title: Predmet C-31/14 P: Žalba koju je 21. siječnja 2014. podnio Ured za usklađivanje na unutarnjem tržištu (žigovi i dizajni) protiv presude Općeg suda (prvo vijeće) donesene 8. studenoga 2013. u predmetu T-536/10, Kessel Marketing & Vertriebs GmbH protiv Ureda za usklađivanje na unutarnjem tržištu (žigovi i dizajni)

text:
               7.4.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 102/15

         Žalba koju je 21. siječnja 2014. podnio Ured za usklađivanje na unutarnjem tržištu (žigovi i dizajni) protiv presude Općeg suda (prvo vijeće) donesene 8. studenoga 2013. u predmetu T-536/10, Kessel Marketing & Vertriebs GmbH protiv Ureda za usklađivanje na unutarnjem tržištu (žigovi i dizajni)
   (Predmet C-31/14 P)
   2014/C 102/21
   Jezik postupka: njemački

      Stranke

      Žalitelj: Ured za usklađivanje na unutarnjem tržištu (žigovi i dizajni) (zastupnik: D. Walicka)

      Druga stranka u postupku: Kessel Marketing & Vertriebs GmbH, Janssen-Cilag GmbH

      Zahtjev

   Žalitelj od Suda zahtijeva da:

               —

               ukine pobijanu presudu;

               —

               odbije tužbu protiv odluke četvrtog žalbenog vijeća Ureda od 21. rujna 2010. u predmetu R 708/2010-4 i podredno, predmet vrati Općem sudu na ponovno suđenje;

               —

               tužitelju u prvom stupnju naloži snošenje troškova, kako postupka u prvom stupnju tako i žalbenog postupka.

      Žalbeni razlozi i glavni argumenti

   Opći sud je potvrdio odluku žalbenog vijeća da je ograničenje popisa proizvoda i usluga koje je izvršio tužitelj neodređeno kad uzima u obzir kriterij nepostojanja obveze propisivanja. Opći sud je unatoč tome izložio da ovaj nedostatak određenosti ne može utjecati na to da zahtjev za ograničavanje postane u cijelosti nebitan. Ured zastupa stav da se kod nedostatka određenosti ne može ni registrirati ograničenje popisa proizvoda i usluga niti se na njemu može zasnivati usporedba proizvoda i usluga. Kako je u ovom slučaju utvrđen nedostatak određenosti, žalbeno vijeće nije moglo uzeti u obzir odgovarajući zahtjev.
   Nadalje je Opći sud odlučio da je ograničenje koje je tužitelj zatražio nedopušteno u dijelu u kojem se oslanja na nepostojanje obveze propisivanja za dotične proizvode. Kriterij nepostojanja obveze propisivanja nije pogodan kriterij za stvaranje podskupine prijavljenih proizvoda. On nije pogodan kriterij za stvaranje podskupine farmaceutskih proizvoda koji su obuhvaćeni nekim žigom. Postoji li obveza propisivanja ili ne ovisi, zbog nepostojanja usklađivanja na europskoj razini, o nacionalnim pravnim propisima koji vrijede za farmaceutske proizvode, a koje nacionalni zakonodavac može izmijeniti u svako doba. Pravo zaštite putem žiga Zajednice ne može ovisiti ni o kriteriju koji pripada nacionalnom pravu niti kriteriju koji se može mijenjati tijekom vremena. Ured to ne osporava. Opći sud je unatoč tome odlučio da žalbeno vijeće pogrešno nije uzelo u obzir ograničenje u cijelosti. Ono ga nije smjelo smatrati nebitnim u cijelosti. Trebalo je provesti usporedbu proizvoda zasnivajući je na proizvodima koji su bili obuhvaćeni prijavljenim žigom nakon tužiteljevog ograničenja s proizvodima koji su bili obuhvaćeni ranijim žigom, ne uzimajući pritom u obzir kriterij obveze propisivanja.
   Prema mišljenju Ureda, presuda se u tom dijelu zasniva na povredi članka 43. stavka 1. Uredbe br. 207/2009 (1) u vezi s člankom 2. stavkom 2. Uredbe br. 2868/95 (2), jer nedostatak određenosti popis proizvoda i usluga čini u cijelosti nedopuštenim. Nedopušteno ograničenje ne može biti ni registrirano niti uzeto u obzir prilikom usporedbe proizvoda. Presuda povređuje i načelo vezanosti prijavom na kojem se zasniva sustav žiga Zajednice. Popis proizvoda i usluga mora biti ocijenjen kao takav, u obliku koji je podnio podnositelj prijave. Uredu nisu dodijeljene ovlasti za preoblikovanje popisa.

      (1)  Uredba Vijeća (EZ) br. 207/2009 od 26. veljače 2009. o žigu Zajednice (SL, L 78, str. 1.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 17., svezak 1., str. 226.).

      (2)  Uredba Komisije (EZ) br. 2868/95 od 13. prosinca 1995 o provedbi Uredbe Vijeća (EZ) br. 40/94 o žigu Zajednice (SL L 303, str. 1.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 17., svezak 1., str. 84.).


title: Predmet C-501/16 P: Žalba koju je 22. rujna 2016. podnio Monster Energy Company protiv presude Općeg suda (šesto vijeće) od 14. srpnja 2016. u predmetu T-429/15, Monster Energy protiv EUIPO-a – MAD CATZ INTERACTIVE (MAD CATZ)

text:
               10.4.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 112/14

         Žalba koju je 22. rujna 2016. podnio Monster Energy Company protiv presude Općeg suda (šesto vijeće) od 14. srpnja 2016. u predmetu T-429/15, Monster Energy protiv EUIPO-a – MAD CATZ INTERACTIVE (MAD CATZ)
   (Predmet C-501/16 P)
   (2017/C 112/20)
   Jezik postupka: engleski

      Stranke

      Žalitelj: Monster Energy Company (zastupnik: P. Brownlow, Solicitor)

      Druga stranka u postupku: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO)
   Žalba je rješenjem Suda (deveto vijeće) od 16. veljače 2017. proglašena nedopuštenom.


title: Predmet T-395/15 P: Žalba koju je 14. srpnja 2015. podnio Europski centar za sprečavanje i kontrolu bolesti (ECDC) protiv presude Službeničkog suda od 29. travnja 2015. u spojenim predmetima F-159/12 i F-161/12, CJ protiv ECDC-a

text:
               21.9.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 311/55

         Žalba koju je 14. srpnja 2015. podnio Europski centar za sprečavanje i kontrolu bolesti (ECDC) protiv presude Službeničkog suda od 29. travnja 2015. u spojenim predmetima F-159/12 i F-161/12, CJ protiv ECDC-a
   (Predmet T-395/15 P)
   (2015/C 311/60)
   Jezik postupka: engleski

      Stranke

      Žalitelj: Europski centar za sprečavanje i kontrolu bolesti (ECDC) (zastupnici: J. Mannheim i A. Daume, agenti, D. Waelbroeck i A. Duron, odvjetnici)

      Druga stranka u postupku: CJ (Agios Stefanos, Grčka)

      Žalbeni zahtjev

   Žalitelj od Općeg suda zahtijeva da:

               —

               ukine presudu Službeničkog suda od 29. travnja 2015. u spojenim predmetima F-159/12 i F-161/12, u odnosu na razlog koji se osporava u žalbi, i

               —

               naloži drugoj stranci u postupku snošenje troškova.

      Žalbeni razlozi i glavni argumenti

   U prilog svojoj žalbi, žalitelj ističe dva žalbena razloga.

               1.

               Prvim žalbenim razlogom navodi se pogreška koja se tiče prava koju je počinio Službenički sud u odnosu na doseg prava na saslušanje.

                           —

                           Ne oslanjajući se na nikakvu sudsku praksu niti dajući posebno obrazloženje, Opći sud dao je opširno tumačenje dosega prava na saslušanje, koje se primjenjuje ne samo na navode prema pojedincu, nego i na posljedice pripisane ponašanju tog pojedinca. Osim toga, pristup Službeničkog suda u vezi s dosegom prava na saslušanje protuslovi njegovim utvrđenjima u pobijanoj presudi.

               2.

               Drugim žalbenim razlogom navodi se pogreška koja se tiče prava koju je Službenički sud počinio donijevši zaključak koji proizlazi iz razmatranja je li postupak mogao dovesti do drukčijeg rezultata da nije postojala ta navodna nepravilnost.

                           —

                           Budući da je Službenički sud priznao da je odnos povjerenja između druge stranke u postupku i žalitelja nepovratno narušen, nepostojanje navedene nepravilnosti ne bi dovela do drukčijeg rezultata.


title: Predmet C-410/16 P: Žalba koju je 22. srpnja 2016. podnio Syndial SpA – Attività Diversificate protiv rješenja Općeg suda (šesto vijeće) od 25. svibnja 2016. u predmetu T-581/15, Syndial protiv Komisije

text:
               27.3.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 95/3

         Žalba koju je 22. srpnja 2016. podnio Syndial SpA – Attività Diversificate protiv rješenja Općeg suda (šesto vijeće) od 25. svibnja 2016. u predmetu T-581/15, Syndial protiv Komisije
   (Predmet C-410/16 P)
   (2017/C 095/06)
   Jezik postupka: talijanski

      Stranke

      Žalitelj: Syndial SpA (zastupnici: L. Acquarone, S. Grassi, odvjetnici)

      Druga stranka u postupku: Europska komisija
   Rješenjem od 9. veljače 2017. Sud (deveto vijeće) odbio je žalbu i naložio da Syndial SpA – Attività Diversificate snosi vlastite troškove.


title: Predmet T-84/15: Rješenje Općeg suda od 31. svibnja 2016. – Laboratorios Thea protiv EUIPO-a – Sebapharma (Sebacur)

text:
               25.7.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 270/67

         Rješenje Općeg suda od 31. svibnja 2016. – Laboratorios Thea protiv EUIPO-a – Sebapharma (Sebacur)
   (Predmet T-84/15) (1)

   (2016/C 270/74)
   Jezik postupka: engleski
   Predsjednik osmog vijeća odredio je brisanje predmeta.

      (1)  SL C 118, 13. 4. 2015.


title: Predmet T-375/12: Presuda Općeg suda od 25. studenoga 2014. – Brouwerij Van Honsebrouck protiv OHIM-a – Beverage Trademark (KASTEEL) („Žig Zajednice – Postupak povodom prigovora – Međunarodna registracija u kojoj je naznačena Europska zajednica – Verbalni žig KASTEEL – Raniji nacionalni verbalni žig CASTEL BEER – Relativni razlog za odbijanje – Stvarna uporaba ranijeg žiga – Članak 42. stavci 2. i 3. Uredbe (EZ) br. 207/2009 – Vjerojatnost dovođenja u zabludu – Članak 8. stavak 1. točka (b) Uredbe br. 207/2009 – Članak 76. stavak 1. Uredbe br. 207/2009”)

text:
               19.1.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 16/33

      Presuda Općeg suda od 25. studenoga 2014. – Brouwerij Van Honsebrouck protiv OHIM-a – Beverage Trademark (KASTEEL)
      (Predmet T-375/12) (1)

      („Žig Zajednice - Postupak povodom prigovora - Međunarodna registracija u kojoj je naznačena Europska zajednica - Verbalni žig KASTEEL - Raniji nacionalni verbalni žig CASTEL BEER - Relativni razlog za odbijanje - Stvarna uporaba ranijeg žiga - Članak 42. stavci 2. i 3. Uredbe (EZ) br. 207/2009 - Vjerojatnost dovođenja u zabludu - Članak 8. stavak 1. točka (b) Uredbe br. 207/2009 - Članak 76. stavak 1. Uredbe br. 207/2009”)
      (2015/C 016/52)
      Jezik postupka: francuski

         Stranke

         Tužitelj: Brouwerij Van Honsebrouck (Ingelmunster, Belgija) (zastupnik: P. Maeyaert, odvjetnik)

         Tuženik: Ured za usklađivanje na unutarnjem tržištu (žigovi i dizajni) (zastupnik: A. Folliard-Monguiral, agent)

         Druga stranka u postupku pred žalbenim vijećem OHIM-a, intervenijent u postupku pred Općim sudom: Beverage Trademark Co. Ltd BTM (Tortola, Britanski Djevičanski otoci, Ujedinjena Kraljevina) (zastupnik: R. Dequiré-Portier, odvjetnik)

         Predmet

      Tužba protiv odluke drugog žalbenog vijeća OHIM-a od 8. lipnja 2012. (predmet R 652/2011-2) u vezi s postupkom povodom prigovora između Beverage Trademark Co. Ltd BTM i Brouwerij Van Honsebrouck.

         Izreka

                  1.

                  Tužba se odbija.

                  2.

                  Nalaže se Brouwerij Van Honsebrouck snošenje vlastitih troškova kao i troškova Ureda za usklađivanje na unutarnjem tržištu (žigovi i dizajni) (OHIM) te Beverage Trademark Co. Ltd BTM.

         (1)  SL C 343, 10.11.2012.


title: Predmet C-274/15: Presuda Suda (četvrto vijeće) od 4. svibnja 2017. – Europska komisija protiv Velikog Vojvodstva Luksemburga (Povreda obveze države članice — Oporezivanje — Porez na dodanu vrijednost — Direktiva 2006/112/EZ — Članak 132. stavak 1. točka (f) — Izuzeće za usluge koje nezavisne grupe osoba pružaju svojim članovima — Članak 168. točka (a) i članak 178. točka (a) — Pravo na odbitak pretporeza za članove grupe — Članak 14. stavak 2. točka (c) i članak 28. — Djelovanje člana u svoje ime i za račun grupe)

text:
               3.7.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 213/7

         Presuda Suda (četvrto vijeće) od 4. svibnja 2017. – Europska komisija protiv Velikog Vojvodstva Luksemburga
   (Predmet C-274/15) (1)

   ((Povreda obveze države članice - Oporezivanje - Porez na dodanu vrijednost - Direktiva 2006/112/EZ - Članak 132. stavak 1. točka (f) - Izuzeće za usluge koje nezavisne grupe osoba pružaju svojim članovima - Članak 168. točka (a) i članak 178. točka (a) - Pravo na odbitak pretporeza za članove grupe - Članak 14. stavak 2. točka (c) i članak 28. - Djelovanje člana u svoje ime i za račun grupe))
   (2017/C 213/05)
   Jezik postupka: francuski

      Stranke

      Tužitelj: Europska komisija (zastupnici: F. Dintilhac i C. Soulay, agenti)

      Tuženik: Veliko Vojvodstvo Luksemburg (zastupnici: D. Holderer, agent, uz asistenciju F. Kremera i P. E. Partscha, odvjetnikâ, kao i B. Gasparottija, vještaka)

      Izreka

               1.

               Uspostavom sustava poreza na dodanu vrijednost za nezavisne grupe osoba, kako je određen, kao prvo, člankom 44. stavkom 1. točkom (y) pročišćenog teksta Zakona od 12. veljače 1979. o porezu na dodanu vrijednost u vezi s člankom 2. točkom (a) i člankom 3. Uredbe velikog vojvode od 21. siječnja 2004. o izuzeću od PDV-a za usluge koje nezavisne grupe osoba isporučuju svojim članovima, kao drugo, člankom 4. te iste uredbe u vezi s upravnom okružnicom br. 707 od 29. siječnja 2004., u dijelu u kojem se u potonjoj daje komentar tog članka 4. i, kao treće, bilješkom od 18. prosinca 2008. koju je sastavila radna skupina pri Comité d’Observation des Marchés (COBMA – Odbor za praćenje tržišta) u suglasnosti s Administration de l’Enregistrement et des Domaines (luksemburška porezna uprava), Veliko Vojvodstvo Luksemburg povrijedilo je svoje obveze koje ima na temelju članka 2. stavka 1. točke (c), članka 132. stavka 1. točke (f), članka 168. točke (a), članka 178. točke (a), članka 14. stavka 2. točke (c) i članka 28. Direktive Vijeća 2006/112/EZ od 28. studenoga 2006. o zajedničkom sustavu poreza na dodanu vrijednost, kako je izmijenjena Direktivom Vijeća 2010/45/EU od 13. srpnja 2010.

               2.

               Tužba se u preostalom dijelu odbija.

               3.

               Velikom Vojvodstvu Luksemburgu nalaže se snošenje troškova.

      (1)  SL C 270, 17. 8. 2015.


title: Predmet F-12/15: Tužba podnesena 26. siječnja 2015. – ZZ protiv Komisije

text:
               16.3.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 89/49

         Tužba podnesena 26. siječnja 2015. – ZZ protiv Komisije
   (Predmet F-12/15)
   (2015/C 089/61)
   Jezik postupka: francuski

      Stranke

      Tužitelj: ZZ (zastupnici: J.-N. Louis, R. Metz, N. de Montigny, D. Verbeke i T. Van Lysebeth, odvjetnici)

      Tuženik: Europska Komisija

      Predmet i opis spora

   Poništenje odluke kojom se, primjenom članka 8. Priloga VII Pravilnika o osoblju, kako je izmijenjen Uredbom br. 1023/2013 Parlamenta i Vijeća od 22. listopada 2013. o izmjeni Pravilnika o osoblju za dužnosnike i Uvjeta zaposlenja ostalih službenika, utvrđuju prava tužitelja na povrat godišnjih putnih troškova.

      Tužbeni zahtjev tužitelja

               —

               poništiti tužiteljevu isplatnu listu za lipanj 2014. u mjeri u kojoj se njome po prvi put u svrhu određivanja povrata putnih troškova, primjenjuje članak 8. Priloga VII Pravilnika, u verziji koja je na snazi od 1. siječnja 2014.;

               —

               poništiti, ako je potrebno, tipsku odluku od 15. listopada 2014. kojom se odbija njegova žalba;

               —

               naložiti Komisiji snošenje troškova.


title: Predmet T-296/13: Rješenje Općeg suda od 16. srpnja 2015. – Adler Modemärkte protiv OHIM-a – Bluffin (MARINE BLEU)

text:
               28.9.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 320/51

         Rješenje Općeg suda od 16. srpnja 2015. – Adler Modemärkte protiv OHIM-a – Bluffin (MARINE BLEU)
   (Predmet T-296/13) (1)

   (2015/C 320/68)
   Jezik postupka: njemački
   Predsjednik devetog vijeća odredio je brisanje predmeta.

      (1)  SL C 226, 3. 8. 2013.


title: Predmet C-95/17 P: Žalba koju je 22. veljače 2017. podnio Europski ured za intelektualno vlasništvo (EUIPO) protiv presude Općeg suda (peto vijeće) od 15. prosinca 2016. u predmetu T-112/13: Mondelez UK Holdings & Services Ltd protiv Europskog ureda za intelektualno vlasništvo (EUIPO)

text:
               22.5.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 161/9

         Žalba koju je 22. veljače 2017. podnio Europski ured za intelektualno vlasništvo (EUIPO) protiv presude Općeg suda (peto vijeće) od 15. prosinca 2016. u predmetu T-112/13: Mondelez UK Holdings & Services Ltd protiv Europskog ureda za intelektualno vlasništvo (EUIPO)
   (Predmet C-95/17 P)
   (2017/C 161/12)
   Jezik postupka: engleski

      Stranke

      Žalitelj: Europski ured za intelektualno vlasništvo (EUIPO) (zastupnik: A. Folliard-Monguiral, agent)

      Druge stranke u postupku: Mondelez UK Holdings & Services Ltd, prije Cadbury Holdings Ltd; Société des produits Nestlé SA

      Zahtjevi

   Žalitelj od Suda zahtijeva da:

               —

               ukine pobijanu presudu,

               —

               naloži društvu Mondelez UK Holdings & Services Ltd snošenje troškova Ureda.

      Žalbeni razlozi i glavni argumenti

      Povreda članka 36. prve rečenice Statuta Suda

   Opći sud utemeljio je svoju presudu na proturječnim razlozima kad je s jedne strane prihvatio da je „dokaz moguće podnijeti općenito za sve države članice o kojima je riječ” i kad je s druge strane zahtijevao da dokaz o stjecanju razlikovnog karaktera uporabom bude podnesen individualno za svaku državu članicu (vidjeti točku 139. pobijane presude).

      Povreda članka 7. stavka 3. i članka 52. stavka 2. Uredbe br. 207/2009
       (1)

   Opći sud pogrešno je primijenio smjernice Suda kako su navedene u njegovoj presudi od 24. svibnja 2012., predmet C-98/11P, Chocoladefabriken Lindt & Sprüngli AG protiv OHIM-a, (oblik čokoladnog zeca s crvenom vrpcom), ECLI:EU:C:2012:307, u točkama 62. i 63. (u daljnjem tekstu: presuda Chocoladefabriken Lindt & Sprüngli) zahtijevajući podnošenje dokaza o stjecanju razlikovnog karaktera za svaku državu članicu individualno.
   Opći sud trebao je ispitati može li se na temelju dokaza koje je podnio nositelj žiga Europske unije utvrditi stjecanje razlikovnog karaktera u Europskoj uniji kao cjelini, neovisno o nacionalnim granicama.
   Opći sud je, time što je svoju pažnju usmjerio samo na nacionalna tržišta, pogrešno zanemario da je teritorijalni razmjer prepoznatljivosti žiga samo jedan od relevantnih kriterija pri odlučivanju je li taj žig stekao razlikovni karakter uporabom u Europskoj uniji. Stoga je Opći sud propustio uzeti u obzir mjerila koja su relevantna u kontekstu ‘jedinstvenog tržišta’, a osobito (i) omjer javnosti za koju se pokazalo da je upoznata sa žigom u odnosu na europske potrošače kao cjelinu; (ii) zemljopisni značaj i podjelu područja u kojima je utvrđeno stjecanje razlikovnog karaktera; i (iii) gospodarski značaj područja u kojima je dokazano da je stečen razlikovni karakter za europsko tržište robe i usluga o kojima je riječ.
   Stajalište iz pobijane presude ne može se opravdati javnim interesom koji predstavlja temelj za predmetni apsolutni razlog za brisanje iz registra. Postoje zaštitne mjere koje kompenziraju mogućnost nositelja žiga Europske unije da ostvari isključiva prava čak i u državama članicama u kojima žig Europske unije nije stekao jednaku razinu razlikovnog karaktera kao u drugim državama članicama.

      (1)  Uredba Vijeća (EZ) br. 207/2009 od 26. veljače 2009. o žigu Zajednice

      SL 2009., L 78, str. 1. (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 17., svezak 1., str. 226.)


title: Predmet T-400/13: Tužba podnesena 5. kolovoza 2013. — L'Oréal protiv OHIM-a

text:
               12.10.2013

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 298/8

         Tužba podnesena 5. kolovoza 2013. — L'Oréal protiv OHIM-a
   (Predmet T-400/13)
   2013/C 298/16
   Jezik na kojem je tužba podnesena: engleski

      Stranke

      Tužitelj: L’Oréal (Pariz, Francuska) (zastupnici: Granado Carpenter i Polo Carreño, odvjetnici)

      Tuženik: Ured za usklađivanje na unutarnjem tržištu (žigovi i dizajni)

      Druga stranka pred žalbenim vijećem: Cosmetica Cabinas, SL (El Masnou, Španjolska)

      Zahtjevi

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

               —

               poništi odluku prvog žalbenog vijeća od 6. lipnja 2013. u predmetu R 1643/2012-1;

               —

               dodijeli tužitelju naknadu troškova postupka.

      Tužbeni razlozi i glavni argumenti

      Registrirani žig Zajednice protiv kojeg je podnesen zahtjev za proglašavanje žiga ništavim: verbalni žig „AINHOA“ za proizvode iz razreda 3 — registracija žiga Zajednice br. 2 720 811

      Nositelj žiga Zajednice: tužitelj

      Stranka koja zahtijeva proglašenje žiga Zajednice ništavim: druga stranka u postupku pred žalbenim vijećem

      Obrazloženje zahtjeva za proglašavanje žiga ništavim: osoba koja traži poništaj pozvala se na članak 8. stavak 1. točku (b) i 8. stavak 5. zajedno s člankom 53. stavkom 1. točkom (a) Uredbe Vijeća (EZ) br. 207/2009

      Odluka odjela za brisanje: odbijanje zahtjeva za proglašenje ništavim

      Odluka žalbenog vijeća: odbacivanje žalbe

      Tužbeni razlozi: povreda članka 8. stavka 1. točke (b) i/ili članka 8. stavka 5. u vezi s člankom 53. stavkom 1. točkom (a) Uredbe Vijeća (EZ) br. 207/2009


title: Predmet C-469/14: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 14. listopada 2014. uputio Finanzgericht Hamburg (Njemačka) – Masterrind GmbH protiv Hauptzollamt Hamburg-Jonas

text:
               19.1.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 16/16

      Zahtjev za prethodnu odluku koji je 14. listopada 2014. uputio Finanzgericht Hamburg (Njemačka) – Masterrind GmbH protiv Hauptzollamt Hamburg-Jonas
      (Predmet C-469/14)
      (2015/C 016/26)
      Jezik postupka: njemački

         Sud koji je uputio zahtjev

      Finanzgericht Hamburg

         Stranke glavnog postupka

         Tužitelj: Masterrind GmbH

         Tuženik: Hauptzollamt Hamburg-Jonas

         Prethodna pitanja

                  1.

                  Treba li odredbu točke 1.4. Poglavlja V. Priloga I. Uredbi Vijeća (EZ) br. 1/2005 od 22. prosinca 2004. o zaštiti životinja tijekom prijevoza i s prijevozom povezanih postupaka i o izmjeni direktiva 64/432/EEZ i 93/119/EZ i Uredbe (EZ) br. 1255/97 (1), prema kojoj se životinjama mora nakon 14 sati putovanja osigurati odmor, ovisno o potrebama, od najmanje sat vremena, tijekom kojeg im se daje tekućina i, prema potrebi, hrana, prije nego što se mogu prevoziti tijekom daljnjih 14 sati, tumačiti tako da intervali prijevoza mogu biti prekinuti i odmorom koji traje dulje od sat vremena ili više odmora od kojih jedan traje najmanje sat vremena?

                  2.

                  Je li agencija za plaćanje pojedine države članice vezana unosom službenog veterinara na točki izlaza u skladu s člankom 2. stavkom 3. Uredbe Komisije (EU) br. 817/2010 od 16. rujna 2010. o utvrđivanju detaljnih pravila u skladu s Uredbom Vijeća (EZ) br. 1234/2007 u pogledu zahtjeva za dodjelu izvoznih subvencija u vezi s dobrobiti živih životinja vrste goveda tijekom prijevoza (2), tako da zakonitost odbijanja unosa može provjeravati samo tijelo nadležno za postupanje graničnog veterinara, ili je unos službenog veterinara samo formalno postupanje upravnog tijela koja se može pobijati jedino istodobno s pravnim lijekovima koji su dopušteni protiv merituma odluke agencije za plaćanje?

         (1)  SL L 3, str. 1. (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 3., svezak 58., str. 151.)

         (2)  SL L 245, str. 16. (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 3., svezak 57., str. 199.).


title: Predmet T-500/15: Tužba podnesena 31. kolovoza 2015. – LG Electronics protiv OHIM-a – Cyrus Wellness Consulting (VIEWTY PRO)

text:
               26.10.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 354/42

         Tužba podnesena 31. kolovoza 2015. – LG Electronics protiv OHIM-a – Cyrus Wellness Consulting (VIEWTY PRO)
   (Predmet T-500/15)
   (2015/C 354/51)
   Jezik na kojem je tužba podnesena: engleski

      Stranke

      Tužitelj: LG Electronics, Inc. (Seul, Republika Koreja) (zastupnik: M. Graf, odvjetnik)

      Tuženik: Ured za usklađivanje na unutarnjem tržištu (žigovi i dizajni) (OHIM)

      Druga stranka pred žalbenim vijećem: Cyrus Wellness Consulting GmbH (Berlin, Njemačka)

      Podaci o postupku pred OHIM-om

      Podnositelj prijave za sporni žig: tužitelj

      Predmetni sporni žig: verbalni žig Zajednice „VIEWTY PRO” – prijava za registraciju br. 9 125 071

      Postupak pred OHIM-om: postupak povodom prigovora

      Pobijana odluka: odluka drugog žalbenog vijeća OHIM-a od 11. lipnja 2015. u predmetu R 1940/2014-2

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

               —

               poništi pobijanu odluku;

               —

               naloži OHIM-u snošenje troškova.

      Tužbeni razlog

               —

               povreda članka 8. stavka 1. točke (b) Uredbe br. 207/2009.


title: Predmet F-70/14: Rješenje Službeničkog suda od 29. kolovoza 2016. – Cobo Benito protiv Komisije

text:
               10.10.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 371/35

         Rješenje Službeničkog suda od 29. kolovoza 2016. – Cobo Benito protiv Komisije
   (Predmet F-70/14) (1)

   (2016/C 371/44)
   Jezik postupka: francuski
   Predsjednik trećeg vijeća odredio je brisanje predmeta.

      (1)  SL C 388, 3. 11. 2014., str. 28


title: Predmet T-441/15: Tužba podnesena 31. srpnja 2015. – European Dynamics Luxembourg i dr. protiv Europske agencije za lijekove

text:
               5.10.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 328/26

         Tužba podnesena 31. srpnja 2015. – European Dynamics Luxembourg i dr. protiv Europske agencije za lijekove
   (Predmet T-441/15)
   (2015/C 328/24)
   Jezik postupka: grčki

      Stranke

      Tužitelji: European Dynamics Luxembourg SA (Luxembourg, Luksemburg), Evropaïki Dynamiki – Proigmena Systimata Tilepikoinonion Pliroforikis kai Tilematikis AE (Atena, Grčka), European Dynamics Belgium SA (Bruxelles, Belgija) (zastupnici: I. Abazis i M. Sfyri, odvjetnici)

      Tuženik: Europska agencija za lijekove

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelji od Općeg suda zahtijevaju da:

               —

               poništi odluku Europske agencije za lijekove (EMA), koja im je dostavljena 4. lipnja 2015. elektroničkom porukom direktorice tehnoloških i informacijskih resursa, kojom je EMA odbila kandidate koje su tužitelji predložili u vezi sa zahtjevom za pružanje usluga (request form for services) br. SC001, unutar Okvirnog ugovora EMA/2012/10/ICT,

               —

               naloži EMA-i da naknadi štetu uzrokovanu tužiteljima gubitkom prilike za sklapanje pojedinačnih ugovora za voditelja projekta (project manager) u vezi sa zahtjevom za pružanje usluga (request form for services) br. SC001, koje procjenjuju ex æquo et bono na 8  000 eura, uvećano za kamate od dana donošenja odluke ili za bilo koji drugi iznos koji Opći sud smatra primjerenim, i

               —

               naloži EMA-i snošenje svih troškova tužiteljâ.

      Tužbeni razlozi i glavni argumenti

   Tužitelji smatraju da se pobijana odluka treba poništiti sukladno članku 263. UFEU-a jer je suprotna načelu proporcionalnosti koje se primjenjuje na javnu nabavu. Preciznije, pobijana odluka je isključila kandidate tužitelja zbog toga što nisu certificirani za metodu PRINCE2, kriteriji koji nije niti primjeren ni nužan i koji je stoga suprotan načelu proporcionalnosti koje se primjenjuje u javnoj nabavi.
   Stoga je EMA teško povrijedila predmetno pravno pravilo (članak 102. stavak 1. Financijske uredbe) koje dodjeljuje prava pojedincima, i time prouzrokovala štetu tužiteljima na način da su navedeni izgubili priliku za sklapanje pojedinačnog ugovora za voditelja projekta (project manager), te su se stoga ispunili uvjeti za naknadu štete.


title: Predmet T-169/13: Presuda Općeg suda od 2. veljače 2016. – Benelli Q. J. protiv OHIM-a – Demharter (MOTO B) („Žig Zajednice — Postupak povodom prigovora — Prijava figurativnog žiga Zajednice MOTO B — Raniji nacionalni figurativni neregistrirani žigovi MOTOBI — Relativni razlog za odbijanje — Dokaz o općepoznatosti ranijeg neregistriranog žiga — Članak 8. stavak 2. točka (c) Uredba (EZ) br. 207/2009 — Članak 6. a Pariške konvencije — Dokazi dostavljeni u prilog prigovora prije isteka određenog roka — Neuzimanje u obzir — Diskrecijska ovlast žalbenog vijeća — Suprotna odredba — Okolnosti koje ne dopuštaju uzimanje u obzir novih ili dodatnih dokaza — Članak 76. stavak 2. Uredbe br. 207/2009 — Pravila 19. i 20. Uredbe (EZ) br. 2868/95 — Pravilo 50. stavak 1. treći podstavak Uredbe br. 2868/95 — Članak 75. prva rečenica Uredbe br. 207/2009 — Obveza obrazlaganja”)

text:
               14.3.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 98/29

         Presuda Općeg suda od 2. veljače 2016. – Benelli Q. J. protiv OHIM-a – Demharter (MOTO B)
   (Predmet T-169/13) (1)

   ((„Žig Zajednice - Postupak povodom prigovora - Prijava figurativnog žiga Zajednice MOTO B - Raniji nacionalni figurativni neregistrirani žigovi MOTOBI - Relativni razlog za odbijanje - Dokaz o općepoznatosti ranijeg neregistriranog žiga - Članak 8. stavak 2. točka (c) Uredba (EZ) br. 207/2009 - Članak 6. a Pariške konvencije - Dokazi dostavljeni u prilog prigovora prije isteka određenog roka - Neuzimanje u obzir - Diskrecijska ovlast žalbenog vijeća - Suprotna odredba - Okolnosti koje ne dopuštaju uzimanje u obzir novih ili dodatnih dokaza - Članak 76. stavak 2. Uredbe br. 207/2009 - Pravila 19. i 20. Uredbe (EZ) br. 2868/95 - Pravilo 50. stavak 1. treći podstavak Uredbe br. 2868/95 - Članak 75. prva rečenica Uredbe br. 207/2009 - Obveza obrazlaganja”))
   (2016/C 098/37)
   Jezik postupka: engleski

      Stranke

      Tužitelj: Benelli Q. J. Srl (Pesaro, Italija) (zastupnici: P. Lukácsi i B. Bozóki, odvjetnici)

      Tuženik: Ured za usklađivanje na unutarnjem tržištu (žigovi i dizajni) (zastupnici: F. Mattina, zatim P. Bullock, agenti)

      Druga stranka u postupku pred žalbenim vijećem OHIM-a, intervenijent u postupku pred Općim sudom: Demharter GmbH (Dillingen, Njemačka) (zastupnik: A. Kohn, odvjetnik)

      Predmet

   Tužba protiv odluke drugog žalbenog vijeća OHIM-a od 16. siječnja 2013. (predmet R 95/2012-2) u vezi s postupkom povodom prigovora između društava Benelli Q. J. Srl i Demharter GmbH.

      Izreka

               1.

               Tužba se odbija.

               2.

               Nalaže se društvu Benelli Q. J. Srl snošenje troškova.

      (1)  SL C 147, 25. 5. 2013.


title: Predmet T-621/14: Presuda Općeg suda od 24. lipnja 2015. – Infocit protiv OHIM-a – DIN (DINKOOL) („Žig Zajednice — Postupak povodom prigovora — Prijava verbalnog žiga Zajednice DINKOOL — Prijava ranijeg međunarodnog figurativnog žiga DIN — Raniji nacionalni poslovni identifikator DIN — Relativni razlog za odbijanje — Vjerojatnost dovođenja u zabludu — Članak 8. stavak 1. točka (b) Uredbe (EZ) br. 207/2009”)

text:
               10.8.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 262/26

         Presuda Općeg suda od 24. lipnja 2015. – Infocit protiv OHIM-a – DIN (DINKOOL)
   (Predmet T-621/14) (1)

   ((„Žig Zajednice - Postupak povodom prigovora - Prijava verbalnog žiga Zajednice DINKOOL - Prijava ranijeg međunarodnog figurativnog žiga DIN - Raniji nacionalni poslovni identifikator DIN - Relativni razlog za odbijanje - Vjerojatnost dovođenja u zabludu - Članak 8. stavak 1. točka (b) Uredbe (EZ) br. 207/2009”))
   (2015/C 262/35)
   Jezik postupka: engleski

      Stranke

      Tužitelj: Infocit – Prestação de Serviços, Comércio Geral e Indústria, Lda (Luanda, Republika Angola) (zastupnik: A. Oliveira, odvjetnik)

      Tuženik: Ured za usklađivanje na unutarnjem tržištu (žigovi i dizajni) (zastupnik: M. Fischer, agent)

      Druga stranka u postupku pred žalbenim vijećem OHIM-a: DIN – Deutsches Institut für Normung eV (Berlin, Njemačka) (zastupnik: M. Bagh, odvjetnik)

      Predmet

   Tužba protiv odluke drugog žalbenog vijeća OHIM-a od 4. lipnja 2014. (predmet R 1312/2013-2), koja se odnosi na postupak povodom prigovora između DIN – Deutsches Institut für Normung eV i Infocit – Prestação de Serviços, Comércio Geral e Indústria, Lda.

      Izreka

               1.

               Tužba se odbija.

               2.

               Infocit – Prestação de Serviços, Comércio Geral e Indústria, Lda snosit će, osim vlastitih, troškove Ureda za usklađivanje na unutarnjem tržištu (žigovi i dizajni) (OHIM).

               3.

               DIN – Deutsches Institut für Normung eV snosit će vlastite troškove.

      (1)  SL C 351, 6. 10. 2014.


title: Predmet C-385/13 P: Žalba od 4. srpnja 2013. koju je podnijela Talijanska Republika protiv presude Općeg suda (prvo vijeće) donesene 19. travnja 2013. u spojenim predmetima T-99/09 i T-308/09, Talijanska Republika protiv Europske komisije

text:
               31.8.2013

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 252/16

         Žalba od 4. srpnja 2013. koju je podnijela Talijanska Republika protiv presude Općeg suda (prvo vijeće) donesene 19. travnja 2013. u spojenim predmetima T-99/09 i T-308/09, Talijanska Republika protiv Europske komisije
   (Predmet C-385/13 P)
   2013/C 252/40
   Jezik postupka: talijanski

      Stranke

      Žalitelj: Talijanska Republika (zastupnici: G. Palmieri i P. Gentile, agenti)

      Druga stranka u postupku: Europska komisija

      Zahtjevi

               —

               Ukinuti presudu Općeg suda Europske unije od 19. travnja 2013., donesenu u spojenim predmetima T-99/09 i T-308/09, dostavljenu talijanskoj vladi 24. travnja 2013.

               —

               Odlučujući o meritumu, poništiti sljedeće akte:

                           —

                           dopis Europske komisije — Opće uprave za regionalnu politiku, od 2. veljače 2009., br. 000841, predmet kojeg su „Plaćanja Komisije različita od traženog iznosa” koji sadrži sljedeću odluku: „Stoga, datum od kojeg Europska komisija smatra nedopuštenima izdatke vezane uz mjeru 1.7 ROP 2000-2006 je 29. lipnja 2007. a ne 17. svibnja 2006., kao što je naznačeno u gore spomenutom dopisu od 22. prosinca 2008.”;

                           —

                           dopis Europske komisije — Opće uprave za regionalnu politiku, od 6. veljače 2009., br. 001059, predmet kojeg je „Suspenzija zahtjeva za plaćanje i zahtjeva za informacije vezane uz financijske prilagodbe u skladu s člankom 39. Uredbe br. 1260/99 ROP Kampanija” koji sadrži sljedeću odluku: „Stoga, datum od kojeg Europska komisija smatra nedopuštenima izdatke vezane uz mjeru 1.7 ROP 2000-2006 je 29. lipnja 2007. a ne 17. svibnja 2006., kao što je prethodno navedeno.”;

                           —

                           dopis Europske komisije — Opće uprave za regionalnu politiku, od 22. prosinca 2008., br. 012480, predmet kojeg je ROP Kampanija 2000-2006 (CCI br. 1999 IT 16 1 PO 007) — Učinci postupka za utvrđivanje povrede br. 2007/2195 na postupanje s otpadom u Kampaniji, kojim „Komisija traži da se, počevši od sljedećeg zahtjeva za plaćanje, odbiju svi izdaci koji se odnose na mjeru 1.7, nastali nakon 29. lipnja 2007.”

      Žalbeni razlozi i glavni argumenti

   U prilog svojoj žalbi Talijanska Republika ističe sljedećih osam žalbenih razloga:

               Prvi žalbeni razlog: povreda članka 9. točaka (e), (f), (h), (j), (k), (1) i (m); članka 32. stavka 3. prvog podstavka, točaka (f), (4) i (5) te članka 31. stavka 2. drugog podstavka Uredbe br. 1260/99 (1).

               Kako bi se zahtjev za isplatom pomoći iz strukturnog fonda mogao proglasiti nedopuštenim za djelovanja predviđena nekom mjerom, iz razloga što je u tijeku postupak za utvrđivanje povrede, između povrede i mjere mora postojati posebna a ne opća veza i Komisija mora dokazati konkretnu opasnost da će se financiranjem mjere zapravo financirati povreda. Nije dovoljna, kako je to držao Opći sud, samo „dovoljno izravna veza” koja nije potkrijepljena na drugi način.

               Drugi žalbeni razlog: povreda članka 32. stavka 3. točke (f), drugi primjer, Uredbe 1260/1999.

               U ovom je primjeru, međutim, čak i takva povezanost izostala, s obzirom na to da je Opći sud utvrdio da iz akata proizlazi da se u postupku za utvrđivanje povrede spominjalo nedovoljno odvajanje otpada kao jedan od uzroka nedostatka odlagališta; i da je u mjeri 1.7 predviđena pomoć općinama za povećanje odvajanja otpada. Opći sud, dakle, nije mogao razjasniti je li se povezanost između povrede i mjere sastojala u tome da je financiranje mjere olakšavalo ili, naprotiv, otežavalo povredu. Iz navedenog razloga, valjalo je isključiti postojanje svake povezanosti i prihvatiti prvi tužbeni razlog iz prvostupanjskog postupka.

               Treći žalbeni razlog: Nedostatak obrazloženja

               Trećim tužbenim razlogom istaknutim u prvostupanjskom postupku talijanska vlada je jasno dokazala da ne postoji nikakva povezanost između povrede i mjere. Opći sud je, odbivši prvi tužbeni razlog, držao suprotno, bez ispitivanja dokaza podnesenog od strane talijanske vlade, čime je povrijedio obvezu davanja obrazloženja.

               Četvrti žalbeni razlog: povreda članka 32. stavka 3. točke (f) Uredbe br. 1260/1999. i nedostatak obrazloženja

               Gore navedene povrede utječu i na dijelove presude u kojima je Opći sud odbio drugi tužbeni razlog u prvostupanjskom postupku.

               Peti žalbeni razlog: Nedostatak obrazloženja.

               Nedostatak obrazloženja postoji i u odbijanju trećeg tužbenog razloga kojim je talijanska vlada isticala da su pobijane mjere temeljile svoje obrazloženje na dopisu Komisije od 20. listopada 2008. koji je osporavao činjenice koje nisu isticane tijekom postupka za utvrđivanje povrede. Slijedom navedenog, Opći sud je u potpunosti propustio dati potrebna obrazloženja.

               Šesti žalbeni razlog: povreda članka 32. stavka 3. točke (f), drugi primjer, Uredbe 1260/1999.

               U svakom slučaju, prilikom odlučivanja o četvrtom tužbenom razlogu, Opći sud je smatrao da se dopis od 20. listopada 2008. odnosio na činjenice koje nisu bile vezane uz postupak za utvrđivanje povrede; zbog navedenog je trebao prihvatiti treći tužbeni razlog. Ne postupivši tako, povrijedio je članak 32. stavak 3. točku (f), drugi primjer, Uredbe 1260/1999.

               Sedmi žalbeni razlog: povreda članka 32. stavka 3. točke (f), prvi i drugi slučaj, i članka 39. stavaka 1. i 2. Uredbe 1260/1999.

               Opći sud je neosnovano odbio četvrti tužbeni razlog kojim se isticalo da je Komisija zapravo suspendirala plaćanja pozivajući se na upitnu ispravnost upravljanja mjerom; navedeno bi, međutim, zahtijevalo barem provođenje postupka predviđenog člankom 39. stavkom 1. i 2. Uredbe, u vezi s člankom 32. stavkom 3. točkom (f), prvi primjer. Opći sud nije uspio pobiti tezu talijanske vlade da je to bio razlog za mjeru koju je donijela Komisija.

               Osmi žalbeni razlog: povreda članka 296. stavka 2. UFEU-a.

               Opći sud je pogrešno utvrdio da Komisija nije povrijedila obvezu davanja obrazloženja. Imajući u vidu važnost predmetnog pitanja, Komisija je morala objasniti zašto nije bilo proturječnosti između kažnjavanja nedovoljnog odvajanja otpada u postupku za utvrđivanje povrede i odbijanja financiranja mjere namijenjene upravo povećanju odvajanja otpada.

      (1)  Uredba Vijeća (EZ) br. 1260/1999 od 21. lipnja 1999., o utvrđivanju općih odredaba o strukturnim fondovima; SL L 161, str. 1.


title: Predmet T-271/10: Rješenje Općeg suda od 10. srpnja 2014. – H protiv Vijeća i dr. ( „Tužba za poništenje — Tužba za naknadu štete — Zajednička vanjska i sigurnosna politika — Upućeni nacionalni stručnjak u Policijsku misiju Europske unije (EUPM) u Bosni i Hercegovini — Odluka o premještaju — Nenadležnost Općeg suda — Nedopuštenost” )

text:
               15.9.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 315/48

         Rješenje Općeg suda od 10. srpnja 2014. – H protiv Vijeća i dr.
   (Predmet T-271/10) (1)

   ((„Tužba za poništenje - Tužba za naknadu štete - Zajednička vanjska i sigurnosna politika - Upućeni nacionalni stručnjak u Policijsku misiju Europske unije (EUPM) u Bosni i Hercegovini - Odluka o premještaju - Nenadležnost Općeg suda - Nedopuštenost”))
   2014/C 315/82
   Jezik postupka: engleski

      Stranke

      Tužitelj: H (Catane, Italija) (zastupnici: prvotno C. Mereu i M. Velardo, zatim M. Velardo odvjetnici)

      Tuženici: Vijeće Europske unije (zastupnici: A. Vitro, G. Marhic i M.-M. Joséphidès, agenti), Europska komisija (zastupnici: F. Erlbacher i B. Eggers, agenti) i Policijska misija Europske unije (EUMP) u Bosni i Hercegovini (Sarajevo, Bosna i Hercegovina)

      Predmet

   Kao prvo, zahtjev za poništenje, s jedne strane, odluke od 7. travnja 2010. koju je potpisao voditelj osoblja EUPM-a, na temelju koje je tužitelj premješten na mjesto „Criminal Justice Adviser – Prosecutor” u područnom uredu Banja Luka (Bosna i Hercegovina) i, s druge srane, ukoliko je potrebno, odluke od 30. travnja 2010. koju je potpisao voditelj misije sukladno članku 6. Odluke Vijeća 2009/906/ZVSP od 8. prosinca 2009. o Policijskoj misiji Europske unije u Bosni i Hercegovini (SL L 322, str. 22.) kojom je potvrđena odluka od 7. travnja 2010. kao i, kao drugo, zahtjev za naknadu štete.

      Izreka

               1.

               Tužba se odbacuje kao nedopuštena.

               2.

               H snosit će vlastite troškove kao i troškove Vijeća Europske unije i Europske komisije.

      (1)  SL C 221, 14.8.2010.


title: Predmet C-19/17: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 17. siječnja 2017. uputio Sąd Okręgowy we Wrocławiu (Poljska) – Skarb Państwa, koji zastupa Wojewoda Dolnośląski protiv Gmina Trzebnica

text:
               22.5.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 161/6

         Zahtjev za prethodnu odluku koji je 17. siječnja 2017. uputio Sąd Okręgowy we Wrocławiu (Poljska) – Skarb Państwa, koji zastupa Wojewoda Dolnośląski protiv Gmina Trzebnica
   (Predmet C-19/17)
   (2017/C 161/08)
   Jezik postupka: poljski

      Sud koji je uputio zahtjev

   Sąd Okręgowy we Wrocławiu

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelj: Skarb Państwa (Fiskus), koji zastupa Wojewoda Dolnośląski

      Tuženik: Gmina Trzebnica

      Prethodna pitanja

               1.

               Jesu li davanja koja korisnik dobiva na temelju ugovornih kazni ili naknada štete u vezi s neispunjenjem ili nepravodobnim ispunjenjem obveze prihodi u smislu pravila br. 2 Uredbe Komisije (EZ) br. 448/2004 od 10. ožujka 2004. o izmjeni Uredbe Komisije (EZ) br. 1685/2000 o utvrđivanju detaljnih pravila za provedbu Uredbe Vijeća (EZ) br. 1260/1999 o prihvatljivosti izdataka za operacije koje su sufinancirane iz strukturnih fondova i o stavljanju izvan snage Uredbe (EZ) br. 1145/2003 (1)?

               2.

               U slučaju potvrdnog odgovora na pitanje 1.:

                           a)

                           Mogu li se prihodi u obliku ugovornih kazni smanjiti za gubitke ili dodatne troškove koji su korisniku nastali u vezi s neispunjenjem ili nepravodobnim ispunjenjem ugovora od strane suugovaratelja?

                           b)

                           Je li davanje suugovaratelja, u obliku obavljanja drugih poslova za korisnika koji nisu ni na koji način povezani s predmetom financiranja i koji oslobađaju od obveze plaćanja ugovorne kazne (datio in solutum) prihod u smislu pravila br. 2 Uredbe Komisije (EZ) br. 448/2004 od 10. ožujka 2004. o izmjeni Uredbe Komisije (EZ) br. 1685/2000 o utvrđivanju detaljnih pravila za provedbu Uredbe Vijeća (EZ) br. 1260/1999 o prihvatljivosti izdataka za operacije koje su sufinancirane iz strukturnih fondova i o stavljanju izvan snage Uredbe (EZ) br. 1145/2003?

               3.

               U slučaju potvrdnog odgovora na pitanje 1. i 2.a: treba li kao visinu prihoda koji je stekao korisnik smatrati visinu ugovorne kazne zaračunate suugovaratelju ili vrijednost zamjenskog davanja?

               4.

               Je li nakon zaključenja pomoći u smislu pravila br. 2 Uredbe Komisije (EZ) br. 448/2004 od 10. ožujka 2004. o izmjeni Uredbe Komisije (EZ) br. 1685/2000 o utvrđivanju detaljnih pravila za provedbu Uredbe Vijeća (EZ) br. 1260/1999 o prihvatljivosti izdataka za operacije koje su sufinancirane iz strukturnih fondova i o stavljanju izvan snage Uredbe (EZ) br. 1145/2003 moguće smanjenje sufinanciranja za visinu prihoda koje je korisnik stekao tijekom razdoblja pomoći?

               5.

               U slučaju potvrdnog odgovora na pitanje 4.: je li smanjenje sufinanciranja za prihode koje je stekao korisnik moguće ako ih država članica nije priopćila Komisiji prije zaključenja pomoći?

      (1)  SL L 72, str. 66.


title: Predmet T-698/15 P: Presuda Općeg suda od 1. ožujka 2017. – Silvan protiv Komisije („Žalba — Javna služba — Dužnosnici — Postupak promaknuća za 2013. — Odluka o nepromicanju tužitelja — Usporedba zasluga — Uzimanje u obzir izvješća o ocjenjivanju — Nepostojanje pogreške koja se tiče prava”)

text:
               18.4.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 121/27

         Presuda Općeg suda od 1. ožujka 2017. – Silvan protiv Komisije
   (Predmet T-698/15 P) (1)

   ((„Žalba - Javna služba - Dužnosnici - Postupak promaknuća za 2013. - Odluka o nepromicanju tužitelja - Usporedba zasluga - Uzimanje u obzir izvješća o ocjenjivanju - Nepostojanje pogreške koja se tiče prava”))
   (2017/C 121/38)
   Jezik postupka: francuski

      Stranke

      Žalitelj: Juha Tapio Silvan (Bruxelles, Belgija) (zastupnici: N. de Montigny i J.-N. Louis, odvjetnici)

      Druga stranka u postupku: Europska komisija (zastupnici: G. Berscheid i C. Berardis-Kayser, agenti)

      Predmet

   Žalba podnesena protiv presude Službeničkog suda Europske unije (drugo vijeće) od 22. rujna 2015. Silvan/Komisija (F-83/14, EU:F:2015:106), kojom se traži ukidanje te presude.

      Izreka

               1.

               Žalba se odbija.

               2.

               Juha Tapio Silvan će snositi vlastite troškove, kao i troškove Europske komisije u okviru ovog postupka.

      (1)  SL C 59, 15. 2. 2016.


title: Predmet C-179/12: Presuda Suda (deveto vijeće) od 26. rujna 2013. — The Dow Chemical Company protiv Europske komisije (Žalba — Tržišno natjecanje — Zabranjeni sporazumi — Tržište kloropren kaučuka — Utvrđivanje cijena i podjela tržišta — Povreda članka 81. UEZ-a — Pripisivanje društvu majci protupravnog ponašanja društva kćeri — Zajednička kontrola dvaju društava majki — Odlučujući utjecaj — Prava obrane — Povećanje novčane kazne — Odvraćajući učinak)

text:
               23.11.2013

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 344/28

         Presuda Suda (deveto vijeće) od 26. rujna 2013. — The Dow Chemical Company protiv Europske komisije
   (Predmet C-179/12) (1)

   (Žalba - Tržišno natjecanje - Zabranjeni sporazumi - Tržište kloropren kaučuka - Utvrđivanje cijena i podjela tržišta - Povreda članka 81. UEZ-a - Pripisivanje društvu majci protupravnog ponašanja društva kćeri - Zajednička kontrola dvaju društava majki - Odlučujući utjecaj - Prava obrane - Povećanje novčane kazne - Odvraćajući učinak)
   2013/C 344/47
   Jezik postupka: engleski

      Stranke

      Žalitelj: The Dow Chemical Company (zastupnik: D. Schroeder, Rechtsanwalt)

      Druga stranka u postupku: Europska komisija (zastupnici: P. Van Nuffel, V. Bottka i L Malferrari, agenti)

      Predmet

   Žalba podnesena protiv presude Općeg suda (sedmo vijeće) od 2. veljače 2012. u predmetu T-77/08, The Dow Chemical Company protiv Europske komisije, kojom je Opći sud odbio tužbu za djelomično poništenje Odluke Komisije C(2007) 5910 final od 5. prosinca 2007., koja se odnosi na postupak primjene članka 81. UEZ-a i članka 53. Sporazuma o EGP-u (predmet COMP/F/38.629 — kloropren kaučuk), vezanu za zabranjeni sporazum na tržištu kloropren kaučuka u Europskom gospodarskom prostoru (EGP), koji ima za cilj podjelu tržišta i utvrđivanje cijena te, podredno, smanjenje novčane kazne izrečene žalitelju — Zajedničko poduzeće — Pripisivanje protupravnog ponašanja

      Izreka

               1.

               Žalba se odbija.

               2.

               Dow Chemical Company nalaže se snošenje troškova.

      (1)  SL C 184, 23.6.2012.


title: Predmet T-565/15: Presuda Općeg suda od 20. rujna 2016. – Excalibur City protiv EUIPO-a – Ferrero (MERLIN’S KINDERWELT) („Žig Europske unije — Postupak povodom prigovora — Prijava verbalnog žiga Europske unije MERLIN’S KINDERWELT — Raniji nacionalni verbalni žig KINDER — Relativni razlog za odbijanje — Nepostojanje sličnosti znakova — Nepostojanje vjerojatnosti dovođenja u zabludu — Članak 8. stavak 1. točka (b), Uredbe (EZ) br. 207/2009”)

text:
               31.10.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 402/42

         Presuda Općeg suda od 20. rujna 2016. – Excalibur City protiv EUIPO-a – Ferrero (MERLIN’S KINDERWELT)
   (Predmet T-565/15) (1)

   ((„Žig Europske unije - Postupak povodom prigovora - Prijava verbalnog žiga Europske unije MERLIN’S KINDERWELT - Raniji nacionalni verbalni žig KINDER - Relativni razlog za odbijanje - Nepostojanje sličnosti znakova - Nepostojanje vjerojatnosti dovođenja u zabludu - Članak 8. stavak 1. točka (b), Uredbe (EZ) br. 207/2009”))
   (2016/C 402/49)
   Jezik postupka: engleski

      Stranke

      Tužitelj: Excalibur City s.r.o. (Znojmo, Češka Republika) (zastupnik: E. Engin-Deniz, odvjetnik)

      Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (zastupnici: M. Simandlova i A. Folliard-Monguiral, agenti)

      Druga stranka u postupku pred žalbenim vijećem EUIPO-a, intervenijent u postupku pred Općim sudom: Ferrero SpA (Alba, Italija) (zastupnici: L. Ghedina i F. Jacobacci, odvjetnici)

      Predmet

   Tužba protiv odluke prvog žalbenog vijeća EUIPO-a od 9. srpnja 2015. (predmet R 1538/2014-1) koja se odnosi na postupak povodom prigovora između Ferrero i Excalibur City.

      Izreka

               1.

               Poništava se odluka prvog žalbenog vijeća Ureda Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO) od 9. srpnja 2015. (predmet R 1538/2014-1).

               2.

               EUIPO-u se nalaže da, osim vlastitih troškova, snosi i troškove koje je imao Excalibur City s.r.o.

               3.

               Ferrero SpA snosite će vlastite troškove.

      (1)  SL C 398, 30. 11. 2015.


title: Predmet T-383/15: Tužba podnesena 14. srpnja 2015. – DIMA Verwaltungs protiv OHIM-a (oblik kutije)

text:
               5.10.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 328/12

         Tužba podnesena 14. srpnja 2015. – DIMA Verwaltungs protiv OHIM-a (oblik kutije)
   (Predmet T-383/15)
   (2015/C 328/11)
   Jezik postupka: njemački

      Stranke

      Tužitelj: DIMA Verwaltungs GmbH (Hamburg, Njemačka) (zastupnik: T. Kerkhoff, odvjetnik)

      Tuženik: Ured za usklađivanje na unutarnjem tržištu (žigovi i dizajni) (OHIM)

      Podaci o postupku pred OHIM-om

      Sporni žig u pitanju: trodimenzionalni žig Zajednice (oblik kutije) – prijava za registraciju br. 12 649 364

      Pobijana odluka: odluka petog žalbenog vijeća OHIM-a od 27. ožujka 2015. u predmetu R 2568/2014-5

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

               —

               poništi pobijanu odluku;

               —

               naloži tuženiku da nastavi s postupkom registracije;

               —

               podredno, utvrdi da se članak 7. stavak 1. točka (b) Uredbe ne protivi registraciji i da predmet vrati žalbenom vijeću na ponovno odlučivanje;

               —

               naloži OHIM-u snošenje troškova.

      Tužbeni razlog

               —

               povreda članka 7. stavka 1. točke (b) Uredbe br. 207/2009.


title: Predmet C-685/15: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 18. prosinca 2015. uputio Landesverwaltungsgericht Oberösterreich (Austrija) – Online Games Handels GmbH, Frank Breuer i dr. protiv Landespolizeidirektion Oberösterreich

text:
               4.4.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 118/7

         Zahtjev za prethodnu odluku koji je 18. prosinca 2015. uputio Landesverwaltungsgericht Oberösterreich (Austrija) – Online Games Handels GmbH, Frank Breuer i dr. protiv Landespolizeidirektion Oberösterreich
   (Predmet C-685/15)
   (2016/C 118/08)
   Jezik postupka: njemački

      Sud koji je uputio zahtjev

   Landesverwaltungsgericht Oberösterreich

      Stranke glavnog postupka

      Žalitelji: Online Games Handels GmbH, Frank Breuer, Nicole Enter, Astrid Walden

      Tuženo tijelo: Landespolizeidirektion Oberösterreich

      Prethodno pitanje

   Treba li članak 56. UFEU-a odnosno članak 49. i sljedeće UFEU-a s obzirom na članak 6. EKLJP-a u vezi s člankom 47. Povelje o temeljnim pravima tumačiti na način da se te odredbe, uzimajući u obzir objektivnost i nepristranost suda zahtijevane sudskom praksom Europskog suda za ljudska prava (osobito s obzirom na njegovu presudu od 18. svibnja 2010., 64962/01, t. 54.), protive nacionalnom propisu prema kojem dokaze koje treba pružiti u okviru upravno-kaznenog postupka za opravdanje propisa o kvazi-monopolu nacionalnog tržišta igara na sreću, zaštićenog kaznenim pravom s obzirom na sudsku praksu Suda Europske unije, osobito u pogledu njegove presude od 30. travnja 2014., C-390/12 (1), ne treba kao prvo identificirati i razgraničiti a potom i samostalno utvrditi istragom i ocijeniti kazneno tijelo ili drugo državno tijelo kaznenog progona u njihovoj odnosno njegovoj funkciji zastupnika optužbe nego sud pred kojim se vodi postupak radi odluke o zakonitosti kaznenopravne mjere pobijane žalbom (u istoj osobi/funkciji), samoinicijativno i neovisno o ponašanju stranaka postupka?

      (1)  ECLI:EU:C:2014:281 – „Pfleger”.


title: Predmet T-184/15: Tužba podnesena 14. travnja 2015. – Trivisio Prototyping protiv Komisije

text:
               10.8.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 262/30

         Tužba podnesena 14. travnja 2015. – Trivisio Prototyping protiv Komisije
   (Predmet T-184/15)
   (2015/C 262/40)
   Jezik postupka: njemački

      Stranke

      Tužitelj: Trivisio Prototyping GmbH (Trier, Njemačka) (zastupnici: A. Bartosch i A. Böhlke, odvjetnici)

      Tuženik: Europska komisija

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

               —

               poništi odluku Europske komisije C(2015) 633 final od 2. veljače 2015. o povratu iznosa koji duguje Trivisio Prototyping GmbH u visini od 3 85  112,19 eura, uvećanog za kamate;

               —

               naloži Komisiji snošenje troškova postupka.

      Tužbeni razlozi i glavni argumenti

   U prilog osnovanosti tužbe tužitelj ističe tri tužbena razloga.

               1.

               Prvi tužbeni razlog: pogrešna ocjena činjeničnog stanja

                           —

                           Tužitelj ovdje, među ostalim, tvrdi da je Komisija u trenutku potpisivanja sporazumâ o dodjeli bespovratnih sredstava ULTRA („Ultra portable augmented reality for industrial maintenance applications”), IMPROVE („Improving Display and Rendering Technology for Virtual Environments”) i CINeSPACE („Experiencing urban film and cultural heritage while on-the-move”) znala ili u svakom slučaju morala znati za zapošljavanje ruskih inženjera te dodaje da povrat zahtijevanog iznosa u danim okolnostima predstavlja zlouporabu.

               2.

               Drugi tužbeni razlog: nepostojanje povrede pravilâ o podugovaranju iz Priloga 2. sporazumâ o dodjeli bespovratnih sredstava od strane tužitelja

                           —

                           Tužitelj ističe da je između njega i dotičnog poslodavca ruskih inženjera – neovisno o činjenici da se radilo o različitim pravnim osobama – postojao odnos kontrole te stoga ne postoji povreda pravila o podugovaranju iz Priloga II. sporazumâ o dodjeli bespovratnih sredstava.

               3.

               Treći tužbeni razlog: podredno, povreda načela zaštite legitimnih očekivanja

                           —

                           Podredno, tužitelj se protiv pobijanog povrata poziva na načelo zaštite legitimnih očekivanja.


title: Predmet T-387/17: Tužba podnesena 20. lipnja 2017. – Triggerball protiv EUIPO-a (oblik tijela sličnog lopti s obrubom)

text:
               7.8.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 256/40

         Tužba podnesena 20. lipnja 2017. – Triggerball protiv EUIPO-a (oblik tijela sličnog lopti s obrubom)
   (Predmet T-387/17)
   (2017/C 256/47)
   Jezik postupka: njemački

      Stranke

      Tužitelj: Triggerball GmbH (Baiern-Piusheim, Njemačka) (zastupnik: H. Emrich, odvjetnik)

      Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO)

      Podaci o postupku pred EUIPO-om

      Predmetni sporni žig: trodimenzionalni žig Europske unije (oblik tijela sličnog lopti s obrubom) – prijava br. 15 528 615

      Pobijana odluka: odluka četvrtog žalbenog vijeća EUIPO-a od 20. travnja 2017. u predmetu R 376/2017-4

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

               —

               poništi pobijanu odluku;

               —

               naloži EUIPO-u snošenje troškova.

      Tužbeni razlog

               —

               povreda članka 7. stavka 1. točke (b) Uredbe br. 207/2009.


title: Predmet T-194/17: Tužba podnesena 27. ožujka 2017. – CeramTec protiv EUIPO-a – C5 Medical Werks (prikaz glave bedrene kosti)

text:
               22.5.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 161/37

         Tužba podnesena 27. ožujka 2017. – CeramTec protiv EUIPO-a – C5 Medical Werks (prikaz glave bedrene kosti)
   (Predmet T-194/17)
   (2017/C 161/53)
   Jezik na kojem je tužba podnesena: engleski

      Stranke

      Tužitelj: CeramTec (Plochingen, Njemačka) (zastupnik: A. Renck i E. Nicolás Gómez, odvjetnici)

      Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO)

      Druga stranka pred žalbenim vijećem: C5 Medical Werks (Grand Junction, Colorado, Sjedinjene Američke Države)

      Podaci o postupku pred EUIPO-om

      Nositelj spornog žiga: tužitelj

      Predmetni sporni žig: figurativni žig Europske unije u ružičastoj boji (prikaz glave bedrene kosti) – žig Europske unije br. 10 214 112

      Postupak pred EUIPO-om: postupak proglašavanja žiga ništavim

      Pobijana odluka: odluka četvrtog žalbenog vijeća EUIPO-a od 15. veljače 2017. u predmetu R 928/2016-4

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

               —

               poništi pobijanu odluku;

               —

               naloži snošenje troškova tuženiku, odnosno intervenijentu u slučaju da se u spor uključi C5 Medical Werks.

      Tužbeni razlog

               —

               povreda članaka 59. i 83. Uredbe br. 207/2009.


title: Predmet C-219/16 P: Žalba koju je 19. travnja 2016. podnio GFKL Financial Services GmbH, prije: GFKL Financial Services AG protiv presude Općeg suda (deveto vijeće) od 4. veljače 2016. u predmetu T-620/11, GFKL Financial Services AG protiv Europske komisije

text:
               20.6.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 222/8

         Žalba koju je 19. travnja 2016. podnio GFKL Financial Services GmbH, prije: GFKL Financial Services AG protiv presude Općeg suda (deveto vijeće) od 4. veljače 2016. u predmetu T-620/11, GFKL Financial Services AG protiv Europske komisije
   (Predmet C-219/16 P)
   (2016/C 222/10)
   Jezik postupka: njemački

      Stranke

      Žalitelj: GFKL Financial Services GmbH, prije: GFKL Financial Services AG (zastupnici: Dr. M Schweda, J. Eggers, Dr. M. Knebelsberger, Dr. F. Loose, odvjetnici)

      Druge stranke u postupku: Europska komisija, Savezna Republika Njemačka

      Žalbeni zahtjev

   Žalitelj od Suda zahtijeva da:

               1.

               ukine presudu Općeg suda Europske unije (deveto vijeće) od 4. veljače 2016. u predmetu T-620/11 u dijelu u kojem je tom presudom odbijena tužba i
               poništi Odluku Komisije od 26. siječnja 2011. o državnoj potpori Njemačke C 7/10 (ex CP 250/09 i NN 5/10) „KStG, Sanierungsklausel” (sanacijska klauzula propisana Zakonom o porezu na dobit) (1), broj predmeta C(2011) 275;

               2.

               podredno, ukine presudu Općeg suda Europske unije (deveto vijeće) od 4. veljače 2016. u predmetu T-620/11 u dijelu u kojem je tom presudom odbijena tužba i predmet vrati Općem sudu na ponovno odlučivanje;

               3.

               da protivnoj stranci naloži snošenje troškova.

      Žalbeni razlozi i glavni argumenti

   Žalitelj žalbom osporava pravnu kvalifikaciju sanacijske klauzule iz članka 8.c stavka 1.a KStG-a kao selektivne potpore.
   U prilog žalbi žalitelj ističe dva žalbena razloga:

      Prvi žalbeni razlog: povreda članka 107. stavka 1. UFEU-a
   Sanacijska klauzula nije selektivna mjera i stoga nije potpora u smislu članka 107. stavka 1. UFEU-a.

               —

               Opći sud pogrešno je zaključio da je odstupajuće pravilo članka 8.c stavak 1. KStG-a, prema kojem u određenim slučajevima stjecanja udjela prestaje pravo na prijenos gubitaka, dio referentnog okvira. Ta je odredba zapravo odstupanje od referentnog okvira. Referentni okvir sastoji se od opće mogućnosti da se gubici prenose u daljnja porezna razdoblja.

               —

               Sanacijska klauzula općeg je karaktera, s obzirom na to da ne daje selektivnu prednost. Velika je razlika između poduzetnika u poteškoćama na koje se primjenjuje sanacijska klauzula i svih ostalih, osobito ekonomski zdravih poduzetnika, tako da se obje skupine poduzetnika ne nalaze u usporedivoj situaciji. Usto je Opći sud svoje ispitivanje jednakosti utemeljio na posve teorijskom scenariju; skupina koju je Opći sud uzeo kao kriterij usporedbe u pravnoj stvarnosti praktično ne postoji.

               —

               Nadalje, sanacijskom klauzulom ne stavljaju se „određeni poduzetnici ili proizvodnja određene robe” u povoljniji položaj. Sanacijska klauzula načelno je dostupna svim poduzetnicima i ne isključuje unaprijed nijednu skupinu poduzetnika. Njezina primjena nije vezana za „specifičnu značajku” određenog poduzetnika, nego za određeni poslovni postupak, to jest tzv. sanacijsko stjecanje.

               —

               Sanacijska klauzula može se usto opravdati na temelju biti i općih ciljeva njemačkog poreznog sustava. Ona pomaže primjeni temeljnih načela njemačkog sustava oporezivanja dobiti, i to načela prijenosa gubitka, načela oporezivanja prema gospodarskim mogućnostima kao i općem poreznom cilju osiguranja stalnih poreznih prihoda.

      Drugi žalbeni razlog: povreda načela zaštite legitimnih očekivanja
   Presudom Općeg suda povrijeđeno je načelo zaštite legitimnih očekivanja prava Unije. Navodno svojstvo sanacijske klauzule kao potpore nije bilo razvidno ni uz najveću pažnju dobrog gospodarstvenika. Komisija u pogledu sličnih propisa Njemačke i drugih država članica nikada nije prigovorila da su protivni pravu državnih potpora.

      (1)  SL L 235, str. 26.


title: Predmet C-164/14 P: Žalba koju su 4. travnja 2014. podnijeli Pesquerias Riveirenses, S.L. i dr. protiv rješenja Općeg suda (peto vijeće) od 7. veljače 2014. u predmetu T-180/13, Pesquerías Riveirenses i dr. protiv Vijeća

text:
               26.5.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 159/21

         Žalba koju su 4. travnja 2014. podnijeli Pesquerias Riveirenses, S.L. i dr. protiv rješenja Općeg suda (peto vijeće) od 7. veljače 2014. u predmetu T-180/13, Pesquerías Riveirenses i dr. protiv Vijeća
   (Predmet C-164/14 P)
   2014/C 159/28
   Jezik postupka: španjolski

      Stranke

      Žalitelji: Pesquerias Riveirenses, S.L., Pesquera Campo de Marte, S.L., Pesquera Anpajo, S.L., Arrastreros del Barbanza, S.A., Martinez Pardavila e Hijos, S.L., Lijo Pesca, S.L., Frigorificos Hermanos Vidal, S.A., Pesquera Boteira, S.L., Francisco Mariño Mos y Otros, C.B., Juan Antonio Pérez Vidal y Hermano, C.B., Marina Nalda, S.L., Portillo y Otros, S.L., Vidiña Pesca, S.L., Pesca Hermo, S.L., Pescados Oubiña Perez, S.L., Manuel Pena Graña, Campo Eder, S.L., Pesquera Laga, S.L., Pesquera Jalisco, S.L., Pesquera Jopitos, S.L., Pesca-Julimar, S.L. (zastupnik: J. Tojeiro Sierto, abogado)

      Druga stranka u postupku: Vijeće Europske unije

      Žalbeni zahtjev

   Ukinuti rješenje Općeg suda kojim je utvrđena nedopuštenost tužbe za poništenje podnesene protiv Uredbe Vijeća (EU) br. 40/2013 od 21. siječnja 2013. (1) i donijeti novu odluku kojom se utvrđuje dopuštenost te tužbe.

      Žalbeni razlozi i glavni argumenti

   Postojanje izravnog utjecaja – povreda članka 263. UFEU-a
   Člankom 263. stavkom 4. UFEU-a propisano je sljedeće: „svaka fizička ili pravna osoba može (…) pokrenuti postupke (…) protiv regulatornog akta koji se izravno odnosi na nju, a ne podrazumijeva provedbene mjere.” U tom su smislu izravan utjecaj i odsutnost provedbenih mjera dva različita uvjeta dok je pitanje margine prosudbe države članice, inače ključno za utvrđivanja izravnog utjecaja pobijanog akta, nevažno prilikom ispitivanja ima li nacionalni akt svojstvo „provedbene mjere” u smislu članka 263. stavka 4. UFEU-a.
   Žalitelji smatraju da postoji jasan izravan utjecaj Uredbe kojom se uređuje i ograničava ulov plavog pišmolja na vlasnike ribarica koji se bave ulovom te riblje vrste. EU upravlja stokovima plavog pišmolja na godišnjoj razini putem TAC-ova (ukupnih dopuštenih ulova) koji, prema mišljenju tužitelja, nisu ispravno utvrđeni jer ne slijede najnovije znanstvene preporuke pa činjenica da se upravljanje plavim pišmoljem odvija putem jednog, a ne dva različita stoka, dovodi do toga da je ukupni dopušteni ulov manji od onog koji bi se na žalitelje primjenjivao u slučaju odvojenog upravljanja stokom na sjeveru i na jugu. Nakon utvrđivanja TAC-a države članice ne mogu naknadno utjecati na dodjelu ribolovnih mogućnosti ni na način upravljanja njihovom raspodjelom s obzirom da se ona uvijek izvršava na temelju TAC-a koji je EU prethodno utvrdila zbog čega je obraćanje europskim sudovima jedina mogućnost odnosno alternativa koju žalitelji imaju na raspolaganju kako bi iskazali neslaganje s navedenim TAC-om i načinom na koji je on utvrđen odnosno na koji se upravlja ribolovom.

      (1)  Uredba Vijeća (EU) br. 40/2013 od 21. siječnja 2013. o utvrđivanju za 2013. mogućnosti ribolova dostupnih u vodama EU-a i, za plovila EU-a, u određenim vodama izvan EU-a za određene riblje stokove i skupine ribljih stokova koji podliježu međunarodnim pregovorima ili sporazumima (SL L 23, str. 54.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 4., svezak 10., str. 200.)


title: Predmet C-213/14: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 25. travnja 2014. uputio Corte suprema di cassazione (Italija) – kazneni postupak protiv Biolzi Romine

text:
               1.9.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 292/12

         Zahtjev za prethodnu odluku koji je 25. travnja 2014. uputio Corte suprema di cassazione (Italija) – kazneni postupak protiv Biolzi Romine
   (Predmet C-213/14)
   2014/C 292/16
   Jezik postupka: talijanski

      Sud koji je uputio zahtjev

   Corte suprema di cassazione

      Stranka u glavnom postupku

   Biolzi Romina

      Prethodna pitanja

               1.

               Treba li članak 49. i sljed. te članak 56. i sljed. UFEU-a, prema shvaćanju iz presude Suda Europske unije od 16. veljače 2012. u spojenim predmetima C-72/10 i C-77/10, tumačiti na način da se protive organiziranju nadmetanja za dodjelu koncesija u trajanju kraćem od ranije dodijeljenih koncesija, u slučaju kada je nadmetanje pokrenuto kako bi se ispravile posljedice nezakonitog isključenja određenog broja gospodarskih subjekata iz prethodnih nadmetanja?

               2.

               Treba li članak 49. i sljed. te članak 56. i sljed. UFEU-a, prema shvaćanju iz spomenute presude Suda Europske unije, tumačiti na način da se protive tome da zahtjev da se vremenski usklade rokovi koncesija predstavlja valjano opravdanje da trajanje koncesija koje su predmet nadmetanja bude kraće u odnosu na ranije dodijeljene koncesije?

               3.

               Treba li članak 49. i sljed. te članak 56. i sljed. UFEU-a, prema shvaćanju iz spomenute presude Suda Europske unije, tumačiti u smislu da im je protivna odredba koja obvezuje na prijenos bez naknade prava korištenja materijalne i nematerijalne imovine u vlasništvu koja predstavlja mrežu prikupljanja i upravljanja igrom u slučaju kad je aktivnost prestala zbog isteka koncesije ili zbog odluke o isključenju ili povlačenju?


title: Predmet C-441/16: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 8. kolovoza 2016. uputio Înalta Curte de Casaţie şi Justiţie (Rumunjska) – SMS group GmbH protiv Direcţia Generală Regională a Finanțelor Publice a Municipiului București

text:
               14.11.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 419/30

         Zahtjev za prethodnu odluku koji je 8. kolovoza 2016. uputio Înalta Curte de Casaţie şi Justiţie (Rumunjska) – SMS group GmbH protiv Direcţia Generală Regională a Finanțelor Publice a Municipiului București
   (Predmet C-441/16)
   (2016/C 419/39)
   Jezik postupka: rumunjski

      Sud koji je uputio zahtjev

   Înalta Curte de Casaţie şi Justiţie

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelj: SMS group GmbH

      Tuženik: Direcţia Generală Regională a Finanțelor Publice a Municipiului București

      Prethodna pitanja

               1.

               Treba li članke 2., 3., 4. i 5. Direktive 79/1072/EEZ (1), u vezi s člankom 17. stavcima 2. i 3. točkom (a) Direktive 77/388/EEZ (2), tumačiti na način da se protive praksi nacionalne porezne uprave koja smatra da ne postoje objektivni dokazi koji potvrđuju izjavljenu namjeru poreznog obveznika da će uvezenu robu koristiti za svoje gospodarske aktivnosti kada je, na dan njezina uvoza, ugovor radi čijeg je izvršenja porezni obveznik kupio i uvezao robu bio suspendiran, uz veliku opasnost da se kasnija isporuka/transakcija zbog koje je uvezena roba bila namijenjena više neće izvršiti?

               2.

               Predstavlja li, i na koji način, dokaz o naknadnom kretanju uvezene robe, to jest, utvrđenje činjenice da je uvezena roba stvarno namijenjena za oporezive transakcije poreznog obveznika, dodatni uvjet za povrat PDV-a koji se razlikuje od onih navedenih u člancima 3. i 4. Direktive 79/1072/EEZ, a koji je zabranjen njezinim člankom 6., ili potreban podatak o bitnom uvjetu za povrat koji se odnosi na korištenje uvezene robe u vezi s oporezivim transakcijama, koji porezno tijelo može zahtijevati u smislu članka 6. direktive?

               3.

               Mogu li se članci 2., 3., 4. i 5. Direktive 79/1072/EEZ, u vezi s člankom 17. stavcima 2. i 3. točkom (a) Direktive 77/388/EEZ tumačiti na način da se pravo na povrat PDV-a može uskratiti kada se naknadna planirana transakcija, u vezi s kojom se uvezena roba trebala upotrijebiti, više ne izvršava? Je li u tim okolnostima bitna stvarna namjena robe, to jest, je li roba u svakom slučaju upotrijebljena, na koji način i na kojem području, onom države članice u kojoj je plaćen PDV ili izvan te države?

      (1)  Osma direktiva Vijeća 79/1072/EEZ od 6. prosinca 1979. o usklađivanju zakonodavstava država članica o porezu na promet – Postupci za povrat poreza na dodanu vrijednost poreznim obveznicima koji nemaju poslovni nastan na području države (SL 1979, L 331, str. 11.). [neslužbeni prijevod]

      (2)  Šesta direktiva Vijeća 77/388/EEZ od 17. svibnja 1977. o usklađivanju zakonodavstava država članica koja se odnose na poreze na promet – zajednički sustav poreza na dodanu vrijednost: jedinstvena osnovica za razrezivanje (SL 1977, L 145, str. 1.). [neslužbeni prijevod]


title: Predmet T-81/15: Presuda Općeg suda od 13. travnja 2016. – Facchinello protiv EUIPO-a – Olimpia Splendid (Synthesis) („Žig Europske unije — Postupak povodom opoziva — Figurativni žig Europske unije Synthesis — Nepostojanje stvarne uporabe žiga — Članak 51. stavak 1. točka (a) Uredbe (EZ) br. 207/2009 — Dokazi podneseni po prvi put pred Općim sudom”)

text:
               30.5.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 191/27

         Presuda Općeg suda od 13. travnja 2016. – Facchinello protiv EUIPO-a – Olimpia Splendid (Synthesis)
   (Predmet T-81/15) (1)

   ((„Žig Europske unije - Postupak povodom opoziva - Figurativni žig Europske unije Synthesis - Nepostojanje stvarne uporabe žiga - Članak 51. stavak 1. točka (a) Uredbe (EZ) br. 207/2009 - Dokazi podneseni po prvi put pred Općim sudom”))
   (2016/C 191/35)
   Jezik postupka: talijanski

      Stranke

      Tužitelj: Danila Facchinello (Molinella, Italija) (zastupnik: F. Torlontano, odvjetnik)

      Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (zastupnici: M. Capostagno i A. Folliard-Monguiral, agenti)

      Druga stranka u postupku pred žalbenim vijećem EUIPO-a, intervenijent u postupku pred Općim sudom: Olimpia Splendid SpA (Gualtieri, Italija) (zastupnici: A. Ferrarese i G. Ferrarese, odvjetnici)

      Predmet

   Tužba protiv odluke prvog žalbenog vijeća EUIPO-a od 21. studenoga 2014. (predmet R 2169/2013-1) u vezi s postupkom povodom opoziva između Olimpia Splendid SpA i Danile Facchinello.

      Izreka

               1.

               Tužba se odbija.

               2.

               Danili Facchinello nalaže se snošenje troškova.

      (1)  SL C 118, 13. 4. 2015.


title: Predmet C-112/14: Tužba podnesena 7. ožujka 2014. – Europska komisija protiv Ujedinjene Kraljevine Velike Britanije i Sjeverne Irske

text:
               16.6.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 184/11

         Tužba podnesena 7. ožujka 2014. – Europska komisija protiv Ujedinjene Kraljevine Velike Britanije i Sjeverne Irske
   (Predmet C-112/14)
   2014/C 184/14
   Jezik postupka: engleski

      Stranke

      Tužitelj: Europska komisija (zastupnici: R. Lyal, L. Armati, agenti)

      Tuženik: Ujedinjena Kraljevina Velike Britanije i Sjeverne Irske

      Tužbeni zahtjev

               —

               Utvrditi da je, donošenjem i ostavljanjem na snazi zakona o oporezivanju kapitalnih dobitaka za članove nerezidentnih društava koji predviđa različito postupanje između domaćih i prekograničnih aktivnosti, Ujedinjena Kraljevina povrijedila svoje obveze na temelju članka 63. UFEU-a i članka 40. UFEU-a ili, alternativno, članka 49. UFEU-a i članka 31. Sporazuma o EGP-u;

               —

               naložiti Ujedinjenoj Kraljevini Velike Britanije i Sjeverne Irske snošenje troškova.

      Tužbeni razlozi i glavni argumenti

         Nacionalno zakonodavstvo u pitanju

   Članak 13. Zakona o oporezivanju kapitalnih dobitaka iz 1992. (Taxation of Chargeable Gains Act 1992) određuje da kad određene vrste nerezidentnih društava ostvare dobit, takva dobit je odmah oporeziva u rukama dioničara ili ostalih članova društva koji su rezidenti u Ujedinjenoj Kraljevini, neovisno o tome primaju li oni zaista neki dohodak.

         Glavni argument

   Rezidenti u Ujedinjenoj Kraljevini obveznici su poreza na dobit određenih nerezidentnih društava čiji su članovi, dok ne bi bili obveznici da su ta društva rezidentna u Ujedinjenoj Kraljevini. Ta razlika u oporezivanju bi mogla obeshrabriti porezne obveznike Ujedinjene Kraljevine od ulaganja u takva nerezidentna društva, što je protivno članku 63. UFEU-a i članku 40. Sporazuma o EGP-u.
   Mjera u pitanju mogla bi spriječiti određene vrste izbjegavanja poreza i prijevara. Međutim, njezina primjena nije ograničena na slučajeve izbjegavanja poreza ili prijevara te stoga takva mjera nije opravdana.


title: Predmet T-355/13: Presuda Općeg suda od 21. siječnja 2015. – easyJet Airline protiv Komisije („Tržišno natjecanje – Zloporaba vladajućeg položaja – Tržište usluga zračnih luka – Odluka o odbijanju pritužbe – Članak 13. stavak 2. Uredbe (EZ) br. 1/2003 – Postupanje u predmetu od strane tijela države članice nadležnog za tržišno natjecanje – Odbijanje pritužbe zbog prioriteta – Odluka tijela nadležnog za tržišno natjecanje koja se poziva na zaključke istrage vođene u pogledu nacionalnog zakonodavstva koje se primjenjuje na predmetni sektor prema pravu tržišnog natjecanja – Obveza obrazlaganja”)

text:
               2.3.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 73/25

      Presuda Općeg suda od 21. siječnja 2015. – easyJet Airline protiv Komisije
      (Predmet T-355/13) (1)

      („Tržišno natjecanje - Zloporaba vladajućeg položaja - Tržište usluga zračnih luka - Odluka o odbijanju pritužbe - Članak 13. stavak 2. Uredbe (EZ) br. 1/2003 - Postupanje u predmetu od strane tijela države članice nadležnog za tržišno natjecanje - Odbijanje pritužbe zbog prioriteta - Odluka tijela nadležnog za tržišno natjecanje koja se poziva na zaključke istrage vođene u pogledu nacionalnog zakonodavstva koje se primjenjuje na predmetni sektor prema pravu tržišnog natjecanja - Obveza obrazlaganja”)
      (2015/C 073/32)
      Jezik postupka: engleski

         Stranke

         Tužitelj: easyJet Airline Co. Ltd (Luton, Ujedinjena Kraljevina) (zastupnici: M. Werner i R. Marian, odvjetnici)

         Tuženik: Europska komisija (zastupnici: A. Biolan i F. Ronkes Agerbeek, agenti)

         Intervenijent u potporu tuženiku: Luchthaven Schiphol NV (Schiphol, Nizozemska) (zastupnik: J. de Pree, G. Hakopian i S. Molin, odvjetnici)

         Predmet

      Zahtjev da se poništi Odluka Komisije C (2013) 2727 final od 3. svibnja 2013. kojom je odbijena pritužba tužitelja protiv društva Luchthaven Schiphol zbog navodnog postupanja koje u suprotnosti s tržišnim natjecanjem na tržištu usluga zračnih luka (predmet COMP/39.869 – easyjet/Schiphol).

         Izreka

                  1.

                  Tužba se odbija.

                  2.

                  easyJet Airline Co. Ltd se nalaže snošenje troškova.

         (1)  SL C 260, 7.9.2013.


title: Predmet C-653/16: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 19. prosinca 2016. uputio Nejvyšší soud České republiky (Češka Republika) – Jitka Svobodová protiv Češke Republike – Okresní soud v Náchodě

text:
               13.3.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 78/11

         Zahtjev za prethodnu odluku koji je 19. prosinca 2016. uputio Nejvyšší soud České republiky (Češka Republika) – Jitka Svobodová protiv Češke Republike – Okresní soud v Náchodě
   (Predmet C-653/16)
   (2017/C 078/16)
   Jezik postupka: češki

      Sud koji je uputio zahtjev

   Nejvyšší soud České republiky

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelj: Jitka Svobodová

      Tuženik: Česká republika – Okresní soud v Náchodě

      Prethodna pitanja

               1.

               Čini li češko zakonodavstvo, prema kojemu suci nemaju pravo na dodatak za pripravnost, iako drugi zaposlenici (u privatnom i javnom sektoru) imaju pravo na takav dodatak na temelju Zákoníka práce (Zakon o radu) ili drugih propisa, nejednako postupanje u području plaće, zabranjeno Direktivom Vijeća 2000/78/EZ (1)?

               2.

               Čini li češko zakonodavstvo, prema kojemu svi suci (u skladu s brojem godina staža u razdoblju koje se uzima u obzir) imaju pravo na istu plaću, iako svi rade različit broj sati u pripravnosti, nejednako postupanje u području plaće, zabranjeno Direktivom Vijeća 2000/78/EZ?

      (1)  Direktiva Vijeća 2000/78/EZ od 27. studenoga 2000. o uspostavi općeg okvira za jednako postupanje pri zapošljavanju i obavljanju zanimanja (SL 2000., L 303, str. 16.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 5., svezak 1., str. 69.).


title: Predmet C-487/15 P: Žalba koju je 10. rujna 2015. podnio Deutsche Rockwool Mineralwoll GmbH & Co. OHG protiv presude Općeg suda (deveto vijeće) od 8. srpnja 2015. u predmetu T-548/12, Deutsche Rockwool Mineralwoll GmbH & Co. OHG protiv OHIM-a

text:
               30.5.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 191/3

         Žalba koju je 10. rujna 2015. podnio Deutsche Rockwool Mineralwoll GmbH & Co. OHG protiv presude Općeg suda (deveto vijeće) od 8. srpnja 2015. u predmetu T-548/12, Deutsche Rockwool Mineralwoll GmbH & Co. OHG protiv OHIM-a

   (Predmet C-487/15 P)
   (2016/C 191/04)
   Jezik postupka: češki

      Stranke

      Žalitelj: Deutsche Rockwool Mineralwoll GmbH & Co. OHG (zastupnik: J. Krenzel, Rechtsanwalt)

      Druge stranke u postupku: Ured za usklađivanje na unutarnjem tržištu (žigovi i dizajni) (OHIM), Redrock Construction s.r.o.
   Sud je rješenjem od 25. veljače 2016. odbacio žalbu kao očito nedopuštenu.


title: Predmet T-796/14: Presuda Općeg suda od 15. rujna 2016. – Philip Morris protiv Komisije („Pristup dokumentima — Uredba (EZ) br. 1049/2001 — Dokumenti sastavljeni u okviru pripremnih radova za donošenje Direktive o usklađivanju zakona i drugih propisa država članica o proizvodnji, predstavljanju i prodaji duhanskih i srodnih proizvoda — Uskraćivanje pristupa — Izuzeće koje se odnosi na zaštitu sudskog postupka i pravnog savjetovanja — Izuzeće koje se odnosi na zaštitu procesa odlučivanja — Prevladavajući javni interes”)

text:
               24.10.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 392/30

         Presuda Općeg suda od 15. rujna 2016. – Philip Morris protiv Komisije
   (Predmet T-796/14) (1)

   ((„Pristup dokumentima - Uredba (EZ) br. 1049/2001 - Dokumenti sastavljeni u okviru pripremnih radova za donošenje Direktive o usklađivanju zakona i drugih propisa država članica o proizvodnji, predstavljanju i prodaji duhanskih i srodnih proizvoda - Uskraćivanje pristupa - Izuzeće koje se odnosi na zaštitu sudskog postupka i pravnog savjetovanja - Izuzeće koje se odnosi na zaštitu procesa odlučivanja - Prevladavajući javni interes”))
   (2016/C 392/37)
   Jezik postupka: engleski

      Stranke

      Tužitelj: Philip Morris Ltd (Richmond, Ujedinjena Kraljevina) (zastupnici: K. Nordlander i M. Abenhaïm, odvjetnici)

      Tuženik: Europska komisija (zastupnici: J. Baquero Cruz i F. Clotuche-Duvieusart, agenti)

      Predmet

   Zahtjev koji se temelji na članku 263. UFEU-a i kojim se traži poništenje Odluke Komisije Ares(2014) 3142109 od 24. rujna 2014. u dijelu u kojom se njome tužitelju uskraćuje potpuni pristup zatraženim dokumentima, uz izuzetak izmijenjenih osobnih podataka koji se u njima nalaze.

      Izreka

               1.

               Tužba se odbija.

               2.

               Društvo Philip Morris Ltd snosit će troškove postupka.

      (1)  SL C 56, 16. 2. 2015.


title: Predmet T-117/15: Tužba podnesena 4. ožujka 2015. – Estonija protiv Komisije

text:
               26.5.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 171/28

         Tužba podnesena 4. ožujka 2015. – Estonija protiv Komisije
   (Predmet T-117/15)
   (2015/C 171/33)
   Jezik postupka: estonski

      Stranke

      Tužitelj: Republika Estonija (zastupnik: Kristi Kraavi-Käerdi)

      Tuženik: Europska komisija

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

               —

               poništi odluku sadržanu u dopisu Europske komisije od 22. prosinca 2014. (Ares[2014]4324235) kojom je Komisija odbila izmijeniti Odluku Komisije 2006/776/EZ o iznosima koji će se naplaćivati za neuklonjene prekomjerne količine šećera (1),

               —

               Komisiji naloži snošenje troškova.

      Tužbeni razlozi i glavni argumenti

   U prilog tužbi tužitelj ističe četiri tužbena razloga.

               1.

               Prvi tužbeni razlog: pobijana odluka protivna je Prilogu IV. poglavlju 4. točki 2. Akta o pristupanju (2) u vezi s člankom 58. Akta o pristupanju.

                           —

                           Iz presude Suda Pimix (C-146/11, EU:C:2012:450) nesumnjivo proizlazi da je Odluka Komisije 2006/776 već od njezinog donošenja protivna navedenim odredbama Akta o pristupanju i da ju je Komisija trebala izmijeniti. Budući da je Komisija pobijanom odlukom odbila izmijeniti Odluku 2006/776, i pobijana odluka protivna je navedenim odredbama Akta o pristupanju.

               2.

               Drugi tužbeni razlog: povreda načela dobre uprave

                           —

                           Prema načelu dobre uprave, Komisija podliježe obvezi da pravne akte primjenjuje u skladu s tumačenjem Suda Europske unije. S obzirom na to da Komisija Odluku 2006/776 nije uskladila s europskim pravom na osnovi presuda Općeg suda Češka Republika/Komisija (T-248/07, Zb., EU:T:2012:170) i Republika Litva/Komisija (T-262/07, Zb., EU:T:2012:171) te presude Suda Pimix (C-146/11, EU:C:2012:450), povrijedila je načelo dobre uprave.

               3.

               Četvrti tužbeni razlog: povreda načela proporcionalnosti

                           —

                           Pobijana odluka i Odluka 2006/776 protivne su načelu proporcionalnosti jer se Estonija u odnosu na pojedinca ne smije pozivati na Uredbu (EZ) br. 60/2004 (3) i jer su obveze koje Estonija ima prema tim presudama ograničene na plaćanja u proračun Unije i ne omogućuju postizanje cilja koji se ostvaruje sustavom uklanjanja prekomjernih količina šećera.

               4.

               Četvrti tužbeni razlog: Komisijina Glavna uprava za poljoprivredu i ruralni razvoj nije bila ovlaštena donijeti pobijanu odluku.

                           —

                           Odluku o tome mora li Odluka Komisije 2006/776 biti izmijenjena trebao je donijeti kolegij povjerenika. Riječ je o načelnoj odluci koja se ne smije delegirati.

      (1)  Odluka 2006/776/EZ Komisije od 13. studenoga 2006. o iznosima koji će se naplaćivati za neuklonjene prekomjerne količine šećera (SL L 314, str. 35.).

      (2)  Akt o uvjetima pristupanja Europskoj uniji Češke Republike, Republike Estonije, Republike Cipra, Republike Latvije, Republike Litve, Republike Mađarske, Republike Malte, Republike Poljske, Republike Slovenije i Slovačke Republike Europskoj uniji i prilagodbama Ugovorâ na kojima se temelji Europska unija (SL 2003, L 236, str. 33.).

      (3)  Uredba Komisije (EZ) br. 60/2004 od 14. siječnja 2004. o utvrđivanju prijelaznih mjera u sektoru šećera zbog pristupanja Češke, Estonije, Cipra, Latvije, Litve, Mađarske, Malte, Poljske, Slovenije i Slovačke (SL L 9, str. 8.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 3., svezak 26., str. 166.).


title: Predmet C-491/13: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 13. rujna 2013. uputio Verwaltungsgericht Berlin (Njemačka) — Mohamed Ali Ben Alaya protiv Savezne Republike Njemačke

text:
               23.11.2013

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 344/47

         Zahtjev za prethodnu odluku koji je 13. rujna 2013. uputio Verwaltungsgericht Berlin (Njemačka) — Mohamed Ali Ben Alaya protiv Savezne Republike Njemačke
   (Predmet C-491/13)
   2013/C 344/82
   Jezik postupka: njemački

      Sud koji je uputio zahtjev za prethodnu odluku prethodno pitanje

   Verwaltungsgericht Berlin

      Stranke u glavnom postupku

      Tužitelj: Mohamed Ali Ben Alaya

      Tuženik: Savezna Republika Njemačla

      Prethodno pitanje

   Proizlazi li iz Direktive Vijeća 2004/114/EZ (1) od 13. prosinca 2004. o uvjetima prihvata državljana trećih zemalja u svrhu studija, razmjene učenika, osposobljavanja bez naknade ili volonterstva, povezano pravo na izdavanje vize za potrebe studija i prateće dozvole boravka sukladno članku 12. ove takozvane „Direktive o studentima”, ako su „uvjeti za prihvat”, to jest uvjeti iz članaka 6. i 7., ispunjeni i ne postoji razlog za odbijanje prihvata na temelju članka 6. stavka 1. točke (d)?

      (1)  SL L 375, str. 12.


title: Predmet C-309/13 P: Žalba od 5. lipnja 2013. koju je podnijela Società Italiana Calzature SpA protiv presude Općeg suda (treće vijeće) donesene 9. travnja 2013. u predmetu T-337/11, Società Italiana Calzature SpA protiv Ureda za harmonizaciju na unutarnjem tržištu (žigovi i industrijski dizajni)

text:
               10.8.2013

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 233/2

         Žalba od 5. lipnja 2013. koju je podnijela Società Italiana Calzature SpA protiv presude Općeg suda (treće vijeće) donesene 9. travnja 2013. u predmetu T-337/11, Società Italiana Calzature SpA protiv Ureda za harmonizaciju na unutarnjem tržištu (žigovi i industrijski dizajni)
   (Predmet C-309/13 P)
   2013/C 233/04

   Predmetni postupak pokrenut je prije 1. srpnja 2013., datuma pristupanja Republike Hrvatske Europskoj uniji


title: Predmet T-61/17: Tužba podnesena 22. siječnja 2017. – Selimovic protiv Parlamenta

text:
               18.4.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 121/35

         Tužba podnesena 22. siječnja 2017. – Selimovic protiv Parlamenta
   (Predmet T-61/17)
   (2017/C 121/52)
   Jezik postupka: švedski

      Stranke

      Tužitelj: Jasenko Selimovic (Hägersten, Švedska) (zastupnik: B. Leidhammar, lawyer)

      Tuženik: Europski parlament

      Tužbeni zahtjev

               —

               Poništenje odluke predsjednika od 22. studenoga 2016. D 203109 i D 203110 (u daljnjem tekstu: Predsjednikove odluke);

               —

               Poništenje odluke Ureda Europskog parlamenta od 22. prosinca 2016. PE 595.204/BUR/DEC (u daljnjem tekstu: Odluka Ureda);

               —

               Donošenje odluke u ubrzanom postupku;

               —

               Nalaganje Europskom parlamentu da tužitelju naknadi štetu u iznosu koji će se odrediti kasnije.

      Tužbeni razlozi i glavni argumenti

   U prilog osnovanosti tužbe tužitelj ističe šest tužbenih razloga.

               1.

               Prvi tužbeni razlog kojim tužitelj navodi da nije počinio djela koja mu se stavljaju na teret, konkretno uznemiravanje iz članka 12.a Pravilnika o osoblju.

               2.

               Drugi tužbeni razlog kojim tužitelj navodi da su odluke donesene u postupku provedenom protivno općim načelima pravne sigurnosti i pravu na saslušanje utvrđenima u članku 6. EKLJP-a zbog, među ostalim, sljedećeg: procjenu, ocjenu dokaza i donošenje odluke je provela ista stranka (odnosno, u okviru inkvizitornog sustava). Donesene odluke nisu utemeljene na posebnim činjeničnim opisima djela. Tužitelj tvrdi da mu se nisu dale do znanja precizne optužbe protiv njega, te da ih nije mogao pobijati. Tužitelj nije mogao ni osobno ni putem zastupnika uputiti pitanja onima koji su ga optužili ni tajnim svjedocima koji su iznijeli iskaze. Nije imao dovoljno vremena za pripremu. Europski parlament nije zauzeo stav o tužiteljevim argumentima i dokazima te nije dokazao povredu Pravilnika o osoblju.

               3.

               Treći tužbeni razlog kojim tužitelj navodi da je Odluka ureda o odbijanju tužiteljevog zahtjeva za meritornim ispitivanjem Predsjednikovih odluka donesena bez pravnog temelja.

               4.

               Četvrti tužbeni razlog kojim tužitelj navodi da je tajni inkvizitorni postupak u kojem članu parlamenta nije omogućeno da sazna ili bar ospori optužbe za uznemiravanje koje mu se stavljaju na teret, prijetnja demokraciji. Tome je osobito tako u kontekstu negativnog utjecaja koji osuđujuća odluka ima na mogućnost političkog djelovanja zastupnika.

               5.

               Peti tužbeni razlog kojim tužitelj navodi da se o ovom pitanju treba brzo odlučiti jer tužitelj ima osobite i praktične poteškoće u političkom djelovanju i ostvarivanju podrške u Švedskoj u područjima za koje je izabran djelovati u Parlamentu. Pravodobna zaštita bi posve izmijenila situaciju i pružila tužitelju vrijeme i priliku da politički djeluje i započne aktivnosti u svojoj izbornoj jedinici prije slijedećeg mandata.

               6.

               Šesti tužbeni razlog kojim tužitelj navodi da je Europski parlament djelovao s namjerom, odnosno u svakom slučaju nemarno, kad nije prekinuo postupak uslijed toga što savjetodavni odbor nije mogao dovoljno odrediti činjenice (gdje, kad, kako) koja bi mogla biti temelj za prihvaćanje/opovrgavanje ili u odnosu na koju bi se mogli podnositi dokazi ili protudokazi, te je štoviše donio po njega negativnu odluku, imajući saznanja o izričitim pravnim nejasnoćama na kojima se ona temelji. To je nanijelo štetu tužitelju. Šteta se sastoji u troškovima, trpljenjima i poteškoćama u kojima se slijedom odluke našao vezano za svoje političko djelovanje. Tužitelj će naknadno odrediti razumni iznos.


title: Predmet C-639/13: Presuda Suda (sedmo vijeće) od 18. prosinca 2014. – Europska komisija protiv Republike Poljske (Povreda obveze države članice — Direktiva 2006/112/EZ — PDV — Snižena stopa — Proizvodi namijenjeni zaštiti od požara)

text:
               23.2.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 65/15

         Presuda Suda (sedmo vijeće) od 18. prosinca 2014. – Europska komisija protiv Republike Poljske
   (Predmet C-639/13) (1)

   ((Povreda obveze države članice - Direktiva 2006/112/EZ - PDV - Snižena stopa - Proizvodi namijenjeni zaštiti od požara))
   (2015/C 065/21)
   Jezik postupka: poljski

      Stranke

      Tužitelj: Europska komisija (zastupnici: L. Lozano Palacios i M. Owsiany-Hornung, agenti)

      Tuženik: Republika Poljska (zastupnik: B. Majczyna, agent)

      Izreka

               1.

               Primjenom snižene stope poreza na dodanu vrijednost na isporuke robe namijenjene zaštiti od požara, navedene u Prilogu br. 3. Zakonu o porezu na robu i usluge od 11. ožujka 2004., Republika Poljska povrijedila je svoje obveze na temelju članaka 96. do 98. Direktive Vijeća 2006/112/EZ od 28. studenoga 2006. o zajedničkom sustavu poreza na dodanu vrijednost, u vezi s Prilogom III. toj direktivi.

               2.

               Republici Poljskoj nalaže se snošenje troškova.

      (1)  SL C 45, 15.2.2014.


title: Predmet T-750/14: Presuda Općeg suda od 12. svibnja 2016. – Ivo-Kermartin protiv EUIPO-a – Ergo Versicherungsgruppe (ELGO) („Žig Europske unije — Postupak povodom prigovora — Prijava verbalnog žiga Europske unije ELGO — Raniji verbalni i figurativni žigovi Europske unije ERGO — Relativni razlog za odbijanje — Članak 8. stavak 1. točka (b) Uredbe (EZ) br. 207/2009 — Vjerojatnost dovođenja u zabludu — Sukcesivna ograničenja prijave za registraciju — Članak 43. stavak 1. Uredbe br. 207/2009 — Članak 75. druga rečenica Uredbe br. 207/2009 — Pravo na saslušanje — Pravilo 69. Uredbe (EZ) br. 2868/95”)

text:
               27.6.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 232/14

         Presuda Općeg suda od 12. svibnja 2016. – Ivo-Kermartin protiv EUIPO-a – Ergo Versicherungsgruppe (ELGO)
   (Predmet T-750/14) (1)

   ((„Žig Europske unije - Postupak povodom prigovora - Prijava verbalnog žiga Europske unije ELGO - Raniji verbalni i figurativni žigovi Europske unije ERGO - Relativni razlog za odbijanje - Članak 8. stavak 1. točka (b) Uredbe (EZ) br. 207/2009 - Vjerojatnost dovođenja u zabludu - Sukcesivna ograničenja prijave za registraciju - Članak 43. stavak 1. Uredbe br. 207/2009 - Članak 75. druga rečenica Uredbe br. 207/2009 - Pravo na saslušanje - Pravilo 69. Uredbe (EZ) br. 2868/95”))
   (2016/C 232/18)
   Jezik postupka: njemački

      Stranke

      Tužitelj: Ivo-Kermartin GmbH (Walzenhausen, Švicarska) (zastupnik: F. Henkel, odvjetnik)

      Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (zastupnik: S. Hanne, agent)

      Druga stranka u postupku pred žalbenim vijećem EUIPO-a: Ergo Versicherungsgruppe AG (Düsseldorf, Njemačka)

      Predmet

   Tužba protiv odluke četvrtog žalbenog vijeća EUIPO-a od 22. kolovoza 2014. (predmet R 473/2014-4), koja se odnosi na postupak povodom prigovora između društava Ergo Versicherungsgruppe AG i Ivo-Kermartin GmbH.

      Izreka

               1.

               Tužba se odbija.

               2.

               Društvo Ivo-Kermartin GmbH snosit će vlastite troškove, kao i troškove Ureda Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO).

      (1)  SL C 26, 26. 1. 2015.


title: Predmet T-583/14: Tužba podnesena 4. kolovoza 2014. – Giand protiv OHIM-a – Flamagas (FLAMINAIRE)

text:
               6.10.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 351/21

         Tužba podnesena 4. kolovoza 2014. – Giand protiv OHIM-a – Flamagas (FLAMINAIRE)
   (Predmet T-583/14)
   2014/C 351/27
   Jezik na kojem je tužba podnesena: talijanski

      Stranke

      Tužitelj: Giand Srl (Rimini, Italija) (zastupnik: F. Caricato, odvjetnik)

      Tuženik: Ured za usklađivanje na unutarnjem tržištu (žigovi i dizajni)

      Druga stranka pred žalbenim vijećem: Flamagas, SA (Barcelona, Španjolska)

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

               —

               poništi odluku četvrtog žalbenog vijeća Ureda za usklađivanje na unutarnjem tržištu (žigovi i dizajni) od 11. lipnja 2014. u predmetu R 2117/2011-4 u kojoj je utvrđeno nepostojanje vjerojatnosti dovođenja u zabludu između žigova navedenih u toj odluci;

               —

               predmet vrati OHIM-u radi izmjene odluke u meritumu i radi registracije žiga Zajednice br. 8 6 80  746 za sve proizvode za koje je zatražena registracija, ne uključujući one koji su nisu osporavani;

               —

               naloži protivnoj stranci snošenje troškova u sva tri stupnja postupka.

      Tužbeni razlozi i glavni argumenti

      Podnositelj prijave žiga Zajednice: tužitelj

      Predmetni žig Zajednice: verbalni žig „FLAMINAIRE” za proizvode iz razreda 16 i 34 – prijava žiga Zajednice br. 8 6 80  746

      Nositelj žiga ili znaka navedenog u postupku povodom prigovora: Flamagas, SA

      Navedeni žig ili znak: međunarodni i nacionalni verbalni žigovi za proizvode iz razreda 16 i 34

      Odluka Odjela za prigovore: djelomično odbijanje prigovora

      Odluka žalbenog vijeća: odbijanje žalbe

      Tužbeni razlozi:

               —

               povreda načela ne bis in idem;

               —

               pogrešna ocjena vjerojatnosti dovođenja u zabludu;

               —

               pogrešna ocjena dokaza.