title: predmet C-291/19: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 9. travnja 2019. uputila Curtea de Apel Brașov (Rumunjska) — SO protiv TP i drugih

text:
               22.7.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 246/9

      Zahtjev za prethodnu odluku koji je 9. travnja 2019. uputila Curtea de Apel Brașov (Rumunjska) — SO protiv TP i drugih
      (predmet C-291/19)
      (2019/C 246/09)
      Jezik postupka: rumunjski

         Sud koji je uputio zahtjev

      Curtea de Apel Brașov

         Stranke glavnog postupka

         Tužitelj: SO

         Tuženik: TP i drugi

         Prethodna pitanja

                  1.

                  Treba li mehanizam za suradnju i provjeru (CVM) uspostavljen Odlukom Komisije 2006/928/EZ od 13. prosinca 2006. smatrati aktom institucije Unije u smislu članka 267. UFEU-a, koji može biti podvrgnut tumačenju Suda Europske unije?

                  2.

                  Jesu li zahtjevi navedeni u izvješćima utvrđenima u okviru tog mehanizma obvezujući za Rumunjsku, posebno (ali ne samo) u pogledu potrebe provođenja zakonodavnih izmjena u skladu sa zaključcima CVM-a, s preporukama Venecijanske komisije i Skupine država protiv korupcije Vijeća Europe?

                  3.

                  Treba li članak 2. u vezi s člankom 4. stavkom 3. Ugovora o Europskoj uniji tumačiti na način da obveza države članice da poštuje načela vladavine prava također uključuje i potrebu da Rumunjska poštuje zahtjeve koji se nalažu u izvješćima utvrđenima u okviru mehanizma za suradnju i provjeru (CVM), uspostavljenog Odlukom Komisije 2006/928/EZ od 13. prosinca 2006 (1)?

                  4.

                  Protivi li se načelu neovisnosti sudova, propisanom u članku 19. stavku 1. drugom [podstavku] UEU-a i članku 47. Povelje Europske unije o temeljnim pravima, kako ga se tumači u sudskoj praksi Suda Europske unije (presuda velikog vijeća od 27. veljače 2018., Associação Sindical dos Juízes Portugueses, C-64/16, EU:C:2018:117), uspostava uprave za istraživanje kaznenih djela počinjenih unutar pravosudnog sustava, u okviru Državnog odvjetništva pri Înalta Curteu de Casație și Justiție (Vrhovni kasacijski sud), s obzirom na pravila o imenovanju/razrješenju državnih odvjetnika iz navedene uprave, na pravila o izvršavanju dužnosti u okviru te uprave kao i na način na koji se utvrđuje sposobnost, povezano s ograničenim brojem položaja u okviru te uprave?

                  5.

                  Protivi li se članku 47. [drugom stavku] Povelje Europske unije o temeljnim pravima o pravu na pravično suđenje razmatranjem predmeta u razumnom roku, uspostava uprave za istraživanje kaznenih djela počinjenih unutar pravosudnog sustava, u okviru Državnog odvjetništva pri Înalta Curteu de Casație și Justiție (Vrhovni kasacijski sud), s obzirom na način izvršavanja dužnosti u okviru te uprave i na način na koji se utvrđuje sposobnost, povezano s ograničenim brojem položaja u okviru te uprave?

         (1)  Odluka Komisije od 13. prosinca 2006. o uspostavi mehanizma za suradnju i provjeru napretka Rumunjske u ispunjavanju posebnih mjerila na području reforme pravosuđa i borbe protiv korupcije (SL 2006., L 354, str. 56.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 11., svezak 65., str. 53.)


title: predmet C-320/19: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 19. travnja 2019. uputio Verwaltungsgericht Berlin (Njemačka) — Ingredion Germany GmbH protiv Savezne Republike Njemačke

text:
               22.7.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 246/10

      Zahtjev za prethodnu odluku koji je 19. travnja 2019. uputio Verwaltungsgericht Berlin (Njemačka) — Ingredion Germany GmbH protiv Savezne Republike Njemačke
      (predmet C-320/19)
      (2019/C 246/10)
      Jezik postupka: njemački

         Sud koji je uputio zahtjev

      Verwaltungsgericht Berlin

         Stranke glavnog postupka

         Tužitelj: Ingredion Germany GmbH

         Tuženik: Savezna Republika Njemačka

         Prethodno pitanje

      Treba li članak 18. stavak 1. točku (c), stavak 2. drugi podstavak Odluke Komisije 2011/278/EU (1) u vezi s člankom 3. točkom (h) i člankom 10.a Direktive 2003/87/EZ (2) tumačiti na način da je za nove sudionike na tržištu relevantni faktor iskorištenja kapaciteta za razinu djelatnosti vezanu uz gorivo ograničen na vrijednost manju od 100 %?

         (1)  Odluka Komisije 2011/278/EU od 27. travnja 2011. o utvrđivanju prijelaznih propisa na razini Unije za usklađenu besplatnu dodjelu emisijskih jedinica na temelju članka 10.a Direktive 2003/87/EZ Europskog parlamenta i Vijeća (SL 2011., L 130, str. 1.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 15., svezak 29., str. 257.)

         (2)  Direktiva 2003/87/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 13. listopada 2003. o uspostavi sustava trgovanja emisijskim jedinicama stakleničkih plinova unutar Zajednice i o izmjeni Direktive Vijeća 96/61/EZ (SL 2003., L 275, str. 32.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 15., svezak 9., str. 28.)


title: predmet C-363/19: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 7. svibnja 2019. uputio Patent- and marknadsdomstolen (Švedska) — Konsumentombudsmannen protiv Mezina AB

text:
               22.7.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 246/11

      Zahtjev za prethodnu odluku koji je 7. svibnja 2019. uputio Patent- and marknadsdomstolen (Švedska) — Konsumentombudsmannen protiv Mezina AB
      (predmet C-363/19)
      (2019/C 246/11)
      Jezik postupka: švedski

         Sud koji je uputio zahtjev

      Patent- and marknadsdomstolen

         Stranke glavnog postupka

         Tužitelj: Konsumentombudsmannen

         Tuženik: Mezina AB

         Prethodna pitanja

                  1.

                  Kada nacionalni sud utvrđuje jesu li iznesene nedozvoljene zdravstvene tvrdnje u situaciji u kojoj te tvrdnje odgovaraju tvrdnji čije se odobrenje zahtijeva u skladu s člankom 13. stavkom 2. Uredbe br. 1924/2006 (1), ali u kojoj taj zahtjev nije još ni odobren ni odbijen, je li teret dokazivanja uređen člancima 5. i 6. u vezi s člankom 10. stavkom 1. i člankom 28. stavkom 5. Uredbe br. 1924/2006 ili se teret dokazivanja pak određuje na temelju nacionalnog prava?

                  2.

                  Ako na prvo pitanje treba odgovoriti na način da je teret dokazivanja uređen odredbama Uredbe br. 1924/2006, snosi li teret dokazivanja trgovac koji iznosi zdravstvenu tvrdnju ili tijelo koje od nacionalnog suda zahtijeva da trgovcu zabrani daljnje iznošenje te tvrdnje?

                  3.

                  U situaciji poput one opisane u prvom pitanju, jesu li dokazni zahtjevi, kada nacionalni sud utvrđuje jesu li iznesene nedozvoljene zdravstvene tvrdnje, uređeni člancima 5. i 6. u vezi s člankom 10. stavkom 1. i člankom 28. stavkom 5. Uredbe br. 1924/2006 ili se dokazni zahtjevi određuju na temelju nacionalnog prava?

                  4.

                  Ako na treće pitanje treba odgovoriti na način da su dokazni zahtjevi uređeni odredbama Uredbe br. 1924/2006, koje dokazne zahtjeve te odredbe predviđaju?

                  5.

                  Utječe li na odgovore na prva četiri pitanja činjenica da je Uredbu br. 1924/2006 (uključujući njezin članak 3. točku (a)) i Direktivu 2005/29 moguće zajedno primijeniti u postupku pred nacionalnim sudom?

         (1)  Uredba (EZ) br. 1924/2006 Europskog parlamenta i Vijeća od 20. prosinca 2006. o prehrambenim i zdravstvenim tvrdnjama koje se navode na hrani (SL 2006 L 404, str. 9.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 15., svezak 7., str. 172.).


title: predmet C-379/19: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 14. svibnja 2019. uputio Tribunalul Bihor (Rumunjska) — Kazneni postupak protiv IG, JH, KI, LJ

text:
               22.7.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 246/12

      Zahtjev za prethodnu odluku koji je 14. svibnja 2019. uputio Tribunalul Bihor (Rumunjska) — Kazneni postupak protiv IG, JH, KI, LJ
      (predmet C-379/19)
      (2019/C 246/12)
      Jezik postupka: rumunjski

         Sud koji je uputio zahtjev

      Tribunalul Bihor

         Stranke glavnog postupka

      IG, JH, KI, LJ

         Prethodna pitanja

                  1.

                  Jesu li mehanizam za suradnju i provjeru (CVM) uspostavljen Odlukom Komisije 2006/928/EZ od 13. prosinca 2006. (1) i zahtjevi koji se nalažu u izvješćima utvrđenima u okviru navedenog mehanizma obvezujući za Rumunjsku?

                  2.

                  Treba li članak 2. u vezi s člankom 4. stavkom 3. UEU-a tumačiti na način da je obveza Rumunjske da poštuje zahtjeve koji se nalažu u izvješćima utvrđenima u okviru mehanizma za suradnju i provjeru (CVM), uspostavljenog Odlukom Komisije 2006/928/EZ od 13. prosinca 2006., obuhvaćena obvezom države članice da poštuje načela vladavine prava, uključujući kad je riječ o suzdržavanju ustavnog suda, političko-pravosudnog tijela, od intervencije radi tumačenja zakona i određivanja konkretnog i obveznog načina njegove primjene od strane sudova, što je u isključivoj nadležnosti sudske vlasti, i radi donošenja novih zakonskih odredbi, što je u isključivoj nadležnosti zakonodavne vlasti? Nameće li pravo Unije isključenje učinaka odluke ustavnog suda te vrste? Protivi li se pravu Unije nacionalno pravno pravilo koje uređuje stegovnu odgovornost suca koji ne primjenjuje odluku Curțee Constituționale (Ustavni sud) u kontekstu postavljenog pitanja?

                  3.

                  Protivi li se načelu neovisnosti sudaca, propisanom u članku 19. stavku 1. drugom podstavku UEU-a i u članku 47. Povelje Europske unije o temeljnim pravima, kako ga se tumači u sudskoj praksi Suda Europske unije (presuda velikog vijeća od 27. veljače 2018., Associação Sindical dos Juízes Portugueses, C-64/16, EU:C:2018:117), to da odluke Curțee Constituționale (Ustavni sud) (Odluka br. 51 od 16. veljače 2016., Odluka br. 302 od 4. svibnja 2017. i Odluka br. 26 [od 16. siječnja 2019.]) nadomjeste nadležnosti sudaca i da posljedično kazneni postupak postane nepredvidljiv (retroaktivna primjena) te postane nemoguće protumačiti i primijeniti zakon na konkretan predmet? Protivi li se pravu Unije nacionalno pravno pravilo koje uređuje stegovnu odgovornost suca koji ne primjenjuje odluku Curțee Constituționale (Ustavni sud) u kontekstu postavljenog pitanja?

         (1)  Odluka Komisije od 13. prosinca 2006. o uspostavi mehanizma za suradnju i provjeru napretka Rumunjske u ispunjavanju posebnih mjerila na području reforme pravosuđa i borbe protiv korupcije (SL 2006., L 354, str. 56.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 11., svezak 65., str. 53.)


title: predmet C-389/19 P: Žalba koju je 20. svibnja 2019. podnijela Europska komisija protiv presude Općeg suda (peto vijeće) od 7. ožujka 2019. u predmetu T-837/16, Kraljevina Švedska protiv Europske komisije

text:
               22.7.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 246/13

      Žalba koju je 20. svibnja 2019. podnijela Europska komisija protiv presude Općeg suda (peto vijeće) od 7. ožujka 2019. u predmetu T-837/16, Kraljevina Švedska protiv Europske komisije
      (predmet C-389/19 P)
      (2019/C 246/13)
      Jezik postupka: švedski

         Stranke

         Žalitelj: Europska komisija (zastupnici: R. Lindenthal, K. Mifsud-Bonnici, G. Tolstoy, u svojstvu agenata)

         Druge stranke u postupku: Kraljevina Švedska
      Kraljevina Danska,
      Republika Finska,
      Europski parlament i
      Europska agencija za kemikalije

         Zahtjevi

                  —

                  Ukinuti presudu Općeg suda (peto vijeće) od 7. ožujka 2019. u predmetu T-837/16, Kraljevina Švedska/Europska komisija, odbiti prvostupanjsku tužbu i naložiti Kraljevini Švedskoj snošenje troškova ili, podredno,

                  —

                  vratiti predmet Općem sudu na ponovno odlučivanje i odgoditi donošenje odluke o troškovima prvostupanjskih i žalbenih postupaka, i

                  —

                  naložiti zadržavanje učinaka pobijane odluke na snazi.

         Žalbeni razlozi i glavni argumenti

      Žalba se odnosi na presudu Općeg suda (peto vijeće) od 7. ožujka 2019. u predmetu T-837/16. Opći je sud u toj presudi poništio Provedbenu odluku Komisije C(2016) 5644 final od 7. rujna 2016. o davanju autorizacije za određene upotrebe olovnog sulfokromata žutog i olovnog kromata molibdata sulfata crvenog i odbacio tvrdnju Komisije da su učinci odluke trebali ostati na snazi dok Komisija ne bude u mogućnosti preispitati prijavu za odobrenje.
      Komisija je u prilog osnovanosti svoje žalbe navela četiri razloga.
      Prvi žalbeni razlog: Opći je sud očito pogrešno primijenio pravo u odnosu na standard dokazivanja koji je primjenjiv u skladu s člankom 60. stavkom 4. u točkama presude koje se odnose na standard dokazivanja koji treba primijeniti pri analiziranju alternativa, a osobito u točkama 79., 81., 85., 86., 90. i 101.
      Drugi žalbeni razlog: Opći je sud u svojem obrazloženju, a osobito u točkama 86., 90. i 96. očito pogrešno primijenio pravo u smislu da je potpuno zanemario diskrecijske ovlasti Komisije da utvrdi graničnu vrijednost za tehničku i gospodarsku održivost u analizi alternativa iz članka 60. stavka 4. te je stoga primijenio pogrešni kriterij za sudski nadzor i utjecao na rasuđivanje Komisije o socijalnim, gospodarskim i tehničkim okolnostima.
      Treći žalbeni razlog: Opći je sud u točkama 86., 97. i 98. očito pogrešno primijenio pravo u odnosu na pobijanu odluku, kao prvo zato jer nije uzeo u obzir činjenicu da nije bilo autorizacije za upotrebu u kojoj nisu nužne karakteristike pigmenta olova u odnosu na tehničku izvedbu i, kao drugo, zato što je opisivao uvjete iz pobijane odluke na način da prikazuju da nije ispunjen uvjet koji se odnosi na analizu alternativa iz članka 60. stavka 4.
      Četvrti žalbeni razlog: Druga točka izreke u kojoj je Opći sud naložio da se učinci pobijane odluke neće održati temelji se na očito pogrešnoj primjeni prava u točki 112. presude.


title: predmet T-161/16: Rješenje Općeg suda od 22. svibnja 2019. — Puma protiv EUIPO-a — CMS (CMS Italy) („Žig Europske unije — Postupak povodom prigovora — Međunarodna registracija u kojoj je naznačena Europska unija — Figurativni žig CMS Italy — Raniji figurativni međunarodni žigovi koji prikazuju mačku koja skače ulijevo — Relativni razlozi odbijanja — Ugled ranijih žigova — Članak 8. stavak 5. Uredbe (EZ) br. 207/2009 (koji je postao članak 8. stavak 5. Uredbe (EU) 2017/1001) — Dokaz ugleda — Ranije odluke EUIPO-a u kojima je utvrđen ugled ranijih žigova — Uzimanje u obzir tih odluka — Obveza obrazlaganja — Načelo dobre uprave”)

text:
               22.7.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 246/21

      Rješenje Općeg suda od 22. svibnja 2019. — Puma protiv EUIPO-a — CMS (CMS Italy)
      (predmet T-161/16) (1)

      („Žig Europske unije - Postupak povodom prigovora - Međunarodna registracija u kojoj je naznačena Europska unija - Figurativni žig CMS Italy - Raniji figurativni međunarodni žigovi koji prikazuju mačku koja skače ulijevo - Relativni razlozi odbijanja - Ugled ranijih žigova - Članak 8. stavak 5. Uredbe (EZ) br. 207/2009 (koji je postao članak 8. stavak 5. Uredbe (EU) 2017/1001) - Dokaz ugleda - Ranije odluke EUIPO-a u kojima je utvrđen ugled ranijih žigova - Uzimanje u obzir tih odluka - Obveza obrazlaganja - Načelo dobre uprave”)
      (2019/C 246/21)
      Jezik postupka: engleski

         Stranke

         Tužitelj: Puma SE (Herzogenaurach, Njemačka) (zastupnik: P. González-Bueno Catalán de Ocón, odvjetnik)

         Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (zastupnik: D. Walicka, u svojstvu agenta)

         Druga stranka u postupku pred žalbenim vijećem EUIPO-a, intervenijent u postupku pred Općim sudom: Costruzione Macchine Speciali Srl (CMS) (Alonte, Italija)

         Predmet

      Tužba podnesena protiv odluke drugog žalbenog vijeća EUIPO-a od 29. siječnja 2016. (predmet R 229/2015-2), koja se odnosi na postupak povodom prigovora između društava Puma i Costruzione Macchine Speciali (CMS).

         Izreka

                  1.

                     Poništava se odluka drugog žalbenog vijeća Ureda Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO) od 29. siječnja 2016. (predmet R 229/2015-2).

                  2.

                     EUIPO će, osim vlastitih, snositi i troškove društva Puma SE.

         (1)  SL C 222, 20. 6. 2016.


title: predmet C-628/17: Presuda Suda (peto vijeće) od 12. lipnja 2019. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Sąd Najwyższy — Poljska) — Prezes Urzędu Ochrony Konkurencji i Konsumentów protiv Orange Polska S.A. (Zahtjev za prethodnu odluku — Zaštita potrošača — Direktiva 2005/29/EZ — Nepoštena poslovna praksa poslovnog subjekta u odnosu prema potrošaču — Pojam „agresivna poslovna praksa” — Obveza potrošača da konačnu odluku o poslu donese u prisutnosti dostavljača koji mu uruči opće uvjete ugovora)

text:
               5.8.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 263/4

      Presuda Suda (peto vijeće) od 12. lipnja 2019. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Sąd Najwyższy — Poljska) — Prezes Urzędu Ochrony Konkurencji i Konsumentów protiv Orange Polska S.A.
      (predmet C-628/17) (1)

      (Zahtjev za prethodnu odluku - Zaštita potrošača - Direktiva 2005/29/EZ - Nepoštena poslovna praksa poslovnog subjekta u odnosu prema potrošaču - Pojam „agresivna poslovna praksa” - Obveza potrošača da konačnu odluku o poslu donese u prisutnosti dostavljača koji mu uruči opće uvjete ugovora)
      (2019/C 263/04)
      Jezik postupka: poljski

         Sud koji je uputio zahtjev

      Sąd Najwyższy

         Stranke glavnog postupka

         Tužitelj: Prezes Urzędu Ochrony Konkurencji i Konsumentów

         Tuženik: Orange Polska S.A.

         Izreka

      Članak 2. točku (j) te članke 8. i 9. Direktive 2005/29/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 11. svibnja 2005. o nepoštenoj poslovnoj praksi poslovnog subjekta u odnosu prema potrošaču na unutarnjem tržištu i o izmjeni Direktive Vijeća 84/450/EEZ, direktiva 97/7/EZ, 98/27/EZ i 2002/65/EZ Europskog parlamenta i Vijeća, kao i Uredbe (EZ) br. 2006/2004 Europskog parlamenta i Vijeća treba tumačiti na način da primjena od strane trgovca modela sklapanja odnosno izmjene ugovorâ o pružanju telekomunikacijskih usluga, poput onog iz glavnog postupka, u okviru kojeg potrošač mora donijeti konačnu odluku o poslu u prisutnosti dostavljača koji mu uruči model ugovora, a da se ne može neometano upoznati sa sadržajem potonjeg u trenutku prisutnosti tog dostavljača,

                  —

                  ne predstavlja agresivnu poslovnu praksu u svim okolnostima;

                  —

                  ne predstavlja agresivnu poslovnu praksu na temelju nedopuštenog utjecaja, samo zbog činjenice da potrošaču nisu unaprijed i na individualiziran način, među ostalim, na njegovu adresu elektroničke pošte ili adresu stanovanja, poslani svi modeli ugovorâ, ako je taj potrošač imao mogućnost da se prije posjeta dostavljača upozna s njihovim sadržajem, i

                  —

                  predstavlja agresivnu poslovnu praksu na temelju nedopuštenog utjecaja, među ostalim kada trgovac ili dostavljač poduzimaju nepoštene radnje kojima se vrši takav pritisak na potrošača da je njegova sloboda izbora u znatnoj mjeri narušena, poput radnji koje potrošaču uzrokuju nelagodu ili ga ometaju u prosudbi glede odluke o poslu koju mora donijeti.

         (1)  SL C 104, 19. 3. 2018.


title: predmet C-634/17: Presuda Suda (peto vijeće) od 23. svibnja 2019. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Verwaltungsgericht Oldenburg — Njemačka) — ReFood GmbH & Co. KG protiv Landwirtschaftskammer Niedersachsen (Zahtjev za prethodnu odluku — Okoliš — Pošiljke otpada unutar Europske unije — Uredba (EZ) br. 1013/2006 — Članak 1. stavak 3. točka (d) — Područje primjene — Uredba (EZ) br. 1069/2009 — Pošiljke nusproizvoda životinjskog podrijetla)

text:
               5.8.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 263/5

      Presuda Suda (peto vijeće) od 23. svibnja 2019. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Verwaltungsgericht Oldenburg — Njemačka) — ReFood GmbH & Co. KG protiv Landwirtschaftskammer Niedersachsen
      (predmet C-634/17) (1)

      (Zahtjev za prethodnu odluku - Okoliš - Pošiljke otpada unutar Europske unije - Uredba (EZ) br. 1013/2006 - Članak 1. stavak 3. točka (d) - Područje primjene - Uredba (EZ) br. 1069/2009 - Pošiljke nusproizvoda životinjskog podrijetla)
      (2019/C 263/05)
      Jezik postupka: njemački

         Sud koji je uputio zahtjev

      Verwaltungsgericht Oldenburg

         Stranke glavnog postupka

         Tužitelj: ReFood GmbH & Co. KG

         Tuženik: Landwirtschaftskammer Niedersachsen

         Izreka

      Članak 1. stavak 3. točku (d) Uredbe (EZ) br. 1013/2006 Europskog parlamenta i Vijeća od 14. lipnja 2006. o pošiljkama otpada treba tumačiti na način da su iz područja primjene te uredbe isključene pošiljke nusproizvoda životinjskog podrijetla obuhvaćene Uredbom (EZ) br. 1069/2009 Europskog parlamenta i Vijeća od 21. listopada 2009. o utvrđivanju zdravstvenih pravila za nusproizvode životinjskog podrijetla i od njih dobivene proizvode koji nisu namijenjeni prehrani ljudi te o stavljanju izvan snage Uredbe (EZ) br. 1774/2002 (Uredba o nusproizvodima životinjskog podrijetla), osim u slučajevima u kojima se potonjom uredbom izričito predviđa primjena Uredbe br. 1013/2006.

         (1)  SL C 52, 12. 2. 2018.


title: predmet C-646/17: Presuda Suda (prvo vijeće) od 13. lipnja 2019. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Sud u Brindisiju — Italija) — kazneni postupak protiv Gianluce Mora (Zahtjev za prethodnu odluku — Pravosudna suradnja u kaznenim stvarima — Direktiva 2012/13/EU — Pravo na informiranje u kaznenom postupku — Članak 6. stavak 4. — Pravo na informiranje o optužbama — Informiranje o svakoj promjeni u pruženim informacijama kada je ono potrebno radi osiguranja pravičnosti postupka — Izmjena pravne kvalifikacije činjenica koje su predmet optužnice — Nemogućnost okrivljenika da tijekom rasprave podnese zahtjev za primjenu sporazumijevanja o kazni predviđenog nacionalnim pravom — Razlika u slučaju izmjene činjenica na kojima se temelji optužnica)

text:
               5.8.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 263/6

      Presuda Suda (prvo vijeće) od 13. lipnja 2019. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Sud u Brindisiju — Italija) — kazneni postupak protiv Gianluce Mora
      (predmet C-646/17) (1)

      (Zahtjev za prethodnu odluku - Pravosudna suradnja u kaznenim stvarima - Direktiva 2012/13/EU - Pravo na informiranje u kaznenom postupku - Članak 6. stavak 4. - Pravo na informiranje o optužbama - Informiranje o svakoj promjeni u pruženim informacijama kada je ono potrebno radi osiguranja pravičnosti postupka - Izmjena pravne kvalifikacije činjenica koje su predmet optužnice - Nemogućnost okrivljenika da tijekom rasprave podnese zahtjev za primjenu sporazumijevanja o kazni predviđenog nacionalnim pravom - Razlika u slučaju izmjene činjenica na kojima se temelji optužnica)
      (2019/C 263/06)
      Jezik postupka: talijanski

         Sud koji je uputio zahtjev

      Sud u Brindisiju

         Stranka glavnog kaznenog postupka

      Gianluca Moro

         Izreka

      Članak 6. stavak 4. Direktive 2012/13/EU Europskog parlamenta i Vijeća od 22. svibnja 2012. o pravu na informiranje u kaznenom postupku i članak 48. Povelje Europske unije o temeljnim pravima treba tumačiti na način da im se ne protivi nacionalni propis na temelju kojeg okrivljenik na raspravi može zahtijevati primjenu sporazumijevanja o kazni u slučaju izmjene činjenica na kojima se optužnica temelji, ali ne i u slučaju izmjene pravne kvalifikacije činjenica koje su predmet optužnice.

         (1)  SL C 52, 12. 2. 2018.


title: spojeni predmeti C-406/17 do C-408/17 i C-417/17: Rješenje Suda (deseto vijeće) od 14. svibnja 2019. (zahtjevi za prethodnu odluku koje je uputio Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio — Italija) — Acea Energia SpA (C-406/17), Green Network SpA (C-407/17), Enel Energia SpA (C-408/17) protiv Autorità Garante della Concorrenza e del Mercato, Autorità per l’Energia Elettrica, il Gas e il Sistema Idrico, Autorità per le Garanzie nelle Comunicazioni (C-406/17, C-407/18 i C-408/17), Hera Comm Srl (C-417/17) protiv Autorità Garante della Concorrenza e del Mercato, Autorità per l’Energia Elettrica, il Gas e il Sistema Idrico (Zahtjev za prethodnu odluku — Članak 99. Poslovnika Suda — Direktiva 2005/29/EZ — Nepoštena poslovna praksa poslovnog subjekta u odnosu prema potrošaču na unutarnjem tržištu — Direktiva 2009/72/EZ — Unutarnje tržište električne energije — Direktiva 2009/73/EZ — Unutarnje tržište prirodnog plina — Direktiva 2011/83/EU — Agresivna poslovna praksa — Sklapanje ugovora o isporuci električne energije i prirodnog plina koje potrošači nisu zatražili — Sklapanje ugovora o isporuci na daljinu ili izvan poslovnih prostorija povredom prava potrošača — Tijelo nadležno za sankcioniranje takvih praksi)

text:
               26.8.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 288/3

      Rješenje Suda (deseto vijeće) od 14. svibnja 2019. (zahtjevi za prethodnu odluku koje je uputio Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio — Italija) — Acea Energia SpA (C-406/17), Green Network SpA (C-407/17), Enel Energia SpA (C-408/17) protiv Autorità Garante della Concorrenza e del Mercato, Autorità per l’Energia Elettrica, il Gas e il Sistema Idrico, Autorità per le Garanzie nelle Comunicazioni (C-406/17, C-407/18 i C-408/17), Hera Comm Srl (C-417/17) protiv Autorità Garante della Concorrenza e del Mercato, Autorità per l’Energia Elettrica, il Gas e il Sistema Idrico
      (spojeni predmeti C-406/17 do C-408/17 i C-417/17) (1)

      (Zahtjev za prethodnu odluku - Članak 99. Poslovnika Suda - Direktiva 2005/29/EZ - Nepoštena poslovna praksa poslovnog subjekta u odnosu prema potrošaču na unutarnjem tržištu - Direktiva 2009/72/EZ - Unutarnje tržište električne energije - Direktiva 2009/73/EZ - Unutarnje tržište prirodnog plina - Direktiva 2011/83/EU - Agresivna poslovna praksa - Sklapanje ugovora o isporuci električne energije i prirodnog plina koje potrošači nisu zatražili - Sklapanje ugovora o isporuci na daljinu ili izvan poslovnih prostorija povredom prava potrošača - Tijelo nadležno za sankcioniranje takvih praksi)
      (2019/C 288/03)
      Jezik postupka: talijanski

         Sud koji je uputio zahtjev

      Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio

         Stranke glavnog postupka

         Tužitelji: Acea Energia SpA (C-406/17), Green Network SpA (C-407/17), Enel Energia SpA (C-408/17), Hera Comm Srl (C-417/17)

         uz sudjelovanje: Adiconsum — Associazione Difesa Consumatori e Ambiente, Movimento Consumatori, Federconsumatori, Gianluca Salvati, Associazione Codici — Centro per i Diritti del Cittadino, Coordinamento delle associazioni per la difesa dell’ambiente e la tutela dei diritti di utenti e consumatori (Codacons), Tutela Noi Consumatori, Movimento Difesa del Cittadino (C-406/17 do C-408/17)

         Tuženici: Autorità Garante della Concorrenza e del Mercato, Autorità per l’Energia Elettrica, il Gas e il Sistema Idrico, Autorità per le Garanzie nelle Comunicazioni (C-406/17 do C-408/17), Autorità Garante della Concorrenza e del Mercato, Autorità per l’Energia Elettrica, il Gas e il Sistema Idrico (C-4174/17)

         uz sudjelovanje: Federconsumatori (C-417/17)

         Izreka

      Članak 3. stavak 4. Direktive 2005/29/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 11. svibnja 2005. o nepoštenoj poslovnoj praksi poslovnog subjekta u odnosu prema potrošaču na unutarnjem tržištu i o izmjeni Direktive Vijeća 84/450/EEZ, direktiva 97/7/EZ, 98/27/EZ i 2002/65/EZ Europskog parlamenta i Vijeća, kao i Uredbe (EZ) br. 2006/2004 Europskog parlamenta i Vijeća, te članak 3. stavak 2. Direktive 2011/83/EU Europskog parlamenta i Vijeća od 25. listopada 2011. o pravima potrošača, izmjeni Direktive Vijeća 93/13/EEZ i Direktive 1999/44/EZ Europskog parlamenta i Vijeća te o stavljanju izvan snage Direktive Vijeća 85/577/EEZ i Direktive 97/7/EZ Europskog parlamenta i Vijeća, treba tumačiti na način da im se ne protivi nacionalni propis na temelju kojeg se ponašanja, poput onih o kojima je riječ u glavnome postupku, koja se sastoje od sklapanja ugovora o isporuci koje potrošači nisu zatražili odnosno sklapanja ugovora na daljinu i izvan poslovnih prostorija, trebaju ocijeniti u odnosu na odgovarajuće odredbe direktiva 2005/29 i 2011/83, s posljedicom da, prema tom nacionalnom propisu, sektorsko regulatorno tijelo u smislu Direktive 2009/72/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 13. srpnja 2009. o zajedničkim pravilima za unutarnje tržište električne energije i stavljanju izvan snage Direktive 2003/54/EZ i u smislu Direktive 2009/73/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 13. srpnja 2009. o zajedničkim pravilima za unutarnje tržište prirodnog plina i stavljanju izvan snage Direktive 2003/55/EZnije nadležno za sankcioniranje takvih ponašanja.

         (1)  SL C 338, 9.10.2017.


title: predmet T-108/15: Rješenje Općeg suda od 27. lipnja 2019. — Bundesverband Glasindustrie i dr. protiv Komisije („Državne potpore — Potpore dodijeljene pojedinim odredbama izmijenjenog njemačkog Zakona o obnovljivim izvorima energije — Poništenje pobijanog akta od strane Suda — Prestanak postojanja predmeta spora — Obustava postupka”)

text:
               2.9.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 295/31

      Rješenje Općeg suda od 27. lipnja 2019. — Bundesverband Glasindustrie i dr. protiv Komisije
      (predmet T-108/15) (1)

      („Državne potpore - Potpore dodijeljene pojedinim odredbama izmijenjenog njemačkog Zakona o obnovljivim izvorima energije - Poništenje pobijanog akta od strane Suda - Prestanak postojanja predmeta spora - Obustava postupka”)
      (2019/C 295/39)
      Jezik postupka: njemački

         Stranke

         Tužitelji: Bundesverband Glasindustrie (Düsseldorf, Njemačka) i 11 drugih tužitelja čija se imena nalaze u prilogu rješenju (zastupnici: U. Soltész, i C. von Köckritz, odvjetnici)

         Tuženik: Europska komisija (zastupnici: T. Maxian Rusche i R. Sauer, a zatim T. Maxian Rusche i K. Herrmann, agenti, uz asistenciju H. Wollmann, odvjetnika)

         Predmet

      Zahtjev na temelju članka 263. UFEU-a za poništenje Odluke Komisije (EU) 2015/1585 od 25. studenoga 2014., o programu potpore SA.33995 (2013/C) (ex 2013/NN) (koji je provela Njemačka radi potpore obnovljive električne energije i velikih potrošača) (SL 2015., L 250, str. 122.).

         Izreka

                  1.

                     Obustavlja se postupak povodom tužbe.

                  2.

                     Obustavlja se postupak povodom zahtjeva za intervenciju društva ArcelorMittal Hochfeld GmbH, pravnog sljednika društva ArcelorMittal Ruhrort GmbH, i društva P-D Glasseiden GmbH Oschatz.

                  3.

                     Europska komisija snosit će vlastite troškove i troškove društva Bundesverband Glasindustrie, te troškove drugih tužitelja čija se imena nalaze u prilogu.

                  4.

                     ArcelorMittal Hochfeld, pravni sljednik društva ArcelorMittal Ruhrort i P-D Glasseiden Oschatz snosit će vlastite troškove povezane sa zahtjevima za intervenciju.

         (1)  SL C 138, 27. 4. 2015.


title: predmet T-451/19: Tužba podnesena 3. srpnja 2019. — Gemelli protiv Parlamenta

text:
               2.9.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 295/68

      Tužba podnesena 3. srpnja 2019. — Gemelli protiv Parlamenta
      (predmet T-451/19)
      (2019/C 295/89)
      Jezik postupka: talijanski

         Stranke

         Tužitelj: Vitaliano Gemelli (Rim, Italija) (zastupnik: M. Merola, odvjetnik)

         Tuženik: Europski parlament

         Tužbeni zahtjev

      Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

                  —

                  utvrdi da je mjera o kojoj je obaviješten putem pobijane obavijesti, kojom je Europski parlament ponovno odredio njegova prava na starosnu mirovinu i naložio povrat iznosa isplaćenog na temelju prethodnog izračuna mirovine, nepostojeća ili je poništi u cijelosti;

                  —

                  naloži Europskom parlamentu povrat svih neopravdano zadržanih iznosa uvećanih za zakonske kamate od dana zadržavanja do isplate kao i da postupi po presudi koja će se donijeti te poduzme sve potrebne korake, radnje ili mjere kako bi zajamčio trenutačnu i potpunu uspostavu prvotnog iznosa mirovinskog davanja;

                  —

                  naloži Europskom parlamentu snošenje troškova postupka.

         Tužbeni razlozi i glavni argumenti

      Tužbeni razlozi i glavni argumenti su slični onima istaknutima u predmetu T-389/19, Coppo Gavazzi/Parlament.


title: predmet T-512/19: Tužba podnesena 18. srpnja 2019. — Del Valle Ruiz i dr. protiv SRB-a

text:
               2.9.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 295/87

      Tužba podnesena 18. srpnja 2019. — Del Valle Ruiz i dr. protiv SRB-a
      (predmet T-512/19)
      (2019/C 295/113)
      Jezik postupka: španjolski

         Stranke

         Tužitelji: Antonio Del Valle Ruiz (Ciudad de México, Meksiko) i 36 drugih tužitelja (zastupnici: P. Rubio Escobar i B. Fernández García, odvjetnici)

         Tuženik: Jedinstveni sanacijski odbor

         Tužbeni zahtjev

      Tužitelji od Općeg suda zahtijevaju da:

                  —

                  poništi Odluku (SRB/CM01/ARES (2018) 3664981) Jedinstvenog sanacijskog odbora od 20. svibnja 2019. kojom je odlučeno da se neće izraditi izvješće o konačnom vrednovanju predviđeno člankom 20. stavkom 11. Uredbe (EU) 806/2014 u okviru sanacije Banco Popular i da se Jedinstvenom sanacijskom odboru posljedično naloži izrada tog konačnog izvješća o vrednovanju u skladu s primjenjivim zakonodavstvom.

                  —

                  također, da se na temelju članaka 133. i 134. Poslovnika Općeg suda, tuženiku i intervenijentima naloži potpuno ili djelomično snošenje troškova tužiteljâ.

         Tužbeni razlozi i glavni argumenti

      U prilog osnovanosti tužbe tužitelji ističu pet tužbenih razloga.

                  1.

                  Prvi tužbeni razlog, koji se temelji na nedostatnom obrazloženju akta i posljedično, na povredi članaka 41. i 47. Povelje Europske unije o temeljnim pravima (u daljnjem tekstu: Povelja).

                  2.

                  Drugi tužbeni razlog, koji se temelji na povredi članka 20. stavka 11. Uredbe (EU) 806/2014 (1), jer tuženik navodi da konačno izvješće o vrednovanju Banco Popular propisano tom odredbom neće biti izrađeno.

                  3.

                  Treći tužbeni razlog, koji se temelji na povredi načela dobre uprave iz članka 41. Povelje, jer je Jedinstveni sanacijski odbor odstupio od mišljenja neovisnog stručnjaka u pogledu potrebe da se izradi konačno izvješće o vrednovanju, a da pritom svoju odluku nije potkrijepio nikakvim znanstvenim ni ekonomskim argumentima.

                  4.

                  Četvrti tužbeni razlog, koji se temelji na povredi prava na djelotvoran pravni lijek i na nemogućnosti obrane te posljedično, na povredi članka 2. UFEU-a, članka 47. Povelje i članka 24. španjolskog Ustava.

                  5.

                  Peti tužbeni razlog, koji se temelji na povredi uvodne izjave 24. Uredbe (EU) 806/2014 i doktrine „Meroni”, s obzirom na to da tuženiku, s jedne strane, nije dodijeljena ovlast donošenja diskrecijske ocjene o tome treba li izdati konačno izvješće o vrednovanju i da je, s druge strane, donošenje odluke poput one koja se pobija ovom tužbom u svakom slučaju trebala nadzirati Europska komisija.

         (1)  Uredba (EU) br. 806/2014 Europskog parlamenta i Vijeća od 15. srpnja 2014. o utvrđivanju jedinstvenih pravila i jedinstvenog postupka za sanaciju kreditnih institucija i određenih investicijskih društava u okviru jedinstvenog sanacijskog mehanizma i jedinstvenog fonda za sanaciju te o izmjeni Uredbe (EU) br. 1093/2010 (SL 2014., L 225, str. 1. i ispravak SL 2015., L 101, str. 62.)


title: predmet T-526/19: Tužba podnesena 25. srpnja 2019. — Nord Stream 2 protiv Parlamenta i Vijeća

text:
               9.9.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 305/70

      Tužba podnesena 25. srpnja 2019. — Nord Stream 2 protiv Parlamenta i Vijeća
      (predmet T-526/19)
      (2019/C 305/80)
      Jezik postupka: engleski

         Stranke

         Tužitelj: Nord Stream 2 AG (Zug, Švicarska) (zastupnici: L. Van den Hende, J. Penz, odvjetnici i M. Schonberg, solicitor)

         Tuženici: Europski parlament i Vijeće Europske unije

         Tužbeni zahtjev

      Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

                  —

                  poništi u cijelosti Direktivu (EU) 2019/692 Europskog parlamenta i Vijeća od 17. travnja 2019.;

                  —

                  naloži tuženicima snošenje tužiteljevih troškova ovog postupka.

         Tužbeni razlozi i glavni argumenti

      U prilog osnovanosti tužbe tužitelj ističe šest tužbenih razloga.

                  1.

                  Prvi tužbeni razlog, koji se temelji na povredi općeg načela prava Unije o jednakom postupanju s obzirom na to da Direktiva o izmjeni ostavlja tužitelja bez izgleda za odstupanje od primjenjivanja pravila Direktive 2009/73/EZ (1), bez obzira na veličinu ulaganja nastalih na dan donošenja Direktive o izmjeni, pa čak i prije nego što je bila prvi put predložena, dok su svi drugi postojeći odobalni uvozni plinovodi prihvatljivi za odstupanje.

                  2.

                  Drugi tužbeni razlog, koji se temelji na povredi općeg načela prava Unije o proporcionalnosti s obzirom na to da Direktiva o izmjeni ne može postići svoje navedene ciljeve niti može, u bilo kojem slučaju, dati dovoljno značajan doprinos tim ciljevima koji nadmašuju terete koje nameće.

                  3.

                  Treći tužbeni razlog, koji se temelji na povredi općeg načela prava Unije o pravnoj sigurnosti s obzirom na to da Direktiva o izmjeni ne uključuje odgovarajuće prilagodbe u odnosu na osobitu situaciju tužitelja, već je naprotiv posebno osmišljena da negativno utječe na nju.

                  4.

                  Četvrti tužbeni razlog, koji se temelji na zlouporabi ovlasti s obzirom na to da je Direktiva o izmjeni donesena u svrhu različitu od onih za koje su joj dodijeljene ovlasti za donošenje.

                  5.

                  Peti tužbeni razlog, koji se temelji na bitnoj povredi postupka, s obzirom na to da je Direktiva o izmjeni bila donesena protivno zahtjevima koje nameću Protokol br. 1. UEU-a i UFEU-a o ulozi nacionalnih parlamenata u Europskoj uniji, Protokol br. 2. UEU-a i UFEU-a o primjeni načela supsidijarnosti i proporcionalnosti te Međuinstitucijski sporazum o boljoj izradi zakonodavstva.

                  6.

                  Šesti tužbeni razlog, koji se temelji na nenavođenju obrazloženja koje se zahtijeva u članku 296. UFEU-a.

         (1)  Direktiva 2009/73/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 13. srpnja 2009. o zajedničkim pravilima za unutarnje tržište prirodnog plina i stavljanju izvan snage Direktive 2003/55/EZ (SL 2009., L 211, str. 94.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 12., svezak 5., str. 39.)


title: predmet C-528/19: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 10. srpnja 2019. uputio Bundesfinanzhof (Njemačka) — F-AG protiv Finanzamt Y

text:
               30.9.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 328/25

      Zahtjev za prethodnu odluku koji je 10. srpnja 2019. uputio Bundesfinanzhof (Njemačka) — F-AG protiv Finanzamt Y
      (predmet C-528/19)
      (2019/C 328/27)
      Jezik postupka: njemački

         Sud koji je uputio zahtjev

      Bundesfinanzhof

         Stranke glavnog postupka

         Tužitelj: F-AG

         Tuženik: Finanzamt Y

         Prethodna pitanja

                  1.

                  Ima li u okolnostima poput onih u glavnom postupku, u kojem porezni obveznik u ime grada izvršava građevinske radove na općinskoj cesti, taj porezni obveznik, koji je od drugih poreznih obveznika primio usluge za izgradnju ceste prenesene na općinu, pravo na odbitak pretporeza u skladu s člankom 17. stavkom 2. točkom (a) Šeste direktive o porezu na dodanu vrijednost (1)?

                  2.

                  U slučaju potvrdnog odgovora na prvo pitanje: je li u okolnostima poput onih u glavnom postupku, u kojem porezni obveznik u ime grada izvršava građevinske radove na općinskoj cesti, riječ o isporuci robe uz naknadu u pogledu koje je dozvola za upravljanje kamenolomom protučinidba za isporuku ceste?

                  3.

                  U slučaju niječnog odgovora na drugo pitanje: je li u okolnostima poput onih u glavnom postupku, u kojem porezni obveznik u ime grada izvršava građevinske radove na općinskoj cesti, prijenos vlasništva nad cestom namijenjenoj javnosti na općinu, koji je izvršen bez naknade, u skladu s člankom 5. stavkom 6. Direktive Vijeća 77/388/EEZ od 17. svibnja 1977. o usklađivanju zakonodavstava država članica koja se odnose na poreze na promet, izjednačen s isporukom robe bez naknade iako prijenos služi u poduzetničke svrhe, kako bi se spriječilo neoporezivanje krajnje potrošnje općine?

         (1)  Šesta direktiva Vijeća 77/388/EEZ od 17. svibnja 1977. usklađivanju zakonodavstava država članica koja se odnose na poreze na promet — zajednički sustav poreza na dodanu vrijednost: jedinstvena osnovica za razrezivanje, (SL 1977., L 145, str. 1.)


title: predmet T-542/19: Tužba podnesena 5. kolovoza 2019. – FV protiv Vijeća

text:
               7.10.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 337/11

      Tužba podnesena 5. kolovoza 2019. – FV protiv Vijeća
      (predmet T-542/19)
      (2019/C 337/12)
      Jezik postupka: francuski

         Stranke

         Tužitelj: FV (zastupnik: É. Boigelot, odvjetnik)

         Tuženik: Vijeće Europske unije

         Tužbeni zahtjev

      Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

                  —

                  proglasi njezinu tužbu dopuštenom i osnovanom, i stoga:

                  —

                  poništi odluku od 3. svibnja 2019., koju je tužiteljici slijedećeg 6. svibnja dostavio g. [X] „Senior Legal Counsellor” u Vijeću, koju je donio g. [Y] kao tijelo nadležno za imenovanje, na temelju koje se „1. tužiteljica, rođena 25. ožujka 1956. [povjerljivo] (1), dužnosnik iz razreda AST 7, šalje na dopust u interesu službe u skladu s člankom 42.c Pravilnika o osoblju i može zahtijevati naknadu predviđenu navedenim člankom. 2. Ova odluka stupa na snagu 31. prosinca 2015.”;

                  —

                  naloži Vijeću da plati, s osnova naknade materijalne štete i štete za tužiteljičinu karijeru, podložno povećanju ili smanjenju tijekom postupka, iznos od 151 101,72 eura;

                  —

                  naloži Vijeću da plati, s osnova naknade štete zbog nematerijalne štete i povrede tužiteljevog ugleda podložno povećanju ili smanjenju tijekom postupka, iznos od 70 000 eura;

                  —

                  u svakom slučaju naloži tuženiku snošenje svih troškova, u skladu s člankom 134. stavkom 1. Poslovnika Općeg suda Europske unije.

         Tužbeni razlozi i glavni argumenti

      U prilog osnovanosti tužbe tužitelj ističe tri tužbena razloga.

                  1.

                  Prvi tužbeni razlog temelji se na povredi članka 266. UFEU-a te temeljnih i općih načela prava Unije uključujući, među ostalima, poštovanje legitimnih i opravdanih očekivanja, načela dobre uprave, dobre vjere i pravne sigurnosti, te poštovanje načela proporcionalnosti.
                  U tom pogledu, tužitelj smatra da je tijelo za imenovanje (u daljnjem tekstu: TI) na očigledno nepravilan način primijenilo i protumačilo spomenute odredbe i načela, ne poduzimajući mjere radi izvršenja presude o poništenju koju je Opći sud Europske unije donio 14. prosinca 2018., FV/Vijeće (T-750/16, EU:T:2018:972). Ocjenjuje također da je TI povrijedilo načelo koje nalaže tijelu da donese odluku koja nije neproporcionalna, odnosno koja je nužna za ostvarenje ciljeva, što pretpostavlja da sadržaj i oblik odluke budu razmjerni svrsi koja se želi ostvariti. Naposljetku, tužitelj ističe povredu svojeg legitimnog očekivanja da TI pravilno i detaljno izvrši prethodno citiranu presudu T-750/16, ne samo pravilno primjenjujući članak 266. UFEU-a, nego isto tako i bez retroaktivnog učinka.

                  2.

                  Drugi tužbeni razlog temelji se, s jedne strane, na tome da pobijana odluka krši uvjete iz članka 42.c Poslovnika i Obavijesti osoblju br. 71/15 od 23. listopada 2015., što je dovelo do povrede načela koje nalaže tijelu da odluku donese samo na temelju razloga koji su zakonom dopušteni, to jest relevantni, te koji nisu posljedica očigledne pogreške u ocjeni, pogreške koja se odnosi na činjenice ili pogreške koja se tiče prava i, s druge strane, na zlouporabi postupka.
                  U tom pogledu, tužiteljica smatra da TI, donoseći pobijanu odluku u tim okolnostima, očigledno nije na pravilan način primijenilo i protumačilo navedene poslovničke odredbe i obavijest osoblju, jer je temeljilo svoju odluku na činjenično i pravno netočnim razlozima. Tužiteljica ocjenjuje da Vijeće nije opravdalo interes službe u kojem je na nju primijenilo članak 42.c Pravilnika o osoblju, niti je utvrdilo stvarne organizacijske potrebe koje zahtijevaju stjecanje novih kompetencija koje ona ne može steći, osim što je TI očigledno stegovni postupak zamijenilo člankom 42.c.

                  3.

                  Treći tužbeni razlog temelji se na povredi dužnosti brižnog postupanja. U tom pogledu, tužiteljica smatra da TI, donoseći pobijanu odluku u tim okolnostima, nije poštovao uravnoteženost koja traži od institucije da uzme u razmatranje sve elemente koji mogu odrediti njezinu odluku, i da jednako tako vodi računa i o interesu službe i o interesu dužnosnika o kojem je riječ.

         (1)  Povjerljivi podaci su izostavljeni.


title: predmet C-672/19: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 10. rujna 2019. uputio Conseil du Contentieux des Étrangers (Belgija) – X protiv État belge

text:
               4.11.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 372/25

      Zahtjev za prethodnu odluku koji je 10. rujna 2019. uputio Conseil du Contentieux des Étrangers (Belgija) – X protiv État belge
      (predmet C-672/19)
      (2019/C 372/27)
      Jezik postupka: francuski

         Sud koji je uputio zahtjev

      Conseil du Contentieux des Étrangers

         Stranke glavnog postupka

         Žalitelj: X

         Druga stranka u postupku: État belge

                  1.

                  Treba li naznaka u članku 34. stavku 5. Direktive 2016/801 (1) u pogledu toga da se pravni lijek predviđen tim člankom podnosi „u skladu s nacionalnim pravom” tumačiti na način da je isključivo na nacionalnom zakonodavcu da odredi modalitete postupanja povodom tog pravnog lijeka a da pritom nacionalni sud nije dužan provjeriti jesu li ti modaliteti u skladu s pravom na djelotvoran pravni lijek u smislu članka 47. Povelje Europske unije o temeljnim pravima?

                  2.

                              (a)

                              Ako je odgovor na prvo pitanje negativan, treba li pravni lijek predviđen člankom 34. stavkom 5. Direktive 2016/801, kako bi bio djelotvoran u smislu članka 47. Povelje, uključivati mogućnost pristupa u svim slučajevima izvanrednom žalbenom postupku, koji se vodi u uvjetima iznimne hitnosti, ako dotična osoba dokaže da je postupala sa svom potrebnom dužnom pažnjom i da poštovanje rokova potrebnih za vođenje redovnog postupka može spriječiti odvijanje predmetnih studija?

                              (b)

                              Ako je odgovor na to pitanje negativan, nalaže li se jednak negativan odgovor kad činjenica da odluka nije donesena u brzom roku može dovesti do nepovratnog gubitka jedne studijske godine dotične osobe?

                  3.

                  Ako je odgovor na drugo pitanje pod (a) ili (b) pozitivan, je li nacionalni sud dužan dati prednost tumačenju zakona koje je u skladu sa svrhom Direktive 2016/801 kako bi se došlo do rješenja koje je u skladu s ciljem koji se tom direktivom nastoji postići, tako da u skladu s uvjetima iznimne hitnosti prihvati ispitati zahtjev za odgodu izvršenja odluke iz članka 20. te direktive, iako u pripremnim aktima zakona može biti navedeno da to nije bila zakonodavčeva namjera?

                  4.

                  Ako je odgovor na prvo pitanje negativan, nalaže li se državama članicama pravnim lijekom iz članka 34. stavka 5. Direktive 2016/801, kako bi bio u skladu s člankom 47. Povelje, da predvide da u određenim okolnostima sud može naložiti tijelu da izda vizu?

         (1)  Direktiva (EU) 2016/801 Europskog parlamenta i Vijeća od 11. svibnja 2016. o uvjetima ulaska i boravka državljana trećih zemalja u svrhu istraživanja, studija, osposobljavanja, volonterstva, razmjena učenika ili obrazovnih projekata, i obavljanja poslova au pair (SL 2016., L 132, str. 21.)


title: predmet C-680/19 P: Žalba koju je 12. rujna 2019. podnio Fulmen protiv presude Općeg suda (prvo vijeće) od 2. srpnja 2019. u predmetu T-405/15, Fulmen protiv Vijeća

text:
               4.11.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 372/26

      Žalba koju je 12. rujna 2019. podnio Fulmen protiv presude Općeg suda (prvo vijeće) od 2. srpnja 2019. u predmetu T-405/15, Fulmen protiv Vijeća
      (predmet C-680/19 P)
      (2019/C 372/28)
      Jezik postupka: francuski

         Stranke

         Žalitelj: Fulmen (zastupnici: A. Bahrami, N. Korogiannakis, odvjetnici)

         Druge stranke u postupku: Vijeće Europske unije, Europska komisija

         Zahtjev

      Kao prvo:

                  —

                  djelomično ukinuti pobijanu presudu;

                  —

                  konačno odlučiti o sporu;

                  —

                  naložiti Vijeću plaćanje iznosa od 6 456 507 eura Fulmenu na ime imovinske štete i 100 000 eura na ime neimovinske štete, uvećanih za zatezne kamate;

                  —

                  naložiti Vijeću snošenje svih troškova.

            Podredno:

                  —

                  djelomično ukinuti pobijanu presudu;

                  —

                  vratiti predmet Općem sudu na ponovno suđenje;

                  —

                  naložiti Vijeću snošenje svih troškova.

         Žalbeni razlozi i glavni argumenti

      Što se tiče imovinske štete, Opći sud je, kao prvo, počinio pogrešku koja se tiče prava, povrijedio načelo potpune naknade te uskratio člancima 340. stavku 2. UFEU-a kao i članku 41. stavku 3. Povelje o temeljnim pravima korisni učinak. Razina dokaza koju je Opći sud zahtijevao onemogućila bi svaku naknadu pretrpljene štete unatoč postojanju dovoljno teške i ozbiljne povrede prava Unije. Kao drugo, pobijana presuda sadržava pogrešku koja se tiče prava kao i proturječno obrazloženje. Kao treće, Opći sud je iskrivio dokaze i činjenice.
      Što se tiče neimovinske štete, pobijana presuda ne sadržava nikakve razloge o kriterijima koji su uzeti u obzir pri ocjeni ex aequo et bono iznosa naknade.


title: predmet C-681/19 P: Žalba koju je 12. rujna 2019. podnio Fereydoun Mahmoudian protiv presude Općeg suda (prvo vijeće) od 2. srpnja 2019. u predmetu T-406/15, Mahmoudian protiv Vijeća

text:
               4.11.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 372/27

      Žalba koju je 12. rujna 2019. podnio Fereydoun Mahmoudian protiv presude Općeg suda (prvo vijeće) od 2. srpnja 2019. u predmetu T-406/15, Mahmoudian protiv Vijeća
      (predmet C-681/19 P)
      (2019/C 372/29)
      Jezik postupka: francuski

         Stranke

         Žalitelj: Fereydoun Mahmoudian (zastupnici: A. Bahrami, N. Korogiannakis, odvjetnici)

         Druge stranke u postupku: Vijeće Europske unije, Europska komisija

         Zahtjev

      Kao prvo:

                  —

                  djelomično ukinuti pobijanu presudu;

                  —

                  konačno odlučiti o sporu;

                  —

                  naložiti Vijeću plaćanje iznosa od 966 581 eura žalitelju na ime imovinske štete i 500 000 eura na ime neimovinske štete uvećanih za zatezne kamate;

                  —

                  naložiti Vijeću snošenje svih troškova.

            Podredno:

                  —

                  djelomično ukinuti pobijanu presudu;

                  —

                  vratiti predmet Općem sudu na ponovno suđenje;

                  —

                  naložiti Vijeću snošenje svih troškova.

         Žalbeni razlozi i glavni argumenti

      Što se tiče imovinske štete, Opći sud je, kao prvo, počinio pogrešku koja se tiče prava, povrijedio načelo potpune naknade te uskratio člancima 340. stavku 2. UFEU-a kao i članku 41. stavku 3. Povelje o temeljnim pravima korisni učinak. Razina dokaza koju je Opći sud zahtijevao onemogućila bi svaku naknadu pretrpljene štete unatoč postojanju dovoljno teške i ozbiljne povrede prava Unije. Kao drugo, pobijana presuda sadržava pogrešku koja se tiče prava kao i proturječno obrazloženje. Kao treće, Opći sud je iskrivio dokaze i činjenice.
      Što se tiče neimovinske štete, pobijana presuda ne sadržava nikakve razloge o kriterijima koji su uzeti u obzir pri ocjeni ex aequo et bono iznosa naknade.


title: predmet C-688/19 P: Žalba koju je 18. rujna 2019. podnijela Savezna Republika Njemačka protiv presude Općeg suda (prvo vijeće) od 9. srpnja 2019. u predmetu T-53/18, Savezna Republika Njemačka protiv Europske komisije

text:
               4.11.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 372/28

      Žalba koju je 18. rujna 2019. podnijela Savezna Republika Njemačka protiv presude Općeg suda (prvo vijeće) od 9. srpnja 2019. u predmetu T-53/18, Savezna Republika Njemačka protiv Europske komisije
      (predmet C-688/19 P)
      (2019/C 372/30)
      Jezik postupka: njemački

         Stranke

         Žalitelj: Savezna Republika Njemačka (zastupnici: J. Möller, R. Kanitz uz asistenciju M. Winkelmüllera, F. van Schewicka, M. Kottmanna, odvjetnici)

         Druga stranka u postupku: Europska komisija

         Zahtjevi

      Žalitelj od Suda zahtijeva da:

                  —

                  ukine presudu Općeg suda od 9. srpnja 2019. u predmetu T-53/18, Njemačka/Komisija,

                  —

                  poništi Odluku Komisije (EU) 2017/1995 od 6. studenoga 2017. o zadržavanju u Službenom listu Europske unije upućivanja na usklađenu normu EN 13341:2005 + A1:2011 o nepomičnim termoplastičnim spremnicima za nadzemno skladištenje lož ulja za domaćinstvo, kerozinskog i dizelskog goriva u skladu s Uredbom (EU) br. 305/2011 Europskog parlamenta i Vijeća (1),

                  —

                  poništi Odluku Komisije (EU) 2017/1996 od 6. studenoga 2017. o zadržavanju u Službenom listu Europske unije upućivanja na usklađenu normu EN 12285:-2:2005 o čeličnim spremnicima izrađenima u radionici u skladu s Uredbom (EU) br. 305/2011 Europskog parlamenta i Vijeća (2),

                  —

                  podredno drugom i trećem zahtjevu, vrati predmet Općem sudu na ponovno odlučivanje,

                  —

                  naloži Komisiji snošenje troškova postupka.

         Žalbeni razlozi i glavni argumenti

      U prilog svojoj žalbi, žalitelj navodi sljedeća dva žalbena razloga:

                  Kao prvo, pobijanom presudom povređuje se članak 18. stavak 2. u vezi s člankom 17. stavkom 5. Uredbe br. 305/2011 (3). Opći sud nije uzeo u obzir da je Komisija na temelju tih odredbi bila ovlaštena pa čak i obvezna poduzeti jednu od mjera koje je predložila Savezna Republika Njemačka.

                  Kao drugo, pobijanom presudom povređuje se članak 18. stavak 2. u vezi s člankom 3. stavcima 1. i 2. i člankom 17. stavkom 3. Uredbe br. 305/2011. Opći sud nije uzeo u obzir da je Komisija na temelju tih odredbi bila obvezna ispitati ugrožava li se spornim pravnim pravilima ispunjenje temeljnih zahtjeva za građevine.

         (1)  SL 2017., L 288, str. 36.

         (2)  SL 2017., L 288, str. 39.

         (3)  Uredba (EU) br. 305/2011 Europskog parlamenta i Vijeća od 9. ožujka 2011. o utvrđivanju usklađenih uvjeta za stavljanje na tržište građevnih proizvoda i stavljanju izvan snage Direktive Vijeća 89/106/EEZ (SL 2011., L 88, str. 5.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 13., svezak 50., str. 113.)


title: predmet C-689/19 P: Žalba koju je 18. rujna 2019. podnio VodafoneZiggo Group BV protiv rješenja Općeg suda (prvo vijeće) od 9. srpnja 2019. u predmetu T-660/18: VodafoneZiggo Group BV protiv Komisije

text:
               4.11.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 372/29

      Žalba koju je 18. rujna 2019. podnio VodafoneZiggo Group BV protiv rješenja Općeg suda (prvo vijeće) od 9. srpnja 2019. u predmetu T-660/18: VodafoneZiggo Group BV protiv Komisije
      (predmet C-689/19 P)
      (2019/C 372/31)
      Jezik postupka: engleski

         Stranke

         Žalitelj: VodafoneZiggo Group BV (zastupnici: W. Knibbeler, A.A.J. Pliego Selie, B.A. Verheijen, advocaten)

         Druga stranka u postupku: Europska komisija

         Žalbeni zahtjev

      Žalitelj od Suda zahtijeva da:

                  —

                  ukine rješenje Općeg suda od 9. srpnja 2019. u predmetu T-660/18 (pobijano rješenje);

                  —

                  vrati predmet Općem sudu na ponovno odlučivanje;

                  —

                  naknadno odluči o troškovima ovog postupka.

         Žalbeni razlozi i glavni argumenti

      Prvi žalbeni razlog: pogreške koje se tiču prava u zaključku Općeg suda da Odluka Europske komisije C(2018) 5848 final (pobijana odluka) ne proizvodi obvezujuće pravne učinke.
      Prvi dio prvog žalbenog razloga: zahtjev da nacionalna regulatorna tijela „u najvećoj mogućoj mjeri uzmu u obzir” komentare Europske komisije, koji su doneseni s obzirom na članak 7. stavak 3. Direktive 2002/21/EZ (1), nameće tim tijelima obvezujuću pravnu obvezu.
      Drugi dio prvog žalbenog razloga: komentari koji su doneseni s obzirom na članak 7. stavak 3. Direktive 2002/21/EZ čine ovlaštenje, jer Europska komisija njima odlučuje zaključiti svoju istragu bez korištenja svojeg prava veta.
      Treći dio prvog žalbenog razloga: pobijana se odluka ne može smatrati pripremnim aktom jer je postupak kojeg Europska komisija slijedi odvojen i različit od nacionalnog postupka.
      Četvrti dio prvog žalbenog razloga: utvrđivanjem da je Komisijina uporaba riječi „odluka”„neprimjerena”, Opći sud prekoračuje svoju nadležnost sudskog nadzora.
      Peti dio prvog žalbenog razloga: izjava iz pobijanog rješenja da predmet pobijane odluke„nije relevantan” zahvaćena je nedostatkom obrazloženja.
      Drugi žalbeni razlog: pogreške koje se tiču postupka ne uzimanjem u obzir argumenata koji mogu bitno utjecati na ishod predmeta.
      Prvi dio drugog žalbenog razloga: u odnosu na argument da je prilika da BEREC iznese primjedbe bila onemogućena.
      Drugi dio drugog žalbenog razloga: u odnosu na argument da onemogućavanje prilike za saslušanje ne može biti ispravljeno drugim, nepovezanim prilikama za saslušanje.
      Treći žalbeni razlog: pogreške koje se tiču prava u zaključku Općeg suda da temeljna prava žalitelja ne bi bila povrijeđena. Žalitelj uživa temeljna prava na temelju članka 47. Povelje Europske unije o temeljnim pravima te se njegovi argumenti i dopuštenost moraju tumačiti u tom kontekstu. Usto, prethodni postupak ne može spriječiti povredu.

         (1)  Direktiva 2002/21/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 7. ožujka 2002. o zajedničkom regulatornom okviru za elektroničke komunikacijske mreže i usluge (Okvirna direktiva) (SL 2002., L 108, str. 33.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 13., svezak 49., str. 25.)


title: predmet C-694/19 P: Žalba koju su 18. rujna 2019. podnijeli Italmobiliare SpA i dr. protiv presude Općeg suda (sedmo vijeće) od 11. srpnja 2019. u predmetu T-523/15, Italmobiliare SpA i dr. protiv Komisije

text:
               4.11.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 372/30

      Žalba koju su 18. rujna 2019. podnijeli Italmobiliare SpA i dr. protiv presude Općeg suda (sedmo vijeće) od 11. srpnja 2019. u predmetu T-523/15, Italmobiliare SpA i dr. protiv Komisije
      (predmet C- 694/19 P)
      (2019/C 372/32)
      Jezik postupka: talijanski

         Stranke

         Žalitelji: Italmobiliare SpA, Sirap-Gema SpA, Sirap France SAS, Petruzalek GmbH, Petruzalek Kft., Petruzalek sro, Petruzalek sro (zastupnica: F. Moretti, odvjetnica)

         Druga stranka u postupku: Europska komisija

         Žalbeni zahtjev

      Žalitelji od Suda zahtijevaju da:

                  —

                  u cijelosti ili djelomično ukine presudu Općeg suda i, posljedično, poništi ili smanji sankcije izrečene žaliteljima, ili,

                  —

                  podredno, izvršavajući svoju neograničenu nadležnost ponovno odredi sankcije, sa svim posljedicama na valjanost Odluke.

            U svakom slučaju, naloži Komisiji snošenje troškova ovog postupka i prvostupanjskog postupka.

         Žalbeni razlozi i glavni argumenti

      U potporu žalbi, žalitelji navode četiri žalbena razloga.

         Prvi razlog: povreda članka 101. UFEU-a, pogrešna primjena ili neprimjenjivanje relevantnih načela sudske prakse u pogledu parental liability presumption, prekoračenja ovlasti, nedostatnog obrazloženje, povrede temeljnih prava od strane Općeg suda vezano za pripisivanje odgovornosti Italmobiliareu za navodnu nezakonitost. Žalitelji se posebno pozivaju na to da takva primjena presumpcije, u svakom slučaju, povređuje načela pravne sigurnosti, individualizacije kazne i pretpostavke nedužnosti iz članka 6. stavka 2. i članka 7. Europske konvencije za zaštitu ljudskih prava i temeljnih sloboda i članaka 48. i 49. Povelje Europske unije o temeljnim pravima, temeljno pravo na vlasništvo iz članka 1. Protokola Konvenciji, članak 14. Konvencije, kao i članke 17. i 21. Povelje iz Nice, kao i načela nediskriminacije i jednakog postupanja.

         Drugi razlog: povreda ili pogrešno tumačenje i primjena Leniency Noticea od strane Općeg suda; nezakonita dodjela povlastice imuniteta drugom poduzeću i postojanje izravnog interesa žalitelja za traženje njihova ukidanja.

         Treći razlog: povreda zakona i/ili bitna povreda postupka zbog kojih je Opći sud pogrešno smatrao sankcije proporcionalnima i prikladnima.

         Četvrti razlog: Žalitelji traže od Suda izvršavanje njegove neograničene nadležnosti na temelju članka 31. Uredbe 1/2003 (1) te ponovno određivanje sankcije sa svim posljedicama na Odluku.

         (1)  Uredbe Vijeća (EZ) br. 1/2003. od 16. prosinca 2002. o provedbi pravila o tržišnom natjecanju koja su propisana člancima 81. i 82. Ugovora o EZ-u (SL 2003., L 1, str. 1.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 8., svezak 1., str. 165. i ispravak SL 2016., L 173, str. 108.).


title: predmet T-568/19: Tužba podnesena 16. kolovoza 2019. – Micreos Food Safety protiv Komisije

text:
               4.11.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 372/32

      Tužba podnesena 16. kolovoza 2019. – Micreos Food Safety protiv Komisije
      (predmet T-568/19)
      (2019/C 372/33)
      Jezik postupka: engleski

         Stranke

         Tužitelj: Micreos Food Safety BV (Wageningen, Nizozemska) (zastupnik: S. Pappas, odvjetnik)

         Tuženik: Europska komisija

         Tužbeni zahtjev

      Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

                  —

                  poništi odluke glavnog direktora za zdravlje i sigurnost hrane od 17. lipnja 2019., koje čine jedinstvenu odluku kojom je Komisija: a) definitivno odustala od provođenja postupka komitologije u odnosu na svoj nacrt Uredbe koji „dopušta uporabu sredstva Listex™ P100 za smanjenje prisutnosti bakterije Listeria monocytogenes u proizvodima životinjskog podrijetla spremnim za konzumaciju” kao dekontaminanta na temelju Uredbe (EZ) 853/2004 (1); b) odbila ispitati uporabu sredstva Listex™ P100 kao nedekontaminirajuće pomoćne tvari u procesu proizvodnje, i; c) po prvi puta zabranila daljnje stavljanje sredstva Listex™ P100 na tržište kao pomoćne tvari u procesu proizvodnje hrane životinjskog podrijetla spremne za konzumaciju, koje je na tržištu od 2006.; i

                  —

                  naloži tuženiku snošenje vlastitih troškova i troškova tužitelja u ovom postupku.

         Tužbeni razlozi i glavni argumenti

      U prilog osnovanosti tužbe tužitelj ističe osam tužbenih razloga.

                  1.

                  Prvi tužbeni razlog, koji se temelji na tome da je pobijana odluka, u dijelu u kojem je odbijen zahtjev tužitelja za priznavanje sredstva Listex™ P100 kao dekontaminanta, donesena bez prethodnog glasanja u Stalnom odboru za bilje, životinje, hranu i hranu za životinje, suprotno članku 289. stavku 1. i članku 291. stavku 2. UFEU-a i člancima 5. i 6. Uredbe (EU) 182/2011 (2).

                  2.

                  Drugi tužbeni razlog, koji se temelji na tome da je pobijana odluka nezakonita jer je donesena na temelju političkih razmatranja unatoč činjenici da se radi o provedbenom aktu.

                  3.

                  Treći tužbeni razlog, koji se temelji na tome da je tumačenje članka 3. stavka 2. Uredbe (EZ) 853/2004 bilo pogrešno.

                  4.

                  Četvrti tužbeni razlog, koji se temelji na nedostatku obrazloženja i u svakom slučaju nezakonitom obrazloženju zbog nerazlikovanja dekontaminirajuće tvari i nedekontaminirajuće pomoćne tvari u procesu proizvodnje.

                  5.

                  Peti tužbeni razlog, u okviru kojeg se tvrdi da je propušteno savjetovati se sa Stalnim odborom za bilje, životinje, hranu i hranu za životinje u dijelu u kojem je tužitelj zatražio priznavanje sredstva Listex™ P100 kao nedekontaminirajuće pomoćne tvari u procesu proizvodnje.

                  6.

                  Šesti tužbeni razlog, koji se temelji na povredi članka 168. stavka 3. UFEU-a neosiguravanjem zaštite i prevencije od bakterije Listeria sredstvom Listex™ P100.

                  7.

                  Sedmi tužbeni razlog, koji se temelji na povredi članka 14. stavka 9. Uredbe (EZ) 178/2002 (3) i temeljne slobode slobodnog kretanja robe.

                  8.

                  Osmi tužbeni razlog, koji se temelji na povredi legitimnih očekivanja tužitelja s obzirom na to da je sredstvo Listex™ P100 bilo na tržištu od 2006. i da ga je EFSA 2016. proglasila sigurnim.

         (1)  Uredba (EZ) br. 853/2004 Europskog parlamenta i Vijeća od 29. travnja 2004. o utvrđivanju određenih higijenskih pravila za hranu životinjskog podrijetla (SL 2004., L 139, str. 55.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 3., svezak 11., str. 3.)

         (2)  Uredba (EZ) br. 182/2011 Europskog parlamenta i Vijeća od 16. veljače 2011. o utvrđivanju pravila i općih načela u vezi s mehanizmima nadzora država članica nad izvršavanjem provedbenih ovlasti Komisije (SL 2011., L 55, str. 13.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 1., svezak 5., str. 291. i ispravak SL 2016., L 6, str. 13.)

         (3)  Uredba (EZ) br. 178/2002 Europskog parlamenta i Vijeća od 28. siječnja 2002. o utvrđivanju općih načela i uvjeta zakona o hrani, osnivanju Europske agencije za sigurnost hrane te utvrđivanju postupaka u područjima sigurnosti hrane (SL 2002., L 31, str. 1.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 15., svezak 7., str. 91.)


title: predmet T-606/19: Tužba podnesena 5. rujna 2019. – Bartolomé Alvarado i Grupo Preciados Place protiv EUIPO-a – Alpargatas (ALPARGATUS PASOS ARTESANALES)

text:
               4.11.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 372/33

      Tužba podnesena 5. rujna 2019. – Bartolomé Alvarado i Grupo Preciados Place protiv EUIPO-a – Alpargatas (ALPARGATUS PASOS ARTESANALES)
      (predmet T-606/19)
      (2019/C 372/34)
      Jezik na kojem je tužba podnesena: španjolski

         Stranke

         Tužitelji: José Fernando Bartolomé Alvarado (Madrid, Španjolska) i Grupo Preciados Place, SL (Madrid) (zastupnik: P. García Remacha, odvjetnik)

         Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO)

         Druga stranka pred žalbenim vijećem: Alpargatas SA (São Paulo, Brazil)

         Podaci o postupku pred EUIPO-om

         Nositelj spornog žiga: tužitelj pred Općim sudom

         Sporni žig: figurativni žig ALPARGATUS PASOS ARTESANALES – žig Europske unije br. 14 750 624

         Postupak pred EUIPO-om: postupak za proglašavanje žiga ništavim

         Pobijana odluka: odluka prvog žalbenog vijeća EUIPO-a od 20. lipnja 2019. u predmetu R 1825/2018-1

         Tužbeni zahtjev

      Tužitelji od Općeg suda zahtijevaju da:

                  —

                  utvrdi da je tužba protiv odluke prvog žalbenog vijeća EUIPO-a od 20. lipnja 2019. koja je tužitelju dostavljena 5. srpnja 2019., podnesena pravodobno i u propisanom obliku; i nakon odgovarajućih postupovnih formalnosti, donese presudu kojom će prihvatiti ovu tužbu i posljedično, opozivom pobijane odluke, odbije sve zahtjeve društva ALPARGATAS S.A., održi na snazi registraciju žiga Europske unije br. 14750624, sa svim povezanim pravnim posljedicama.

         Tužbeni razlozi

                  —

                  Neusklađenost pobijane odluke i pravomoćnosti na koju se pozivaju tužitelji.

                  —

                  Neusklađenost ocjene koju je proveo Ured i sličnosti sukobljenih žigova.

                  —

                  Odlukom se monopolizira naziv „alpargata”, što je protivno sustavu žigova i kriteriju samog Ureda.

                  —

                  Nepostojanje vjerojatnosti dovođenja u vezu i dovođenja u zabludu.


title: predmet C-82/17 P: Presuda Suda (treće vijeće) od 12. rujna 2019. – TestBioTech eV, European Network of Scientists for Social and Environmental Responsibility eV, Sambucus eV protiv Europske komisije, Monsanto Europe, Monsanto Company, Ujedinjene Kraljevine Velike Britanije i Sjeverne Irske, Europske agencije za sigurnost hrane (EFSA) (Žalba – Okoliš – Genetski modificirani proizvodi – Odluka Komisije o odobravanju stavljanja na tržište proizvoda koji sadržavaju genetski modificiranu soju MON 87701 x MON 89788 – Uredba (EZ) br. 1367/2006 – Članak 10. stavak 1. – Zahtjev za interno preispitivanje odluke podnesen u skladu s odredbama koje se odnose na sudjelovanje javnosti u odlučivanju u pitanjima okoliša – Odbijanje zahtjeva)

text:
               11.11.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 383/6

      Presuda Suda (treće vijeće) od 12. rujna 2019. – TestBioTech eV, European Network of Scientists for Social and Environmental Responsibility eV, Sambucus eV protiv Europske komisije, Monsanto Europe, Monsanto Company, Ujedinjene Kraljevine Velike Britanije i Sjeverne Irske, Europske agencije za sigurnost hrane (EFSA)
      (predmet C-82/17 P) (1)

      (Žalba - Okoliš - Genetski modificirani proizvodi - Odluka Komisije o odobravanju stavljanja na tržište proizvoda koji sadržavaju genetski modificiranu soju MON 87701 x MON 89788 - Uredba (EZ) br. 1367/2006 - Članak 10. stavak 1. - Zahtjev za interno preispitivanje odluke podnesen u skladu s odredbama koje se odnose na sudjelovanje javnosti u odlučivanju u pitanjima okoliša - Odbijanje zahtjeva)
      (2019/C 383/04)
      Jezik postupka: engleski

         Stranke

         Žalitelji: TestBioTech eV, European Network of Scientists for Social and Environmental Responsibility eV, Sambucus eV (zastupnici: K. Smith QC, J. Stevenson, barrister)

         Druge stranke u postupku: Europska komisija (zastupnici: L. Flynn, G. Gattinara i C. Valero, agenti), Monsanto Europe, Monsanto Company (zastupnici: u početku M. Pittie, a zatim P. Honoré i A. Helfer, odvjetnici), Ujedinjena Kraljevina Velike Britanije i Sjeverne Irske, Europska agencija za sigurnost hrane (EFSA)

         Izreka

                  1.

                  Žalba se odbija.

                  2.

                  TestBioTech eV, European Network of Scientists for Social and Environmental Responsibility eV i Sambucus eV snose vlastite troškove, kao i troškove Europske komisije.

                  3.

                  Društva Monsanto Europe i Monsanto Company snosit će vlastite troškove.

         (1)  SL C 129, 24. 4. 2017.


title: predmet C-299/17: Presuda Suda (četvrto vijeće) od 12. rujna 2019. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Landgericht Berlin - Njemačka) – VG Media Gesellschaft zur Verwertung der Urheber- und Leistungsschutzrechte von Medienunternehmen mbH protiv Google LLC, pravnog sljednika Googlea Inc. (Zahtjev za prethodnu odluku – Industrijska politika – Usklađivanje zakonodavstava – Direktiva 98/34/EZ – Postupak pružanja informacija u području tehničkih standarda i propisa te pravila o uslugama informacijskog društva – Članak 1. točka 11. – Pojam „tehnički propis”)

text:
               11.11.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 383/7

      Presuda Suda (četvrto vijeće) od 12. rujna 2019. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Landgericht Berlin - Njemačka) – VG Media Gesellschaft zur Verwertung der Urheber- und Leistungsschutzrechte von Medienunternehmen mbH protiv Google LLC, pravnog sljednika Googlea Inc.
      (predmet C-299/17) (1)

      (Zahtjev za prethodnu odluku - Industrijska politika - Usklađivanje zakonodavstava - Direktiva 98/34/EZ - Postupak pružanja informacija u području tehničkih standarda i propisa te pravila o uslugama informacijskog društva - Članak 1. točka 11. - Pojam „tehnički propis”)
      (2019/C 383/05)
      Jezik postupka: njemački

         Sud koji je uputio zahtjev

      Landgericht Berlin

         Stranke glavnog postupka

         Tužitelj: VG Media Gesellschaft zur Verwertung der Urheber- und Leistungsschutzrechte von Medienunternehmen mbH

         Tuženik: Google LLC, pravni sljednik Googlea Inc.

         Izreka

      Članak 1. točku 11. Direktive 98/34/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 22. lipnja 1998. o utvrđivanju postupka pružanja informacija u području tehničkih standarda i propisa te pravila o uslugama informacijskog društva, kako je izmijenjena Direktivom 98/48/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 20. srpnja 1998., treba tumačiti na način da nacionalna odredba poput one o kojoj je riječ u glavnom postupku, kojom se samo komercijalnim operatorima tražilica i komercijalnim pružateljima usluga koji na istovrstan način uređuju sadržaj zabranjuje da na raspolaganje javnosti stavljaju novinske proizvode ili njihove dijelove (isključujući pojedinačne riječi ili vrlo kratke ulomke iz teksta), predstavlja „tehnički propis” u smislu te odredbe, a čiji se nacrt mora prethodno dostaviti Komisiji na temelju članka 8. stavka 1. prvog podstavka Direktive 98/34, kako je izmijenjena Direktivom 98/48.

         (1)  SL C 309, 18. 9. 2017.


title: predmet C-347/17: Presuda Suda (treće vijeće) od 12. rujna 2019. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Rechtbank Rotterdam - Nizozemska) – A, B, C, D, E, F, G protiv Staatssecretaris van Economische Zaken (Zahtjev za prethodnu odluku – Zaštita zdravlja – Higijenski paket – Uredba (EZ) br. 853/2004 – Uredba (EZ) br. 854/2004 – Higijena hrane životinjskog podrijetla – Meso peradi – Post mortem inspekcija trupova – Vidljiva kontaminacija trupa – Pristup nulte tolerancije)

text:
               11.11.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 383/7

      Presuda Suda (treće vijeće) od 12. rujna 2019. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Rechtbank Rotterdam - Nizozemska) – A, B, C, D, E, F, G protiv Staatssecretaris van Economische Zaken
      (predmet C-347/17) (1)

      (Zahtjev za prethodnu odluku - Zaštita zdravlja - Higijenski paket - Uredba (EZ) br. 853/2004 - Uredba (EZ) br. 854/2004 - Higijena hrane životinjskog podrijetla - Meso peradi - Post mortem inspekcija trupova - Vidljiva kontaminacija trupa - Pristup nulte tolerancije)
      (2019/C 383/06)
      Jezik postupka: nizozemski

         Sud koji je uputio zahtjev

      Rechtbank Rotterdam

         Stranke glavnog postupka

         Tužitelji: A, B, C, D, E, F, G

         Tuženik: Staatssecretaris van Economische Zaken

         Izreka

                  1.

                  Odjeljak II. poglavlje IV. točke 5. i 8. Priloga III. Uredbi (EZ) br. 853/2004 Europskog parlamenta i Vijeća od 29. travnja 2004. o utvrđivanju određenih higijenskih pravila za hranu životinjskog podrijetla treba tumačiti na način da pojam „kontaminacija” ne obuhvaća samo kontaminaciju fekalijama nego i kontaminaciju sadržajem volje i žučnog mjehura.

                  2.

                  Odjeljak II. poglavlje IV. točke 5. i 8. Priloga III. Uredbi br. 853/2004 treba tumačiti na način da vidljivi znakovi kontaminacije ne smiju ostati prisutni na trupu ptice nakon faze čišćenja i prije faze hlađenja.

                  3.

                  Odjeljak I. poglavlje II. dio D točku 1. Priloga I. Uredbi (EZ) br. 854/2004 Europskog parlamenta i Vijeća od 29. travnja 2004. o utvrđivanju posebnih pravila organizacije službenih kontrola proizvoda životinjskog podrijetla namijenjenih prehrani ljudi, kako je izmijenjena Provedbenom uredbom Komisije (EU) br. 739/2011 od 27. srpnja 2011., treba tumačiti na način da se ne protivi tomu da nadležno tijelo, u svrhu pregleda trupova peradi, potonje povuče s linije klanja i provede vanjski i unutarnji pregled tih trupova, prema potrebi podizanjem njihova masnog tkiva, pod uvjetom da taj pregled ne prekoračuje ono što je nužno za osiguranje učinkovitosti te kontrole, što treba provjeriti nacionalni sud.

         (1)  SL C 300, 11. 9. 2017.


title: spojeni predmeti C-447/17 i C-479/17 P: Presuda Suda (prvo vijeće) od 5. rujna 2019. – Europska unija koju zastupa Sud Europske unije protiv Guardian Europe Sàrl, Europska unija koju zastupa Europska komisija (C-447/17 P) i Guardian Europe Sàrl protiv Europske unije koju zastupa Sud Europske unije, Europske unije koju zastupa Europska komisija (C-479/17 P) (Žalba – Tužba za naknadu štete – Članak 340. drugi stavak UFEU-a – Prekomjerno trajanje postupka u okviru predmeta pred Općim sudom Europske unije – Naknada štete koju je žalitelj navodno pretrpio – Neprimjena pojma „jedinstveni poduzetnik” – Imovinska šteta – Troškovi bankarske garancije – Uzročna veza – Izgubljena dobit – Neimovinska šteta – Odgovornost Europske unije za štetu prouzročenu kršenjem prava Unije koja proizlazi iz odluke Općeg suda – Nepostojanje odgovornosti)

text:
               11.11.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 383/8

      Presuda Suda (prvo vijeće) od 5. rujna 2019. – Europska unija koju zastupa Sud Europske unije protiv Guardian Europe Sàrl, Europska unija koju zastupa Europska komisija (C-447/17 P) i Guardian Europe Sàrl protiv Europske unije koju zastupa Sud Europske unije, Europske unije koju zastupa Europska komisija (C-479/17 P)
      (spojeni predmeti C-447/17 i C-479/17 P) (1)

      (Žalba - Tužba za naknadu štete - Članak 340. drugi stavak UFEU-a - Prekomjerno trajanje postupka u okviru predmeta pred Općim sudom Europske unije - Naknada štete koju je žalitelj navodno pretrpio - Neprimjena pojma „jedinstveni poduzetnik” - Imovinska šteta - Troškovi bankarske garancije - Uzročna veza - Izgubljena dobit - Neimovinska šteta - Odgovornost Europske unije za štetu prouzročenu kršenjem prava Unije koja proizlazi iz odluke Općeg suda - Nepostojanje odgovornosti)
      (2019/C 383/07)
      Jezik postupka: engleski

         Stranke

         Predmet C-447/17 P

         Žalitelj: Europska unija koju zastupa Sud Europske unije (zastupnici: u početku J. Inghelram i K. Sawyer, zatim J. Inghelram, agenti)

         Druge stranke u postupku: Guardian Europe Sàrl (zastupnici: C. O’Daly, solicitor, i F. Louis, odvjetnik), Europska unija koju zastupa Europska komisija (zastupnici: N. Khan, A. Dawes i C. Urraca Caviedes, agenti)

         Predmet C-479/17 P

         Žalitelj: Guardian Europe Sàr (zastupnici: C. O’Daly, solicitor, i F. Louis, odvjetnik)

         Druge stranke u postupku: Europska unija koju zastupa Sud Europska unije (zastupnici: najprije J. Inghelram i K. Sawyer, zatim J. Inghelram, agenti), Europska unija koju zastupa Europska komisija (zastupnici: N. Khan, A. Dawes i C. Urraca Caviedes, agenti)

         Izreka

                  1.

                  Ukida se točka 1. izreke presude Općeg suda Europske unije od 7. lipnja 2017., Guardian Europe/Europska unija (T-673/15, EU:T:2017:377).

                  2.

                  Odbija se žalba koju je društvo Guardian Europe Sàrl podnijelo u predmetu C-479/17 P.

                  3.

                  Odbija se protužalba koju je Europska unija, koju zastupa Sud Europske unije, podnijela u predmetu C-479/17 P.

                  4.

                  Odbija se tužba za naknadu štete koju je podnijelo društvo Guardian Europe Sàrl u dijelu u kojem se traži naknada štete u iznosu od 936 000 eura s osnove navodne imovinske štete koja se sastoji od plaćanja troškova bankarske garancije nakon proteka razumnog roka za suđenje u okviru predmeta u kojem je donesena presuda od 27. rujna 2012., Guardian Industries i Guardian Europe/Komisija (T-82/08, EU:T:2012:494).

                  5.

                  Društvu Guardian Europe nalaže se da, osim vlastitih troškova, snosi ukupne troškove koje zahtijeva Europska unija, koju zastupaju Sud Europske unije i Europska komisija, kako u prvom stupnju tako i u okviru žalbe u predmetu C-447/17 P i u okviru žalbe u predmetu C-479/17 P.

                  6.

                  Europska unija, koju zastupa Sud Europske unije, snosit će, osim vlastitih troškova, ukupne troškove društva Guardian Europe Sàrl koje ono zahtijeva u okviru protužalbe u predmetu C-479/17 P.

         (1)  SL C 369, 30. 10. 2017.


title: spojeni predmeti C-612/17 i C-613/17: Presuda Suda (drugo vijeće) od 11. rujna 2019. (zahtjevi za prethodnu odluku koje je uputio Corte dei Conti - Italija) – Federazione Italiana Golf (FIG) protiv Istituto Nazionale di Statistica - ISTAT, Ministero dell'Economia e delle Finanze (C-612/17) i Federazione Italiana Sport Equestri (FISE) protiv Istituto Nazionale di Statistica (ISTAT) (C-613/17) (Zahtjev za prethodnu odluku – Uredba (EU) br. 549/2013 – Europski sustav nacionalnih i regionalnih računa u Europskoj uniji – Stavak 20.15. Priloga A – Nadzor koji Nacionalni olimpijski odbor provodi nad nacionalnim sportskim savezima osnovanima u obliku neprofitnih ustanova (NPU) – Druga rečenica stavka 20.15. Priloga A – Pojam „javno posredovanje u obliku općih odredbi primjenjivih na sve jedinice u okviru iste aktivnosti” – Doseg – Prva rečenica stavka 20.15. Priloga A – Pojam „sposobnost određivanja opće politike ili programa” NPU-a – Doseg – Stavak 2.39. točka (d), stavak 20.15. točka (d) i posljednja rečenica stavka 20309. točke (i) Priloga A – Uzimanje u obzir članarina koje članovi plaćaju NPU-u)

text:
               11.11.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 383/9

      Presuda Suda (drugo vijeće) od 11. rujna 2019. (zahtjevi za prethodnu odluku koje je uputio Corte dei Conti - Italija) – Federazione Italiana Golf (FIG) protiv Istituto Nazionale di Statistica - ISTAT, Ministero dell'Economia e delle Finanze (C-612/17) i Federazione Italiana Sport Equestri (FISE) protiv Istituto Nazionale di Statistica (ISTAT) (C-613/17)
      (spojeni predmeti C-612/17 i C-613/17) (1)

      (Zahtjev za prethodnu odluku - Uredba (EU) br. 549/2013 - Europski sustav nacionalnih i regionalnih računa u Europskoj uniji - Stavak 20.15. Priloga A - Nadzor koji Nacionalni olimpijski odbor provodi nad nacionalnim sportskim savezima osnovanima u obliku neprofitnih ustanova (NPU) - Druga rečenica stavka 20.15. Priloga A - Pojam „javno posredovanje u obliku općih odredbi primjenjivih na sve jedinice u okviru iste aktivnosti” - Doseg - Prva rečenica stavka 20.15. Priloga A - Pojam „sposobnost određivanja opće politike ili programa” NPU-a - Doseg - Stavak 2.39. točka (d), stavak 20.15. točka (d) i posljednja rečenica stavka 20309. točke (i) Priloga A - Uzimanje u obzir članarina koje članovi plaćaju NPU-u)
      (2019/C 383/08)
      Jezik postupka: talijanski

         Sud koji je uputio zahtjev

      Corte dei Conti

         Stranke glavnog postupka

         Tužitelji: Federazione Italiana Golf (FIG) (C-612/17), Federazione Italiana Sport Equestri (FISE) (C-613/17)

         Tuženici: Istituto Nazionale di Statistica - ISTAT, Ministero dell'Economia e delle Finanze (C-612/17), Istituto Nazionale di Statistica (ISTAT) (C-613/17)

         Izreka

                  1.

                  Pojam „javno posredovanje u obliku općih odredbi primjenjivih na sve jedinice u okviru iste aktivnosti” iz druge rečenice stavka 20.15. Priloga A Uredbi br. 549/2013 Europskog parlamenta i Vijeća od 21. svibnja 2013. o Europskom sustavu nacionalnih i regionalnih računa u Europskoj uniji treba tumačiti u smislu da je njime obuhvaćeno svako posredovanje jedinice javnog sektora kojim se utvrđuje ili primjenjuje propis kojim se sve jedinice u okviru dotične aktivnosti nastoji bez razlike i na jedinstven način podvrgnuti općim, širokim i apstraktnim pravilima ili općim smjernicama, a da se pritom takvim propisom ne može, zbog njegove prirode ili karaktera koji su osobito „pretjerani”, u smislu stavka 20 309. točke (h) Priloga A Uredbi br. 549/2013, zapravo određivati opća politika ili program jedinica u okviru dotične aktivnosti.

                  2.

                  Pojam „sposobnost određivanja opće politike ili programa” NPU-a, u smislu prve rečenice stavka 20.15. Priloga A Uredbi br. 549/2013, treba tumačiti kao sposobnost države da stalno i trajno vrši stvaran i bitan utjecaj na utvrđivanje i ostvarivanje NPU-ovih ciljeva, njegovih aktivnosti i vidova poslovanja kao i strateških usmjerenja i smjernica koje NPU namjerava slijediti u obavljanju svojih aktivnosti. U predmetima poput onih o kojima je riječ u glavnom postupku, na sudu koji je uputio zahtjev je da provjeri, s obzirom na pokazatelje nadzora iz stavka 2.39. točaka (a) do (e) i stavka 20.15. točaka (a) do (e) Priloga A Uredbi br. 549/2013, kao i s obzirom na odgovarajuće pokazatelje nadzora primjenjive na NPU-ove iz stavka 20 309. Priloga A toj uredbi, provodi li državno tijelo, poput nacionalnog olimpijskog odbora o kojemu je riječ u glavnom postupku, državni nadzor nad nacionalnim sportskim savezima osnovanima u obliku NPU-ova, poput onih o kojima je riječ u glavnom postupku, tako da u tu svrhu provede sveobuhvatnu ocjenu koja će se temeljiti na prosudbi, u skladu s posljednjom rečenicom stavka 2.39., petom do osmom rečenicom stavka 20.15. i stavkom 20 310. Priloga A navedenoj uredbi.

                  3.

                  Stavak 2.39. točku (d), stavak 20.15. točku (d) i posljednju rečenicu stavka 20 309. točke (i) Priloga A Uredbi br. 549/2013 treba tumačiti na način da se članarine koje plaćaju članovi NPU-a privatnog prava, poput nacionalnih sportskih saveza o kojima je riječ u glavnom postupku, moraju uzeti u obzir za potrebe provjere postojanja državnog nadzora. Takve članarine, neovisno o privatnom svojstvu njihovih dužnika i njihovoj pravnoj kvalifikaciji na temelju nacionalnog prava, u okviru pokazatelja nadzora koji se odnosi na stupanj financiranja iz stavka 2.39. točke (d) i stavka 20.15. točke (d) Priloga A toj uredbi mogu imati javni karakter kada se radi o obveznim doprinosima koji se, a da pritom nužno ne predstavljaju naknadu za stvarno korištenje usluga koje se pružaju, plaćaju u javnom interesu u korist nacionalnih sportskih saveza koji imaju monopol u sportskoj disciplini za koju su zaduženi, u tom smislu da je bavljenje sportom u njegovoj javnoj dimenziji u njihovoj isključivoj nadležnosti, pod uvjetom da ti savezi ne zadržavaju organizacijsku i proračunsku kontrolu u pogledu tih članarina, što je na nacionalnom sudu da provjeri. U slučaju da sud koji je uputio zahtjev dođe do zaključka da navedene članarine treba smatrati javnim doprinosima, taj će sud još morati provjeriti i je li, unatoč tomu što dotične nacionalne sportske saveze gotovo u cijelosti financira javni sektor, nadzor nad tim tokom financijskih sredstava dovoljno ograničavajuć da bi stvarno i bitno utjecao na opću politiku ili program navedenih saveza ili su potonje i dalje u mogućnosti određivati tu politiku odnosno taj program.

         (1)  SL C 22, 22. 1. 2018.


title: predmet C-676/17: Presuda Suda (četvrto vijeće) od 11. rujna 2019. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Curtea de Apel Ploiești - Rumunjska) – Oana Mădălina Călin protiv Direcția Regională a Finanțelor Publice Ploiești – Administrația Județeană a Finanțelor Publice Dâmbovița, Statul Român – Ministerul Finanțelor Publice, Administrația Fondului pentru Mediu („Zahtjev za prethodnu odluku – Načela prava Unije – Postupovna autonomija – Načela ekvivalentnosti i djelotvornosti – Načelo pravne sigurnosti – Pravomoćnost – Povrat poreza koje je država članica naplatila usuprotnosti s pravom Unije – Pravomoćna sudska odluka kojom se nalaže plaćanje poreza koji nije u skladu s pravom Unije – Zahtjev za reviziju takve sudske odluke – Rok za podnošenje tog zahtjeva”)

text:
               11.11.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 383/11

      Presuda Suda (četvrto vijeće) od 11. rujna 2019. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Curtea de Apel Ploiești - Rumunjska) – Oana Mădălina Călin protiv Direcția Regională a Finanțelor Publice Ploiești – Administrația Județeană a Finanțelor Publice Dâmbovița, Statul Român – Ministerul Finanțelor Publice, Administrația Fondului pentru Mediu
      (predmet C-676/17) (1)

      („Zahtjev za prethodnu odluku - Načela prava Unije - Postupovna autonomija - Načela ekvivalentnosti i djelotvornosti - Načelo pravne sigurnosti - Pravomoćnost - Povrat poreza koje je država članica naplatila usuprotnosti s pravom Unije - Pravomoćna sudska odluka kojom se nalaže plaćanje poreza koji nije u skladu s pravom Unije - Zahtjev za reviziju takve sudske odluke - Rok za podnošenje tog zahtjeva”)
      (2019/C 383/09)
      Jezik postupka: rumunjski

         Sud koji je uputio zahtjev

      Curtea de Apel Ploiești

         Stranke glavnog postupka

         Tužitelj: Oana Mădălina Călin

         Tuženici: Direcția Regională a Finanțelor Publice Ploiești – Administrația Județeană a Finanțelor Publice Dâmbovița, Statul Român – Ministerul Finanțelor Publice, Administrația Fondului pentru Mediu

         Izreka

                  1.

                  Pravo Unije, osobito načela ekvivalentnosti i djelotvornosti, valja tumačiti na način da mu se u načelu ne protivi nacionalna odredba, kako je protumačena u presudi nacionalnog suda, kojom se predviđa prekluzivni rok od mjesec dana za podnošenje zahtjeva za reviziju pravomoćne sudske odluke donesene protivno pravu Unije, koji teče od dostave odluke čija se revizija traži.

                  2.

                  Ipak, načelo djelotvornosti, tumačeno u vezi s načelom pravne sigurnosti, treba tumačiti na način da mu se protivi, u okolnostima poput onih u glavnom postupku, primjena od strane nacionalnog suda prekluzivnog roka od mjesec dana za podnošenje zahtjeva za reviziju pravomoćne sudske odluke ako u trenutku podnošenja tog zahtjeva za reviziju presuda kojom je uspostavljen navedeni rok još nije bila objavljena u Monitorul Oficial al României.

         (1)  SL C 63, 19. 2. 2018.


title: predmet C-683/17: Presuda Suda (treće vijeće) od 12. rujna 2019. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Supremo Tribunal de Justiça - Portugal) – Cofemel – Sociedade de Vestuário SA protiv G-Star Raw CV (Zahtjev za prethodnu odluku – Intelektualno i industrijsko vlasništvo – Autorsko pravo i srodna prava – Direktiva 2001/29/EZ – Članak 2. točka (a) – Pojam „djelo” – Autorskopravna zaštita djela – Pretpostavke – Odnos sa zaštitom dizajna – Direktiva 98/71/EZ – Uredba (EZ) br. 6/2002 – Dizajni odjeće)

text:
               11.11.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 383/12

      Presuda Suda (treće vijeće) od 12. rujna 2019. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Supremo Tribunal de Justiça - Portugal) – Cofemel – Sociedade de Vestuário SA protiv G-Star Raw CV
      (predmet C-683/17) (1)

      (Zahtjev za prethodnu odluku - Intelektualno i industrijsko vlasništvo - Autorsko pravo i srodna prava - Direktiva 2001/29/EZ - Članak 2. točka (a) - Pojam „djelo” - Autorskopravna zaštita djela - Pretpostavke - Odnos sa zaštitom dizajna - Direktiva 98/71/EZ - Uredba (EZ) br. 6/2002 - Dizajni odjeće)
      (2019/C 383/10)
      Jezik postupka: portugalski

         Sud koji je uputio zahtjev

      Supremo Tribunal de Justiça

         Stranke glavnog postupka

         Tužitelj: Cofemel – Sociedade de Vestuário SA

         Tuženik: G-Star Raw CV

         Izreka

      Članak 2. točku (a) Direktive 2001/29/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 22. svibnja 2001. o usklađivanju određenih aspekata autorskog i srodnih prava u informacijskom društvu treba tumačiti na način da se protivi tome da nacionalno zakonodavstvo dodijeli autorskopravnu zaštitu dizajnima kao što su dizajni odjeće o kojima je riječ u glavnom postupku s obrazloženjem da oni, osim uporabne funkcije, imaju s estetskog stajališta jedinstven i raspoznatljiv vizualni učinak.

         (1)  SL C 52, 12. 2. 2018.