title: Spojeni predmeti T-558/12 i T-559/12: Presuda Općeg suda od 29. travnja 2015. – Changshu City Standard Parts Factory i Ningbo Jinding Fastener protiv Vijeća („Damping — Uvoz određenih željeznih ili čeličnih elemenata za pričvršćivanje podrijetlom iz Kine — Izmjena uredbe o uvođenju konačne antidampinške pristojbe — Članak 2. stavci 10. i 11. Uredbe (EZ) br. 1225/2009 — Izračun dampinške marže — Prilagodbe — Obveza obrazlaganja”)

text:
               15.6.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 198/30

         Presuda Općeg suda od 29. travnja 2015. – Changshu City Standard Parts Factory i Ningbo Jinding Fastener protiv Vijeća
   (Spojeni predmeti T-558/12 i T-559/12) (1)

   ((„Damping - Uvoz određenih željeznih ili čeličnih elemenata za pričvršćivanje podrijetlom iz Kine - Izmjena uredbe o uvođenju konačne antidampinške pristojbe - Članak 2. stavci 10. i 11. Uredbe (EZ) br. 1225/2009 - Izračun dampinške marže - Prilagodbe - Obveza obrazlaganja”))
   (2015/C 198/40)
   Jezik postupka: engleski

      Stranke

      Tužitelji: Changshu City Standard Parts Factory (Changshu City, Kina); i Ningbo Jinding Fastener Co. Ltd (Ningbo, Kina) (zastupnici: R. Antonini i E. Monard, odvjetnici)

      Tuženik: Vijeće Europske unije (zastupnici: S. Boelaert, agent, uz asistenciju G. Berricha i A. Polcyna, a zatim A. Polcyn i konačno D. Geradin, odvjetnici)

      Intervenijenti u potporu tuženiku: Europska komisija (zastupnici: M. França i T. Maxian Rusche, agenti); i European Industrial Fasteners Institute AISBL (EIFI) (zastupnici: J. Bourgeois i R. Grasso, odvjetnici)

      Predmet

   Zahtjevi za poništenje Provedbene uredbe Vijeća (EU) br. 924/2012 od 4. listopada 2012. o izmjeni Uredbe (EZ) br. 91/2009 o uvođenju konačne antidampinške pristojbe na uvoz određenih željeznih ili čeličnih elemenata za pričvršćivanje podrijetlom iz Narodne Republike Kine (SL L 275, str. 1.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 11., svezak 125., str. 3.).

      Izreka

               1.

               Tužbe se odbijaju.

               2.

               Changshu City Standard Parts Factory i Ningbo Jinding Fastener Co. Ltd snosit će vlastite troškove, kao i troškove Vijeća Europske unije i European Industrial Fasteners Institute AISBL (EIFI).

               3.

               Europska komisija snosit će vlastite troškove.

      (1)  SL C 46, 16.2.2013.


title: Predmet C-505/15 P: Žalba koju je 23. rujna 2015. podnio Siderurgica Latina Martin SpA (SLM) protiv presude Općeg suda (šesto vijeće) od 15. srpnja 2015. u spojenim predmetima T-389/10 i T-419/10

text:
               7.12.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 406/21

         Žalba koju je 23. rujna 2015. podnio Siderurgica Latina Martin SpA (SLM) protiv presude Općeg suda (šesto vijeće) od 15. srpnja 2015. u spojenim predmetima T-389/10 i T-419/10
   (Predmet C-505/15 P)
   (2015/C 406/22)
   Jezik postupka: talijanski

      Stranke

      Žalitelj: Siderurgica Latina Martin SpA (SLM) (zastupnici: G. Belotti, P. Ziotti, odvjetnici)

      Druga stranka u postupku: Europska komisija

      Zahtjevi

               —

               Smanjiti novčanu kaznu određenu SLM-u, pojedinačno i solidarno, vodeći prije svega računa o (i) dokazima izvedenim u prvostupanjskom postupku; (ii) smjernicama u pogledu sankcija koje su bile na snazi u vrijeme nastanka navodnih činjenica; (iii) marginalnoj ulozi i kratkom razdoblju sudjelovanja žalitelja u kartelu, koje je za SLM započelo krajem 1999., što je jedini datum za koji u aktima postoje usuglašeni dokazi na temelju kojih se on može nesporno poduprijeti;

               —

               dosuditi pravičnu naknadu zbog administrativnog odugovlačenja koje je Komisija pokazala u postupanju po zahtjevu za oslobođenje odnosno smanjenje kazne, što je pitanje koje je Opći sud potpuno zanemario;

               —

               priznati oslobođenje odnosno smanjenje kazne za žaliteljeva pravovremena priznanja;

               —

               dosuditi pravičnu naknadu zbog odugovlačenja postupka;

               —

               u svakom slučaju, naložiti Europskoj komisiji snošenje troškova postupka.

      Žalbeni razlozi i glavni argumenti

   SLM se u bitnome poziva na šest žalbenih razloga kojima želi dokazati da je Opći sud:

               —

               protivno izvedenim dokazima, nedovoljno redefinirao novčanu kaznu za žalitelja kršeći članak 49. stavak 3. Povelje o temeljnim pravima i ustaljena načela prava Unije u pogledu proporcionalnosti sankcija u području zaštite tržišnog natjecanja i obveze obrazlaganja;

               —

               ne primijenivši smjernice u pogledu sankcija koje su bile na snazi u vrijeme nastanka činjenica, prekršio pravo Europske unije kojim se uređuje zabrana retroaktivnog djelovanja nepovoljnog kaznenog prava, posebno članak 49. stavak 1. Povelje o temeljnim pravima;

               —

               nepotpuno obavljao svoje ovlasti sudskog nadzora, kršeći također članak 48. Povelje o temeljnim pravima, s očitim lošim upravljanjem nedosljednim izvedenim dokazima, pristranošću i nedostatkom obrazloženja;

               —

               propustio zauzeti stav o navodnim nepravilnostima u postupanju Komisije zbog odugovlačenja kod postupanja po zahtjevu za oslobođenje odnosno smanjenje kazne, na koji je Komisija odgovorila tek šest godina nakon što je podnesen;

               —

               odbio posebnost žaliteljeva zahtjeva za oslobođenje odnosno smanjenje kazne, dovodeći do paradoksalnog i očigledno nepravičnog zaključka da samo osnivači kartela imaju pravo na smanjenje sankcije ako pristanu na suradnju, s obzirom na činjenicu da oni raspolažu važnim dokazima koje drugi poduzetnici s marginalnim ulogama u kartelu ne mogu imati;

               —

               time što mu je trebalo pet godina da donese presudu, povrijedio članak 47. Povelje o temeljnim pravima kojim se jamči pravo da se slučaj ispita u razumnom roku.


title: Predmet C-339/17: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 7. lipnja 2017. uputio Landgericht Köln (Njemačka) – Verein für lauteren Wettbewerb e.V. protiv Princesport GmbH

text:
               28.8.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 283/23

         Zahtjev za prethodnu odluku koji je 7. lipnja 2017. uputio Landgericht Köln (Njemačka) – Verein für lauteren Wettbewerb e.V. protiv Princesport GmbH
   (Predmet C-339/17)
   (2017/C 283/32)
   Jezik postupka: njemački

      Sud koji je uputio zahtjev

   Landgericht Köln

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelj: Verein für lauteren Wettbewerb e.V.

      Tuženik: Princesport GmbH

      Prethodna pitanja

               1.

               Treba li članak 7. stavak 1. Uredbe (EU) br. 1007/2011 (1) tumačiti na način da se obvezno mora pojasniti da se radi o čistom tekstilnom proizvodu koji se sastoji isključivo od istog vlakna?

               2.

               Je li obvezna primjena jedne od tri etikete navedene u članku 7. Uredbe (EU) br. 1007/2011 – „100 %”, „čisto” ili „u cijelosti”, ili se za takve proizvode radi samo o mogućnosti, ali ne i o obvezi?

               3.

               Vrijedi li obveza iz članka 9. stavka 1. Uredbe (EU) br. 1007/2011 označavanja ili obilježavanja tekstilnog proizvoda nazivom i masenim udjelom svih sastavnih vlakana i za čiste tekstilne proizvode, kako su obuhvaćeni člankom 7. Uredbe (EU) br. 1007/2011?

      (1)  Uredba (EU) br. 1007/2011 Europskog parlamenta i Vijeća od 27. rujna 2011. o nazivima tekstilnih vlakana i povezanom označivanju i obilježavanju sirovinskog sastava tekstilnih proizvoda i o stavljanju izvan snage Direktive Vijeća 73/44/EEZ te direktiva 96/73/EZ i 2008/121/EZ Europskog parlamenta i Vijeća; (SL L 272, str. 1.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 13., svezak 59., str. 213.)


title: Predmet C-599/14 P: Žalba koju je 19. prosinca 2014. podnijelo Vijeće Europske unije protiv presude Općeg suda (šesto prošireno vijeće) donesene 16. listopada 2014. u spojenim predmetima T-208/11 i T-508/11, Liberation Tigers of Tamil Eelam (LTTE) protiv Vijeća Europske unije

text:
               16.3.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 89/6

         Žalba koju je 19. prosinca 2014. podnijelo Vijeće Europske unije protiv presude Općeg suda (šesto prošireno vijeće) donesene 16. listopada 2014. u spojenim predmetima T-208/11 i T-508/11, Liberation Tigers of Tamil Eelam (LTTE) protiv Vijeća Europske unije
   (Predmet C-599/14 P)
   (2015/C 089/07)
   Jezik postupka: engleski

      Stranke

      Žalitelj: Vijeće Europske unije (zastupnici: B. Driessen, E. Finnegan, i G. Etienne, agenti)

      Druge stranke u postupku: Liberation Tigers of Tamil Eelam (LTTE), Kraljevina Nizozemska, Ujedinjena Kraljevina Velike Britanije i Sjeverne Irske, Europska komisija

      Žalbeni zahtjev

   Žalitelj od Suda zahtijeva da:

               —

               ukine pobijanu presudu;

               —

               konačno odluči o pitanjima koja su predmet ove žalbe i odbije tužbe, i

               —

               naloži tužitelju u spojenim predmetima T-208/11 i T-508/11 snošenje troškova Vijeća iz prvostupanjskog i žalbenog postupka.

      Žalbeni razlozi i glavni argumenti

   U pobijanoj presudi Opći sud je poništio [mjere] svrstavanja LTTE-a [na popis iz članka 2. Uredbe br. 2580/2001] iz razloga koji se u potpunosti odnose na postupak njihova donošenja. Vijeće navodi da je Opći sud pogriješio u sljedećem:
   Prvi žalbeni razlog: Opći sud je pogrešno utvrdio da je Vijeće u obrazloženju bilo obvezno dokazati da je provjerilo da se djelatnost organa nadležnog za svrstavanje na popis u trećoj zemlji provodila uz dovoljne mjere zaštite. Iako Vijeće prihvaća da se djelatnost nadležnog organa u trećoj zemlji mora odvijati u okviru zakona i prakse koja poštuje temeljna prava onih na koje se odnosi, ono navodi da je Opći sud počinio pogrešku koja se tiče prava zahtijevajući da obrazloženje sadrži te informacije.
   Drugi žalbeni razlog: Opći sud je počinio pogrešku koja se tiče prava prilikom ocjene načina na koji je Vijeće koristilo javno dostupne informacije. Osim toga Opći sud je pogrešno odbacio korištenje informacija iz otvorenih izvora od strane Vijeća. Opći sud je zatim pogrešno utvrdio da je Vijeće trebalo od nadležnog organa zatražiti da ispita novinske članke navedene u obrazloženju. Konačno, Opći je sud pogrešno utvrdio da je zbog toga što je odbio korištenje informacija iz otvorenih izvora od strane Vijeća pobijana odluka trebala biti proglašena ništavom.
   Treći žalbeni razlog: Opći sud pogrešno nije smatrao da 2001 UK Proscription Order (Uredba Ujedinjene Kraljevine o zabrani iz 2001.) predstavlja osnovu uvrštavanja LTTE-a na popis. Osim što tumačenje Općeg suda nije pravno osnovano, ono ima za posljedicu to da određeni pravni subjekt može opstruirati svoje uvrštavanje na popis na temelju Zajedničkog stajališta 931. odbijanjem osporavanja tog uvrštavanja ili zabrane u državi članici iz koje potječe odluka donesena u skladu s člankom 1. stavkom 4. Zajedničkog stajališta 931. Osim toga, argumentacija Općeg suda nije u skladu s presudom Kadi II.


title: Predmet F-38/14: Tužba podnesena 21. travnja 2014. – ZZ protiv Vijeća

text:
               7.7.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 212/45

         Tužba podnesena 21. travnja 2014. – ZZ protiv Vijeća
   (Predmet F-38/14)
   2014/C 212/57
   Jezik postupka: francuski

      Stranke

      Tužitelj: ZZ (zastupnici: S. Rodrigues i C. Bernard-Glanz, odvjetnici)

      Tuženik: Vijeće Europske unije

      Predmet i opis spora

   Javna služba – Zahtjev za poništenje odluke glavnog tajnika Vijeća o određivanju sankcije udaljavanja s radnog mjesta sa smanjenjem naknade za invalidnost od 15 % do dobi umirovljenja

      Tužbeni zahtjev tužitelja

               —

               proglasiti ovu tužbu dopuštenom;

               —

               poništiti pobijanu odluku i, prema potrebi, odluku kojom se odbija žalba;

               —

               naložiti Vijeću Europske unije snositi troškove.


title: Predmet C-220/16: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 20. travnja 2016. uputio Tribunal Superior de Justicia de Castilla-La Mancha (Španjolska) – Iberenova Promociones S.A.U. protiv Comisión Superior de Hacienda de la Comunidad Autónoma de Castilla-La Mancha

text:
               4.7.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 243/19

         Zahtjev za prethodnu odluku koji je 20. travnja 2016. uputio Tribunal Superior de Justicia de Castilla-La Mancha (Španjolska) – Iberenova Promociones S.A.U. protiv Comisión Superior de Hacienda de la Comunidad Autónoma de Castilla-La Mancha
   (Predmet C-220/16)
   (2016/C 243/20)
   Jezik postupka: španjolski

      Sud koji je uputio zahtjev

   Tribunal Superior de Justicia de Castilla-La Mancha, Sala Contencioso-Administrativo, Sección Segunda

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelj: Iberenova Promociones S.A.U.

      Tuženik: Comisión Superior de Hacienda de la Comunidad Autónoma de Castilla-La Mancha

      Prethodna pitanja

               1.

               Budući da su „programi potpore”, koji su definirani u članku 2. točki (k) Direktive 2009/28/EZ, a među kojima se nalaze porezni poticaji poput smanjenja poreza, oslobođenja od poreza ili njegovog povrata, osmišljeni kao instrumenti za postizanje ciljeva potrošnje energije iz obnovljivih izvora predviđenih u spomenutoj Direktivi 2009/28/EZ, treba li smatrati da su navedeni poticaji ili mjere obvezni i obvezujući za države članice te da imaju neposredan učinak jer se na njih mogu pozvati i istaknuti ih zainteresirani pojedinci u svim vrstama javnih, sudskih ili upravnih postupaka?

               2.

               Treba li izraz „ali se ne ograničuje na” koji je upotrijebljen prilikom nabrajanja poreznih poticajnih mjera poput smanjenja poreza, oslobođenja od poreza ili njegovog povrata u okviru „programa potpore” navedenih u prvom pitanju razumijevati tako da je jedan od tih poticaja i neoporezivanje, to jest zabrana bilo kakvog posebnog i pojedinačnog dodatnog nameta na energiju iz obnovljivih izvora, uz opće poreze koji terete gospodarsku djelatnost i proizvodnju električne energije? Jednako tako, ovdje se postavlja i sljedeće pitanje: valja li smatrati da prethodno navedena opća zabrana uključuje zabranu dvostrukog oporezivanja te kumulacije ili preklapanja više općih ili pojedinačnih poreza kojima se djelatnost proizvodnje energije iz obnovljivih izvora tereti u različitim stadijima i koji se odnose na isti oporezivi događaj kao i predmetna pristojba na vjetroelektrane?

               3.

               U slučaju negativnog odgovora na drugo pitanje i prihvaćanja mogućnosti da se energija iz obnovljivih izvora oporezuje, treba li pojam „posebna namjena”, za potrebe članka 1. stavka 2. Direktive Vijeća 2008/118/EZ, tumačiti na način da željeni cilj treba biti isključiv i da, k tome, stvarna narav poreza kojim se tereti energija iz obnovljivih izvora treba, s obzirom na njegovu strukturu, biti neporezna, a ne samo punjenje proračuna odnosno ubiranje prihoda?

               4.

               U skladu s člankom 4. Direktive 2003/96/EZ koji, kada govori o razinama oporezivanja koje države članice moraju primijeniti na energetske proizvode i električnu energiju, upućuje na najniže razine predviđene Direktivom, odnosno na zbroj svih izravnih i neizravnih poreza primjenjivih na te proizvode u trenutku njihova stavljanja u promet, treba li taj zbroj shvaćati na način da iz razine oporezivanja koja se zahtijeva prema Direktivi valja isključiti one nacionalne poreze čija stvarna narav nije neporezna s obzirom na njihovu strukturu i posebnu namjenu koja se tumači u skladu s odgovorom na treće pitanje?

               5.

               Je li pojam „troškovi”, koji je upotrijebljen u članku 13. stavku 1. točki (e) Direktive 2009/28, autonomni pojam europskog prava koji valja šire tumačiti, tako da obuhvati i bude sinonim općem pojmu poreza?

               6.

               U slučaju potvrdnog odgovora na peto pitanje, postavlja se sljedeće pitanje: mogu li troškovi koje plaćaju potrošači, a na koje se odnosi članak 13. stavak 1. točka (e) Direktive 2009/28, obuhvaćati samo ona porezna davanja i terete čija je namjena, prema potrebi, nadoknaditi štetu nastalu zbog utjecaja na okoliš i ubranim iznosom popraviti štetu povezanu s takvim negativnim utjecajem ili učinkom, čime nisu obuhvaćeni oni porezi i pristojbe čija je svrha, s obzirom na to da terete čistu energiju, prije svega punjenje proračuna odnosno ubiranje prihoda?


title: Predmet C-236/16: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 25. travnja 2016. uputio Tribunal Supremo (Španjolska) – Asociación Nacional de Grandes Empresas de Distribución (ANGED) protiv Diputación General de Aragón

text:
               18.7.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 260/24

         Zahtjev za prethodnu odluku koji je 25. travnja 2016. uputio Tribunal Supremo (Španjolska) – Asociación Nacional de Grandes Empresas de Distribución (ANGED) protiv Diputación General de Aragón
   (Predmet C-236/16)
   (2016/C 260/30)
   Jezik postupka: španjolski

      Sud koji je uputio zahtjev

   Tribunal Supremo, Sala de lo Contencioso-Administrativo, Sección Segunda

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelj: Asociación Nacional de Grandes Empresas de Distribución (ANGED)

      Tuženik: Diputación General de Aragón

      Prethodna pitanja

               1.

               Treba li članke 49. i 54. UFEU-a tumačiti na način da im je protivan regionalni porez u pogledu kojeg se tvrdi da se njime oporezuje šteta za okoliš koja nastaje upotrebom poslovnih prostora i elemenata namijenjenih poslovnoj djelatnosti i trgovini koji se obavljaju u trgovačkim centrima s velikom površinom prodajnog prostora i parkirališta, pod uvjetom da javni prodajni prostor ima površinu veću od 500 m2, ali se ubire neovisno o tome je li stvarna lokacija tih trgovačkih centara izvan ili unutar utvrđenog gradskog područja i pritom ga u većini slučajeva snose poduzetnici iz drugih država članica, s obzirom na to da (i) njemu u biti ne podliježu trgovci koji imaju nekoliko trgovina, bez obzira na to kolika je njihova ukupna površina javnog prodajnog prostora, pod uvjetom da svaki pojedinačno nema površinu javnog prodajnog prostora veću od 500 m2, pa čak i ako jedan ili više njih prelazi taj prag, ali porezna osnovica ne prelazi 2 000 m2, dok s druge strane tom porezu podliježu trgovci sa samo jednim trgovačkim centrom kojemu površina javnog prodajnog prostora prelazi te pragove i (ii) da se, nadalje, ne primjenjuje na trgovačke centre koji se isključivo bave prodajom strojeva, vozila, alata i industrijskih zaliha; građevinskog materijala, sanitarne opreme, vrata i prozora isključivo poslovnim subjektima; namještaja u pojedinačnim, tradicionalnim i specijaliziranim trgovinama; automobila u izložbenim prostorima ovlaštenih koncesionara i autoservisima; rasadnog materijala za vrtove i uzgoj i motornog goriva, bez obzira na to kolika im je ukupna javna prodajna površina?

               2.

               Treba li članak 107. stavak 1. UFEU-a tumačiti na način da je izuzimanje trgovačkih centar s površinom javnog prodajnog prostora manjom od 500 m2 ili pak većom, ali kojima porezna osnovica ne prelazi 2 000 m2, kao i trgovačkih centara koji se isključivo bave prodajom strojeva, vozila, alata i industrijskih zaliha; građevinskog materijala, sanitarne opreme, vrata i prozora isključivo poslovnim subjektima; namještaja u pojedinačnim, tradicionalnim i specijaliziranim trgovinama; automobila u izložbenim prostorima ovlaštenih koncesionara i autoservisima; rasadnog materijala za vrtove i uzgoj i motornog goriva, od stvarnog oporezivanja IDMGAV-om državna potpora zabranjena tom odredbom?


title: Predmet C-480/16: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 5. rujna 2016. uputio Østre Landsret (Danska) – Fidelity Funds protiv Skatteministeriet

text:
               14.11.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 419/32

         Zahtjev za prethodnu odluku koji je 5. rujna 2016. uputio Østre Landsret (Danska) – Fidelity Funds protiv Skatteministeriet
   (Predmet C-480/16)
   (2016/C 419/42)
   Jezik postupka: danski

      Sud koji je uputio zahtjev

   Østre Landsret

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelj: Fidelity Funds

      Tuženik: Skatteministeriet

      Intervenijent: NN (L) SICAV

      Prethodno pitanje

   Protivi li se porezni sustav, poput onoga o kojemu je riječ u glavnom postupku, članku 56. UEZ-a (članak 63. UFEU-a) o slobodi kretanja kapitala ili članku 49. UEZ-a (članak 56. UFEU-a) o slobodi pružanja usluga, prema kojemu se na strane subjekte za zajednička ulaganja, na koje se odnosi Direktiva Vijeća 85/611/EEZ (1) (Direktiva UCITS), primjenjuje porez po odbitku na dividende koje potječu od danskih društava a prema kojemu danski subjekti za zajednička ulaganja mogu biti izuzeti od obveze plaćanja poreza po odbitku zato što oni zapravo za svoje članove provode minimalnu distribuciju dividendi na koju se primjenjuje porez po odbitku ili zato što se tehnički minimalna distribucija dividendi, na koju se primjenjuje porez po odbitku, obračunava članovima tih subjekata?

      (1)  Direktiva Vijeća 85/611/EEZ od 20. prosinca 1985. o usklađivanju zakona i drugih propisa u odnosu na subjekte za zajednička ulaganja u prenosive vrijednosne papire (UCITS) (SL L 375, str. 3.) [neslužbeni prijevod].


title: Predmet T-509/12: Presuda Općeg suda od 27. veljače 2014. – Advance Magazine Publishers protiv OHIM-a – Nanso Group (TEEN VOGUE) ( „Žig Zajednice — Postupak povodom prigovora — Prijava verbalnog žiga Zajednice TEEN VOGUE — Raniji nacionalni verbalni žig VOGUE — Dopuštenost — Kvalifikacija tužbenog zahtjeva — Relativni razlozi za odbijanje — Vjerojatnost dovođenja u zabludu — Istovjetnost ili sličnost proizvoda — Sličnost znakova — Članak 8. stavak 1. točka (b) Uredbe (EZ) br. 207/2009 — Djelomično odbijanje registracije” )

text:
               7.4.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 102/36

         Presuda Općeg suda od 27. veljače 2014. – Advance Magazine Publishers protiv OHIM-a – Nanso Group (TEEN VOGUE)
   (Predmet T-509/12) (1)

   ((„Žig Zajednice - Postupak povodom prigovora - Prijava verbalnog žiga Zajednice TEEN VOGUE - Raniji nacionalni verbalni žig VOGUE - Dopuštenost - Kvalifikacija tužbenog zahtjeva - Relativni razlozi za odbijanje - Vjerojatnost dovođenja u zabludu - Istovjetnost ili sličnost proizvoda - Sličnost znakova - Članak 8. stavak 1. točka (b) Uredbe (EZ) br. 207/2009 - Djelomično odbijanje registracije”))
   2014/C 102/56
   Jezik postupka: engleski

      Stranke

      Tužitelj: Advance Magazine Publishers, Inc. (New York, New York, Sjedinjene Američke Države) (zastupnik: C. Aikens, barrister)

      Tuženik: Ured za usklađivanje na unutarnjem tržištu (žigovi i dizajni) (zastupnik: V. Melgar, agent)

      Druga stranka u postupku pred žalbenim vijećem OHIM-a, intervenijent u postupku pred Općim sudom: Nanso Group Oy (Nokia, Finska) (zastupnik: M. Touminen, odvjetnik)

      Predmet

   Tužba protiv odluke četvrtog žalbenog vijeća OHIM-a od 17. rujna 2012. (predmet R 147/2011-4), koja se odnosi na postupak povodom prigovora između Nanso Group Oy i Advance Magazine Publishers, Inc.

      Izreka

               1.

               Tužba se odbija.

               2.

               Nalaže se Advance Magazine Publishers, Inc. snošenje troškova.

      (1)  SL C 26 , 26.1.2013.


title: Predmet C-215/16: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 18. travnja 2016. uputio Tribunal Superior de Justicia de Castilla-La Mancha (Španjolska) – Elecdey Carcelén S.A. protiv Comisión Superior de Hacienda de la Comunidad Autónoma de Castilla-La Mancha

text:
               4.7.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 243/17

         Zahtjev za prethodnu odluku koji je 18. travnja 2016. uputio Tribunal Superior de Justicia de Castilla-La Mancha (Španjolska) – Elecdey Carcelén S.A. protiv Comisión Superior de Hacienda de la Comunidad Autónoma de Castilla-La Mancha
   (Predmet C-215/16)
   (2016/C 243/18)
   Jezik postupka: španjolski

      Sud koji je uputio zahtjev

   Tribunal Superior de Justicia de Castilla-La Mancha, Sala Contencioso-Administrativo, Sección Segunda

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelj: Elecdey Carcelén S.A.

      Tuženik: Comisión Superior de Hacienda de la Comunidad Autónoma de Castilla-La Mancha

      Prethodna pitanja

               1.

               Budući da su „programi potpore”, koji su definirani u članku 2. točki (k) Direktive 2009/28/EZ, a među kojima se nalaze porezni poticaji poput smanjenja poreza, oslobođenja od poreza ili njegovog povrata, osmišljeni kao instrumenti za postizanje ciljeva potrošnje energije iz obnovljivih izvora predviđenih u spomenutoj Direktivi 2009/28/EZ, treba li smatrati da su navedeni poticaji ili mjere obvezni i obvezujući za države članice te da imaju neposredan učinak jer se na njih mogu pozvati i istaknuti ih zainteresirani pojedinci u svim vrstama javnih, sudskih ili upravnih postupaka?

               2.

               Treba li izraz „ali se ne ograničuje na” koji je upotrijebljen prilikom nabrajanja poreznih poticajnih mjera poput smanjenja poreza, oslobođenja od poreza ili njegovog povrata u okviru „programa potpore” navedenih u prvom pitanju razumijevati tako da je jedan od tih poticaja i neoporezivanje, to jest zabrana bilo kakvog posebnog i pojedinačnog dodatnog nameta na energiju iz obnovljivih izvora, uz opće poreze koji terete gospodarsku djelatnost i proizvodnju električne energije? Jednako tako, ovdje se postavlja i sljedeće pitanje: valja li smatrati da prethodno navedena opća zabrana uključuje zabranu dvostrukog oporezivanja te kumulacije ili preklapanja više općih ili pojedinačnih poreza kojima se djelatnost proizvodnje energije iz obnovljivih izvora tereti u različitim stadijima i koji se odnose na isti oporezivi događaj kao i predmetna pristojba na vjetroelektrane?

               3.

               U slučaju negativnog odgovora na drugo pitanje i prihvaćanja mogućnosti da se energija iz obnovljivih izvora oporezuje, treba li pojam „posebna namjena”, za potrebe članka 1. stavka 2. Direktive Vijeća 2008/118/EZ, tumačiti na način da željeni cilj treba biti isključiv i da, k tome, stvarna narav poreza kojim se tereti energija iz obnovljivih izvora treba, s obzirom na njegovu strukturu, biti neporezna, a ne samo punjenje proračuna odnosno ubiranje prihoda?

               4.

               U skladu s člankom 4. Direktive 2003/96/EZ koji, kada govori o razinama oporezivanja koje države članice moraju primijeniti na energetske proizvode i električnu energiju, upućuje na najniže razine predviđene Direktivom, odnosno na zbroj svih izravnih i neizravnih poreza primjenjivih na te proizvode u trenutku njihova stavljanja u promet, treba li taj zbroj shvaćati na način da iz razine oporezivanja koja se zahtijeva prema Direktivi valja isključiti one nacionalne poreze čija stvarna narav nije neporezna s obzirom na njihovu strukturu i posebnu namjenu koja se tumači u skladu s odgovorom na treće pitanje?

               5.

               Je li pojam „troškovi”, koji je upotrijebljen u članku 13. stavku 1. točki (e) Direktive 2009/28, autonomni pojam europskog prava koji valja šire tumačiti, tako da obuhvati i bude sinonim općem pojmu poreza?

               6.

               U slučaju potvrdnog odgovora na peto pitanje, postavlja se sljedeće pitanje: mogu li troškovi koje plaćaju potrošači, a na koje se odnosi članak 13. stavak 1. točka (e) Direktive 2009/28, obuhvaćati samo ona porezna davanja i terete čija je namjena, prema potrebi, nadoknaditi štetu nastalu zbog utjecaja na okoliš i ubranim iznosom popraviti štetu povezanu s takvim negativnim utjecajem ili učinkom, čime nisu obuhvaćeni oni porezi i pristojbe čija je svrha, s obzirom na to da terete čistu energiju, prije svega punjenje proračuna odnosno ubiranje prihoda?


title: Predmet C-285/14: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 11. lipnja 2014. uputio Cour de cassation (Francuska) – Directeur général des douanes et droits indirects, Directeur régional des douanes et droits indirects d'Auvergne protiv Brasserie Bouquet SA

text:
               11.8.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 261/16

         Zahtjev za prethodnu odluku koji je 11. lipnja 2014. uputio Cour de cassation (Francuska) – Directeur général des douanes et droits indirects, Directeur régional des douanes et droits indirects d'Auvergne protiv Brasserie Bouquet SA
   (Predmet C-285/14)
   2014/C 261/23
   Jezik postupka: francuski

      Sud koji je uputio zahtjev

   Cour de cassation

      Stranke glavnog postupka

      Žalitelji: Directeur général des douanes et droits indirects, Directeur régional des douanes et droits indirects d'Auvergne

      Druga stranka u postupku: Brasserie Bouquet SA

      Prethodna pitanja

   Treba li članak 4. stavak 2. Direktive Vijeća 92/83/EEZ od 19. listopada 1992. o usklađivanju struktura trošarina na alkohol i alkoholna pića (1) tumačiti na način da se proizvodnjom prema licenci smatra isključivo proizvodnja prema licenci za iskorištavanje patenta ili žiga, ili se on može tumačiti na način da se proizvodnjom prema licenci smatra proizvodnja u proizvodnom procesu koji pripada trećem koji ga i odobrava?

      (1)  SL L 316, str. 21. (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 9., svezak 2., str. 8.)


title: Predmet T-305/13: Tužba podnesena 3. lipnja 2013. — SACE i SACE BT protiv Komisije

text:
               20.7.2013

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 207/13

         Tužba podnesena 3. lipnja 2013. — SACE i SACE BT protiv Komisije
   (Predmet T-305/13)
   (2013/C 207/89)

   Predmetni postupak pokrenut je prije 1. srpnja 2013., datuma pristupanja Republike Hrvatske Europskoj uniji.


title: Predmet F-48/16: Tužba podnesena 26. kolovoza 2016. – ZZ protiv Komisije

text:
               10.10.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 371/33

         Tužba podnesena 26. kolovoza 2016. – ZZ protiv Komisije
   (Predmet F-48/16)
   (2016/C 371/39)
   Jezik postupka: engleski

      Stranke

      Tužitelj: ZZ (zastupnik: J. Abiks, odvjetnik)

      Tuženik: Europska komisija

      Predmet i opis spora

   Poništenje odluke kojom se temeljem zahtjeva za prijenos mirovinskih prava utvrđuje broj priznatih godina mirovinskog staža u mirovinskom sustavu Europske unije i zahtjev za naknadu štete nastale tužitelju zbog toga što tuženik nije poštovao razuman vremenski rok za postupanje po tom zahtjevu.

      Tužbeni zahtjev tužitelja

   Tužitelj od Službeničkog suda zahtijeva da:

               —

               poništi odluku od 6. studenoga 2015. kojom je tijelo za imenovanje konačno odlučilo odrediti iznos koji se prenosi u mirovinski sustav Europske unije u visini od 135 955,38 eura umjesto 155 237,25 eura;

               —

               naloži tuženiku naknadu gubitka u iznosu od 10 739,28 eura nastalog tužitelju uslijed činjenice da su službe Komisije povrijedile načelo dobre uprave;

               —

               naloži tuženiku plaćanje naknade tužitelju sukladno diskrecijskoj ocjeni Suda – ali ne manje od 1 000 eura – za neimovinsku štetu pretrpljenu uslijed donošenja konačne pobijane odluke;

               —

               naloži tuženiku snošenje troškova.


title: Predmet C-491/13: Presuda Suda (treće vijeće) od 10. rujna 2014. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Verwaltungsgericht Berlin – Njemačka) – Mohamed Ali Ben Alaya protiv Bundesrepublik Deutschland (Zahtjev za prethodnu odluku — Područje slobode, sigurnosti i pravde — Direktiva 2004/114/EZ — Članci 6., 7. i 12. — Uvjeti za prihvat državljana trećih zemalja u svrhu studija — Odbijanje prihvata osobe koja udovoljava uvjetima predviđenima navedenom direktivom — Diskrecijska ovlast nadležnih tijela)

text:
               17.11.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 409/18

         Presuda Suda (treće vijeće) od 10. rujna 2014. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Verwaltungsgericht Berlin – Njemačka) – Mohamed Ali Ben Alaya protiv Bundesrepublik Deutschland
   (Predmet C-491/13) (1)

   ((Zahtjev za prethodnu odluku - Područje slobode, sigurnosti i pravde - Direktiva 2004/114/EZ - Članci 6., 7. i 12. - Uvjeti za prihvat državljana trećih zemalja u svrhu studija - Odbijanje prihvata osobe koja udovoljava uvjetima predviđenima navedenom direktivom - Diskrecijska ovlast nadležnih tijela))
   2014/C 409/25
   Jezik postupka: njemački

      Sud koji je uputio zahtjev

   Verwaltungsgericht Berlin

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelj: Mohamed Ali Ben Alaya

      Tuženik: Bundesrepublik Deutschland

      Izreka

   Članak 12. Direktive Vijeća 2004/114/EZ od 13. prosinca 2004. o uvjetima prihvata državljana trećih zemalja u svrhu studija, razmjene učenika, osposobljavanja bez naknade ili volonterstva treba tumačiti u smislu da je dotična država članica obvezna na svoje državno područje prihvatiti državljanina treće zemlje koji na njemu želi boraviti dulje od tri mjeseca u svrhu studija jer taj državljanin udovoljava uvjetima za prihvat koje taksativno predviđaju članci 6. i 7. te direktive i jer se država protiv njega ne poziva ni na jedan od u direktivi izričito navedenih razloga koji opravdavaju odbijanje dozvole boravka.

      (1)  SL C 344, 23.11.2013.


title: Predmet T-94/14: Presuda Općeg suda od 10. rujna 2015. – EE protiv OHIM-a (Prikaz bijelih točaka na plavoj pozadini) („Žig Zajednice — Prijava figurativnog žiga Zajednice koji prikazuje bijele točke na plavoj pozadini — Apsolutni razlog za odbijanje — Nepostojanje razlikovnog karaktera — Članak 7. stavak 1. točka (b) Uredbe (EZ) br. 207/2009”)

text:
               26.10.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 354/32

         Presuda Općeg suda od 10. rujna 2015. – EE protiv OHIM-a (Prikaz bijelih točaka na plavoj pozadini)
   (Predmet T-94/14) (1)

   ((„Žig Zajednice - Prijava figurativnog žiga Zajednice koji prikazuje bijele točke na plavoj pozadini - Apsolutni razlog za odbijanje - Nepostojanje razlikovnog karaktera - Članak 7. stavak 1. točka (b) Uredbe (EZ) br. 207/2009”))
   (2015/C 354/35)
   Jezik postupka: engleski

      Stranke

      Tužitelj: EE Ltd (Hatfield, Ujedinjena Kraljevina) (zastupnik: P. Brownlow, solicitor)

      Tuženik: Ured za usklađivanje na unutarnjem tržištu (žigovi i dizajni) (zastupnik: S. Bonne, agent)

      Predmet

   Tužba protiv odluke prvog žalbenog vijeća OHIM-a od 20. studenoga 2013. (predmet R 495/2013-1) o prijavi za registraciju figurativnog znaka koji prikazuje bijele točke na plavoj pozadini kao žiga Zajednice.

      Izreka

               1.

               Tužba se odbija.

               2.

               Nalaže se društvu EE Ltd snošenje troškova.

      (1)  SL C 135, 5. 5. 2014.


title: Predmet T-400/10: Presuda Općeg suda od 17. prosinca 2014. – Hamas protiv Vijeća „Zajednička vanjska i sigurnosna politika — Mjere ograničavanja protiv određenih osoba i subjekata s ciljem borbe protiv terorizma — Zamrzavanje financijskih sredstava — Činjenična osnova odluka o zamrzavanju financijskih sredstava — Pozivanje na teroristička djela — Nužnost odluke nadležnog tijela u smislu Zajedničkog stajališta 2001/931 — Obveza obrazlaganja — Odgoda učinaka poništenja”

text:
               16.2.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 56/13

         Presuda Općeg suda od 17. prosinca 2014. – Hamas protiv Vijeća
   (Predmet T-400/10) (1)

   („Zajednička vanjska i sigurnosna politika - Mjere ograničavanja protiv određenih osoba i subjekata s ciljem borbe protiv terorizma - Zamrzavanje financijskih sredstava - Činjenična osnova odluka o zamrzavanju financijskih sredstava - Pozivanje na teroristička djela - Nužnost odluke nadležnog tijela u smislu Zajedničkog stajališta 2001/931 - Obveza obrazlaganja - Odgoda učinaka poništenja”)
   (2015/C 056/17)
   Jezik postupka: francuski

      Stranke

      Tužitelj: Hamas (Doha, Katar) (zastupnik: L. Glock, odvjetnik)

      Tuženik: Vijeće Europske unije (zastupnici: B. Driessen i R. Szostak, a zatim B. Driessen i G. Étienne, agenti)

      Intervenijent koji podržava tuženika: Europska komisija (zastupnici: M. Konstantinidis i É. Cujo, a zatim M. Konstantinidis i F. Castillo de la Torre, agenti)

      Predmet

   Prvotno, zahtjev za poništenje Obavijesti Vijeća upućene osobama, skupinama i subjektima koji se nalaze na popisu iz članka 2. stavka 3. Uredbe Vijeća (EZ) br. 2580/2001 o posebnim mjerama ograničavanja protiv određenih osoba i subjekata s ciljem borbe protiv terorizma (SL 2010, C 188, str. 13.), Odluke Vijeća 2010/386/ZVSP od 12. srpnja 2010. kojom se ažurira popis osoba, skupina i subjekata na koje se primjenjuju članci 2., 3. i 4. Zajedničkog stajališta 2001/931/ZVSP o primjeni posebnih mjera u borbi protiv terorizma (SL L 178, str. 28.) i Provedbene uredbe Vijeća (EU) br. 610/2010 od 12. srpnja 2010. o provedbi članka 2. stavka 3. Uredbe br. 2580/2001 i stavljanju izvan snage Provedbene uredbe (EU) br. 1285/2009 (SL L 178, str. 1.), u dijelu u kojem se ti akti odnose na tužitelja.

      Izreka

               1.

               Odluke Vijeća 2010/386/ZVSP od 12. srpnja 2010., 2011/70/ZVSP od 31. siječnja 2011., 2011/430/ZVSP od 18. srpnja 2011. o ažuriranju popisa osoba, skupina i subjekata na koje se primjenjuju članci 2., 3. i 4. Zajedničkog stajališta 2001/931/ZVSP o primjeni posebnih mjera u borbi protiv terorizma, odluke Vijeća 2011/872/ZVSP od 22. prosinca 2011., 2012/333/ZVSP od 25. lipnja 2012., 2012/765/ZVSP od 10. prosinca 2012., 2013/395/ZVSP od 25. srpnja 2013., 2014/72/ZVSP od 10. veljače 2014. i 2014/483/ZVSP od 22. srpnja 2014. o ažuriranju popisa osoba, skupina i subjekata na koje se primjenjuju članci 2., 3. i 4. Zajedničkog stajališta 2001/931/ZVSP o primjeni posebnih mjera u borbi protiv terorizma i stavljanju izvan snage odluka 2011/430, 2011/872, 2012/333, 2012/765, 2013/395 i 2014/72, poništavaju se u dijelu u kojem se odnose na Hamas (uključujući Hamas-Izz al-Din al-Qassem).

               2.

               Provedbene uredbe Vijeća (EU) br. 610/2010 od 12. srpnja 2010., br. 83/2011 od 31. siječnja 2011., br. 687/2011 od 18. srpnja 2011., br. 1375/2011 od 22. prosinca 2011., br. 542/2012 od 25. lipnja 2012., br. 1169/2012 od 10. prosinca 2012., br. 714/2013 od 25. srpnja 2013., br. 125/2014 od 10. veljače 2014., br. 790/2014 od 22. srpnja 2014. o provedbi članka 2. stavka 3. Uredbe (EZ) br. 2580/2001 o posebnim mjerama ograničavanja protiv određenih osoba i subjekata s ciljem borbe protiv terorizma i stavljanju van snage provedbenih uredaba (EU) br. 1285/2009, br. 610/2010, br. 83/2011, br. 687/2011, br. 1375/2011, br. 542/2012, br. 1169/2012, br. 714/2013 i br. 125/2014, poništavaju se u dijelu u kojem se odnose na Hamas (uključujući Hamas-Izz al-Din al-Qassem).

               3.

               Učinci Odluke 2014/483 i Provedbene uredbe br. 790/2014 zadržavaju se na snazi tijekom tri mjeseca od objave ove presude ili, ako je uložena žalba u roku iz članka 56. stavka 1. Statuta Suda Europske unije, do donošenja odluke Suda o toj žalbi.

               4.

               U preostalom dijelu tužba se odbacuje.

               5.

               Vijeću Europske unije se osim vlastitih troškova nalaže i snošenje troškova Hamasa.

               6.

               Europska komisija snosit će vlastite troškove.

      (1)  SL C 317, 20.11.2010.


title: Predmet C-483/13: Rješenje predsjednika prvog vijeća Suda od 3. listopada 2014. (zahtjev za prethodnu odluku Juzgado de Primera Instancia e Instrucción no 2 de Marchena – Španjolska) – Unicaja Banco, SA protiv Steluta Grigore

text:
               19.1.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 16/23

      Rješenje predsjednika prvog vijeća Suda od 3. listopada 2014. (zahtjev za prethodnu odluku Juzgado de Primera Instancia e Instrucción no 2 de Marchena – Španjolska) – Unicaja Banco, SA protiv Steluta Grigore
      (Predmet C-483/13) (1)

      (2015/C 016/33)
      Jezik postupka: španjolski
      Predsjednik prvog vijeća odredio je brisanje predmeta.

         (1)  SL C 352, 30.11.2013.


title: Predmet T-456/14: Tužba podnesena 16. lipnja 2014. – TAO/AFI i SFIE/Parlament i Vijeće

text:
               11.8.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 261/43

         Tužba podnesena 16. lipnja 2014. – TAO/AFI i SFIE/Parlament i Vijeće
   (Predmet T-456/14)
   2014/C 261/69
   Jezik postupka: francuski

      Stranke

      Tužitelji: Association des Fonctionnaires Indépendants pour la Défense de la Fonction Publique Européenne (TAO/AFI) (Bruxelles, Belgija); i Syndicat des Fonctionnaires Internationaux et Européens (SFIE) (Bruxelles, Belgija) (zastupnik: M. Casado García-Hirschfeld, odvjetnik)

      Tuženici: Vijeće Europske unije i Europski parlament

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelji od Općeg suda zahtijevaju da:

               —

               proglasi dopuštenom ovu tužbu za poništenje pred Općim sudom;

               —

               poništi osporavane uredbe, sa svim pravnim posljedicama;

               —

               naloži tuženicima snošenje troškova u cijelosti.

      Tužbeni razlozi i glavni argumenti

   U prilog tužbi, tužitelji ističu samo jedan tužbeni razlog kojim navode da su povrijeđena njihova prava koja imaju kao sindikalna i profesionalna udruženja, odnosno pravo na savjetovanje i pravo na pregovaranje.
   Naime, savjetovanje s tužiteljima nije provedeno niti tijekom faze pripremanja prijedloga niti tijekom faze pregovora o osporavanim uredbama.


title: Predmet C-501/13 P: Žalba koju je 18. rujna 2013. podnio Page Protective Services Ltd protiv rješenja Općeg suda (peto vijeće) od 9. srpnja 2013. u predmetu T-221/13, Page Protective Services Ltd protiv Europske službe za vanjsko djelovanje (ESVD)

text:
               24.11.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 421/17

         Žalba koju je 18. rujna 2013. podnio Page Protective Services Ltd protiv rješenja Općeg suda (peto vijeće) od 9. srpnja 2013. u predmetu T-221/13, Page Protective Services Ltd protiv Europske službe za vanjsko djelovanje (ESVD)
   (Predmet C-501/13 P)
   2014/C 421/24
   Jezik postupka: francuski

      Stranke

      Žalitelj: Page Protective Services Ltd (zastupnici: J.-P. Hordies, odvjetnik, uz asistenciju E. Locka, solicitora)

      Druga stranka u postupku: Europska služba za vanjsko djelovanje (ESVD)
   Rješenjem od 2. listopada 2014. Sud (šesto vijeće) odbio je žalbu i naložio Page Protective Services Ltd-u snošenje vlastitih troškova.


title: Predmet T-331/14: Tužba podnesena 12. svibnja 2014. – Azarov protiv Vijeća

text:
               14.7.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 223/62

         Tužba podnesena 12. svibnja 2014. – Azarov protiv Vijeća
   (Predmet T-331/14)
   2014/C 223/64
   Jezik postupka: njemački

      Stranke

      Tužitelj: Mykola Yanovych Azarov (Kijev, Ukrajina) (zastupnici: G. Lansky i A. Egger, odvjetnici)

      Tuženik: Vijeće Europske unije

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

               —

               u skladu s člankom 263. UFEU-a poništi Odluku Vijeća 2014/119/ZVSP od 5. ožujka 2014. o mjerama ograničavanja usmjerenima protiv određenih osoba, subjekata i tijela s obzirom na stanje u Ukrajini (SL L 66, str. 26.) i Uredbu Vijeća (EU) br. 208/2014 od 5. ožujka 2014. o mjerama ograničavanja usmjerenima protiv određenih osoba, subjekata i tijela s obzirom na stanje u Ukrajini (SL L 66, str. 1.), u dijelu u kojem se odnose na tužitelja,

               —

               u skladu s člankom 64. Poslovnika Općeg suda odluči o mjerama upravljanja postupkom,

               —

               u skladu s člankom 87. stavkom 2. Poslovnika Vijeću naloži snošenje troškova postupka.

      Tužbeni razlozi i glavni argumenti

   U prilog osnovanosti tužbe tužitelj ističe pet tužbenih razloga.

               1.

               Prvi tužbeni razlog: povreda obveze obrazlaganja
               Tužitelj ističe, među ostalim, da obrazloženje pobijanog pravnog akta ne omogućuje ni tužitelju da je pobija pred Općim sudom niti Općem sudu da preispita njezinu zakonitost.

               2.

               Drugi tužbeni razlog: povreda temeljnih prava
               U okviru ovog tužbenog razloga tužitelj ističe povredu prava vlasništva i povredu prava na poslovnu djelatnost. Nadalje ističe neproporcionalnost donesenih mjera ograničavanja. Zaključno navodi da su povrijeđena njegova prava obrane.

               3.

               Treći tužbeni razlog: zlouporaba ovlasti
               Tužitelj ističe, među ostalim, da je Vijeće zlouporabilo ovlasti jer se donošenjem mjera ograničavanja protiv tužitelja uglavnom težilo drugim ciljevima, a ne stvarnom jačanju i potpori vladavini prava i poštovanju ljudskih prava u Ukrajini.

               4.

               Četvrti tužbeni razlog: povreda načela dobrog upravljanja
               U okviru ovog tužbenog razloga tužitelj osobito ističe povredu prava na nepristrano postupanje, povredu prava na pravedno odnosno pravično postupanje i povredu prava na pomno utvrđivanje činjeničnog stanja.

               5.

               Peti tužbeni razlog: očita pogreška u ocjeni


title: Predmet T-473/14: Tužba podnesena 25. lipnja 2014. – Corporación Alimentaria Guissona i Naviera Muriola protiv Komisije

text:
               11.8.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 261/47

         Tužba podnesena 25. lipnja 2014. – Corporación Alimentaria Guissona i Naviera Muriola protiv Komisije
   (Predmet T-473/14)
   2014/C 261/75
   Jezik postupka: španjolski

      Stranke

      Tužitelji: Corporación Alimentaria Guissona, SA (Lleida, Španjolska) i Naviera Muriola, AIE (Madrid, Španjolska) (zastupnici: J. L. Buendía Sierra, E. Abad Valdenebro, R. Calvo Salinero i A. Lamadrid de Pablo, odvjetnici)

      Tuženik: Europska komisija

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelji od Općeg suda zahtijevaju da:

               —

               poništi osporavanu odluku u mjeri u kojoj Komisija skup mjera, koje prema njoj sačinjavaju takozvani španjolski sustav financijskog leasinga, kvalificira kao novu državnu potporu nespojivu s unutarnjim tržištem;

               —

               podredno, poništi članke 1. i 4. pobijane odluke kojima se ulagači u AIE-ove (gospodarska interesna udruženja) utvrđuju kao korisnici navodnih potpora i isključivi adresati naloga za povrat;

               —

               podredno, poništi članak 4. pobijane odluke u mjeri u kojoj se njime nalaže povrat navodnih potpora;

               —

               poništi članak 4. pobijane odluke u mjeri u kojoj se u njemu izjašnjava o zakonitosti privatnih ugovora između ulagača i drugih pravnih subjekata, i

               —

               naloži Komisiji snošenje troškova ovog postupka.

      Tužbeni razlozi i glavni argumenti

   Tužbeni razlozi i glavni argumenti istovjetni su onima u predmetu T-700/13, Bankia protiv Komisije.


title: Predmet T-724/14: Presuda Općeg suda od 5. listopada 2016. – European Children’s Fashion Association i Instituto de Economía Pública protiv EACEA-e („Arbitražna klauzula — Sporazum o dodjeli bespovratnih sredstava zaključen u sklopu programa djelovanja „Lifelong Learning (2007.-2013.)” — Projekt „Brand & Merchandising manager for SMEs in the childrens’ product sector” — Tužba za poništenje — Akt koji se ne može pobijati — Akt koji postoji jedino u okviru ugovora i ne može se izdvojiti — Nedopuštenost — Neprihvatljivi troškovi — Vraćanje isplaćenih iznosa — Izvješće o reviziji”)

text:
               14.11.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 419/37

         Presuda Općeg suda od 5. listopada 2016. – European Children’s Fashion Association i Instituto de Economía Pública protiv EACEA-e
   (Predmet T-724/14) (1)

   ((„Arbitražna klauzula - Sporazum o dodjeli bespovratnih sredstava zaključen u sklopu programa djelovanja „Lifelong Learning (2007.-2013.)” - Projekt „Brand & Merchandising manager for SMEs in the childrens’ product sector” - Tužba za poništenje - Akt koji se ne može pobijati - Akt koji postoji jedino u okviru ugovora i ne može se izdvojiti - Nedopuštenost - Neprihvatljivi troškovi - Vraćanje isplaćenih iznosa - Izvješće o reviziji”))
   (2016/C 419/46)
   Jezik postupka: francuski

      Stranke

      Tužitelj: European Children’s Fashion Association (Valencija, Španjolska) i Instituto de Economía Pública, SL (Valencija) (zastupnik: A. Haegeman, odvjetnik)

      Tuženik: Izvršna agencija za obrazovanje, audiovizualnu djelatnost i kulturu (zastupnici: H. Monet i A. Jaume, agenti)

      Predmet

   Primarno, zahtjev na temelju članka 272. UFEU-a kojim se traži da se utvrdi da prvotužitelj nije dužan vratiti iznos koji mu je EACEA isplatila na temelju sporazuma zaključenog radi realizacije projekta „Brand & Merchandising manager for SMEs in the childrens’ product sector” i, podredno, zahtjev na temelju članka 263. UFEU-a kojim se traži poništenje, s jedne strane, dopisa o prethodnoj obavijesti EACEA-e od 1. kolovoza 2014. kojim se prvotužitelja obavještava da mora vratiti iznos od 82 378,81 eura nakon revizije navedenog projekta i, s druge strane, obavijest o terećenju br. 3241401420 koje je EACEA izdala 5. kolovoza 2014. radi povrata tog iznosa.

      Izreka

               1.

               Tužba se odbija.

               2.

               European Children’s Fashion Association i Instituto de Economía Pública, SL nalaže se snošenje troškova.

      (1)  SL C 7, 12. 1. 2015.


title: Predmet T-503/12: Presuda Općeg suda od 4. rujna 2015. – Ujedinjena Kraljevina protiv Komisije („EFSJP — Komponenta za jamstva — EFJP i EPFRR — Izdaci isključeni iz financiranja — Program jedinstvenih plaćanja — Ključne kontrole — Sekundarne kontrole”)

text:
               19.10.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 346/15

         Presuda Općeg suda od 4. rujna 2015. – Ujedinjena Kraljevina protiv Komisije
   (Predmet T-503/12) (1)

   ((„EFSJP - Komponenta za jamstva - EFJP i EPFRR - Izdaci isključeni iz financiranja - Program jedinstvenih plaćanja - Ključne kontrole - Sekundarne kontrole”))
   (2015/C 346/16)
   Jezik postupka: engleski

      Stranke

      Tužitelj: Ujedinjena Kraljevina Velike Britanije i Sjeverne Irske (zastupnici: u početku C. Murrell, a zatim E. Jenkinson i M. Holt te naposljetku M. Holt, agenti, uz asistenciju D. Wyatt, QC, i V. Wakefield, barrister)

      Tuženik: Europska komisija (zastupnici: N. Donnelly, P. Rossi i K. Skelly, agenti)

      Predmet

   Zahtjev za poništenje Provedbene odluke Komisije 2012/500/EU od 6. rujna 2012. o isključenju iz financiranja Europske unije određenih izdataka nastalih za države članice na temelju Komponente za jamstva Europskog fonda za smjernice i jamstva u poljoprivredi (EFSJP), u okviru Europskog fonda za jamstva u poljoprivredi (EFJP) i Europskog poljoprivrednog fonda za ruralni razvoj (EPFRR) (SL L 244, str. 11.), u dijelu u kojem se ta odluka odnosi na četiri mjesta koja se nalaze u njezinom prilogu u vezi s paušalnim ispravkom od 5 % koji se primjenjuje na izdatke nastale u Sjevernoj Irskoj (Ujedinjena Kraljevina) koji su tijekom financijske godine 2008. iznosili 277 231,60 eura i 13 671 588,90 eura a tijekom financijske godine 2009. 270 398,26 eura i 15 844 193,29 eura.

      Izreka

               1.

               Tužba se odbija.

               2.

               Ujedinjena Kraljevina Velike Britanije i Sjeverne Irske snosit će, osim vlastitih troškova, i troškove Europske komisije.

      (1)  SL C 26, 26. 1. 2013.


title: Predmet T-549/14: Presuda Općeg suda od 4. listopada 2016. – Lidl protiv EUIPO-a – Horno del Espinar (Castello) („Žig Europske unije — Postupak povodom prigovora — Prijava verbalnog žiga Europske unije Castello — Raniji figurativni nacionalni žigovi i raniji figurativni žigovi Europske unije Castelló — Relativni razlog za odbijanje — Vjerojatnost dovođenja u zabludu — Članak 8. stavak 1. točka (b) Uredbe (EZ) br. 207/2009”)

text:
               14.11.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 419/36

         Presuda Općeg suda od 4. listopada 2016. – Lidl protiv EUIPO-a – Horno del Espinar (Castello)
   (Predmet T-549/14) (1)

   ((„Žig Europske unije - Postupak povodom prigovora - Prijava verbalnog žiga Europske unije Castello - Raniji figurativni nacionalni žigovi i raniji figurativni žigovi Europske unije Castelló - Relativni razlog za odbijanje - Vjerojatnost dovođenja u zabludu - Članak 8. stavak 1. točka (b) Uredbe (EZ) br. 207/2009”))
   (2016/C 419/45)
   Jezik postupka: engleski

      Stranke

      Tužitelj: Lidl Stiftung & Co. KG (Neckarsulm, Njemačka) (zastupnici: M. Wolter, M. Kefferpütz i A. Marx, odvjetnici)

      Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (zastupnici: P. Geroulakos i D. Botis, zatim D. Botis, i naposljetku D. Gája, agenti)

      Druga stranka u postupku pred žalbenim vijećem EUIPO-a: Horno del Espinar, SL (El Espinar, Španjolska)

      Predmet

   Tužba protiv odluke drugog žalbenog vijeća EUIPO-a od 22. travnja 2014. (spojeni predmeti R 1233/2013-2 i R 1258/2013-2) koja se odnosi na postupak povodom prigovora između društava Horno del Espinar i Lidl Stiftung & Co.

      Izreka

               1.

               Poništava se odluka drugog žalbenog vijeća Ureda Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO) od 22. travnja 2014. (spojeni predmeti R 1233/2013-2 i R 1258/2013-2) koja se odnosi na postupak povodom prigovora između društava Horno del Espinar, SL i Lidl Stiftung & Co. KG, u dijelu u kojem je žalbeno vijeće smatralo da postoji vjerojatnost dovođenja u zabludu u vezi sa zamrznutim voćem i povrćem iz razreda 29 u smislu Nicanskog sporazuma o međunarodnoj klasifikaciji proizvoda i usluga radi registracije žigova od 15. lipnja 1957., kako je revidiran i izmijenjen.

               2.

               U preostalom dijelu tužba se odbija.

               3.

               Lidl Stiftung & Co. snosit će, osim vlastitih, i tri četvrtine troškova EUIPO-a.

               4.

               EUIPO će snositi četvrtinu vlastitih troškova.

      (1)  SL C 351, 6. 10. 2014.


title: Predmet T-591/13: Tužba podnesena 8. studenoga 2013. — Groupe Canal + i Canal + France protiv OHIM-a — Euronews (News+)

text:
               1.2.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 31/12

         Tužba podnesena 8. studenoga 2013. — Groupe Canal + i Canal + France protiv OHIM-a — Euronews (News+)
   (Predmet T-591/13)
   2014/C 31/21
   Jezik na kojem je tužba podnesena: francuski

      Stranke

      Tužitelji: Groupe Canal + (Issy-les-Moulineaux, Francuska); i Canal + France (Issy-les-Moulineaux) (zastupnik: L. Barissat, odvjetnik)

      Tuženik: Ured za usklađivanje na unutarnjem tržištu (žigovi i dizajni)

      Druga stranka pred žalbenim vijećem: Euronews (Ecully, Francuska)

      Zahtjevi

   Tužitelji od Općeg suda zahtijevaju da:

               —

               odredi da u smislu članka 8. stavka 1. točke (b) Uredbe br. 207/2009 postoji vjerojatnost dovođenja u zabludu ili svezu između prijave žiga NEWS+ i ranijeg francuskog verbalnog žiga ACTU+ br. 063 457 667 za osporavane usluge;

               —

               izmijeni točke 23. do 35. odluke žalbenog vijeća od 9. rujna 2013. i odbije registraciju prijave žiga NEWS+ br. 9 141 003;

               —

               podredno, ukine odluku žalbenog vijeća od 9. rujna 2013. kojom se odbija žalba, potvrđuje osporavana odluka i time povrjeđuje članak 8. stavka 1. točke (b) Uredbe br. 207/2009 te odbija prigovor protiv prijave žiga Zajednice NEWS+ br. 9141 003 temeljem postojanja ranijeg žiga ACTU+ br. 063 457 667.

      Tužbeni razlozi i glavni argumenti

      Podnositelj prijave žiga Zajednice: Euronews

      Predmetni žig Zajednice: verbalni žig „News+” za usluge iz razreda 35, 38 i 41 — Prijava žiga Zajednice br. 9 141 003

      Nositelj žiga ili znaka navedenog u postupku prigovora: tužitelj

      Navedeni žig ili znak: francuski žig „ACTU+” za proizvode i usluge iz razreda 9, 28, 35, 38, 39 i 41

      Odluka odjela za prigovore: odbijanje prigovora

      Odluka žalbenog vijeća: odbijanje žalbe

      Pravni navodi: povreda članka 8. stavka 1. točke (b) Uredbe br. 207/2009.


title: Predmet T-518/09: Presuda Općeg suda od 16. rujna 2013. — Ecoceane protiv EMSA-e ( „Ugovori o javnim uslugama — Postupci po pozivu na nadmetanje — Korištenje dežurnih brodova za borbu protiv onečišćenja naftom — Odbijanje ponude ponuditelja — Obveza obrazlaganja — Jednako postupanje — Transparentnost — Očita pogreška u ocjeni — Izvanugovorna odgovornost” )

text:
               9.11.2013

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 325/20

         Presuda Općeg suda od 16. rujna 2013. — Ecoceane protiv EMSA-e
   (Predmet T-518/09) (1)

   (Ugovori o javnim uslugama - Postupci po pozivu na nadmetanje - Korištenje dežurnih brodova za borbu protiv onečišćenja naftom - Odbijanje ponude ponuditelja - Obveza obrazlaganja - Jednako postupanje - Transparentnost - Očita pogreška u ocjeni - Izvanugovorna odgovornost)
   2013/C 325/36
   Jezik postupka: francuski

      Stranke

      Tužitelj: Ecoceane (Pariz, Francuska Republika) (zastupnik: S. Spalter, odvjetnik)

      Tuženik: Europska agencija za pomorsku sigurnost (EMSA) (zastupnici: J. Menze, agent, uz asistenciju J. Stuycka, odvjetnika)

      Predmet

   Zahtjev za poništenje odluke EMSA-e od 28. listopada 2009. kojom je odbijena ponuda tužitelja u okviru postupka po pozivu na nadmetanje EMSA/NEG/1/2009 za sklapanje ugovora o uslugama korištenja dežurnih brodova za borbu protiv onečišćenja naftom (grupa br. 2.: Atlantik/La Manche) kao i odluke o dodjeljivanju ugovora drugom ponuditelju te, osim toga, zahtjev za naknadu štete.

      Izreka

               1.

               Tužba se odbija.

               2.

               Ecoceaneu se nalaže snošenje vlastitih troškova kao i troškova Europske agencije za pomorsku sigurnost (EMSA).

      (1)  SL C 80, 27.3.2010.


title: Predmet T-688/16: Tužba podnesena 28. rujna 2016. – Janssen-Cases protiv Komisije

text:
               7.11.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 410/32

         Tužba podnesena 28. rujna 2016. – Janssen-Cases protiv Komisije
   (Predmet T-688/16)
   (2016/C 410/45)
   Jezik postupka: francuski

      Stranke

      Tužitelj: Mercedes Janssen-Cases (Bruxelles, Belgija) (zastupnici: J. -N. Louis i N. De Montigny, odvjetnici)

      Tuženik: Europska komisija

      Tužbeni zahtjev

   Tužiteljica od Općeg suda zahtijeva da:

               —

               poništi odluke Komisije od 15. lipnja 2016. o popunjavanju radnog mjesta izmiritelja u Komisiji imenovanjem drugog kandidata i odbijanju tužiteljičine kandidature za to mjesto;

               —

               naloži Komisiji da tužiteljici plati iznos od sto tisuća eura na ime naknade pretrpljene materijalne i nematerijalne štete;

               —

               naloži Komisiji snošenje troškova.

      Tužbeni razlozi i glavni argumenti

   U prilog osnovanosti tužbe tužiteljica ističe četiri tužbena razloga.

               1.

               Prvi tužbeni razlog, koji se temelji na povredi članka 6. stavka 3. Odluke Komisije C(2002)601 u vezi s jačanjem službe za mirenje, jer je pobijane odluke usvojila Komisija a njihovo donošenje je u isključivoj nadležnosti njezinog predsjednika, koji djeluje na prijedlog glavnog direktora Glavne uprave za ljudske resurse i sigurnost, nakon savjetovanja s Odborom osoblja.

               2.

               Drugi tužbeni razlog, koji se temelji na povredi članka 27. Povelje o temeljnim pravima kojim se propisuje pravo radnika na informiranje i savjetovanje, koje se u ovom predmetu javlja u obliku prava na učinkovito savjetovanje Komisijinog Odbora osoblja.

               3.

               Treći tužbeni razlog, koji se temelji na zlouporabi ovlasti od strane Komisije u postupcima primjenjenim u svrhu popunjavanja radnog mjesta izmiritelja u Komisiji.

               4.

               Četvrti tužbeni razlog, koji se temelji na povredi obveze obrazlaganja, očitoj pogrešci u ocjeni, povredi načela legitimnih očekivanja, proporcionalnosti i dobre uprave.


title: Predmet T-746/15: Tužba podnesena 22. prosinca 2015. – Biofa protiv Komisije

text:
               15.2.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 59/46

         Tužba podnesena 22. prosinca 2015. – Biofa protiv Komisije
   (Predmet T-746/15)
   (2016/C 059/53)
   Jezik postupka: njemački

      Stranke

      Tužitelj: Biofa AG (Münsingen, Njemačka) (zastupnici: C. Stallberg i S. Knoblich, odvjetnici)

      Tuženik: Europska komisija

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

               —

               poništi Provedbenu uredbu (EU) 2015/2069 Komisije od 17. studenoga 2015. o odobravanju osnovne tvari natrijev hidrogenkarbonat (SL L 301 od 18. studenoga 2015., str. 42.);

               —

               naloži tuženiku snošenje troškova postupka.

      Tužbeni razlozi i glavni argumenti

   U prilog osnovanosti tužbe tužitelj ističe sedam tužbenih razloga.

               1.

               Prvi tužbeni razlog: Povreda pravila o zaštiti podataka
               Podaci tužitelja o njegovom sredstvu za zaštitu bilja VitiSan® podliježu zaštiti podataka na temelju članka 59. Uredbe (EZ) br. 1107/2009 (1). Stoga su upotrebom tih podataka za odobravanje natrijeva hidrogenkarbonata kao osnovne tvari povrijeđena tužiteljeva prava na zaštitu podataka.

               2.

               Drugi tužbeni razlog: Povreda načela supsidijarnosti postupka odobravanja za osnovne tvari
               Odobravanjem natrijeva hidrogenkarbonata kao osnovne tvari krši se načelo supsidijarnosti u području prava zaštite bilja, s obzirom na to da je dostupno tužiteljevo odobreno sredstvo za zaštitu bilja VitiSan® koje sadržava sličnu aktivnu tvar, kalijev hidrogenkarbonat.

               3.

               Treći tužbeni razlog: Povreda načela prvenstva u postupku odobravanja za osnovne tvari
               Sukladno načelu prvenstva tužiteljev zahtjev za odobravanje natrijeva hidrogenkarbonata kao aktivne tvari protivi se odobravanju te tvari kao osnovne tvari.

               4.

               Četvrti tužbeni razlog: Povreda prava vlasništva tužitelja
               Neovlaštenom upotrebom tužiteljevih podataka za odobravanje natrijeva hidrogenkarbonata kao osnovne tvari krši se njegovo pravo intelektualnog vlasništva sukladno članku 17. stavku 2. Povelje Europske unije o temeljnim pravima (u daljnjem tekstu: Povelja).

               5.

               Peti tužbeni razlog: Povreda obveze zaštite poslovno osjetljivih informacija
               Neovlaštenom upotrebom tužiteljevih podataka za odobravanje natrijeva hidrogenkarbonata kao osnovne tvari krši se nadalje zaštita poslovno osjetljivih informacija sukladno članku 7. Povelje.

               6.

               Šesti tužbeni razlog: Povreda općeg načela jednakog postupanja
               Neovlaštenom upotrebom tužiteljevih podataka za odobravanje natrijeva hidrogenkarbonata kao osnovne tvari krši se i opće načelo jednakog postupanja. Tužitelj je morao izvršiti značajna ulaganja za podatke koji su bili potrebni za odobravanje, a tuženik je te podatke upotrijebio u korist trećih osoba koje nisu morale udovoljiti tim zahtjevima.

               7.

               Sedmi tužbeni razlog: Povreda načela zaštite legitimnih očekivanja
               Konačno, neovlaštenom upotrebom tužiteljevih podataka za odobravanje natrijeva hidrogenkarbonata kao osnovne tvari krši se načelo zaštite legitimnih očekivanja. Tužitelj je bio ovlašten legitimno očekivati da će se njegovi podaci za sredstvo za zaštitu bilja VitiSan® upotrebljavati samo uz pridržavanje pravila o zaštiti podataka.

      (1)  Uredba (EZ) br. 1107/2009 Europskog parlamenta i Vijeća od 21. listopada 2009. o stavljanju na tržište sredstava za zaštitu bilja i stavljanju izvan snage direktiva Vijeća 79/117/EEZ i 91/414/EEZ (SL L 309, str. 1) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 3., svezak 61., str. 52.).


title: Predmet C-110/15: Presuda Suda (drugo vijeće) od 22. rujna 2016. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Consiglio di Stato – Italija) – Microsoft Mobile Sales International Oy, ranije Nokia Italia SpA i dr. protiv Ministero per i beni e le attività culturali (MiBAC) i dr. (Zahtjev za prethodnu odluku — Usklađivanje zakonodavstava — Intelektualno vlasništvo — Autorsko pravo i srodna prava — Direktiva 2001/29/EZ — Isključivo pravo reproduciranja — Iznimke i ograničenja — Članak 5. stavak 2. točka (b) — Iznimka privatnog reproduciranja — Pravična naknada — Sklapanje privatnopravnih sporazuma za određivanje kriterija za izuzimanje od plaćanja pravične naknade — Povrat naknade koji može tražiti isključivo krajnji korisnik)

text:
               14.11.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 419/15

         Presuda Suda (drugo vijeće) od 22. rujna 2016. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Consiglio di Stato – Italija) – Microsoft Mobile Sales International Oy, ranije Nokia Italia SpA i dr. protiv Ministero per i beni e le attività culturali (MiBAC) i dr.
   (Predmet C-110/15) (1)

   ((Zahtjev za prethodnu odluku - Usklađivanje zakonodavstava - Intelektualno vlasništvo - Autorsko pravo i srodna prava - Direktiva 2001/29/EZ - Isključivo pravo reproduciranja - Iznimke i ograničenja - Članak 5. stavak 2. točka (b) - Iznimka privatnog reproduciranja - Pravična naknada - Sklapanje privatnopravnih sporazuma za određivanje kriterija za izuzimanje od plaćanja pravične naknade - Povrat naknade koji može tražiti isključivo krajnji korisnik))
   (2016/C 419/18)
   Jezik postupka: talijanski

      Sud koji je uputio zahtjev

   Consiglio di Stato

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelji: Microsoft Mobile Sales International Oy, ranije Nokia Italia SpA, Hewlett-Packard Italiana srl, Telecom Italia SpA, Samsung Electronics Italia SpA, Dell SpA, Fastweb SpA, Sony Mobile Communications Italy SpA, Wind Telecomunicazioni SpA

      Tuženici: Ministero per i beni e le attività culturali (MiBAC), Società italiana degli autori ed editori (SIAE), Istituto per la tutela dei diritti degli artisti interpreti esecutori (IMAIE), u likvidaciji, Associazione nazionale industrie cinematografiche audiovisive e multimediali (Anica), Associazione produttori televisivi (Apt)

      uz sudjelovanje: Assotelecomunicazioni (Asstel), Vodafone Omnitel NV, H3G SpA, Movimento Difesa del Cittadino, Assoutenti, Adiconsum, Cittadinanza Attiva, Altroconsumo

      Izreka

   Pravo Europske unije, posebno članak 5. stavak 2. točku (b) Direktive 2001/29/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 22. svibnja 2001. o usklađivanju određenih aspekata autorskog i srodnih prava u informacijskom društvu, treba tumačiti na način da mu se protivi nacionalni propis poput onoga u glavnom postupku, koji, s jedne strane, izuzimanje od plaćanja naknade za privatno reproduciranje proizvođača i uvoznika uređaja i medija namijenjenih uporabi koja se očito razlikuje od privatnog reproduciranja uvjetuje sklapanjem sporazuma između tijela koje ima zakonski monopol zastupanja interesa autora djela i obveznika naknade ili njihovih sektorskih udruženja i, s druge strane, predviđa da povrat takve naknade, kada je ona neosnovano plaćena, može zahtijevati samo krajnji korisnik tih uređaja i medija.

      (1)  SL C 178, 1. 6. 2015.


title: Predmet C-47/12: Presuda Suda (prvo vijeće) od 11. rujna 2014. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Finanzgericht Köln – Njemačka) – Kronos International Inc. protiv Finanzamt Leverkusen (Zahtjev za prethodnu odluku — Članci 49. UFEU-a i 54. UFEU-a — Sloboda poslovnog nastana — Članci 63. UFEU-a i 65. UFEU-a — Slobodno kretanje kapitala — Porezno zakonodavstvo — Porez na dobit — Propisi države članice o ukidanju dvostrukog oporezivanja raspodijeljene dobiti — Metoda uračunavanja primijenjena na dividende koje su isplatila društva rezidentna u istoj državi članici kao i društvo primatelj — Metoda izuzimanja primijenjena na dividende koje su isplatila društva rezidentna u državi članici različitoj od države članice društva primatelja ili u trećoj državi — Razlika u tretiranju gubitaka društva primatelja dividendi)

text:
               17.11.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 409/2

         Presuda Suda (prvo vijeće) od 11. rujna 2014. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Finanzgericht Köln – Njemačka) – Kronos International Inc. protiv Finanzamt Leverkusen
   (Predmet C-47/12) (1)

   ((Zahtjev za prethodnu odluku - Članci 49. UFEU-a i 54. UFEU-a - Sloboda poslovnog nastana - Članci 63. UFEU-a i 65. UFEU-a - Slobodno kretanje kapitala - Porezno zakonodavstvo - Porez na dobit - Propisi države članice o ukidanju dvostrukog oporezivanja raspodijeljene dobiti - Metoda uračunavanja primijenjena na dividende koje su isplatila društva rezidentna u istoj državi članici kao i društvo primatelj - Metoda izuzimanja primijenjena na dividende koje su isplatila društva rezidentna u državi članici različitoj od države članice društva primatelja ili u trećoj državi - Razlika u tretiranju gubitaka društva primatelja dividendi))
   2014/C 409/02
   Jezik postupka: njemački

      Sud koji je uputio zahtjev

   Finanzgericht Köln

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelj: Kronos International Inc.

      Tuženik: Finanzamt Leverkusen

      Izreka

               1.

               Sukladnost s pravom Unije nacionalnog propisa kao što je onaj o kojemu je riječ u glavnom postupku, prema kojemu društvo rezidentno u državi članici ne može uračunati poreze na dobit plaćene u drugoj državi članici ili trećoj državi od društava kapitala platitelja dividendi, zbog izuzimanja od poreza tih dividendi u prvoj državi članici kada one potječu od udjela koji predstavljaju najmanje 10 % kapitala društva platitelja i, u ovom slučaju, stvarni udio društva kapitala koje prima dividende je viši od 90 % i društvo primatelj osnovano u skladu sa zakonodavstvom treće države, treba ocijeniti s obzirom na članke 63. UFEU-a i 65. UFEU-a.

               2.

               Članak 63. UFEU-a treba tumačiti na način da se ne protivi primjeni metode izuzimanja na dividende koje su platila društva rezidentna u drugim državama članicama i trećim državama, kada se metoda uračunavanja primjenjuje na dividende koje su platila društva rezidentna u istoj državi članici kao i društvo primatelj, i da, u slučaju da to društvo primatelj posluje s gubitkom, metoda uračunavanja dovodi do toga da je porez koji je platilo rezidentno društvo platitelj dividende potpuno ili djelomično vraćen. Članak 63. UFEU-a treba tumačiti na način da se ne protivi primjeni metode izuzimanja na dividende koje su platila društva rezidentna u drugim državama članicama i trećim državama, kada se metoda uračunavanja primjenjuje na dividende koje su platila društva rezidentna u istoj državi članici kao i društvo primatelj, i da, u slučaju da to društvo primatelj posluje s gubitkom, metoda uračunavanja dovodi do toga da je porez koji je platilo rezidentno društvo platitelj dividende potpuno ili djelomično vraćen.

      (1)  SL C 98, 31.3.2012.


title: Predmet F-26/12: Presuda Službeničkog suda (drugo vijeće) od 18. rujna 2014. – Cerafogli protiv ESB-a (Javna služba — Osoblje ESB-a — Pristup osoblja ESB-a dokumentima koji se odnose na radni odnos — Pravila koja se primjenjuju na zahtjeve osoblja ESB-a — Predsudski postupak — Pravilo o podudarnosti — Prigovor nezakonitosti prvi put postavljen u tužbi — Dopuštenost — Pravo na učinkovitu sudsku zaštitu — Savjetovanje s odborom osoblja za usvajanje pravila koja se primjenjuju na zahtjeve osoblja ESB-a za pristup dokumentima koji se odnose na radni odnos)

text:
               24.11.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 421/48

         Presuda Službeničkog suda (drugo vijeće) od 18. rujna 2014. – Cerafogli protiv ESB-a
   (Predmet F-26/12) (1)

   ((Javna služba - Osoblje ESB-a - Pristup osoblja ESB-a dokumentima koji se odnose na radni odnos - Pravila koja se primjenjuju na zahtjeve osoblja ESB-a - Predsudski postupak - Pravilo o podudarnosti - Prigovor nezakonitosti prvi put postavljen u tužbi - Dopuštenost - Pravo na učinkovitu sudsku zaštitu - Savjetovanje s odborom osoblja za usvajanje pravila koja se primjenjuju na zahtjeve osoblja ESB-a za pristup dokumentima koji se odnose na radni odnos))
   2014/C 421/66
   Jezik postupka: engleski

      Stranke

      Tužitelj: Maria Concetta Cerafogli (Frankfurt na Majni, Njemačka) (zastupnik: S. Pappas, odvjetnik)

      Tuženik: Europska središnja banka (ESB) (zastupnici: A. Sáinz de Vicuña Barroso, E. Carlini i S. Lambrinoc, agenti, D. Waegenbaur, odvjetnik)

      Predmet

   Zahtjev za poništenje odluke ESB-a kojom se odbija zahtjev tužiteljice za pristup dokumentima te zahtjev za naknadu štete i kamata.

      Izreka presude

               1.

               Poništava se odluka od 21. lipnja 2011., kojom je zamjenik glavnog direktora Glavne uprave za ljudske resurse, proračun i organizaciju Europske središnje banke djelomično odbio zahtjev za pristup određenim dokumentima koji je gđa Cerafogli podnijela 20. svibnja 2011.

               2.

               Europskoj središnjoj banci nalaže se gđi Cerafogli isplatiti iznos od 1  000 eura.

               3.

               U preostalom dijelu tužba se odbija.

               4.

               Europska središnja banka snosi svoje vlastite troškove te joj se nalaže snošenje troškova gđe Cerafogli.

      (1)  SL C 184, 23.6.2012., str. 22.


title: Predmet T-420/14: Tužba podnesena 11. lipnja 2014. – Wine in Black protiv OHIM-a – Quinta do Noval – Vinhos (Wine in Black)

text:
               8.9.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 303/33

         Tužba podnesena 11. lipnja 2014. – Wine in Black protiv OHIM-a – Quinta do Noval – Vinhos (Wine in Black)
   (Predmet T-420/14)
   2014/C 303/41
   Jezik na kojem je tužba podnesena: engleski

      Stranke

      Tužitelj: Wine in Black GmbH (Berlin, Njemačka) (zastupnici: A. Bauer i V. Ahmann, odvjetnici)

      Tuženik: Ured za usklađivanje na unutarnjem tržištu (žigovi i dizajni)

      Druga stranka u postupku pred žalbenim vijećem: Quinta do Noval – Vinhos, SA (Pinhão, Portugal)

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

               —

               poništi u cijelosti odluku prvog žalbenog vijeća Ureda za usklađivanje na unutarnjem tržištu (žigovi i dizajni) od 6. ožujka 2014. u predmetu R 1601/2013-1;

               —

               tuženiku i drugoj stranci u postupku pred žalbenim vijećem OHIM-a naloži snošenje troškova.

      Tužbeni razlozi i glavni argumenti

      Podnositelj prijave žiga Zajednice: Tužitelj

      Predmetni žig Zajednice: Verbalni žig „Wine in Black” za proizvode i usluge u razredima 33, 35 i 42 – Prijava žiga Zajednice br. 1 0 9 49  071

      Nositelj žiga ili znaka navedenog u postupku povodom prigovora: Quinta do Noval – Vinhos, SA

      Navedeni žig ili znak: Verbalni žig „NOVAL BLACK” za proizvode u razredu 33

      Odluka Odjela za prigovore: Prigovor prihvaćen

      Odluka žalbenog vijeća: Žalba odbijena

      Tužbeni razlozi: Povreda članka 8. stavka 1. točke (b) Uredbe br. 207/2009


title: Predmet C-640/13: Tužba podnesena 4. prosinca 2013. — Europska komisija protiv Ujedinjene Kraljevine Velike Britanije i Sjeverne Irske

text:
               15.3.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 78/2

         Tužba podnesena 4. prosinca 2013. — Europska komisija protiv Ujedinjene Kraljevine Velike Britanije i Sjeverne Irske
   (Predmet C-640/13)
   2014/C 78/04
   Jezik postupka: engleski

      Stranke

      Tužitelj: Europska komisija (zastupnici: R. Lyal, W. Roels, agenti)

      Tuženik: Ujedinjena Kraljevina Velike Britanije i Sjeverne Irske

      Tužitelj od Suda zahtijeva da:

               —

               utvrdi da retroaktivnim ograničenjem prava poreznih obveznika na povrat poreza koje je naplaćen u suprotnosti s pravom Unije, Ujedinjena Kraljevina nije ispunila obveze u skladu s člankom 4. stavkom 3. UEU-a;

               —

               naloži Ujedinjenoj Kraljevini Velike Britanije i Sjeverne Irske snošenje troškova.

      Predmetno nacionalno zakonodavstvo

   Članak 107. Zakona o proračunu iz 2007. porezne obveznike retroaktivno lišava prava na povrat nezakonito naplaćenog poreza.

      Tužbeni razlozi i glavni argumenti

   U nedostatku bilo kakve odredbe prava EU o tom pitanju, nacionalnim pravom svake države članice uredit će se postupovni uvjeti za pravna sredstva kojima će se zaštititi i prava koja pripadaju građanima u skladu s pravom EU. Međutim, navedena postupovna autonomija temelji se na poštovanju načela učinkovitosti i jednakovrijednosti i drugih općenito primjenjivih načela prava kao što su pravna sigurnost i zaštita legitimnih očekivanja. Članak 107. Zakona o proračunu iz 2007. povrjeđuje ta načela i stoga nije u skladu s člankom 4. stavkom 3. UEU-a.


title: Predmet C-182/16 P: Žalba koju je 29. ožujka 2016. podnio Meica Ammerländische Fleischwarenfabrik Fritz Meinen GmbH & Co. KG protiv presude Općeg suda (šesto vijeće) od 4. veljače 2016. u predmetu T-247/14, Meica Ammerländische Fleischwarenfabrik Fritz Meinen GmbH & Co. KG protiv Ureda Europske unije za intelektualno vlasništvo

text:
               16.8.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 296/18

         Žalba koju je 29. ožujka 2016. podnio Meica Ammerländische Fleischwarenfabrik Fritz Meinen GmbH & Co. KG protiv presude Općeg suda (šesto vijeće) od 4. veljače 2016. u predmetu T-247/14, Meica Ammerländische Fleischwarenfabrik Fritz Meinen GmbH & Co. KG protiv Ureda Europske unije za intelektualno vlasništvo
   (Predmet C-182/16 P)
   (2016/C 296/23)
   Jezik postupka: engleski

      Stranke

      Žalitelj: Meica Ammerländische Fleischwarenfabrik Fritz Meinen GmbH & Co. KG (zastupnik: S. Labesius, odvjetnik)

      Druge stranke u postupku: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo, Salumificio Fratelli Beretta SpA

      Zahtjevi

   Tužitelj od Suda zahtijeva da:

               —

               djelomično ukine pobijanu presudu i poništi odluku četvrtog žalbenog vijeća Ureda Europske unije za intelektualno vlasništvo u mjeri u kojoj je preostali dio tužbe pred Općim sudom odbijen, a podredno, predmet vrati na odlučivanje Općem sudu, i

               —

               naloži tuženiku i intervenijentu snošenje troškova postupka pred Općim sudom, a tuženiku snošenje troškova postupka pred Sudom.

      Žalbeni razlozi i glavni argumenti

   Žalba se temelji na povredi prava Unije od strane Općeg suda jer je potonji u svojoj presudi od 4. veljače 2016. povrijedio članak 8. stavak 1. točku (b) Uredbe Vijeća br. 207/2009 (1) o žigu Zajednice i članak 296. stavak 2. UFEU-a.
   Ukratko, Opći sud je počinio pogrešku prilikom ocjene vjerojatnosti dovođenja u zabludu na temelju razine razlikovnog karaktera ranijeg žiga „MINI WINI” i sličnosti znakova i roba koje obuhvaća prijavljeni žig EU-a „Stick MiniMINI …”, također u vezi s nezavisnom razlikovnom ulogom elementa „MiniMINI” unutar prijave. Osim toga, Opći sud nije uzeo u obzir da po prirodi slabi elementi žiga također doprinose vjerojatnosti dovođenja u zabludu, kao i da specifične okolnosti distribucije proizvoda utječu na stupanj pažnje relevantne javnosti i njezine sklonosti skraćivanju žiga na element koji je slab, ali vizualno dominantan.
   Osim toga, Opći sud je počinio pogrešku koja se tiče prava, jer čak i kada se smatra da verbalni element ima isključivo opisni karakter, takav karakter ne spriječava da se taj element prizna kao dominantan u svrhu ocjene sličnosti znakova. Također, odluka Općeg suda se temeljila na iskrivljenim činjenicama koje se odnose na ocjenu dominantnih elemenata glede njihove veličine i položaja u znaku pobijanog žiga EU-a. Osim toga, Opći sud je počinio pogrešku koja se tiče prava kada je utvrdio da se vizualna sličnost mora ocijeniti ovisno o stupnju razlikovnog učinka vizualnih elemenata pobijanog žiga EU koji se prijavljuje. Naposljetku, pobijana presuda nije bila pravilno obrazložena jer Opći sud nije naveo razloge koji se odnose na stupanj pažnje relevantne javnosti u vezi sa specifičnom robom koja je u pitanju.

      (1)  SL L 78, str. 1.


title: Predmet T-444/17: Tužba podnesena 12. srpnja 2017. – CompuGroup Medical protiv EUIPO-a – Medion (life coins)

text:
               28.8.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 283/54

         Tužba podnesena 12. srpnja 2017. – CompuGroup Medical protiv EUIPO-a – Medion (life coins)
   (Predmet T-444/17)
   (2017/C 283/84)
   Jezik na kojem je tužba podnesena: njemački

      Stranke

      Tužitelj: CompuGroup Medical AG (Koblenz, Njemačka) (zastupnik: B. Dix, odvjetnik)

      Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO)

      Druga stranka pred žalbenim vijećem: Medion AG (Essen, Njemačka)

      Podaci o postupku pred EUIPO-om

      Podnositelj prijave: tužitelj

      Predmetni sporni žig: verbalni žig Europske unije „life coins” – prijava registracije br. 12 541 538

      Postupak pred EUIPO-om: postupak povodom prigovora

      Pobijana odluka: odluka prvog žalbenog vijeća EUIPO-a od 25. travnja 2017. u predmetu R 1569/2016-1

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

               —

               poništi pobijanu odluku.

      Tužbeni razlog

               —

               Povreda članka 8. stavka 1. točke (b) Uredbe br. 207/2009.


title: Predmet C-489/14: Presuda Suda (treće vijeće) od 6. listopada 2015.(zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio High Court of Justice, Family Division (England and Wales), Ujedinjena Kraljevina) – A protiv B (Zahtjev za prethodnu odluku — Pravosudna suradnja u građanskim stvarima — Nadležnost, priznavanje i izvršenje sudskih odluka u bračnim sporovima i u stvarima povezanima s roditeljskom odgovornošću — Uredba (EZ) br. 2201/2003 — Litispendencija — Članci 16. i 19. stavci 1. i 3. — Postupak zakonske rastave u prvoj državi članici i postupak razvoda u drugoj državi članici — Nadležnost suda pred kojim je postupak započeo ranije — Pojam ‚utvrđene’ nadležnosti — Obustava prvog postupka i pokretanje nove brakorazvodne parnice u prvoj državi članici — Posljedice — Vremenska razlika između država članica — Učinci na pokretanje postupaka pred sudovima)

text:
               23.11.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 389/11

         Presuda Suda (treće vijeće) od 6. listopada 2015.(zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio High Court of Justice, Family Division (England and Wales), Ujedinjena Kraljevina) – A protiv B
   (Predmet C-489/14) (1)

   ((Zahtjev za prethodnu odluku - Pravosudna suradnja u građanskim stvarima - Nadležnost, priznavanje i izvršenje sudskih odluka u bračnim sporovima i u stvarima povezanima s roditeljskom odgovornošću - Uredba (EZ) br. 2201/2003 - Litispendencija - Članci 16. i 19. stavci 1. i 3. - Postupak zakonske rastave u prvoj državi članici i postupak razvoda u drugoj državi članici - Nadležnost suda pred kojim je postupak započeo ranije - Pojam ‚utvrđene’ nadležnosti - Obustava prvog postupka i pokretanje nove brakorazvodne parnice u prvoj državi članici - Posljedice - Vremenska razlika između država članica - Učinci na pokretanje postupaka pred sudovima))
   (2015/C 389/12)
   Jezik postupka: engleski

      Sud koji je uputio zahtjev

   High Court of Justice, Family Division (England and Wales)

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelj: A

      Tuženik: B

      Izreka

   Kada je riječ o postupcima zakonske rastave i razvoda koje su iste stranke pokrenule pred sudovima dviju država članica, članak 19. stavke 1. i 3. Uredbe Vijeća (EZ) br. 2201/2003 od 27. studenoga 2003. o nadležnosti, priznavanju i izvršenju [ovrsi] sudskih odluka u bračnim sporovima i u stvarima povezanim s roditeljskom odgovornošću, kojom se stavlja izvan snage Uredba (EZ) br. 1347/2000 treba tumačiti na način da u situaciji poput one u glavnom postupku, u kojoj je ranije započeti postupak pred sudom u prvoj državi članici obustavljen nakon što je bio pokrenut postupak pred drugim sudom u drugoj državi članici, kriteriji litispendencije više nisu ispunjeni pa stoga treba smatrati da nadležnost suda pred kojim je postupak započeo ranije nije utvrđena.

      (1)  SL C 26, 26. 1. 2015.


title: Predmet F-11/14: Presuda Službeničkog suda (drugo vijeće) od 18. svibnja 2015. – Dupré protiv ESVD-a (Javna služba — Osoblje ESVD-a — Član privremenog osoblja — Članak 98. Pravilnika o osoblju — Članak 2. točka (e) Uvjeta zapošljavanja koji se primjenjuju na ostale službenike — Ugovor o radu — Razvrstavanje — Prigovor nezakonitosti objave slobodnog radnog mjesta — Radno mjesto razreda AD 5 otvoreno za osoblje nacionalnih diplomatskih službi i za dužnosnike razreda AD 5 do AD 14 — Načelo da razred odgovora radnom mjestu — Presuda zbog ogluhe)

text:
               29.6.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 213/42

         Presuda Službeničkog suda (drugo vijeće) od 18. svibnja 2015. – Dupré protiv ESVD-a
   (Predmet F-11/14) (1)

   ((Javna služba - Osoblje ESVD-a - Član privremenog osoblja - Članak 98. Pravilnika o osoblju - Članak 2. točka (e) Uvjeta zapošljavanja koji se primjenjuju na ostale službenike - Ugovor o radu - Razvrstavanje - Prigovor nezakonitosti objave slobodnog radnog mjesta - Radno mjesto razreda AD 5 otvoreno za osoblje nacionalnih diplomatskih službi i za dužnosnike razreda AD 5 do AD 14 - Načelo da razred odgovora radnom mjestu - Presuda zbog ogluhe))
   (2015/C 213/69)
   Jezik postupka: francuski

      Stranke

      Tužitelj: Bruno Dupré (Etterbeek, Belgija) (zastupnici: S. Rodrigues i A. Tymen, odvjetnici)

      Tuženik: Europska služba za vanjsko djelovanje (zastupnici: S. Marquardt i M. Silva, agenti)

      Predmet

   Zahtjev za poništenje ugovora tužitelja u dijelu u kojem ga razvrstava u razred AD5 i za naknadu navodno pretrpljene štete.

      Izreka presude

               1.

               Tužba se odbija.

               2.

               Svaka stranka snosi vlastite troškove.

      (1)  SL C 102, 7. 4. 2014., str. 45.


title: Predmet C-547/13: Presuda Suda (deseto vijeće) od 4. ožujka 2015. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Administratīvā rajona tiesa – Latvija) – SIA „Oliver Medical” protiv Valsts ieņēmumu dienests (Zahtjev za prethodnu odluku — Uredba (EEZ) br. 2658/87 — Zajednička carinska tarifa — Tarifno razvrstavanje — Kombinirana nomenklatura — Tarifni brojevi 8543, 9018 i 9019 — Laserski i ultrazvučni aparati kao i njihovi dijelovi i pribor)

text:
               27.4.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 138/12

         Presuda Suda (deseto vijeće) od 4. ožujka 2015. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Administratīvā rajona tiesa – Latvija) – SIA „Oliver Medical” protiv Valsts ieņēmumu dienests
   (Predmet C-547/13) (1)

   ((Zahtjev za prethodnu odluku - Uredba (EEZ) br. 2658/87 - Zajednička carinska tarifa - Tarifno razvrstavanje - Kombinirana nomenklatura - Tarifni brojevi 8543, 9018 i 9019 - Laserski i ultrazvučni aparati kao i njihovi dijelovi i pribor))
   (2015/C 138/15)
   Jezik postupka: letonski

      Sud koji je uputio zahtjev

   Administratīvā rajona tiesa

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelj: SIA „Oliver Medical”

      Tuženik: Valsts ieņēmumu dienests

      Izreka

   Kombiniranu nomenklaturu iz Priloga I. Uredbi Vijeća (EEZ) br. 2658/87 od 23. srpnja 1987. o tarifnoj i statističkoj nomenklaturi i o Zajedničkoj carinskoj tarifi, u verzijama koje su sukcesivno proizlazile iz Uredbe Komisije (EZ) br. 1214/2007 od 20. rujna 2007., Uredbe Komisije (EZ) br. 1031/2008 od 19. rujna 2008., Uredbe Komisije (EZ) br. 948/2009 od 30. rujna 2009., Uredbe Komisije (EU) br. 861/2010 od 5. listopada 2010. i Uredbe Komisije (EU) br. 1006/2011 od 27. rujna 2011. treba tumačiti tako da radi određivanja treba li proizvode, poput onih o kojima je riječ u glavnom postupku, razvrstati kao aparate ili instrumente namijenjene u medicinske svrhe u tarifni broj 9018 te nomenklature ili kao aparate za mehanoterapiju u njezin tarifni broj 9019 ili pak kao električne uređaje s posebnim funkcijama u tarifni broj 8543 navedene nomenklature, treba voditi računa o svim relevantnim elementima ovog slučaja u dijelu u kojem se oni odnose na osobine i objektivna svojstva svojstvena tim proizvodima. Među relevantnim elementima valja ocijeniti uporabu koju je navedenim proizvodima namijenio proizvođač kao i načine i mjesto njihove uporabe. Činjenica da su proizvodi namijenjeni liječenju jedne ili više različitih bolesti i činjenica da se liječenje treba obaviti u ugovornom zdravstvenom centru i pod nadzorom liječnika jesu indicije kojima se može utvrditi da su ti proizvodi namijenjeni u medicinske svrhe. Protivno tomu, činjenica da proizvodi prije svega omogućavaju estetska poboljšanja i činjenica da se ti proizvodi mogu koristiti izvan medicinskog okvira, primjerice u salonu za uljepšavanje i bez uključivanja liječnika, indicije su koje mogu opovrgnuti tvrdnju da su navedeni proizvodi namijenjeni u medicinske svrhe. Dimenzije, težina i korištena tehnologija nisu odlučujući elementi za razvrstavanje proizvoda poput onih o kojima je riječ u glavnom postupku u tarifni broj 9018 iste nomenklature.

      (1)  SL C 377, 21.12.2013.


title: Predmet T-104/14 P: Žalba koju je 17. veljače 2014. podnijela Europska komisija protiv presude Službeničkog suda od 11. prosinca 2013. u predmetu F-130/11, Verile i Gjergji protiv Komisije

text:
               19.5.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 151/22

         Žalba koju je 17. veljače 2014. podnijela Europska komisija protiv presude Službeničkog suda od 11. prosinca 2013. u predmetu F-130/11, Verile i Gjergji protiv Komisije
   (Predmet T-104/14 P)
   2014/C 151/29
   Jezik postupka: francuski

      Stranke

      Žalitelj: Europska komisija (zastupnici: J. Currall, D. Martin i G. Gattinara, agenti)

      Druge stranke u postupku: Marco Verile (Cadrezzate, Italija) i Anduela Gjergji (Bruxelles, Belgija)

      Žalbeni zahtjev

   Žalitelj od Općeg suda zahtijeva da:

               —

               ukine presudu Službeničkog suda od 11. prosinca 2013. u predmetu F-130/11, Verile i Gjergji protiv Komisije;

               —

               odluči da svaka stranka snosi vlastite troškove u ovom postupku;

               —

               naloži M. Verileu i A. Gjergji snošenje troškova u postupku pred Službeničkim sudom.

      Žalbeni razlozi i glavni argumenti

   U prilog osnovanosti žalbe žalitelj ističe četiri žalbena razloga.

               1.

               Prvi žalbeni razlog odnosi se na povredu pojma o aktu kojim se nanosi šteta jer je Službenički sud u prvostupanjskom postupku presudio da je tužba dopuštena time što je prijedlog Komisije zainteresiranim osobama o broju godina mirovinskog staža koje treba priznati u okviru prijenosa njihovih mirovinskih prava na temelju članka 11. stavka 2. Priloga VIII. Pravilnika o osoblju Europske unije (u vezi točaka 37. do 55. pobijane presude) označio kao akt kojim se nanosi šteta.

               2.

               Drugi žalbeni razlog odnosi se na to da je Službenički sud nezakonito istaknuo po službenoj dužnosti prigovor nedopuštenosti protiv općih provedbenih odredbi o prijenosu mirovinskih prava koje su donesene 2011. Komisija ističe kako stranke u prvostupanjskom postupku nisu izričito istaknule taj žalbeni razlog te kako se o njemu nije raspravljalo u kontradiktornoj raspravi (u vezi točaka 72. i 73. pobijane presude).

               3.

               Treći žalbeni razlog odnosi se na pogreške koje se tiču prava koje je počinio Službenički sud u tumačenju članka 11. Priloga VIII. Pravilnika o osoblju Europske unije i odredbi koje se odnose na prijenos mirovinskih prava (u vezi točaka 74. do 98., 106., 109. i 110. pobijane presude). Komisija ističe, smatrajući kako se pojam „kapitalizirane vrijednosti” iz članka 11. stavka 2. Priloga VIII. razlikuje od pojma „aktuarske protuvrijednosti” iz članka 11. stavka 1., definiranog člankom 8. navedenog Priloga VIII., da se Službenički sud ograničio na doslovno tumačenje, kako bi došao do zaključaka koji mogu prouzročiti velike nejednakosti u postupanju između dužnosnika koji traže prijenos „in” i dužnosnika koji traže prijenos „out” svojih mirovinskih prava. Komisija smatra kako je tumačenje Službeničkog suda nespojivo kako sa zahtjevima financijske ravnoteže mirovinskog sustava Europske unije, tako i s pravom vlasništva dužnosnika koji zahtijevaju prijenos „in”.

               4.

               Četvrti žalbeni razlog odnosi se na to da je Službenički sud počinio pogreške koje se tiču prava, smatrajući kako su prava tužitelja iz prvostupanjskog postupka u području prijenosa njihovih mirovinskih prava već „u cijelosti zasnovana” u trenutku stupanja na snagu općih provedbenih odredbi o prijenosu mirovinskih prava donesenih u 2011., u mjeri u kojoj samo konačna odluka o priznavanju definira prenesena mirovinska prava (u vezi točaka 99. do 108. pobijane presude).


title: Predmet C-302/17: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 24. svibnja 2017. uputio Krajský súd v Bratislave (Slovačka) – PPC Power a.s. protiv Finančné riaditeľstvo Slovenskej republiky, Daňový úrad pre vybrané daňové subjekty

text:
               14.8.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 269/5

         Zahtjev za prethodnu odluku koji je 24. svibnja 2017. uputio Krajský súd v Bratislave (Slovačka) – PPC Power a.s. protiv Finančné riaditeľstvo Slovenskej republiky, Daňový úrad pre vybrané daňové subjekty
   (Predmet C-302/17)
   (2017/C 269/07)
   Jezik postupka: slovački

      Sud koji je uputio zahtjev

   Krajský súd v Bratislave

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelj: PPC Power a.s.

      Tuženici: Finančné riaditeľstvo Slovenskej republiky, Daňový úrad pre vybrané daňové subjekty

      Prethodno pitanje

   Treba li ciljeve i načela iz Direktive 2003/87/EZ (1) o uspostavi sustava trgovanja emisijskim jedinicama stakleničkih plinova unutar Zajednice i o izmjeni Direktive Vijeća 96/61/EZ (2) (u daljnjem tekstu: Direktiva), a osobito, (i) cilj smanjenja emisija na temelju tehničkog napretka (članak 1. i uvodne izjave 2. i 20.), (ii) ciljeve očuvanja gospodarskog razvoja i cjelovitosti unutarnjeg tržišta, kao i tržišnog natjecanja (uvodne izjave 5. i 7.), (iii) cilj koji se sastoji u tome da se zajamči smanjenje emisija stakleničkih plinova na način koji je učinkovit u troškovnom i gospodarskom smislu (članak 1.), načelo pravne sigurnosti za operatere iz članka 3. točke (f), u vezi s činjenicom da operateri imaju pravo, u smislu članka 9., računati na to da se nacionalni plan raspodjele emisijskih jedinica neće mijenjati u razdoblju od barem 18 mjeseci prije početka relevantnog razdoblja (odnosno, za razdoblje od 2008. do 2012., najkasnije od 30. lipnja 2006.), (iv) pravilo da se emisijske jedinice raspodjeljuje besplatno (članak 10.), (v) osoba iz drugog podstavka članka 13. stavka 3. da im se izdaju zamjenske emisijske jedinice kao zamjenu za bilo koje emisijske jedinice, čiji su oni bili imatelji, a koje države članice [ni]su poništile u smislu prvog podstavka članka 13. stavka 3., tumačiti na način da im se protivi nacionalno zakonodavstvo države članice kojim se operaterima iz članka 3. točke (f) Direktive, koji su porezni obveznici u toj državi članici, nameće obveza plaćanja posebnog poreza, kojem je, (i) pravna osnova činjenica da se raspolaganje emisijskih jedinica (u slučaju nekorištenja i prodaje) oporezuje neovisno o tome ostvaruje li operater dobit od toga, (ii) kada su takve emisijske jedinice bile raspodijeljene tim operaterima na temelju nacionalnog plana raspodjele, koji je država članica podnijela Europskoj komisiji za razdoblje od 2008. – 2012. u skladu s člankom 9. Direktive (to jest o takvom su planu obaviještene Europska komisija i države članice u smislu članka 9. stavka 1. Direktive i Europska komisija ga nije odbila u smislu članka 9. stavka 3. Direktive), i kojim se utvrđuje, u smislu članka 10. Direktive, da će se za petogodišnje razdoblje počevši od 1. siječnja 2008., 100 % emisijskih jedinica dodijeliti besplatno, kao (iv) kada je stopa tog poreza u visini od 80 % porezne osnovice za emisijske jedinice, za koju je određeno da je ona zbroj rezultatâ koji se dobiju množenjem prenesenih (prodanih) emisijskih jedinica u svakom kalendarskom mjesecu s prosječnom tržišnom cijenom emisijskih jedinica iz kalendarskog mjeseca koji je prethodio mjesecu u kojem dolazi do njihovog prijenosa, i rezultata koji se dobije množenjem neiskorištenih emisijskih jedinica s prosječnom tržišnom cijenom emisijskih jedinica u predmetnoj kalendarskoj godini, i (v) kada su prosječne tržišne cijene izračunate kao jednostavna aritmetička sredina cijena posljednje transakcije na burzi u danu (odnosno, kada porez ne ovisi o cijeni po kojoj su emisijske jedinice stvarno prodane)?

      (1)  SL 2003., L 275, str. 32. (posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 15., svezak 9., str. 28.)

      (2)  SL 1996., L 257, str. 26.