title: Predmet C-33/21: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 18. siječnja 2021. uputio Corte suprema di cassazione (Italija) – Istituto nazionale per l’assicurazione contro gli infortuni sul lavoro (INAIL), Istituto nazionale della previdenza sociale (INPS) / Ryanair DAC

text:
               29.3.2021

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 110/24

      Zahtjev za prethodnu odluku koji je 18. siječnja 2021. uputio Corte suprema di cassazione (Italija) – Istituto nazionale per l’assicurazione contro gli infortuni sul lavoro (INAIL), Istituto nazionale della previdenza sociale (INPS) / Ryanair DAC
      (Predmet C-33/21)
      (2021/C 110/26)
      Jezik postupka: talijanski

         Sud koji je uputio zahtjev

      Corte suprema di cassazione

         Stranke glavnog postupka

         Tužitelji: Istituto nazionale per l’assicurazione contro gli infortuni sul lavoro (INAIL), Istituto nazionale della previdenza sociale (INPS)

         Tuženik: Ryanair DAC

         Prethodna pitanja

      Može li se izraz „osoba uglavnom zaposlena na državnom području države članice u kojoj boravi” iz članka 14. stavka 2. točke (a) podtočke ii. [Uredbe br. 1408/71 (1), kako je izmijenjena], tumačiti na način kao što se tumači izraz koji se (u području pravosudne suradnje u građanskim i sudskim stvarima te u području pojedinačnih ugovora o radu (Uredba (EZ) br. 44/2001 (2))) u članku 19. točki 2. podtočki (a) [potonje uredbe] definira kao „mjest[o] u kojemu zaposlenik obično obavlja posao”, također u području zrakoplovstva i letačkog osoblja (Uredba (EEZ) br. 3922/91 (3)), kao što se to navodi u sudskoj praksi Suda Europske unije istaknutoj u obrazloženju?

         (1)  Uredba Vijeća (EEZ) br. 1408/71 od 14. lipnja 1971. o primjeni sustava socijalne sigurnosti na zaposlene osobe i njihove obitelji koji se kreću unutar Zajednice (SL 1971., L 149, str. 2.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 5., svezak 5., str. 7.)

         (2)  Uredba Vijeća (EZ) br. 44/2001 od 22. prosinca 2000. o [sudskoj] nadležnosti, priznavanju i izvršenju sudskih odluka u građanskim i trgovačkim stvarima (SL 2001., L 12, str. 1.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 19., svezak 3., str. 30.)

         (3)  Uredba (EEZ) br. 3922/91 Vijeća o usklađivanju tehničkih zahtjeva i upravnih postupaka u području civilnog zrakoplovstva (SL 1991., L 373, str. 4.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 7., svezak 25., str. 3.)


title: Predmet C-723/20: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 29. prosinca 2020. uputio Bundesgerichtshof (Njemačka) – Postupak u slučaju nesolventnosti nad imovinom društva Galapagos S.A., uz sudjelovanje DE, u svojstvu stečajnog upravitelja, Galapagos BidCo. S.a.r.l., Hauck Aufhäuser Fund Services S.A. i Prime Capital S.A.

text:
               12.4.2021

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 128/12

      Zahtjev za prethodnu odluku koji je 29. prosinca 2020. uputio Bundesgerichtshof (Njemačka) – Postupak u slučaju nesolventnosti nad imovinom društva Galapagos S.A., uz sudjelovanje DE, u svojstvu stečajnog upravitelja, Galapagos BidCo. S.a.r.l., Hauck Aufhäuser Fund Services S.A. i Prime Capital S.A.
      (Predmet C-723/20)
      (2021/C 128/17)
      Jezik postupka: njemački

         Sud koji je uputio zahtjev

      Bundesgerichtshof

         Stranke glavnog postupka

         Dužnik: Galapagos S.A.

         Druge stranke: DE, stečajni upravitelj društva Galapagos S.A., Galapagos BidCo. S.a.r.l., Hauck Aufhäuser Fund Services S.A., Prime Capital S.A.

         Prethodna pitanja

                  1.

                  Treba li članak 3. stavak 1. Uredbe (EU) 2015/848 Europskog parlamenta i Vijeća od 20. svibnja 2015. o postupku u slučaju nesolventnosti (1) (u daljnjem tekstu: Uredba (EU) 2015/848) tumačiti na način da društvo dužnik čije se statutarno sjedište nalazi u jednoj državi članici nema središte svojih glavnih interesa u drugoj državi članici u kojoj se nalazi mjesto njegove središnje uprave, kao što se to može utvrditi na temelju objektivnih elemenata koje mogu provjeriti treće strane, ako je u okolnostima poput onih u glavnom postupku društvo dužnik premjestilo središnju upravu iz treće države članice u drugu državu članicu, dok je u trećoj državi članici podnesen prijedlog za pokretanje glavnog postupka u slučaju nesolventnosti nad njegovom imovinom o kojem još uvijek nije donesena odluka?

                  2.

                  U slučaju niječnog odgovora na prvo prethodno pitanje: treba li članak 3. stavak 1. Uredbe (EU) 2015/848 tumačiti na način

                              (a)

                              da sudovi države članice na čijem državnom području dužnik ima središte svojih glavnih interesa prilikom podnošenja prijedloga za pokretanje postupka u slučaju nesolventnosti ostaju međunarodno nadležni za odlučivanje o pokretanju tog postupka ako dužnik premjesti središte svojih glavnih interesa na državno područje druge države članice nakon podnošenja prijedloga, ali prije donošenja odluke o pokretanju postupka u slučaju nesolventnosti, te

                              (b)

                              da takvo ustaljivanje međunarodne nadležnosti sudova jedne države članice isključuje nadležnost sudova druge države članice za odlučivanje o drugim prijedlozima za pokretanje glavnog postupka u slučaju nesolventnosti koje nakon premještaja središta dužnikovih glavnih interesa u drugu državu članicu zaprimi sud te druge države članice?

         (1)  SL 2015., L 141 str. 19. i ispravak SL 2016., L 349, str. 6.


title: Predmet C-18/21: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 12. siječnja 2021. uputio Obersten Gerichtshofs (Austrija) – Uniqa Versicherungen AG/VU

text:
               12.4.2021

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 128/13

      Zahtjev za prethodnu odluku koji je 12. siječnja 2021. uputio Obersten Gerichtshofs (Austrija) – Uniqa Versicherungen AG/VU
      (Predmet C-18/21)
      (2021/C 128/19)
      Jezik postupka: njemački

         Sud koji je uputio zahtjev

      Oberster Gerichtshof

         Stranke glavnog postupka

         Tužitelj: Uniqa Versicherungen AG

         Tuženik: VU

         Prethodno pitanje

      Treba li članke 20. i 26. Uredbe (EZ) br. 1896/2006 Europskog parlamenta i Vijeća od 12. prosinca 2006. o uvođenju postupka za europski platni nalog (1) tumačiti na način da im se protivi prekid roka od 30 dana za ulaganje prigovora protiv europskog platnog naloga predviđenog člankom 16. stavkom 2. te uredbe primjenom članka 1. prvog stavka austrijskog saveznog zakona koji se odnosi na popratne mjere u pravosuđu povodom bolesti COVID-19, prema kojem se u postupcima u građanskim predmetima svi postupovni rokovi, kod kojih događaj od kojeg počinje teći rok nastupa nakon 21. ožujka 2020. ili rokovi koji do tada još nisu istekli, prekidaju do isteka 30. travnja 2020. i počinju teći ispočetka od 1. svibnja 2020.?

         (1)  SL 2006, L 399, str. 1.


title: Predmet C-52/21: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 28. siječnja 2021. uputio cour d'appel de Liège (Belgija) – Pharmacie populaire – La Sauvegarde SCRL/État belge – SPF Finances

text:
               12.4.2021

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 128/22

      Zahtjev za prethodnu odluku koji je 28. siječnja 2021. uputio cour d'appel de Liège (Belgija) – Pharmacie populaire – La Sauvegarde SCRL/État belge – SPF Finances
      (Predmet C-52/21)
      (2021/C 128/27)
      Jezik postupka: francuski

         Sud koji je uputio zahtjev

      Cour d'appel de Liège

         Stranke glavnog postupka

         Žalitelj: Pharmacie populaire – La Sauvegarde SCRL

         Druga stranka u postupku: État belge – SPF Finances

         Prethodna pitanja

      Treba li članak 56. Ugovora o funkcioniranju Europske unije tumačiti na način da mu se protivi nacionalni propis ili nacionalna praksa na temelju kojih su trgovačka društva s poslovnim nastanom u prvoj državi članici koja koriste usluge društava s poslovnim nastanom u drugoj državi članici obvezna, u svrhu izbjegavanja obračunavanja poreza na dobit u visini od 100 posto ili 50 posto iznosa koje su fakturirala potonja društva, sastaviti i poreznoj upravi dostaviti obrasce i rekapitulacijska izvješća vezano za te troškove iako, kad bi koristila usluge rezidentnih društava, ne bi podlijegala toj obvezi?


title: Predmet C-65/21 P: Žalba koju je 2. veljače 2021. podnio SGL Carbon SE protiv presude Općeg suda (osmo prošireno vijeće) od 16. prosinca 2020. u predmetu T- 639/18, SGL Carbon SE/ Komisija

text:
               12.4.2021

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 128/25

      Žalba koju je 2. veljače 2021. podnio SGL Carbon SE protiv presude Općeg suda (osmo prošireno vijeće) od 16. prosinca 2020. u predmetu T- 639/18, SGL Carbon SE/ Komisija
      (Predmet C-65/21 P)
      (2021/C 128/32)
      Jezik postupka: engleski

         Stranke

         Žalitelj: SGL Carbon SE (zastupnici: P. Sellar, advocaat, K. Van Maldegem, avocat, M. Grunchard, avocate)

         Druge stranke u postupku: Europska komisija, Kraljevina Španjolska i Europska agencija za kemikalije

         Zahtjevi

      Žalitelj od Suda zahtijeva da:

                  —

                  ukine pobijanu presudu;

                  —

                  vrati predmet Općem sudu na ponovno odlučivanje; i

                  —

                  naknadno odluči o troškovima.

         Žalbeni razlozi i glavni argumenti

      Prvi žalbeni razlog, koji se temelji na tome da je utvrđenje Općeg suda da žaliteljev argument o tome da je Komisija počinila očitu pogrešku nije nužno podrazumijevao i argument da je Komisija povrijedila obvezu dužne pažnje, pravno pogrešno.
      Drugi žalbeni razlog, koji se temelji na tome da se Opći sud pravno pogrešno oslonio na navodni nedostatak pravne jasnoće točke 4.1.3.5.5 Priloga I. Uredbi br. 1272/2008 (1) kao osnove za odbacivanje pravnog argumenta koji je žalitelj zapravo iznio.
      Treći žalbeni razlog, koji se temelji na tome da se Opći sud nije mogao osloniti na utvrđenje da je pravni okvir bio složen kako bi opravdao Komisijin propust da u obzir uzme nedostatak topljivosti CTPHT-a (smola, katran ugljena, visoka temperatura). Opći sud je zapravo u ranijim povezanim postupcima presudio suprotno (predmet T-689/13 DEP, Bilbaina de Alquitranes SA i dr./Europska Komisija). Budući da sud ni na koji način nije opravdao svoju suprotnu odluku njegovo obrazloženje je nedostatno i proturječno.
      Četvrti žalbeni razlog, koji se temelji na tome da je Opći sud na pogrešan način primijenio kriterij uobičajene dužne pažnje. Prilikom utvrđenja da je Komisija djelovala na način na koji bi djelovalo bilo koje drugo upravno tijelo koje postupa s uobičajenom dužnom pažnjom, upotrijebio je pogrešne i neodgovarajuće točke usporedbe kako bi ocijenio je li Komisija postupala s dužnom pažnjom i na uobičajen način.
      Peti žalbeni razlog, koji se temelji na tome da je obrazloženje Općeg suda nedostatno i proturječno s obzirom na to da je sud, bez navođenja dokaza i oslanjajući se isključivo na mišljenje nezavisnog odvjetnika, utvrdio da je Komisija možda imala poteškoća u ispravljanju svoje očite pogreške u ocjeni, sugerirajući time da se Komisijin pristup može opravdati.
      Šesti žalbeni razlog, koji se temelji na tome da je Opći sud pravno pogrešno zaključio da se Komisijina pogreška mogla opravdati upućivanjem na načelo opreznosti s obzirom na to da je ustaljena sudska praksa da se na to načelo ne može pozivati tijekom razvrstavanja tvari.

         (1)  Uredba (EZ) br. 1272/2008 Europskog parlamenta i Vijeća od 16. prosinca 2008. o razvrstavanju, označivanju i pakiranju tvari i smjesa, o izmjeni i stavljanju izvan snage Direktive 67/548/EEZ i Direktive 1999/45/EZ i o izmjeni Uredbe (EZ) br. 1907/2006 (SL 2008., L 353, str. 1.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 13., svezak 20., str. 3. i ispravci SL 2016., L 349, str. 1., SL 2019., L 75, str. 137. i SL 2019., L 117, str. 8.)


title: Predmet T-75/21: Tužba podnesena 5. veljače 2021. — Mendes de Almeida/Vijeće

text:
               12.4.2021

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 128/42

      Tužba podnesena 5. veljače 2021. — Mendes de Almeida/Vijeće
      (Predmet T-75/21)
      (2021/C 128/50)
      Jezik postupka: portugalski

         Stranke

         Tužiteljica: Ana Carla Mendes de Almeida (Sobreda, Portugal) (zastupnici: R. Leandro Vasconcelos i M. Marques de Carvalho, odvjetnici)

         Tuženik: Vijeće Europske unije

         Tužbeni zahtjev

      Tužiteljica od Općeg suda zahtijeva da:

                  —

                  poništi Provedbenu odluku Vijeća 2020/1117 od 27. srpnja 2020. o imenovanju europskih tužitelja Ureda europskog javnog tužitelja, u dijelu u kojom je njome José Eduardo Moreira Alves d’Oliveira Guerra, kandidat kojeg je odredio Portugal, imenovan europskim tužiteljem Ureda europskog javnog tužitelja kao član privremenog osoblja u razredu AD 13 na razdoblje od tri godine od 29. srpnja 2020. koje se ne može obnavljati.

                  —

                  naloži snošenje troškova Vijeću Europske unije.

         Tužbeni razlozi i glavni argumenti

      U prilog osnovanosti tužbe tužiteljica ističe tri tužbena razloga.

                  1.

                  Prvi tužbeni razlog, koji se temelji na povredi pravila koja se primjenjuju na imenovanje europskih tužitelja koja jamče načelo neovisnosti Ureda europskog javnog tužitelja. Tužiteljica tvrdi da činjenica da je portugalska vlada u dopisu poslanom Vijeću Europske unije 29. studenoga 2019. osporila rangiranje kandidata koje je predložila sama Vlada a koje je sastavilo povjerenstvo za odabir, predviđeno člankom 14. stavkom 3. Uredbe (EU) 2017/1939, i izrazila sklonost drugom kandidatu te činjenica da se Vijeće složilo, dovode u pitanje strukturu postupka imenovanja europskih tužitelja kojoj je cilj jamčiti neovisnost Ureda europskog javnog tužitelja i europskih tužitelja. Legitimnost europskih tužitelja proizlazi iz institucija Unije koje sudjeluju u postupku imenovanja, osobito Vijeća Europske unije ali i Europskog parlamenta, a ne iz sudjelovanja nacionalnih vlada. Predmetni dopis portugalske vlade i činjenica da ga je Vijeće prihvatilo ozbiljno dovode u pitanje neovisnost i stoga kredibilitet Ureda europskog javnog tužitelja i europskih tužitelja.

                  2.

                  Drugi tužbeni razlog, koji se temelji na očitoj pogrešci u temeljima odluke. Tužiteljica osobito tvrdi da je dopis od 29. studenoga 2019., koji je portugalska vlada poslala Vijeću, sadržavao dvije velike pogreške, koje je uostalom priznala i sama Vlada. Te su se pogreške sastojale od toga da je kandidat kojeg je odabrala portugalska vlada u šest navrata naveden kao „zamjenik javnog tužitelja José Guerra” i od tvrdnje da je navedeni tužitelj obavljao dužnosti provođenja istrage i podizanja optužnice u važnom predmetu u području kaznenih djela usmjerenih protiv financijskih interesa Europske unije. Međutim, tužitelj imenovan pobijanim aktom nije niti je bio zamjenik javnog tužitelja a nije ni sudjelovao u istražnoj fazi navedenog predmeta. Iako je točno da Vijeće poriče da su te dvije pogreške bile relevantne za njegovu odluku, također je točno da ih ono nikad nije spomenulo niti ih je ispravilo, unatoč tomu što je prihvatilo ostale tvrdnje koje je portugalska vlada navela u dopisu. Vijeće se pogreškama bavilo tek nakon objave predmetnih činjenica, što je uostalom dovelo do znatnog negodovanja javnosti kako u Portugalu tako u Europi.

                  3.

                  Treći tužbeni razlog, koji se temelji na iskrivljavanju ovlasti. Tužiteljica tvrdi da se ciljevi s obzirom na koje su dodijeljene ovlasti Vijeću Europske unije u području postupka odabira i imenovanja europskih tužitelja sastoje od jamčenja neovisnosti tijela i od imenovanja najsposobnijih nacionalnih kandidata koji daju sva jamstva neovisnosti za izvršavanje dužnosti europskog tužitelja. Intervencija portugalske vlade i djelovanje Vijeća bili su namijenjeni ili su barem doveli do rezultata koji je različit od navedenih. Odabir i potom imenovanje europskog tužitelja pobijanim aktom ne pridonose nužno imenovanju najsposobnijih nacionalnih kandidata koji daju sva jamstva neovisnosti za obnašanje dužnosti europskog tužitelja, nauštrb ciljeva koji proizlaze iz navedenih uredbi i odluka i ugrožavaju legitimnost imenovanih tužitelja i kredibilitet samog tijela.


title: Predmet C-676/20: za prethodnu odluku koji je 11. prosinca 2020. uputio Tribunal Superior de Justicia de Aragón (Španjolska) – ASADE – Asociación Estatal de Entidades de Servicios de Atención a Domicilio/Consejería de Sanidad de la Diputación General de Aragón

text:
               19.4.2021

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 138/16

      za prethodnu odluku koji je 11. prosinca 2020. uputio Tribunal Superior de Justicia de Aragón (Španjolska) – ASADE – Asociación Estatal de Entidades de Servicios de Atención a Domicilio/Consejería de Sanidad de la Diputación General de Aragón
      (Predmet C-676/20)
      (2021/C 138/22)
      Jezik postupka: španjolski

         Sud koji je uputio zahtjev

      Tribunal Superior de Justicia de Aragón

         Stranke glavnog postupka

         Tužitelj: ASADE – Asociación Estatal de Entidades de Servicios de Atención a Domicilio

         Tuženik: Consejería de Sanidad de la Diputación General de Aragón

         Prethodna pitanja

                  1.

                  Je li u skladu s pravom Unije, člankom 49. UFEU-a (1) i člancima 76. i 77. (u vezi s člankom 74. i Prilogom XIV.) Direktive 2014/24/EU Europskog parlamenta i Vijeća od 26. veljače 2014. (2), nacionalni propis kojim se javnim naručiteljima omogućuje sklapanje ugovora s neprofitnim privatnim subjektima — ne samo s volonterskim udrugama — radi pružanja svih vrsta socijalnih usluga osobama u zamjenu za naknadu troškova, a da se pritom ne provode postupci predviđeni Direktivom o javnoj nabavi [2014/24/EU] i neovisno o procijenjenoj vrijednosti; i to jednostavno na temelju prethodne kvalifikacije navedenih odnosa kao izvanugovornih?

                  2.

                  Je li u skladu s pravom Unije, člankom 49. UFEU-a i člancima 76. i 77. (u vezi s člankom 74. i Prilogom XIV.) Direktive 2014/24/EU Europskog parlamenta i Vijeća od 26. veljače 2014., nacionalni propis kojim se, radi pružanja zdravstvenih ili socijalnih usluga od općeg interesa, omogućuje izbjegavanje propisa o javnoj nabavi upotrebom tehnike zajedničkog djelovanja, kao dopune ili zamjene upravljanja vlastitim sredstvima, ne iz razloga prikladnosti te tehnike za odgovarajuće pružanje usluge, nego radi ostvarenja određenih ciljeva socijalne politike koji utječu na način pružanja usluge ili čije se postizanje zahtijeva od subjekta zaduženog za njezino pružanje kako bi bio odabran u tu svrhu, i to čak kad i dalje vrijede načela javnosti, tržišnog natjecanja i transparentnosti?

                  3.

                  U slučaju potvrdnog odgovora na drugo pitanje, je li u skladu s pravom Unije, odnosno prethodno navedenim odredbama te člankom 15. stavkom 2. točkom (b) Direktive 2006/123/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 12. prosinca o uslugama na unutarnjem tržištu (3), da je ta tehnika djelovanja isključivo i isključujuće za neprofitne subjekte — ne samo volonterske udruge — čak i ako se poštuje načelo transparentnosti i javnosti?

                  4.

                  Uzimajući u obzir članak 15. stavak 2. točku (b) Direktive o uslugama [2006/123/EZ], treba li okolnost da se javnim naručiteljima daje diskrecijska ovlast za primjenu zajedničkog djelovanja u svrhu povjeravanja zadaće upravljanja zdravstvenim i socijalnim uslugama neprofitnim subjektima tumačiti na način da je jednaka uvjetovanju pristupa tim uslugama ovisno o pravnom obliku? Ako je odgovor na ovo pitanje potvrdan, je li u skladu s člankom 15. stavkom 7. Direktive o uslugama valjan nacionalni propis, poput propisa koji je predmet ovog pitanja, u pogledu kojeg država nije obavijestila Komisiju o uključivanju zahtjeva koji se odnosi na pravni oblik?

                  5.

                  Ako su odgovori na treće do četvrto pitanje potvrdni, treba li članke 49. i 56. UFEU-a, članke 76. i 77. (u vezi s člankom 74. i Prilogom XIV.) Direktive o javnoj nabavi [2014/24/EU] i članak 15. stavak 2. Direktive 2006/123/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 12. prosinca o uslugama na unutarnjem tržištu tumačiti na način da se njima javnim naručiteljima — u svrhu odabira neprofitnog subjekta (ne samo volonterskih udruga) s kojim će sklopiti ugovor o pružanju svih vrsta socijalnih usluga osobama, osim onih iz članka 2. stavka 2. točke (j) potonje direktive — omogućuje da među kriterije za odabir uključe sjedište u mjestu ili zemljopisnom području u kojem će se pružati usluge?

         (1)
            SL 2012., C 326, str. 47.

         (2)
            SL 2014., L 94, str. 65. (o javnoj nabavi i o stavljanju izvan snage Direktive 2004/18/EZ)

         (3)
            SL 2006., L 376, str. 36. (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 13., svezak 47., str. 160.)


title: Predmet C-865/19: Rješenje predsjednika šestog vijeća Suda od 30. studenoga 2020. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Tribunal d'instance de Rennes – Francuska) – Caisse de Crédit Mutuel Le Mans Pontlieue/OG

text:
               19.4.2021

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 138/28

      Rješenje predsjednika šestog vijeća Suda od 30. studenoga 2020. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Tribunal d'instance de Rennes – Francuska) – Caisse de Crédit Mutuel Le Mans Pontlieue/OG
      (Predmet C-865/19) (1)

      (2021/C 138/34)
      Jezik postupka: francuski
      Predsjednik šestog vijeća odredio je brisanje predmeta.

         (1)  SL C 54, 17. 2. 2020.


title: Predmet T-55/21: Tužba podnesena 29. siječnja 2021. – Stadtwerke Leipzig/Komisija

text:
               19.4.2021

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 138/37

      Tužba podnesena 29. siječnja 2021. – Stadtwerke Leipzig/Komisija
      (Predmet T-55/21)
      (2021/C 138/48)
      Jezik postupka: njemački

         Stranke

         Tužitelj: Stadtwerke Leipzig GmbH (Leipzig, Njemačka) (zastupnici: I. Zenke i T. Heymann, odvjetnici)

         Tuženik: Europska komisija

         Tužbeni zahtjev

      Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

                  —

                  poništi tuženikovu odluku od 17. rujna 2019. o proglašenju koncentracije E.ON i innogy spojivom s unutarnjim tržištem, predmet M.8870 (SL 2020., C 379, str. 16.);

                  —

                  naloži tuženiku da dostavi spise predmeta M.8870 i M.8871 koji se odnose na komunikaciju između tuženika i stranaka koncentracije prije i tijekom postupka koncentracije, na zasebno obavješćivanje o pojedinim dijelovima transakcije i na promjenu mišljenja tuženika tijekom postupka;

                  —

                  naloži tuženiku snošenje troškova postupka, uključujući i odvjetničkih i putnih troškova nastalih tužitelju u ovom postupku.

         Tužbeni razlozi i glavni argumenti

      Tužba se zasniva na tri tužbena razloga, koji su u bitnome slični ili identični onima iz predmeta T-53/21, EVH/Komisija.


title: Predmet T-60/21: Tužba podnesena 29. siječnja 2021. – Naturstrom/Komisija

text:
               19.4.2021

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 138/39

      Tužba podnesena 29. siječnja 2021. – Naturstrom/Komisija
      (Predmet T-60/21)
      (2021/C 138/52)
      Jezik postupka: njemački

         Stranke

         Tužitelj: Naturstrom AG (Düsseldorf, Njemačka) (zastupnici: I. Zenke i T. Heymann, odvjetnici)

         Tuženik: Europska komisija

         Tužbeni zahtjev

      Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

                  —

                  poništi tuženikovu odluku od 17. rujna 2019. o proglašenju koncentracije E.ON i innogy spojivom s unutarnjim tržištem, predmet M.8870 (SL 2020., C 379, str. 16.;

                  —

                  naloži tuženiku da dostavi spise predmeta M.8870 i M.8871 koji se odnose na komunikaciju između tuženika i stranaka koncentracije prije i tijekom postupka koncentracije, na zasebno obavješćivanje o pojedinim dijelovima transakcije i na promjenu mišljenja tuženika tijekom postupka;

                  —

                  naloži tuženiku snošenje troškova postupka, uključujući i odvjetničkih i putnih troškova nastalih tužitelju u ovom postupku.

         Tužbeni razlozi i glavni argumenti

      Tužba se zasniva na tri tužbena razloga, koji su u biti slični ili identični onima iz predmeta T 53/21, EVH/Komisija.


title: Predmet T-65/21: Tužba podnesena 29. siječnja 2021. – enercity/Komisija

text:
               19.4.2021

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 138/42

      Tužba podnesena 29. siječnja 2021. – enercity/Komisija
      (Predmet T-65/21)
      (2021/C 138/57)
      Jezik postupka: njemački

         Stranke

         Tužitelj: enercity AG (Hannover, Njemačka) (zastupnik: C. Schalast, odvjetnik)

         Tuženik: Europska komisija

         Tužbeni zahtjev

      Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

                  —

                  poništi odluku tuženika br. M.8870 od 17. rujna 2019.;

                  —

                  u skladu s člankom 68. stavkom 5. Poslovnika Općeg suda i uzimajući u obzir njihovu materijalnu povezanost, postupak spoji s tužbama o istoj odluci M.8870 radi donošenja zajedničke odluke kojom se završava postupak;

                  —

                  naloži tuženiku snošenje troškova postupka.

         Tužbeni razlozi i glavni argumenti

      Tužba protiv odluke Komisije od 17. rujna 2019. o proglašenju koncentracije E.ON i innogy spojivom s unutarnjim tržištem, predmet M.8870 (SL 2020., C 379, str. 16.), zasniva se na jednom razlogu, koji je u biti sličan ili identičan tužbenom razlogu istaknutom u predmetu T 63/21, Stadtwerke Frankfurt am Main/Komisija.


title: Predmet T-93/21: Tužba podnesena 13. veljače 2021. – Creaticon/EUIPO – Paul Hartmann (SK SKINTEGRA THE RARE MOLECULE)

text:
               19.4.2021

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 138/46

      Tužba podnesena 13. veljače 2021. – Creaticon/EUIPO – Paul Hartmann (SK SKINTEGRA THE RARE MOLECULE)
      (Predmet T-93/21)
      (2021/C 138/62)
      Jezik postupka: engleski

         Stranke

         Tužitelj: Creaticon d.o.o. (Zagreb, Hrvatska) (zastupnik: P. Krmpotić, odvjetnik)

         Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO)

         Druga stranka pred žalbenim vijećem: Paul Hartmann AG (Heidenheim, Njemačka)

         Podaci o postupku pred EUIPO-om

         Nositelj spornog žiga: tužitelj pred Općim sudom

         Predmetni sporni žig: međunarodna registracija u kojoj je naznačena Europska unija za figurativni žig SK SKINTEGRA THE RARE MOLECULE – međunarodna registracija u kojoj je naznačena Europska unija br. 1 424 199

         Postupak pred EUIPO-om: postupak povodom prigovora

         Pobijana odluka: odluka petog žalbenog vijeća EUIPO-a od 2. prosinca 2020. u predmetu R 847/2020-5

         Tužbeni zahtjev

      Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

                  —

                  dopusti registraciju žiga br. 1 424 199 za relevantne proizvode iz razreda 3.;

                  —

                  podredno, poništi pobijanu odluku;

                  —

                  naloži EUIPO-u snošenje tužiteljevih troškova.

         Tužbeni razlozi

                  —

                  povreda članka 8. stavka 1. točke (b) Uredbe (EU) 2017/1001 Europskog parlamenta i Vijeća;

                  —

                  povreda načela jednakog postupanja i pravne sigurnosti.


title: Predmet T-95/21: Tužba podnesena 15. veljače 2021. – Portugal/Komisija

text:
               19.4.2021

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 138/47

      Tužba podnesena 15. veljače 2021. – Portugal/Komisija
      (Predmet T-95/21)
      (2021/C 138/63)
      Jezik postupka: portugalski

         Stranke

         Tužitelj: Republika Portugal (Lisabon, Portugal) (zastupnici: L. Inez Fernandes, P. Barros da Costa, M. J. Marques, L. Borrego i A. M. Soares de Freitas, agenti, uz asistenciju M. Gorjão-Henriquesa i A. Saavedre, odvjetnika)

         Tuženik: Europska komisija

         Tužbeni zahtjev

      Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

                  —

                  naloži unošenje u spis dokumenata iz upravnog postupka koji je doveo do donošenja pobijane odluke, u skladu s onim što se ovim postupku traži;

                  —

                  poništi članak 1. te članke 4. do 6. Odluke Europske komisije C(2020) 8550 final od 4. prosinca 2020.„o programu potpore SA.21259 (2018/C) (ex2018/NN) koji je proveo Portugal za slobodnu zonu Madeire (ZFM) — Program III.”;

                  —

                  naloži Europskoj komisiji snošenje troškova.

         Tužbeni razlozi i glavni argumenti

      U prilog osnovanosti tužbe tužitelj ističe sedam tužbenih razloga.

                  1.

                  Prvi tužbeni razlog, koji se temelji na pogrešci koja se tiče prava jer je sporna mjera opća i neselektivna zbog čega ne čini javnu potporu u smislu članka 107. stavka 1. UFEU-a.

                  2.

                  Drugi tužbeni razlog, koji se temelji na tome da Komisija u svakom slučaju nije dokazala da je ispunjen kriterij narušavanja tržišnog natjecanja i utjecaja na trgovinu među državama članicama.

                  3.

                  Treći tužbeni razlog, koji se temelji na pogrešci koja se tiče prava u vezi s primjenom članka 108. UFEU-a i članaka 21. do 23. Uredbe (EU) 2015/1589 jer je riječ o postojećim potporama.

                  4.

                  Četvrti tužbeni razlog, koji se temelji na pogrešci koja se tiče prava u odluci, s obzirom na to da je Program III. slobodne zone Madeire (ZFM) proveden u skladu s Komisijinim odlukama iz 2007. i 2013. i u skladu s člancima 107. i 108. UFEU-a.

                  5.

                  Peti tužbeni razlog, koji se temelji na pogrešci koja se tiče činjenica iz odluke i/ili na nedostatnosti obrazloženja te odluke, s obzirom na to da su zahtjevi poreznog sustava i njegova revizija koju provode nacionalna tijela adekvatni za nadzor Programa III. ZFM-a.

                  6.

                  Šesti tužbeni razlog, koji se temelji na pogrešci koja se tiče činjenica iz odluke i/ili na nedostatnosti obrazloženja te odluke jer je Republika Portugal provela kontrolu zahtjeva stvaranja/održavanja radnih mjesta.

                  7.

                  Sedmi tužbeni razlog, koji se temelji na povredi općih načela prava Unije. Tužitelj se u tužbi, među ostalim, poziva na povredu prava obrane, povredu načelâ pravne sigurnosti i dobre uprave te na nedostatak obrazloženja.


title: Predmet C-586/16 P: Presuda Suda (četvrto vijeće) od 25. ožujka 2021. – Sun Pharmaceutical Industries Ltd, prije Ranbaxy Laboratories Ltd, Ranbaxy (UK) Ltd/Europska komisija („Žalba – Tržišno natjecanje – Zabranjeni sporazumi – Lijekovi – Tržište antidepresiva (citalopram) – Sporazumi o mirnom rješavanju sporova koji se odnose na patente za postupak koje su sklopili proizvođač izvornih lijekova nositelj tih patenata i proizvođači generičkih lijekova – Članak 101. UFEU-a – Potencijalno tržišno natjecanje – Ograničenje s obzirom na cilj – Kvalifikacija – Izračun iznosa novčane kazne”)

text:
               31.5.2021

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 206/2

      Presuda Suda (četvrto vijeće) od 25. ožujka 2021. – Sun Pharmaceutical Industries Ltd, prije Ranbaxy Laboratories Ltd, Ranbaxy (UK) Ltd/Europska komisija
      (Predmet C-586/16 P) (1)

      („Žalba - Tržišno natjecanje - Zabranjeni sporazumi - Lijekovi - Tržište antidepresiva (citalopram) - Sporazumi o mirnom rješavanju sporova koji se odnose na patente za postupak koje su sklopili proizvođač izvornih lijekova nositelj tih patenata i proizvođači generičkih lijekova - Članak 101. UFEU-a - Potencijalno tržišno natjecanje - Ograničenje s obzirom na cilj - Kvalifikacija - Izračun iznosa novčane kazne”)
      (2021/C 206/02)
      Jezik postupka: engleski

         Stranke

         Žalitelji: Sun Pharmaceutical Industries Ltd, prije Ranbaxy Laboratories Ltd, Ranbaxy (UK) Ltd (zastupnici: R. Vidal, solicitor, B. Kennelly, QC i L. Penny, solicitor)

         Druga stranka u postupku: Europska komisija (zastupnici: F. Castilla Contreras, T. Vecchi, B. Mongin i C. Vollrath, agenti, uz asistenciju B. Rayment, D. Bailey, barristers, G. Peretz, QC, i S. Kingston, SC)

         Intervenijent u potporu drugoj stranci u postupku: Ujedinjena Kraljevina Velike Britanije i Sjeverne Irske (zastupnici: u početku D. Guðmundsdóttir, Z. Lavery i D. Robertson, agenti, uz asistenciju J. Holmes, QC, zatim D. Guðmundsdóttir, agent, uz asistenciju J. Holmes, QC)

         Izreka

                  1.

                  Žalba se odbija.

                  2.

                  Društvima Sun Pharmaceutical Industries Ltd i Ranbaxy (UK) Ltd nalaže se snošenje vlastitih troškova i troškova Europske komisije.

                  3.

                  Ujedinjena Kraljevina Velike Britanije i Sjeverne Irske snosit će vlastite troškove.

         (1)  SL C 30, 30. 1. 2017.


title: Predmet C-588/16 P: Presuda Suda (četvrto vijeće) od 25. ožujka 2021. – Generics (UK) Ltd/Europska komisija („Žalba – Tržišno natjecanje – Zabranjeni sporazumi – Lijekovi – Tržište antidepresiva (citalopram) – Sporazumi o mirnom rješavanju sporova koji se odnose na patente za postupak koje su sklopili proizvođač izvornih lijekova nositelj tih patenata i proizvođači generičkih lijekova – Članak 101. UFEU-a – Potencijalno tržišno natjecanje – Ograničenje s obzirom na cilj – Kvalifikacija – Izračun iznosa novčane kazne”)

text:
               31.5.2021

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 206/3

      Presuda Suda (četvrto vijeće) od 25. ožujka 2021. – Generics (UK) Ltd/Europska komisija
      (Predmet C-588/16 P) (1)

      („Žalba - Tržišno natjecanje - Zabranjeni sporazumi - Lijekovi - Tržište antidepresiva (citalopram) - Sporazumi o mirnom rješavanju sporova koji se odnose na patente za postupak koje su sklopili proizvođač izvornih lijekova nositelj tih patenata i proizvođači generičkih lijekova - Članak 101. UFEU-a - Potencijalno tržišno natjecanje - Ograničenje s obzirom na cilj - Kvalifikacija - Izračun iznosa novčane kazne”)
      (2021/C 206/03)
      Jezik postupka: engleski

         Stranke

         Žalitelj: Generics (UK) Ltd (zastupnici: I. Vandenborre, advocaat, T. Goetz, Rechtsanwalt, i M. M. Brealey, QC)

         Druga stranka u postupku: Europska komisija (zastupnici: F. Castilla Contreras, T. Vecchi i B. Mongin i C. Vollrath, agenti, uz asistenciju B. Rayment i D. Bailey, barristers, G. Peretz, QC, i S. Kingston, SC)

         Intervenijent u potporu drugoj stranci u postupku: Ujedinjena Kraljevina Velike Britanije i Sjeverne Irske (zastupnici: D. Guðmundsdóttir, Z. Lavery i D. Robertson, agenti, uz asistenciju J. Holmes, QC, a zatim D. Guðmundsdóttir, agent, uz asistenciju J. Holmes, QC)

         Izreka

                  1.

                  Žalba se odbija.

                  2.

                  Društvu Generics (UK) Ltd nalaže se snošenje vlastitih troškova i troškova Europske komisije.

                  3.

                  Ujedinjena Kraljevina Velike Britanije i Sjeverne Irske snosit će vlastite troškove.

         (1)  SL C 30 od 30. 1. 2017.


title: Predmet C-591/16 P: Presuda Suda (četvrto vijeće) od 25. ožujka 2021. – H. Lundbeck A/S, Lundbeck Ltd/Europska komisija, European Federation of Pharmaceutical Industries and Associations (EFPIA) („Žalba – Tržišno natjecanje – Zabranjeni sporazumi – Farmaceutski proizvodi – Tržište antidepresiva (citalopram) – Sporazumi o mirnom rješavanju sporova u vezi s patentima za postupak koji su sklopljeni između proizvođača izvornih lijekova nositelja tih patenata i proizvođača generičkih lijekova – Članak 101. UFEU-a – Potencijalno tržišno natjecanje – Ograničenje s obzirom na cilj – Kvalifikacija – Izračun iznosa novčane kazne – Prodaje u izravnoj ili neizravnoj vezi s povredom”)

text:
               31.5.2021

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 206/3

      Presuda Suda (četvrto vijeće) od 25. ožujka 2021. – H. Lundbeck A/S, Lundbeck Ltd/Europska komisija, European Federation of Pharmaceutical Industries and Associations (EFPIA)
      (Predmet C-591/16 P) (1)

      („Žalba - Tržišno natjecanje - Zabranjeni sporazumi - Farmaceutski proizvodi - Tržište antidepresiva (citalopram) - Sporazumi o mirnom rješavanju sporova u vezi s patentima za postupak koji su sklopljeni između proizvođača izvornih lijekova nositelja tih patenata i proizvođača generičkih lijekova - Članak 101. UFEU-a - Potencijalno tržišno natjecanje - Ograničenje s obzirom na cilj - Kvalifikacija - Izračun iznosa novčane kazne - Prodaje u izravnoj ili neizravnoj vezi s povredom”)
      (2021/C 206/04)
      Jezik postupka: engleski

         Stranke

         Žalitelji: H. Lundbeck A/S, Lundbeck Ltd (zastupnici: u početku R. Subiotto, QC, i T. Kuhn, Rechtsanwalt, a zatim R. Subiotto, QC)

         Druge stranke u postupku: Europska komisija (zastupnici: F. Castilla Contreras, T. Vecchi, B. Mongin i C. Vollrath, agenti, uz asistenciju B. Raymenta i D. Baileyja, barristers, G. Peretza, QC, i S. Kingston, SC), European Federation of Pharmaceutical Industries and Associations (EFPIA) (zastupnici: F. Carlin, barrister, i N. Niejahr, Rechtsanwältin)

         Intervenijent u potporu Europskoj komisiji: Ujedinjena Kraljevina Velike Britanije i Sjeverne Irske (zastupnici: u početku D. Guðmundsdóttir, Z. Lavery i D. Robertson, agenti, uz asistenciju J. Turnera, QC, J. Holmesa, QC, M. Demetriou, QC, i T. Sebastiana, barrister, a zatim D. Guðmundsdóttir, agent, uz asistenciju J. Turnera, QC, J. Holmesa, QC, M. Demetriou, QC, i T. Sebastiana, barrister)

         Izreka

                  1.

                  Žalba se odbija.

                  2.

                  Društvima H. Lundbeck A/S i Lundbeck Ltd nalaže se snošenje vlastitih troškova i onih Europske komisije.

                  3.

                  European Federation of Pharmaceutical Industries and Associations (EFPIA) snosi vlastite troškove.

                  4.

                  Ujedinjena Kraljevina Velike Britanije i Sjeverne Irske snosi vlastite troškove.

         (1)  SL C 30, 30. 1. 2017.


title: Predmet C-601/16 P: Presuda Suda (četvrto vijeće) od 25. ožujka 2021. – Arrow Group ApS, Arrow Generics Ltd/Europska komisija („Žalba – Tržišno natjecanje – Zabranjeni sporazumi – Lijekovi – Tržište antidepresiva (citalopram) – Sporazumi o mirnom rješavanju sporova koji se odnose na patente za postupak koje su sklopili proizvođač izvornih lijekova nositelj tih patenata i proizvođači generičkih lijekova – Članak 101. UFEU-a – Potencijalno tržišno natjecanje – Ograničenje s obzirom na cilj – Kvalifikacija – Izračun iznosa novčane kazne”)

text:
               31.5.2021

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 206/4

      Presuda Suda (četvrto vijeće) od 25. ožujka 2021. – Arrow Group ApS, Arrow Generics Ltd/Europska komisija
      (Predmet C-601/16 P) (1)

      („Žalba - Tržišno natjecanje - Zabranjeni sporazumi - Lijekovi - Tržište antidepresiva (citalopram) - Sporazumi o mirnom rješavanju sporova koji se odnose na patente za postupak koje su sklopili proizvođač izvornih lijekova nositelj tih patenata i proizvođači generičkih lijekova - Članak 101. UFEU-a - Potencijalno tržišno natjecanje - Ograničenje s obzirom na cilj - Kvalifikacija - Izračun iznosa novčane kazne”)
      (2021/C 206/05)
      Jezik postupka: engleski

         Stranke

         Žalitelji: Arrow Group ApS, Arrow Generics Ltd (zastupnici: C. Firth, S. Kon i C. Humpe, Solicitors)

         Druga stranka u postupku: Europska komisija (zastupnici: F. Castilla Contreras, T. Vecchi, B. Mongin i C. Vollrath, agenti, uz asistenciju B. Rayment i D. Bailey, barristers, G. Peretz, QC, i S. Kingston, SC)

         Intervenijent u potporu Europskoj komisiji: Ujedinjena Kraljevina Velike Britanije i Sjeverne Irske (zastupnici: D. Guðmundsdóttir, Z. Lavery i D. Robertson, agenti, uz asistenciju J. Holmes, QC, a zatim D. Guðmundsdóttir, agent, uz asistenciju J. Holmes, QC)

         Izreka

                  1)

                  Žalba se odbija.

                  2)

                  Društvima Arrow Group ApS i Arrow Generics Ltd nalaže se snošenje vlastitih troškova i troškova Europske komisije.

                  3)

                  Ujedinjena Kraljevina Velike Britanije i Sjeverne Irske snosit će vlastite troškove.

         (1)  SL C 30 od 30. 1. 2017.


title: Predmet C-611/16 P: Presuda Suda (četvrto vijeće) od 25. ožujka 2021. – Xellia Pharmaceuticals ApS, Alpharma, LLC, prije Zoetis Products LLC/Europska komisija („Žalba – Tržišno natjecanje – Zabranjeni sporazumi – Lijekovi – Tržište antidepresiva (citalopram) – Sporazumi o mirnom rješavanju sporova koji se odnose na patente za postupak koje su sklopili proizvođač izvornih lijekova nositelj tih patenata i proizvođači generičkih lijekova – Članak 101. UFEU-a – Potencijalno tržišno natjecanje – Ograničenje s obzirom na cilj – Kvalifikacija – Izračun iznosa novčane kazne – Prava obrane – Razumni rok – Gubitak dokumenata zbog proteka vremena – Opća obveza dužne pažnje – Uredba (EZ) br. 1/2003 – Članak 23. stavak 2. drugi podstavak – Gornja granica novčane kazne – Uzimanje u obzir poslovnog razdoblja koje prethodi onomu u kojem je donesena odluka Europske komisije – Posljednje puno razdoblje obavljanja uobičajene gospodarske aktivnosti”)

text:
               31.5.2021

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 206/5

      Presuda Suda (četvrto vijeće) od 25. ožujka 2021. – Xellia Pharmaceuticals ApS, Alpharma, LLC, prije Zoetis Products LLC/Europska komisija
      (Predmet C-611/16 P) (1)

      („Žalba - Tržišno natjecanje - Zabranjeni sporazumi - Lijekovi - Tržište antidepresiva (citalopram) - Sporazumi o mirnom rješavanju sporova koji se odnose na patente za postupak koje su sklopili proizvođač izvornih lijekova nositelj tih patenata i proizvođači generičkih lijekova - Članak 101. UFEU-a - Potencijalno tržišno natjecanje - Ograničenje s obzirom na cilj - Kvalifikacija - Izračun iznosa novčane kazne - Prava obrane - Razumni rok - Gubitak dokumenata zbog proteka vremena - Opća obveza dužne pažnje - Uredba (EZ) br. 1/2003 - Članak 23. stavak 2. drugi podstavak - Gornja granica novčane kazne - Uzimanje u obzir poslovnog razdoblja koje prethodi onomu u kojem je donesena odluka Europske komisije - Posljednje puno razdoblje obavljanja uobičajene gospodarske aktivnosti”)
      (2021/C 206/06)
      Jezik postupka: engleski

         Stranke

         Žalitelji: Xellia Pharmaceuticals ApS, Alpharma, LLC, prije Zoetis Products LLC (zastupnik: D.W. Hull, Solicitor)

         Druga stranka u postupku: Europska komisija (zastupnici: F. Castilla Contreras, T. Vecchi, B. Mongin i C. Vollrath, agenti, uz asistenciju B. Rayment i D. Bailey, barristers, M. G. Peretz, QC, i S. Kingston, SC)

         Intervenijent u potporu drugoj stranci u postupku: Ujedinjena Kraljevina Velike Britanije i Sjeverne Irske (zastupnici: u početku D. Guðmundsdóttir, Z. Lavery i D. Robertson, agenti, uz asistenciju J. Holmes, QC, zatim D. Guðmundsdóttir, agent, uz asistenciju J. Holmes, QC)

         Izreka

                  1.

                  Žalba se odbija.

                  2.

                  Društvima Xellia Pharmaceuticals ApS i Alpharma LLC nalaže se snošenje vlastitih troškova i troškova Europske komisije.

                  3.

                  Ujedinjena Kraljevina Velike Britanije i Sjeverne Irske snosit će vlastite troškove.

         (1)  SL C 30, 30. 1. 2017.


title: Predmet C-614/16 P: Presuda Suda (četvrto vijeće) od 25. ožujka 2021. – Merck KGaA/Europska komisija, Generics (UK) Ltd („Žalba – Tržišno natjecanje – Zabranjeni sporazumi – Lijekovi – Tržište antidepresiva (citalopram) – Sporazumi o mirnom rješavanju sporova koji se odnose na patente za postupak koje su sklopili proizvođač izvornih lijekova nositelj tih patenata i proizvođači generičkih lijekova – Članak 101. UFEU-a – Potencijalno tržišno natjecanje – Ograničenje s obzirom na cilj – Kvalifikacija – Izračun iznosa novčane kazne”)

text:
               31.5.2021

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 206/5

      Presuda Suda (četvrto vijeće) od 25. ožujka 2021. – Merck KGaA/Europska komisija, Generics (UK) Ltd
      (Predmet C-614/16 P) (1)

      („Žalba - Tržišno natjecanje - Zabranjeni sporazumi - Lijekovi - Tržište antidepresiva (citalopram) - Sporazumi o mirnom rješavanju sporova koji se odnose na patente za postupak koje su sklopili proizvođač izvornih lijekova nositelj tih patenata i proizvođači generičkih lijekova - Članak 101. UFEU-a - Potencijalno tržišno natjecanje - Ograničenje s obzirom na cilj - Kvalifikacija - Izračun iznosa novčane kazne”)
      (2021/C 206/07)
      Jezik postupka: engleski

         Stranke

         Žalitelji: Merck KGaA (zastupnici: B. Bär-Bouyssière i S. Smith, solicitors, R. Kreisberger, QC, i D. Mackersie, barrister)

         Druge stranke u postupku: Europska komisija (T. Vecchi, F. Castilla Contreras, B. Mongin i C. Vollrath, agenti, uz asistenciju M. B. Rayment i D. Bailey, barristers, M. G. Peretz, QC, i S. Kingston, SC), Generics (UK) Ltd

         Intervenijent u potporu drugoj stranci u postupku: Ujedinjena Kraljevina Velike Britanije i Sjeverne Irske (zastupnici: u početku D. Guðmundsdóttir, Z. Lavery i D. Robertson, agenti, uz asistenciju J. Holmes, QC, zatim D. Guðmundsdóttir, agent, uz asistenciju J. Holmes, QC)

         Izreka

                  1)

                  Žalba se odbija.

                  2)

                  Društvu Merck KGaA nalaže se snošenje vlastitih troškova i troškova Europske komisije.

                  3)

                  Ujedinjena Kraljevina Velike Britanije i Sjeverne Irske snosit će vlastite troškove.

         (1)  SL C 30 od 30. 1. 2017.


title: Predmet C-501/18: Presuda Suda (četvrto vijeće) od 25. ožujka 2021. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Administrativen sad Sofia-grad – Bugarska) – BT/Balgarska Narodna Banka („Zahtjev za prethodnu odluku – Sustavi osiguranja depozita – Direktiva 94/19/EZ – Članak 1. točka 3. podtočka i. – Članak 7. stavak 6. – Članak 10. stavak 1. – Pojam „nedostupan depozit” – Utvrđivanje nedostupnosti depozita – Nadležno tijelo – Pravo deponenta na naknadu – Ugovorna odredba koja se protivi Direktivi 94/19 – Načelo nadređenosti prava Unije – Europski sustav financijskog nadzora – Europsko nadzorno tijelo za bankarstvo (EBA) – Uredba (EU) br. 1093/2010 – Članak 1. stavak 2. – Članak 4. točka 2. podtočka iii. – Članak 17. stavak 3. – Preporuka EBA-e nacionalnom nadzornom tijelu za bankarstvo o mjerama potrebnima za usklađivanje s Direktivom 94/19 – Pravni učinci – Valjanost – Restrukturiranje i likvidacija kreditnih institucija – Direktiva 2001/24/EZ – Članak 2. sedma alineja – Pojam „mjere restrukturiranja” – Usklađenost s člankom 17. stavkom 1. i člankom 52. stavkom 1. Povelje Europske unije o temeljnim pravima – Odgovornost država članica u slučaju povrede prava Unije – Pretpostavke – Dovoljno ozbiljna povreda prava Unije – Postupovna autonomija država članica – Načelo lojalne suradnje – Članak 4. stavak 3. UEU-a – Načela ekvivalentnosti i djelotvornosti”)

text:
               31.5.2021

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 206/6

      Presuda Suda (četvrto vijeće) od 25. ožujka 2021. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Administrativen sad Sofia-grad – Bugarska) – BT/Balgarska Narodna Banka
      (Predmet C-501/18) (1)

      („Zahtjev za prethodnu odluku - Sustavi osiguranja depozita - Direktiva 94/19/EZ - Članak 1. točka 3. podtočka i. - Članak 7. stavak 6. - Članak 10. stavak 1. - Pojam „nedostupan depozit” - Utvrđivanje nedostupnosti depozita - Nadležno tijelo - Pravo deponenta na naknadu - Ugovorna odredba koja se protivi Direktivi 94/19 - Načelo nadređenosti prava Unije - Europski sustav financijskog nadzora - Europsko nadzorno tijelo za bankarstvo (EBA) - Uredba (EU) br. 1093/2010 - Članak 1. stavak 2. - Članak 4. točka 2. podtočka iii. - Članak 17. stavak 3. - Preporuka EBA-e nacionalnom nadzornom tijelu za bankarstvo o mjerama potrebnima za usklađivanje s Direktivom 94/19 - Pravni učinci - Valjanost - Restrukturiranje i likvidacija kreditnih institucija - Direktiva 2001/24/EZ - Članak 2. sedma alineja - Pojam „mjere restrukturiranja” - Usklađenost s člankom 17. stavkom 1. i člankom 52. stavkom 1. Povelje Europske unije o temeljnim pravima - Odgovornost država članica u slučaju povrede prava Unije - Pretpostavke - Dovoljno ozbiljna povreda prava Unije - Postupovna autonomija država članica - Načelo lojalne suradnje - Članak 4. stavak 3. UEU-a - Načela ekvivalentnosti i djelotvornosti”)
      (2021/C 206/08)
      Jezik postupka: bugarski

         Sud koji je uputio zahtjev

      Administrativen sad Sofia-grad

         Stranke glavnog postupka

         Tužitelj: BT

         Tuženik: Balgarska Narodna Banka

         Izreka

                  1.

                  Članak 7. stavak 6. Direktive 94/19/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 30. svibnja 1994. o sustavima osiguranja depozita, kako je izmijenjena Direktivom 2009/14/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 11. ožujka 2009., treba tumačiti na način da u njemu predviđeno pravo deponenta na naknadu obuhvaća isključivo isplatu njegovih nedostupnih depozita posredstvom sustava osiguranja depozita, u iznosu utvrđenom u članku 7. stavku 1.a te direktive, kako je izmijenjena Direktivom 2009/14 nakon što nadležno nacionalno tijelo utvrdi nedostupnost depozita koje drži dotična kreditna institucija, u skladu s člankom 1. točkom 3. podtočkom i. navedene direktive, kako je izmijenjena Direktivom 2009/14, tako da njezin članak 7. stavak 6. ne daje navedenom deponentu i pravo na naknadu štete pretrpljene zbog nepravodobne isplate osiguranog iznosa svih njegovih depozita odnosno zbog manjkavog nadzora nadležnih nacionalnih tijela nad kreditnom institucijom čiji su depoziti postali nedostupni.

                  2.

                  Odredbe članka 1. točke 3. podtočke i., članka 7. stavka 6. i članka 10. stavka 1. Direktive 94/19, kako je izmijenjena Direktivom 2009/14, treba tumačiti na način da im se protivi nacionalni propis ili ugovorna odredba na temelju kojih depozit pri kreditnoj instituciji čija su plaćanja obustavljena postaje naplativ tek nakon što joj nadležno tijelo oduzme odobrenje za rad, pod uvjetom da je deponent izričito zatražio isplatu tog depozita. Na temelju načela nadređenosti prava Unije, svaki nacionalni sud kojemu je podnesena tužba za naknadu štete navodno prouzročene isplatom osiguranog iznosa navedenog depozita izvan roka predviđenog u članku 10. stavku 1. te direktive, kako je izmijenjena Direktivom 2009/14, dužan je, prilikom odlučivanja o toj tužbi, izuzeti iz primjene spomenuti nacionalni propis odnosno ugovornu odredbu.

                  3.

                  Članak 17. stavak 3. Uredbe (EU) br. 1093/2010 Europskog parlamenta i Vijeća od 24. studenoga 2010. o osnivanju europskog nadzornog tijela (Europskog nadzornog tijela za bankarstvo), kojom se izmjenjuje Odluka br. 716/2009/EZ i stavlja izvan snage Odluka Komisije 2009/78/EZ u vezi s uvodnom izjavom 27. te uredbe treba tumačiti na način da nacionalni sud – prilikom rješavanja spora koji se pred njim vodi – mora uzeti u obzir preporuku koju je Europsko nadzorno tijelo za bankarstvo donijelo na temelju te odredbe, osobito kada postupa po tužbi za utvrđivanje odgovornosti države članice za štetu koju je prouzročila pojedincu neprimjenom odnosno nepravilnom ili nedostatnom primjenom prava Unije zbog čega je pokrenut istražni postupak po završetku kojeg je donesena preporuka. Pojedinci oštećeni povredom prava Unije koja je utvrđena u navedenoj preporuci, čak i ako nisu njezini adresati, moraju moći pozvati se na nju pred nadležnim nacionalnim sudovima kako bi se utvrdila odgovornost dotične države članice za spomenutu povredu prava Unije.
                  Preporuka EBA/REC/2014/02 Europskog nadzornog tijela za bankarstvo od 17. listopada 2014., upućena Balgarskoj narodnoj banci (Bugarska narodna banka) i Fondu za garantirane na vlogovete v bankite (Fond za osiguranje bankovnih depozita), o mjerama potrebnima za usklađivanje s Direktivom 94/19/EZ ništava je jer se u njoj odluka Balgarske narodne banke (Bugarska narodna banka) o stavljanju Korporativne targovske banke AD pod poseban nadzor i o obustavi ispunjenja njezinih obveza izjednačava s utvrđenjem nedostupnosti depozita u smislu članka 1. točke 3. podtočke i. Direktive 94/19, kako je izmijenjena Direktivom 2009/14.

                  4.

                  Članak 2. sedmu alineju Direktive 2001/24/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 4. travnja 2001. o restrukturiranju i likvidaciji kreditnih institucija u vezi s člankom 17. stavkom 1. i člankom 52. stavkom 1. Povelje Europske unije o temeljnim pravima treba tumačiti na način da mjera obustave plaćanja koju nacionalna središnja banka primjenjuje na kreditnu instituciju kao mjeru restrukturiranja čija je svrha očuvati ili obnoviti njezino financijsko stanje predstavlja neopravdan i neproporcionalan zahvat u ostvarivanje prava vlasništva deponenata u odnosu na navedenu instituciju ako se ne poštuje bit tog prava i ako bi se – imajući u vidu neposredni rizik od financijskih gubitaka kojima bi deponenti bili izloženi u slučaju njezina stečaja – isti rezultati mogli postići manje ograničavajućim mjerama, što je na sudu koji je uputio zahtjev da provjeri.

                  5.

                  Pravo Unije – osobito načelo odgovornosti države članice za štetu prouzročenu pojedincima povredom prava Unije, kao i načela ekvivalentnosti i djelotvornosti – treba tumačiti na način da mu se:

                              —

                              ne protivi nacionalni propis koji pravo pojedinaca na naknadu štete pretrpljene zbog povrede prava Unije uvjetuje prethodnim poništenjem upravnog akta ili propusta koji je doveo do štete, osim ako je to poništenje – čak i kada se zahtijeva za slične zahtjeve utemeljene na povredi nacionalnog prava – u praksi isključeno ili vrlo ograničeno;

                              —

                              protivi nacionalni propis koji pravo pojedinaca na naknadu štete pretrpljene zbog povrede prava Unije uvjetuje postojanjem namjere dotičnog nacionalnog tijela da počini štetu;

                              —

                              ne protivi nacionalni propis koji pravo pojedinaca na naknadu štete pretrpljene zbog povrede prava Unije uvjetuje podnošenjem dokaza o postojanju stvarne i izvjesne štete u trenutku podnošenja tužbe, ako taj uvjet, s jedne strane, nije manje povoljan od onih koji se primjenjuju na slične zahtjeve utemeljene na povredi nacionalnog prava i, s druge strane, nije uređen tako da onemogućava odnosno pretjerano otežava, s obzirom na okolnosti pojedinog slučaja, ostvarivanje navedenog prava.

                  6.

                  Načela ekvivalentnosti i djelotvornosti treba tumačiti na način da sud kojemu je podnesena tužba za naknadu štete koja se formalno temelji na odredbi nacionalnog prava o odgovornosti države za štetu prouzročenu obavljanjem upravne djelatnosti, ali u prilog čijoj su osnovanosti izneseni tužbeni razlozi koji se temelje na povredi prava Unije počinjenoj obavljanjem tih djelatnosti, nije dužan po službenoj dužnosti kvalificirati tu tužbu kao da se temelji na članku 4. stavku 3. UEU-a, pod uvjetom da ga mjerodavne odredbe nacionalnog prava ne sprječavaju u ispitivanju tužbenih razloga koji se temelje na povredi prava Unije, a istaknuti su u prilog osnovanosti te tužbe.

         (1)  SL C 364, 8. 10. 2018.


title: Predmet C-152/19 P: Presuda Suda (treće vijeće) od 25. ožujka 2021. – Deutsche Telekom AG/Europska komisija, Slovanet, a.s. („Žalba – Tržišno natjecanje – Članak 102. UFEU a – Zlouporaba vladajućeg položaja – Slovačko tržište širokopojasnih internetskih usluga – Regulatorna obveza pružanja pristupa lokalnoj petlji za operatore sa značajnom tržišnom snagom – Uvjeti koje je povijesni operator utvrdio za izdvojeni pristup drugih operatora lokalnoj petlji – Nužnost pristupa – Pripisivanje postupanja društva kćeri društvu majci – Prava obrane”)

text:
               31.5.2021

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 206/8

      Presuda Suda (treće vijeće) od 25. ožujka 2021. – Deutsche Telekom AG/Europska komisija, Slovanet, a.s.
      (Predmet C-152/19 P) (1)

      („Žalba - Tržišno natjecanje - Članak 102. UFEU a - Zlouporaba vladajućeg položaja - Slovačko tržište širokopojasnih internetskih usluga - Regulatorna obveza pružanja pristupa lokalnoj petlji za operatore sa značajnom tržišnom snagom - Uvjeti koje je povijesni operator utvrdio za izdvojeni pristup drugih operatora lokalnoj petlji - Nužnost pristupa - Pripisivanje postupanja društva kćeri društvu majci - Prava obrane”)
      (2021/C 206/09)
      Jezik postupka: njemački

         Stranke

         Žalitelj: Deutsche Telekom AG (zastupnici: D. Schroeder i K. Apel, Rechtsanwälte)

         Druge stranke u žalbenom postupku: Europska komisija (zastupnici: M. Kellerbauer, M. Farley, L. Malferrari, C. Vollrath i L. Wildpanner, agenti), Slovanet, a.s. (zastupnik: P. Tisaj, advokát)

         Izreka

                  1.

                  Žalba se odbija.

                  2.

                  Društvo Deutsche Telekom AG snosit će, osim vlastitih troškova, i troškove Komisije.

         (1)  SL C 164, 13. 5. 2019.


title: Predmet C-165/19 P: Presuda Suda (treće vijeće) od 25. ožujka 2021. – Slovak Telekom, a.s./Europska komisija, Slovanet, a.s. („Žalba – Tržišno natjecanje – Članak 102. UFEU a – Zlouporaba vladajućeg položaja – Slovačko tržište širokopojasnih internetskih usluga – Regulatorna obveza pružanja pristupa lokalnoj petlji za operatore sa značajnom tržišnom snagom – Uvjeti koje je povijesni operator utvrdio za izdvojeni pristup drugih operatora lokalnoj petlji – Nužnost pristupa – Istiskivanje marži – Troškovi – Konkurent koji je barem jednako učinkovit kao poduzetnik u vladajućem položaju – Prava obrane”)

text:
               31.5.2021

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 206/9

      Presuda Suda (treće vijeće) od 25. ožujka 2021. – Slovak Telekom, a.s./Europska komisija, Slovanet, a.s.
      (Predmet C-165/19 P) (1)

      („Žalba - Tržišno natjecanje - Članak 102. UFEU a - Zlouporaba vladajućeg položaja - Slovačko tržište širokopojasnih internetskih usluga - Regulatorna obveza pružanja pristupa lokalnoj petlji za operatore sa značajnom tržišnom snagom - Uvjeti koje je povijesni operator utvrdio za izdvojeni pristup drugih operatora lokalnoj petlji - Nužnost pristupa - Istiskivanje marži - Troškovi - Konkurent koji je barem jednako učinkovit kao poduzetnik u vladajućem položaju - Prava obrane”)
      (2021/C 206/10)
      Jezik postupka: engleski

         Stranke

         Žalitelj: Slovak Telekom, a.s. (zastupnici: D. Geradin, odvjetnik, R. O'Donoghue, QC)

         Druge stranke u žalbenom postupku: Europska komisija (zastupnici: M. Farley, M. Kellerbauer, L. Malferrari, C. Vollrath i L. Wildpanner, agenti), Slovanet, a.s. (zastupnik: P. Tisaj, advokát)

         Izreka

                  1.

                  Žalba se odbija.

                  2.

                  Društvo Slovak Telekom a.s. snosit će, osim vlastitih, i troškove Komisije.

         (1)  SL C 148, 29. 4. 2019.


title: Predmet C-307/19: Presuda Suda (prvo vijeće) od 25. ožujka 2021. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Visoki trgovački sud Republike Hrvatske – Hrvatska) – Obala i lučice d. o. o./NLB Leasing d. o. o. („Zahtjev za prethodnu odluku – Mjerodavno pravo – Uredba (EZ) br. 864/2007 i Uredba (EZ) br. 593/2008 – Područje primjene ratione temporis – Nenadležnost Suda – Članak 94. Poslovnika Suda – Pravosudna suradnja u građanskim stvarima – Uredba (EU) br. 1215/2012 – Članak 1. stavak 1. – Materijalno područje primjene – Pojam „građansk[a] i trgovačk[a] [stvar]” – Članak 7. točka 1. – Pojmovi „[stvari] povezan[e] s ugovorom” i „pružanje usluga” – Članak 24. točka 1. – Pojam „najam/zakup nekretnina” – Uredba (EZ) br. 1393/2007 – Dostava sudskih i izvansudskih pismena – Javni bilježnici koji postupaju u okviru ovršnih postupaka – Postupak radi naplate dnevne karte za parkiranje vozila na parkirališnom mjestu koje se nalazi na javnoj prometnoj površini”)

text:
               31.5.2021

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 206/9

      Presuda Suda (prvo vijeće) od 25. ožujka 2021. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Visoki trgovački sud Republike Hrvatske – Hrvatska) – Obala i lučice d. o. o./NLB Leasing d. o. o.
      (Predmet C-307/19) (1)

      („Zahtjev za prethodnu odluku - Mjerodavno pravo - Uredba (EZ) br. 864/2007 i Uredba (EZ) br. 593/2008 - Područje primjene ratione temporis - Nenadležnost Suda - Članak 94. Poslovnika Suda - Pravosudna suradnja u građanskim stvarima - Uredba (EU) br. 1215/2012 - Članak 1. stavak 1. - Materijalno područje primjene - Pojam „građansk[a] i trgovačk[a] [stvar]” - Članak 7. točka 1. - Pojmovi „[stvari] povezan[e] s ugovorom” i „pružanje usluga” - Članak 24. točka 1. - Pojam „najam/zakup nekretnina” - Uredba (EZ) br. 1393/2007 - Dostava sudskih i izvansudskih pismena - Javni bilježnici koji postupaju u okviru ovršnih postupaka - Postupak radi naplate dnevne karte za parkiranje vozila na parkirališnom mjestu koje se nalazi na javnoj prometnoj površini”)
      (2021/C 206/11)
      Jezik postupka: hrvatski

         Sud koji je uputio zahtjev

      Visoki trgovački sud Republike Hrvatske

         Stranke glavnog postupka

         Tužitelj: Obala i lučice d. o. o

         Tuženik: NLB Leasing d. o. o.

         Izreka

                  1.

                  Članak 1. stavak 1. Uredbe (EU) br. 1215/2012 Europskog parlamenta i Vijeća od 12. prosinca 2012. o [sudskoj] nadležnosti, priznavanju i izvršenju sudskih odluka u građanskim i trgovačkim stvarima treba tumačiti na način da pojam „građansk[a] i trgovačk[a] [stvar]”, u smislu te odredbe, obuhvaća postupak za naplatu naknade za dnevnu kartu za parkiranje na označenom parkirališnom mjestu koje se nalazi na javnoj prometnoj površini, a koji je pokrenulo društvo koje je jedinica lokalne samouprave ovlastila za upravljanje takvim parkirališnim mjestima.

                  2.

                  Članak 24. točku 1. Uredbe br. 1215/2012 treba tumačiti na način da pojam „najam/zakup nekretnine”, u smislu te odredbe, ne obuhvaća postupak za naplatu naknade za dnevnu kartu za parkiranje na označenom parkirališnom mjestu koje se nalazi na javnoj prometnoj površini.

                  3.

                  Članak 7. točku 1. Uredbe br. 1215/2012 treba tumačiti na način, s jedne strane, da pojam „[stvari] povezan[e] s ugovorom”, u smislu te odredbe, obuhvaća postupak naplate naknade koja proizlazi iz ugovora čiji je predmet parkiranje na jednom od označenih parkirališnih mjesta koja se nalaze na javnoj prometnoj površini, koja organizira i kojima upravlja društvo koje je ovlašteno u tu svrhu i, s druge strane, da taj ugovor predstavlja ugovor o pružanju usluga u smislu članka 7. točke 1. podtočke (b) druge alineje te uredbe.

         (1)  SL C 263, 5. 8. 2019.


title: Spojeni predmeti C-517/19 P i C-518/19 P: Presuda Suda (treće vijeće) od 25. ožujka 2021. – Maria Alvarez y Bejarano i dr./Europska komisija, Vijeće Europske unije, Europski parlament („Žalba – Javna služba – Pravilnik o osoblju za dužnosnike Europske unije – Reforma Pravilnika o osoblju – Uredba (EU, Euratom) br. 1023/2013 – Nove odredbe o naknadi godišnjih putnih troškova i o dodjeli vremena za putovanje – Veza sa statusom osobe koja živi u inozemstvu ili osobe koja boravi u stranoj državi – Prigovor nezakonitosti – Načela jednakog postupanja i proporcionalnosti – Intenzitet sudskog nadzora”)

text:
               31.5.2021

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 206/10

      Presuda Suda (treće vijeće) od 25. ožujka 2021. – Maria Alvarez y Bejarano i dr./Europska komisija, Vijeće Europske unije, Europski parlament
      (Spojeni predmeti C-517/19 P i C-518/19 P) (1)

      („Žalba - Javna služba - Pravilnik o osoblju za dužnosnike Europske unije - Reforma Pravilnika o osoblju - Uredba (EU, Euratom) br. 1023/2013 - Nove odredbe o naknadi godišnjih putnih troškova i o dodjeli vremena za putovanje - Veza sa statusom osobe koja živi u inozemstvu ili osobe koja boravi u stranoj državi - Prigovor nezakonitosti - Načela jednakog postupanja i proporcionalnosti - Intenzitet sudskog nadzora”)
      (2021/C 206/12)
      Jezik postupka: francuski

         Stranke

         Žalitelji: Bejarano, María Álvarez y Bejarano, Ana-Maria Enescu, Lucian Micu, Angelica Livia Salanta, Svetla Shulga, Soldimar Urena de Poznanski, Angela Vakalis, Luz Anamaria Chu, Marli Bertolete, María Castro Capcha, Hassan Orfe El, Evelyne Vandevoorde (C-517/19 P), Jakov Ardalic, Liliana Bicanova, Monica Brunetto, Claudia Istoc, Sylvie Jamet, Despina Kanellou, Christian Stouraitis, Abdelhamid Azbair, Abdel Bouzanih, Bob Kitenge Ya Musenga, El Miloud Sadiki, Cam Tran Thi (C-518/19 P) (zastupnici: S. Orlandi i T. Martin, odvjetnici)

         Druge stranke u postupku: Europska komisija (C-517/19 P) (zastupnici: G. Gattinara i B. Mongin, agenti), Vijeće Europske unije (C-518/19 P) (zastupnici: M. Bauer i R. Meyer, agenti), Europski parlament (C-517/19 i C-518/19) (zastupnici: C. González Argüelles i E. Taneva, agenti)

         Izreka

                  1.

                  Odbijaju se žalbe u predmetima C-517/19 P i C-518/19 P.

                  2.

                  María Álvarez y Bejarano, Ana-Maria Enescu, Angelica Livia Salanta, Svetla Shulga, Soldimar Urena de Poznanski, Angela Vakalis, Luz Anamaria Chu, Marli Bertolete, María Castro Capcha, Evelyne Vandevoorde, Lucian Micu i Hassan Orfe El snose vlastite troškove kao i troškove Europske komisije, koji se odnose na žalbu u predmetu C-517/19 P.

                  3.

                  Jakov Ardalic, Christian Stouraitis, Abdelhamid Azbair, Abdel Bouzanih, Bob Kitenge Ya Musenga, El Miloud Sadiki, Cam Tran Thi, Liliana Bicanova, Monica Brunetto, Claudia Istoc, Sylvie Jamet i Despina Kanellou snose vlastite troškove kao i troškove Vijeća Europske unije, koji se odnose na žalbu u predmetu C-518/19 P.

                  4.

                  Vijeće Europske unije snosi vlastite troškove koji se odnose na žalbu u predmetu C-517/19 P.

                  5.

                  Europski parlament snosi vlastite troškove koji se odnose na žalbe u predmetima C-517/19 P i C-518/19 P.

         (1)  SL C 357, 21. 10. 2019.


title: Predmet C-565/19 P: Presuda Suda (šesto vijeće) od 25. ožujka 2021. – Armando Carvalho i dr./Europski parlament, Vijeće Europske unije („Žalba – Tužba za poništenje i za naknadu štete – Okoliš – Paket mjera za klimu i energiju do 2030. godine – Članak 263. četvrti stavak UFEU-a – Nepostojanje osobnog utjecaja”)

text:
               31.5.2021

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 206/11

      Presuda Suda (šesto vijeće) od 25. ožujka 2021. – Armando Carvalho i dr./Europski parlament, Vijeće Europske unije
      (Predmet C-565/19 P) (1)

      („Žalba - Tužba za poništenje i za naknadu štete - Okoliš - Paket mjera za klimu i energiju do 2030. godine - Članak 263. četvrti stavak UFEU-a - Nepostojanje osobnog utjecaja”)
      (2021/C 206/13)
      Jezik postupka: engleski

         Stranke

         Žalitelji: Armando Carvalho, Diogo Carvalho, Ildebrando Conceição, Alfredo Sendim, Joaquim Caxeiro, Renaud Feschet, Guylaine Feschet, Gabriel Feschet, Maurice Feschet, Geneviève Gassin, Roba Waku Guya, Fadhe Hussein Tache, Sado Guyo, Issa Guyo, Jibril Guyo, Adanoor Guyo, Mohammed Guyo, Petru Vlad, Ana Tricu, Petru Arin Vlad, Maria Ioana Vlad, Andrei Nicolae Vlad, Giorgio Davide Elter, Sara Burland, Soulail Elter, Alice Elter, Rosa Elter, Maria Elter, Maike Recktenwald, Michael Recktenwald, Lueke Recktenwald, Petero Qaloibau, Melania Cironiceva, Katarina Dimoto, Petero Jnr Qaloibau, Elisabeta Tokalau, Sáminuorra (zastupnici: G. Winter, professor, H. Leith, Barrister, R. Verheyen, Rechtsanwältin)

         Druge stranke u postupku: Europski parlament (zastupnici: M. Peternel, C. Ionescu Dima i A. Tamás, agenti), Vijeće Europske unije (zastupnici: M. Moore i K. Michoel, agenti)

         Intervenijent u potporu Europskom parlamentu i Vijeću Europske unije: Europska komisija (zastupnici: A. C. Becker i J.-F. Brakeland, agenti)

         Izreka

                  1.

                  Žalba se odbija.

                  2.

                  Armandu Carvalhu i 36 drugih tužitelja čija se imena nalaze u prilogu ovoj presudi nalaže se da uz vlastite troškove snose i troškove Europskog parlamenta i Vijeća Europske unije.

                  3.

                  Europska komisija snosi vlastite troškove.

         (1)  SL C 372, 4. 11. 2019.


title: Predmet C-856/19: Presuda Suda (šesto vijeće) od 25. ožujka 2021. – Europska komisija/Mađarska („Povreda obveze države članice – Članak 258. UFEU-a – Direktiva 2011/64/EU – Članak 10. stavci 2. i 3. – Trošarine koje se primjenjuju na prerađeni duhan – Opća stopa trošarine na cigarete koja je niža od najmanje propisane stope – Unutarnje poteškoće – Prijetnja ozbiljnih kršenja javnog reda – Obveza lojalne suradnje”)

text:
               31.5.2021

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 206/12

      Presuda Suda (šesto vijeće) od 25. ožujka 2021. – Europska komisija/Mađarska
      (Predmet C-856/19) (1)

      („Povreda obveze države članice - Članak 258. UFEU-a - Direktiva 2011/64/EU - Članak 10. stavci 2. i 3. - Trošarine koje se primjenjuju na prerađeni duhan - Opća stopa trošarine na cigarete koja je niža od najmanje propisane stope - Unutarnje poteškoće - Prijetnja ozbiljnih kršenja javnog reda - Obveza lojalne suradnje”)
      (2021/C 206/14)
      Jezik postupka: mađarski

         Stranke

         Tužitelj: Europska komisija (zastupnici: C. Perrin i A. Sipos, agenti)

         Tuženik: Mađarska (zastupnici: M. Z. Fehér i G. Koós, agenti)

         Izreka

                  1.

                  Primjenom, na cigarete, opće trošarine niže od 60 % ponderirane prosječne maloprodajne cijene cigareta koje su namijenjene potrošnji i naplatom trošarine niže od 115 eura na 1 000 cigareta, i to nakon isteka prijelaznog razdoblja koje je trajalo do 31. prosinca 2017., Mađarska je povrijedila obveze koje ima na temelju članka 10. stavaka 2. i 3. Direktive Vijeća 2011/64/EU od 21. lipnja 2011. o strukturi i stopama trošarine koje se primjenjuju na prerađeni duhan.

                  2.

                  Mađarskoj se nalaže snošenje troškova.

         (1)  SL C 19, 20. 1. 2020.


title: Predmet C-907/19: Presuda Suda (prvo vijeće) od 25. ožujka 2021. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Bundesfinanzhof – Njemačka) – Q-GmbH/Finanzamt Z („Zahtjev za prethodnu odluku – Direktiva 2006/112/EZ – Porez na dodanu vrijednost (PDV) – Izuzeća – Članak 135. stavak 1. točka (a) – Transakcije osiguranja i povezane usluge koje provode posrednici i zastupnici u osiguranju – Usluga pružena osiguravatelju koja se sastoji od različitih usluga – Kvalifikacija jedinstvene usluge”)

text:
               31.5.2021

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 206/12

      Presuda Suda (prvo vijeće) od 25. ožujka 2021. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Bundesfinanzhof – Njemačka) – Q-GmbH/Finanzamt Z
      (Predmet C-907/19) (1)

      („Zahtjev za prethodnu odluku - Direktiva 2006/112/EZ - Porez na dodanu vrijednost (PDV) - Izuzeća - Članak 135. stavak 1. točka (a) - Transakcije osiguranja i povezane usluge koje provode posrednici i zastupnici u osiguranju - Usluga pružena osiguravatelju koja se sastoji od različitih usluga - Kvalifikacija jedinstvene usluge”)
      (2021/C 206/15)
      Jezik postupka: njemački

         Sud koji je uputio zahtjev

      Bundesfinanzhof

         Stranke glavnog postupka

         Tužitelj: Q-GmbH

         Tuženik: Finanzamt Z

         Izreka

      Članak 135. stavak 1. točku (a) Direktive Vijeća 2006/112/EZ od 28. studenoga 2006. o zajedničkom sustavu poreza na dodanu vrijednost treba tumačiti na način da se izuzeće od poreza na dodanu vrijednost (PDV) koje se njime predviđa ne primjenjuje na usluge koje obavlja porezni obveznik, a koje obuhvaćaju stavljanje na raspolaganje proizvoda osiguranja osiguravajućem društvu i, kao pomoćnu uslugu, plasiranje tog proizvoda na tržište za račun tog društva kao i upravljanje tim sklopljenim ugovorima o osiguranju, u slučaju da sud koji je uputio zahtjev kvalificira te usluge kao jedinstvenu uslugu u pogledu PDV-a.

         (1)  SL C 87, 16. 3. 2020.


title: Predmet C-87/21: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 11. veljače 2021. uputila Curtea de Apel Cluj (Rumunjska) – NSV, NM/BT

text:
               31.5.2021

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 206/13

      Zahtjev za prethodnu odluku koji je 11. veljače 2021. uputila Curtea de Apel Cluj (Rumunjska) – NSV, NM/BT
      (Predmet C-87/21)
      (2021/C 206/16)
      Jezik postupka: rumunjski

         Sud koji je uputio zahtjev

      Curtea de Apel Cluj

         Stranke

         Žalitelji: NSV, NM

         Druga stranka u žalbenom postupku: BT

         Prethodna pitanja

                  1.

                  Treba li članak 1. stavak 2., članak 5. [i] članak 4. stavak 1. Direktive 93/13/EEZ (1) tumačiti na način da se iz nadzora ne može isključiti odredba o tečajnom riziku kojom se u naplatni ugovor, temeljen na odnosu snaga, prenosi načelo izraženo dispozitivnim pravnim pravilom koje se primjenjuje na ugovore bez naknade, što je pravno pravilo čiji je cilj osiguravanje ravnopravnosti između ugovornih strana i koje zakonodavac nije ispitao kako bi utvrdio razumnu ravnotežu između interesa trgovca i potrošača, ako je trgovac to načelo prenio a da potrošača u fazi prije sklapanja ugovora nije informirao, savjetovao i upozorio na posebnosti bankarskog proizvoda u pogledu obilježja valute kredita, kako bi potrošač mogao razumjeti ekonomske posljedice preuzete obveze?

                  2.

                  Treba li Direktivu 93/13/EEZ tumačiti na način da isključenje nije opravdano u slučaju kad postoje pokazatelji da je trgovac odredbu unio u lošoj vjeri, pri čemu je znao da primjena načela izraženog dispozitivnim pravnim pravilom može prouzročiti znatnu neravnotežu u pravima i obvezama stranaka na štetu potrošača?

         (1)  Direktiva Vijeća 93/13/EEZ od 5. travnja 1993., o nepoštenim uvjetima u potrošačkim ugovorima (SL 1993., L 95, str. 29.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 15., svezak 12., str. 24.)


title: Predmet C-132/21: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 3. ožujka 2021. uputio Fővárosi Törvényszék (Mađarska) – BE/Nemzeti Adatvédelmi és Információszabadság Hatóság

text:
               31.5.2021

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 206/13

      Zahtjev za prethodnu odluku koji je 3. ožujka 2021. uputio Fővárosi Törvényszék (Mađarska) – BE/Nemzeti Adatvédelmi és Információszabadság Hatóság
      (Predmet C-132/21)
      (2021/C 206/17)
      Jezik postupka: mađarski

         Sud koji je uputio zahtjev

      Fővárosi Törvényszék

         Stranke glavnog postupka

         Tužitelj: BE

         Tuženik: Nemzeti Adatvédelmi és Információszabadság Hatóság

         Intervenijent: Budapesti Elektromos Művek Zrt.

         Prethodna pitanja

                  1.

                  Treba li članak 77. stavak 1. i članak 79. stavak 1. [Uredbe 2016/679] (1) tumačiti na način da je upravni pravni lijek predviđen člankom 77. instrument za ostvarivanje javnih prava, a da je sudski pravni lijek predviđen člankom 79. instrument za ostvarivanje privatnih prava? U slučaju potvrdnog odgovora, treba li na temelju toga zaključiti da je nadzorno tijelo koje odlučuje o upravnim pravnim lijekovima prvenstveno nadležno za utvrđivanje postojanja povrede?

                  2.

                  U slučaju da ispitanik, koji smatra da je obradom osobnih podataka koji se odnose na njega povrijeđena Uredba 2016/679, istodobno ostvaruje svoje pravo na podnošenje pritužbe u skladu s člankom 77. stavkom 1. navedene uredbe i svoje pravo na podnošenje sudskog pravnog lijeka u skladu s člankom 79. stavkom 1. te uredbe, treba li smatrati da tumačenje koje je u skladu s člankom 47. Povelje o temeljnim pravima podrazumijeva sljedeće:

                              (a)

                              da su nadzorno tijelo i sud obvezni neovisno ispitati postojanje povrede i stoga čak mogu doći do različitih zaključaka; ili

                              (b)

                              da prednost treba dati odluci nadzornog tijela jer se odnosi na ocjenu počinjenja neke povrede, uzimajući u obzir ovlasti predviđene člankom 51. stavkom 1. Uredbe 2016/679 i ovlasti priznate člankom 58. stavkom 2. točkama (b) i (d) te uredbe?

                  3.

                  Treba li neovisnost nadzornog tijela, zajamčenu člankom 51. stavkom 1. i člankom 52. stavkom 1. Uredbe 2016/679, tumačiti na način da je navedeno tijelo prilikom vođenja i rješavanja postupka pritužbe predviđenog člankom 77. neovisno o izreci konačne presude nadležnog suda na temelju članka 79. tako da čak može donijeti različitu odluku u pogledu iste navodne povrede?

         (1)  Uredba (EU) 2016/679 Europskog parlamenta i Vijeća od 27. travnja 2016. o zaštiti pojedinaca u vezi s obradom osobnih podataka i o slobodnom kretanju takvih podataka te o stavljanju izvan snage Direktive 95/46/EZ (SL 2016, L 119, str. 1.).


title: Predmet C-133/21: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 3. ožujka 2021. uputio Efeteio Athinon (Grčka) – VP, CX, RG, TR i dr./Elliniko Dimosio

text:
               31.5.2021

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 206/14

      Zahtjev za prethodnu odluku koji je 3. ožujka 2021. uputio Efeteio Athinon (Grčka) – VP, CX, RG, TR i dr./Elliniko Dimosio
      (Predmet C-133/21)
      (2021/C 206/18)
      Jezik postupka: grčki

         Sud koji je uputio zahtjev

      Efeteio Athinon (Žalbeni sud u Ateni, Grčka)

         Stranke

         Tužitelji: VP, CX, RG, TR i dr.

         Tuženik: Elliniko Dimosio

         Prethodna pitanja

                  1.

                  Je li u skladu s člankom 4. Direktive 1999/70/EZ (1) nacionalno zakonodavstvo kao što je ono sporno u ovom slučaju koje dovodi do nejednakog postupanja u pogledu plaće na štetu radnika s ugovorima na određeno vrijeme u smislu članka 1. Direktive 1999/70/EZ u odnosu na usporedivog radnika koji je zaposlen na neodređeno vrijeme, u slučaju kad je jedini kriterij razlikovanja činjenica da poslodavac ili zakon kvalificira njihov ugovor kao ugovor o radu na određeno vrijeme?

                  2.

                  Konkretno, je li u skladu s člankom 4. Direktive 1999/70/EZ nacionalno zakonodavstvo koje nejednako postupanje prema radnicima u pogledu plaće opravdava time da su oni svoj rad obavljali na temelju ugovorâ na određeno vrijeme, kad se zna da njihov rad ispunjava stalne i trajne potrebe poslodavca?

         (1)  Direktiva Vijeća 1999/70/EZ od 28. lipnja 1999. o Okvirnom sporazumu o radu na određeno vrijeme koji su sklopili ETUC, UNICE i CEEP (SL 1999., L 175, str. 43.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 5., svezak 4., str. 228.)


title: Predmet C-155/21: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 10. ožujka 2021. uputio Svea hovrätt (Švedska) – Republiken Italien/Athena Investments A/S (nekadašnji Greentech Energy Systems A/S), NovEnergia II Energy & Environment (SCA) SICAR, NovEnergia II Italian Portfolio SA

text:
               31.5.2021

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 206/15

      Zahtjev za prethodnu odluku koji je 10. ožujka 2021. uputio Svea hovrätt (Švedska) – Republiken Italien/Athena Investments A/S (nekadašnji Greentech Energy Systems A/S), NovEnergia II Energy & Environment (SCA) SICAR, NovEnergia II Italian Portfolio SA
      (Predmet C-155/21)
      (2021/C 206/19)
      Jezik postupka: švedski

         Sud koji je uputio zahtjev

      Svea hovrätt

         Stranke glavnog postupka

         Žalitelj: Republiken Italien

         Druge stranke u žalbenom postupku: Athena Investments A/S (nekadašnji Greentech Energy Systems A/S), NovEnergia II Energy & Environment (SCA) SICAR, NovEnergia II Italian Portfolio SA

         Prethodna pitanja

                  1.

                  Treba li ECT (1) tumačiti na način da se arbitražna klauzula iz njegova članka 26. (2), kojom ugovorna stranka daje suglasnost da se spor između nje i ulagača iz druge ugovorne stranke u vezi s ulaganjem koje je taj ulagač izvršio na području prvonavedene riješi međunarodnom arbitražom, primjenjuje i na spor između države članice Unije, s jedne strane, i ulagača iz druge države članice Unije, s druge strane?

                  2.

                  U slučaju potvrdnog odgovora na prvo pitanje: Treba li članak 19. i članak 4. stavak 3. UEU-a te članke 267. i 344. UFEU-a tumačiti na način da im se protivi arbitražna klauzula iz članka 26. ECT-a ili primjena te klauzule ako ulagač iz države članice Unije, na temelju članka 26. ECT-a, u slučaju spora u vezi s ulaganjem u drugu državu članicu Unije, može pokrenuti postupak protiv potonje države članice pred arbitražnim sudom čiju je nadležnost i odluku ta država članica obvezna prihvatiti?

                  3.

                  U slučaju potvrdnog odgovora na drugo pitanje: Treba li pravo Unije, osobito načelo nadređenosti prava Unije i zahtjev djelotvornosti tog prava, tumačiti na način da mu se protivi primjena odredbe nacionalnog prava koja predviđa prekluziju, kao što je članak 34. drugi stavak SFL-a, ako je posljedica takve primjene ta da stranka žalbenog postupka ne može prigovoriti da ne postoji valjani arbitražni sporazum zato što arbitražna klauzula iz članka 26. ECT-a, ili prijedlog u skladu s tim člankom, nisu valjani ili nisu primjenjivi, jer su protivni pravu Unije?

         (1)  Odluka Vijeća i Komisije 98/181/EZ, EZUČ, Euratom od 23. rujna 1997. o sklapanju, od strane Europskih zajednica, Ugovora o Energetskoj povelji i Protokola uz Energetsku povelju o energetskoj učinkovitosti i povezanim okolišnim aspektima (SL 1998., L 69, str. 1.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 12., svezak 2., str. 149.)

         (2)  Završni akt konferencije o europskoj energetskoj povelji – Aneks 1: Ugovor o Energetskoj povelji – Aneks 2: Odluke u svezi s Ugovorom o Energetskoj povelji (SL 1994., L 380, str. 24.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 12., svezak 2., str. 30.)


title: Predmet C-160/21: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 10. ožujka 2021. uputio Administrativen sad Veliko Tarnovo (Bugarska) – „NIKOPOLIS AD ISTRUM 2010” EOOD/Izpalnitelen direktor na Darzhaven fond „Zemedelie”

text:
               31.5.2021

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 206/16

      Zahtjev za prethodnu odluku koji je 10. ožujka 2021. uputio Administrativen sad Veliko Tarnovo (Bugarska) – „NIKOPOLIS AD ISTRUM 2010” EOOD/Izpalnitelen direktor na Darzhaven fond „Zemedelie”
      (Predmet C-160/21)
      (2021/C 206/20)
      Jezik postupka: bugarski

         Sud koji je uputio zahtjev

      Administrativen sad Veliko Tarnovo

         Stranke glavnog postupka

         Tužitelj:„NIKOPOLIS AD ISTRUM 2010” EOOD

         Tuženik: Izpalnitelen direktor na Darzhaven fond „Zemedelie”

         Prethodna pitanja

                  1.

                  Podrazumijeva li izraz „plaćanje”, koji se upotrebljava u članku 75. stavku 1. Uredbe (EU) br. 1306/2013 (1) Europskog parlamenta i Vijeća od 17. prosinca 2013. o financiranju, upravljanju i nadzoru zajedničke poljoprivredne politike okončanje postupka pokrenutog na temelju zahtjeva za plaćanje?

                  2.

                  Ima li stvarni primitak iznosa koji je zatražio poljoprivrednik isto značenje kao pozitivna odluka agencije za plaćanja o zahtjevu za aktiviranje prava na plaćanje, odnosno predstavlja li neisplata novčanih iznosa u slučaju javne objave isplata koje se odnose na predmetnu mjeru odbijanje zatraženog prava na plaćanje ako se osobu nije obavijestilo o nastavku postupka s novim provjerama?

                  3.

                  Obvezuje li se rokom iz članka 75. stavka 1. Uredbe br. 1306/2013 Europskog parlamenta i Vijeća od 17. prosinca 2013. o financiranju, upravljanju i nadzoru zajedničke poljoprivredne politike države članice da provjere uvjete prihvatljivosti prije njegova isteka i može li se ta provjera nastaviti isključivo iznimno?

                  4.

                  Predstavlja li nepoštovanje roka iz članka 75. stavka 1. Uredbe br. 1306/2013 Europskog parlamenta i Vijeća od 17. prosinca 2013. o financiranju, upravljanju i nadzoru zajedničke poljoprivredne politike prešutno odbijanje isplate potpore ako se poljoprivrednika nije obavijestilo o provedbi dodatnih provjera i ako o tome ne postoji pisani dokument?

         (1)  Uredba (EU) br. 1306/2013 Europskog parlamenta i Vijeća od 17. prosinca 2013. o financiranju, upravljanju i nadzoru zajedničke poljoprivredne politike i o stavljanju izvan snage uredaba Vijeća (EEZ) br. 352/78, (EZ) br. 165/94, (EZ) br. 2799/98, (EZ) br. 814/2000, (EZ) br. 1290/2005 i (EZ) 485/2008 (SL 2013., L 347, str. 549. i ispravak SL 2018., L 233, str. 3.)


title: Predmet C-165/21: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 11. ožujka 2021. uputio Københavns Byret (Danska) – Orion Corporation/Lægemiddelstyrelsen

text:
               31.5.2021

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 206/16

      Zahtjev za prethodnu odluku koji je 11. ožujka 2021. uputio Københavns Byret (Danska) – Orion Corporation/Lægemiddelstyrelsen
      (Predmet C-165/21)
      (2021/C 206/21)
      Jezik postupka: danski

         Sud koji je uputio zahtjev

      Københavns Byret

         Stranke glavnog postupka

         Tužitelj: Orion Corporation

         Tuženik: Lægemiddelstyrelsen

         Intervenijent: Teva Danmark A/S

         Prethodna pitanja

                  1.

                  S obzirom na članak 12. stavak 2. Uredbe br. 726/2004 (1) (nekada članak 12. [stavak 2.] Uredbe br. 2309/1993) (2) i točku 2.3. poglavlja 2. Obavijesti Europske komisije podnositeljima zahtjeva, može li se lijek, kao što je Precedex u ovom predmetu, za koji je u državi članici izdano odobrenje za stavljanje u promet u skladu s njezinim nacionalnim pravilima prije pristupanja te države Europskoj uniji, ali nakon što je CPMP [(sada CHMP)] taj lijek na istoj kliničkoj osnovi negativno ocijenio u skladu s Uredbom br. 2309/1993, pri čemu nacionalno odobrenje za stavljanje u promet nije ažurirano novom kliničkom dokumentacijom ili povezanim stručnim izvješćem nakon pristupanja te države članice Uniji, smatrati referentnim lijekom u smislu članka 10. stavka 2. točke (a) Direktive 2001/83 te može li stoga činiti temelj za „globalno odobrenje za stavljanje u promet” u skladu s člankom 6. [stavkom 1.] Direktive 2001/83? (3)

                  2.

                  Može li se lijek, kao što je Precedex u ovom predmetu, koji je u državi članici odobren na temelju njezinih nacionalnih pravila prije nego što je ta država pristupila Europskoj uniji, a da njezino nadležno tijelo nije imalo pristup povjerljivom dijelu ASM-a u postupku europske glavne dokumentacije o lijeku (sada postupak glavne dokumentacije o djelatnoj tvari), pri čemu nacionalno odobrenje za stavljanje u promet nije ažurirano povjerljivim dijelom ASM-a nakon pristupanja te države članice Uniji, smatrati referentnim lijekom u smislu članka 10. stavka 2. točke (a) Direktive 2001/83 te može li stoga činiti temelj za „globalno odobrenje za stavljanje u promet” u skladu s člankom 6. [stavkom 1.] Direktive 2001/83?

                  3.

                  Je li za odgovor na prvo ili drugo pitanje relevantna činjenica da odnosno nacionalno odobrenje za stavljanje u promet ne može činiti temelj za uzajamno priznanje u skladu s člankom 28. Direktive 2001/83?

                  4.

                  Je li nadležno nacionalno tijelo referentne države članice ili uključene države članice u decentraliziranom postupku koji je u članku 28. Direktive 2001/83 predviđen za generički lijek ovlašteno ili obvezno [orig. str. 12.] odbiti uporabu lijeka kao referentnog lijeka ako je odnosni lijek odobren u drugoj državi članici prije njezina pristupanja Europskoj uniji, u okolnostima izloženima u prvom i/ili drugom pitanju?

                  5.

                  Je li za odgovor na četvrto pitanje relevantna činjenica da je nadležno nacionalno tijelo referentne države članice ili uključene države članice imalo informacije koje su pokazivale da je CPMP u skladu s Uredbom br. 2309/1993 odnosni lijek negativno ocijenio prije nego što je u drugoj državi članici izdano odobrenje za stavljanje u promet prije njezina pristupanja Europskoj uniji?

         (1)  Uredba (EZ) br. 726/2004 Europskog parlamenta i Vijeća od 31. ožujka 2004. o utvrđivanju postupaka odobravanja primjene i postupaka nadzora nad primjenom lijekova koji se rabe u humanoj i veterinarskoj medicini, te uspostavi Europske agencije za lijekove (SL 2004 L 136, str. 1.)

         (2)  Uredba Vijeća (EEZ) br. 2309/93 od 22. srpnja 1993. o utvrđivanju postupaka Zajednice za odobravanje i nadzor lijekova za primjenu kod ljudi i životinja i kojom se osniva Europska agencija za ocjenu lijekova (SL L 214, str. 1.)

         (3)  Direktiva 2001/83/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 6. studenoga 2001. o zakoniku Zajednice o lijekovima za humanu primjenu (SL 2001 L 311, str. 67.)


title: Predmet C-174/21: Tužba podnesena 21. ožujka 2021. – Europska komisija/Republika Bugarska

text:
               31.5.2021

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 206/18

      Tužba podnesena 21. ožujka 2021. – Europska komisija/Republika Bugarska
      (Predmet C-174/21)
      (2021/C 206/23)
      Jezik postupka: bugarski

         Stranke

         Tužitelj: Europska komisija (zastupnici: I. Zalogin, M. Noll-Ehlers)

         Tuženik: Republika Bugarska

         Tužbeni zahtjev

      Tužitelj od Suda zahtijeva da:

                  —

                  utvrdi da je Republika Bugarska povrijedila obveze koje ima na temelju članka 260. stavka 1. UFEU-a u pogledu zona i aglomeracija BG0001 AG Sofija, BG0002 AG Plovdiv, BG0004 Sjever, BG0005 Jugozapad i BG0006 Jugoistok, time što nije donijela sve potrebne mjere za izvršenje presude Suda od 5. travnja 2017., Komisija/Bugarska (C-488/15, EU:C:2017:267);

                  —

                  naloži Republici Bugarskoj da Komisiji plati dnevni paušalni iznos od 3156 eura, od dana objave presude od 5. travnja 2017., Komisija/Bugarska (C-488/15, EU:C:2017:267) do dana objave presude u ovom predmetu odnosno, u slučaju ranijeg izvršenja prvonavedene presude, do 31. prosinca posljednje godine njezina neizvršenja; u svakom slučaju ne manje od minimalnog paušalnog iznosa od 653 000 eura;

                  —

                  naloži Republici Bugarskoj da Komisiji plati dnevnu novčanu kaznu u iznosu od 5 677,20 eura za svaku pojedinu zonu kvalitete zraka, od dana objave presude Suda u ovom predmetu do godine potpunog izvršenja presude od 5. travnja 2017., Komisija/Bugarska (C-488/15, EU:C:2017:267) i

                  —

                  naloži Republici Bugarskoj snošenje troškova postupka.

         Tužbeni razlozi i glavni argumenti

      Bugarska nije poduzela sve potrebne mjere kako bi postupila u skladu s presudom Suda u predmetu C-488/15 čime nastavlja s povredom (i) obveza koje ima na temelju članka 13. Direktive 2008/50/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 21. svibnja 2008. o kvaliteti zraka i čišćem zraku za Europu, u vezi s Prilogom XI. toj direktivi i (ii) obveza koje ima na temelju članka 23. te direktive.


title: Predmet C-170/21: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 15. ožujka 2021. uputio Sofiyski rayonen sad (Bugarska) – Profi Credit Bulgaria EOOD/ T.I.T.

text:
               31.5.2021

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 206/17

      Zahtjev za prethodnu odluku koji je 15. ožujka 2021. uputio Sofiyski rayonen sad (Bugarska) – Profi Credit Bulgaria EOOD/ T.I.T.
      (Predmet C-170/21)
      (2021/C 206/22)
      Jezik postupka: bugarski

         Sud koji je uputio zahtjev

      Sofiyski rayonen sad

         Stranke glavnog postupka

         Tužitelj: Profi Credit Bulgaria EOOD

         Tuženik: T.I.T.

         Prethodna pitanja

                  1.

                  Treba li članak 6. stavak 1. Direktive 93/13/EEZ (1) tumačiti na način da je sud dužan po službenoj dužnosti ocijeniti nepoštenost ugovorne odredbe u postupcima u kojima dužnik nije stranka do izdavanja platnog naloga i ne primijeniti je u slučaju sumnje u nepoštenost?

                  2.

                  U slučaju potvrdnog odgovora na prvo prethodno pitanje: je li nacionalni sud dužan u cijelosti odbiti donošenje sudske odluke kojom se nalaže plaćanje ako se dio potraživanja temelji na nepoštenoj ugovornoj odredbi kojom se određuje iznos tražbine?

                  3.

                  U slučaju potvrdnog odgovora na prvo prethodno pitanje, a negativnog odgovora na drugo prethodno pitanje: je li nacionalni sud dužan odbiti donošenje sudske odluke kojom se nalaže isplata u odnosu na dio potraživanja koji se temelji na nepoštenoj odredbi?

                  4.

                  U slučaju potvrdnog odgovora na treće prethodno pitanje: je li sud dužan, i, ako jest, pod kojim uvjetima, po službenoj dužnosti uzeti u obzir posljedice nepoštenosti odredbe ako postoje informacije o plaćanju koje se temelji na njoj na način da, među ostalim, prebije to plaćanje s drugim nepodmirenim dugovima na temelju ugovora?

                  5.

                  U slučaju potvrdnog odgovora na četvrto prethodno pitanje: je li nacionalni sud vezan uputama višeg suda koje su na temelju nacionalnog prava obvezujuće za niži sud ako se njima ne uzimaju u obzir posljedice nepoštenosti odredbe?

         (1)  Direktiva Vijeća 93/13/EEZ od 5. travnja 1993. o nepoštenim uvjetima u potrošačkim ugovorima SL 1993., L 95, str. 29.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 15., svezak 12., str. 24.)


title: Predmet C-180/21: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 23. ožujka 2021. uputio Administrativen sad Blagoevgrad (Bugarska) – VS/Inspektor v Inspektorata kam Visšia sadeben savet

text:
               31.5.2021

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 206/19

      Zahtjev za prethodnu odluku koji je 23. ožujka 2021. uputio Administrativen sad Blagoevgrad (Bugarska) – VS/Inspektor v Inspektorata kam Visšia sadeben savet
      (Predmet C-180/21)
      (2021/C 206/24)
      Jezik postupka: bugarski

         Sud koji je uputio zahtjev

      Administrativen sad Blagoevgrad

         Stranke glavnog postupka

         Tužitelj: VS

         Tuženik: Inspektor v Inspektorata kam Visšia sadeben savet

         Prethodna pitanja

                  1.

                  Treba li članak 1. stavak 1. Direktive (EU) 2016/680 (1) Europskog parlamenta i Vijeća od 27. travnja 2016. o zaštiti pojedinaca u vezi s obradom osobnih podataka od strane nadležnih tijela u svrhe sprečavanja, istrage, otkrivanja ili progona kaznenih djela ili izvršavanja kaznenih sankcija i o slobodnom kretanju takvih podataka te o stavljanju izvan snage Okvirne odluke Vijeća 2008/977/PUP tumačiti na način da su pojmovi „sprečavanje, istraga, otkrivanje ili progon kaznenih djela” navedeni kao aspekti općenite svrhe?

                  2.

                  Primjenjuju li se odredbe Uredbe (EU) 2016/679 (2) Europskog parlamenta i Vijeća od 27. travnja 2016. o zaštiti pojedinaca u vezi s obradom osobnih podataka i o slobodnom kretanju takvih podataka te o stavljanju izvan snage Direktive 95/46/EZ na državno odvjetništvo Republike Bugarske s obzirom na to da je državno odvjetništvo informacije o osobi koje je prikupilo kao „voditelj obrade” u skladu s člankom 3. točkom 8. Direktive (EU) 2016/680 u vezi s pomoćnim spisom otvorenim radi provjere indicija o kaznenom djelu upotrijebilo u okviru svoje obrane pred sudom kao stranka u građanskom postupku navođenjem da je taj spis otvoren ili otkrivanjem njegova sadržaja?

                  2.1

                  U slučaju potvrdnog odgovora na to pitanje:
                  Treba li izraz „legitimni interesi” iz članka 6. stavka 1. točke (f) Uredbe (EU) 2016/679 Europskog parlamenta i Vijeća od 27. travnja 2016. o zaštiti pojedinaca u vezi s obradom osobnih podataka i o slobodnom kretanju takvih podataka te o stavljanju izvan snage Direktive 95/46/EZ tumačiti na način da je njime obuhvaćeno potpuno ili djelomično otkrivanje informacija o osobi koje su se prikupile u vezi s pomoćnim spisom državnog odvjetništva u svrhe sprečavanja, istrage, otkrivanja ili progona kaznenih djela ako su se otkrile radi obrane voditelja obrade kao stranke u građanskom postupku te da se isključuje privola ispitanika?

         (1)  SL 2016., L 119, str. 89.

         (2)  SL 2016., L 119, str. 1.