title: Predmet T-701/15: Presuda Općeg suda od 19. siječnja 2017. – Stock Polska protiv EUIPO-a – Lass & Steffen (LUBELSKA) („Žig Europske unije — Postupak povodom prigovora — Prijava figurativnog žiga Europske unije LUBELSKA — Raniji nacionalni verbalni žig Lubeca — Relativni razlog za odbijanje — Vjerojatnost dovođenja u zabludu — Stupanj pozornosti javnosti — Sličnost znakova — Članak 8. stavak 1. točka (b) Uredbe (EZ) br. 207/2009”)

text:
               27.2.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 63/26

         Presuda Općeg suda od 19. siječnja 2017. – Stock Polska protiv EUIPO-a – Lass & Steffen (LUBELSKA)
   (Predmet T-701/15) (1)

   ((„Žig Europske unije - Postupak povodom prigovora - Prijava figurativnog žiga Europske unije LUBELSKA - Raniji nacionalni verbalni žig Lubeca - Relativni razlog za odbijanje - Vjerojatnost dovođenja u zabludu - Stupanj pozornosti javnosti - Sličnost znakova - Članak 8. stavak 1. točka (b) Uredbe (EZ) br. 207/2009”))
   (2017/C 063/36)
   Jezik postupka: engleski

      Stranke

      Tužitelj: Stock Polska sp. z o.o. (Varšava, Poljska) (zastupnik: T. Gawrylczyk, odvjetnik)

      Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (zastupnik: M. Rajh, agent)

      Druga stranka u postupku pred žalbenim vijećem EUIPO-a, intervenijent u postupku pred Općim sudom: Lass & Steffen GmbH Wein- und Spirituosen-Import (Lübeck, Njemačka) (zastupnik: R. Kunz-Hallstein, odvjetnik)

      Predmet

   Tužba protiv odluke petog žalbenog vijeća EUIPO-a od 24. rujna 2015. (predmet R 1788/2014-5) koja se odnosi na postupak povodom prigovora između Lass & Steffen Wein- und Spirituosen-Import i Stock Polska.

      Izreka

               1.

               Tužba se odbija.

               2.

               Stock Polska sp. z.o.o. snosit će troškove.

      (1)  SL C 38, 1. 2. 2016.


title: Predmet F-109/15: Tužba podnesena 28. srpnja 2015. – ZZ protiv Parlamenta

text:
               5.10.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 328/36

         Tužba podnesena 28. srpnja 2015. – ZZ protiv Parlamenta
   (Predmet F-109/15)
   (2015/C 328/33)
   Jezik postupka: njemački

      Stranke

      Tužitelj: ZZ (zastupnik: C. Wolff, odvjetnik)

      Tuženik: Europski parlament

      Predmet i opis spora

   Poništenje odluke o odbijanju zahtjeva za naknadu za nastanjenje.

      Tužbeni zahtjev tužitelja

   Tužitelj od Službeničkog suda zahtijeva da

               —

               poništi odluku načelnika odjela za pojedinačna prava i naknade od 12. prosinca 2014. kao i odluku tuženika od 20. travnja 2015.;

               —

               naloži tuženiku da plati naknadu za nastanjenje u iznosu od 21  688,20 eura zajedno sa zakonskim kamatama od podnošenja zahtjeva;

               —

               naloži tuženiku snošenje troškova postupka.


title: Predmet T-154/13: Rješenje Općeg suda od 10. prosinca 2013. — Jiangsu Jiasheng Photovoltaic Technology protiv Komisije

text:
               15.2.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 45/45

         Rješenje Općeg suda od 10. prosinca 2013. — Jiangsu Jiasheng Photovoltaic Technology protiv Komisije
   (Predmet T-154/13) (1)

   2014/C 45/81
   Jezik postupka: engleski
   Predsjednik petog vijeća odredio je brisanje predmeta.

      (1)  SL C 123, 27.4.2013.


title: Predmet C-319/15: Rješenje Suda (drugo vijeće) od 23. ožujka 2016. (zahtjev za prethodnu odluku Cour administrative d'appel de Paris - Francuska) – Overseas Financial Limited, Oaktree Finance Limited protiv Ministre de l’Économie, de l’Industrie et du Numérique (Zahtjev za prethodnu odluku — Obustava postupka)

text:
               18.7.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 260/13

         Rješenje Suda (drugo vijeće) od 23. ožujka 2016. (zahtjev za prethodnu odluku Cour administrative d'appel de Paris - Francuska) – Overseas Financial Limited, Oaktree Finance Limited protiv Ministre de l’Économie, de l’Industrie et du Numérique
   (Predmet C-319/15) (1)

   ((Zahtjev za prethodnu odluku - Obustava postupka))
   (2016/C 260/17)
   Jezik postupka: francuski

      Sud koji je uputio zahtjev

   Cour administrative d'appel de Paris

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelji: Overseas Financial Limited, Oaktree Finance Limited

      Tuženik: Ministre de l’Économie, de l’Industrie et du Numérique

      Izreka

   Obustavlja se prethodni postupak o zahtjevu za prethodnu odluku koji je odlukom od 22. lipnja 2015. uputio Cour administrative d’appel de Paris (Francuska).

      (1)  SL C 279, 24. 8. 2015.


title: Predmet F-88/14: Tužba podnesena 2. rujna 2014. – ZZ i dr. protiv Komisije

text:
               12.1.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 7/48

         Tužba podnesena 2. rujna 2014. – ZZ i dr. protiv Komisije
   (Predmet F-88/14)
   (2015/C 007/55)
   Jezik postupka: francuski

      Stranke

      Tužitelji: ZZ i drugi (zastupnik: Sébastien Orlandi, odvjetnik)

      Tuženik: Europska komisija

      Predmet i opis spora

   Proglašenje neprimjenjivosti članka 6. Priloga X. Pravilniku o osoblju, kako je izmijenjen člankom 1., točkom 70. Uredbe br. 1023/2013, u mjeri u kojoj smanjuje broj dana godišnjeg odmora tužitelja, računajući od 1. siječnja 2014. i, kao drugo, poništenje pojedinačnih odluka kojima mu se smanjuje broj dana godišnjeg odmora.

      Tužbeni zahtjev tužitelja

               —

               Proglasiti nezakonitim članak 6. Priloga X. Pravilniku;

               —

               poništiti odluke kojima se smanjuje godišnji odmor tužitelja u 2014. godini;

               —

               naložiti Komisiji snošenje troškova.


title: Predmet C-128/15: Presuda Suda (peto vijeće) od 11. siječnja 2017. – Kraljevina Španjolska protiv Vijeća Europske unije (Tužba za poništenje — Ribolov — Uredba (EU) br. 1380/2013 — Uredba (EU) br. 1367/2014 — Valjanost — Ribolovne mogućnosti — Predostrožni pristup — Načelo relativne stabilnosti ribolovnih aktivnosti — Načelo proporcionalnosti — Načelo jednakog postupanja — Tuponosi grenadir i grenadir)

text:
               27.2.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 63/2

         Presuda Suda (peto vijeće) od 11. siječnja 2017. – Kraljevina Španjolska protiv Vijeća Europske unije
   (Predmet C-128/15) (1)

   ((Tužba za poništenje - Ribolov - Uredba (EU) br. 1380/2013 - Uredba (EU) br. 1367/2014 - Valjanost - Ribolovne mogućnosti - Predostrožni pristup - Načelo relativne stabilnosti ribolovnih aktivnosti - Načelo proporcionalnosti - Načelo jednakog postupanja - Tuponosi grenadir i grenadir))
   (2017/C 063/02)
   Jezik postupka: španjolski

      Stranke

      Tužitelj: Kraljevina Španjolska (zastupnici: A. Rubio González i L. Banciella Rodríguez-Miñón, agenti)

      Tuženik: Vijeće Europske unije (zastupnici: A. Westerhof Löfflerová, A. de Gregorio Merino i F. Florindo Gijón, agenti)

      Intervenijent u potporu tuženiku: Europska komisija (zastupnici: A. Bouquet, I. Galindo Martín i A. Stobiecka-Kuik, agenti)

      Izreka

               1.

               Tužba se odbija.

               2.

               Kraljevini Španjolskoj nalaže se snošenje troškova.

               3.

               Europska komisija snosi vlastite troškove.

      (1)  SL C 155, 11. 5. 2015.


title: Predmet T-244/13: Rješenje Općeg suda od 7. srpnja 2014. – Industrie Cartarie Tronchetti Ibérica protiv Komisije ( „Tužba za poništenje — Okoliš — Direktiva 94/62/EZ — Ambalaža i ambalažni otpad — Direktiva 2013/2/EU — Kalemi, tube i valjci na koje se namataju fleksibilni materijali — Nepostojanje izravnog utjecaja — Nedopuštenost” )

text:
               15.9.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 315/58

         Rješenje Općeg suda od 7. srpnja 2014. – Industrie Cartarie Tronchetti Ibérica protiv Komisije
   (Predmet T-244/13) (1)

   ((„Tužba za poništenje - Okoliš - Direktiva 94/62/EZ - Ambalaža i ambalažni otpad - Direktiva 2013/2/EU - Kalemi, tube i valjci na koje se namataju fleksibilni materijali - Nepostojanje izravnog utjecaja - Nedopuštenost”))
   2014/C 315/98
   Jezik postupka: francuski

      Stranke

      Tužitelj: Industrie Cartarie Tronchetti Ibérica, SL (Madrid, Španjolska) (zastupnici: J.-M. Leprêtre i N. Chahid-Nouraï, odvjetnici)

      Tuženik: Europska komisija (zastupnici: A. Alcover San Pedro i J.-F. Brakeland, agenti)

      Predmet

   Zahtjev za djelomično poništenje Direktive Komisije 2013/2/EU od 7. veljače 2013. o izmjeni Priloga I. Direktivi 94/62/EZ Europskog parlamenta i Vijeća o ambalaži i ambalažnom otpadu (SL L 37, str. 10.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 13., svezak 61., str. 288.) u dijelu u kojem Komisija kaleme, tube i valjke na koje se namataju fleksibilni materijali, osim kalema, tuba i valjaka koji su dio proizvodnih strojeva i ne rabe se za prezentiranje proizvoda kao prodajne jedinice uvrštava na popis ilustrativnih primjera za primjenu kriterija kojima se određuje pojam „ambalaža”.

      Izreka

               1.

               Tužba se odbacuje kao nedopuštena.

               2.

               Nalaže se Industrie Cartarie Tronchetti Ibérica, SL snošenje vlastitih troškova, kao i onih Europske komisije.

      (1)  SL C 171, 15.6.2013.


title: Predmet T-93/16: Tužba podnesena 26. veljače 2016. – Rheinmetall Waffe Munition protiv EUIPO-a (VANGUARD)

text:
               18.4.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 136/43

         Tužba podnesena 26. veljače 2016. – Rheinmetall Waffe Munition protiv EUIPO-a (VANGUARD)
   (Predmet T-93/16)
   (2016/C 136/59)
   Jezik postupka: njemački

      Stranke

      Tužitelj: Rheinmetall Waffe Munition GmbH (Südheide, Njemačka) (zastupnik: J. Schmidt, odvjetnik)

      Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO)

      Podaci o postupku pred OHIM-om

      Predmetni sporni žig: međunarodna registracija žiga u kojoj je naznačena Europska unija „VANGUARD” – prijava za registraciju br. 11 166 003

      Pobijana odluka: odluka drugog žalbenog vijeća EUIPO-a od 19. studenoga 2015. u predmetu R 69/2015-2

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

               —

               poništi pobijanu odluku;

               —

               naloži EUIPO-u-snošenje troškova.

      Tužbeni razlozi

               —

               povreda članka 7. stavka 1. točke (b) Uredbe br. 207/2009;

               —

               povreda članka 7. stavka 1. točke (c) Uredbe br. 207/2009.


title: Predmet C-679/15: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 17. prosinca 2015. uputio Finanzgericht Baden-Württemberg (Njemačka) – Ultra-Brag AG protiv Hauptzollamt Lörrach

text:
               29.3.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 111/5

         Zahtjev za prethodnu odluku koji je 17. prosinca 2015. uputio Finanzgericht Baden-Württemberg (Njemačka) – Ultra-Brag AG protiv Hauptzollamt Lörrach
   (Predmet C-679/15)
   (2016/C 111/06)
   Jezik postupka: njemački

      Sud koji je uputio zahtjev

   Finanzgericht Baden-Württemberg

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelj: Ultra-Brag AG

      Tuženik: Hauptzollamt Lörrach

      Prethodna pitanja

               1.

               Treba li članak 202. stavak 3. prvi podstavak Carinskog zakonika (Uredba Vijeća (EEZ) br. 2913/92 od 12. listopada 1992. o Carinskom zakoniku Zajednice) (1) tumačiti na način da pravna osoba koja je unijela robu postaje dužnik u smislu članka 202. stavka 3. prvog podstavka Carinskog Zakonika ako je razlog za nezakoniti unos u okviru svojih ovlasti prouzročio njezin zaposlenik koji nije njezin zakonski zastupnik?

               2.

               Ako je odgovor na prvo pitanje negativan:
               Treba li članak 202. stavak 3. drugi podstavak Carinskog zakonika tumačiti na način da

                           (a)

                           pravna osoba sudjeluje u nezakonitom unosu robe (i onda) kada je njezin zaposlenik, koji nije njezin zakonski zastupnik, u okviru svojih ovlasti sudjelovao u tom unosu i

                           (b)

                           u slučaju pravne osobe koja sudjeluje u nezakonitom unosu, u pogledu subjektivnog zahtjeva da su osobe „znale ili su opravdano trebale znati”, treba uzeti u obzir fizičku osobu koja je pri pravnoj osobi odgovorna za taj posao, čak i ako ta osoba nije zakonski zastupnik pravne osobe?

               3.

               U slučaju potvrdnog odgovora na prvo ili drugo prethodno pitanje:
               Treba li članak 212.a Carinskog zakonika tumačiti na način da se u slučaju pravne osobe pri ocjeni je li predmetna osoba postupala prijevarno ili s očitim nemarom uzima u obzir isključivo postupanje pravne osobe odnosno njezinih organa, ili joj treba pripisati postupanje fizičke osobe koja je kod nje zaposlena i u okviru svojih dužnosti odgovorna za taj posao?

      (1)  SL L 302, str. 1. (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 2., svezak 2., str. 110.)


title: Predmet T-479/16: Tužba podnesena 30. kolovoza 2016. – Colgate-Palmolive protiv EUIPO-a (AROMASENSATIONS)

text:
               17.10.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 383/22

         Tužba podnesena 30. kolovoza 2016. – Colgate-Palmolive protiv EUIPO-a (AROMASENSATIONS)
   (Predmet T-479/16)
   (2016/C 383/31)
   Jezik postupka: engleski

      Stranke

      Tužitelj: Colgate-Palmolive Co. (New York, New York, Sjedinjene Američke Države) (zastupnici: M. Zintler, A. Stolz, odvjetnici)

      Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO)

      Podaci o postupku pred EUIPO-om

      Predmetni sporni žig: figurativni žig Europske unije s verbalnim elementom „AROMASENSATIONS” – prijava za registraciju br. 14 198 824

      Pobijana odluka: odluka drugog žalbenog vijeća EUIPO-a od 6. lipnja 2016. u predmetu R 2482/2015-2

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

               —

               poništi pobijanu odluku jer je njome odbijena žalba, u dijelu u kojem se temelji na članku 7. stavku 1. točki (b);

               —

               naloži EUIPO-u snošenje troškova.

      Tužbeni razlozi

               —

               povreda članka 7. stavka 1. točke (b) Uredbe br. 207/2009;

               —

               povreda načela jednakog postupanja i dobre uprave.


title: Predmet T-529/15: Presuda Općeg suda od 15. prosinca 2016. – Intesa Sanpaolo protiv EUIPO-a (START UP INITIATIVE) („Žig Europske unije — Prijava figurativnog žiga Europske unije START UP INITIATIVE — Apsolutni razlog za odbijanje — Nepostojanje razlikovnog karaktera — Članak 7. stavak 1. točka (b) Uredbe (EZ) br. 207/2009 — Obveza obrazlaganja — Članak 75. Uredbe br. 207/2009”)

text:
               6.2.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 38/32

         Presuda Općeg suda od 15. prosinca 2016. – Intesa Sanpaolo protiv EUIPO-a (START UP INITIATIVE)
   (Predmet T-529/15) (1)

   ((„Žig Europske unije - Prijava figurativnog žiga Europske unije START UP INITIATIVE - Apsolutni razlog za odbijanje - Nepostojanje razlikovnog karaktera - Članak 7. stavak 1. točka (b) Uredbe (EZ) br. 207/2009 - Obveza obrazlaganja - Članak 75. Uredbe br. 207/2009”))
   (2017/C 038/43)
   Jezik postupka: talijanski

      Stranke

      Tužitelj: Intesa Sanpaolo SpA (Torino, Italija) (zastupnici: P. Pozzi i F. Braga, avocats)

      Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (zastupnici: P. Bullock, a zatim L. Rampini, u svojstvu agenata)

      Predmet

   Tužba protiv odluke prvog žalbenog vijeća EUIPO-a od 29. lipnja 2015. (predmet R 2777/2014-1), koja se odnosi na prijavu za registraciju figurativnog znaka START UP INITIATIVE kao žiga Europske unije

      Izreka

               1.

               Tužba se odbija.

               2.

               Intesi Sanpaolo SpA nalaže se snošenje troškova.

      (1)  SL C 371, 9. 11. 2015.


title: Predmet C-582/16: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 16. studenoga 2016. uputio Tribunale di Salerno (Italija) – kazneni postupak protiv Alfonsa Consalva

text:
               19.6.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 195/8

         Zahtjev za prethodnu odluku koji je 16. studenoga 2016. uputio Tribunale di Salerno (Italija) – kazneni postupak protiv Alfonsa Consalva
   (Predmet C-582/16)
   (2017/C 195/11)
   Jezik postupka: talijanski

      Sud koji je uputio zahtjev

   Tribunale di Salerno

      Stranke glavnog postupka

   Alfonso Consalvo
   Rješenjem od 4. travnja 2017., Sud (sedmo vijeće) je presudio:

               1.

               Članke 49. i 56. UFEU-a kao i načela jednakog postupanja i djelotvornosti treba tumačiti na način da im se ne protivi nacionalno zakonodavstvo u području igara na sreću, poput onog o kojem je riječ u glavnom postupku, kojim se predviđa organizacija novog poziva na nadmetanje koji se odnosi na koncesije kraćeg roka trajanja od roka trajanja prethodno dodijeljenih koncesija zbog preustroja sustava vremenskim usklađivanjem koncesijskih rokova.

               2.

               Članke 49. i 56. UFEU-a treba tumačiti na način da im se protivi ograničavajuća nacionalna odredba, poput one o kojoj je riječ u glavnom postupku, koja koncesionara igara na sreću obvezuje da prilikom prestanka djelatnosti zbog isteka roka trajanja koncesije besplatno ustupi pravo na uporabu materijalne i nematerijalne imovine koju ima u vlasništvu i koja tvori mrežu za upravljanje i prikupljanje oklada kad to ograničenje prelazi ono što je nužno za ostvarenje stvarnog cilja te odredbe, što sud koji je uputio zahtjev mora provjeriti.


title: Predmet T-155/17: Tužba podnesena 9. ožujka 2017. – Van Haren Schoenen protiv Komisije

text:
               24.4.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 129/37

         Tužba podnesena 9. ožujka 2017. – Van Haren Schoenen protiv Komisije
   (Predmet T-155/17)
   (2017/C 129/56)
   Jezik postupka: nizozemski

      Stranke

      Tužitelj: Van Haren Schoenen BV (Waalwijk, Nizozemska) (zastupnici: A. Willems, S. De Knop i M. Meulenbelt, odvjetnici)

      Tuženik: Europska komisija

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

               —

               proglasi tužbu dopuštenom;

               —

               poništi Provedbenu uredbu Komisije (EU) 2016/2257 od 14. prosinca 2016. o ponovnom uvođenju konačne antidampinške pristojbe i konačnoj naplati privremene pristojbe uvedene na uvoz određene obuće s gornjim dijelom od kože podrijetlom iz Narodne Republike Kine koju proizvode trgovačka društva Chengdu Sunshine Shoes Co. Ltd., Foshan Nanhai Shyang Yuu Footwear Ltd. i Fujian Sunshine Footwear Co. Ltd. te o provedbi presude Suda u spojenim predmetima C-659/13 i C-34/14;

               —

               naloži Komisiji snošenje troškova.

      Tužbeni razlozi i glavni argumenti

   U prilog osnovanosti tužbe tužitelj ističe pet tužbenih razloga. Ti su tužbeni razlozi istovjetni razlozima istaknutim u predmetu T-154/17, Deichmann/Komisija.


title: Predmet C-176/15: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 20. travnja 2015. uputio Tribunal de première instance de Liège (Belgija) – Guy Riskin, Geneviève Timmermans protiv État belge

text:
               6.7.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 221/2

         Zahtjev za prethodnu odluku koji je 20. travnja 2015. uputio Tribunal de première instance de Liège (Belgija) – Guy Riskin, Geneviève Timmermans protiv État belge
   (Predmet C-176/15)
   (2015/C 221/02)
   Jezik postupka: francuski

      Sud koji je uputio zahtjev

   Tribunal de première instance de Liège

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelji: Guy Riskin, Geneviève Timmermans

      Tuženik: État belge

      Prethodna pitanja

               1.

               Je li pravno pravilo predviđeno člankom 285. Zakona o porezu na dohodak iz 1992. koje implicitno dopušta dvostruko oporezivanje inozemnih dividendi fizičke osobe s boravištem u Belgiji u skladu s načelima prava Zajednice iz članka 63. Ugovora o funkcioniranju Europske unije, u vezi s člankom 4. Ugovora o Europskoj uniji, s obzirom na to da omogućuje Belgiji da – sukladno odredbama belgijskog prava na koje upućuje Konvencija o sprječavanju dvostrukog oporezivanja koju je ispregovarala Belgija (članak 285. kojim se propisuju uvjeti uračunavanja ili članak 286. koji samo određuje stopu uračunavanja paušalnog iznosa poreza – po vlastitom nahođenju favorizira ulaganja u trećim državama (Sjedinjenim Američkim Državama) na štetu mogućih ulaganja u državama članicama Europske Unije (Poljskoj)?

               2.

               Je li članak 285. Zakona o porezu na dohodak iz 1992. u suprotnosti s člancima 49., 56. i 58. Ugovora o funkcioniranju Europske unije zato što mogućnost uračunavanja inozemnog poreza belgijskom porezu uvjetuje time da se kapital i roba koji su izvor prihoda koriste za obavljanje profesionalne djelatnosti u Belgiji?


title: Predmet C-478/17: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 9. kolovoza 2017. uputio Tribunalul Cluj (Rumunjska) – IQ protiv JP-a

text:
               16.10.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 347/17

         Zahtjev za prethodnu odluku koji je 9. kolovoza 2017. uputio Tribunalul Cluj (Rumunjska) – IQ protiv JP-a
   (Predmet C-478/17)
   (2017/C 347/22)
   Jezik postupka: rumunjski

      Sud koji je uputio zahtjev

   Tribunalul Cluj

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelj: IQ

      Tuženik: JP

      Prethodna pitanja

               1.

               Odnosi li se izraz „sudovi države članice koji imaju stvarnu nadležnost” iz članka 15. i na sudove koji su rješavali predmet u prvom stupnju i na drugostupanjske sudove? Važno je znati može li se na temelju članka 15. Uredbe br. 2201/2003 (1) predmet uputiti sudu koji je primjereniji ako je nadležni sud kojemu je podnesen zahtjev da uputi predmet primjerenijem sudu žalbeni sud, a primjereniji je sud prvostupanjski sud.

               2.

               U slučaju potvrdnog odgovora na prvo pitanje, kako nadležni sud koji upućuje predmet primjerenijem sudu treba postupiti s odlukom donesenom u prvom stupnju.

      (1)  Uredba Vijeća (EZ) br. 2201/2003 od 27. studenoga 2003. o nadležnosti, priznavanju i izvršenju sudskih odluka u bračnim sporovima i u stvarima povezanima s roditeljskom odgovornošću (SL 2003., L 338, str. 1.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 19., svezak 3. str. 133. i ispravak SL 2014., L 46, str. 22.).


title: Predmet C-20/13: Presuda Suda (drugo vijeće) od 9. rujna 2015. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Verwaltungsgericht Berlin – Njemačka) – Daniel Unland protiv Land Berlin (Zahtjev za prethodnu odluku — Socijalna politika — Direktiva 2000/78/EZ — Jednako postupanje pri zapošljavanju i obavljanju zanimanja — Članak 2., članak 3. stavak 1. točka (c) i članak 6. stavak 1. — Izravna diskriminacija na temelju dobi — Osnovna plaća sudaca — Prijelazno uređenje — Ponovno razvrstavanje i daljnje napredovanje — Nastavljanje različitog postupanja — Razlozi za opravdanja)

text:
               3.11.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 363/2

         Presuda Suda (drugo vijeće) od 9. rujna 2015. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Verwaltungsgericht Berlin – Njemačka) – Daniel Unland protiv Land Berlin
   (Predmet C-20/13) (1)

   ((Zahtjev za prethodnu odluku - Socijalna politika - Direktiva 2000/78/EZ - Jednako postupanje pri zapošljavanju i obavljanju zanimanja - Članak 2., članak 3. stavak 1. točka (c) i članak 6. stavak 1. - Izravna diskriminacija na temelju dobi - Osnovna plaća sudaca - Prijelazno uređenje - Ponovno razvrstavanje i daljnje napredovanje - Nastavljanje različitog postupanja - Razlozi za opravdanja))
   (2015/C 363/02)
   Jezik postupka: njemački

      Sud koji je uputio zahtjev

   Verwaltungsgericht Berlin

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelj: Daniel Unland

      Tuženik: Land Berlin

      Izreka

               1.

               Članak 3. stavak 1. točku (c) Direktive Vijeća 2000/78/EZ od 27. studenoga 2000. o uspostavi općeg okvira za jednako postupanje pri zapošljavanju i obavljanju zanimanja treba tumačiti na način da uvjeti za plaću sudaca spadaju u područje primjene te direktive.

               2.

               Članak 2. i članak 6. stavak 1. Direktive 2000/78 trebaju se tumačiti na način da im je protivno nacionalno zakonodavstvo, poput onog u glavnom postupku, na temelju kojeg se osnovna plaća suca utvrđuje, u trenutku njegova zapošljavanja, samo prema dobi tog suca.

               3.

               Članak 2. i članak 6. stavak 1. Direktive 2000/78 trebaju se tumačiti na način da im nije protivno nacionalno zakonodavstvo, poput onog u glavnom postupku, koje definira načine ponovnog razvrstavanja u novom sustavu plaća već imenovanih sudaca prije stupanja na snagu tog zakonodavstva i koje propisuje da se stupanj plaće u koji su oni sada razvrstani utvrđuje samo na temelju iznosa osnovne plaće koji su primali na temelju starog sustava plaća, iako se potonji temeljio na diskriminaciji na temelju dobi suca jer se različito postupanje koje sadržava to zakonodavstvo može opravdati ciljem zaštite stečenih prava.

               4.

               Članak 2. i članak 6. stavak 1. Direktive 2000/78 trebaju se tumačiti na način da im nije protivno nacionalno zakonodavstvo, poput onog u glavnom postupku, koje definira načine napredovanja u novom sustavu plaća već imenovanih sudaca prije stupanja na snagu tog zakonodavstva i koje propisuje da se, od određenog stupnja, sucima koji su navršili određenu dob na referentni datum određen za prelazak na novi sustav brže povećava plaća nego sucima koji su na referentni datum za prelazak na novi sustav bili mlađi jer se različito postupanje koje sadržava to zakonodavstvo može opravdati u pogledu članka 6. stavka 1. te direktive.

               5.

               U okolnostima poput onih vezanih uz glavni predmet, pravo Unije ne propisuje obvezu retroaktivne dodjele diskriminiranim sucima iznosa koji odgovara razlici između plaće koju su stvarno primili i one koja odgovara najvišem stupnju njihova razreda.
               Na sudu koji je uputio zahtjev jest da provjeri jesu li ispunjeni svi uvjeti koje postavlja sudska praksa Suda da bi se, na temelju prava Unije, utvrdila odgovornost Savezne Republike Njemačke.

               6.

               Nije protivno pravu Unije nacionalno pravilo poput onog u glavnom postupku koje propisuje obvezu za nacionalnog suca da, u relativno kratkom roku, odnosno prije završetka financijske godine koja je u tijeku, postavi zahtjeve za novčane naknade koje se ne temelje izravno na zakonu, ako to pravilo ne povrjeđuje ni načelo ekvivalentnosti ni načelo djelotvornosti. Na sudu je koji je uputio zahtjev da provjeri jesu li ti uvjeti ispunjeni u predmetu u glavnom postupku.

      (1)  SL C 86, 23. 3. 2013.


title: Predmet F-92/14: Presuda Službeničkog suda (drugo vijeće) od 24. rujna 2015. – Weissenfels protiv Parlamenta („Javna služba — Dužnosnici — Tužba za naknadu štete — Izvanugovorna odgovornost Unije — Sadržaj elektroničke pošte koju je administracija poslala umirovljenom dužnosniku — Povreda ugleda tužitelja — Nepostojanje — Prijenos osobnih podataka tužitelja njegovom odvjetniku u okviru postupka pred Općim sudom od strane agenata koji zastupaju instituciju — Povreda Uredbe br. 45/2001 — Netočni činjenični navodi”)

text:
               3.11.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 363/49

         Presuda Službeničkog suda (drugo vijeće) od 24. rujna 2015. – Weissenfels protiv Parlamenta
   (Predmet F-92/14) (1)

   ((„Javna služba - Dužnosnici - Tužba za naknadu štete - Izvanugovorna odgovornost Unije - Sadržaj elektroničke pošte koju je administracija poslala umirovljenom dužnosniku - Povreda ugleda tužitelja - Nepostojanje - Prijenos osobnih podataka tužitelja njegovom odvjetniku u okviru postupka pred Općim sudom od strane agenata koji zastupaju instituciju - Povreda Uredbe br. 45/2001 - Netočni činjenični navodi”))
   (2015/C 363/58)
   Jezik postupka: njemački

      Stranke

      Tužitelj: Roderich Weissenfels (Freibourg, Njemačka) (zastupnik: G. Maximini, odvjetnik)

      Tuženik: Europski parlament (zastupnici: J. Steele i S. Seyr, agenti)

      Predmet

   Zahtjev za poništenje odbijanja zahtjeva tužitelja od strane Europskog parlamenta kojim se traži naknada pretrpljene štete zbog povrede prava na poštovanje njegovog obiteljskog života i odredaba Uredbe 45/2001 tijekom postupanja u jednom prethodnom predmetu s jedne strane, i zahtjev za naknadu štete za navodno pretrpljenu nematerijalnu štetu, s druge strane.

      Izreka presude

               1.

               Tužba se odbija.

               2.

               R. Weissenfels snosi vlastite troškove i nalaže mu se snošenje troškova Europskog parlamenta.

      (1)  SL C 448, 15. 12. 2014., str. 40.


title: Predmet C-270/17: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 18. svibnja 2017. uputio Rechtbank Amsterdam (Nizozemska) – Openbaar Ministerie protiv Tadasa Tupikasa

text:
               21.8.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 277/24

         Zahtjev za prethodnu odluku koji je 18. svibnja 2017. uputio Rechtbank Amsterdam (Nizozemska) – Openbaar Ministerie protiv Tadasa Tupikasa
   (Predmet C-270/17)
   (2017/C 277/34)
   Jezik postupka: nizozemski

      Sud koji je uputio zahtjev

   Rechtbank Amsterdam

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelj: Openbaar Ministerie

      Tuženik: Tadas Tupikas

      Prethodno pitanje

   Je li žalbeni postupak

               —

               u kojem je provedeno ispitivanje činjeničnog stanja i

               —

               koji je doveo do (ponovne) osude dotične osobe i/ili potvrde osude izrečene u prvostupanjskom postupku,

               —

               na čije se izvršenje odnosi EUN [europski uhidbeni nalog],

         „suđenj[e] koje je rezultiralo odlukom” u smislu članka 4.a stavka 1. Okvirne odluke 2002/584/PUP (1)?

      (1)  Okvirna odluka Vijeća od 13. lipnja 2002. o Europskom uhidbenom nalogu i postupcima predaje između država članica (SL 2002., L 190, str. 1.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 19., svezak 3., str. 83. i ispravak SL 2013., L 222, str. 14.)


title: Predmet C-242/16: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 27. travnja 2016. uputio Supremo Tribunal de Justiça (Portugal) – José Rui Garrett Pontes Pedroso protiv Netjets Management Limited

text:
               11.7.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 251/16

         Zahtjev za prethodnu odluku koji je 27. travnja 2016. uputio Supremo Tribunal de Justiça (Portugal) – José Rui Garrett Pontes Pedroso protiv Netjets Management Limited
   (Predmet C-242/16)
   (2016/C 251/17)
   Jezik postupka: portugalski

      Sud koji je uputio zahtjev

   Supremo Tribunal de Justiça

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelj: José Rui Garrett Pontes Pedroso

      Tuženik: Netjets Management Limited

      Prethodna pitanja

               1.

               S obzirom na činjenice u sporu — radnik je pilot civilnog zrakoplovstva i njegov posao, koji izvršava u skladu sa svojim ugovorom o radu, obuhvaća čitav europski zračni prostor— je li moguće utvrditi „mjesto u kojemu zaposlenik obično obavlja posao” i/ili „mjesto u kojemu je posljednji puta obavljao posao”, u smislu članka 19. stavka 2. točke (a) Uredbe Vijeća (EZ) br. 44/2001 (1) od 22. prosinca 2000.?

               2.

               U slučaju potvrdnog odgovora, to jest ako je to moguće utvrditi:

                           i)

                           Treba li/može li se „mjesto u kojemu zaposlenik obično obavlja posao” tumačiti u smislu spomenute odredbe prava Zajednice kao zračna luka u kojoj se nalazi zrakoplov kojim radnik treba upravljati i u kojoj započinje let kojim on počinje obavljati svoj posao?
                           I/ili se treba/može tumačiti kao mjesto koje stranke odrede kao gateway airport (zračna luka slijetanja) s kojeg se radnika prevozilo do zračne luke gdje se nalazio zrakoplov kojim je trebao upravljati i na koju se kasnije vraćao?
                           I/ili to treba/može biti mjesto gdje je zrakoplov kojim radnik upravlja upisan u registar zrakoplova?
                           I/ili to treba/može biti mjesto s kojeg je radnik primao upute, obavijesti i informacije u vezi s letom, različitim aspektima njegovog profesionalnog odnosa s tuženikom i postupkom koji je doveo do prestanka tog odnosa?

                           ii)

                           Treba li/može li se „mjesto u kojemu je posljednji puta obavljao posao” tumačiti u smislu spomenute odredbe prava Zajednice kao zračna luka gdje se nalazio posljednji zrakoplov kojim je radnik upravljao prije nego što mu je prestao ugovor o radu?
                           Ili se ipak treba/može tumačiti kao mjesto koje stranke odrede kao gateway airport (zračna luka slijetanja), s kojega se radnika posljednji put prije prestanka ugovora o radu prevozilo do zračne luke gdje se nalazio zrakoplov kojim je trebao upravljati i na koje se kasnije vratio?

               3.

               S obzirom na činjenice u sporu, može li se izraz „mjesto u kojemu se nalazi ili se nalazila poslovna jedinica koja ga je zaposlila” u smislu članka 19. stavka 2. točke (b) Uredbe Vijeća (EZ) br. 44/2001 od 22. prosinca 2000., tumačiti kao „operativni centar” poduzeća koje je u ugovoru o radu sklopljenom s radnikom označeno kao poslodavac, gdje se odvija postupak zapošljavanja pilota (primanjem i obradom njihovih prijava) i organizira njihovo prvo i dodatno osposobljavanje, premda spomenutim „operativnim centrom” upravlja drugo poduzeće u kojem je taj centar ujedno i smješten, pravno odvojeno od prvospomenutog poduzeća, pri čemu oba pripadaju istoj ekonomskoj grupi?

               4.

               S obzirom na činjenice u sporu, mogu li se izrazi „središnja uprava” ili „glavno mjesto poslovanja” u smislu članka 60. stavka 1. točaka (b) i (c) Uredbe Vijeća (EZ) br. 44/2001 od 22. prosinca 2000. tumačiti kao „operativni centar” poduzeća koje je u ugovoru o radu sklopljenom s radnikom označeno kao poslodavac, gdje se nadziru svi aspekti njegovih djelovanja (od nadziranja održavanja, letova i rasporeda letenja do operacija zrakoplova, održavanja i upravljanja zrakoplovima te zemaljskih aktivnosti i usluga posluživanja) i s kojeg se pilotima daju sve upute, gdje im se organizira prvo i dodatno osposobljavanje, upućuju pitanja u vezi s ljudskim resursima i vode disciplinski ili žalbeni postupci, premda spomenutim „operativnim centrom” upravlja drugo poduzeće u kojem je taj centar ujedno i smješten, pravno odvojeno od prvo spomenutog poduzeća, pri čemu oba pripadaju istoj ekonomskoj grupi?

               5.

               Treba li navedeni članak 19. stavak 2. Uredbe Vijeća (EZ) br. 44/2001 od 22. prosinca 2000. tumačiti na način koji je najpovoljniji za radnika, uzimajući u obzir uvodnu izjavu 13. Uredbe Vijeća (EZ) br. 44/2001 od 22. prosinca 2000., u kojoj je predviđeno da kad je riječ o ugovorima o osiguranju, potrošačkim ugovorima i ugovorima o radu, slabija strana u sporu treba biti zaštićena propisima o nadležnosti tako da oni više pogoduju zadovoljavanju njezinih interesa nego što to omogućuju opći propisi?

      (1)  Uredba Vijeća (EZ) br. 44/2001 od 22. prosinca 2000. o nadležnosti, priznavanju i izvršenju sudskih odluka u građanskim i trgovačkim stvarima (SL 2001, L 12, str. 1.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 19., svezak 3., str. 30.)


title: Predmet T-675/16: Tužba podnesena 22. rujna 2016. – Wirecard protiv EUIPO-a (mycard2go)

text:
               7.11.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 410/28

         Tužba podnesena 22. rujna 2016. – Wirecard protiv EUIPO-a (mycard2go)
   (Predmet T-675/16)
   (2016/C 410/39)
   Jezik postupka: njemački

      Stranke

      Tužitelj: Wirecard AG (Aschheim, Njemačka) (zastupnik: A. Bayer, odvjetnik)

      Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO)

      Podaci o postupku pred EUIPO-om

      Predmetni sporni žig: žig Unije „mycard2go”– prijava za registraciju br. 14 303 416

      Pobijana odluka: odluka četvrtog žalbenog vijeća EUIPO-a od 21. srpnja 2016. u predmetu R 282/2016-4

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

               —

               poništi pobijanu odluku i predmet vrati tuženiku radi nastavka postupka registracije UM 014303416;

               —

               naloži EUIPO-u snošenje troškova uključujući i troškove nastale tijekom postupka pred žalbenim vijećem EUIPO-a.

      Tužbeni razlog

               —

               Povreda čl. 7. st. 1. t. (b) i (c) u vezi s čl. 7. st. 2. Uredbe br. 207/2009.


title: Predmet C-281/15: Rješenje Suda (prvo vijeće) od 12. svibnja 2016. (zahtjev za prethodnu odluku Oberlandesgericht München – Njemačka) – Soha Sahyoumi protiv Rajae Mamischa „Zahtjev za prethodnu odluku — Članak 53. stavak 2. Poslovnika Suda — Pravosudna suradnja u građanskim stvarima — Uredba (EU) br. 1259/2010 — Područje primjene — Priznanje odluke o privatnom razvodu koju je donio religijski sud u trećoj zemlji — Očita nenadležnost Suda”

text:
               1.8.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 279/5

         Rješenje Suda (prvo vijeće) od 12. svibnja 2016. (zahtjev za prethodnu odluku Oberlandesgericht München – Njemačka) – Soha Sahyoumi protiv Rajae Mamischa
   (Predmet C-281/15) (1)

   („Zahtjev za prethodnu odluku - Članak 53. stavak 2. Poslovnika Suda - Pravosudna suradnja u građanskim stvarima - Uredba (EU) br. 1259/2010 - Područje primjene - Priznanje odluke o privatnom razvodu koju je donio religijski sud u trećoj zemlji - Očita nenadležnost Suda”)
   (2016/C 279/08)
   Jezik postupka: njemački

      Sud koji je uputio zahtjev

   Oberlandesgericht München

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelj: Soha Sahyoumi

      Tuženik: Raja Mamisch

      Izreka

   Sud Europske unije očito je nenadležan odgovoriti na pitanja koja mu je postavio Oberlandesgericht München (Visoki zemaljski sud u Münchenu, Njemačka) odlukom od 2. lipnja 2015.

      (1)  SL C 294, 7. 9. 2015.


title: Predmet T-712/15: Tužba podnesena 3. prosinca 2015. – Crédit Mutuel Arkéa protiv ESB-a

text:
               15.2.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 59/33

         Tužba podnesena 3. prosinca 2015. – Crédit Mutuel Arkéa protiv ESB-a
   (Predmet T-712/15)
   (2016/C 059/38)
   Jezik postupka: francuski

      Stranke

      Tužitelj: Crédit Mutuel Arkéa (Le Relecq-Kerhuon, Francuska) (zastupnik: H. Savoie, odvjetnik)

      Tuženik: Europska središnja banka (ESB)

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

               —

               poništi odluku Europske središnje banke od 5. listopada 2015. (ECB/SSM/2015 – 9695000CG7B8NLR5984/28) kojom se utvrđuju bonitetni zahtjevi za Groupe Crédit Mutuel.

      Tužbeni razlozi i glavni argumenti

   U prilog osnovanosti tužbe tužitelj ističe tri tužbena razloga.

               1.

               Prvi tužbeni razlog odnosi se na činjenicu da je odluka Europske središnje banke od 5. listopada 2015. (u daljnjem tekstu: odluka) nezakonita zbog toga što su njome povrijeđene odredbe europskog prava koje ovlast ESB-a u području bonitetnog nadzora ograničavaju na kreditne institucije. Taj tužbeni razlog sastoji se od četiri dijela.

                           —

                           Prvi dio, prema kojemu pravo koje se primjenjuje na ESB u području nadzora nad bankama strogo ograničava njezinu ovlast samo na kreditne institucije i druge financijske institucije.

                           —

                           Drugi dio, prema kojemu Confédération nationale du Crédit Mutuel (CNCM) nije kreditna institucija te ESB ne može izvršavati nadzor nad Crédit Mutuel.

                           —

                           Treći dio, prema kojemu je nemogućnost ESB-a da nad CNCM izvršava ovlast bonitetnog nadzora potvrđena činjenicom da ESB ne raspolaže nikakvom ovlasti sankcije, što i sama priznaje.

                           —

                           Četvrti dio, prema kojemu je, u nedostatku ovlasti izricanja i najblaže mjere CNCM-u od strane ESB-a, uzaludno i pravno pogrešno odlukom pokušati propisati korektivne mjere grupi Crédit Mutuel koja nema nikakvu pravnu osobnost.

               2.

               Drugi tužbeni razlog odnosi se na činjenicu da odluku treba poništiti i zbog toga što je njome nezakonito utvrđeno da Crédit Mutuel u svojoj cijelosti čini grupu u smislu europskih odredaba koje se primjenjuju u području bonitetnog nadzora. Taj tužbeni razlog sastoji se od tri dijela:

                           —

                           Prvi dio, prema kojemu je opće načelo utvrđeno europskim propisima, s jedne strane, bonitetni nadzor pojedinačnih kreditnih institucija i, s druge strane, konsolidirani nadzor na razini društava za uzajamno osiguranje pod pretpostavkom da se mogu izjednačiti s jedinstvenim subjektom.

                           —

                           Drugi dio, prema kojemu pravni uvjeti utvrđeni europskim propisima koji omogućavaju konsolidirani bonitetni nadzor na razini bankarskih grupa nisu ispunjeni.

                           —

                           Treći dio, prema kojemu u ovom slučaju nije ispunjen niti jedan od tri uvjeta koji omogućavaju konsolidirani nadzor na razini cijelog Crédit Mutuela.

               3.

               Treći tužbeni razlog, koji se odnosi na činjenicu da odluku treba poništiti i jer se njome nezakonito povećava s 8 % na 11 % zahtjev u pogledu temeljnog kapitala iz kategorije 1, koji se primjenjuje u primjeru grupe Crédit Mutuel Arkéa. Taj tužbeni razlog sastoji se od dva dijela:

                           —

                           Prvi dio, prema kojemu odluka sadržava pogrešku koja se tiče prava.

                           —

                           Drugi dio, prema kojemu odluka sadržava i pogreške u ocjeni.


title: Predmet C-184/14: Presuda Suda (treće vijeće) od 16. srpnja 2015. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Corte suprema di cassazione – Italija) – A/B. (Zahtjev za prethodnu odluku — Pravosudna suradnja u građanskim i trgovačkim stvarima — Nadležnost u području obveza uzdržavanja — Uredba (EZ) br. 4/2009 — Članak 3. točke (c) i (d) — Zahtjev u pogledu obveze uzdržavanja maloljetne djece koji je istodobno s postupkom za rastavu braka roditelja podnesen u državi članici različitoj od one u kojoj djeca imaju uobičajeno boravište)

text:
               14.9.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 302/8

         Presuda Suda (treće vijeće) od 16. srpnja 2015. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Corte suprema di cassazione – Italija) – A/B.
   (Predmet C-184/14) (1)

   ((Zahtjev za prethodnu odluku - Pravosudna suradnja u građanskim i trgovačkim stvarima - Nadležnost u području obveza uzdržavanja - Uredba (EZ) br. 4/2009 - Članak 3. točke (c) i (d) - Zahtjev u pogledu obveze uzdržavanja maloljetne djece koji je istodobno s postupkom za rastavu braka roditelja podnesen u državi članici različitoj od one u kojoj djeca imaju uobičajeno boravište))
   (2015/C 302/10)
   Jezik postupka: talijanski

      Sud koji je uputio zahtjev

   Corte suprema di cassazione

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelj: A

      Tuženik: B

      Izreka

   Članak 3. točke (c) i (d) Uredbe Vijeća (EZ) br. 4/2009 od 18. prosinca 2008. o nadležnosti, mjerodavnom pravu, priznavanju i izvršenju sudskih odluka te suradnji u stvarima koje se odnose na obvezu uzdržavanja treba tumačiti na način da je – u situaciji u kojoj je pred sudom jedne države članice pokrenut postupak za rastavu braka ili za okončanje bračne veze roditelja maloljetnog djeteta, dok se pred sudom druge države članice vodi postupak o roditeljskoj odgovornosti u odnosu na to dijete – zahtjev u pogledu obveze uzdržavanja tog djeteta akcesoran isključivo u odnosu na postupak o roditeljskoj odgovornosti u smislu članka 3. točke (d) te uredbe.

      (1)  SL C 194, 24. 6. 2014.


title: Predmet C-382/13: Presuda Suda (četvrto vijeće) od 23. travnja 2015. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Centrale Raad van Beroep – Nizozemska) – C.E. Franzen, H.D. Giesen, F. van den Berg protiv Raad van bestuur van de Sociale verzekeringsbank (Zahtjev za prethodnu odluku — Socijalna sigurnost radnika migranata — Uredba (EEZ) br. 1408/71 — Članak 13. stavak 2. i članak 17. — Povremeni rad u državi članici različitoj od države boravišta — Primjenjivo zakonodavstvo — Odbijanje priznavanja prava na obiteljske doplatke i umanjenje starosne mirovine od strane države boravišta)

text:
               22.6.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 205/4

         Presuda Suda (četvrto vijeće) od 23. travnja 2015. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Centrale Raad van Beroep – Nizozemska) – C.E. Franzen, H.D. Giesen, F. van den Berg protiv Raad van bestuur van de Sociale verzekeringsbank
   (Predmet C-382/13) (1)

   ((Zahtjev za prethodnu odluku - Socijalna sigurnost radnika migranata - Uredba (EEZ) br. 1408/71 - Članak 13. stavak 2. i članak 17. - Povremeni rad u državi članici različitoj od države boravišta - Primjenjivo zakonodavstvo - Odbijanje priznavanja prava na obiteljske doplatke i umanjenje starosne mirovine od strane države boravišta))
   (2015/C 205/05)
   Jezik postupka: nizozemski

      Sud koji je uputio zahtjev

   Centrale Raad van Beroep

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelji: C.E. Franzen, H.D. Giesen, F. van den Berg

      Tuženik: Raad van bestuur van de Sociale verzekeringsbank

      Izreka

               1.

               Članak 13. stavak 2. točku (a) Uredbe Vijeća (EEZ) br. 1408/71 od 14. lipnja 1971. o primjeni sustava socijalne sigurnosti na zaposlene osobe, samozaposlene osobe i njihove obitelji koji se kreću unutar Zajednice, u verziji izmijenjenoj i ažuriranoj Uredbom Vijeća (EZ) br. 118/97 od 2. prosinca 1996., kako je izmijenjena Uredbom (EZ) br. 1992/2006 Europskog parlamenta i Vijeća od 18. prosinca 2006., treba tumačiti u smislu da se na rezidenta jedne države članice, koji je obuhvaćen područjem primjene te uredbe kako je izmijenjena i koji radi nekoliko dana mjesečno na temelju ugovora o povremenom radu na državnom području druge države članice, primjenjuje zakonodavstvo države zaposlenja kako tijekom dana za vrijeme kojih obavlja djelatnost kao zaposlena osoba tako i tijekom dana kada tu djelatnost ne obavlja.

               2.

               Članak 13. stavak 2. točku (a) Uredbe br. 1408/71, u verziji izmijenjenoj i ažuriranoj Uredbom br. 118/97, kako je izmijenjena Uredbom br. 1992/2006, u vezi sa stavkom 1. istog članka, treba tumačiti u smislu da se, u okolnostima poput onih u glavnom postupku, ne protivi tomu da radnik migrant, na kojega se primjenjuje zakonodavstvo države članice zaposlenja, prima, na temelju nacionalnog zakonodavstva države članice boravišta, davanja koja se odnose na sustav osiguranja za slučaj starosti i obiteljske doplatke države članice boravišta.

      (1)  SL C 274, 21.9.2013.


title: Predmet C-484/14: Presuda Suda (treće vijeće) od 15. rujna 2016. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Landgericht München I – Njemačka) – Tobias Mc Fadden protiv Sony Music Entertainment Germany GmbH (Zahtjev za prethodnu odluku — Informacijsko društvo — Sloboda pružanja usluga — Poslovna bežična lokalna mreža (WLAN) — Stavljanje na besplatno raspolaganje javnosti — Odgovornost posrednih davatelja usluga — Samo prijenosnik informacija — Direktiva 2000/31/EZ — Članak 12. — Ograničenje odgovornosti — Nepoznati korisnik te mreže — Povreda pravâ nositelja prava na zaštićeno djelo — Obveza zaštite mreže — Građanska odgovornost poslovnog subjekta)

text:
               14.11.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 419/4

         Presuda Suda (treće vijeće) od 15. rujna 2016. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Landgericht München I – Njemačka) – Tobias Mc Fadden protiv Sony Music Entertainment Germany GmbH
   (Predmet C-484/14) (1)

   ((Zahtjev za prethodnu odluku - Informacijsko društvo - Sloboda pružanja usluga - Poslovna bežična lokalna mreža (WLAN) - Stavljanje na besplatno raspolaganje javnosti - Odgovornost posrednih davatelja usluga - Samo prijenosnik informacija - Direktiva 2000/31/EZ - Članak 12. - Ograničenje odgovornosti - Nepoznati korisnik te mreže - Povreda pravâ nositelja prava na zaštićeno djelo - Obveza zaštite mreže - Građanska odgovornost poslovnog subjekta))
   (2016/C 419/05)
   Jezik postupka: njemački

      Sud koji je uputio zahtjev

   Landgericht München I

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelj: Tobias Mc Fadden

      Tuženik: Sony Music Entertainment Germany GmbH

      Izreka

               1.

               Članak 12. stavak 1. Direktive 2000/31/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 8. lipnja 2000. o određenim pravnim aspektima usluga informacijskog društva na unutarnjem tržištu, posebno elektroničke trgovine (Direktiva o elektroničkoj trgovini), u vezi s člankom 2. točkom (a) te direktive i člankom 1. točkom 2. Direktive 98/34/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 22. lipnja 1998. o utvrđivanju postupka osiguravanja informacija u području tehničkih normi i propisa, kako je izmijenjena Direktivom 98/48/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 20. srpnja 1998., treba tumačiti na način da usluga, poput one u glavnom postupku, koju pruža korisnik komunikacijske mreže i koja se sastoji u tome da se tu mrežu stavi na besplatno raspolaganje javnosti, predstavlja „uslugu informacijskog društva” u smislu te prve odredbe kad je pruža predmetni davatelj usluga u svrhu oglašavanja prodane robe ili pruženih usluga.

               2.

               Članak 12. stavak 1. Direktive 2000/31 valja tumačiti na način da, kako bi se usluga iz te odredbe, koja se sastoji od omogućavanja pristupa komunikacijskoj mreži, smatrala pruženom, taj pristup ne smije prekoračiti okvir tehničkog, automatskog i pasivnog procesa koji osigurava potrebno izvršenje prijenosa informacija, pri čemu nijedan drugi dodatni zahtjev ne treba biti ispunjen.

               3.

               Članak 12. stavak 1. Direktive 2000/31 treba tumačiti na način da se zahtjev iz članka 14. stavka 1. točke (b) te direktive ne primjenjuje na odgovarajući način na navedeni članak 12. stavak 1.

               4.

               Članak 12. stavak 1. Direktive 2000/31, u vezi s člankom 2. točkom (b) te direktive, valja tumačiti na način da ne postoje drugi zahtjevi, osim onoga navedenog u toj odredbi, kojima je podvrgnut pružatelj pristupa komunikacijskoj mreži.

               5.

               Članak 12. stavak 1. Direktive 2000/31 treba tumačiti na način da mu se protivi to da osoba koja je bila oštećena povredom svojih prava na neko djelo može zahtijevati naknadu štete od pružatelja pristupa zbog toga što su treći koristili jedan od tih pristupa kako bi povrijedili njezina prava, kao i naknadu troškova slanja opomene ili sudskih troškova nastalih povodom njezina zahtjeva za naknadu štete. S druge strane, tu odredbu valja tumačiti na način da joj se ne protivi to da ta osoba zahtijeva zabranu nastavka te povrede, kao i pokriće troškova slanja opomene i sudskih troškova od pružatelja pristupa komunikacijskoj mreži čije su usluge bile korištene za počinjenje te povrede, ako se ti zahtjevi odnose na izricanje naloga od strane tijela vlasti ili nacionalnog suda kojim se tom davatelju usluga zabranjuje omogućavanje nastavka navedene povrede ili slijede nakon tog izricanja.

               6.

               Članak 12. stavak 1. Direktive 2000/31, u vezi s člankom 12. stavkom 3. te direktive, uzimajući u obzir zahtjeve koji proizlaze iz zaštite temeljnih prava kao i pravila predviđena direktivama 2001/29 i 2004/48, treba tumačiti na način da mu se ne protivi, u načelu, donošenje sudskog naloga koji, poput onog u glavnom postupku, zahtijeva od pružatelja pristupa komunikacijskoj mreži, pod prijetnjom novčane kazne, da spriječi treće da stave javnosti na raspolaganje putem te internetske veze određeno djelo ili njegove dijelove zaštićene autorskim pravom na internetski forum za razmjenu (peer-to-peer), kad je tom pružatelju ostavljena na volju odluka o tome koje će tehničke mjere poduzeti kako bi postupio u skladu s tim sudskim nalogom, čak i ako je taj izbor ograničen na mjeru zaštite internetske veze putem lozinke, pod uvjetom da su korisnici te mreže obvezni otkriti svoj identitet kako bi primili traženu lozinku i da ne mogu djelovati anonimno, što je na sudu koji je uputio zahtjev da provjeri.

      (1)  SL C 46, 9. 2. 2015.


title: Predmet C-491/15 P: Presuda Suda (prvo vijeće) od 11. siječnja 2017. – Rainer Typke protiv Europske komisije (Žalba — Pristup dokumentima institucija — Uredba (EZ) br. 1049/2001 — Članak 3. — Pojam dokumenta — Članak 2. stavak 3. — Dokumenti u posjedu institucije — Kvalifikacija podataka sadržanih u bazi podataka — Obveza izrade nepostojećeg dokumenta — Nepostojanje — Postojeći dokumenti koji se mogu izdvojiti iz baze podataka)

text:
               27.2.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 63/4

         Presuda Suda (prvo vijeće) od 11. siječnja 2017. – Rainer Typke protiv Europske komisije
   (Predmet C-491/15 P) (1)

   ((Žalba - Pristup dokumentima institucija - Uredba (EZ) br. 1049/2001 - Članak 3. - Pojam dokumenta - Članak 2. stavak 3. - Dokumenti u posjedu institucije - Kvalifikacija podataka sadržanih u bazi podataka - Obveza izrade nepostojećeg dokumenta - Nepostojanje - Postojeći dokumenti koji se mogu izdvojiti iz baze podataka))
   (2017/C 063/05)
   Jezik postupka: engleski

      Stranke

      Žalitelj: Rainer Typke (zastupnik: C. Cortese, avvocato)

      Druga stranka u postupku: Europska komisija (zastupnici: F. Clotuche-Duvieusart i B. Eggers, agenti)

      Izreka

               1.

               Žalba se odbija.

               2.

               Raineru Typkeu nalaže se snošenje troškova.

      (1)  SL C 27, 25. 1. 2016.


title: Predmet T-432/16: Tužba podnesena 26. lipnja 2016. – Lackmann Fleisch- und Feinkostfabrik protiv EUIPO-a (медведь)

text:
               3.10.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 364/22

      Tužba podnesena 26. lipnja 2016. – Lackmann Fleisch- und Feinkostfabrik protiv EUIPO-a (медведь)
      (Predmet T-432/16)
      (2016/C 364/22)
      Jezik postupka: njemački

         Stranke

         Tužitelj: Lackmann Fleisch- und Feinkostfabrik GmbH (Bühl, Njemačka) (zastupnik: A. Lingenfelser, odvjetnik)

         Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO)

         Podaci o postupku pred EUIPO-om

         Predmetni sporni žig: figurativni žig Europske unije s verbalnim elementom медведь“ – prijava za registraciju br. 14 397 921

         Pobijana odluka: odluka prvog žalbenog vijeća EUIPO-a od 17. svibnja 2016. u predmetu R 240/2016-1

         Tužbeni zahtjev

      Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

                  —

                  poništi pobijanu odluku i prihvati tužiteljev zahtjev za registraciju spornog žiga.

         Tužbeni razlog

                  —

                  sporni žig nije opisni žig i ima razlikovni karakter.


title: Predmet C-22/16: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 15. siječnja 2016. uputio Tribunalul București (Rumunjska) – Fondul Proprietatea SA protiv SC Hidroelectrica SA

text:
               4.4.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 118/11

         Zahtjev za prethodnu odluku koji je 15. siječnja 2016. uputio Tribunalul București (Rumunjska) – Fondul Proprietatea SA protiv SC Hidroelectrica SA
   (Predmet C-22/16)
   (2016/C 118/14)
   Jezik postupka: rumunjski

      Sud koji je uputio zahtjev

   Tribunalul București

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelj: Fondul Proprietatea SA

      Tuženik: SC Hidroelectrica SA

      Prethodna pitanja

               1.

               Smatra li se, u smislu članka 107. UFEU-a, sudjelovanje rumunjskog društva s javnim kapitalom u kapitalu mješovitog društva (rumunjsko-tursko) državnom potporom glede koje postoji obveza obavješćivanja iz članka 108. stavka 3. UFEU-a?
               Predstavlja li to sudjelovanje u kapitalu javno financiranje selektivne naravi i može li utjecati na razmjenu između država članica Europske unije?

               2.

               Može li se smatrati da je takvim sudjelovanjem društva s javnim kapitalom, proizvođača električne energije, povrijeđeno načelo razdvajanja prijenosnog sustava i operatora prijenosnog sustava uređenog u članku 9. Direktive 2009/[7]2/EZ (1), o zajedničkim pravilima za unutarnje tržište električne energije?

      (1)  Direktiva 2009/72/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 13. srpnja 2009. o zajedničkim pravilima za unutarnje tržište električne energije i stavljanju izvan snage Direktive 2003/54/EZ (SL L 211, str. 55.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 12., svezak 4., str. 29.)


title: Predmet T-683/14 P: Presuda Općeg suda od 26. studenoga 2015. – Morgan protiv OHIM-a („Žalba — Javna služba — Dužnosnici — Izvješće o razvoju karijere — Razdoblje ocjenjivanja 2010./2011. — Iskrivljavanje — Obveza obrazlaganja — Očita pogreška u ocjeni”)

text:
               25.1.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 27/52

         Presuda Općeg suda od 26. studenoga 2015. – Morgan protiv OHIM-a
   (Predmet T-683/14 P) (1)

   ((„Žalba - Javna služba - Dužnosnici - Izvješće o razvoju karijere - Razdoblje ocjenjivanja 2010./2011. - Iskrivljavanje - Obveza obrazlaganja - Očita pogreška u ocjeni”))
   (2016/C 027/66)
   Jezik postupka: engleski

      Stranke

      Žalitelj: Rhys Morgan (Alicante, Španjolska) (zastupnik: H. Tettenborn, odvjetnik)

      Druga stranka u postupku: Ured za usklađivanje na unutarnjem tržištu (žigovi i dizajni) (zastupnici: M. Paolacci i A. Lukošiūtė, zatim A. Lukošiūtė, agenti)

      Predmet

   Žalba protiv presude Službeničkog suda Europske unije (treće vijeće) od 8. srpnja 2014., Morgan/OHIM (F-26/13, Zb. SS, EU:F:2014:180) kojom se traži poništenje te presude.

      Izreka

               1.

               Žalba se odbija.

               2.

               Rhys Morgan snosi vlastite troškove i troškove Ureda za usklađivanje na unutarnjem tržištu (žigovi i dizajni) (OHIM) nastale u okviru ovog postupka.

      (1)  SL C 431, 1. 12. 2014.


title: Predmet T-81/16: Tužba podnesena 18. veljače 2016. – Pirelli Tyre protiv EUIPO-a (dvije zakrivljene linije na boku gume)

text:
               2.5.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 156/51

         Tužba podnesena 18. veljače 2016. – Pirelli Tyre protiv EUIPO-a (dvije zakrivljene linije na boku gume)
   (Predmet T-81/16)
   (2016/C 156/68)
   Jezik postupka: engleski

      Stranke

      Tužitelj: Pirelli Tyre SpA (Milano, Italija) (zastupnici: T. Müller, F. Togo, odvjetnici)

      Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO)

      Podaci o postupku pred EUIPO-om

      Predmetni sporni žig: pozicijski žig EU-a koji se sastoji od dvije zakrivljene linije smještene na boku gume – prijava za registraciju br. 13 388 293

      Pobijana odluka: odluka prvog žalbenog vijeća EUIPO-a od 9. prosinca 2015. u predmetu R 1019/2015-1

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

               —

               poništi pobijanu odluku;

               —

               naloži EUIPO-u snošenje troškova.

      Tužbeni razlozi

               —

               povreda više formalnih i postupovnih načela prilikom ocjene apsolutnih razloga;

               —

               povreda članka 7. stavka 1. točke (b) Uredbe br. 207/2009;

               —

               povreda članka 7. stavka 3. Uredbe br. 207/2009.


title: Predmet T-659/16: Presuda Općeg suda od 14. lipnja 2017. – LG Electronics protiv EUIPO-a (Second Display) („Žig Europske unije — Prijava verbalnog žiga Europske unije Second Display — Apsolutni razlozi za odbijanje — Opisni karakter — Nepostojanje razlikovnog karaktera — Članak 7. stavak 1. točke (b) i (c) Uredbe (EZ) br. 207/2009”)

text:
               31.7.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 249/28

         Presuda Općeg suda od 14. lipnja 2017. – LG Electronics protiv EUIPO-a (Second Display)
   (Predmet T-659/16) (1)

   ((„Žig Europske unije - Prijava verbalnog žiga Europske unije Second Display - Apsolutni razlozi za odbijanje - Opisni karakter - Nepostojanje razlikovnog karaktera - Članak 7. stavak 1. točke (b) i (c) Uredbe (EZ) br. 207/2009”))
   (2017/C 249/42)
   Jezik postupka: engleski

      Stranke

      Tužitelj: LG Electronics, Inc. (Seul, Republika Koreja) (zastupnici: T. de Haan i P. Péters, odvjetnici)

      Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (zastupnik: J. Ivanauskas, agent)

      Predmet

   Tužba podnesena protiv odluke prvog žalbenog vijeća EUIPO-a od 10. lipnja 2016. (predmet R 106/2016-1) koja se odnosi na zahtjev za registraciju verbalnog znaka Second Display kao žiga Europske unije.

      Izreka

               1.

               Tužba se odbija.

               2.

               Društvu LG Electronics, Inc. nalaže se snošenje troškova.

      (1)  SL C 402, 31. 10. 2016.


title: Predmet T-416/16: Tužba podnesena 31. srpnja 2016. – Othman protiv Vijeća

text:
               3.10.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 364/21

      Tužba podnesena 31. srpnja 2016. – Othman protiv Vijeća
      (Predmet T-416/16)
      (2016/C 364/20)
      Jezik postupka: francuski

         Stranke

         Tužitelj: Razan Othman (Damask, Sirija) (zastupnik: E. Ruchat, odvjetnik)

         Tuženik: Vijeće Europske unije

         Tužbeni zahtjev

      Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

                  —

                  proglasi tužiteljevu tužbu dopuštenom i osnovanom;

                  —

                  posljedično, poništi Odluku (ZVSP) 2016/850 od 27. svibnja 2016. i njezine naknadne provedbene akte u dijelu u kojem se odnose na tužitelja;

                  —

                  naloži Vijeću Europske unije snošenje troškova postupka.

         Tužbeni razlozi i glavni argumenti

      U prilog osnovanosti tužbe tužitelj ističe pet tužbenih razloga koji su u osnovi istovjetni ili slični onima istaknutima u predmetu T-410/16, Makhlouf/Vijeće.


title: Predmet C-463/13: Zahtjev za prethodnu odluku koji je podnio Consiglio di Stato (Italija) 23. kolovoza 2013. — Stanley International Betting Ltd i Stanleybet Malta Ltd protiv Ministero dell'Economia e delle Finanze i Agenzia delle Dogane e dei Monopoli di Stato

text:
               23.11.2013

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 344/44

         Zahtjev za prethodnu odluku koji je podnio Consiglio di Stato (Italija) 23. kolovoza 2013. — Stanley International Betting Ltd i Stanleybet Malta Ltd protiv Ministero dell'Economia e delle Finanze i Agenzia delle Dogane e dei Monopoli di Stato
   (Predmet C-463/13)
   2013/C 344/76
   Jezik postupka: talijanski

      Sud koji je uputio zahtjev za prethodnu odluku

   Consiglio di Stato

      Stranke u glavnom postupku

      Tužitelj: Stanley International Betting Ltd, Stanleybet Malta Ltd

      Tuženici: Ministero dell'Economia e delle Finanze, Agenzia delle Dogane e dei Monopoli di Stato

      Prethodna pitanja

               1.

               Treba li se članak 49. et seq. i članak 56. et seq. UFEU-a i načela koja je Sud Europske Unije utvrdio u presudi od 16. veljače 2012. [spojeni predmeti C-72/10 i C-77/10], tumačiti u smislu da zabranjuju objavljivanje javnih nadmetanja za dodjelu koncesija s kraćim rokom trajanja od onih ranije dodijeljenih, u slučaju kada je natječajni postupak pokrenut kako bi se uklonile posljedice nezakonitog isključenja određenog broja ponuđača iz natječajnih postupaka?

               2.

               Treba li se članak 49. et seq. i članak 56. et seq. UFEU-a i načela koja je Sud Europske Unije utvrdio u presudi od 16. veljače 2012. [spojeni predmeti C-72/10 i C-77/10], tumačiti u smislu da zabranjuju mogućnost da potreba preuređenja sustava kroz ujednačavanje vremena prestanka koncesija predstavlja dovoljno opravdanje za kraći rok trajanja koncesija koje su predmet nadmetanja u odnosu na trajanje ranije dodijeljenih koncesija?


title: Predmet C-168/16: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 25. ožujka 2016. uputio cour du travail de Mons (Belgija) – Sandra Nogueira, Victor Perez-Ortega, Virginie Mauguit, Maria Sanchez-Odogherty, José Sanchez-Navarro protiv Crewlink Ltd.

text:
               30.5.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 191/18

         Zahtjev za prethodnu odluku koji je 25. ožujka 2016. uputio cour du travail de Mons (Belgija) – Sandra Nogueira, Victor Perez-Ortega, Virginie Mauguit, Maria Sanchez-Odogherty, José Sanchez-Navarro protiv Crewlink Ltd.
   (Predmet C-168/16)
   (2016/C 191/22)
   Jezik postupka: francuski

      Sud koji je uputio zahtjev

   Cour du travail de Mons

      Stranke glavnog postupka

      Žalitelji: Sandra Nogueira, Victor Perez-Ortega, Virginie Mauguit, Maria Sanchez-Odogherty, José Sanchez-Navarro

      Druga stranka u postupku: Crewlink Ltd

      Prethodna pitanja

   Uzimajući u obzir:

               —

               zahtjeve predvidljivosti rješenja i pravne sigurnosti na kojima se temeljilo usvajanje pravila u području sudske nadležnosti i izvršenja sudskih odluka u građanskim i trgovačkim stvarima iz Konvencije od 27. rujna 1968. o sudskoj nadležnosti i izvršenju odluka u građanskim i trgovačkim stvarima (SL1972, L 299, str. 32.) kako je izmijenjena Ugovorom od 29. studenoga 1996. o pristupanju Republike Austrije, Republike Finske i Kraljevine Švedske (SL 1997, 915, str. 1.) pod nazivom „Briselski ugovor” kao i Uredbom Vijeća (EZ) br. 44/2001 od 22. prosinca 2000. o nadležnosti, priznavanju i izvršenju sudskih odluka u građanskim i trgovačkim stvarima (SL 2001, L 12, str. 1.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 19., sv. 3., str. 30.) (vidjeti osobito presudu od 19. srpnja 2012., Mahamdia, C-154/11, t. 44. i 46.),

               —

               posebnosti europskog sustava navigacije u zrakoplovstvu u okviru kojeg članovi posade koji rade za zračnog prijevoznika čije se sjedište nalazi u jednoj od država članica i koje je toj kompaniji na raspolaganje stavio drugi poduzetnik čije je sjedište u toj istoj državi, koji svakodnevno prelijeću teritorij Europske unije krećući iz domaće baze koja se, kao u ovom predmetu, može nalaziti u drugoj državi članici Unije,

               —

               posebne okolnosti ovog spora kako su opisane u obrazloženju ove presude,

               —

               kriterij koji proizlazi iz pojma „domaće baze” (kako je definiran u Prilogu III Uredbi (EEZ) br. 3922/91), koji koristi Uredba (EZ) br. 883/2004 za utvrđivanje socijalnog zakonodavstva primjenjivog na članove letačke posade i kabinske posade od 28. lipnja 2012.,

               —

               zaključke na temelju sudske prakse koju je razvio Sud Europske Unije prema presudama navedenim u razlozima obrazloženju ove presude,

         može li se pojam „mjesto u kojemu zaposlenik obično obavlja posao” iz članka 19. stavka 2. Uredbe Vijeća (EZ) br. 44/2001 od 22. prosinca 2000. tumačiti na način da je usporediv s pojmom „domaće baze” definiranom u Prilogu III. Uredbi Vijeća (EEZ) br. 3922/91 od 16. prosinca 1991. kao „mjesto koje prijevoznik imenuje za člana posade iz kojega član posade obično započinje i na kojem završava trajanje dužnosti ili seriju trajanja dužnosti i gdje, u normalnim okolnostima, prijevoznik nije odgovoran za smještaj dotičnog člana posade” u svrhu utvrđivanja države ugovornice (i, na taj način, njezine nadležnosti) na čijem državnom području zaposlenici obično obavljaju svoj posao kada su ti zaposlenici zaposleni kao članovi posade društva, na koje se primjenjuje pravo jedne od država članica Unije, koje se bavi međunarodnim zračnim prijevozom putnika na cijelom teritoriju Europske unije, s obzirom na to da je ta poveznica, izvedena iz „domaće baze”, u smislu „stvarnog središta radnog odnosa”, uzimajući u obzir to da radnici na tom mjestu sustavno započinju i završavaju radni dan organizirajući tamo svoj svakodnevni rad i u blizini kojeg, za vrijeme trajanja ugovora tijekom kojeg su se stavili na raspolaganje aviokompaniji, zadržavaju svoje stvarno boravište, kriterij koji istodobno predstavlja najizravniju vezu sa državom ugovornicom i osigurava najprimjereniju zaštitu slabije strane u ugovornom odnosu?


title: Predmet T-694/13: Tužba podnesena 31. prosinca 2013. — Ipatau protiv Vijeća

text:
               29.3.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 93/25

         Tužba podnesena 31. prosinca 2013. — Ipatau protiv Vijeća
   (Predmet T-694/13)
   2014/C 93/43
   Jezik postupka: francuski

      Stranke

      Tužitelj: Ipatau (Minsk, Bjelarus) (zastupnik: M. Michalauskas, odvjetnik)

      Tuženik: Vijeće Europske unije

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

               —

               poništi Odluku Vijeća 2013/534/ZVSP od 29. listopada 2013. o izmjeni Odluke 2012/642/ZVSP o mjerama ograničavanja u odnosu na Bjelarus, u dijelu koji se odnosi na tužitelja;

               —

               poništi Provedbenu uredbu Vijeća (EU) br. 1054/2013 od 29. listopada 2013. o provedbi članka 8.a stavka 1. Uredbe (EZ) br. 765/2006 o mjerama ograničavanja u odnosu na Bjelarus, u dijelu koji se odnosi na tužitelja;

               —

               naloži Vijeću snošenje troškova.

      Tužbeni razlozi i glavni argumenti

   Tužitelj u prilog osnovanosti tužbe navodi četiri tužbena razloga koji su u bitnome jednaki ili slični onima navedenima u okviru predmeta T-693/13, Mikhalchanka/Vijeće.


title: Predmet T-512/09 RENV: Presuda Općeg suda od 25. siječnja 2016. – Rusal Armenal protiv Vijeća („Damping — Uvoz određene aluminijske folije podrijetlom iz Armenije, Brazila i Kine — Konačna antidampinška pristojba — Tretman tržišnog gospodarstva — Članak 2. stavak 7. točke (b) i (c) druga alineja Uredbe (EZ) br. 384/96 — Kumulativna ocjena uvoza koji su predmet antidampinških ispitnih postupaka — Članak 3. stavak 4. točke (a) i (b) Uredbe br. 384/96 — Ponuda za preuzimanje obveze — Članak 8. stavak 3. Uredbe br. 384/96”)

text:
               13.3.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 78/17

         Presuda Općeg suda od 25. siječnja 2016. – Rusal Armenal protiv Vijeća
   (Predmet T-512/09 RENV) (1)

   ((„Damping - Uvoz određene aluminijske folije podrijetlom iz Armenije, Brazila i Kine - Konačna antidampinška pristojba - Tretman tržišnog gospodarstva - Članak 2. stavak 7. točke (b) i (c) druga alineja Uredbe (EZ) br. 384/96 - Kumulativna ocjena uvoza koji su predmet antidampinških ispitnih postupaka - Članak 3. stavak 4. točke (a) i (b) Uredbe br. 384/96 - Ponuda za preuzimanje obveze - Članak 8. stavak 3. Uredbe br. 384/96”))
   (2017/C 078/22)
   Jezik postupka: engleski

      Stranke

      Tužitelj: Rusal Armenal ZAO (Erevan, Armenija) (zastupnici: B. Evtimov, E. Borovikov, odvjetnici, i D. O’Keeffe, solicitor)

      Tuženik: Vijeće Europske unije (zastupnici: S. Boelaert i J.-P. Hix, agenti, zatim J.-P. Hix, uz asistenciju B. O’Connora, solicitora i S. Gubela, odvjetnika)

      Intervenijenti u potporu tuženiku: Europski parlament (zastupnici: D. Warin i A. Auersperger Matić, agenti) i Europska komisija (zastupnici: J.-F. Brakeland, M. França i A. Demeneix, agenti)

      Predmet

   Tužba na temelju članka 263. UFEU-a kojom se zahtijeva poništenje Uredbe Vijeća (EZ) br. 925/2009 od 24. rujna 2009. o uvođenju konačne antidampinške pristojbe i konačnoj naplati privremene pristojbe uvedene na uvoz određene aluminijske folije podrijetlom iz Armenije, Brazila i Narodne Republike Kine (SL 2009., L 262, str. 1.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 11., svezak 82., str. 156.).

      Izreka

               1.

               Tužba se odbija.

               2.

               Rusal Armenal ZAO snosit će vlastite troškove kao i troškove Vijeća Europske unije u postupcima pred Općim sudom i Sudom.

               3.

               Europski parlament i Europska komisija snosit će vlastite troškove.

      (1)  SL C 80, 27. 3. 2010.


title: Predmet C-284/15: Presuda Suda (šesto vijeće) od 7. travnja 2016. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Cour du travail de Bruxelles – Belgija) – Office national de l'emploi (ONEm) protiv M., M. protiv Office national de l'emploi (ONEm), Caisse auxiliaire de paiement des allocations de chômage (CAPAC) (Zahtjev za prethodnu odluku — Članci 45. i 48. UFEU-a — Povelja Europske unije o temeljnim pravima — Članak 15. stavak 2. — Uredba (EEZ) br. 1408/71 — Članak 67. stavak 3. — Socijalna sigurnost — Naknada za nezaposlenost namijenjena dopuni prihoda od rada u nepunom radnom vremenu — Priznavanje prava na to davanje — Navršavanje razdoblja zaposlenja — Zbrajanje razdoblja osiguranja ili zaposlenja — Uzimanje u obzir razdoblja osiguranja ili zaposlenja navršenih prema zakonodavstvu druge države članice)

text:
               13.6.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 211/21

      Presuda Suda (šesto vijeće) od 7. travnja 2016. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Cour du travail de Bruxelles – Belgija) – Office national de l'emploi (ONEm) protiv M., M. protiv Office national de l'emploi (ONEm), Caisse auxiliaire de paiement des allocations de chômage (CAPAC)
      (Predmet C-284/15) (1)

      ((Zahtjev za prethodnu odluku - Članci 45. i 48. UFEU-a - Povelja Europske unije o temeljnim pravima - Članak 15. stavak 2. - Uredba (EEZ) br. 1408/71 - Članak 67. stavak 3. - Socijalna sigurnost - Naknada za nezaposlenost namijenjena dopuni prihoda od rada u nepunom radnom vremenu - Priznavanje prava na to davanje - Navršavanje razdoblja zaposlenja - Zbrajanje razdoblja osiguranja ili zaposlenja - Uzimanje u obzir razdoblja osiguranja ili zaposlenja navršenih prema zakonodavstvu druge države članice))
      (2016/C 211/26)
      Jezik postupka: francuski

         Sud koji je uputio zahtjev

      Cour du travail de Bruxelles

         Stranke glavnog postupka

         Tužitelji: Office national de l'emploi (ONEm), M.

         Tuženici: M., Office national de l'emploi (ONEm), Caisse auxiliaire de paiement des allocations de chômage (CAPAC)

         Izreka

                  1.

                  Članak 67. stavak 3. Uredbe Vijeća (EEZ) br. 1408/71 od 14. lipnja 1971. o primjeni sustava socijalne sigurnosti na zaposlene osobe i njihove obitelji koji se kreću unutar Zajednice, kako je izmijenjena i ažurirana Uredbom (EZ) br. 118/97 od 2. prosinca 1996., kako je izmijenjena Uredbom Europskog parlamenta i Vijeća (EZ) br. 592/2008 od 17. lipnja 2008., treba tumačiti na način da se ne protivi tomu da država članica odbije zbrajanje razdoblja zaposlenja potrebnih za stjecanje prava na naknadu za nezaposlenost namijenjenu dopuni prihoda od rada u nepunom radnom vremenu kada tom zaposlenju nije prethodilo nikakvo razdoblje osiguranja ili zaposlenja u toj državi članici.

                  2.

                  Ispitivanje drugog postavljenog pitanja nije otkrilo nijedan element takve naravi koji bi mogao utjecati na valjanost članka 67. stavka 3. Uredbe br. 1408/71, kako je izmijenjena i ažurirana Uredbom br. 118/97 i kako je izmijenjena Uredbom br. 592/2008.

         (1)  SL C 279, 24. 8. 2015.


title: Predmet T-549/13: Presuda Općeg suda od 14. siječnja 2016. – Francuska protiv Komisije („Poljoprivreda — Izvozna subvencija — Meso peradi — Određivanje iznosa subvencije na 0 eura — Obveza obrazlaganja — Mogućnost Komisije da se ograniči na pružanje standardnog obrazloženja — Uobičajena praksa Komisije u području određivanja subvencija — Članak 164. stavak 3. Uredbe (EZ) br. 1234/2007 — Netaksativna narav predviđenih kriterija”)

text:
               29.2.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 78/16

         Presuda Općeg suda od 14. siječnja 2016. – Francuska protiv Komisije
   (Predmet T-549/13) (1)

   ((„Poljoprivreda - Izvozna subvencija - Meso peradi - Određivanje iznosa subvencije na 0 eura - Obveza obrazlaganja - Mogućnost Komisije da se ograniči na pružanje standardnog obrazloženja - Uobičajena praksa Komisije u području određivanja subvencija - Članak 164. stavak 3. Uredbe (EZ) br. 1234/2007 - Netaksativna narav predviđenih kriterija”))
   (2016/C 078/25)
   Jezik postupka: francuski

      Stranke

      Tužitelj: Francuska Republika (zastupnici: G. de Bergues, D. Colas i C. Candat, agenti)

      Tuženik: Europska komisija (zastupnici: D. Bianchi i K. Skelly, agenti)

      Predmet

   Zahtjev za poništenje Provedbene uredbe Komisije (EU) br. 689/2013 od 18. srpnja 2013. o određivanju izvoznih subvencija za meso peradi (SL L 196, str. 13.).

      Izreka

               1.

               Tužba se odbija.

               2.

               Svaka stranka snosit će vlastite troškove.

      (1)  SL C 367, 14. 12. 2013.


title: Predmet T-301/13: Rješenje Općeg suda od 14. kolovoza 2013. — Nordex Holding protiv OHIM-a — Fontana Food (Taverna MEDITERRANEAN WHITE CHEESE)

text:
               12.10.2013

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 298/10

         Rješenje Općeg suda od 14. kolovoza 2013. — Nordex Holding protiv OHIM-a — Fontana Food (Taverna MEDITERRANEAN WHITE CHEESE)
   (Predmet T-301/13) (1)

   2013/C 298/20
   Jezik postupka: engleski
   Predsjednik prvog vijeća naložio je brisanje predmeta.

      (1)  SL C 215, 27.7.2013.


title: Predmet C-195/15: Presuda Suda (peto vijeće) od 26. listopada 2016. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Bundesgerichtshof – Njemačka) – SCI Senior Home, u predstečajnom postupku, protiv Gemeinde Wedemark, Hannoversche Volksbank eG (Zahtjev za prethodnu odluku — Područje slobode, sigurnosti i pravde — Pravosudna suradnja u građanskim stvarima — Stečajni postupci — Uredba (EZ) br. 1346/2000 — Članak 5. — Pojam „stvarna prava trećih” — Javnopravni teret na nekretnini kojim se jamči naplata poreza na imovinu)

text:
               9.1.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 6/14

         Presuda Suda (peto vijeće) od 26. listopada 2016. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Bundesgerichtshof – Njemačka) – SCI Senior Home, u predstečajnom postupku, protiv Gemeinde Wedemark, Hannoversche Volksbank eG
   (Predmet C-195/15) (1)

   ((Zahtjev za prethodnu odluku - Područje slobode, sigurnosti i pravde - Pravosudna suradnja u građanskim stvarima - Stečajni postupci - Uredba (EZ) br. 1346/2000 - Članak 5. - Pojam „stvarna prava trećih” - Javnopravni teret na nekretnini kojim se jamči naplata poreza na imovinu))
   (2017/C 006/16)
   Jezik postupka: njemački

      Sud koji je uputio zahtjev

   Bundesgerichtshof

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelj: SCI Senior Home, u predstečajnom postupku

      Tuženik: Gemeinde Wedemark, Hannoversche Volksbank eG

      Izreka

   Članak 5. Uredbe Vijeća (EZ) br. 1346/2000 od 29. svibnja 2000. o stečajnom postupku treba tumačiti na način da osiguranje osnovano na temelju odredbe nacionalnog prava, poput one o kojoj je riječ u glavnom postupku, prema kojoj je nekretnina obveznika poreza na imovinu opterećena po samom zakonu javnopravnim teretom, predstavlja „stvarno pravo” u smislu tog članka i da taj vlasnik mora trpjeti ovrhu na toj nekretnini na temelju isprave kojom je utvrđeno porezno potraživanje.

      (1)  SL C 254, 3. 8. 2015.


title: Predmet C-478/13: Tužba podnesena 6. rujna 2013. — Europska komisija protiv Republike Poljske

text:
               16.11.2013

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 336/10

         Tužba podnesena 6. rujna 2013. — Europska komisija protiv Republike Poljske
   (Predmet C-478/13)
   2013/C 336/22
   Jezik postupka: poljski

      Stranke

      Tužitelj: Europska komisija (zastupnici: D. Bianchi i M. Owsiany-Hornung, agenti)

      Tuženik: Republika Poljska

      Tužbeni zahtjev

               —

               utvrditi da, s obzirom na to da nije uspjela u nacionalnom pravnom poretku nametnuti obvezu obavještavanja nadležnih poljskih vlasti o lokacijama GMO usjeva, u skladu s dijelom C Direktive Europskog parlamenta i Vijeća 2001/18/EZ od 12. ožujka 2001. o namjernom uvođenju u okoliš genetski modificiranih organizama i o stavljanju izvan snage Direktive Vijeća 90/220/EEZ (1), da nije osnovala registar lokacija tih GMO usjeva te da nije javno objavila podatke o lokacijama tih GMO usjeva, Republika Poljska nije ispunila svoje obveze iz članka 31. stavka 3. točke b) Direktive 2001/18/EZ;

               —

               naložiti Republici Poljskoj snošenje troškova.

      Tužbeni razlozi i glavni argumenti

   Rok za prenošenje Direktive 2001/18/EZ istekao je 17. listopada 2002.

      (1)  SL L 106, str. 1.


title: Predmet T-299/16: Tužba podnesena 13. lipnja 2016. – Scheffler protiv EUIPO-a – Doc Generici (docfauna)

text:
               16.8.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 296/24

         Tužba podnesena 13. lipnja 2016. – Scheffler protiv EUIPO-a – Doc Generici (docfauna)
   (Predmet T-299/16)
   (2016/C 296/32)
   Jezik na kojem je tužba podnesena: engleski

      Stranke

      Tužitelj: Manfred Scheffler (Leininingen, Njemačka) (zastupnik: T. Büttner, odvjetnik)

      Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO)

      Druga stranka pred žalbenim vijećem: Doc Generici Srl (Milano, Italija)

      Podaci o postupku pred EUIPO-om

      Podnositelj prijave spornog žiga: tužitelj

      Predmetni sporni žig: figurativni žig EU-a s verbalnim elementom „docfauna” – prijava za registraciju br. 12 660 056

      Postupak pred EUIPO-om: postupak povodom prigovora

      Pobijana odluka: odluka četvrtog žalbenog vijeća EUIPO-a od 1. travnja 2016. u predmetu R 885/2015-4

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

               —

               poništi pobijanu odluku;

               —

               poništi odluku odjela za prigovore od 6. ožujka 2015. kojom je prihvaćen prigovor br. B 2 354 523.

      Tužbeni razlog

               —

               povreda članka 8. stavka 1. Uredbe br. 207/2009.


title: Predmet T-233/14: Tužba podnesena 14. travnja 2014. – Intesa Sanpaolo protiv OHIM-a (NEXTCARD)

text:
               21.7.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 235/21

         Tužba podnesena 14. travnja 2014. – Intesa Sanpaolo protiv OHIM-a (NEXTCARD)
   (Predmet T-233/14)
   2014/C 235/28
   Jezik na kojem je tužba podnesena: talijanski

      Stranke

      Tužitelj: Intesa Sanpaolo SpA (Torino, Italija) (zastupnici: P. Pozzi, G. Ghisletti i F. Braga, avvocati)

      Tuženik: Ured za usklađivanje na unutarnjem tržištu (žigovi i dizajni)

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

               —

               poništi odluku petog žalbenog vijeća Ureda za usklađivanje na unutarnjem tržištu (žigovi i dizajni) od 10 . veljače 2014. u predmetu R 1807/2013-5;

               —

               naloži OHIM-u snošenje troškova postupka.

      Tužbeni razlozi i glavni argumenti

      Predmetni žig Zajednice: verbalni žig NEXTCARD za proizvode i usluge iz razreda 9 i 36 – prijava žiga Zajednice br. 11 379 931

      Odluka ispitivača: prijava se djelomično odbija

      Odluka žalbenog vijeća: žalba se odbija

      Tužbeni razlozi: povreda članka 75. Uredbe br. 207/2009


title: Predmet C-244/15: Presuda Suda (sedmo vijeće) od 26. svibnja 2016. – Europska komisija protiv Helenske Republike (Povreda obveze države članice — Oporezivanje — Slobodno kretanje kapitala — Članak 63. UFEU-a — Članak 40. Sporazuma o EGP-u — Porez na nasljedstva — Propis države članice koji predviđa oslobođenje od poreza na nasljedstvo povezanih s glavnim boravištem pod uvjetom da nasljednik trajno boravi u toj državi članici — Ograničenje — Opravdanje)

text:
               18.7.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 260/9

         Presuda Suda (sedmo vijeće) od 26. svibnja 2016. – Europska komisija protiv Helenske Republike
   (Predmet C-244/15) (1)

   ((Povreda obveze države članice - Oporezivanje - Slobodno kretanje kapitala - Članak 63. UFEU-a - Članak 40. Sporazuma o EGP-u - Porez na nasljedstva - Propis države članice koji predviđa oslobođenje od poreza na nasljedstvo povezanih s glavnim boravištem pod uvjetom da nasljednik trajno boravi u toj državi članici - Ograničenje - Opravdanje))
   (2016/C 260/11)
   Jezik postupka: grčki

      Stranke

      Tužitelj: Europska komisija (zastupnici: D. Triantafyllou i W. Roels, agenti)

      Tuženik: Helenska Republika (zastupnici: M. Tassopoulou i V. Karrá, agenti)

      Izreka

               1.

               Helenska Republika je donošenjem i zadržavanjem na snazi zakonodavstva koje predviđa oslobođenje od poreza na nasljedstvo povezanih s glavnim boravištem, koje se primjenjuje jedino na državljane država članica Europske unije koji borave u Grčkoj, povrijedila obveze koje je dužna ispuniti na temelju članka 63. UFEU-a i članka 40. Sporazuma o Europskom gospodarskom prostoru od 2. svibnja 1992.

               2.

               Helenskoj Republici nalaže se snošenje troškova.

      (1)  SL C 228, 13. 7. 2015.


title: Predmet T-714/16: Rješenje Općeg suda od 9. veljače 2017. – Asolo protiv EUIPO-a – Red Bull (FLÜGEL) („Žig Europske unije — Postupak za proglašavanje žiga ništavim — Opoziv pobijane odluke — Obustava postupka”)

text:
               18.4.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 121/34

         Rješenje Općeg suda od 9. veljače 2017. – Asolo protiv EUIPO-a – Red Bull (FLÜGEL)
   (Predmet T-714/16) (1)

   ((„Žig Europske unije - Postupak za proglašavanje žiga ništavim - Opoziv pobijane odluke - Obustava postupka”))
   (2017/C 121/51)
   Jezik postupka: engleski

      Stranke

      Tužitelj: Asolo LTD (Limassol, Cipar) (zastupnik: W. Pors, odvjetnik)

      Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (zastupnici: A. Folliard-Monguiral i M. Capostagno, agenti)

      Druga stranka u postupku pred žalbenim vijećem EUIPO-a, intervenijent u postupku pred Općim sudom: Red Bull GmbH (Fuschl am See, Austrija) (zastupnik: A. Renck, odvjetnik)

      Predmet

   Tužba podnesena protiv odluke petog žalbenog vijeća EUIPO-a od 29. srpnja 2016. (predmet R 282/2015-5), koja se odnosi na postupak za proglašavanje žiga ništavim između društava Red Bull i Asolo.

      Izreka

               1.

               Obustavlja se postupak povodom tužbe.

               2.

               Uredu Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO) nalaže se snošenje vlastitih troškova kao i troškova društava Asolo LTD i Red Bull GmbH.

      (1)  SL C 462, 12. 12. 2016.


title: Predmet C-256/15: Presuda Suda (peto vijeće) od 15. prosinca 2016. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputilo Vrhovno sodišče Republike Slovenije – Slovenija) – Drago Nemec protiv Republike Slovenije (Zahtjev za prethodnu odluku — Direktiva 2000/35/EZ — Borba protiv kašnjenja u plaćanju — Nadležnost Suda — Transakcija zaključena prije pristupanja Republike Slovenije Europskoj uniji — Područje primjene — Pojam „poslovne transakcije” — Pojam „poduzetnik” — Najviši iznos zateznih kamata)

text:
               13.2.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 46/4

         Presuda Suda (peto vijeće) od 15. prosinca 2016. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputilo Vrhovno sodišče Republike Slovenije – Slovenija) – Drago Nemec protiv Republike Slovenije
   (Predmet C-256/15) (1)

   ((Zahtjev za prethodnu odluku - Direktiva 2000/35/EZ - Borba protiv kašnjenja u plaćanju - Nadležnost Suda - Transakcija zaključena prije pristupanja Republike Slovenije Europskoj uniji - Područje primjene - Pojam „poslovne transakcije” - Pojam „poduzetnik” - Najviši iznos zateznih kamata))
   (2017/C 046/05)
   Jezik postupka: slovenski

      Sud koji je uputio zahtjev

   Vrhovno sodišče Republike Slovenije

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelj: Drago Nemec

      Tuženik: Republika Slovenija

      Izreka

               1.

               Članak 2. točku 1. Direktive 2000/35/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 29. lipnja 2000. o borbi protiv kašnjenja u plaćanju u poslovnim transakcijama treba tumačiti na način da se fizička osoba kojoj je izdana dozvola za obavljanje djelatnosti u svojstvu samostalnog obrtnika mora smatrati „poduzetnikom” u smislu te odredbe, a transakciju koju on zaključuje „poslovnom transakcijom” u smislu te iste odredbe, u slučaju kada transakcija, iako nije obuhvaćena djelatnostima iz navedene dozvole, ulazi u okvir obavljanja strukturirane i trajne neovisne gospodarske ili profesionalne djelatnosti, što je na sudu koji je uputio zahtjev da utvrdi, imajući u vidu sve okolnosti konkretnog slučaja.

               2.

               Direktivu 2000/35 treba tumačiti na način da joj se ne protivi nacionalni propis, kao što je članak 376. Obligacijskog zakonika (Zakonik o obveznim odnosima), kojime je predviđeno da dospjele i neplaćene zatezne kamate prestaju teći kada njihov iznos dosegne iznos glavnice.

      (1)  SL C 302, 14. 9. 2015.


title: Predmet C-169/15: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 13. travnja 2015. uputio Benelux Gerichtshof (Belgija) – Montis Design BV protiv Goossens Meubelen BV

text:
               13.7.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 228/4

         Zahtjev za prethodnu odluku koji je 13. travnja 2015. uputio Benelux Gerichtshof (Belgija) – Montis Design BV protiv Goossens Meubelen BV
   (Predmet C-169/15)
   (2015/C 228/04)
   Jezik postupka: nizozemski

      Sud koji je uputio zahtjev

   Benelux Gerichtshof

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelj: Montis Design BV

      Tuženik: Goossens Meubelen BV

      Prethodna pitanja

               1.

               Primjenjuje li se trajanje zaštite navedeno u članku 10. u vezi s člankom 13. stavkom 1. Direktive o trajanju zaštite (1) na autorska prava koja su prvotno bila zaštićena prema nacionalnim pravnim propisima u području autorskog prava, ali su istekla prije 1. srpnja 1995. zbog neispunjenja odnosno nepravodobnog ispunjenja formalne pretpostavke, konkretno nepodnošenja odnosno nepravodobnog podnošenja izjave o održavanju u smislu članka 21. stavka 3. (stare verzije) BTMW-a?

               2.

               U slučaju potvrdnog odgovora na prvo pitanje:
               Treba li direktivu o trajanju zaštite tumačiti na način da se protivi nacionalnoj odredbi koja dovodi do toga da se autorsko pravo na djelu primijenjene umjetnosti koje je zbog neispunjenja formalne pretpostavke isteklo prije 1. srpnja 1995. smatra konačno isteklim?

               3.

               U slučaju potvrdnog odgovora na drugo pitanje:
               Ako se autorsko pravo o kojem je riječ prema nacionalnim pravnim propisima treba smatrati ponovno uspostavljenim ili novonastalim: od kojeg trenutka je to slučaj?

      (1)  Direktiva Vijeća 93/98/EEZ od 29. listopada 1993. o usklađivanju trajanja zaštite autorskog prava i određenih srodnih prava (SL L 290, str. 9.), sada Direktiva 2006/116/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 12. prosinca 2006. o trajanju zaštite autorskog prava i određenih srodnih prava (kodificirana verzija) (SL L 372, str. 12.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 17., svezak 2., str. 104.).


title: Predmet C-680/15: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 17. prosinca 2015. uputio Bundesarbeitsgericht (Njemačka) – Asklepios Kliniken Langen-Seligenstadt GmbH protiv Ivana Felje

text:
               4.4.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 118/5

         Zahtjev za prethodnu odluku koji je 17. prosinca 2015. uputio Bundesarbeitsgericht (Njemačka) – Asklepios Kliniken Langen-Seligenstadt GmbH protiv Ivana Felje
   (Predmet C-680/15)
   (2016/C 118/06)
   Jezik postupka: njemački

      Sud koji je uputio zahtjev

   Bundesarbeitsgericht

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelj: Asklepios Kliniken Langen-Seligenstadt GmbH

      Tuženik: Ivan Felja

      Prethodna pitanja

   I.

               1.

               Protivi li se članak 3. Direktive Vijeća 2001/23/EZ od 12. ožujka 2001. (1) nacionalnom pravilu koje propisuje da u slučaju prijenosa poduzeća ili pogona svi uvjeti rada koje su prenositelj i zaposlenik privatnopravno i pojedinačno dogovorili u ugovoru o radu neizmijenjeni prelaze na preuzimatelja – kao da ih je pojedinačnim ugovorom sâm dogovorio sa zaposlenikom – ako nacionalno pravo za preuzimatelja propisuje i sporazumne i jednostrane mogućnosti prilagodbe tih odredbi?

               2.

               U slučaju potvrdnog odgovora na prvo pitanje u cijelosti ili za određenu skupinu pojedinačno dogovorenih uvjeta rada iz ugovora o radu između prenositelja i zaposlenika:
               Proizlazi li iz primjene članka 3. Direktive 2001/23/EZ da određene uvjete iz ugovora o radu koji su privatnopravno dogovoreni između prenositelja i zaposlenika treba izuzeti od neizmijenjenog prijenosa na preuzimatelja i prilagoditi ih isključivo zbog prijenosa poduzeća ili pogona?

               3.

               Ako prema odgovorima Suda na prvo i drugo pitanje pojedinačno upućivanje dogovoreno pojedinačnim ugovorom na temelju kojeg određene odredbe iz kolektivnog ugovora privatnopravno dinamično postaju sadržaj ugovora o radu ne prelazi u neizmijenjenom obliku na preuzimatelja:

                           a)

                           Primjenjuje li se to i u slučajevima kada ni prenositelj ni preuzimatelj nisu stranka kolektivnog ugovora niti su članovi takve stranke odnosno ako se odredbe iz kolektivnog ugovora još prije prijenosa poduzeća ili pogona ne bi primjenjivale na radni odnos s prenositeljem da klauzula o upućivanju nije dogovorena privatnopravno u ugovoru o radu?

                           b)

                           U slučaju potvrdnog odgovora na ovo pitanje:

         Primjenjuje li se to i u slučajevima kada su prenositelj i preuzimatelj poduzeća unutar istoga koncerna?
   II.
   Protivi li se članak 16. Povelje Europske unije o temeljnim pravima nacionalnom pravilu donesenom radi prijenosa Direktive 77/187/EEZ (2) ili 2001/23/EZ koje propisuje da je u slučaju prijenosa poduzeća ili pogona preuzimatelj vezan uvjetima iz ugovora o radu koje je prenositelj privatnopravno i pojedinačno dogovorio s radnikom prije prijenosa pogona kao da ih je sâm dogovorio i kada ti uvjeti određene odredbe kolektivnog ugovora koje se inače ne primjenjuju na radni odnos dinamično čine sadržajem ugovora o radu ako nacionalno pravo za preuzimatelja propisuje i sporazumne i jednostrane mogućnosti prilagodbe tih odredbi?

      (1)  Direktiva Vijeća 2001/23/EZ od 12. ožujka 2001. o usklađivanju zakonodavstava država članica u odnosu na zaštitu prava zaposlenika kod prijenosa poduzeća, pogona ili dijelova poduzeća ili pogona, SL L 82, str. 16.; SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 5., svezak 3., str. 151.

      (2)  Direktiva Vijeća 77/187/EEZ od 14. veljače 1977. o usklađivanju prava država članica o zaštiti prava zaposlenika u slučaju prijenosa poduzeća, pogona ili dijelova poduzeća ili pogona, SL L 61, str. 26.