52, 22. 2. 2014., str. 54.


title: Predmet T-364/17: Tužba podnesena 5. lipnja 2017. – Marcin Bielawski protiv EUIPO-a (HOUSE OF CARS)

text:
               31.7.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 249/44

         Tužba podnesena 5. lipnja 2017. – Marcin Bielawski protiv EUIPO-a (HOUSE OF CARS)
   (Predmet T-364/17)
   (2017/C 249/59)
   Jezik postupka: poljski

      Stranke

      Tužitelj: Marcin Bielawski (Varšava, Poljska) (zastupnik: M. Kondrat, odvjetnik)

      Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO)

      Podaci o postupku pred EUIPO-om

      Predmetni sporni žig: verbalni žig Europske unije „HOUSE OF CARS” – prijava za registraciju br. 15 172 638

      Pobijana odluka: odluka petog žalbenog vijeća EUIPO-a od 27. ožujka 2017. u predmetu R 2047/2016-5

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

               —

               poništi pobijanu odluku; ili

               —

               pobijanu odluku preinači na način da u pogledu prijavljenog žiga ne postoje apsolutni razlozi za odbijanje;

               —

               naloži EUIPO-u snošenje troškova.

      Tužbeni razlog

               —

               povreda članka 7. stavka 1. točke (b) Uredbe br. 207/2009.


title: Predmet T-439/13: Tužba podnesena 20. kolovoza 2013. — Fard i Sarkandi protiv Vijeća

text:
               14.12.2013

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 367/31

         Tužba podnesena 20. kolovoza 2013. — Fard i Sarkandi protiv Vijeća
   (Predmet T-439/13)
   2013/C 367/54
   Jezik postupka: engleski

      Stranke

      Tužitelji: Mohammad Moghaddami Fard (Teheran, Iran); i Ahmad Sarkandi (Ujedinjeni Arapski Emirati) (zastupnici: M. Taher, solicitor, M. Lester, barrister i S. Kentridge, QC)

      Tuženik: Vijeće Europske Unije

      Tužbeni zahtjevi

   Tužitelji od Općeg suda zahtijevaju da:

               —

               poništi Odluku Vijeća 2013/270/ZVSP od 6. lipnja 2013. kojom se mijenja Odluka 2010/413/ZVSP o mjerama ograničavanja protiv Irana (SL L 156, str.10.) i Provedbenu uredbu Vijeća (EU) br. 522/2013 od 6. lipnja 2013. kojom se provodi Uredba Vijeća (EU) br. 267/2012 o mjerama ograničavanja protiv Irana (SL L 156, str.3.);

               —

               naloži Vijeću snošenje troškova tužiteljâ.

      Tužbeni razlozi i glavni argumenti

   U prilog osnovanosti tužbe tužitelji ističu pet tužbenih razloga.

               1.

               Prvim tužbenim razlogom tužitelji tvrde da je Vijeće očito pogriješilo u svojoj ocjeni da je ispunjen bilo koji od kriterija za uvrštavanje u pogledu bilo kojeg od tužitelja i da nema valjanje pravne osnove za uvrštavanje tužiteljâ na popis.

               2.

               Drugim tužbenim razlogom tužitelji tvrde da je Vijeće nametnulo zabranu putovanja tužiteljima bez valjanje pravne osnove.

               3.

               Trećim tužbenim razlogom tužitelji tvrde da Vijeće nije pružilo prikladno ili dostatno obrazloženje kojim bi opravdalo uključivanje tužiteljâ u sporne mjere.

               4.

               Četvrtim tužbenim razlogom tužitelji tvrde da je Vijeće nije zaštitilo prava na obranu tužiteljâ ni njihovo pravo na učinkovitu sudski nadzor.

               5.

               Petim tužbenim razlogom tužitelji tvrde da je odluka Vijeća o uvrštavanju tužiteljâ na popis neopravdano i nerazmjerno povrijedila njihova temeljna prava, uključujući njihovo pravo na zaštitu imovine, obiteljski život, poslovanje i ugled.


title: Predmet C-67/14: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 10. veljače 2014. uputio Bundessozialgericht (Njemačka) – Jobcenter Berlin Neukölln protiv Nazifa Alimanovica i. dr.

text:
               12.5.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 142/14

         Zahtjev za prethodnu odluku koji je 10. veljače 2014. uputio Bundessozialgericht (Njemačka) – Jobcenter Berlin Neukölln protiv Nazifa Alimanovica i. dr.
   (Predmet C-67/14)
   2014/C 142/19
   Jezik postupka: njemački

      Sud koji je uputio zahtjev

   Bundessozialgericht

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelj: Jobcenter Berlin Neukölln

      Tuženici: Nazifa Alimanovic, Sonita Alimanovic, Valentina Alimanovic, Valentino Alimanovic

      Prethodna pitanja

               1.

               Vrijedi li obveza jednakosti postupanja iz članka 4. Uredbe (EZ) 883/2004 (1) – s iznimkom isključenja izvoza davanja iz članka 70. stavka 4. Uredbe (EZ) 883/2004 – i za posebna nedoprinosna novčana davanja u smislu članka 70. stavaka 1. i 2. Uredbe (EZ) 883/2004?

               2.

               U slučaju potvrdnog odgovora na pitanje 1): jesu li – i ako da, u kojem opsegu – moguća ograničenja obveze jednakosti postupanja iz članka 4. Uredbe (EZ) 883/2004 odredbama nacionalnih pravnih propisa kojima se prenosi članak 24. stavak 2. Direktive 2004/38/EZ (2), prema kojima pristup ovim davanjima ne postoji ni u kojem slučaju, ako pravo boravka građanina Unije u drugoj državi članici proizlazi samo iz cilja traženja posla?

               3.

               Protivi li se članku 45. stavku 2. UFEU-a u vezi s člankom 18. UFEU-a nacionalna odredba koja građanima Unije koji se kao tražitelji posla mogu pozivati na korištenje pravom slobode kretanja, bez iznimke uskraćuje socijalno davanje koje služi osiguranju egzistencije i istovremeno olakšava pristup tržištu rada za vrijeme trajanja prava boravka samo u svrhu traženja posla i neovisno o vezi s državom članicom domaćinom?

      (1)  Uredba (EZ) br. 883/2004 Europskog parlamenta i vijeća od 29. travnja 2004. o koordinaciji sustava socijalne sigurnosti (SL L 166, str. 1.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 5., svezak 3., str. 160.).

      (2)  Direktiva 2004/38/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 29. travnja 2004. o pravu građana Unije i članova njihovih obitelji na slobodno kretanje i boravište na području države članice, kojom se izmjenjuje Uredba (EEZ) br. 1612/68 i stavljaju izvan snage direktive 64/221/EEZ, 68/360/EEZ, 72/194/EEZ, 73/148/EEZ, 75/34/EEZ, 75/35/EEZ, 90/364/EEZ, 90/365/EEZ i 93/96/EEZ (SL L 158, str. 77.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 5., svezak 2., str. 42.).


title: Predmet C-15/14 P: Presuda Suda (prvo vijeće) od 4. lipnja 2015. – Europska komisija protiv MOL Magyar Olaj- és Gázipari Nyrt. (Žalba — Državna potpora — Sporazum između Mađarske i naftnog i plinskog društva MOL vezano za rudarske naknade povezane s pridobivanjem ugljikovodika — Naknadna izmjena zakonskog sustava kojom se povećavaju stope naknada — Povećanje naknada koje se ne primjenjuje na MOL — Odluka kojom se potpora proglašava nespojivom s unutarnjim tržištem — Selektivnost)

text:
               20.7.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 236/14

         Presuda Suda (prvo vijeće) od 4. lipnja 2015. – Europska komisija protiv MOL Magyar Olaj- és Gázipari Nyrt.
   (Predmet C-15/14 P) (1)

   ((Žalba - Državna potpora - Sporazum između Mađarske i naftnog i plinskog društva MOL vezano za rudarske naknade povezane s pridobivanjem ugljikovodika - Naknadna izmjena zakonskog sustava kojom se povećavaju stope naknada - Povećanje naknada koje se ne primjenjuje na MOL - Odluka kojom se potpora proglašava nespojivom s unutarnjim tržištem - Selektivnost))
   (2015/C 236/18)
   Jezik postupka: engleski

      Stranke

      Žalitelj: Europska komisija (zastupnici: L. Flynn i K. Talabér-Ritz, agenti)

      Druga stranka u postupku: MOL Magyar Olaj- és Gázipari Nyrt. (zastupnici: N. Niejahr, Rechtsanwältin, F. Carlin, Barrister)

      Izreka

               1.

               Žalba se odbija.

               2.

               Europskoj komisiji nalaže se snošenje troškova.

      (1)  SL C 61, 1.3.2014.


title: Predmet C-31/15 P: Presuda Suda (osmo vijeće) od 2. lipnja 2016. – Photo USA Electronic Graphic, Inc. protiv Vijeća Europske unije, Europske komisije, Ancàp SpA, Cerame-Unie AISBL, Confindustria Ceramica, Verband der Keramischen Industrie eV (Žalba — Damping — Provedbena uredba (EU) br. 412/2013 — Uvoz keramičkih stolnih i kuhinjskih proizvoda podrijetlom iz Kine — Konačna antidampinška pristojba)

text:
               8.8.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 287/9

         Presuda Suda (osmo vijeće) od 2. lipnja 2016. – Photo USA Electronic Graphic, Inc. protiv Vijeća Europske unije, Europske komisije, Ancàp SpA, Cerame-Unie AISBL, Confindustria Ceramica, Verband der Keramischen Industrie eV
   (Predmet C-31/15 P) (1)

   ((Žalba - Damping - Provedbena uredba (EU) br. 412/2013 - Uvoz keramičkih stolnih i kuhinjskih proizvoda podrijetlom iz Kine - Konačna antidampinška pristojba))
   (2016/C 287/11)
   Jezik postupka: engleski

      Stranke

      Žalitelj: Photo USA Electronic Graphic, Inc. (zastupnik: K. Adamantopoulos, avocat)

      Druge stranke u postupku: Vijeće Europske unije (zastupnici: u početku B. Driessen i S. Boelaert, zatim H. Marcos Fraile, agenti, uz asistenciju B. O’Connor, solicitor, i S. Gubel, avocat), Europska komisija (zastupnici: J.-F. Brakeland i M. França, agenti), Ancàp SpA, Cerame-Unie AISBL, Confindustria Ceramica, Verband der Keramischen Industrie eV (zastupnici: R. Bierwagen, Rechtsanwalt)

      Izreka

               1.

               Žalba se odbija.

               2.

               Društvu Photo USA Electronic Graphic Inc. nalaže se snošenje troškova.

      (1)  SL C 89, 16. 3. 2015.


title: Predmet C-71/15 P: Rješenje potpredsjednika Suda od 18. prosinca 2015. – Sud Europske unije protiv Kendrion NV, kojeg podupire Europska komisija

text:
               29.2.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 78/10

         Rješenje potpredsjednika Suda od 18. prosinca 2015. – Sud Europske unije protiv Kendrion NV, kojeg podupire Europska komisija
   (Predmet C-71/15 P) (1)

   (2016/C 078/12)
   Jezik postupka: nizozemski
   Potpredsjednik Suda odredio je brisanje predmeta.

      (1)  SL C 107, 30. 3. 2015.


title: Predmet C-539/13: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 14. listopada 2013. uputio Court of Appeal (Ujedinjena Kraljevina) — Merck Canada Inc., Merck Sharp & Dohme Ltd protiv Sigma Pharmaceuticals PLC

text:
               11.1.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 9/19

         Zahtjev za prethodnu odluku koji je 14. listopada 2013. uputio Court of Appeal (Ujedinjena Kraljevina) — Merck Canada Inc., Merck Sharp & Dohme Ltd protiv Sigma Pharmaceuticals PLC
   (Predmet C-539/13)
   2014/C 9/29
   Jezik postupka: engleski

      Sud koji je uputio zahtjev

   Court of Appeal

      Stranke glavnog postupka

      Žalitelji: Merck Canada Inc., Merck Sharp & Dohme Ltd

      Druga stranka u postupku: Sigma Pharmaceuticals PLC

      Prethodna pitanja

               1.

               Može li se nositelj patenta ili svjedodžbe o dodatnoj zaštiti odnosno njegov ovlaštenik pozivati na svoja prava u skladu s prvim stavkom Posebnog mehanizma samo ako je najprije izrazio namjeru u tom smislu?

               2.

               U slučaju potvrdnog odgovora na prvo pitanje:

                           (a)

                           Na koji način ta namjera mora biti izražena?

                           (b)

                           Je li nositelju ili njegovom ovlašteniku onemogućeno pozivati se na svoja prava u vezi s uvozom ili stavljanjem u promet farmaceutskog proizvoda u određenoj državi članici koji su se dogodili prije nego što je izrazio namjeru da će se pozivati na ta prava?

               3.

               Tko mora dati prethodnu obavijest nositelju patenta ili svjedodžbe o dodatnoj zaštiti odnosno njegovom ovlašteniku u skladu s drugim stavkom Posebnog mehanizma? Osobito:

                           (a)

                           Mora li prethodnu obavijest dati osoba koja namjerava uvesti farmaceutski proizvod ili ga staviti u promet?
                           ili

                           (b)

                           Kada zahtjev za regulatorno odobrenje, ako je to dopušteno u skladu s nacionalnim regulatornim sustavom, podnese osoba koja nije predviđeni uvoznik, može li prethodna obavijest podnositelja zahtjeva za regulatorno odobrenje imati učinak ako ta osoba ne namjerava sama uvoziti ili stavljati u promet farmaceutski proizvod, nego bi se namjeravani uvoz i stavljanje u promet obavljali na temelju regulatornog odobrenja podnositelja zahtjeva?; te

                                       (i)

                                       Predstavlja li ikakvu razliku ako se u prethodnoj obavijesti navodi osoba koja će uvoziti ili stavljati u promet farmaceutski proizvod?

                                       (ii)

                                       Predstavlja li ikakvu razliku ako prethodnu obavijest i zahtjev za regulatorno odobrenje podnese pravna osoba unutar grupe trgovačkih društava koja čine jedinstvenu gospodarsku cjelinu dok bi radnje uvoza i stavljanja u promet obavljala druga pravna osoba unutar iste grupe na temelju licencije prve pravne osobe, a prethodna obavijest ne navodi pravnu osobu koja će uvoziti ili stavljati u promet farmaceutski proizvod?

               4.

               Kome se mora dati obavijest iz drugog stavka Posebnog mehanizma? Osobito:

                           (a)

                           Jesu li ovlaštenici patenta ili svjedodžbe o dodatnoj zaštiti samo osobe koje u skladu s nacionalnim pravom imaju pravo pokrenuti postupak za zaštitu patenta ili svjedodžbe o dodatnoj zaštiti.?
                           ili

                           (b)

                           U slučaju kada grupa društava čini jedinstvenu gospodarsku cjelinu koja obuhvaća više pravnih osoba, je li dovoljno ako je obavijest poslana na adresu pravne osobe koja je operativno društvo-kći i nositelj odobrenja za stavljanje u promet u državi članici uvoza, a ne pravnoj osobi unutar grupe koja u skladu s nacionalnim pravom ima pravo pokrenuti postupak za zaštitu patenta ili svjedodžbe o dodatnoj zaštiti, zato što se takvu pravnu osobu može smatrati ovlaštenikom patenta ili SDZ-a ili zato što se prema uobičajenom tijeku stvari mora očekivati da će takvu obavijest primiti osobe koje u ime nositelja patenta ili SDZ-a donose relevantne odluke?

                           (c)

                           U slučaju potvrdnog odgovora na pitanje pod 4. b), postaje li inače uredna obavijest neuredna ako je poslana na adresu „direktora regulatornih poslova” društva ako to društvo unutar grupe nije nositelj prava na pokretanje postupka za zaštitu patenta ili svjedodžbe o dodatnoj zaštiti u skladu s nacionalnim pravom, nego je riječ o operativnom društvu-kćeri ili nositelju odobrenja za stavljanje u promet u državi članici uvoza, a taj odjel za regulatorne poslove u praksi redovito prima obavijesti paralelnih uvoznika u svezi s Posebnim mehanizmom i drugim stvarima?


title: Predmet C-110/14: Presuda Suda (četvrto vijeće) od 3. rujna 2015. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Judecătoria Oradea – Rumunjska) – Horațiu Ovidiu Costea protiv SC Volksbank România SA (Zahtjev za prethodnu odluku — Direktiva 93/13/EEZ — Članak 2. točka (b) — Pojam ‚potrošača‘ — Ugovor o kreditu koji sklapa fizička osoba koja obavlja odvjetničku djelatnost — Povrat kredita osiguranog nekretninom u vlasništvu odvjetničkog ureda korisnika kredita — Korisnik kredita koji ima potrebna znanja za ocjenu nepoštenosti ugovorne odredbe prije potpisivanja ugovora)

text:
               26.10.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 354/6

         Presuda Suda (četvrto vijeće) od 3. rujna 2015. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Judecătoria Oradea – Rumunjska) – Horațiu Ovidiu Costea protiv SC Volksbank România SA
   (Predmet C-110/14) (1)

   ((Zahtjev za prethodnu odluku - Direktiva 93/13/EEZ - Članak 2. točka (b) - Pojam ‚potrošača‘ - Ugovor o kreditu koji sklapa fizička osoba koja obavlja odvjetničku djelatnost - Povrat kredita osiguranog nekretninom u vlasništvu odvjetničkog ureda korisnika kredita - Korisnik kredita koji ima potrebna znanja za ocjenu nepoštenosti ugovorne odredbe prije potpisivanja ugovora))
   (2015/C 354/06)
   Jezik postupka: rumunjski

      Sud koji je uputio zahtjev

   Judecătoria Oradea

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelj: Horațiu Ovidiu Costea

      Tuženik: SC Volksbank România SA

      Izreka

   Članak 2. točku (b) Direktive Vijeća 93/13/EEZ od 5. travnja 1993. o nepoštenim uvjetima u potrošačkim ugovorima treba tumačiti na način da se fizička osoba koja obavlja odvjetničku djelatnost i koja s bankom sklapa ugovor o kreditu u kojem nije naznačena namjena kredita može smatrati „potrošačem” u smislu te odredbe kada taj ugovor nije u vezi s profesionalnom djelatnošću tog odvjetnika. S tim u vezi nije relevantna okolnost da je tražbina iz tog istog ugovora osigurana ugovorom o hipoteci, koji je ta osoba sklopila u svojstvu zastupnika svojeg odvjetničkog ureda i koji se odnosi na imovinu namijenjenu obavljanju profesionalne djelatnosti te osobe, kao što je nekretnina u vlasništvu tog odvjetničkog ureda.

      (1)  SL C 175, 10. 6. 2014.


title: Predmet F-91/13: Tužba podnesena 19. rujna 2013. — ZZ protiv Komisije

text:
               14.12.2013

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 367/40

         Tužba podnesena 19. rujna 2013. — ZZ protiv Komisije
   (Predmet F-91/13)
   2013/C 367/70
   Jezik postupka: engleski

      Stranke

      Tužitelj: ZZ (zastupnici: L. Levi i A. Blot, odvjetnici)

      Tuženik: Europska komisija

      Predmet i opis spora

   Poništenje odluke Komisije o naknadi dodatka za boravak u inozemstvu i putnih troškova koje je tužitelj primio za vrijeme upućivanja u Njemačku, zajedno s naknadom iznosa koji je već vratio i popravljanje neimovinske štete.

      Tužbeni zahtjevi tužitelja

               —

               Poništiti odluku Komisije od 20. prosinca 2012. kojom je od tužitelja zatraženo da naknadi dodatak za boravak u inozemstvu i godišnje putne troškove koji su mu odobreni za vrijeme upućivanja u Njemačku;

               —

               Poništiti odluku Komisije od 24. lipnja 2013. kojom se odbija tužiteljeva žalba;

               —

               Posljedično, naknaditi iznos koji je već vraćen tijelu nadležnom za imenovanje uz zateznu kamatu po stopi Europske središnje banke + 2 boda;

               —

               U svakom slučaju, popraviti pretrpljenu neimovinsku štetu procijenjenu ex aequo et bono na 5 000 eura;

               —

               Naložiti Komisiji snošenje troškova.


title: Spojeni predmeti C-162/12 i C-163/12: Presuda Suda (treće vijeće) od 13. veljače 2014. (zahtjev za prethodnu odluku Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio — Italija) — Airport Shuttle Express scarl (C-162/12), Giovanni Panarisi (C-162/12), Società Cooperativa Autonoleggio Piccola arl (C-163/12), Gianpaolo Vivani (C-163/12) protiv Comune di Grottaferrata (Prethodno pitanje — Članak 49. UFEU-a, članak 101. UFEU-a i članak 102. UFEU-a — Uredba (EEZ) br. 2454/92 — Uredba (EZ) br. 12/98 — Djelatnost iznajmljivanja automobila s vozačem — Nacionalni i regionalni propisi — Dozvola koju izdaju općine — Uvjeti — Potpuno unutarnje situacije — Nadležnost Suda — Dopuštenost pitanja)

text:
               29.3.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 93/5

         Presuda Suda (treće vijeće) od 13. veljače 2014. (zahtjev za prethodnu odluku Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio — Italija) — Airport Shuttle Express scarl (C-162/12), Giovanni Panarisi (C-162/12), Società Cooperativa Autonoleggio Piccola arl (C-163/12), Gianpaolo Vivani (C-163/12) protiv Comune di Grottaferrata
   (Spojeni predmeti C-162/12 i C-163/12) (1)

   (Prethodno pitanje - Članak 49. UFEU-a, članak 101. UFEU-a i članak 102. UFEU-a - Uredba (EEZ) br. 2454/92 - Uredba (EZ) br. 12/98 - Djelatnost iznajmljivanja automobila s vozačem - Nacionalni i regionalni propisi - Dozvola koju izdaju općine - Uvjeti - Potpuno unutarnje situacije - Nadležnost Suda - Dopuštenost pitanja)
   2014/C 93/07
   Jezik postupka: talijanski

      Sud koji je uputio zahtjev

   Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelji: Airport Shuttle Express scarl (C-162/12), Giovanni Panarisi (C-162/12), Società Cooperativa Autonoleggio Piccola arl (C-163/12), Gianpaolo Vivani (C-163/12)

      Tuženik: Comune di Grottaferrata

      Uz sudjelovanje: Federnoleggio

      Predmet

   Zahtjevi za prethodnu odluku — Tribunale Amministrativo Regionale del Lazio — Tumačenje članaka 26., 49., 90. UFEU-a, članka 3. UEU-a u vezi s člankom 4. stavkom 3. UEU-a, te članaka 3. do 6. UFEU-a, 101. i 102. UFEU-a kao i Uredbe Vijeća (EEZ) br. 2454/92 od 23. srpnja 1992. o utvrđivanju uvjeta pod kojima strani prijevoznici mogu obavljati nacionalni cestovni prijevoz putnika u državi članici (SL L 251, str. 1.) i Uredbe Vijeća (EZ) br. 12/98 od 11. prosinca 1997. o utvrđivanju uvjeta pod kojima strani prijevoznici mogu obavljati nacionalni cestovni prijevoz putnika u državi članici (SL 1998, L 4, str. 10.) — Djelatnost iznajmljivanja automobila s vozačem — Nacionalni propisi koji obavljanje te usluge uvjetuju posjedovanjem licencije koju izdaju općine i koji imatelje takve licencije obvezuju da imaju uobičajeno spremište svojih vozila na području općine koja je izdala dozvolu te da imaju svoje sjedište i da započinju i završavaju svoju uslugu na istom tom području

      Izreka

   Sud Europske unije nije nadležan odgovoriti na zahtjeve za prethodnu odluku koje je odlukama od 19. listopada 2011. i 1. prosinca 2011. podnio Tribunale amministrativo regionale per il Lazio (Italija) u spojenim predmetima C-162/12 i C-163/12 u dijelu u kojem se oni odnose na tumačenje članka 49. UFEU-a. U dijelu u kojem se zahtjevi odnose na tumačenje drugih odredaba prava Unije, oni su nedopušteni.

      (1)  SL C 165, 9.6.2012.


title: Predmet T-275/12: Presuda Općeg suda od 6. listopada 2015. – FC Dynamo-Minsk protiv Vijeća („Zajednička vanjska i sigurnosna politika — Mjere ograničavanja u odnosu na Bjelarus — Zamrzavanje sredstava — Tužba radi poništenja — Rok za izmjenu zahtjeva — Djelomična nedopuštenost — Subjekt koji je u vlasništvu ili pod nadzorom subjekta na kojeg se odnose mjere ograničavanja — Obveza obrazlaganja — Pogreška u ocjeni”)

text:
               30.11.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 398/29

         Presuda Općeg suda od 6. listopada 2015. – FC Dynamo-Minsk protiv Vijeća
   (Predmet T-275/12) (1)

   ((„Zajednička vanjska i sigurnosna politika - Mjere ograničavanja u odnosu na Bjelarus - Zamrzavanje sredstava - Tužba radi poništenja - Rok za izmjenu zahtjeva - Djelomična nedopuštenost - Subjekt koji je u vlasništvu ili pod nadzorom subjekta na kojeg se odnose mjere ograničavanja - Obveza obrazlaganja - Pogreška u ocjeni”))
   (2015/C 398/39)
   Jezik postupka: engleski

      Stranke

      Tužitelj: Football Club „Dynamo-Minsk” ZAO (Minsk, Bjelarus) (zastupnici: D. O’Keeffe, solicitor, B. Evtimov, avocat, i M. Lester, barrister)

      Tuženik: Vijeće Europske unije (zastupnici: F. Naert i E. Finnegan, agenti)

      Predmet

   Zahtjev za poništenje Provedbene odluke Vijeća 2012/171/ZVSP od 23. ožujka 2012. o provedbi Odluke 2010/639/ZVSP o mjerama ograničavanja protiv Belarusa (SL L 87, str. 95.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 18., svezak 6., str. 279.), Provedbene uredbe Vijeća (EU) br. 265/2012 od 23. ožujka 2012. o provedbi članka 8.a stavka 1. Uredbe (EZ) br. 765/2006 o mjerama ograničavanja u odnosu na Belarus (SL L 87, str. 37.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 18., svezak 6., str. 271.), Odluke Vijeća 2012/642/ZVSP od 15. listopada 2012. o mjerama ograničavanja protiv Bjelarusa (SL L 285, str. 1.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 18., svezak 10., str. 257.), Provedbene uredbe Vijeća (EU) br. 1017/2012 od 6. studenoga 2012. o provedbi članka 8.a stavka 1. Uredbe (EZ) br. 765/2006 o mjerama ograničavanja u odnosu na Bjelarus (SL L 307, str. 7) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 18., svezak 11., str. 209.), Odluke Vijeća 2013/534/ZVSP od 29. listopada 2013. o izmjeni Odluke 2012/642 (SL L 288, str. 69.), Provedbene uredbe Vijeća (EU) br. 1054/2013 od 29. listopada 2013. o provedbi članka 8.a stavka 1. Uredbe (EZ) br. 765/2006 o mjerama ograničavanja u odnosu na Bjelarus (SL L 288, str. 1.), Odluke Vijeća 2014/750/ZVSP od 30. listopada 2014. o izmjeni Odluke 2012/642 (SL L 311, str. 39.) i Provedbene uredbe Vijeća (EU) br. 1159/2014 od 30. listopada 2014. o provedbi članka 8.a stavka 1. Uredbe (EZ) br. 765/2006 o mjerama ograničavanja u odnosu na Bjelarus (SL L 311, str. 2.), u dijelu u kojem se ti akti odnose na tužitelja.

      Izreka

               1.

               Provedbena odluka 2012/171/ZVSP Vijeća od 23. ožujka 2012. o provedbi Odluke 2010/639/ZVSP o mjerama ograničavanja protiv Belarusa, Provedbena uredba Vijeća (EU) br. 265/2012 od 23. ožujka 2012. o provedbi članka 8.a stavka 1. Uredbe (EZ) br. 765/2006 o mjerama ograničavanja u odnosu na Belarus, Odluka Vijeća 2012/642/ZVSP od 15. listopada 2012. o mjerama ograničavanja protiv Bjelarusa, Provedbena uredba Vijeća (EU) br. 1017/2012 od 6. studenoga 2012. o provedbi članka 8.a stavka 1. Uredbe (EZ) br. 765/2006 o mjerama ograničavanja u odnosu na Bjelarus, Odluka Vijeća 2014/750/ZVSP od 30. listopada 2014. o izmjeni Odluke 2012/642 i Provedbena uredba Vijeća (EU) br. 1159/2014 od 30. listopada 2014. o provedbi članka 8.a stavka 1. Uredbe (EZ) br. 765/2006 o mjerama ograničavanja u odnosu na Bjelarus poništavaju se u dijelu u kojem se odnose na Football Club „Dynamo-Minsk” ZAO.

               2.

               Tužba se odbacuje kao nedopuštena u dijelu u kojem se njome zahtijeva poništenje Odluke Vijeća 2013/534/ZVSP od 29. listopada 2013., o izmjeni Odluke 2012/642 i Provedbene uredbe Vijeća (EU) br. 1054/2013 od 29. listopada 2013. o provedbi članka 8.a stavka 1. Uredbe br. 765/2006.

               3.

               Tužba se u ostalom dijelu odbija.

               4.

               Vijeće Europske unije će snositi vlastite troškove i troškove koje je imao Football Club „Dynamo-Minsk”.

      (1)  SL C 250, 18. 8. 2012.


title: Predmet T-284/12: Presuda Općeg suda od 16. rujna 2013. — Oro Clean Chemie protiv OHIM-a — Merz Pharma (PROSEPT) ( „Žig Zajednice — Postupak povodom prigovora — Prijava verbalnog žiga Zajednice PROSEPT — Raniji nacionalni verbalni žig Pursept — Relativni razlog za odbijanje — Vjerojatnost dovođenja u zabludu — Sličnost znakova — Članak 8. stavak 1. točka (b) Uredbe (EZ) br. 207/2009 — Prava na obranu — Članak 75. Uredbe br. 207/2009” )

text:
               16.11.2013

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 336/20

         Presuda Općeg suda od 16. rujna 2013. — Oro Clean Chemie protiv OHIM-a — Merz Pharma (PROSEPT)
   (Predmet T-284/12) (1)

   (Žig Zajednice - Postupak povodom prigovora - Prijava verbalnog žiga Zajednice PROSEPT - Raniji nacionalni verbalni žig Pursept - Relativni razlog za odbijanje - Vjerojatnost dovođenja u zabludu - Sličnost znakova - Članak 8. stavak 1. točka (b) Uredbe (EZ) br. 207/2009 - Prava na obranu - Članak 75. Uredbe br. 207/2009)
   2013/C 336/41
   Jezik postupka: njemački

      Stranke

      Tužitelj: Oro Clean Chemie AG (Fehraltorf, Švicarska) (zastupnik: F. Ekey, odvjetnik)

      Tuženik: Ured za usklađivanje na unutarnjem tržištu (žigovi i dizajni) (zastupnik: G. Schneider, agent)

      Druga stranka u postupku pred žalbenim vijećem OHIM-a, intervenijent u postupku pred Općim sudom: Merz Pharma GmbH & Co. KGaA (Frankfurt na Majni, Njemačka) (zastupnici: M. Hirsch i C. Mayerhöffer, odvjetnici)

      Predmet

   Tužba protiv odluke prvog žalbenog vijeća OHIM-a od 29. ožujka 2012. (predmet R 1053/2011-1), vezano za postupak povodom prigovora između Merz Pharme GmbH & Co. KGaA i Oro Clean Chemia AG.

      Izreka

               1.

               Tužba se odbija.

               2.

               Nalaže se Oro Clean Chemieu AG snošenje troškova.

      (1)  SL C 258, 25.8.2012.


title: Presuda Suda od 18. prosinca 2014. u predmetu E-10/14 – Enes Deveci i drugi protiv Scandinavian Airlines System Denmark-Norway-Sweden (Direktiva 2001/23/EZ – Prijenos poduzeća – Kolektivni ugovori – Sloboda poslovanja)

text:
               4.6.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 183/10

         PRESUDA SUDA
   od 18. prosinca 2014.
   u predmetu E-10/14
   Enes Deveci i drugi protiv Scandinavian Airlines System Denmark-Norway-Sweden
   (Direktiva 2001/23/EZ – Prijenos poduzeća – Kolektivni ugovori – Sloboda poslovanja)
   (2015/C 183/11)
   U predmetu E-10/14, Enes Deveci i drugi protiv Scandinavian Airlines System Denmark-Norway-Sweden – ZAHTJEV Sudu u skladu s člankom 34. Sporazuma među državama EFTA-e o osnivanju Nadzornog tijela i Suda koji je podnio Prizivni sud u Eidsivatingu (Eidsivating lagmannsrett) u pogledu tumačenja Direktive Vijeća 2001/23/EZ o usklađivanju zakonodavstava država članica u odnosu na zaštitu prava zaposlenika kod prijenosa poduzeća, pogona ili dijelova poduzeća ili pogona, Sud, u sastavu Carl Baudenbacher, predsjednik i sudac-izvjestitelj, Per Christiansen i Páll Hreinsson, suci, donio je 18. prosinca 2014. presudu kao u izreci:

               1.

               U skladu je s člankom 3. stavkom 3. Direktive 2001/23/EZ zamijeniti odredbe i uvjete plaća preuzetih zaposlenika na temelju kolektivnog ugovora sklopljenog s prenositeljem uvjetima plaća utvrđenima u kolektivnom ugovoru koji je na snazi kod preuzimatelja nakon isteka prethodnog kolektivnog ugovora, u skladu s nacionalnim zakonodavstvom.
               Smanjenje plaće, neovisno o tome je li znatno, ne može utjecati na tu procjenu.
               Međutim, nacionalni sud mora ocijeniti predviđaju li se nacionalnim zakonodavstvom u primjeni trajni učinci u situaciji poput navedene. Članak 3. stavak 3. Direktive 2001/23/EZ potrebno je tumačiti tako da odredbe i uvjeti utvrđeni kolektivnim ugovorom, na koje se ti trajni učinci primjenjuju, čine „odredbe i uvjete dogovorene u bilo kojem kolektivnom ugovoru” pod uvjetom da ti radni odnosi ne podliježu novom kolektivnom ugovoru ili da se s predmetnim zaposlenicima ne sklope novi pojedinačni ugovori.

               2.

               Člankom 3. stavkom 3. Direktive 2001/23/EZ ne sprječava se mogućnost da preuzimatelj na preuzete zaposlenike primijeni kolektivni ugovor preuzimatelja dva mjeseca nakon prijenosa ako je taj kolektivni ugovor primjenjiv u skladu s nacionalnim zakonodavstvom.
               Međutim, člankom 3. Direktive 2001/23/EZ isključuje se mogućnost da preuzeti zaposlenici pretrpe znatan gubitak dohotka u usporedbi sa svojim položajem koji je neposredno prethodio prijenosu kada se trajanje njihove službe kod prenositelja nije u dovoljnoj mjeri uzelo u obzir pri određivanju početne plaće kod preuzimatelja i kada se u uvjetima za naknadu u okviru novog kolektivnog ugovora u primjeni među ostalim u obzir uzima trajanje službe. Pri tom određivanju mora se uzeti u obzir istovjetno trajanje službe zaposlenika koji su već u službi preuzimatelja.
               Nacionalni sud mora ispitati uzima li se trajanje službe u obzir u uvjetima plaća u okviru kolektivnog ugovora preuzimatelja.


title: Predmet T-572/15: Presuda Općeg suda od 8. rujna 2017. – Aldi protiv EUIPO-a – Rouard (GOURMET) („Žig Europske unije — Postupak povodom prigovora — Zahtjev za registraciju figurativnog žiga Europske unije GOURMET — Raniji figurativni žig Europske unije ORIGINE GOURMET — Relativni razlog za odbijanje — Vjerojatnost dovođenja u zabludu — Članak 8. stavak 1. točka (b) Uredbe (EZ) br. 207/2009 — Suspenzija upravnog postupka — Pravilo 20. stavak 7. točka (c) Uredbe Komisije (EZ) br. 2868/95”)

text:
               23.10.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 357/10

         Presuda Općeg suda od 8. rujna 2017. – Aldi protiv EUIPO-a – Rouard (GOURMET)
   (Predmet T-572/15) (1)

   ((„Žig Europske unije - Postupak povodom prigovora - Zahtjev za registraciju figurativnog žiga Europske unije GOURMET - Raniji figurativni žig Europske unije ORIGINE GOURMET - Relativni razlog za odbijanje - Vjerojatnost dovođenja u zabludu - Članak 8. stavak 1. točka (b) Uredbe (EZ) br. 207/2009 - Suspenzija upravnog postupka - Pravilo 20. stavak 7. točka (c) Uredbe Komisije (EZ) br. 2868/95”))
   (2017/C 357/13)
   Jezik postupka: njemački

      Stranke

      Tužitelj: Aldi GmbH & Co. KG (Mülheim an der Ruhr, Njemačka) (zastupnici: N. Lützenrath, U. Rademacher, C. Fürsen i N. Bertram, odvjetnici)

      Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (zastupnici: M. Eberl i M. Fischer, agenti)

      Druga stranka u postupku pred žalbenim vijećem EUIPO-a: Pierre-André Rouard (Madrid, Španjolska) (zastupnik: P. Merino Baylos, odvjetnik)

      Predmet

   Tužba protiv odluke četvrtog žalbenog vijeća EUIPO-a od 24. srpnja 2015. (predmet R 1985/2013-4) koja se odnosi na postupak povodom prigovora između P.-A. Rouarda i društva Aldi.

      Izreka

               1.

               Poništava se odluka četvrtog žalbenog vijeća Ureda Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO) od 24. srpnja 2015. (predmet R 1985/2013-4).

               2.

               EUIPO će snositi vlastite troškove kao i one društva Aldi GmbH & Co. KG.

      (1)  SL C 389, 23. 11. 2015.


title: Predmet T-849/14 P: Žalba koju je 31. prosinca 2014. podnio Carlo de Nicola protiv presude Službeničkog suda od 18. studenoga 2014. u predmetu F-59/09 RENV, De Nicola/EIB

text:
               2.3.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 73/46

      Žalba koju je 31. prosinca 2014. podnio Carlo de Nicola protiv presude Službeničkog suda od 18. studenoga 2014. u predmetu F-59/09 RENV, De Nicola/EIB
      (Predmet T-849/14 P)
      (2015/C 073/57)
      Jezik postupka: talijanski

         Stranke

         Žalitelj: Carlo de Nicola (Strassen, Luksemburg) (zastupnik: L. Isola, odvjetnik)

         Druga stranka u postupku: Europska investicijska banka

         Žalbeni zahtjev

      Žalitelj zahtijeva da Opći sud usvoji ovu žalbu i da djelomično preinači pobijanu presudu, ukine točke 2. i 3. izreke, pozivanje navedene presude u odnosu na članak 270. i točke 43., 44., 50., 55., 56., 58., 59., 60., 61., 63., 65., 66., 67., 68., 69., 70., 71., 72. i 73. presude. Zahtijeva da se predmet vrati nekom drugom vijeću Službeničkog suda kako bi, u promijenjenom sastavu, ono nanovo odlučivalo o ukinutim točkama, nakon provođenja već zatraženog liječničkog vještačenja. Zadržava pravo predložiti bilo koje istražno sredstvo, izravno i/ili ne, koje će svakako imati veze s obranom druge strane u postupku kao i pribavljanjem bilo kojih drugih isprava za koje se nađe da su korisne za pobijanje raznih navoda.

         Žalbeni razlozi i glavni argumenti

      Ova žalba podnesena je protiv presude Službeničkog suda od 18. studenoga 2014. donesene u predmetu F-59/09 RENV, De Nicola/EIB.
      U prilog žalbi žalitelj izvodi sljedeća pitanja:

                  1.

                  Kada je riječ o žalbenom povjerenstvu, žalitelj osporava odluku nedopuštenosti u pogledu njegovih pravila o funkcioniranju, zahtjeva da se adekvatno naknadi šteta, izuzimajući poništeni akt iz žaliteljevog osobnog spisa, te spomenute zloporabe u obavljanju sudbene funkcije.

                  2.

                  U pogledu pretrpljenog uznemiravanja, tužitelj ističe spomenutu nedopuštenost zahtjeva za utvrđivanje, propuštanje odlučivanja o tom konkretnom zahtjevu i odbijanje Službeničkog suda da slijedi presudu kojom se ukida prvostupanjska presuda, nedopuštenost novih prigovora u ponovljenom postupku, kao i zloporabu ovlasti od strane Službeničkog suda koji je stao na stranu žaliteljeve obrane odlučujući da je bilo bolje ne ispitivati odštetni zahtjev budući da je bio uključen i detaljnije izložen u predmetu F-52/11.

                  3.

                  U pogledu zahtjeva za liječničko vještačenje i drugih mjera upravljanja postupkom, ističe se da žalitelj nikada nije odustao od svojih dokaznih prijedloga koje je Službenički sud odbio smatrajući ih nepotrebnima. Stoga, budući da je UEU-om propisano da se o predmetu mora meritorno odlučiti, Službenički sud bio je dužan razmotriti sve pravodobno iznesene zahtjeve, određujući koji su od njih bili relevantni za donošenje odluke i slijedom toga donoseći odgovarajuće mjere upravljanja postupkom.


title: Predmet T-510/12: Presuda Općeg suda od 18. studenoga 2014. – Conrad Electronic protiv OHIM-a – British Sky Broadcasting Group i Sky IP International (EuroSky) ( „Žig Zajednice — Postupak povodom prigovora — Prijava verbalnog žiga Zajednice EuroSky — Raniji verbalni žig Zajednice SKY — Članak 8. stavak 1. točka (b) Uredbe (EZ) br. 207/2009” )

text:
               12.1.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 7/31

         Presuda Općeg suda od 18. studenoga 2014. – Conrad Electronic protiv OHIM-a – British Sky Broadcasting Group i Sky IP International (EuroSky)
   (Predmet T-510/12) (1)

   ((„Žig Zajednice - Postupak povodom prigovora - Prijava verbalnog žiga Zajednice EuroSky - Raniji verbalni žig Zajednice SKY - Članak 8. stavak 1. točka (b) Uredbe (EZ) br. 207/2009”))
   (2015/C 007/33)
   Jezik postupka: njemački

      Stranke

      Tužitelj: Conrad Electronic SE (Hirschau, Njemačka) (zastupnici: P. Mes, C. Graf von der Groeben, G. Rother, J. Bühling, J. Künzel, D. Jestaedt, M. Bergermann, J. Vogtmeier i A. Kramer, odvjetnici)

      Tuženik: Ured za usklađivanje na unutarnjem tržištu (žigovi i dizajni) (zastupnik: A. Pohlmann, agent)

      Druge stranke u postupku pred žalbenim vijećem OHIM-a, intervenijenti u postupku pred Općim sudom: British Sky Broadcasting Group plc (Isleworth, Ujedinjena Kraljevina); i Sky IP International Ltd (Isleworth) (zastupnici: J. Barry, solicitor, R. Heine i M. Plesser, odvjetnici)

      Predmet

   Tužba protiv odluke četvrtog žalbenog vijeća OHIM-a od 20. rujna 2012. (predmet R-1138/2011-4), koja se odnosi na postupak povodom prigovora između British Sky Broadcasting Group plc i Sky IP International Ltd, s jedne strane i Conrad Electronic SE, s druge strane.

      Izreka

               1.

               Tužba se odbija.

               2.

               Conrad Electronic SE snosi vlastite troškove, kao i troškove Ureda za usklađivanje na unutarnjem tržištu (žigovi i dizajni) (OHIM), British Sky Broadcasting Group plc i Sky IP International Ltd.

      (1)  SL C 26, 26.1.2013.


title: Predmet T-392/16: Tužba podnesena 26. srpnja 2016. – Axium protiv Parlamenta

text:
               5.9.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 326/33

         Tužba podnesena 26. srpnja 2016. – Axium protiv Parlamenta
   (Predmet T-392/16)
   (2016/C 326/56)
   Jezik postupka: francuski

      Stranke

      Tužitelj: Axium (Oberschaeffolsheim, Francuska) (zastupnik: N. Deleau, odvjetnik)

      Tuženik: Europski parlament

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

               —

               poništi odluku od 9. lipnja 2016. kojom je Europski parlament odlučio isključiti ponudu društva iz postupka javne nabave;

               —

               naloži Europskom parlamentu da društvu Axium isplati iznos od 4 000 eura na temelju članka 133. i sljedećih članaka Poslovnika;

               —

               naloži Europskom parlamentu snošenje svih troškova ovog postupka.

      Tužbeni razlozi i glavni argumenti

   U prilog osnovanosti tužbe tužitelj ističe dva tužbena razloga.

               1.

               Prvi tužbeni razlog temelji se na formalnoj nezakonitosti Odluke Europskog parlamenta D 201714 od 9. lipnja 2016. o odbijanju ponude koju je tužitelj podnio u okviru postupka javne nabave 06D30/2015/M064 koji se odnosi na postupak „France-Strasbourg: Okvirni ugovor za poslove uklanjanja azbesta u zgradama Europskog parlamenta u Strasbourgu” (JO 2015/S 242-438527) i odluke o sklapanju tog ugovora s drugim ponuditeljem (u daljnjem tekstu: pobijana odluka), s obzirom na to da osoba koja je potpisala dopis upućen tužitelju, uz koji je poslana pobijana odluka, nije imala nikakvu prenesenu ovlast potrebnu za nastupanje u svojstvu javnog naručitelja, odnosno Europskog parlamenta.

               2.

               Drugi tužbeni razlog temelji se na materijalnoj nezakonitosti pobijane odluke, s obzirom na to da isključenje tužiteljeve ponude nije u skladu s člankom 158. stavkom 3. Delegirane uredbe Komisije (EU) br. 1268/2012 od 29. listopada 2012. o pravilima za primjenu Uredbe (EU, Euratom) br. 966/2012 Europskog parlamenta i Vijeća o financijskim pravilima koja se primjenjuju na opći proračun Unije te stoga nije opravdano.


title: Predmet T-675/14: Tužba podnesena 22. rujna 2014. – Španjolska protiv Komisije

text:
               3.11.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 388/24

         Tužba podnesena 22. rujna 2014. – Španjolska protiv Komisije
   (Predmet T-675/14)
   2014/C 388/30
   Jezik postupka: španjolski

      Stranke

      Tužitelj: Kraljevina Španjolska (zastupnik: M. García-Valdecasas Dorrego, Abogado del Estado)

      Tuženik: Europska komisija

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

               —

               poništi Provedbenu odluku Komisije od 9. srpnja 2014. o isključenju iz financiranja Europske unije određenih izdataka nastalih za države članice na temelju Komponente za jamstva Europskog fonda za smjernice i jamstva u poljoprivredi (EFSJP), u okviru Europskog fonda za jamstva u poljoprivredi (EFJP) i Europskog poljoprivrednog fonda za ruralni razvoj, u mjeri u kojoj se odnosi na Kraljevinu Španjolsku, i

               —

               Europskoj komisiji naloži snošenje troškova.

      Tužbeni razlozi i glavni argumenti

   U prilog osnovanosti tužbe tužitelj ističe tri tužbena razloga.

               1.

               Prvi tužbeni razlog
               Prvi tužbeni razlog koji se temelji na tome da su paušalni ispravak u neto iznosu od 2 7 31  208,07 eura i korišten način izračuna u suprotnosti s člankom 31. stavkom 2. Uredbe Vijeća (EZ) br. 1290/2005 od 21. lipnja 2005. o financiranju zajedničke poljoprivredne politike (SL L 209, str. 1.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 14., svezak 1., str. 44.) i smjernicama iz Dokumenta Komisije VI/5330/97 od 23. prosinca 1997. (Smjernice za izračun financijskih posljedica prilikom pripreme odluke o poravnavanju računa Komponente za jamstva EFSJP-a) i Dokument AGRI-64043-2005 (Communication from the Commission, on how the Commission intends in the context of the EAGGF-Guaranteev clearance procedure to handle shortcomings in the context of croos-compliance control system implemented by the Member State) jer paušalna procjena nije primjerena s obzirom na to da je tužitelj dao točnu procjenu stvarnog rizika za fond. Komisijine mjere primjene su neispravne, neproporcionalne i neopravdane.

               2.

               Drugi tužbeni razlog
               Drugi tužbeni razlog temelji se na tome da su kumuliranje egzaktnog ispravka u iznosu od 1 91  873,55 eura i općeg paušalnog ispravka od 2 % te način izračuna u suprotnosti s člankom 31. stavkom 2. gore navedene uredbe i dokumentima Komisije o smjernicama za izračun financijskih ispravaka jer se ne može upotrijebiti i kumulirati dvije metode izračuna za jednu te istu povredu. To je pravno nedosljedno, potpuno neproporcionalno i neopravdano.

               3.

               Treći tužbeni razlog
               Treći tužbeni razlog koji se temelji na ispravku naloženom za godinu podnošenja zahtjeva 2010., financijsku godinu 2011., predstavlja povredu članka 31. stavka 4. navedene Uredbe, pretpostavlja povredu načela lojalne suradnje i prava na obranu s obzirom da je tužitelj financijski ispravak neopravdano proširio na razdoblje koje je slijedilo nakon 24 mjeseca koja su prethodila Obavijesti, dok su, k tome, nedostaci već bili ispravljeni.


title: Predmet T-150/15: Tužba podnesena 27. ožujka 2015. – EFB protiv Komisije

text:
               8.6.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 190/18

         Tužba podnesena 27. ožujka 2015. – EFB protiv Komisije
   (Predmet T-150/15)
   (2015/C 190/22)
   Jezik postupka: engleski

      Stranke

      Tužitelj: European Federation of Biotechnology (EFB) (Liège, Belgija) (zastupnici: M. Troncoso Ferrer i S. Moya Izquierdo, odvjetnici)

      Tuženik: Europska komisija

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

               —

               utvrdi da je tužba dopuštena i osnovana;

               —

               naloži Europskoj komisiji da tužitelju isplati 39  316,54 eura;

               —

               naloži Europskoj komisiji snošenje svih troškova.

      Tužbeni razlozi i glavni argumenti

   Tužitelj tužbom zahtijeva da Opći sud utvrdi da je Europska komisija povrijedila svoje ugovorne obveze prema Ugovoru od 23. prosinca 2005. o projektu European Action [on] Global Life Sciences – Health Programme, poslovni broj LSSP-CT-2005-512135 (u daljnjem tekstu: Ugovor), te traži isplatu konačnog iznosa od 39  316,54 eura.
   U prilog tužbi tužitelj ističe šest tužbenih razloga.

               1.

               Prvi tužbeni razlog: očite pogreške u procjeni u pogledu više prihvatljivih troškova što predstavlja pogrešku u ocjeni dokaza protivno članku 1315. belgijskog Građanskog zakonika

                           —

                           Tužitelj navodi da se obavijest o terećenju koju je izdala Europska komisija temelji na zaključcima iz završnog revizorskog izvješća, ali da je procjena koju su revizori Europske komisije obavili u svrhu izdavanja tog izvješća bila pogrešna u pogledu više troškova, posebice troškova osoblja i troškova vezanih uz određene događaje. Stoga je Europska komisija obavijest o terećenju izdala na temelju pogrešnih zaključaka te je propustila dokazati činjenice u prilog svojim navodima, što je rezultiralo povredom članka 1315. belgijskog Građanskog zakonika, a shodno tome i povredom Ugovora.

               2.

               Drugi tužbeni razlog: povreda članaka II.20 i II.6 Općih uvjeta Ugovora te članka 1347. belgijskog Građanskog zakonika jer je Europska komisija neopravdano zaključila da troškovi vezani uz rad pojedinih zaposlenika nisu bili prihvatljivi zbog toga što ti zaposlenici s tužiteljem nisu zaključili valjani ugovor o radu.

               3.

               Treći tužbeni razlog: povreda članka 1134. belgijskog Građanskog zakonika i načela izvršavanja Ugovora u dobroj vjeri

                           —

                           Tužitelj među ostalim navodi da mu nije dana prilika da se brani tako da Europskoj komisiji objasni bilo kakve nesporazume ili manje pogreške prilikom izvršavanja Ugovora, da golema financijska razlika između prvog nacrta revizorskog izvješća i završnog revizorskog izvješća dokazuje očiti nedostatak točnosti i obazrivosti te da je više pogrešaka u računanju i netočnih podataka u cijelom završnom revizorskom izvješću tužitelju otežalo ispravno shvaćanje optužbi koje mu Europska komisija stavlja na teret.

               4.

               Četvrti tužbeni razlog: nepostojanje obrazloženja odluke Europske komisije da ne naknadi pojedine troškove

               5.

               Peti tužbeni razlog: povreda načela zaštite legitimnih očekivanja

                           —

                           Tužitelj navodi da je Europska komisija prihvatila činjenicu da je tužitelju pomagao drugi pravni subjekt, pa je tužitelj stoga legitimno očekivao da su troškovi koji proizlaze iz tog odnosa sasvim prihvatljivi.

               6.

               Šesti tužbeni razlog: nejasna pravila koja se primjenjuju na Šesti okvirni program za istraživanje i tehnološki razvoj (u daljnjem tekstu: FP6)

                           —

                           Tužitelj navodi da sukladno članku 1162. belgijskog Građanskog zakonika u slučaju dvojbe ugovor treba tumačiti protiv onoga koji ga je pripremio, a u korist onoga koji je prihvatio preuzeti obvezu. Ugovorna pravila koja se primjenjuju na FP6 proizlaze iz „standardnih” klauzula koje utvrđuje Europska komisija, s obzirom na koje tužitelj nije imao drugu mogućnost nego ih prihvatiti, pa on stoga predstavlja stranu koja je prihvatila preuzeti obvezu. Navedena situacija, zajedno s činjenicom da te klauzule predstavljaju očiti problem u tumačenju, što uostalom pokazuje i velik broj žalbi povodom kojih se te klauzule preispituju pred Općim sudom, opravdava tezu da u slučaju dvojbe treba ići u korist tužitelja. Tumačenje odredbe članka 1162. belgijskog Građanskog zakonika sudu daje mogućnost da loše sastavljene ili dvojbene odredbe protumači protiv njihovog autora, to jest Komisije.


title: Predmet T-500/13: Rješenje Općeg suda od 14. svibnja 2014. – Seatech International i dr. protiv Komisije

text:
               21.7.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 235/33

         Rješenje Općeg suda od 14. svibnja 2014. – Seatech International i dr. protiv Komisije
   (Predmet T-500/13) (1)

   2014/C 235/44
   Jezik postupka: francuski
   Predsjednik četvrtog vijeća odredio je brisanje predmeta.

      (1)  SL C 377, 21.12.2013.


title: Predmet C-291/12: Presuda Suda (četvrto vijeće) 17. listopada 2013. (zahtjev za prethodnu odluku Verwaltungsgericht Gelsenkirchen — Njemačka) — Michael Schwarz protiv Stadt Bochum (Prethodno pitanje — Područje slobode, sigurnosti i pravde — Biometrijska putovnica — Otisci prstiju — Uredba (EZ) br. 2252/2004 — Članak 1. stavak 2. — Valjanost — Pravna osnova — Postupak donošenja — Članci 7. i 8. Povelje o temeljnim pravima Europske unije — Pravo na poštovanje privatnog života — Pravo na zaštitu osobnih podataka — Razmjernost)

text:
               14.12.2013

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 367/17

         Presuda Suda (četvrto vijeće) 17. listopada 2013. (zahtjev za prethodnu odluku Verwaltungsgericht Gelsenkirchen — Njemačka) — Michael Schwarz protiv Stadt Bochum
   (Predmet C-291/12) (1)

   (Prethodno pitanje - Područje slobode, sigurnosti i pravde - Biometrijska putovnica - Otisci prstiju - Uredba (EZ) br. 2252/2004 - Članak 1. stavak 2. - Valjanost - Pravna osnova - Postupak donošenja - Članci 7. i 8. Povelje o temeljnim pravima Europske unije - Pravo na poštovanje privatnog života - Pravo na zaštitu osobnih podataka - Razmjernost)
   2013/C 367/29
   Jezik postupka: njemački

      Sud koji je uputio zahtjev

   Verwaltungsgericht Gelsenkirchen

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelj: Michael Schwarz

      Tuženik: Stadt Bochum

      Predmet

   Zahtjev za prethodnu odluku — Verwaltungsgericht Gelsenkirchen — valjanost članka 1. stavka 2. Uredbe Vijeća (EZ) br. 2252/2004 od 13. prosinca 2004. o standardima za sigurnosna obilježja i biometrijske podatke u putovnicama i putnim ispravama koje izdaju države članice (SL L 385, str. 1) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 1., svezak 2., str. 242.), kako je izmijenjena Uredbom Europskog parlamenta i Vijeća (EZ) br. 444/2009 od 6. svibnja 2009. (SL L 142, str. 1. i ispravak SL L 188, str. 127), s obzirom na članak 8. Povelje o temeljnim pravima, kao i članak 8. Konvencije za zaštitu ljudskih prava i temeljnih sloboda — Pravo osobe na izdavanje putovnice bez snimanja otisaka prstiju

      Izreka

   Ispitivanje postavljenog pitanja nije otkrilo nikakve elemente koji bi bili takve naravi da utječu na valjanost članka 1. stavka 2. Uredbe Vijeća (EZ) br. 2252/2004 od 13. prosinca 2004. o standardima za sigurnosna obilježja i biometrijske podatke u putovnicama i putnim ispravama koje izdaju države članice, kako je izmijenjena Uredbom Europskog parlamenta i Vijeća (EZ) br. 444/2009 od 6. svibnja 2009.

      (1)  SL C 273, 8.9.2012.


title: Predmet C-534/13: Presuda Suda (treće vijeće) od 4. ožujka 2015. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Consiglio di Stato – Italija) – Ministero dell'Ambiente e della Tutela del Territorio e del Mare i dr. protiv Fipa Group srl, Tws Automation srl, Ivan srl (Zahtjev za prethodnu odluku — Članak 191. stavak 2. UFEU-a — Direktiva 2004/35/EZ — Odgovornost za okoliš — Nacionalno zakonodavstvo koje ne propisuje mogućnost upravnog tijela da naloži vlasnicima onečišćenih zemljišta koji nisu sudjelovali u tom onečišćenju provođenje mjera sprečavanja i otklanjanja i koje propisuje samo obvezu naknade troškova za mjere koje provede upravno tijelo — Spojivost s načelom onečišćivač plaća, načelom opreznosti, načelom preventivnog djelovanja i načelom da se šteta nanesena okolišu popravlja ponajprije na samom izvoru)

text:
               27.4.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 138/12

         Presuda Suda (treće vijeće) od 4. ožujka 2015. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Consiglio di Stato – Italija) – Ministero dell'Ambiente e della Tutela del Territorio e del Mare i dr. protiv Fipa Group srl, Tws Automation srl, Ivan srl
   (Predmet C-534/13) (1)

   ((Zahtjev za prethodnu odluku - Članak 191. stavak 2. UFEU-a - Direktiva 2004/35/EZ - Odgovornost za okoliš - Nacionalno zakonodavstvo koje ne propisuje mogućnost upravnog tijela da naloži vlasnicima onečišćenih zemljišta koji nisu sudjelovali u tom onečišćenju provođenje mjera sprečavanja i otklanjanja i koje propisuje samo obvezu naknade troškova za mjere koje provede upravno tijelo - Spojivost s načelom onečišćivač plaća, načelom opreznosti, načelom preventivnog djelovanja i načelom da se šteta nanesena okolišu popravlja ponajprije na samom izvoru))
   (2015/C 138/14)
   Jezik postupka: talijanski

      Sud koji je uputio zahtjev

   Consiglio di Stato

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelji: Ministero dell'Ambiente e della Tutela del Territorio e del Mare, Ministero della Salute, Ispra – Istituto Superiore per la Protezione e la Ricerca Ambientale

      Tuženici: Fipa Group srl, Tws Automation srl, Ivan srl

      uz sudjelovanje: Comune di Massa, Regione Toscana, Provincia di Massa Carrara, Comune di Carrara, Arpat – Agenzia regionale per la protezione ambientale della Toscana, Ediltecnica Srl, Versalis SpA, Edison SpA

      Izreka

   Direktivu 2004/35/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 21. travnja 2004. o odgovornosti za okoliš u pogledu sprečavanja i otklanjanja štete u okolišu treba tumačiti na način da nije protivna nacionalnom propisu kao što je onaj u glavnom postupku koji, u slučaju kada nije moguće utvrditi osobu odgovornu za onečišćenje zemljišta ili nije moguće od nje ishoditi mjere otklanjanja, ne omogućuje nadležnom tijelu da naloži vlasniku koji nije odgovoran za onečišćenje poduzimanje hitnih mjera sigurnosti i sanacije, već je on odgovoran samo za naknadu troškova u vezi s mjerama koje poduzme nadležno tijelo do visine tržišne vrijednosti područja, određene nakon provođenja tih mjera.

      (1)  SL C 359, 7.12.2013.


title: Predmet C-286/14: Presuda Suda (peto vijeće) od 17. ožujka 2016. – Europski parlament protiv Europske komisije (Tužba za poništenje — Članak 290. UFEU-a — Pojmovi „izmjena” i „dopuna” — Uredba (EU) br. 1316/2013 — Članak 21. stavak 3. — Opseg ovlasti dodijeljene Europskoj komisiji — Potreba donošenja zasebnog normativnog akta — Delegirana uredba (EU) br. 275/2014)

text:
               2.5.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 156/8

         Presuda Suda (peto vijeće) od 17. ožujka 2016. – Europski parlament protiv Europske komisije
   (Predmet C-286/14) (1)

   ((Tužba za poništenje - Članak 290. UFEU-a - Pojmovi „izmjena” i „dopuna” - Uredba (EU) br. 1316/2013 - Članak 21. stavak 3. - Opseg ovlasti dodijeljene Europskoj komisiji - Potreba donošenja zasebnog normativnog akta - Delegirana uredba (EU) br. 275/2014))
   (2016/C 156/10)
   Jezik postupka: francuski

      Stranke

      Tužitelj: Europski parlament (zastupnici: L.G. Knudsen, A. Troupiotis i M. Menegatti, agenti)

      Tuženik: Europska komisija (zastupnici: B. Martenczuk, M. Konstantinidis i J. Hottiaux, agenti)

      Intervenijent u potporu tužitelju: Vijeće Europske unije (zastupnici: K. Michoel i Z. Kupčová, agenti)

      Izreka

               1.

               Poništava se Delegirana uredba Komisije (EU) br. 275/2014 оd 7. siječnja 2014. o izmjeni Priloga I. Uredbi (EU) br. 1316/2013 Europskog parlamenta i Vijeća o uspostavi Instrumenta za povezivanje Europe.

               2.

               Učinci Delegirane uredbe br. 275/2014 održavaju se na snazi do stupanja na snagu, u razumnom roku koji ne može biti duži od roka od šest mjeseci a koji počinje teći od dana objave ove presude, novog akta koji će je zamijeniti.

               3.

               Europskoj komisiji nalaže se snošenje troškova.

               4.

               Vijeće Europske unije snosit će vlastite troškove.

      (1)  SL C 253, 4. 8. 2014.


title: Predmet C-679/13: Tužba podnesena 19. prosinca 2013. — Europski parlament protiv Vijeća Europske unije

text:
               22.2.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 52/31

         Tužba podnesena 19. prosinca 2013. — Europski parlament protiv Vijeća Europske unije
   (Predmet C-679/13)
   2014/C 52/56
   Jezik postupka: francuski

      Stranke

      Tužitelj: Europski parlament (zastupnici: F. Drexler, A. Caiola i M. Pencheva, agenti)

      Tuženik: Vijeće Europske unije

      Tužbeni zahtjev

               —

               poništiti Provedbenu odluku Vijeća 2013/496/EU od 7. listopada 2013. o podvrgavanju 5-(2- aminopropil) indola mjerama kontrole (1);

               —

               održati na snazi učinke provedbene odluke Vijeća 2013/496/EU do trenutka kad će biti zamijenjena novim aktom usvojenim u valjanom i propisanom obliku;

               —

               naložiti tuženiku snošenje svih troškova.

      Tužbeni razlozi i glavni argumenti

   Parlament najprije podsjeća da preambula pobijane odluke upućuje na sljedeće pravne osnove: članak 8. stavak 3. Odluke Vijeća 2005/387/PUP od 10. svibnja 2005. koja se odnosi na razmjenu informacija, na procjenu rizika i na kontrolu novih psihoaktivnih tvari (2) i na Ugovor o funkcioniranju Europske unije. Parlament iz navedenog zaključuje da Vijeće implicitno upućuje na članak 34. stavak 2. točku (c) prijašnjeg Ugovora o Europskoj Uniji.
   Parlament navodi dva tužbena razloga u prilog svojoj tužbi za poništenje.
   Na prvom mjestu, Parlament navodi da je Vijeće utemeljilo svoju odluku na pravnoj osnovi (članku 34. stavku 2. točki (c)) Ugovora o EU koji je stavljen van snage nakon stupanja na snagu Lisabonskog ugovora. Zbog toga bi se pobijana odluka temeljila samo na Odluci 2005/387/PUP. Ova posljednja predstavlja izvedenu pravnu osnovu te je stoga nezakonita.
   Na drugom mjestu, te uzimajući u obzir naprijed navedeno, Parlament smatra da je postupak donošenja odluke zahvaćen bitnim povredama oblika. S jedne strane, ako je bio primjenjiv članak 34. stavak 2. točka (c) Ugovora o EU, trebalo se savjetovati s Parlamentom prije donošenja odluke u skladu s člankom 39. stavkom 1. Ugovora o EU. Međutim Parlament smatra da se nije radilo o tome. S druge strane, ako se smatra da se trebaju primijeniti odredbe iz Lisabonskog ugovora, Parlament smatra da je u svakom slučaju trebao biti uključen u zakonodavni postupak. Parlament u stvari tvrdi da bi u slučaju da podvrgavanje 5-(2- aminopropil) indola čini bitan dio Odluke 2005/387/PUP, zakonodavni postupak bio onaj iz članka 83. stavka 1. Ugovora o FEU, dakle redovni zakonodavni postupak. U drugom slučaju, ako se Odluka 2013/496/UE smatra jedinstvenim uvjetom za izvršenje odluke 2005/387/PUP ili kao mjera koja dopunjuje ili izmjenjuje nebitni dio navedene odluke, postupak koji bi trebalo slijediti bio bi onaj iz članaka 290. i 291. Ugovora o FEU za donošenje provedbenih ili delegiranih akata. U svakom slučaju, budući da Parlament nije bio uključen u donošenje pobijane odluke, navedena je presuda zahvaćena bitnom povredom oblika.
   Naposljetku, u slučaju kada bi Sud odlučio poništiti pobijanu odluku, Parlament smatra da u skladu s člankom 264. drugim podstavkom UFEU-a treba održati na snazi učinke pobijane odluke do trenutka kad će biti zamijenjena novim aktom navedene novim aktom usvojenim u valjanom i propisanom obliku.

      (1)  SL L 272, str. 44.

      (2)  SL L 127, str. 32.


title: Predmet C-570/16: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 10. studenoga 2016. uputio Bundesarbeitsgericht (Njemačka) – Volker Willmeroth kao vlasnik TWI Technische Wartung und Instandsetzung Volker Willmeroth e. K. protiv Martine Broßonn

text:
               20.2.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 53/21

         Zahtjev za prethodnu odluku koji je 10. studenoga 2016. uputio Bundesarbeitsgericht (Njemačka) – Volker Willmeroth kao vlasnik TWI Technische Wartung und Instandsetzung Volker Willmeroth e. K. protiv Martine Broßonn
   (Predmet C-570/16)
   (2017/C 053/28)
   Jezik postupka: njemački

      Sud koji je uputio zahtjev

   Bundesarbeitsgericht

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelj: Volker Willmeroth kao vlasnik TWI Technische Wartung und Instandsetzung Volker Willmeroth e. K.

      Tuženik: Martina Broßonn

      Prethodna pitanja

               1.

               Ima li temeljem članka 7. Direktive 2003/88/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 4. studenoga 2003. o određenim vidovima organizacije radnog vremena (1) ili članak 31. stavak 2. Povelje Europske unije o temeljnim pravima nasljednik radnika koji je preminuo tijekom radnog odnosa pravo na novčanu naknadu za minimalni godišnji odmor koji je radniku pripadao prije njegove smrti, što je prema članku 7. stavku 4. Saveznog zakona o godišnjim odmorima (Bundesurlaubsgesetz, BUrlG) u vezi s člankom 1922. stavkom 1. Građanskog zakonika (Bürgerliches Gesetzbuch, BGB) isključeno?

               2.

               Ako je odgovor na prvo pitanje potvrdan:
               Vrijedi li to također i kada je u pitanju radni odnos između dvije fizičke osobe?

      (1)  SL L 299, str. 9. (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 5., svezak 2., str. 31.)


title: Predmet C-533/16: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 20. listopada 2016. uputio Najvyšší súd Slovenskej republiky (Slovačka) – Volkswagen AG protiv Finančné riaditeľstvo SR

text:
               23.1.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 22/5

         Zahtjev za prethodnu odluku koji je 20. listopada 2016. uputio Najvyšší súd Slovenskej republiky (Slovačka) – Volkswagen AG protiv Finančné riaditeľstvo SR
   (Predmet C-533/16)
   (2017/C 022/08)
   Jezik postupka: slovački

      Sud koji je uputio zahtjev

   Najvyšší súd Slovenskej republiky

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelj: Volkswagen AG

      Tuženik: Finančné riaditeľstvo Slovenskej republiky

      Prethodna pitanja

               1.

               Treba li Direktivu 2008/9 (1) i pravo na povrat poreza tumačiti na način da je za ostvarenje prava na povrat PDV-a potrebno kumulativno ispuniti dva uvjeta:

                           i)

                           isporuka robe ili usluga i

                           ii)

                           obračun PDV-a u računu isporučitelja.

                     Drugim riječima, je li moguće da porezni obveznik kojemu u računu nije obračunat PDV zatraži povrat poreza.

               2.

               Je li u skladu s načelom proporcionalnosti ili porezne neutralnosti PDV-a da se rok za povrat poreza računa od trenutka u kojemu nisu bili ispunjeni svi materijalni uvjeti za ostvarenje prava na povrat poreza?

               3.

               Treba li, s obzirom na načelo porezne neutralnosti, odredbe članka 167. i članka 178. točke (a) Direktive o PDV-u, u okolnostima poput onih u glavnom postupku i pod uvjetom da su ispunjeni drugi materijalni i postupovni uvjeti potrebni za ostvarenje prava na odbitak poreza, tumačiti na način da se one protive načinu postupanja poreznih tijela kojim se poreznom obvezniku ne priznaje pravo na povrat poreza zatražen unutar predviđenog roka u smislu direktive 2008/9 u slučaju kad mu je isporučitelj u računu obračunao porez i koji je potonji platio prije isteka prekluzivnog roka predviđenog nacionalnim pravom?

               4.

               Jesu li slovačka porezna tijela, s obzirom na načelo porezne neutralnosti i načelo proporcionalnosti koja su temeljna načela zajedničkog sustava PDV-a, prekoračila granice onog što je nužno za postizanje cilja određenog Direktivom o PDV-u kada poreznom obvezniku nisu priznala pravo na povrat plaćenog poreza zbog proteka prekluzivnog roka za povrat predviđenog nacionalnim pravom, iako u tom razdoblju porezni obveznik nije mogao ostvariti pravo na povrat, i iako je porez bio ispravno naplaćen i rizik utaje poreza ili neplaćanja je u potpunosti bio isključen?

               5.

               Mogu li se načelo pravne sigurnosti, načelo zaštite legitimnih očekivanja i pravo na dobru upravu u smislu članka 41. Povelje Europske unije o temeljnim pravima tumačiti na način da im se protivi tumačenje odredbi nacionalnog prava na temelju kojeg je, radi poštivanja roka za povrat poreza, odlučujući trenutak onaj u kojem je tijelo javne uprave donijelo odluku o povratu poreza a ne trenutak u kojem je porezni obveznik ostvario pravo na povrat poreza?

      (1)  Direktiva Vijeća 2008/9/EZ od 12. veljače 2008. o utvrđivanju detaljnih pravila za povrat poreza na dodanu vrijednost, predviđenih u Direktivi 2006/112/EZ, poreznim obveznicima koji nemaju poslovni nastan u državi članici povrata, već u drugoj državi članici (SL 2008., L 44, str. 23.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 9., svezak 1., str. 275.)


title: Predmet T-91/16: Tužba podnesena 29. veljače 2016. – Italija protiv Komisije

text:
               18.4.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 136/42

         Tužba podnesena 29. veljače 2016. – Italija protiv Komisije
   (Predmet T-91/16)
   (2016/C 136/58)
   Jezik postupka: talijanski

      Stranke

      Tužitelj: Talijanska Republika (zastupnici: G. Palmieri, agent, P. Gentili, avvocato dello Stato)

      Tuženik: Europska komisija

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da u skladu s člankom 264. UFEU-a proglasi ništavom Odluku Komisije C(2015)9413 od 17. prosinca 2015., dostavljenu 18. prosinca 2015., o smanjenju doprinosa iz Europskog socijalnog fonda Operativnom programu Sicilija koji je dio okvira za potporu Zajednice za strukturnu pomoć Zajednice regijama na koje se odnosi cilj br. 1 u Italiji (ORP Sicilija 2000.-2006.) i slijedom toga odluči da zahtjev za završnu isplatu talijanskih tijela Komisija u potpunosti prihvaća. Tužitelj također zahtijeva da se Komisiji naloži snošenje troškova.

      Tužbeni razlozi i glavni argumenti

   U prilog osnovanosti tužbe tužitelj ističe šest tužbenih razloga.

               1.

               Odluka je donesena nakon što su dvaput nezakonito provedene provjere iz čl. 30. Uredbe Vijeća (EZ) br. 1260/1999 od 21. lipnja 1999. o utvrđivanju općih odredaba o strukturnim fondovima (SL L 161, str. 1.) [neslužbeni prijevod], koje su ponovno pokrenute i ponovljene revizijom 2008. nakon što su, barem za sve izdatke ovjerene na 31.12.2006, provedene i dovršene revizijom 2005. i 2006.

               2.

               Pobijanom odlukom je povrijeđeno načelo dobre uprave jer je Komisija nalaze revizije iz 2008. dostavila sa zakašnjenjem od osamnaest mjeseci u odnosu na dovršetak zadatka.

               3.

               Pobijanom odlukom se iskrivljuju činjenice jer se ne uzima u obzir okolnost da je u razdoblju nakon revizija 2005. i 2006. stopa pogrešaka smanjena s 53,13 % na 3,05 % u 2007. i na 1,45 % u 2008. i 2009.

               4.

               Pobijanom odlukom se krši načelo proporcionalnosti jer se njome ne uzima u obzir da su izdaci ovjereni za tri godine od 2007. do 2009., na koje se odnose te minimalne stope pogrešaka, bili jednaki gotovo polovici ukupnog iznosa programa za udio ESF-a;

               5.

               Pobijana odluka je činjenično i pravno neutemeljena jer je njome odlučeno da je sustavnih nedostatataka kojih je bilo i koji su ispravljeni u razdoblju do 31.12.2006 bilo i u idućih tri godine a da u pogledu toga nije izvršena nikakva posebna provjera.

               6.

               Pobijana odluka je i nedovoljno obrazložena. Po tužiteljevu mišljenju, ovom se odlukom primjenjuje tehnika ekstrapolacije, kojom se na izdatke koji nisu kontrolirani primjenjuje stopa pogrešaka koja je primijenjena na kontrolirane izdatke iako je takva tehnika dopuštena samo uredbama koje se odnose na programsko razdoblje 2007.-2013. Tom se odlukom, međutim, za razdoblje 2007.-2009. primjenjuje pretpostavljena stopa pogrešaka od 8,39 % iako su talijanska tijela objasnila da uzorak iz čl. 10. Uredbe Komisije (EZ) br. 438/2001 od 2. ožujka 2001. o utvrđivanju detaljnih pravila za provedbu Uredbe (EZ) br. 1260/1999 (SL L 63, str. 21.) [neslužbeni prijevod], nije bio uravnotežen jer nije bio sastavljen slučajnim odabirom, kao pravi statistički uzorak, već je bio namjerno ograničen samo na projekte za koji su postojali čimbenici rizika.


title: Predmet T-448/14: Tužba podnesena 17. lipnja 2014. – Hitachi Metals protiv Komisije

text:
               25.8.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 282/48

         Tužba podnesena 17. lipnja 2014. – Hitachi Metals protiv Komisije
   (Predmet T-448/14)
   2014/C 282/62
   Jezik postupka: engleski

      Stranke

      Tužitelj: Hitachi Metals Ltd (Tokyo, Japan) (zastupnici: P. Crowther i C. Drew, Solicitors)

      Tuženik: Europska komisija

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

               —

               poništi Odluku Komisije C(2014) 2139 od 2. travnja 2014. o postupku prema članku 101. UFEU-a i članku 53. EGP-a u predmetu AT.39610 – električni kablovi („Odluka”);

               —

               podredno, djelomično poništi Odluku i značajno smanji iznos novčane kazne koja je izrečena J-Power Systems i tužitelju; i

               —

               naloži Komisiji snošenje troškova.

      Tužbeni razlozi i glavni argumenti

   U prilog osnovanosti tužbe tužitelj ističe četiri tužbena razloga.

               1.

               Prvi tužbeni razlog odnosi se na to da Odluku treba poništiti jer Komisija nije dokazala jedinstvenu, trajnu i složenu povredu koja uključuje sporazum između azijskih i europskih proizvođača o tome da ne ulaze na domaća tržišta druge strane i sporazum o raspodjeli projekata između europskih poduzeća unutar Europskog gospodarskog prostora (EGP).

               2.

               Drugi tužbeni razlog odnosi se na to da je Komisija počinila pogreške koje se tiču činjenica i prava u primjeni članka 101. UFEU-a, u mjeri u kojoj odlukom nije pravno dostatno dokazala sudjelovanje društva J-Power Systems Corporation tijekom cjelokupnog trajanja povrede.

               3.

               Treći tužbeni razlog odnosi se na to da je Komisija počinila pogreške koje se tiču prava i ocjene u izračunu kazne koja je izrečena društvu J-Power Systems Corporation jer ta kazna ne odražava težinu povrede i značajno ograničenu ulogu društva J-Power Systems Corporation tijekom znatnog trajanja povrede.

               4.

               Četvrti tužbeni razlog odnosi se na to da Odlukatreba biti poništena u cijelosti, s obzirom na to da se u odlučujućoj mjeri zasniva na dokazima koje je Komisija nezakonito pribavila tijekom pretrage službenih prostorija Nexansa. Ta pretraga je odlučujuća za Komisijine zaključke, a posebno za utvrđivanje jedinstvene i trajne prirode povrede, kao i ustanovljenja raspodjele projekata između europskih kompanija unutar Europskog gospodarskog prostora (EGP).


title: Predmet C-165/16: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 21. ožujka 2016. uputio High Court of Justice (England & Wales), Queen's Bench Division (Administrative Court) (Ujedinjena Kraljevina) – Toufik Lounes protiv Secretary of State for the Home Department

text:
               30.5.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 191/17

         Zahtjev za prethodnu odluku koji je 21. ožujka 2016. uputio High Court of Justice (England & Wales), Queen's Bench Division (Administrative Court) (Ujedinjena Kraljevina) – Toufik Lounes protiv Secretary of State for the Home Department
   (Predmet C-165/16)
   (2016/C 191/21)
   Jezik postupka: engleski

      Sud koji je uputio zahtjev

   High Court of Justice (England & Wales), Queen's Bench Division (Administrative Court)

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelj: Toufik Lounes

      Tuženik: Secretary of State for the Home Department

      Prethodna pitanja

   U slučaju španjolskog državljanina i građanina Unije koji:

               i.

               se preseli u Ujedinjenu Kraljevinu, u izvršavanju prava na slobodno kretanje na temelju Direktive 2004/38/EZ (1); i

               ii.

               boravi u Ujedinjenoj Kraljevini u izvršavanju prava na temelju članka 7. ili članka 16. Direktive 2004/38/EZ; i

               iii.

               naknadno stekne britansko državljanstvo, koje zadrži uz svoje španjolsko državljanstvo, kao osoba s dvojnim državljanstvom; i

               iv.

               nekoliko godina nakon stjecanja britanskog državljanstva, sklopi brak s državljaninom treće države s kojim boravi u Ujedinjenoj Kraljevini;

         jesu li i ta osoba i njezin bračni drug oboje nositelji prava koje proizlazi iz Direktive 2004/38/EZ, u smislu članka 3. stavka 1., dok ona boravi u Ujedinjenoj Kraljevini, i ima i španjolsko i britansko državljanstvo?

      (1)  Direktiva 2004/38/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 29. travnja 2004. o pravu građana Unije i članova njihovih obitelji na slobodno kretanje i boravište [boravak] na području države članice, kojom se izmjenjuje Uredba (EEZ) br. 1612/68 i stavljaju izvan snage direktive 64/221/EEZ, 68/360/EEZ, 72/194/EEZ, 73/148/EEZ, 75/34/EEZ, 75/35/EEZ, 90/364/EEZ, 90/365/EEZ i 93/96/EEZ

      SL L 158, str. 77. (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 5., svezak 2., str. 42.)


title: Predmet C-410/14: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 29. kolovoza 2014. uputio Oberlandesgericht Düsseldorf (Njemačka) – Dr. Falk Pharma GmbH protiv DAK-Gesundheit

text:
               17.11.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 409/29

         Zahtjev za prethodnu odluku koji je 29. kolovoza 2014. uputio Oberlandesgericht Düsseldorf (Njemačka) – Dr. Falk Pharma GmbH protiv DAK-Gesundheit
   (Predmet C-410/14)
   2014/C 409/41
   Jezik postupka: njemački

      Sud koji je uputio zahtjev

   Oberlandesgericht Düsseldorf

      Stranke glavnog postupka

      Podnositelj zahtjeva: Dr. Falk Pharma GmbH

      Druga stranka u postupku: DAK-Gesundheit

      Treća osoba pozvana u postupak: Kohlpharma GmbH

      Prethodna pitanja

   Sudu Europske Unije upućuju se u skladu s člankom 267. UFEU-a sljedeća pitanja o tumačenju Direktive Europskog parlamenta i Vijeća 2004/18/EZ od 31. ožujka 2004. o usklađivanju postupaka za sklapanje ugovora o javnim radovima, ugovora o javnoj nabavi te ugovora o javnim uslugama (1) (u daljnjem tekstu: Direktiva):

               1.

               Potpada li pod pojam ugovora o javnoj nabavi u skladu s člankom 1. stavkom 2. točkom (a) Direktive 2004/18/EZ situacija kada javni naručitelji provode otvoreni postupak unutar kojeg dodjeljuju ugovor o javnoj nabavi a da pritom ne odaberu jednog ili više gospodarskih subjekata („Open-House-model”)?

               2.

               Ako na pitanje 1. treba odgovoriti tako da odabir jednog ili više gospodarskih subjekata jest obilježje ugovora o javnoj nabavi, postavlja se sljedeće pitanje: Treba li obilježje odabira gospodarskih subjekata u smislu članka 1. stavka 2. točke (a) Direktive 2004/18/EZ s obzirom na članak 2. Direktive 2004/18/EZ tumačiti tako da javni naručitelji mogu suzdržati se o odabira jednog ili više gospodarskih subjekata u okviru otvorenog postupka samo ako su ispunjene sljedeće pretpostavke:

                           —

                           provedba otvorenog postupka objavljuje se u cijeloj Europi,

                           —

                           utvrđuju se izričita pravila o sklapanju ugovora i pristupanju ugovoru,

                           —

                           uvjeti ugovora utvrđuju se unaprijed tako da nijedan gospodarski subjekt ne može utjecati na sadržaj ugovora,

                           —

                           gospodarskim subjektima jamči se pravo pristupanja ugovoru u svakom trenutku i

                           —

                           sklapanja ugovora objavljuju se u cijeloj Europi?

      (1)  (SL L 134, str. 114.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 6., svezak 1., str. 156.).


title: Predmet C-682/16: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 30. prosinca 2016. uputio Vestre Landsret (Danska) – BEI ApS protiv Skatteministeriet

text:
               6.3.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 70/12

         Zahtjev za prethodnu odluku koji je 30. prosinca 2016. uputio Vestre Landsret (Danska) – BEI ApS protiv Skatteministeriet
   (Predmet C-682/16)
   (2017/C 070/19)
   Jezik postupka: danski

      Sud koji je uputio zahtjev

   Vestre Landsret

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelj: BEI ApS

      Tuženik: Skatteministeriet

      Prethodna pitanja

               1.

               Treba li članak 1. stavak 1. Direktive 2003/49/CE (1) u vezi s njezinim člankom 1. stavkom 4. tumačiti na način da je trgovačko društvo rezident u državi članici obuhvaćeno člankom 3. Direktive u okolnostima kao što su one u ovom predmetu koje dobiva kamate od društva kćeri u drugoj državi članici „ovlašteni korisnik” tih kamata za potrebe Direktive?

                           1.1.

                           Treba li pojam „ovlašteni korisnik” iz članka 1. stavka 1. Direktive 2003/49/EZ u vezi s njezinim člankom 1. stavkom 4. tumačiti u skladu s odgovarajućim pojmom iz članka 11. Model konvencije OECD-a o porezu iz 1977.?

                           1.2.

                           Ako je odgovor na pitanje 1.1. potvrdan, treba li pojam tumačiti samo u vezi s komentarom uz članak 11. Model konvencije OECD-a o porezu iz 1977. (stavak 8.) ili je moguće uključiti u tumačenje naknadne komentare, uključujući dodatke iz 2003. o „trgovačkim društvima provodnicima” (stavak 8.1., sada stavak 10.1.) i dodatke iz 2014. o „ugovornim ili zakonskim obvezama” (stavak 10.2.)?

                           1.3.

                           Ako se komentari iz 2003. mogu ugraditi u tumačenje, je li preduvjet za to da se društvo ne smatra ovlaštenim korisnikom u smislu Direktive 2003/49/EZ to da je konkretno došlo do prijenosa sredstava na one osobe koje država članica u kojoj je isplatitelj kamata rezident smatra ovlaštenim korisnicima kamata o kojima je riječ i ako da, je li dodatan preduvjet to da se konkretan prijenos odvije nedugo nakon isplate kamata i/ili izvrši u obliku isplate kamata??

                                       1.3.1.

                                       Od kakve bi važnosti u vezi s time bilo to da se za zajam koristi vlasnički kapital, da se kamate o kojima je riječ pribroje glavnici (kapitalizirane kamate), da je primatelj kamata platio porez na primljene kamate državi u kojoj je platitelj kamata rezident, da je primatelj kamata naknadno izvršio prijenos unutar grupe na svoje matično društvo koje je rezident u istoj državi kako bi u skladu s mjerodavnim pravilima u predmetnoj državi zaradu prilagodio u porezne svrhe, da se predmetne kamate naknadno prenesu u vlasnički kapital društva zajmoprimca, da je primatelj kamata imao ugovornu ili pravnu obvezu prenijeti kamate na drugu osobu?

                           1.4.

                           Kakav značaj ima za ocjenu pitanja treba li primatelja kamata smatrati „ovlaštenim korisnikom” za potrebe Direktive ako sud koji je postavio pitanje nakon ocjene činjenica u postupku zaključi da je primatelj – iako nije ugovorno ili zakonski vezan prenijeti primljene kamate na drugu osobu — nije imao „puno” pravo „uporabe i korištenja” kamata kako je navedeno u komentarima iz 2014. Model konvencije OECD-a o porezu iz 1977.?

               2.

               Pretpostavlja li pozivanje države članice na članak 5. stavak 1. Direktive o primjeni nacionalnih propisa za sprječavanje prijevare ili zlouporabe ili na članak 5. stavak 2. Direktive da je predmetna država članica donijela posebnu nacionalnu odredbu kojom se provodi članak 5. Direktive ili to nacionalno pravo sadrži opće odredbe ili načela o prijevari, zlouporabi i izbjegavanju plaćanja poreza koji se mogu tumačiti u skladu s člankom 5.?

                           2.1.

                           Ako je odgovor na pitanje 2. potvrdan, treba li stavak 2. (2) (d) Zakona o porezu na dobit koji propisuje da ograničena porezna obveza na kamate ne uključuje „kamate koje su izuzete od oporezivanja u skladu s Direktivom 2003/49/EZ o zajedničkom sustavu oporezivanja isplate kamata i licencije između povezanih trgovačkih društava različitih država članica” smatrati posebnom domaćom odredbom kao što je to navedeno u članku 5. Direktive?

               3.

               Je li odredba ugovora o izbjegavanju dvostrukog oporezivanja koji su sklopile dvije države članice i koji je sastavljen u skladu s Model konvencijom OECD-a prema kojoj oporezivanje kamata ovisi o tome smatra li se primatelj kamata ovlaštenim korisnikom kamata, konvencionalna odredba za sprečavanje zlouporabe predviđena člankom 5. Direktive?

               4.

               Je li država članica koja ne želi priznati da je društvo u drugoj državi članici ovlašteni korisnik kamata i tvrdi da je društvo u drugoj državi članici tzv. umjetno društvo provodnik obvezna navesti u skladu s Direktivom 2003/49/EZ ili člankom 10. UEZ-a koga u tom slučaju smatra ovlaštenim korisnikom?

      (1)  Direktiva Vijeća 2003/49/EZ od 3. lipnja 2003 o zajedničkom sustavu oporezivanja isplate kamata i licencije između povezanih trgovačkih društava različitih država članica (SL 2003. L 157, str. 49.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 9., svezak 1., str. 76.)


title: Predmet C-562/14 P: Žalba koju je 5. prosinca 2014. podnijela Kraljevina Švedska protiv presude Općeg suda od 25. rujna 2014. u predmetu T-306/12, Darius Nicolai Spirlea i Mihaela Spirlea protiv Europske komisije

text:
               9.2.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 46/31

         Žalba koju je 5. prosinca 2014. podnijela Kraljevina Švedska protiv presude Općeg suda od 25. rujna 2014. u predmetu T-306/12, Darius Nicolai Spirlea i Mihaela Spirlea protiv Europske komisije
   (Predmet C-562/14 P)
   (2015/C 046/37)
   Jezik postupka: njemački

      Stranke

      Žalitelj: Kraljevina Švedske (zastupnik: C. Meyer-Seitz)

      Druge stranke u postupku: Europska Komisija, Darius Nicolai Spirlea i Mihaela Spirlea, Kraljevina Danska, Republika Finska, Češka Republika i Kraljevina Španjolska

      Žalbeni zahtjev

   Žalitelj od Suda zahtijeva da:

               —

               ukine presudu Općeg suda Europske unije od 25. rujna 2014. u predmetu T-306/12,

               —

               poništi odluku Europske komisije od 21. lipnja 2012. kojom se bračnim drugovima Spirlea uskraćuje pristup zatraženim dokumentima, i

               —

               naloži Europskoj komisiji snošenje troškova Kraljevine Švedske.

      Žalbeni razlozi i glavni argumenti

   U prilog osnovanosti žalbe žalitelj ističe tri žalbena razloga.
   Prvim žalbenim razlogom tužitelj navodi da je Opći sud pogrešno protumačio članak 4. stavak 2. treću alineju Uredbe (EZ) br. 1049/2001 Europskog parlamenta i Vijeća od 30. svibnja 2001. o javnom pristupu dokumentima Europskog parlamenta, Vijeća i Komisije (1) („Uredba o transparentnosti”) smatrajući da se Komisija, kada navodi izuzeće koje se odnosi na istražne postupke, može osloniti na opću pretpostavku kako bi uskratila pristup dokumentima povezanima s postupkom EU pilot, koji je faza koja prethodi eventualnom formalnom pokretanju postupka zbog povrede obveze, te da Komisija nije povrijedila pravo kada je navedenu odredbu Uredbe o transparentnosti protumačila na način da može odbiti zahtjev za pristup spornim dokumentima koji se odnose na postupak EU pilot, a da ih pritom ne ispita konkretno i pojedinačno.
   Drugim žalbenim razlogom tužitelj ističe da je Opći sud pogrešno protumačio zadnji dio rečenice članaka 4. stavka 2. Uredbe o transparentnosti zaključivši nije bilo pogrešaka u ocjeni Komisije prema kojoj nijedan prevladavajući javni interes ne opravdava otkrivanje dokumenata u smislu navedene odredbe.
   Trećim tužbenim razlogom tužitelj ističe da je Opći sud pogrešno primijenio pravo Unije smatrajući da je zakonitost akta koji se pobija u okviru postupka povodom tužbe za poništenje na temelju članka 263. UFEU-a potrebno ocjenjivati u odnosu na činjenične i pravne elemente koji su postojali u vrijeme donošenja akta čak i onda kada se u predmetu ocjenjuje Uredba o transparentnosti.

      (1)  (SL 2001 L 145, str. 43.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 1., svezak 34., str. 70.)


title: Predmet T-503/14: Tužba podnesena 2. srpnja 2014. – Euroways protiv Komisije

text:
               25.8.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 282/54

         Tužba podnesena 2. srpnja 2014. – Euroways protiv Komisije
   (Predmet T-503/14)
   2014/C 282/72
   Jezik postupka: španjolski

      Stranke

      Tužitelj: Euroways, SL (Hospitalet de Llobregat, Španjolska) (zastupnik: J. De Juan Casadevall, odvjetnik)

      Tuženik: Europska komisija

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

               —

               poništi pobijanu odluku;

               —

               podredno, i u slučaju da se državna potpora SEAF ocijeni nezakonitom, dodijeli povrat sredstava samo do dana objave odluke o pokretanju formalnog istražnog postupka u SLEU-u, odnosno do 21. rujna 2011., i

               —

               Europskoj komisiji naloži snošenje troškova.

      Tužbeni razlozi i glavni argumenti

   Tužbeni razlozi i glavni argumenti istovjetni su onima u predmetu T-500/14, Derivados del Flúor/Komisija.


title: Predmet T-681/14: Presuda Općeg suda od 28. ožujka 2017. – El-Qaddafi protiv Vijeća („Zajednička vanjska i sigurnosna politika — Mjere ograničavanja protiv Libije — Zamrzavanje financijskih sredstava — Ograničenja ulaska i provoza na teritoriju Unije — Zadržavanje imena tužiteljice — Prava obrane — Obveza obrazlaganja”)

text:
               15.5.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 151/28

         Presuda Općeg suda od 28. ožujka 2017. – El-Qaddafi protiv Vijeća
   (Predmet T-681/14) (1)

   ((„Zajednička vanjska i sigurnosna politika - Mjere ograničavanja protiv Libije - Zamrzavanje financijskih sredstava - Ograničenja ulaska i provoza na teritoriju Unije - Zadržavanje imena tužiteljice - Prava obrane - Obveza obrazlaganja”))
   (2017/C 151/34)
   Jezik postupka: engleski

      Stranke

      Tužitelj: Aisha Muammer Mohamed El-Qaddafi (Masqat, Oman) (zastupnici: J. Jones, QC, a zatim S. Bafadhel, barrister)

      Tuženik: Vijeće Europske unije (zastupnici: S. Kyriakopoulou i A. de Elera-San Miguel Hurtado, agenti)

      Predmet

   Zahtjev koji se temelji na članku 263. UFEU-a i odnosi se na poništenje, s jedne strane, Odluke Vijeća 2014/380/ZVSP od 23. lipnja 2014. kojom je izmijenjena Odluka 2011/137/ZVSP o mjerama ograničavanja s obzirom na stanje u Libiji (SL 2014., L 183, str. 52.), u dijelu u kojem zadržava ime tužiteljice na listi iz Priloga I. i III. Odluci Vijeća 2011/137/ZVSP od 28. veljače 2011. o mjerama ograničavanja s obzirom na stanje u Libiji (SL 2011., L 58, str. 53.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 18., svezak 6., str. 191.) i, s druge strane, Provedbene uredbe Vijeća (EU) br. 689/2014 od 23. lipnja 2014. o provedbi članka 16. stavka 2. Uredbe br. 204/2011 o mjerama ograničavanja s obzirom na stanje u Libiji (SL 2014., L 183, str. 1.) u dijelu u kojem zadržava ime tužiteljice na popisu iz Priloga II. Uredbi Vijeća (EU) br. 204/2011 od 2. ožujka 2011. o mjerama ograničavanja s obzirom na stanje u Libiji (SL 2011., L 58, str. 1.) (posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 18., svezak 4., str. 140.).

      Izreka

               1.

               Poništava se Odluka Vijeća 2014/380/ZVSP od 23. lipnja 2014. o izmjeni Odluke2011/137/ZVSP o mjerama ograničavanja s obzirom na stanje u Libiji u dijelu u kojem zadržava ime Aishe Muammer Mohamed El-Qaddafi na popisu iz Priloga I. i III. Odluci Vijeća 2011/137/ZVSP od 28. veljače 2011. o mjerama ograničavanja s obzirom na stanje u Libiji.

               2.

               Poništava se Provedbena uredba Vijeća (EU) br. 689/2014 od 23. lipnja 2014. o provedbi članka 16. stavka 2. Uredbe br. 204/2011 o mjerama ograničavanja s obzirom na stanje u Libiji u dijelu u kojem zadržava ime A. M. M. El-Qaddafi na popisu iz Priloga II. Uredbi Vijeća (EU) br. 204/2011 od 2. ožujka 2011. o mjerama ograničavanja s obzirom na stanje u Libiji.

               3.

               Vijeću Europske unije nalaže se snošenje troškova.

      (1)  SL C 431, 1. 12. 2014.