title: Predmet T-622/13: Tužba podnesena 25. studenoga 2013. — Ratioparts-Ersatzteile protiv OHIM-a — Norwood Promotional Products Europe (NORTHWOOD professional forest equipment)

text:
               8.2.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 39/23

         Tužba podnesena 25. studenoga 2013. — Ratioparts-Ersatzteile protiv OHIM-a — Norwood Promotional Products Europe (NORTHWOOD professional forest equipment)
   (Predmet T-622/13)
   2014/C 39/41
   Jezik na kojem je tužba podnesena: njemački

      Stranke

      Tužitelj: Ratioparts-Ersatzteile-Vertriebs GmbH (Euskirchen, Njemačka) (zastupnik: Rechtsanwalt M. Koch)

      Tuženik: Ured za usklađivanje na unutarnjem tržištu (žigovi i dizajni)

      Druga stranka u postupku pred žalbenim vijećem: Norwood Promotional Products Europe, SL (Tarragona, Španjolska)

      Zahtjevi

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

               —

               izmijeni odluku drugog žalbenog vijeća od 11. rujna 2013. (predmet R 1244/2012-2) na način da se odbaci prigovor B 1 796 807;

               —

               naloži snošenje troškova postupka prigovora podnositelju prigovora i naloži snošenje troškova žalbenog postupka protivniku žalbe.

      Tužbeni razlozi i glavni argumenti

      Podnositelj prijave žiga Zajednice: tužitelj

      Predmetni žig Zajednice: figurativni žig „NORTHWOOD professional forest equipment” za proizvode i usluge iz razreda 8, 9, 20, 25 i 35 prijava registracije žiga Zajednice br. 9 412 776

      Nositelj žiga ili znaka navedenog u postupku prigovora: Norwood Promotional Products Europe, SL

      Navedeni žig ili znak: verbalni žig Zajednice „NORWOOD” za proizvode iz razreda 35

      Odluka odjela za prigovore: prigovor se prihvaća

      Odluka žalbenog vijeća: žalba se odbija

      Tužbeni razlozi: povreda čl. 8. st. 1. t. (b) Uredbe (EZ) br. 207/2009


20150731045617012015/C 270/372342015TC27020150817HR01HRINFO_JUDICIAL20150509303121Predmet T-234/15: Tužba podnesena 9. svibnja 2015. – Systema Teknolotzis kai Pliroforikis protiv Komisije
 ---documentbreak--- C2702015HR3010120150509HR0037301312Tužba podnesena 9. svibnja 2015. – Systema Teknolotzis kai Pliroforikis protiv Komisije
   (Predmet T-234/15)2015/C 270/37Jezik postupka: grčki
      Stranke

      Tužitelj: Systema Teknolotzis AE Efarmogon Ilektronikis kai Pliroforikis (Atena, Grčka) (zastupnik: E. Georgilas, odvjetnik)

      Tuženik: Europska komisija

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

            —

            prihvati ovu tužbu;

            —

            poništi odluku Komisije [SG-Greffe(2015) D/3003/11. ožujka 2015.] od 10. ožujka 2015. o povratu od tužitelja iznosa od sedamstošesnaesttisućatristo tridesetčetiri eura i 5 centi (716334,05 eura) uvećano za kamate te

            —

            naloži tuženiku snošenje troškova postupka kao i općenito troškova koje su nastali tužitelju.

      Tužbeni razlozi i glavni argumenti

   U prilog osnovanosti tužbe tužitelj ističe tri tužbena razloga.

            1.

            Prvi tužbeni razlog odnosi se na povredu članka 89. Uredbe br. 1268/2012 (
                  1
               ) i obvezu obrazlaganja (članak 296. UFEU-a). Tužitelj smatra da pobijana odluka nije dovoljno, posebno i precizno obrazložena u odnosu na njegov zahtjev koji se odnosi na naplatu duga u kontekstu sporazuma o reprogramiranju dugova na razdoblje od sedam godina koji se odnosi na projekte PlayMancer i MOBISERV. Također, u odnosu na projekt PowerUp, navedenom odlukom se implicitno odbija zahtjev o povratu iznosa koji je dospio u razdoblju od tri godine.

            2.

            Drugi tužbeni razlog odnosi se na pogrešnu uporabu i/ili prekoračenje granica diskrecijske ovlasti kao i na povredu načela dobre uprave. Tužitelj smatra da Komisija, prilikom donošenja pobijane odluke, nije vodila računa o važnim čimbenicima, da je zanemarila bitne podatke koji su joj dostavljeni te je prihvatila rješenja koja nedvojbeno dovode do ekonomskog nestanka tužitelja.

            3.

            Treći tužbeni razlog odnosi se na povredu načela proporcionalnosti. Tužitelj smatra da pobijana odluka nije mjera koja je neophodna za postizanje željenog financijskog cilja te da pretjerano utječe na njegove osnovne interese, čime se dovodi u pitanje njegov vlastiti opstanak kao i nastavak njegove aktivnosti kao poduzetničku i proizvodnu jedinicu.

      (
         1
      )	Delegirana uredba Komisije (EU) br. 1268/2012 od 29. listopada 2012. o pravilima za primjenu Uredbe (EU, Euratom) br. 966/2012 Europskog parlamenta i Vijeća o financijskim pravilima koja se primjenjuju na opći proračun Unije (SL L 362 od 31. 12. 2012., str. 1.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 1., svezak 9., str. 183.)


title: Predmet C-109/16: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 25. veljače 2016. uputio Lietuvos Aukščiausiasis Teismas (Litva) – Indėlių ir investicijų draudimas

text:
               2.5.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 156/30

         Zahtjev za prethodnu odluku koji je 25. veljače 2016. uputio Lietuvos Aukščiausiasis Teismas (Litva) – Indėlių ir investicijų draudimas
   (Predmet C-109/16)
   (2016/C 156/40)
   Jezik postupka: litavski

      Sud koji je uputio zahtjev

   Lietuvos Aukščiausiasis Teismas

      Stranke glavnog postupka

      Podnositelj žalbe u kasacijskom postupku: VĮ Indėlių ir investicijų draudimas

      Druga stranka u kasacijskom postupku: Alvydas Raišelis

      Prethodna pitanja

               1.

               U slučajevima u kojima kreditna institucija djeluje kao investicijsko društvo kojem su prenesena sredstva za stjecanje dužničkih vrijednosnih papira koje je izdala ista kreditna institucija, ali vrijednosni papiri ne budu izdani te ne dođe do prijenosa vlasništva vrijednosnih papira osobi koja je isplatila sredstva, ako su ta sredstva već ustegnuta s bankovnog računa te osobe i prenesena na račun otvoren na ime kreditne institucije te se ne mogu povratiti, a namjera nacionalnog zakonodavca u tom slučaju nije jasna s obzirom na primjenu posebnog sustava zaštite, mogu li se članak 1.1. Direktive o depozitu (1) i članak 1. stavak 4. Direktive o Investitorima (2) izravno primijeniti radi utvrđivanja primjenjivog sustava pokrića i je li predviđena uporaba sredstava odlučujući kriterij u tom smislu? Jesu li te odredbe direktiva dovoljno jasne, detaljne i bezuvjetne i daju li pojedincima prava na način da se pojedinci na njih mogu pozvati pred nacionalnim sudovima u prilog svojim zahtjevima za naknadu štete protiv državnog tijela koje je osiguravatelj?

               2.

               Treba li članak 2. stavak 2. Direktive o Investitorima, u kojem su određene vrste zahtjeva koje obuhvaća sustav za naknadu štete investitorima, razumjeti i tumačiti na način da također obuhvaća zahtjeve za isplatu sredstava koje investicijsko društvo duguje investitorima, a koja ne drži u njihovo ime?

               3.

               U slučaju potvrdnog odgovora na drugo pitanje, je li članak 2. stavak 2. Direktive o Investitorima, u kojem su određene vrste zahtjeva koje obuhvaća sustav za naknadu štete, dovoljno jasan, detaljan i bezuvjetan i daje li pojedincima prava na način da se pojedinci na tu odredbu mogu pozvati pred nacionalnim sudovima u prilog svojim zahtjevima za naknadu štete protiv državnog tijela koje je osiguravatelj?

               4.

               Treba li članak 1.1. Direktive o depozitu razumjeti i tumačiti na način da definicija, depozit’ iz te direktive također uključuje sredstva prenesena s osobnog računa, uz pristanak te osobe, na račun otvoren na ime kreditne institucije u istoj kreditnoj instituciji koji je predviđen za plaćanje budućih dužničkih vrijednosnih papira te institucije?

               5.

               Treba li članak 7. stavak 1. i članak 8. stavak 3. Direktive o depozitu, zajedno ih uzevši, razumjeti na način da se isplatu po osiguranju depozita do iznosa propisanog u članku 7. stavku 1. mora izvršiti svakoj osobi čije se pravo može utvrditi prije datuma utvrđenja ili donošenja odluke iz članka 1.3. točaka (i) i (ii) Direktive o depozitu?

      (1)  Direktiva 94/19/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 30. svibnja 1994. o sustavima osiguranja depozita
   (SL 1994 L 135, str. 5.)(SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 6., svezak 12., str. 33.).

      (2)  Direktiva 97/9/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 3. ožujka 1997. o sustavima naknada štete za investitore (SL 1997 L 84, str. 22.)(SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 6., svezak 1., str. 11.).


title: Predmet T-690/16: Tužba podnesena 28. rujna 2016. – Enrico Colombo i Giacomo Corinti protiv Komisije

text:
               23.1.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 22/37

         Tužba podnesena 28. rujna 2016. – Enrico Colombo i Giacomo Corinti protiv Komisije
   (Predmet T-690/16)
   (2017/C 022/52)
   Jezik postupka: talijanski

      Stranke

      Tužitelji: Enrico Colombo SpA (Sesto Calende, Italija), Giacomo Corinti (Ispra, Italija) (zastupnici: R. Colombo i G. Turri, odvjetnici)

      Tuženik: Europska komisija

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

               —

               poništi odluku o odabiru čija je oznaka nepoznata i koja je priopćena putem dopisa od 20. srpnja 2016. Ref. Ares (2016) 371182, kojom je Europska komisija, JRC – upravljanje lokacijom u Ispri u postupku javne nabave JRC/IPR/2016/C.4/0002/OC u vezi s okvirnim sporazumom za radove izgradnje i održavanja cjevovoda i trafostanica za grijanje/hlađenje Zajedničkog istraživačkog centra u Ispri odabrala ponudu koju je podnio koncesionar;

               —

               poništi dopis od 20. srpnja 2016. Ref. Ares (2016) 371182 kojom je Europska komisija, JRC – održavanje lokacije u Ispri priopćila rezultate postupka javne nabave;

               —

               poništi zapisnike o postupku javne nabave od 13. svibnja 2016. i od 28. lipnja 2016.;

               —

               kao prvo, naloži naknadu pretrpljene štete, u posebnom obliku, osobito proglašavanjem ništavim, poništavanjem ili proglašavanjem nevaljanim ugovora čija je oznaka nepoznata koji su 19. kolovoza 2016. Potpisali Komisija i koncesionar, koji je odabrani ponuditelj;

               —

               podredno, naloži naknadu odgovarajuće štete u iznosu od 500 000,00 eura odnosno u većem ili manjem iznosu koji Opći sud smatra primjerenim, uvećan za zatezne kamate i valutnu revalorizaciju od dana dospijeća do isplate.

      Tužbeni razlozi i glavni argumenti

   U prilog osnovanosti tužbe, tužitelj ističe kao tužbene razloge povredu članaka 105. i 107. Uredbe (EU, Euratom) br. 966/2012 Europskog parlamenta i Vijeća od 25. listopada 2012. o financijskim pravilima koja se primjenjuju na opći proračun Unije i o stavljanju izvan snage Uredbe Vijeća (EZ, Euratom) br. 1605/2002 (SL 2012., L 298, str. 1.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 1., svezak 1., str. 248.), povredu lex specialis koji se tiče postupka javne nabave u pitanju, povredu načela jednakog postupanja i pravičnog suđenja kao i zlouporabu ovlasti Komisije.
   U tom se pogledu ističe da je ponuda koju je podnio koncesionar trebala biti isključena zato što ona nije ispunjavala uvjete pravne i tehničke sposobnosti koje predviđa lex specialis.


title: Predmet F-43/15: Tužba podnesena 13. ožujka 2015. – ZZ protiv Komisije

text:
               1.6.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 178/29

         Tužba podnesena 13. ožujka 2015. – ZZ protiv Komisije
   (Predmet F-43/15)
   (2015/C 178/33)
   Jezik postupka: francuski

      Stranke

      Tužitelj: ZZ (zastupnik: S. A. Pappas, odvjetnik)

      Tuženik: Europska komisija

      Predmet i opis spora

   Poništenje odluke Komisije kojom se priznaje samo stopu djelomične trajne invalidnosti od 2 % nakon nesreće na radu koju je pretrpio tužitelj.

      Tužbeni zahtjev tužitelja

   Tužitelj od Službeničkog suda zahtijeva da:

               —

               poništi pobijanu odluku;

               —

               naloži Komisiji snošenje troškova.


title: Predmet T-348/16 OP-R: Rješenje predsjednika Općeg suda od 13. srpnja 2017. – Aristoteleio Panepistimio Thessalonikis protiv ERCEA-e („Privremena pravna zaštita — Arbitražna klauzula — Presuda zbog ogluhe — Zahtjev za suspenziju izvršenja presude — Nenadležnost”)

text:
               11.9.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 300/30

         Rješenje predsjednika Općeg suda od 13. srpnja 2017. – Aristoteleio Panepistimio Thessalonikis protiv ERCEA-e
   (Predmet T-348/16 OP-R)
   ((„Privremena pravna zaštita - Arbitražna klauzula - Presuda zbog ogluhe - Zahtjev za suspenziju izvršenja presude - Nenadležnost”))
   (2017/C 300/37)
   Jezik postupka: grčki

      Stranke

      Tužitelj u glavnom postupku: Aristoteleio Panepistimio Thessalonikis (Solun, Grčka) (zastupnik: V. Christianos, odvjetnik)

      Tuženik u glavnom postupku: Izvršna agencija Europskog istraživačkog vijeća (ERCEA) (zastupnici: M. Pesquera Alonso i F. Sgritta, agenti, uz asistenciju E. Kourakisa, odvjetnika)

      Predmet

   Zahtjev na temelju članka 123. stavka 4. i članka 156. Poslovnika Općeg suda radi suspenzije izvršenja presude od 6. travnja 2017., Aristoteleio Panepistimio Thessalonikis/ERCEA (T-348/16, neobjavljena, EU:T:2017:268).

      Izreka

               1.

               Tužba se odbija.

               2.

               O troškovima će se odlučiti naknadno.


title: Predmet T-480/15: Presuda Općeg suda od 16. svibnja 2017. – Agria Polska i dr. protiv Komisije („Tržišno natjecanje — Zabranjeni sporazum — Zlouporaba vladajućeg položaja — Tržište distribucije proizvoda za zaštitu bilja — Odluka o odbijanju žalbe — Navodno protutržišno postupanje proizvođača i distributera — Zajedničko ili usklađeno podnošenje žalbi proizvođača i distributera pred upravnim i kaznenim tijelima — Prijava paralelnih uvoznika navodnih povreda relevantnih propisa — Upravne kontrole koje su naknadno provela upravna tijela — Nametanje upravnih i kaznenih sankcija nacionalnih tijela paralelnim uvoznicima — Izjednačavanje podnošenja žalbi proizvođača i distributera s tužbama iz obijesti ili zlouporabama upravnih postupaka — Nepostojanje interesa Unije — Pravo na učinkovitu sudsku zaštitu”)

text:
               10.7.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 221/19

         Presuda Općeg suda od 16. svibnja 2017. – Agria Polska i dr. protiv Komisije
   (Predmet T-480/15) (1)

   ((„Tržišno natjecanje - Zabranjeni sporazum - Zlouporaba vladajućeg položaja - Tržište distribucije proizvoda za zaštitu bilja - Odluka o odbijanju žalbe - Navodno protutržišno postupanje proizvođača i distributera - Zajedničko ili usklađeno podnošenje žalbi proizvođača i distributera pred upravnim i kaznenim tijelima - Prijava paralelnih uvoznika navodnih povreda relevantnih propisa - Upravne kontrole koje su naknadno provela upravna tijela - Nametanje upravnih i kaznenih sankcija nacionalnih tijela paralelnim uvoznicima - Izjednačavanje podnošenja žalbi proizvođača i distributera s tužbama iz obijesti ili zlouporabama upravnih postupaka - Nepostojanje interesa Unije - Pravo na učinkovitu sudsku zaštitu”))
   (2017/C 221/24)
   Jezik postupka: poljski

      Stranke

      Tužitelji: Agria Polska sp. z o.o. (Sosnowiec, Poljska), Agria Chemicals Poland sp. z o.o. (Sosnowiec), Star Agro Analyse und Handels GmbH (Allerheiligen bei Wildon, Austrija) i Agria Beteiligungsgesellschaft mbH (Allerheiligen bei Wildon) (zastupnici: S. Dudzik i J. Budzik, a zatim P. Graczyk i W. Rocławski, odvjetnici)

      Tuženik: Europska komisija (zastupnici: J. Szczodrowski, A. Dawes i J. Norris-Usher, agenti)

      Predmet

   Zahtjev na temelju članka 263. UFEU-a radi poništenja odluke Komisije C(2015) 4284 final od 19. lipnja 2015. [predmet AT.39864 – BASF (ranije AGRIA i dr./BASF i dr.)], kojom je odbijena žalba koju su tužitelji podnijeli u vezi s povredama članka 101. i/ili članka 102. UFEU-a koje je navodno u najvećoj mjeri počinilo trinaest poduzetnika koji proizvode i distribuiraju proizvode za zaštitu bilja uz pomoć ili uz posredovanje četiri profesionalne organizacije i jednog odvjetničkog ureda.

      Izreka

               1.

               Tužba se odbija.

               2.

               Društvima Agria Polska sp. z o.o., Agria Chemicals Poland sp. z o.o., Star Agro Analyse und Handels GmbH i Agria Beteiligungsgesellschaft mbH nalaže se snošenje troškova.

      (1)  SL C 337, 12. 10. 2015.


title: Predmet C-101/15 P: Žalba koju je 27. veljače 2015. podnio Pilkington Group Ltd, Pilkington Automotive Ltd, Pilkington Automotive Deutschland GmbH, Pilkington Holding GmbH, Pilkington Italia SpA protiv presude Općeg suda od (drugo vijeće) 17. prosinca 2014. u predmetu T-72/09, Pilkington Group Limited i dr. protiv Komisije

text:
               27.4.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 138/45

         Žalba koju je 27. veljače 2015. podnio Pilkington Group Ltd, Pilkington Automotive Ltd, Pilkington Automotive Deutschland GmbH, Pilkington Holding GmbH, Pilkington Italia SpA protiv presude Općeg suda od (drugo vijeće) 17. prosinca 2014. u predmetu T-72/09, Pilkington Group Limited i dr. protiv Komisije
   (Predmet C-101/15 P)
   (2015/C 138/58)
   Jezik postupka: engleski

      Stranke

      Žalitelji: Pilkington Group Ltd, Pilkington Automotive Ltd, Pilkington Automotive Deutschland GmbH, Pilkington Holding GmbH, Pilkington Italia SpA (zastupnici S. Wisking i K. Fountoukakos-Kyriakakos, solicitors)

      Druga stranka u postupku: Europska komisija

      Žalbeni zahtjev

   Žalitelji zahtijevaju od Suda da:

               —

               djelomično ukine presudu u predmetu T-72/09 u dijelu u kojem je njome odbijena tužba podnesena protiv članka 2. točke (c) pobijane odluke;

               —

               smanji novčanu kaznu izrečenu tužiteljima člankom 2. točke (c) pobijane odluke;

               —

               naloži Komisiji snošenje troškova žalitelja u ovom postupku.

      Žalbeni razlozi i glavni argumenti

   Žalitelji zahtijevaju ukidanje pobijane presude iz sljedećih razloga:

               Kao prvo, Opći je sud počinio pogrešku koja se tiče prava u tumačenju točke 13. Smjernica Komisije o metodi za utvrđivanje kazni iz 2006 (1)., utvrdivši da je Komisija, prilikom utvđivanja relevantne vrijednosti prodaje, imala pravo uzeti u obzir prodaju ostvarenu na temelju ugovora sklopljenih prije razdoblja trajanja povrede, a o uvjetima kojih nije ponovno pregovarano tijekom tog razdoblja. Budući da povreda nije mogla utjecati na tu prodaju, bilo je pravno pogrešno uzeti je u obzir pri utvrđivanju osnovnog iznosa novčane kazne.

               Kao drugo, Opći je sud počinio pogrešku koja se tiče prava u tumačenju članka 23. stavka 2. Uredbe 1/2003 (2) utvrdivši da konačni iznos novčane kazne nije prelazio zakonsku gornju granicu od 10 %. Odgovarajući tečaj za izračun 10 % gornje granice nije prosječni tečaj ESB-a za poslovnu godinu koja prethodi godini donošenja pobijane odluke, nego tečaj ESB-a primjenjiv na dan donošenja pobijane odluke.

               Kao treće, Opći je sud počinio pogrešku koja se tiče prava pogrešnom primjenom pravila o jednakom postupanju i proporcionalnosti kao i neizvršavanjem svoje neograničene nadležnosti intenzitetom koji zahtijeva sudska praksa Suda.

      (1)  Smjernice o metodi za utvrđivanje kazni koje se propisuju u skladu s člankom 23. stavkom 2. točkom (a) Uredbe br. 1/2003 (SL C 210, str. 2.; SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 8., svezak 4., str. 58.)

      (2)  Uredba Viječa (EZ) br. 1/2003 od 16. prosinca 2002. o provedbi pravila o tržišnom natjecanju koja su propisana člancima 81. i 82. Ugovora o EZ-u (sada članci 101. I 102. UFEU-a), (SL L 1, str. 1.; SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 8., svezak 1., str. 165.)


title: Predmet T-807/16: Tužba podnesena 17. studenoga 2016. – MIP Metro protiv EUIPO-a – Afnor (N & NF TRADING)

text:
               23.1.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 22/48

         Tužba podnesena 17. studenoga 2016. – MIP Metro protiv EUIPO-a – Afnor (N & NF TRADING)
   (Predmet T-807/16)
   (2017/C 022/65)
   Jezik na kojem je tužba podnesena: njemački

      Stranke

      Tužitelj: MIP Metro Group Intellectual Property GmbH & Co. KG (Düsseldorf, Njemačka) (zastupnici: J.-C. Plate i R. Kaase, odvjetnici)

      Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO)

      Druga stranka pred žalbenim vijećem: Association française de normalisation (Afnor) (La Plaine Sant-Denis, Francuska)

      Podaci o postupku pred EUIPO-om

      Nositelj spornog žiga: tužitelj

      Predmetni sporni žig: međunarodna registracija žiga u kojoj je naznačena Europska unija „N & NF TRADING” – međunarodna registracija u kojoj je naznačena Europska unija br. 1 086 884

      Postupak pred EUIPO-om: postupak povodom prigovora

      Pobijana odluka: odluka prvog žalbenog vijeća EUIPO-a od 14. srpnja 2016. u predmetu R 1109/2015-1

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

               —

               poništi pobijanu odluku;

               —

               naloži EUIPO-u snošenje troškova.

      Tužbeni razlog

               —

               povreda članka 8. stavka 1. točke (b) Uredbe br. 207/2009


title: Predmet T-199/14 R: Rješenje predsjednika Općeg suda od 4. prosinca 2014. – Vanbreda Risk & Benefits protiv Komisije ( „Privremena pravna zaštita — Javna nabava usluga — Postupak javne nabave — Pružanje usluga osiguranja stvari i osoba — Odbijanje ponuditeljeve ponude — Zahtjev za suspenziju izvršenja — Dopuštenost — Fumus boni juris — Hitnost — Postupak vaganja interesa” )

text:
               16.2.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 56/20

         Rješenje predsjednika Općeg suda od 4. prosinca 2014. – Vanbreda Risk & Benefits protiv Komisije
   (Predmet T-199/14 R)
   ((„Privremena pravna zaštita - Javna nabava usluga - Postupak javne nabave - Pružanje usluga osiguranja stvari i osoba - Odbijanje ponuditeljeve ponude - Zahtjev za suspenziju izvršenja - Dopuštenost - Fumus boni juris - Hitnost - Postupak vaganja interesa”))
   (2015/C 056/27)
   Jezik postupka: francuski

      Stranke

      Tužitelj: Vanbreda Risk & Benefits (Antwerpen, Belgija) (zastupnici: P. Teerlinck i P. de Bandt, odvjetnici)

      Tuženik: Europska komisija (zastupnici: S. Delaude i L. Cappelletti, agenti)

      Predmet

   Zahtjev za određivanje privremenih mjera kojim se u biti traži suspenzija izvršenja odluke Komisije od 30. siječnja 2014. kojom je ista odbila ponudu koju je tužitelj podnio temeljem poziva na nadmetanje za nabavu koja se odnosila na osiguranje stvari i osoba, te kojom je ugovor dodijelila drugom društvu.

      Izreka

               1.

               Suspendira se izvršenje odluke Europske komisije od 30. siječnja 2014. kojom je ista odbila ponudu društva Vanbreda Risk & Benefits podnesenu temeljem poziva na nadmetanje za nabavu koja se odnosila na osiguranje stvari i osoba, te kojom je ugovor dodijelila drugom društvu, u dijelu koji se odnosi na dodjelu za grupu br. 1.

               2.

               Zadržavaju se pravni učinci spomenute odluke Komisije od 30. siječnja 2014., do isteka roka za žalbu protiv ovog rješenja.

               3.

               O troškovima će se odlučiti naknadno.


title: Predmet C-120/17: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 17. ožujka 2017. uputio Satversmes tiesa (Latvija) – Administratīvā rajona tiesa protiv Ministru kabinets

text:
               29.5.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 168/23

         Zahtjev za prethodnu odluku koji je 17. ožujka 2017. uputio Satversmes tiesa (Latvija) – Administratīvā rajona tiesa protiv Ministru kabinets
   (Predmet C-120/17)
   (2017/C 168/31)
   Jezik postupka: latvijski

      Sud koji je uputio zahtjev

   Satversmes tiesa

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelj: Administratīvā rajona tiesa

      Tuženik: Ministru kabinets

      Prethodna pitanja

               1.

               Uzimajući u obzir podijeljenu nadležnost između Europske unije i država članica u području poljoprivrede, treba li odredbe Uredbe br. 1257/1999 (1), vodeći računa o jednom od njezinih ciljeva – da poljoprivrednici sudjeluju u mjeri prijevremenog umirovljenja, tumačiti na način da im se protivi to da u sklopu mjera za provedbu te uredbe država članica donese pravila koja omogućuju nasljeđivanje potpore za prijevremeno umirovljenje?

               2.

               U slučaju potvrdnog odgovora na prvo prethodno pitanje, to jest ako odredbe Uredbe br. 1257/1999 isključuju mogućnost nasljeđivanja potpore za prijevremeno umirovljenje, je li moguće da je – u situaciji u kojoj je Europska komisija u odgovarajućem postupku zaključila da je pravno pravilo države članice u skladu s odredbama Uredbe br. 1257/1999 pa su poljoprivrednici sudjelovali u mjeri prijevremenog umirovljenja u skladu s nacionalnom praksom – stečeno subjektivno pravo nasljeđivanja odobrene potpore u okviru navedene mjere?

               3.

               U slučaju potvrdnog odgovora na drugo prethodno pitanje, to jest ako je moguće da je stečeno takvo subjektivno pravo, može li se smatrati da zaključak donesen na sastanku Odbora za ruralni razvoj Europske komisije 19. listopada 2011., prema kojem se potpora za prijevremeno umirovljenje ne može prenijeti na nasljednike prenositelja poljoprivrednog gospodarstva, čini osnovu za prijevremeni prestanak navedenog, ranije stečenog subjektivnog prava?

      (1)  Uredba Vijeća (EZ) br. 1257/1999 od 17. svibnja 1999. o potpori Europskog fonda za smjernice i jamstva u poljoprivredi (EFSJP) ruralnom razvoju kojom se izmjenjuju i stavljaju izvan snage određene uredbe (SL 1999., L 160, str. 80.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 3., svezak 1., str. 115.)


title: Predmet T-735/15: Presuda Općeg suda od 6. prosinca 2016. – The Art Company B & S protiv EUIPO-a – Manifatture Daddato i Laurora (SHOP ART) („Žig Europske unije — Postupak povodom prigovora — Prijava figurativnog žiga Europske unije SHOP ART — Raniji figurativni žig Europske unije art — Relativni razlog za odbijanje — Vjerojatnost dovođenja u zabludu — Članak 8. stavak 1. točka (b) Uredbe (EZ) br. 207/2009”)

text:
               23.1.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 22/31

         Presuda Općeg suda od 6. prosinca 2016. – The Art Company B & S protiv EUIPO-a – Manifatture Daddato i Laurora (SHOP ART)
   (Predmet T-735/15) (1)

   ((„Žig Europske unije - Postupak povodom prigovora - Prijava figurativnog žiga Europske unije SHOP ART - Raniji figurativni žig Europske unije art - Relativni razlog za odbijanje - Vjerojatnost dovođenja u zabludu - Članak 8. stavak 1. točka (b) Uredbe (EZ) br. 207/2009”))
   (2017/C 022/41)
   Jezik postupka: engleski

      Stranke

      Tužitelj: The Art Company B & S, SA (Quel, Španjolska) (zastupnici: L. Sánchez Calderón i J. Villamor Muguerza, odvjetnici)

      Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (zastupnik: S. Palmero Cabezas, agent)

      Druga stranka u postupku pred žalbenim vijećem EUIPO-a, intervenijent u postupku pred Općim sudom: Manifatture Daddato SpA (Barletta, Italija) (zastupnik: D. Russo, odvjetnik)

      Druga stranka u postupku pred žalbenim vijećem EUIPO-a: Sabina Laurora (Trani, Italija)

      Predmet

   Tužba protiv odluke prvog žalbenog vijeća EUIPO-a od 8. listopada 2015. (predmet R 3050/2014-1) koja se odnosi na postupak povodom prigovora između The Art Company B & S, s jedne strane, te Manifatture Daddato i S. Laurore, s druge strane.

      Izreka

               1.

               Poništava se odluka prvog žalbenog vijeća Ureda Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO) od 8. listopada 2015. (predmet R 3050/2014-1).

               2.

               Svaka stranka snosit će vlastite troškove.

      (1)  SL C 68, 22. 2. 2016.


title: Predmet C-95/15 P: Žalba koju je 24. veljače 2015. podnio H & R ChemPharm GmbH protiv presude Općeg suda (treće vijeće) od 12. prosinca 2014. u predmetu T-551/08, H & R ChemPharm GmbH protiv Europske komisije

text:
               27.4.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 138/43

         Žalba koju je 24. veljače 2015. podnio H & R ChemPharm GmbH protiv presude Općeg suda (treće vijeće) od 12. prosinca 2014. u predmetu T-551/08, H & R ChemPharm GmbH protiv Europske komisije
   (Predmet C-95/15 P)
   (2015/C 138/57)
   Jezik postupka: njemački

      Stranke

      Žalitelj: H & R ChemPharm GmbH (zastupnici: M. Klusmann i S. Thomas, odvjetnici)

      Druga stranka u postupku: Europska komisija

      Žalbeni zahtjev

   Žalitelj od Suda zahtijeva da:

               —

               u cijelosti ukine presudu Općeg suda (3. vijeće) od 12.12.2014. u predmetu T-551/08 u dijelu u kojem se odnosi na tužitelja;

               —

               podredno, odgovarajuće smanji novčanu kaznu koja je u iznosu od 22 milijuna eura izrečena tužitelju u članku 2. pobijane odluke od 1.10.2008.;

               —

               dodatno podredno, spor vrati Općem sudu Europske unije na ponovno odlučivanje;

               —

               ukine nalaganje snošenja sudskih troškova u iznosu od 10  000 eura u skladu s člankom 90. točkom (a) Poslovnika Općeg suda;

               —

               tuženiku naloži snošenje troškova.

      Žalbeni razlozi i glavni argumenti

   Žalba se odnosi na presudu Općeg suda (3. vijeće) od 12.12.2014. (reg. br. 651533) u predmetu T-551/08, H&R ChemPharm GmbH/Komisija, kojom je Opći sud u dijelu u kojem se odnosi na tužitelja odbio tužbu za poništenje Odluke Komisije br. C (2008) 5476 final od 1.10.2008 (predmet COMP/39181 – vosak za svijeće).
   Žalitelj (i tužitelj u prvom stupnju) u potporu svojoj žalbi ističe sljedeće žalbene razloge:

               1.

               Prvim žalbenim razlogom žalitelj među ostalim prigovara povredi članka 81. UEZ-a [101. UFEU-a] zbog proturječnog i nedovoljnog obrazloženja presude o strukturi poduzetnika i odgovornosti žalitelja kao poduzetnika na kojem Opći sud temelji žaliteljevu povredu članka 81. UEZ-a. Temeljno proturječje je u tome da je Opći sud prema žalitelju i s njime nepovezanom poduzetniku Tudapetrol za svrhe pripisivanja povrede postupio kao prema jedinici, ali je u okviru izricanja novčane kazne pošao od dva odvojena poduzetnika. S obzirom na to da iz obrazloženja presude ne proizlazi jesu li žalitelj i Tudapetrol jedinstven poduzetnik ili je riječ o dva poduzetnika, žalitelj istodobno ističe i povredu obveze obrazlaganja (članak 296. UFEU-a) i njegovih temeljnih prava na obranu.

               2.

               Drugim žalbenim razlogom žalitelj prigovara pogrešci koja se tiče prava prilikom pripisivanja ponašanja radnika s istodobnim zaposlenjem kod različitih pravno samostalnih poduzetnika. Žalitelj se protivi tome da se njemu pripisuju ponašanja radnika, a da Opći sud pritom nije utvrdio je li radnik sporne radnje i zaključno poduzeo za žalitelja. Smatra da pravno stajalište Općeg suda o tome povređuje članak 81. UEZ-a. Istodobno je Opći sud povrijedio opće načelo Fair Trial jer je odbio dokaze koje je žalitelj podnio o stvarnim zadacima radnika s obrazloženjem koje pravno ne može opstati (povreda članka 6. EKLJP-a).

               3.

               Trećim žalbenim razlogom žalitelj ističe pogreške prilikom tumačenja članka 23. stavka 3. Uredbe 1/2003 (1) u pogledu prihoda na kojem se temelji novčana kazna, a koje su značajno utjecale na odluku. One leže u tome da je Opći sud prihvatio uzimanje u obzir prihoda trećeg poduzetnika u izračun novčane kazne iako je nesporno da taj poduzetnik nije sudjelovao u povredi i ne čini gospodarsku jedinicu sa žaliteljem. Usto u presudi nedostaje ikakvo pravno obrazloženje na kojem je temelju prilikom određivanja novčane kazne izvršio uračunavanje prihoda trećih unatoč nepostojanja gospodarske jedinice. Smatra da izlaganja Općeg suda stoga ne povređuju samo članak 23. stavak 3. Uredbe 1/2003 nego i zahtjeve sudske prakse o pravilnom obrazloženju (članak 296. UFEU-a).

               4.

               Četvrtim žalbenim razlogom se prije svega prigovara tome da je Opći sud prilikom određivanja novčane kazne uzeo u obzir prihode društava koja su stečena tek na kraju razdoblja na koje se odnosi navodna povreda te da je te prihode proširio na ukupno razdoblje sudjelovanja koje mu se stavlja na teret. To se protivi postupanju Općeg suda u sličnoj presudi u predmetu Esso
                   (2). U presudi Esso isti je sud u istom predmetu o istoj točki presudio da odgovarajuće postupanje Komisije dovodi do umjetnog povećanja prihoda na kojem se temelji određivanje novčane kazne. Žalitelj smatra da ovo nejednako postupanje predstavlja povredu članka 23. stavka 3. Uredbe 1/2003. S obzirom na to da se Opći sud nije očitovao o prigovorima žalitelja, istodobno postoji i pogreška u obrazloženju pobijane presude (članak 296. UFEU-a). Usto žalitelj prigovara pogreškama Općeg suda prilikom izračuna prihoda koje dovode do dvostrukog uzimanja prihoda u obzir, a što povređuje članak 23. stavak 3. Uredbe 1/2003.

               5.

               Petim žalbenim razlogom žalitelj ističe više pogrešaka koje se tiču prava prilikom određivanja novčane kazne, a među njima osobito neproporcionalnost izrečene novčane kazne u odnosu prema drugim poduzetnicima koji su sudjelovali u navodnim povredama (povreda članka 23. stavka 3. Uredbe 1/2003). Žalitelj prigovara tome da Opći sud nije uzeo u obzir razlike u protupravnosti doprinosa djelu u odnosu prema drugim poduzetnicima koji su u tome sudjelovali kao i neproporcionalnom uzimanju u obzir veličine poduzetnika.

               6.

               Šestim žalbenim razlogom žalitelj prigovara pogreškama Općeg suda koje se tiču prava prilikom određivanja troškova u pogledu nalaganja navodno dodatnih troškova postupka Općeg suda koji nisu bliže pojašnjeni te koje je navodno prouzročio žalitelj (povreda članka 90. točke (a) Poslovnika Općeg suda te članka 296. UFEU-a i članka 6. EKLJP-a). Prema njegovom mišljenju takvi troškovi ne postoje, a žalitelj nije saslušan prije donošenja odluke o troškovima.

      (1)  Uredba Vijeća (EZ) br. 1/2003 od 16. prosinca 2002. o provedbi pravila o tržišnom natjecanju koja su propisana člancima 81. i 82. Ugovora o EZ-u (SL L 1, str. 1.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 8., svezak 1., str. 165.).

      (2)  T-540/08, EU:T:2014:630.


title: Predmet T-245/13: Presuda Općeg suda od 4. rujna 2015. – Ujedinjena Kraljevina protiv Komisije („EFSJP — Komponenta za jamstva — EFJP i EPFRR — Izdaci isključeni iz financiranja — Program jedinstvenih plaćanja — Ključne kontrole — Sekundarne kontrole — Članci 51., 53., 73. i 73.a Uredbe (EZ) br. 796/2004”)

text:
               19.10.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 346/22

         Presuda Općeg suda od 4. rujna 2015. – Ujedinjena Kraljevina protiv Komisije
   (Predmet T-245/13) (1)

   ((„EFSJP - Komponenta za jamstva - EFJP i EPFRR - Izdaci isključeni iz financiranja - Program jedinstvenih plaćanja - Ključne kontrole - Sekundarne kontrole - Članci 51., 53., 73. i 73.a Uredbe (EZ) br. 796/2004”))
   (2015/C 346/24)
   Jezik postupka: engleski

      Stranke

      Tužitelj: Ujedinjena Kraljevina Velike Britanije i Sjeverne Irske (zastupnici: C. Murrell, M. Holt i E. Jenkinson, potom M. Holt, agenti, uz asistenciju D. Wyatt, QC, i V. Wakefield, barrister)

      Tuženik: Europska komisija (zastupnici: P. Rossi i K. Skelly, agenti)

      Predmet

   Zahtjev za djelomično poništenje provedbene odluke Komisije 2013/123/EU od 26. veljače 2013. o isključenju iz financiranja Europske unije određenih izdataka nastalih za države članice na temelju Komponente za jamstva Europskog fonda za smjernice i jamstva u poljoprivredi (EFSJP), u okviru Europskog fonda za jamstva u poljoprivredi (EFJP) i Europskog poljoprivrednog fonda za ruralni razvoj (EPFRR) (SL L 67, str. 20.), u dijelu u kojem se ta odluka odnosi na mjesto koje se nalazi u njezinom prilogu 1. u vezi s ekstrapoliranim ispravkom od 5,19 % primijenjenim na izdatke nastale u Sjevernoj Irskoj (Ujedinjena Kraljevina) koji su tijekom financijske godine 2010. iznosili 16 513 582,57 eura.

      Izreka

               1.

               Tužba se odbija.

               2.

               Ujedinjena Kraljevina Velike Britanije i Sjeverne Irske snosit će, osim vlastitih troškova, i troškove Europske komisije.

      (1)  SL C 189, 29. 6. 2013.


title: Predmet T-364/15 R: Rješenje predsjednika Općeg suda od 7. travnja 2016. – ADR Center protiv Komisije. („Privremena pravna zaštita — Arbitražna klauzula — Sporazumi sklopljeni u svrhu provedbe projekata koje je Unija subvencionirala u okviru programa ‘Civilno pravosuđe’ — Izvršna odluka Komisije da traži povrat isplaćenih iznosa — Zahtjev za suspenziju primjene — Nepostojanje hitnosti”)

text:
               30.5.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 191/31

         Rješenje predsjednika Općeg suda od 7. travnja 2016. – ADR Center protiv Komisije.
   (Predmet T-364/15 R)
   ((„Privremena pravna zaštita - Arbitražna klauzula - Sporazumi sklopljeni u svrhu provedbe projekata koje je Unija subvencionirala u okviru programa ‘Civilno pravosuđe’ - Izvršna odluka Komisije da traži povrat isplaćenih iznosa - Zahtjev za suspenziju primjene - Nepostojanje hitnosti”))
   (2016/C 191/41)
   Jezik postupka: engleski

      Stranke

      Tužitelj: ADR Center Srl (Rim, Italija) (zastupnik: L. Tantalo, odvjetnik)

      Tuženik: Europska komisija (zastupnici: L. Cappelletti i J. Estrada de Solà, agenti)

      Predmet

   Zahtjev kojim se traži suspenzija izvršenja odluke Komisije C (2015) 3117 final od 4. svibnja 2015. koja se odnosi na povrat iznosa od 432 637,97 eura, uvećanog za kamate, koji ADR Center Srl treba platiti u skladu s obavijestima o terećenju br. 3241408192 i 3241409206 koje se odnose na iznose od 155 507,97 eura i 277 130 eura.

      Izreka

               1.

               Odbija se zahtjev za privremenu pravnu zaštitu.

               2.

               Ukida se rješenje od 22. siječnja 2016. u dijelu koji se odnosi na predmet T 364/15 R.

               3.

               O troškovima će se odlučiti naknadno.


title: Predmet C-3/14: Presuda Suda (treće vijeće) od 16. travnja 2015. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Sąd Najwyższy – Poljska) – Prezes Urzędu Komunikacji Elektronicznej, Telefonia Dialog sp. z o.o. protiv T-Mobile Polska SA, anciennement Polska Telefonia Cyfrowa SA (Zahtjev za prethodnu odluku — Elektroničke komunikacijske mreže i usluge — Direktiva 2002/21/EZ — Članci 7. i 20. — Rješavanje sporova među poduzećima koja pružaju elektroničke komunikacijske mreže ili usluge — Obveza pokretanja postupka predviđenog u članku 7. stavku 3. — Mjere koje mogu utjecati na trgovinu među državama članicama — Direktiva 2002/19/EZ — Članak 5. — Ovlasti i odgovornosti državnih regulatornih tijela u vezi s pristupom i međusobnim povezivanjem — Direktiva 2002/22/EZ — Članak 28. — Nezemljopisni brojevi)

text:
               15.6.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 198/10

         Presuda Suda (treće vijeće) od 16. travnja 2015. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Sąd Najwyższy – Poljska) – Prezes Urzędu Komunikacji Elektronicznej, Telefonia Dialog sp. z o.o. protiv T-Mobile Polska SA, anciennement Polska Telefonia Cyfrowa SA
   (Predmet C-3/14) (1)

   ((Zahtjev za prethodnu odluku - Elektroničke komunikacijske mreže i usluge - Direktiva 2002/21/EZ - Članci 7. i 20. - Rješavanje sporova među poduzećima koja pružaju elektroničke komunikacijske mreže ili usluge - Obveza pokretanja postupka predviđenog u članku 7. stavku 3. - Mjere koje mogu utjecati na trgovinu među državama članicama - Direktiva 2002/19/EZ - Članak 5. - Ovlasti i odgovornosti državnih regulatornih tijela u vezi s pristupom i međusobnim povezivanjem - Direktiva 2002/22/EZ - Članak 28. - Nezemljopisni brojevi))
   (2015/C 198/13)
   Jezik postupka: poljski

      Sud koji je uputio zahtjev

   Sąd Najwyższy

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelji: Prezes Urzędu Komunikacji Elektronicznej, Telefonia Dialog sp. z o.o.

      Tuženik: T-Mobile Polska SA, prethodno Polska Telefonia Cyfrowa SA

      Izreka

               1.

               Članak 7. stavak 3. i članak 20. Direktive 2002/21/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 7. ožujka 2002. o zajedničkom regulatornom okviru za elektroničke komunikacijske mreže i usluge (Okvirna direktiva) treba tumačiti u smislu da je državno regulatorno tijelo dužno provesti postupak predviđen u prvoj od tih odredaba kad, radi rješavanja spora među poduzećima koja pružaju elektroničke komunikacijske mreže ili usluge u jednoj državi članici, to državno regulatorno tijelo namjerava nametnuti obveze kojima je cilj osiguranje pristupa nezemljopisnim brojevima u skladu s člankom 28. Direktive 2002/22/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 7. ožujka 2002. o univerzalnoj usluzi i pravima korisnika u vezi s elektroničkim komunikacijskim mrežama i uslugama (Direktiva o univerzalnoj usluzi) i kad te obveze mogu utjecati na trgovinu među državama članicama.

               2.

               Članak 7. stavak 3. Direktive 2002/21 treba tumačiti u smislu da mjera koju državno regulatorno tijelo poduzme za osiguranje pristupa krajnjih korisnika nezemljopisnim brojevima u skladu s člankom 28. Direktive 2002/22 utječe na trgovinu među državama članicama u smislu te odredbe ako može značajno vršiti izravan ili neizravan, stvaran ili moguć utjecaj na tu trgovinu, a što je na sudu koji je uputio zahtjev da provjeri.

      (1)  SL C 102, 7.4.2014.


title: Predmet F-71/13: Rješenje Službeničkog suda (prvo vijeće) od 12. veljače 2014. – CL protiv AEE (Javna služba — Privremeni službenik — Dužnost pomaganja — Članak 24. Pravilnika — Uznemiravanje od strane nadređenog — Odbijanje zahtjeva za pokretanje upravne istrage — Očito nedopuštena tužba)

text:
               24.11.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 421/56

         Rješenje Službeničkog suda (prvo vijeće) od 12. veljače 2014. – CL protiv AEE
   (Predmet F-71/13) (1)

   ((Javna služba - Privremeni službenik - Dužnost pomaganja - Članak 24. Pravilnika - Uznemiravanje od strane nadređenog - Odbijanje zahtjeva za pokretanje upravne istrage - Očito nedopuštena tužba))
   2014/C 421/79
   Jezik postupka: francuski

      Stranke

      Tužitelj: CL (zastupnici: S. Orlandi, J.-N. Louis i D. Abreu Caldas, odvjetnici)

      Tuženik: Europska agencija za okoliš (zastupnici: O. Cornu, agent, B. Wägenbaur, odvjetnik)

      Predmet

   Zahtjev za poništenje odluke o odbijanju zahtjeva tužitelja za pokretanje upravne istrage kako bi se utvrdilo uznemiravanje ili razjasnile njegove okolnosti.

      Izreka rješenja

               1.

               Tužba se odbacuje.

               2.

               Nalaže se CL-u snošenje vlastitih troškova i troškova Europske agencije za okoliš.

      (1)  SL C 274, 21.9.2013., str. 32.


title: Predmet C-48/14: Tužba podnesena 30. siječnja 2014. – Europski parlament protiv Vijeća Europske unije

text:
               7.4.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 102/21

         Tužba podnesena 30. siječnja 2014. – Europski parlament protiv Vijeća Europske unije
   (Predmet C-48/14)
   2014/C 102/30
   Jezik postupka: francuski

      Stranke

      Tužitelj: Europski parlament (zastupnici: L. Visaggio i J. Rodrigues, agenti)

      Tuženik: Vijeće Europske unije

      Tužbeni zahtjev

               —

               Poništiti Direktivu Vijeća 2013/51/Euratom od 22. listopada 2013. o utvrđivanju zahtjeva za zaštitu zdravlja stanovništva od radioaktivnih tvari u vodi namijenjenoj za ljudsku potrošnju (1);

               —

               Naložiti Vijeću Europske unije snošenje troškova.

      Tužbeni razlozi i glavni argumenti

   Parlament ističe tri tužbena razloga u prilog svojoj tužbi.
   Na prvom mjestu, Parlament smatra da je pravna osnova koju je izabralo Vijeće pogrešna jer mjere koje su predmet pobijane direktive spadaju u nadležnosti Unije iz područja zaštite okoliša predviđene u članku 192. UFEU-a. Te mjere su trebale biti donesene na temelju navedenog članka u redovnom zakonodavnom postupku, a ne na temelju članaka 31. i 32. EA.
   Na drugom mjestu, Parlament ističe da pobijana direktiva šteti pravnoj sigurnosti jer uspostavlja pravila kontrole i analize koja se stavljaju iznad pravila koja su već na snazi na temelju Direktive 98/83/EZ (2).
   Na posljednjem mjestu, Parlament smatra da je usvajanjem pobijane Direktive Vijeće povrijedilo načelo lojalne suradnje među institucijama iz članka 13. stavka 2. UEU-a.

      (1)  SL L 296, str. 12.

      (2)  Direktiva Vijeća 98/83/EZ od 3. studenoga 1998. o kvaliteti vode namijenjene za ljudsku potrošnju (SL L 330, str. 32.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 15., svezak 6., str. 51.).


title: Predmet C-187/13: Zahtjev za prethodnu odluku koji je podnio Tribunale Amministrativo Regionale Per il Lazio (Italija) dana 12. travnja 2013. — Confederazione Generale Italiana dei Trasporti e della Logistica (Confetra) e a. protiv Ministero delle Infrastrutture e dei Trasporti e a.

text:
               20.7.2013

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 207/3

         Zahtjev za prethodnu odluku koji je podnio Tribunale Amministrativo Regionale Per il Lazio (Italija) dana 12. travnja 2013. — Confederazione Generale Italiana dei Trasporti e della Logistica (Confetra) e a. protiv Ministero delle Infrastrutture e dei Trasporti e a.
   (Predmet C-187/13)
   (2013/C 207/12)

   Predmetni postupak pokrenut je prije 1. srpnja 2013., datuma pristupanja Republike Hrvatske Europskoj uniji.


title: Predmet C-524/13: Presuda Suda (drugo vijeće) od 3. srpnja 2014. (zahtjev za prethodnu odluku Amtsgericht Karlsruhe – Njemačka) – Eycke Braun protiv Land Baden-Württemberg (Zahtjev za prethodnu odluku — Oporezivanje — Direktiva 69/335/EEZ — Neizravni porezi na prikupljanje kapitala — Članak 10. točka c) — Preoblikovanje društva kapitala u drugačiju vrstu društva kapitala koje ne dovodi do povećanja kapitala — Pristojbe za izradu javnobilježničkog akta kojim se utvrđuje to preoblikovanje)

text:
               1.9.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 292/10

         Presuda Suda (drugo vijeće) od 3. srpnja 2014. (zahtjev za prethodnu odluku Amtsgericht Karlsruhe – Njemačka) – Eycke Braun protiv Land Baden-Württemberg
   (Predmet C-524/13) (1)

   ((Zahtjev za prethodnu odluku - Oporezivanje - Direktiva 69/335/EEZ - Neizravni porezi na prikupljanje kapitala - Članak 10. točka c) - Preoblikovanje društva kapitala u drugačiju vrstu društva kapitala koje ne dovodi do povećanja kapitala - Pristojbe za izradu javnobilježničkog akta kojim se utvrđuje to preoblikovanje))
   2014/C 292/12
   Jezik postupka: njemački

      Sud koji je uputio zahtjev

   Amtsgericht Karlsruhe

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelj: Eycke Braun

      Tuženik: savezna zemlja Baden-Württemberg

      Izreka

   Članak 10. točku c) Direktive 69/335/EEZ Vijeća od 17. srpnja 1969. o neizravnim porezima na prikupljanje kapitala treba tumačiti na način da se protivi nacionalnom propisu, poput onoga u glavnom postupku, koji predviđa da se državnoj riznici plaća udio pristojbi koje naplati javni bilježnik koji ima status državnog službenika za ovjeru pravnog akta čiji je predmet preoblikovanje društva kapitala u drugačiju vrstu društva kapitala koje ne dovodi do povećanja kapitala društva preuzimatelja ili preoblikovanog društva.

      (1)  SL C 367, 14.12.2013.


title: Predmet T-210/15: Presuda Općeg suda od 28. ožujka 2017. – Deutsche Telekom protiv Komisije („Pristup dokumentima — Uredba (EZ) br. 1049/2001 — Dokumenti o postupku primjene pravila o tržišnom natjecanju — Odbijanje pristupa — Obveza obrazlaganja — Izuzeće u vezi sa zaštitom komercijalnih interesa treće osobe — Izuzeće u vezi sa zaštitom svrhe inspekcija, istraga i revizija — Prevladavajući javni interes — Savjetovanje s trećim osobama — Transparentnost — Neodgovaranje u roku na ponovni zahtjev”)

text:
               15.5.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 151/29

         Presuda Općeg suda od 28. ožujka 2017. – Deutsche Telekom protiv Komisije
   (Predmet T-210/15) (1)

   ((„Pristup dokumentima - Uredba (EZ) br. 1049/2001 - Dokumenti o postupku primjene pravila o tržišnom natjecanju - Odbijanje pristupa - Obveza obrazlaganja - Izuzeće u vezi sa zaštitom komercijalnih interesa treće osobe - Izuzeće u vezi sa zaštitom svrhe inspekcija, istraga i revizija - Prevladavajući javni interes - Savjetovanje s trećim osobama - Transparentnost - Neodgovaranje u roku na ponovni zahtjev”))
   (2017/C 151/36)
   Jezik postupka: njemački

      Stranke

      Tužitelj: Deutsche Telekom AG (Bonn, Njemačka) (zastupnici: A. Rosenfeld i O. Corzilius, odvjetnici)

      Tuženik: Europska komisija (zastupnici: u početku J. Vondung i A. Buchet, zatim F. Erlbacher, P. Van Nuffel i A. Dawes, agenti)

      Predmet

   Zahtjev na temelju članka 263. UFEU-a i kojim se traži poništenje Odluke Komisije od 17. veljače 2015. kojom se tužitelju odbija dati pristup dokumentima od značaja za postupak zbog zlouporabe vladajućeg položaja pod oznakom COMP/AT.40089 – Deutsche Telekom.

      Izreka

               1.

               Tužba se odbija.

               2.

               Društvu Deutsche Telekom AG nalaže se snošenje troškova.

      (1)  SL C 270, 17. 8. 2015.


title: Predmet C-475/14: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 17. listopada 2014. uputio Lietuvos Aukščiausiasis Teismas (Litva) – AAS Gjensidige Baltic, djelujući putem litavske podružnice AAS Gjensidige Baltic protiv UAB DK PZU Lietuva

text:
               12.1.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 7/15

         Zahtjev za prethodnu odluku koji je 17. listopada 2014. uputio Lietuvos Aukščiausiasis Teismas (Litva) – AAS Gjensidige Baltic, djelujući putem litavske podružnice AAS Gjensidige Baltic protiv UAB DK PZU Lietuva
   (Predmet C-475/14)
   (2015/C 007/20)
   Jezik postupka: litavski

      Sud koji je uputio zahtjev

   Lietuvos Aukščiausiasis Teismas

      Stranke glavnog postupka

      Žalitelj: AAS Gjensidige Baltic, djelujući putem litavske podružnice AAS Gjensidige Baltic

      Druga stranka u postupku: UAB DK PZU Lietuva

      Prethodna pitanja

               1.

               Uspostavlja li članak 14. točka b. Direktive 2009/103/EZ (1) kolizijsko pravilo, koje bi se ratione personae trebalo primjenjivati ne samo na žrtve cestovnih prometnih nesreća, već i na osiguravatelje vozila odgovorne za štetu uzrokovanu u nesreći, za svrhe utvrđivanja prava primjenjivog na odnose među njima te je li ta odredba posebno pravilo s obzirom na pravila o primjenjivom pravu koja su uspostavljena uredbama Rim I (2) i Rim II (3) [?]

               2.

               Ako je na prvo pitanje odgovor negativan, važno je utvrditi potpadaju li pravni odnosi između osiguravatelja u ovom slučaju pod pojam ‘ugovornih obveza’ u smislu članka 1. stavka 1. Uredbe Rim I. Ako pravni odnosi između osiguravatelja potpadaju pod pojam ‘ugovornih obveza’, onda je važno pitanje potpadaju li ti odnosi u kategoriju ugovora o osiguranju (pravni odnosi) te bi li pravo koje se na njih primjenjuje trebalo biti utvrđeno u skladu s člankom 7. Uredbe Rim I.

               3.

               Ako su na prva dva pitanja odgovori negativni, važno je utvrditi da li u slučaju regresnog zahtjeva pravni odnosi između osiguravatelja vozila, korištenih u kombinaciji, potpadaju pod pojam ‘izvanugovorne obveze’ unutar značenja prema Uredbi Rim II i bi li te odnose trebalo smatrati izvedenim pravnim odnosima koji proizlaze iz cestovne prometne nesreće (delikta), prilikom utvrđivanja primjenjivog prava u skladu s člankom 4. stavkom 1. Uredbe Rim II. Bi li, u slučaju kao što je ovaj, osiguravatelje vozila korištene u kombinaciji trebalo smatrati dužnicima odgovornima za isti zahtjev u smislu članka 20. Uredbe Rim II, i bi li pravo primjenjivo na odnose između njih trebalo biti utvrđeno u skladu s tim pravilom [?]

      (1)  Direktiva 2009/103/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 16. rujna 2009. u odnosu na osiguranje od građanskopravne odgovornosti u pogledu upotrebe motornih vozila i izvršenje obveze osiguranja od takve odgovornosti (SL 2009 L 263, str. 11.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 6., svezak 7., str. 114.)

      (2)  Uredba (EZ) br. 593/2008 Europskog parlamenta i Vijeća od 17. lipnja 2008. o pravu koje se primjenjuje na ugovorne obveze (Rim I) (SL 2008 L 177, str. 6.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 19., svezak 6., str. 109.)

      (3)  Uredba (EZ) br. 864/2007 Europskog parlamenta i Vijeća od 11. srpnja 2007. o pravu koje se primjenjuje na izvanugovorne obveze („Rim II”) (SL 2007 L 199, str. 40.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 19., svezak 6., str. 73.)


title: Predmet T-785/14: Tužba podnesena 29. studenoga 2014. – El Corte Inglés/OHIM – STD Tekstil (MOTORTOWN)

text:
               2.2.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 34/41

         Tužba podnesena 29. studenoga 2014. – El Corte Inglés/OHIM – STD Tekstil (MOTORTOWN)
   (Predmet T-785/14)
   (2015/C 034/49)
   Jezik na kojem je tužba podnesena: španjolski

      Stranke

      Tužitelj: El Corte Inglés, SA (Madrid, Španjolska) (zastupnici: J. L. Rivas Zurdo i M. M. Toro Gordillo, odvjetnici)

      Tuženik: Ured za usklađivanje na unutarnjem tržištu (žigovi i dizajni) (OHIM)

      Druga stranka u postupku pred žalbenim vijećem: STD Tekstil Limited Sirketi (Istanbul, Turska)

      Podaci o postupku pred OHIM-om

      Podnositelj prijave: tužitelj

      Sporni žig u pitanju: figurativni žig Zajednice koji sadrži verbalni element „MOTORTOWN” – prijava za registraciju žiga br. 1 0 3 51  931

      Postupak pred OHIM-om: postupak povodom prigovora

      Pobijana odluka: odluka drugog žalbenog vijeća OHIM-a od 8. rujna 2014. u predmetu R 1960/2013-2

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

               —

               poništi pobijanu odluku s obzirom na to da je odbijanjem žalbe podnositelja prijave potvrđena odluka Odjela za prigovore o djelomičnom prihvaćanju prigovora B 1 9 51  774 i odbijanju dijela prijave figurativnog žiga Zajednice br. 1 0 3 51  931„MOTORTOWN”; te

               —

               naloži snošenje troškova stranci odnosno strankama koje se protive ovoj tužbi.

      Tužbeni razlog

               —

               povreda članka 8. stavka 1. točke (b) Uredbe br. 207/2009.


title: Predmet C-586/11 P: Rješenje Suda (osmo vijeće) od 9. srpnja 2013. — Regione Puglia protiv Talijanske Republike (Žalba — Članak 181. Poslovnika Suda — EFRR — Odluka kojom se smanjuje financijska potpora — Članak 263. četvrti stavak UFEU-a — Regionalno tijelo — Akt koji se izravno odnosi na ovo tijelo — Nedopuštenost)

text:
               19.10.2013

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 304/2

         Rješenje Suda (osmo vijeće) od 9. srpnja 2013. — Regione Puglia protiv Talijanske Republike
   (Predmet C-586/11 P) (1)

   (Žalba - Članak 181. Poslovnika Suda - EFRR - Odluka kojom se smanjuje financijska potpora - Članak 263. četvrti stavak UFEU-a - Regionalno tijelo - Akt koji se izravno odnosi na ovo tijelo - Nedopuštenost)
   2013/C 304/03
   Jezik postupka: talijanski

      Stranke

      Žalitelj: Regione Puglia (zastupnici: F. Brunelli i A. Aloia, odvjetnici)

      Druge stranke u postupku: Talijanska Republika (zastupnici: G. Palmieri, agent, uz asistenciju P. Gentilija, državnog odvjetnika), Europska komisija (zastupnici: L. Prete i A. Steiblytė, agenti)

      Predmet

   Žalba protiv rješenja Općeg suda (prvo vijeće) od 14. rujna 2011., Regione Puglia protiv Komisije (T-84/10), kojom je Opći sud odbio zahtjev za djelomično poništenje Odluke Komisije C(2009) 10350 od 22. prosinca 2009., kojom se smanjuje potpora Europskog fonda za regionalni razvoj (EFRR) dodijeljena Odlukom Komisije C(2000) 2349 od 8. kolovoza 2000., kojom je odobren operativni program POR Puglia za razdoblje 2000.-2006. na temelju cilja br. 1. — Nedostatak u usmenom postupku — Članak 263. četvrti stavak UFEU-a — Nepostojanje izravnog utjecaja — Nedopuštenost — Nedostatno obrazloženje

      Izreka

               1.

               Žalba se odbacuje.

               2.

               Nalaže se Regione Puglia snošenje troškova.

               3.

               Talijanska Republika snosit će svoje troškove.

      (1)  SL C 25, 28.1.2012.


title: Predmet T-275/13: Tužba podnesena 23. svibnja 2013. — Italija protiv Komisije

text:
               20.7.2013

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 207/12

         Tužba podnesena 23. svibnja 2013. — Italija protiv Komisije
   (Predmet T-275/13)
   (2013/C 207/81)

   Predmetni postupak pokrenut je prije 1. srpnja 2013., datuma pristupanja Republike Hrvatske Europskoj uniji


title: Predmet T-714/15: Rješenje Općeg suda od 14. rujna 2016. – Makhlouf protiv Vijeća

text:
               7.11.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 410/36

         Rješenje Općeg suda od 14. rujna 2016. – Makhlouf protiv Vijeća
   (Predmet T-714/15) (1)

   (2016/C 410/65)
   Jezik postupka: francuski
   Predsjednik sedmog vijeća odredio je brisanje predmeta.

      (1)  SL C 59, 15. 2. 2016.


title: Predmet C-179/16: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 25. ožujka 2016. uputio Consiglio di Stato (Italija) – F. Hoffmann-La Roche AG, La Roche SpA, Novartis AG, Novartis Farma SpA protiv Autorità Garante della Concorrenza e del Mercato

text:
               20.6.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 222/4

         Zahtjev za prethodnu odluku koji je 25. ožujka 2016. uputio Consiglio di Stato (Italija) – F. Hoffmann-La Roche AG, La Roche SpA, Novartis AG, Novartis Farma SpA protiv Autorità Garante della Concorrenza e del Mercato
   (Predmet C-179/16)
   (2016/C 222/05)
   Jezik postupka: talijanski

      Sud koji je uputio zahtjev

   Consiglio di Stato

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelji: F. Hoffmann-La Roche AG, La Roche SpA, Novartis AG, Novartis Farma SpA

      Tuženik: Autorità Garante della Concorrenza e del Mercato

      Prethodna pitanja

               1.

               Je li pravilnim tumačenjem članka 101. UFEU-a dopušteno da se smatraju konkurentima stranke sporazuma o licenciji kada poduzetnik-korisnik licencije djeluje na relevantnom tržištu samo na temelju tog istog sporazuma? Jesu li isključena iz primjene članka 101. stavka 1. UFEU-a, i eventualno, ako je to slučaj, u kojim granicama, moguća ograničenja konkurentnosti korisnika licencije od srane davatelja licencije, iako nisu izrijekom predviđena u sporazumu o licenciji, ili u svakom slučaju potpadaju pod područje primjene iznimke iz članka 101. stavka 3. UFEU-a?

               2.

               Je li člankom 101. UFEU-a dopušteno Autorità nazionale a tutela della concorrenza da samostalno utvrdi relevantno tržište u odnosu na sadržaj odobrenjâ za stavljanje lijekova u promet koja su izdala nadležna regulatorna tijela za lijekove (AIFA i EMA) ili treba, suprotno tomu, u odnosu na odobrene lijekove, smatrati da pravno relevantno tržište u smislu članka 101. UFEU-a utvrđuje i određuje u prvom redu regulatorno tijelo na način koji je obvezujući i za Autorità nazionale a tutela della concorrenza?

               3.

               Je li člankom 101. UFEU-a, sukladno odredbama Direktive 2001/83/EZ (1), posebno članku [6.] koji se odnosi na davanje odobrenja za stavljanje lijekova u promet, dopušteno smatrati zamjenjivim te stoga uključiti u isto relevantno tržište i lijek koji se koristi izvan okvira danih u dozvoli za lijek (off-label uporaba) i lijek koji ima odobrenje za stavljanje u promet u odnosu na iste terapeutske indikacije?

               4.

               Je li u smislu članka 101. UFEU-a, kako bi se utvrdilo relevantno tržište, od značaja utvrditi, osim postojanja stvarne zamjenjivosti lijekova na strani potražnje, je li ponuda istih lijekova na tržištu izvršena u skladu s pravnim okvirom kojim se uređuje komercijalizacija lijekova?

               5.

               Može li se smatrati ograničenjem tržišnog natjecanja prema cilju usklađeno postupanje čiji je cilj razglasiti obavijest o nižem stupnju sigurnosti ili manjoj učinkovitosti lijeka, kada se takav niži stupanj učinkovitosti ili sigurnosti, iako nije potkrijepljen sigurnim znanstvenim spoznajama, ne može u svakom slučaju, s obzirom na znanstvene spoznaje dostupne u vrijeme nastanka činjenica, nesporno isključiti?

      (1)  Direktiva 2001/83/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 6. studenoga 2001. o zakoniku Zajednice o lijekovima za humanu primjenu (SL L 311, str. 67.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 13., svezak 56., str. 27.)


title: Predmet T-469/15: Rješenje Općeg suda od 14. rujna 2016. – Bena Properties protiv Vijeća

text:
               7.11.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 410/34

         Rješenje Općeg suda od 14. rujna 2016. – Bena Properties protiv Vijeća
   (Predmet T-469/15) (1)

   (2016/C 410/55)
   Jezik postupka: francuski
   Predsjednik sedmog vijeća odredio je brisanje predmeta.

      (1)  SL C 337, 12. 10. 2015.


title: Predmet C-432/16: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 2. kolovoza 2016. uputio Tribunal Superior de Justicia de Cataluña (Španjolska) – Carolina Minayo Luque protiv Quitxalla Stars, S.L. i Fondo de Garantia Salarial

text:
               7.11.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 410/2

         Zahtjev za prethodnu odluku koji je 2. kolovoza 2016. uputio Tribunal Superior de Justicia de Cataluña (Španjolska) – Carolina Minayo Luque protiv Quitxalla Stars, S.L. i Fondo de Garantia Salarial
   (Predmet C-432/16)
   (2016/C 410/02)
   Jezik postupka: španjolski

      Sud koji je uputio zahtjev

   Tribunal Superior de Justicia de Cataluña

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelj: Carolina Minayo Luque

      Tuženik: Quitxalla Stars, S.L. i Fondo de Garantia Salarial

      Prethodna pitanja

               1.

               Treba li članak 10. stavak 1. Direktive 92/85 EEZ (1) tumačiti na način da se pretpostavka „izvanredni[h] slučajev[a] nevezani[h] za njihovo stanje koje dopušta nacionalno zakonodavstvo i/ili praksa”, kao iznimka od zabrane otpuštanja trudnih radnica, smatra ispunjenom već ako se dokaže postojanje objektivnih ekonomskih, tehnoloških, organizacijskih ili proizvodnih razloga u smislu u kojem ih definira članak 51. stavak 1. Estatuto de los Trabajadores (Zakon o radu) na koji upućuje članak 52. točka (c) Estatuto de los Trabajadores (Zakon o radu)?

               2.

               U slučaju poslovno uvjetovanog otpuštanja manjeg broja osoba iz ekonomskih, tehnoloških, organizacijskih ili proizvodnih razloga, treba li, da bi se ocijenilo postoje li izvanredni slučajevi koji opravdavaju otpuštanje trudnih radnica, radnica koje su nedavno rodile ili doje u skladu s člankom 10. stavkom 1. Direktive 92/85/EEZ, zahtijevati da se dotičnu radnicu ne može premjestiti na drugo radno mjesto, ili da ne postoje drugi radnici na sličnim radnim mjestima koje bi se moglo otpustiti, ili je dovoljno da se dokažu ekonomski, tehnološki ili proizvodni razlozi koji utječu na njezino radno mjesto?

               3.

               Je li u skladu s člankom 10. stavkom 1. Direktive 92/85/EEZ, koji zabranjuje otpuštanje trudnih radnica, radnica koje su nedavno rodile ili doje, zakonodavstvo, kao što je ono španjolsko, koje prenosi spomenutu zabranu tako da uspostavlja jamstvo na temelju kojeg se, u slučaju nedostatka dokaza o razlozima koji opravdavaju njezino otpuštanje, ono proglašava ništavim (represivna zaštita), a da se ne utvrđuje zabrana otpuštanja (preventivna zaštita)?

               4.

               Je li u skladu s člankom 10. stavkom 1. Direktive 92/85/EEZ nacionalno zakonodavstvo, kao što je ono španjolsko, koje u slučaju poslovno uvjetovanog otpuštanja manjeg broja osoba iz ekonomskih, tehnoloških, organizacijskih ili proizvodnih razloga ne daje prednost zadržavanju na radnom mjestu trudnih radnica, radnica koje su nedavno rodile ili doje?

               5.

               Je li u skladu s člankom 10. stavkom 2. Direktive 92/85/EEZ nacionalni propis koji smatra dovoljnim obavijest o otkazu, kao što je ona o kojoj je riječ u ovom slučaju, koja ni na koji način ne upućuje na postojanje izvanrednog slučaja ni na to koji kriteriji opravdavaju odabir te radnice unatoč njezinu stanju trudnoće?

      (1)  Direktiva Vijeća 92/85/EEZ od 19. listopada 1992. o uvođenju mjera za poticanje poboljšanja sigurnosti i zdravlja na radu trudnih radnica te radnica koje su nedavno rodile ili doje (deseta pojedinačna direktiva u smislu članka 16. stavka 1. Direktive 89/391/EEZ)

      SL 1992., L 348, str. 1. (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 5., svezak 4., str. 73.)


title: Predmet C-320/16: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 6. lipnja 2016. uputio Tribunal de grande instance de Lille (Francuska) – kazneni postupak protiv Uber France SAS

text:
               16.8.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 296/22

         Zahtjev za prethodnu odluku koji je 6. lipnja 2016. uputio Tribunal de grande instance de Lille (Francuska) – kazneni postupak protiv Uber France SAS
   (Predmet C-320/16)
   (2016/C 296/29)
   Jezik postupka: francuski

      Sud koji je uputio zahtjev

   Tribunal de grande instance de Lille

      Stranke glavnog postupka

   Uber France SAS

      Prethodno pitanje

   Predstavlja li članak L. 3124-13 Zakonika o prijevozu, proisteklog iz Zakona br. 2014-1104 od 1. listopada 2014. o taksijima i prijevoznim vozilima s vozačem, novo neimplicitno tehničko pravilo koje se tiče jedne ili više usluga informacijskog društva u smislu Direktive 98/34/CE od 22. lipnja 1998. (1), koje čini obveznom prethodnu dostavu tog teksta Europskoj komisiji primjenom članka 8. te direktive; ili proizlazi iz Direktive 2006/123/EZ od 12. prosinca 2006. o uslugama (2), koja u članku 2. [stavku 2.] točki (d) isključuje prijevoz?
   U slučaju potvrdnog odgovora na prvi dio pitanja, uzrokuje li povreda obveze dostave predviđene u članku 8. Direktive strankama nemogućnost izvršenja članka L. 3124-13 Zakonika o prijevozu?

      (1)  Direktiva 98/34/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 22. lipnja 1998. o utvrđivanju postupka osiguravanja informacija u području tehničkih normi i propisa (SL L 204, str. 37) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 13., svezak 42., str. 58.).

      (2)  Direktiva 2006/123/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 12. prosinca 2006. o uslugama na unutarnjem tržištu (SL L 376, str. 36) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 13., svezak 42., str. 160.).


title: Predmet T-486/14: Tužba podnesena 25. lipnja 2014. – Stavytskyi protiv Vijeća

text:
               8.9.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 303/45

         Tužba podnesena 25. lipnja 2014. – Stavytskyi protiv Vijeća
   (Predmet T-486/14)
   2014/C 303/53
   Jezik postupka: engleski

      Stranke

      Tužitelj: Edward Stavytskyi (Belgija) (zastupnici: J. Grayston, Solicitor, P. Gjørtler, G. Pandey, D. Rovetta i M. Gambardella, odvjetnici)

      Tuženik: Vijeće Europske unije

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

               —

               poništi Provedbenu odluku Vijeća 2014/216/ZVSP od 14. travnja 2014. o provedbi Odluke 2014/119/ZVSP o mjerama ograničavanja usmjerenima protiv određenih osoba, subjekata i tijela s obzirom na stanje u Ukrajini (SL L 111, str. 91.) i Provedbenu uredbu Vijeća (EU) br. 381/2014 od 14. travnja 2014. o provedbi Uredbe (EU) br. 208/2014 o mjerama ograničavanja usmjerenima protiv određenih osoba, subjekata i tijela s obzirom na stanje u Ukrajini (SL L 111, str. 33.), u mjeri u kojoj osporavani akti uključuju tužitelja na popis osoba i subjekata koji podliježu mjerama ograničavanja;

               —

               naloži Vijeću snošenje troškova ovog postupka.

      Tužbeni razlozi i glavni argumenti

   U prilog osnovanosti tužbe tužitelj ističe šest tužbenih razloga koji se odnose na povredu bitnog zahtjeva postupka, kao i na povredu Ugovorâ i pravnih pravila koja se odnose na njihovu primjenu: povreda prava na saslušanje, povreda obveze obavještavanja, nedostatno obrazloženje, povreda prava na obranu, pogrešna pravna osnova i očita pogreška u ocjeni.
   Tužitelj smatra da Vijeće nije provelo saslušanje tužitelja, a za to ne postoje opravdani razlozi. Nadalje, Vijeće je propustilo obavijestiti tužitelja o osporavanim aktima, a u svakom slučaju ti akti nisu bili dovoljno obrazloženi. Vijeće nije odgovorilo na zahtjeve za pristup informacijama i dokumentima. Vijeće je tim propustima povrijedilo pravo na obranu tužitelja kojemu je oduzeta mogućnost učinkovitog argumentiranja protiv nalaza Vijeća budući da su ti nalazi uskraćeni tužitelju. Nadalje, mjere koje je poduzelo Vijeće nisu mjere vanjske politike nego je riječ o međunarodnoj suradnji u kaznenim postupcima pa su te mjere bile usvojene na pogrešnoj pravnoj osnovi. Konačno, mjere koje je poduzelo Vijeće usvojene su bez odgovarajućeg razmatranja relevantnih činjenica i sudske prakse Europskog suda za ljudska prava koja se odnosi na kaznene postupke u Ukrajini, osobito u vezi s progonom bivših vladinih dužnosnika.


title: Predmet C-200/15: Tužba podnesena 29. travnja 2015. – Europska komisija protiv Portugalske Republike

text:
               22.6.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 205/25

         Tužba podnesena 29. travnja 2015. – Europska komisija protiv Portugalske Republike
   (Predmet C-200/15)
   (2015/C 205/33)
   Jezik postupka: portugalski

      Stranke

      Tužitelj: Europska komisija (zastupnici: M. Wasmeier i P. Guerra e Andrade, agenti)

      Tuženik: Portugalska Republika

      Tužbeni zahtjev

               —

               Proglasiti da Portugalska Republika nije ispunila obveze koje ima na temelju članka 110. Ugovora o funkcioniranju Europske unije, zbog toga što je radi određivanja oporezive osnovice za rabljena vozila iz druge države članice, a koja su uvezena na područje Portugala, primijenila sustav za izračun smanjenja vrijednosti vozila koji ne vodi računa o stvarnoj vrijednosti vozila i koji, točnije, ne uzima u obzir smanjenje vrijednosti prije nego što je vozilo staro godinu dana, niti dodatna smanjenja vrijednosti u slučaju vozila starijih od pet godina.

               —

               Naložiti Portugalskoj Republici snošenje troškova.

      Tužbeni razlozi i glavni argumenti

   Komisija smatra da su odredbe članka 11. portugalskog Zakonika o porezu na vozila diskriminatorne u odnosu na automobilska vozila uvezena u Portugal, to jest, u odnosu na rabljena vozila s trajnom registarskom pločicom druge države članice koja su u prodaju stavljena u Portugalu. Naime, suprotno onomu što se primjenjuje na rabljena vozila koja su prvotno stavljena u prodaju u Portugalu, na uvezena vozila porijeklom iz drugih država članica primjenjuju se porezne stope koje ne odražavaju na odgovarajući način smanjenje vrijednosti vozila. Točnije, do smanjenja porezne stope dolazi tek nakon godinu dana upotrebe, a nakon pet godina upotrebe postotak smanjenja ne može prelaziti 52 %.


title: Predmet T-81/12: Presuda Općeg suda od 12. veljače 2014. — Beco protiv Komisije ( „Damping — Uvozi elemenata za učvršćivanje od nehrđajućeg čelika podrijetlom iz Kine i Tajvana — Zahtjev za povratom naplaćenih pristojbi — Članak 11. stavak 8. drugi podstavak Uredbe (EZ) br. 1225/2009 — Pravna sigurnost” )

text:
               29.3.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 93/22

         Presuda Općeg suda od 12. veljače 2014. — Beco protiv Komisije
   (Predmet T-81/12) (1)

   (Damping - Uvozi elemenata za učvršćivanje od nehrđajućeg čelika podrijetlom iz Kine i Tajvana - Zahtjev za povratom naplaćenih pristojbi - Članak 11. stavak 8. drugi podstavak Uredbe (EZ) br. 1225/2009 - Pravna sigurnost)
   2014/C 93/37
   Jezik postupka: njemački

      Stranke

      Tužitelj: Beco Metallteile-Handels GmbH (Spaichingen, Njemačka) (zastupnik: T. Pfeiffer, odvjetnik)

      Tuženik: Europska komisija (zastupnici: H. van Vliet i T. Maxian Rusche, agenti)

      Predmet

   Zahtjev za poništenje odluke Komisije C(2011) 9112 final od 13. prosinca 2011. u vezi sa zahtjevom za povratom antidampinških pristojbi plaćenih na uvoze elemenata za učvršćivanje od nehrđajućeg čelika podrijetlom iz Narodne Republike Kine i Tajvana.

      Izreka

               1.

               Odluka Komisije C(2011) 9112 final od 13. prosinca 2011. u vezi sa zahtjevom za povratom plaćenih antidampinških pristojbi na uvoze elemenata za učvršćivanje od nehrđajućeg čelika podrijetlom iz Narodne Republike Kine i Tajvana poništava se.

               2.

               Europskoj komisiji nalaže se snošenje troškova.

      (1)  SL C 118, 21.4.2012.


title: Predmet F-45/15: Tužba podnesena 19. ožujka 2015. – ZZ protiv Europola

text:
               8.6.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 190/34

         Tužba podnesena 19. ožujka 2015. – ZZ protiv Europola
   (Predmet F-45/15)
   (2015/C 190/39)
   Jezik postupka: francuski

      Stranke

      Tužitelj: ZZ (zastupnik: J-J. Ghosez, odvjetnik)

      Tuženik: Europski policijski ured (Europol)

      Predmet i opis spora

   Poništenje tuženikove prešutne odluke kojom se odbija tužiteljev zahtjev kojim mu se nudi sklapanje ugovora na neodređeno vrijeme.

      Tužbeni zahtjev tužitelja

               —

               poništiti implicitnu odluku koju je donio tuženik 31. ožujka 2014. i odluku kojom se odbija pritužba tužitelja od 22. prosinca 2014., kojima mu se odbija sklapanjem ugovora na određeno vrijeme;

               —

               slijedom toga i kao prvo, presuditi da će mu Europol ponuditi ugovor na neodređeno vrijeme nakon isteka ugovora koji je trenutačno na snazi;

               —

               podredno, ako bi bilo prikladno uzeti u obzir samo ugovor zaključen prema važećim Uvjetima zaposlenja ostalih službenika (UZ), presuditi da će Europol predložiti tuženiku drugi ugovor na neodređeno vrijeme pod važećem UZ-om istekom ugovora koji je trenutačno na snazi;

               —

               naložiti tužitelju snošenje svih troškova postupka.


title: Predmet T-539/15: Presuda Općeg suda od 28. rujna 2016. – LLR-G5 protiv EUIPO-a – Glycan Finance (SILICIUM ORGANIQUE G5 LLR-G5) („Žig Europske unije — Postupak povodom prigovora — Prijava figurativnog žiga Europske unije SILICIUM ORGANIQUE G5 LLR-G5 — Raniji verbalni međunarodni žigovi Silicium Organique G5- Glycan 5-Si-Glycan-5-Si-G5 i Silicium Organique G5 — Relativni razlog za odbijanje — Vjerojatnost dovođenja u zabludu — Članak 8. stavak 1. točka (b) Uredbe (EZ) br. 207/2009”)

text:
               7.11.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 410/19

         Presuda Općeg suda od 28. rujna 2016. – LLR-G5 protiv EUIPO-a – Glycan Finance (SILICIUM ORGANIQUE G5 LLR-G5)
   (Predmet T-539/15) (1)

   ((„Žig Europske unije - Postupak povodom prigovora - Prijava figurativnog žiga Europske unije SILICIUM ORGANIQUE G5 LLR-G5 - Raniji verbalni međunarodni žigovi Silicium Organique G5- Glycan 5-Si-Glycan-5-Si-G5 i Silicium Organique G5 - Relativni razlog za odbijanje - Vjerojatnost dovođenja u zabludu - Članak 8. stavak 1. točka (b) Uredbe (EZ) br. 207/2009”))
   (2016/C 410/25)
   Jezik postupka: engleski

      Stranke

      Tužitelj: LLR-G5 Ltd (Castlebar, Irska) (zastupnici: A. von Mühlendahl, H. Hartwig, odvjetnici)

      Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (zastupnik: A. Folliard-Monguiral, agent)

      Druga stranka u postupku pred žalbenim vijećem EUIPO-a: Glycan Finance Corp. Ltd (Sheffield, Ujedinjena Kraljevina)

      Predmet

   Tužba protiv odluke prvog žalbenog vijeća EUIPO-a od 11. lipnja 2015. (predmet R 291/2014-1) koja se odnosi na postupak povodom prigovora između Glycan Finance Corp. i LLR-G5.

      Izreka

               1.

               Tužba se odbija.

               2.

               Nalaže se LLR-G5 Ltd snošenje troškova.

      (1)  SL C 381, 16. 11. 2015.


title: Predmet T-331/16: Tužba podnesena 28. lipnja 2016. – Hello Media protiv EUIPO-a Hola – (#hello media group)

text:
               16.8.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 296/32

         Tužba podnesena 28. lipnja 2016. – Hello Media protiv EUIPO-a Hola – (#hello media group)
   (Predmet T-331/16)
   (2016/C 296/41)
   Jezik na kojem je tužba podnesena: španjolski

      Stranke

      Tužitelj: Hello Media, SL (Madrid, Španjolska) (zastupnik: A. Alejos Cutuli, odvjetnica)

      Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO)

      Druga stranka pred žalbenim vijećem: Hola, SL (Madrid, Španjolska)

      Podaci o postupku pred EUIPO-om

      Podnositelj prijave: tužitelj

      Predmetni sporni žig: figurativni žig Europske unije s verbalnim elementima „#hello media group” – prijava za registraciju br. 12 441 317

      Postupak pred EUIPO-om: postupak povodom prigovora

      Pobijana odluka: odluka drugog žalbenog vijeća EUIPO-a od 21. travnja 2016. u predmetu R 2012/2015-2

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

               —

               poništi pobijanu odluku,

               —

               odbije prigovor B 2 336 371 protiv prijave žiga Europske unije br. 12 441 317,

               —

               odobri registraciju žiga Europske unije br. 12 441 317 „#hello media group” (s grafičkim prikazom)

               —

               tuženiku naloži snošenje troškova.

      Tužbeni razlog

               —

               Povreda članka 8. stavka 1. točke (b) Uredbe br. 207/2009.


title: Predmet T-261/14 P: Žalba koju je 25. travnja 2014. podnio Robert Walton protiv rješenja Službeničkog suda od 27. veljače 2014. u predmetu F-32/13, Walton protiv Komisije

text:
               21.7.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 235/25

         Žalba koju je 25. travnja 2014. podnio Robert Walton protiv rješenja Službeničkog suda od 27. veljače 2014. u predmetu F-32/13, Walton protiv Komisije
   (Predmet T-261/14 P)
   2014/C 235/34
   Jezik postupka: francuski

      Stranke

      Žalitelj: Robert Walton (Oxford, Ujedinjena Kraljevina) (zastupnik: F. Moyse, odvjetnik)

      Druga stranka u postupku: Europska komisija

      Žalbeni zahtjev

   Žalitelj od Općeg suda zahtijeva da:

               —

               ukine rješenje Službeničkog suda od 27. veljače 2014. u predmetu F-32/13, Walton/Komisija;

               —

               sukladno presudi po žalbi, vrati predmet Službeničkom sudu na ponovno ispitivanje trećeg tužbenog razloga istaknutog u aktu kojim se pokreće postupak i na ponovno odlučivanje o ostala dva tužbena razloga;

               —

               naloži drugoj stranci u žalbenom postupku snošenje troškova tog postupka i postupka u prvom stupnju.

      Žalbeni razlozi i glavni argumenti

   U prilog žalbi, žalitelj ističe četiri žalbena razloga.

               1.

               Prvi se razlog temelji na povredi članka 36. Statuta Suda Europske unije jer Službenički sud nije obrazložio svoju odluku, te je propustio odlučiti o tužbenom razlogu istaknutom u prvom stupnju.

               2.

               Drugi se razlog temelji na povredi načela res iudicata jer je Službenički sud pogrešno pravno kvalificirao predmete i uzroke odluka i presuda koje je uzeo u obzir vezano za predmet zahtjeva u prvom stupnju.

               3.

               Treći se razlog temelji na povredi prava na pravično suđenje.

               4.

               Četvrti se razlog temelji na povredi prava obrane i legitimnih očekivanja koja je dovela do pogreške žalitelja koja se može opravdati.


title: Predmet T-176/15: Tužba podnesena 10. travnja 2015. – Golparvar protiv Vijeća

text:
               6.7.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 221/22

         Tužba podnesena 10. travnja 2015. – Golparvar protiv Vijeća
   (Predmet T-176/15)
   (2015/C 221/32)
   Jezik postupka: engleski

      Stranke

      Tužitelj: Gholam Hossein Golparvar (Teheran, Iran) (zastupnici: M. Taher, Solicitor, T. de la Mare i R. Blakeley, Barristers)

      Tuženik: Vijeće Europske unije

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

               —

               poništi Odluku Vijeća (ZVSP) 2015/236 od 12. veljače 2015. o izmjeni Odluke 2010/413/ZVSP o mjerama ograničavanja protiv Irana u dijelu u kojem se odnosi na tužitelja,

               —

               poništi Provedbenu uredbu Vijeća (EU) 2015/230 od 12. veljače 2015. o provedbi Uredbe (EU) br. 26712012 o mjerama ograničavanja protiv Irana u dijelu u kojem se odnosi na tužitelja,

               —

               naloži Vijeću da tužitelju isplati iznos od 50  000 eura na ime naknade štete, i

               —

               naloži Vijeću snošenje tužiteljevih troškova.

      Tužbeni razlozi i glavni argumenti

   U prilog osnovanosti tužbe tužitelj ističu osam tužbenih razloga.

               1.

               Prvi tužbeni razlog koji se temelji na očitoj pogrešci u ocjeni

                           —

                           Zbog svojeg potpunog umirovljenja (koje je nesporno) tužitelj ne ispunjava nijedan od kriterija za uvrštavanje na popis, te je obrazloženje Vijeća (kojim se ne osporava njegovo umirovljenje) činjenično netočno, tako da je Vijeće tužiteljevim ponovnim uvrštavanjem na popis počinilo očitu pogrešku u ocjeni.

               2.

               Drugi tužbeni razlog koji se temelji na povredi tužiteljevih postupovnih prava i prava na obranu

                           —

                           Vijeće je time što nije uzelo u obzir očitovanja i dokaze kojima se jasno dokazuje njegovo umirovljenje povrijedilo tužiteljeva postupovna prava i pravo na obranu.

               3.

               Treći tužbeni razlog koji se temelji na povredi članka 266. UFEU-a

                           —

                           Vijeće je pokušalo ponovno uvrstiti tužitelja na popis na osnovi uglavnom identične pravne metodologije i istih dokaza kao kod prvog uvrštavanja na popis, koje je Opći sud poništio.

               4.

               Četvrti tužbeni razlog koji se temelji na povredi načela pravomoćnosti

                           —

                           Tužiteljevo ponovno uvrštavanje na popis je zloporaba postupka i njome se krše načela pravomoćnosti i/ili pravne sigurnosti i/ili konačnosti.

               5.

               Peti tužbeni razlog koji se temelji na povredi, među ostalim, načela djelotvornosti i prava na djelotvornu sudsku zaštitu

                           —

                           Tužiteljevim ponovnim uvrštavanjem na popis krši se načelo djelotvornosti, pravo na djelotvornu sudsku zaštitu, njegova prava na temelju članka 47. Povelje Europske unije o temeljnim pravima (u daljnjem tekstu: Povelja) i/ili članak 6. i članak 13. EKLJP-a

               6.

               Šesti tužbeni razlog koji se temelji na povredi prava na dobru upravu

                           —

                           Tužiteljevo ponovno uvrštavanje na popis je zloporaba ovlasti te se/ili se njime krši njegovo pravo na dobru upravu, kako je zaštićeno člankom 41. Povelje.

               7.

               Sedmi tužbeni razlog koji se temelji na povredi tužiteljevih prava iz članka 7. i članka 17. Povelje i/ili članka 8. EKLJP-a i članka 1. Protokola br. 1 uz EKLJP i/ili načela proporcionalnosti.

                           —

                           Tužiteljevim ponovnim uvrštavanjem na popis krše se njegova temeljna prava na zaštitu svojega ugleda i mirno uživanje svojega vlasništva i načelo proporcionalnosti

               8.

               Osmi tužbeni razlog koji se temelji na činjenici nezakonitosti tužiteljevog ponovnog uvrštavanja na popis

                           —

                           Tužiteljevo ponovno uvrštavanje na popis u svakom slučaju se temelji na pretpostavljenoj zakonitosti mjera ograničavanja uvedenih protiv Islamic Republic of Iran Shipping lines (u daljnjem tekstu: IRISL), ali takve mjere uvedene protiv IRISL-a nezakonite su (zbog razloga koje je IRISL iznio a na koje se upućuje te ih preuzima i tužitelj) tako da mjere koje su donesene protiv tužitelja treba poništiti.


title: Predmet T-92/10: Presuda Općeg suda od 9. prosinca 2014. – Ferriera Valsabbia i Valsabbia Investimenti protiv Komisije ( „Tržišno natjecanje — Zabranjeni sporazumi — Tržište betonsko-armaturnog željeza u šipkama i rolama — Odluka kojom se, nakon isteka važenja Ugovora o EZUČ-u, utvrđuje povreda članka 65. EZUČ-a na temelju Uredbe (EZ) br. 1/2003 — Utvrđivanje cijena i rokova plaćanja — Ograničenje ili nadzor proizvodnje ili prodaje — Zlouporaba ovlasti — Prava obrane — Jedinstvena i trajna povreda — Novčane kazne — Određivanje početnog iznosa — Olakotne okolnosti — Trajanje upravnog postupka” )

text:
               2.2.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 34/26

         Presuda Općeg suda od 9. prosinca 2014. – Ferriera Valsabbia i Valsabbia Investimenti protiv Komisije
   (Predmet T-92/10) (1)

   ((„Tržišno natjecanje - Zabranjeni sporazumi - Tržište betonsko-armaturnog željeza u šipkama i rolama - Odluka kojom se, nakon isteka važenja Ugovora o EZUČ-u, utvrđuje povreda članka 65. EZUČ-a na temelju Uredbe (EZ) br. 1/2003 - Utvrđivanje cijena i rokova plaćanja - Ograničenje ili nadzor proizvodnje ili prodaje - Zlouporaba ovlasti - Prava obrane - Jedinstvena i trajna povreda - Novčane kazne - Određivanje početnog iznosa - Olakotne okolnosti - Trajanje upravnog postupka”))
   (2015/C 034/29)
   Jezik postupka: talijanski

      Stranke

      Tužitelj: Ferriera Valsabbia SpA (Odolo, Italija); i Valsabbia Investimenti (Odolo) (zastupnici: D. Fosselard, S. Amoruso i L. Vitolo, odvjetnici)

      Tuženik: Europska komisija (zastupnici: R. Sauer i B. Gencarelli, a zatim R. Sauer i R. Striani, u svojstvu agenata, uz asistenciju P. Manzinija, odvjetnika)

      Predmet

   Zahtjev za poništenje Odluke Komisije C (2009) 7492 final od 30. rujna 2009. koja se odnosi na postupak primjene članka 65. EZUČ-a (predmet COMP/37.956 – Betonsko-armaturne šipke, ponovno donošenje), kako je izmijenjena Odlukom Komisije C (2009) 9912 final od 8. prosinca 2009., u dijelu u kojem utvrđuje povredu članka 65. EZUČ-a od strane tužitelja te im nalaže solidarnu isplatu novčane kazne u iznosu od 10,25 milijuna eura ili, podredno tome, zahtjev za smanjenje visine te novčane kazne.

      Izreka

               1.

               Tužba se odbija.

               2.

               Društvima Ferriera Valsabbia SpA i Valsabbia Investimenti SpA nalaže se snošenje troškova.

      (1)  SL C 113, 1.5.2010.


title: Predmet T-201/14: Tužba podnesena 26. ožujka 2014. – The Body Shop International protiv OHIM-a – Spa Monopole (SPA WISDOM)

text:
               21.7.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 235/19

         Tužba podnesena 26. ožujka 2014. – The Body Shop International protiv OHIM-a – Spa Monopole (SPA WISDOM)
   (Predmet T-201/14)
   2014/C 235/26
   Jezik na kojem je tužba podnesena: engleski

      Stranke

      Tužitelj: The Body Shop International plc (Littlehampton, Ujedinjena Kraljevina) (zastupnici: I. Vernimme, H. Viaene, S. Vandewynckel i D. Gillet, odvjetnici)

      Tuženik: Ured za usklađivanje na unutarnjem tržištu (žigovi i dizajni)

      Druga stranka pred žalbenim vijećem: Spa Monopole, compagnie fermière de Spa SA/NV (Spa, Belgija)

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

               —

               poništi odluku četvrtog žalbenog vijeća Ureda za usklađivanje na unutarnjem tržištu (žigovi i dizajni) od 16. siječnja 2014. u predmetu R 1516/2012-4,

               —

               naloži tuženiku te, prema potrebi, intervenijentu snošenje troškova.

      Tužbeni razlozi i glavni argumenti

      Podnositelj prijave žiga Zajednice: tužitelj

      Predmetni žig Zajednice: verbalni znak „SPA WISDOM” za proizvode u razredu 3 – prijava žiga Zajednice br. 8 9 00  748

      Nositelj žiga ili znaka navedenog u postupku povodom prigovora: druga stranka u postupku pred žalbenim vijećem

      Navedeni žig ili znak: žigovi Beneluksa br. 389 230, 499 046, 372 307 za verbalni žig „SPA” i žig Beneluksa br. 693 395 za verbalni žig „LES THERMES DE SPA”

      Odluka Odjela za prigovore: prihvaćanje prigovora

      Odluka žalbenog vijeća: odbijanje žalbe

      Tužbeni razlozi: povreda članka 8. stavka 1. točke (b) i članka 8. stavka 5. Uredbe Vijeća (EZ) br. 207/2009 od 26. veljače 2009. o žigu Zajednice.


title: Predmet T-197/14: Presuda Općeg suda od 21. svibnja 2015. – La Zaragozana protiv OHIM-a – Charles Cooper (GREEN’S) („Žig Zajednice — Postupak povodom prigovora — Prijava figurativnog žiga Zajednice GREEN’S — Raniji nacionalni verbalni žig AMBAR GREEN — Relativni razlog za odbijanje — Vjerojatnost dovođenja u zabludu — Članak 8. stavak 1. točka (b) Uredbe br. 207/2009”)

text:
               6.7.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 221/13

         Presuda Općeg suda od 21. svibnja 2015. – La Zaragozana protiv OHIM-a – Charles Cooper (GREEN’S)
   (Predmet T-197/14) (1)

   ((„Žig Zajednice - Postupak povodom prigovora - Prijava figurativnog žiga Zajednice GREEN’S - Raniji nacionalni verbalni žig AMBAR GREEN - Relativni razlog za odbijanje - Vjerojatnost dovođenja u zabludu - Članak 8. stavak 1. točka (b) Uredbe br. 207/2009”))
   (2015/C 221/17)
   Jezik postupka: engleski

      Stranke

      Tužitelj: La Zaragozana, SA (Zaragoza, Španjolska) (zastupnik: L. Broschat García, odvjetnik)

      Tuženik: Ured za usklađivanje na unutarnjem tržištu (žigovi i dizajni) (zastupnici: J. García Murillo i A. Folliard-Monguiral, agenti)

      Druga stranka u postupku pred žalbenim vijećem OHIM-a, intervenijent u postupku pred Općim sudom: Charles Cooper Ltd (Leeds, Ujedinjena Kraljevina) (zastupnici: M. Granado Carpenter i M. Polo Carreño, odvjetnici)

      Predmet

   Tužba podnesena protiv odluke petog žalbenog vijeća OHIM-a od 21. siječnja 2014. (predmet R 1284/2012-5) koja se odnosi na postupak povodom prigovora između La Zaragozana, SA i Charles Cooper Ltd.

      Izreka

               1.

               Tužba se odbija.

               2.

               La Zaragozana, SA nalaže se snošenje troškova.

      (1)  SL C 235, 21. 7. 2014.


title: Predmet C-99/13: Rješenje Predsjednika Suda od 15. srpnja 2013. (zahtjev za prethodnu odluku Cour constitutionnelle — Belgija) — Guy Kleynen protiv Vijeća ministara

text:
               19.10.2013

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 304/8

         Rješenje Predsjednika Suda od 15. srpnja 2013. (zahtjev za prethodnu odluku Cour constitutionnelle — Belgija) — Guy Kleynen protiv Vijeća ministara
   (Predmet C-99/13) (1)

   2013/C 304/16
   Jezik postupka: francuski
   Predsjednik Suda naložio je brisanje predmeta.

      (1)  SL C 141, 18.5.2013.


title: Predmet C-142/12 P: Žalba koju je 24. ožujka 2014. podnio The Sunrider Corporation protiv presude Općeg suda (treće vijeće) od 23. siječnja 2014. u predmetu T-221/12: The Sunrider Corporation protiv Ureda za usklađivanje na unutarnjem tržištu (žigovi i dizajni)

text:
               7.7.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 212/11

         Žalba koju je 24. ožujka 2014. podnio The Sunrider Corporation protiv presude Općeg suda (treće vijeće) od 23. siječnja 2014. u predmetu T-221/12: The Sunrider Corporation protiv Ureda za usklađivanje na unutarnjem tržištu (žigovi i dizajni)
   (Predmet C-142/12 P)
   2014/C 212/12
   Jezik postupka: engleski

      Stranke

      Žalitelj: The Sunrider Corporation (zastupnici: N. Dontas, K. Markakis, Δικηγόροι)

      Druga stranka u postupku: Ured za usklađivanje na unutarnjem tržištu (žigovi i dizajni)

      Žalbeni zahtjev

   Žalitelj zahtijeva da Sud:

               —

               utvrdi da je ova žalba dopuštena;

               —

               djelomično ukine presudu koju je Opći sud Europske unije (treće vijeće) donio 23. siječnja 2014. u predmetu T-221/12 u dijelu u kojem su njome odbijeni drugi tužbeni razlog (povreda druge rečenice članka 75. i druge rečenice članka 76. stavka 1. Uredbe o žigu Zajednice 207/2009 (1)) i treći tužbeni razlog (povreda članka 8. stavka 1. točke (b) Uredbe br. 207/2009 o žigu Zajednice) žaliteljeve tužbe od 25. svibnja 2012.;

               —

               vrati predmet Općem sudu radi ponovnog odlučivanja o drugom i trećem tužbenom razlogu žaliteljeve tužbe od 25. svibnja 2012. i ponovne primjene članka 8. stavka 1. točke (b) Uredbe br. 207/2009 o žigu Zajednice;

               —

               naloži OHIM-u snošenje žaliteljevih troškova iz ovog žalbenog postupka pred Sudom Europske unije;

               —

               naloži OHIM-u snošenje žaliteljevih troškova iz prvostupanjskog postupka pred Općim sudom; i

               —

               naloži OHIM-u snošenje nužnih troškova koje je žalitelj imao u upravnom postupku pred četvrtim žalbenim vijećem OHIM-a u predmetu R2401/2010-4.

      Žalbeni razlozi i glavni argumenti

   PRVI ŽALBENI RAZLOG: Opći sud je povrijedio članak 1. točku 2. Direktive 2001/83/EZ (2) i članak 2. stavak 1. Uredbe (EZ) br. 726/2004 (3) u vezi s definicijom i dosegom pojma „medicinski”. Opći sud je prekoračio svoju nadležnost stvaranjem novih pravnih definicija, to jest, onih proizvoda „za medicinsku uporabu u širem smislu” i zanemario relevantne pravne definicije koje je usvojio zakonodavac Europske unije.
   DRUGI ŽALBENI RAZLOG: Opći sud je povrijedio žaliteljevo pravo da bude saslušan zbog njegovog neopravdanog oslanjanja na „notornu činjenicu” koja je bila ključna za ishod spora. Opći sud je povrijedio žaliteljevo pravo da bude saslušan presudivši u točki 77. pobijane presude da je određena činjenica obuhvaćena pojmom „notorne činjenice”, a da se za svoju ocjenu nije pozvao na nikakav dokaz koji se nalazi u spisu i bez ikakvog opravdanja zašto je ta činjenica ocijenjena kao „notorna”.
   TREĆI ŽALBENI RAZLOG: Opći sud je povrijedio članak 8. stavak 1. točku (b) Uredbe br. 207/2009 o žigu Zajednice jer je (a) proveo ograničeno ispitivanje i ocjenu sličnosti biljnih dodataka prehrani samo s proizvodima izričito navedenim u naslovu razreda 32, a da nije proveo in concreto ispitivanje postoji li bilo kakva sličnost biljnih dodataka prehrani s preostalim proizvodima koji spadaju u proizvode uključene u razred 32, (b) iskrivio sadržaj sporne odluke i izmijenio ocjenu i obrazloženje žalbenog vijeća u pogledu „relevantne javnosti” i (c) počinio pogrešku koja se tiče prava u ispitivanju i ocjeni pojedinačnih čimbenika/kriterija sličnosti predmetnih proizvoda, osobito u vezi s (i) tumačenjem i primjenom izraza „medicinski” kao osnovne namjene biljnih dodataka prehrani, (ii) pravnom obvezom da bi „veći dio” proizvođača predmetnih proizvoda trebao biti isti, (iii) pravnim kriterijem/standardom korištenim za usporedbu proizvoda, (iv) odbijanjem drugog tužbenog razloga kao bespredmetnog, (v) neispitivanjem čimbenika „zamjenjivosti” i (vi) neispitivanjem naravi proizvoda koji se uspoređuju.

      (1)  Uredba Vijeća (EZ) br. 207/2009 od 26. veljače 2009. o žigu Zajednice

      SL L 78, str.1. (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 17., svezak 1., str. 226.).

      (2)  Direktiva 2001/83/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 6. studenog 2001. o zakoniku Zajednice o lijekovima za humanu primjenu

      SL L 311, str.67. (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 13., svezak 56., str. 27.).

      (3)  Uredba (EZ) br. 726/2004 Europskog parlamenta i Vijeća od 31. ožujka 2004. o utvrđivanju postupaka odobravanja primjene i postupaka nadzora nad primjenom lijekova koji se rabe u humanoj i veterinarskoj medicini, te uspostavi Europske agencije za lijekove

      SL L 136, str.1. (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 13., svezak 31., str. 18.).