title: Predmet T-472/16: Tužba podnesena 19. kolovoza 2016. – Marsh protiv EUIPO-a (LegalPro)

text:
               17.10.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 383/21

         Tužba podnesena 19. kolovoza 2016. – Marsh protiv EUIPO-a (LegalPro)
   (Predmet T-472/16)
   (2016/C 383/29)
   Jezik postupka: njemački

      Stranke

      Tužitelj: Marsh GmbH (Frankfurt na Majni, Njemačka) (zastupnik: W. Riegger, odvjetnik)

      Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO)

      Podaci o postupku pred EUIPO-om

      Predmetni sporni žig: verbalni žig Europske unije „LegalPro” – prijava za registraciju br. 13 954 177

      Pobijana odluka: odluka četvrtog žalbenog vijeća EUIPO-a od 17. lipnja 2016. u predmetu R 146/2016-4

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

               —

               poništi pobijanu odluku;

               —

               naloži EUIPO-u snošenje troškova postupka, uključujući troškove nastale u žalbenom postupku.

      Tužbeni razlozi

               —

               povreda članka 7. stavka 1. točke (c) Uredbe br. 207/2009;

               —

               povreda članka 7. stavka 1. točke (b) Uredbe br. 207/2009.


title: Predmet C-286/16: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 23. svibnja 2016. uputio Curtea de Apel Cluj (Rumunjska) – SC Exmitiani SRL protiv Direcția Generală Regională a Finanțelor Publice Cluj

text:
               16.8.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 296/20

         Zahtjev za prethodnu odluku koji je 23. svibnja 2016. uputio Curtea de Apel Cluj (Rumunjska) – SC Exmitiani SRL protiv Direcția Generală Regională a Finanțelor Publice Cluj
   (Predmet C-286/16)
   (2016/C 296/26)
   Jezik postupka: rumunjski

      Sud koji je uputio zahtjev

   Curtea de Apel Cluj

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelj: SC Exmitiani SRL

      Tuženik: Direcția Generală Regională a Finanțelor Publice Cluj

      Prethodna pitanja

               1.

               Podrazumijeva li načelo lojalne suradnje, u slučaju poput onog u glavnom postupku – u kojemu je pobijani upravni akt donesen prije pristupanja, ali je o prigovoru protiv takvog akta odlučeno odlukom poreznog tijela nakon pristupanja – da se nacionalno zakonodavstvo tumači u skladu s europskim direktivama koje se primjenjuju u području PDV-a (1)?

               2.

               Treba li, s obzirom na okolnosti u glavnom postupku, načelo pravne sigurnosti tumačiti na način da mu se protivi praksa poreznih tijela koja, na temelju istih činjeničnih okolnosti, dovodi da odluka koje se razlikuju od onih koje donose tijela nadležna za kazneni progon u odnosu na oslobođenje od plaćanja PDV-a za usluge koje su izravno povezane s međunarodnim prijevozom putnika?

               3.

               Treba li načelo lojalne suradnje tumačiti na način da mu se protive nacionalne odredbe kojima je predviđeno da se, u slučaju kada se u prigovoru protiv upravnog akta ne ističu razlozi koji se temelje na europskom pravu, takvi razlozi ne mogu više isticati pred sudom?

      (1)  Direktiva Vijeća 2006/112/EZ od 28. studenoga 2006. o zajedničkom sustavu poreza na dodanu vrijednost (SL 2006 L 347, str. 1.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 9., svezak 1., str. 120.)


title: Predmet T-451/15: Presuda Općeg suda od 7. rujna 2017. – AlzChem protiv Komisije („Pristup dokumentima — Uredba (EZ) br. 1049/2001 — Dokumenti vezani uz postupak nadzora državnih potpora — Uskraćivanje pristupa — Izuzeće koje se odnosi na zaštitu svrhe inspekcija, istraga i revizija — Obveza konkretnog i pojedinačnog ispitivanja — Prevladavajući javni interes”)

text:
               23.10.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 357/10

         Presuda Općeg suda od 7. rujna 2017. – AlzChem protiv Komisije
   (Predmet T-451/15) (1)

   ((„Pristup dokumentima - Uredba (EZ) br. 1049/2001 - Dokumenti vezani uz postupak nadzora državnih potpora - Uskraćivanje pristupa - Izuzeće koje se odnosi na zaštitu svrhe inspekcija, istraga i revizija - Obveza konkretnog i pojedinačnog ispitivanja - Prevladavajući javni interes”))
   (2017/C 357/12)
   Jezik postupka: engleski

      Stranke

      Tužitelj: AlzChem AG (Trostberg, Njemačka) (zastupnici: u početku A. Borsos i J. Guerrero Pérez, zatim A. Borsos, J. Guerrero Pérez i I. Georgiopoulos, odvjetnici)

      Tuženik: Europska komisija (zastupnici: A. Buchet, M. Konstantinidis i L. Armati, agenti)

      Predmet

   Zahtjev na temelju članka 263. UFEU-a kojim se traži poništenje Komisijine odluke od 26. svibnja 2015. kojom se tužitelju odbija pristup dokumentima vezanim uz postupak nadzora državnih potpora.

      Izreka

               1.

               Tužba se odbija.

               2.

               Nalaže se društvu AlzChem AG snošenje troškova.

      (1)  SL C 320, 28. 9. 2015.


title: Predmet C-410/12 P: Rješenje Suda (šesto vijeće) od 16. listopada 2013. — medi GmbH & Co. KG protiv Ureda za usklađivanje na unutarnjem tržištu (žigovi i dizajni) (Žalba — Žig zajednice — Prijava za registraciju verbalnog žiga Zajednice medi — Apsolutni razlog za odbijanje — Nepostojanje razlikovnog karaktera — Članak 7. stavak 1. točka (b) i stavak 2. Uredbe (EZ) br. 207/2009 — Iskrivljavanje smisla dokaza — Nepostojanje)

text:
               21.12.2013

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 377/3

         Rješenje Suda (šesto vijeće) od 16. listopada 2013. — medi GmbH & Co. KG protiv Ureda za usklađivanje na unutarnjem tržištu (žigovi i dizajni)
   (Predmet C-410/12 P) (1)

   (Žalba - Žig zajednice - Prijava za registraciju verbalnog žiga Zajednice medi - Apsolutni razlog za odbijanje - Nepostojanje razlikovnog karaktera - Članak 7. stavak 1. točka (b) i stavak 2. Uredbe (EZ) br. 207/2009 - Iskrivljavanje smisla dokaza - Nepostojanje)
   2013/C 377/04
   Jezik postupka: njemački

      Stranke

      Žalitelj: medi GmbH & Co. KG (zastupnik: D. Terheggen, Rechtsanwalt)

      Druga stranka u postupku: Ured za usklađivanje na unutarnjem tržištu (žigovi i dizajni) (zastupnik: G. Schneider, agent)

      Predmet

   Žalba protiv presude Općeg suda (šesto vijeće) od 12. srpnja 2012., medi/OHIM (T-470/09), kojom je Opći sud odbio tužbu protiv odluke četvrtog žalbenog vijeća OHIM-a od 1. listopada 2009. (predmet R 692/2008-4), u odnosu na prijavu za registraciju verbalnog znaka „medi” kao žiga Zajednice — Povreda članka 7. stavka 1. točke (b) Uredbe Vijeća (EZ) br. 207/2009 od 26. veljače 2009. o žigu Zajednice (SL L 78, str. 1.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 17., svezak 1., str. 226.) — Razlikovni karakter verbalnog znaka „medi”

      Izreka

               1.

               Žalba se odbija.

               2.

               Nalaže se medi GmbH & Co. KG snošenje troškova.

      (1)  SL C 331, 27.10.2012.


title: Predmet C-346/14: Presuda Suda (prvo vijeće) od 4. svibnja 2016. – Europska komisija protiv Republike Austrije (Povreda obveze države članice — Članak 4. stavak 3. UEU-a — Članak 288. UFEU-a — Direktiva 2000/60/EZ — Vodna politika Unije — Članak 4. stavak 1. — Sprečavanje pogoršanja stanja tijela površinske vode — Članak 4. stavak 7. — Odstupanje od zabrane pogoršanja — Prevladavajući javni interes — Odobrenje izgradnje hidroelektrane na rijeci Schwarze Sulm (Austrija) — Pogoršanje stanja voda)

text:
               4.7.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 243/8

         Presuda Suda (prvo vijeće) od 4. svibnja 2016. – Europska komisija protiv Republike Austrije
   (Predmet C-346/14) (1)

   ((Povreda obveze države članice - Članak 4. stavak 3. UEU-a - Članak 288. UFEU-a - Direktiva 2000/60/EZ - Vodna politika Unije - Članak 4. stavak 1. - Sprečavanje pogoršanja stanja tijela površinske vode - Članak 4. stavak 7. - Odstupanje od zabrane pogoršanja - Prevladavajući javni interes - Odobrenje izgradnje hidroelektrane na rijeci Schwarze Sulm (Austrija) - Pogoršanje stanja voda))
   (2016/C 243/05)
   Jezik postupka: njemački

      Stranke

      Tužitelj: Europska komisija (zastupnici): E. Manhaeve, C. Hermes i G. Wilms, agenti)

      Tuženik: Republika Austrija (zastupnik: C. Pesendorfer, agent)

      Intervenijent u potporu tuženiku: Češka Republika (zastupnici: M. Smolek, Z. Petzl i J. Vláčil, agenti)

      Izreka

               1.

               Tužba se odbija.

               2.

               Europskoj komisiji se nalaže snošenje troškova.

      (1)  SL C 361, 13. 10. 2014.


title: Predmet T-264/11 P: Presuda Općeg suda od 16. rujna 2013. — De Nicola protiv EIB-a ( „Žalba — Javna služba — Zaposlenici EIB-a — Ocjenjivanje — Napredovanje — Ocjenjivanje i napredovanje za 2007. godinu — Odluka žalbenog odbora — Uznemiravanje — Razumni rok — Zahtjev za ukidanje — Zahtjev za naknadu štete” )

text:
               26.10.2013

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 313/22

         Presuda Općeg suda od 16. rujna 2013. — De Nicola protiv EIB-a
   (Predmet T-264/11 P) (1)

   (Žalba - Javna služba - Zaposlenici EIB-a - Ocjenjivanje - Napredovanje - Ocjenjivanje i napredovanje za 2007. godinu - Odluka žalbenog odbora - Uznemiravanje - Razumni rok - Zahtjev za ukidanje - Zahtjev za naknadu štete)
   2013/C 313/41
   Jezik postupka: talijanski

      Stranke

      Žalitelj: Carlo De Nicola (Strassen, Luksemburg) (zastupnik: L. Isola, odvjetnik)

      Druga stranka u postupku: Europska investicijska banka (EIB) (zastupnici: T. Gilliamis i F. Martin, a zatim T. Gilliamis i G. Nuvoli, agenti, uz asistenciju A. Dal Ferroa, odvjetnika)

      Predmet

   Žalba protiv presude Službeničkog suda Europske unije (prvo vijeće) od 8. ožujka 2011., De Nicola/EIB (F-59/09, još neobjavljena u Recueil) radi njenog ukidanja.

      Izreka

               1.

               Presuda Službeničkog suda Europske unije (prvo vijeće) od 8. ožujka 2011., De Nicola/EIB (F-59/09) ukida se u dijelu u kojem odbija tužbeni zahtjev Carla De Nicole za ukidanje odluke žalbenog odbora Europske investicijske banke (EIB) te u dijelu u kojem odbija njegov tužbeni zahtjev za naknadu štete nastale zbog navodnog uznemiravanja tužitelja od strane EIB-a.

               2.

               U preostalom dijelu žalbenog zahtjeva žalba se odbija.

               3.

               Predmet se vraća na ponovno suđenje Službeničkom sudu.

               4.

               O troškovima će se odlučiti naknadno.

      (1)  SL C 211, 16.7.2011.


title: Predmet T-576/14: Tužba podnesena 28. srpnja 2014. – Larymnis LARKO protiv Komisije

text:
               10.11.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 395/53

      Tužba podnesena 28. srpnja 2014. – Larymnis LARKO protiv Komisije
      (Predmet T-576/14)
      (2014/C 395/66)
      Jezik postupka: grčki

         Stranke

         Tužitelj: Elliniki Metalleftiki kai Metallourgiki Larymnis LARKO A.E. (Kallithea Attikis, Grčka) (zastupnik: B. Koulouris, odvjetnik)

         Tuženik: Europska komisija

         Tužbeni zahtjev

      Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

                  —

                  poništi Odluku Komisije od 27. ožujka 2014. [SG-Greffe(2014) D/4621/28/03/2014] o prodaji određenih dijelova imovine dioničkog društva Geniki Metalleftiki kai Metallourgiki Anonimi Eteria NEA LARKO [NEA LARKO], broj SA.37954 (2013/N) (SL C 156, 23.5.2014.), upućenu Helenskoj Republici;

                  —

                  naloži Komisiji snošenje troškove postupka tužitelja.

         Tužbeni razlozi i glavni argumenti

      U prilog tužbe tužitelj ističe, prvo, da ima očiti pravni interes tražiti poništenje pobijane odluke pošto se ona na njega odnosi izravno i osobno te, drugo, iz toga izvodi tri tužbena razloga.

                  1.

                  Prvi tužbeni razlog temelji se na povredi članka 108. stavka 2. UFEU-a i članka 14. Uredbe br. 659/1999 (1). Tužitelj tvrdi da je Komisija pobijanim aktom zaključila da prodaja određenih dijelova imovine društva NEA LARKO koju je izvršila grčka država nije imala za posljedicu gospodarski kontinuitet između navedenog društva i jednog ili više vlasnika dijelova imovine koja se prodaje. Tužitelj prije svega osporava da dijelovi imovine koji se prodaju predstavljaju samo jedan zanemariv dio poslovanja društva NEA LARKO, budući da isti zapravo predstavljaju glavni dio njegovog poslovanja te pošto preostali dijelovi njegove imovine u osnovi imaju malen gospodarski značaj te ih kao takve nije moguće vrednovati. Primjerice, u pogon Larimna (čija prodaja je dio plana privatizacije) slijeva se cjelokupna rudarska proizvodnja pogonâ društva NEA LARKO u cijeloj Grčkoj, koja se onda prerađuje u tom pogonu. Drugo, pobijana odluka je također pogrešna u dijelu u kojem se zaključuje da dijelovi imovine će biti stavljeni na dražbu ne pripadaju društvu NEA LARKO nego grčkoj državi, s posljedicom da zapravo rudarski pogon Larimna, zajedno s drugim pogonima za rudarsku preradu i pomoćnim pogonima nikada neće prijeći u vlasništvo grčke države, nego će ostati u vlasništvu društva NEA LARKO čak i nakon mogućeg raskida ugovora o koncesiji rudarskih prava, pošto u potpunosti pripadaju potonjem društvu. Izravna posljedica navedenih tvrdnji je to da će navedenim društvom nastaviti upravljati novi vlasnik, zbog čega se potonji ne može osloboditi obveze plaćanja tužitelju iznosa koji mu duguje društvo NEA LARKO.

                  2.

                  Drugi tužbeni razlog temelji se na povredi članka 296. stavka 2. UFEU-a. Tužitelj tvrdi da pobijana odluka nije dovoljno obrazložena jer uopće nije razmotreno je li prijenos dijelova imovine o kojima je riječ, pri provedbi plana privatizacije koji Komisija uzima u obzir, narušio ili prijetio narušavanju tržišnog natjecanja. Također, Komisija nije istražila tržište proizvoda, odnosno nije čak definirala ni samo tržište niti industrijski sektor. Komisija se držala samo izjava grčke vlade bez da ih je ispitala kako bi trebalo. Ona u tom pogledu nije detaljnije ispitala ni mišljenja društva NEA LARKO, iako je to društvo izravno zainteresirano za odluku, kršeći na taj način njegova temeljna prava, prije svega pravo na jednako postupanje u odnosu na grčku vladu, legitimna očekivanja u odnosu na institucije Europske unije i pravo na saslušanje prije donošenja odluke koja ga se tiče.

                  3.

                  Treći tužbeni razlog temelji se na argumentu prema kojemu pobijana odluka sadrži proturječne navode koji ju čine neutemeljenom i nezakonitom. Tužitelj osobito tvrdi da je Komisija, unatoč tome što je u svojoj odluci navela da je cjelovito ispitala sve dijelove koji se prodaju, povezala raskid ugovora o koncesiji rudarskih prava, uključen u plan privatizacije, s istovremenom prodajom na dražbi i provedbom sort out plana, te da je slijedom toga dala velik značaj računovodstvenoj vrijednosti, zaključujući konačno da, pošto je odnos između dijelova koji se prodaju i onih koji ostaju, makar i pogrešan, s računovodstvenog gledišta 1 naprama 3, ne postoji kontinuitet gospodarskog poslovanja. Također, Komisija nije uopće obrazložila zbog čega je smatrala da ugovori o radu sa zaposlenima u društvu NEA LARKO nisu preneseni na stjecatelja, u osnovi kršeći acquis communautaire u tom pogledu.

         (1)  Uredba Vijeća (EZ) br. 659/1999 od 22. ožujka 1999. o utvrđivanju detaljnih pravila primjene članka 93. Ugovora o EZ-u (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 8., svezak 4., str. 16.)


title: Predmet C-605/13 P: Presuda Suda (veliko vijeće) od 21. travnja 2015. – Issam Anbouba protiv Vijeća Europske unije (Žalba — Zajednička vanjska i sigurnosna politika — Mjere ograničavanja protiv Sirijske Arapske Republike — Mjere protiv osoba i subjekata koji imaju koristi od režima — Dokaz osnovanosti uvrštavanja na popise — Skup indicija)

text:
               22.6.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 205/6

         Presuda Suda (veliko vijeće) od 21. travnja 2015. – Issam Anbouba protiv Vijeća Europske unije
   (Predmet C-605/13 P) (1)

   ((Žalba - Zajednička vanjska i sigurnosna politika - Mjere ograničavanja protiv Sirijske Arapske Republike - Mjere protiv osoba i subjekata koji imaju koristi od režima - Dokaz osnovanosti uvrštavanja na popise - Skup indicija))
   (2015/C 205/07)
   Jezik postupka: francuski

      Stranke

      Žalitelj: Issam Anbouba (zastupnici: M.-A. Bastin, J.-M. Salva i S. Orlandi, avocats)

      Druga stranka u postupku: Vijeće Europske unije (zastupnici: A. Vitro, R. Liudvinaviciute i M.-M. Joséphidès, agenti)

      Intervenijent u potporu tuženiku: Europska komisija (zastupnici: S. Pardo Quintillán i F. Castillo de la Torre, agenti)

      Izreka

               1.

               Žalba se odbija.

               2.

               Nalaže se Issamu Anboubi snošenje vlastitih troškova i troškova Vijeća Europske unije.

               3.

               Europska komisija snosi vlastite troškove.

      (1)  SL C 45, 15.2.2014.


title: Predmet T-527/09 RENV: Presuda Općeg suda od 14. travnja 2015. – Ayadi protiv Komisije („Vraćanje predmeta nakon ukidanja presude — Zajednička vanjska i sigurnosna politika — Mjere ograničavanja protiv određenih osoba i drugih subjekata povezanih s Osamom bin Ladenom, mrežom Al-Qaidom i talibanima — Uredba (EZ) br. 881/2002 — Zamrzavanje financijskih sredstava i gospodarskih izvora osobe uvrštene na popis koji je sastavilo tijelo Ujedinjenih naroda — Stavljanje imena te osobe na popis iz priloga I. Uredbi (EZ) br. 881/2002 — Tužba za poništenje — Temeljna prava — Pravo na obranu — Pravo na djelotvornu sudsku zaštitu — Pravo na poštovanje vlasništva”)

text:
               1.6.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 178/11

         Presuda Općeg suda od 14. travnja 2015. – Ayadi protiv Komisije
   (Predmet T-527/09 RENV) (1)

   ((„Vraćanje predmeta nakon ukidanja presude - Zajednička vanjska i sigurnosna politika - Mjere ograničavanja protiv određenih osoba i drugih subjekata povezanih s Osamom bin Ladenom, mrežom Al-Qaidom i talibanima - Uredba (EZ) br. 881/2002 - Zamrzavanje financijskih sredstava i gospodarskih izvora osobe uvrštene na popis koji je sastavilo tijelo Ujedinjenih naroda - Stavljanje imena te osobe na popis iz priloga I. Uredbi (EZ) br. 881/2002 - Tužba za poništenje - Temeljna prava - Pravo na obranu - Pravo na djelotvornu sudsku zaštitu - Pravo na poštovanje vlasništva”))
   (2015/C 178/12)
   Jezik postupka: engleski

      Stranke

      Tužitelj: Chafiq Ayadi (Dublin, Irska) (zastupnici: H. Miller, solicitor, P. Moser, QC, E. Grieves, barrister, i R. Graham, solicitor)

      Tuženik: Europska komisija (zastupnici: E. Paasivirta, T. Scharf i M. Konstantinidis, agenti)

      Intervenijent u potporu tuženiku: Irska (zastupnici: E. Creedon, agent, uz asistenciju E. Regana i N. Traveras, SC, a potom N. Travers); i Vijeće Europske unije (zastupnici: E. Finnegan i G. Étienne, agenti)

      Predmet

   Zahtjev za proglašenje ništavom Uredbe Komisije (EZ) br. 954/2009 od 13. listopada 2009. o 114. izmjeni Uredbe Vijeća (EZ) br. 881/2002 o određenim posebnim mjerama ograničavanja protiv određenih osoba i subjekata povezanih s Osamom bin Ladenom, mrežom Al-Qaidom i talibanima (SL L 269, str. 20.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 18., svezak 6., str. 134.), u dijelu u kojem se odnosi na tužitelja.

      Izreka

               1.

               Poništava se Uredba Komisije (EZ) br. 954/2009 od 13. listopada 2009. o 114. izmjeni Uredbe Vijeća (EZ) br. 881/2002 o određenim posebnim mjerama ograničavanja protiv određenih osoba i subjekata povezanih s Osamom bin Ladenom, mrežom Al-Qaidom i talibanima, u dijelu u kojem se odnosi na Chafiqa Ayadija.

               2.

               Nalaže se Europskoj komisiji da, pored vlastitih troškova, snosi troškove M. Ayadija u vezi s tužbom za poništenje kao i iznose koje je Opći sud predujmio u svrhu pravne pomoći.

               3.

               Irska i Vijeće Europske unije snosit će vlastite troškove.

      (1)  SL C 148, 5.6.2010.


title: Predmet C-644/13 P: Žalba koju je 5. prosinca 2013. podnio Villeroy i Boch protiv presude Općeg suda (četvrto vijeće) donesene 16. rujna 2013. u spojenim predmetima T-373/10, T-374/10, T-382/10 i T-402/10, Villeroy i Boch Austria i dr. protiv Komisije

text:
               15.2.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 45/24

         Žalba koju je 5. prosinca 2013. podnio Villeroy i Boch protiv presude Općeg suda (četvrto vijeće) donesene 16. rujna 2013. u spojenim predmetima T-373/10, T-374/10, T-382/10 i T-402/10, Villeroy i Boch Austria i dr. protiv Komisije
   (Predmet C-644/13 P)
   2014/C 45/41
   Jezik postupka: francuski

      Stranke

      Žalitelj: Villeroy i Boch (zastupnik: J. Philippe, odvjetnik)

      Druga stranka u postupku: Europska komisija

      Zahtjevi

               —

               Ukinuti u cijelosti presudu Općeg suda (četvrto vijeće) od 16. rujna 2013. u spojenim predmetima T-373/10, T-374/10, T-382/10 i T-402/10, u mjeri u kojoj se odbija tužbu žalitelja;

               —

               podredno, djelomično ukinuti presudu Općeg suda donesenu 16. rujna 2013.;

               —

               podredno, smanjiti kaznu nametnutu žalitelju u članku 2. pobijane odluke od 23. lipnja 2010.;

               —

               također podredno, vratiti predmet Općem sudu na ponovno suđenje;

               —

               naložiti drugoj stranci u postupku snošenje troškova postupka.

      Žalbeni razlozi i glavni argumenti

   Žalitelj navodi četiri žalbena razloga u prilog predmetnoj žalbi.
   Prvim žalbenim razlogom žalitelj ukazuje na kontradikciju u ocjeni dokaza Općeg suda u vezi sa svim činjenicama u Francuskoj. Opći sud je naime u pobijanoj presudi tri elementa dokaza ocijenio na suprotan, čak dijametralno protivan, način ocjeni istih elemenata dokaza koju je izvršio u usporednim spojenim predmetima T-379/10 i T-381/10, Sanitec, i T-380/10, Wabco protiv Ideal Standard-a, predmetima u kojima su tužitelji bili oslobođeni optužbi u vezi s Francuskom. Prema navodu žalitelja u predmetnoj žalbi, takva temeljna kontradikcija, koja se očituje u suprotnim zaključcima proizašlim iz istih elemenata dokaza, krši načelo jednakog postupanja, načelo in dubio pro reo i narušava također logičku i pravnu koherentnost presude Općeg suda.
   Drugim žalbenim razlogom žalitelj se žali da je Opći sud povrijedio pravo. Opći sud je naime umjetno objedinio akte koji su pravno različiti i činjenično neovisni kako bi ih kvalificirao kao složenu i trajnu povredu. Nadalje, Opći sud je propustio uzeti u obzir odsutnost bilo kakvog odnosa komplementarnosti između akata koje je međutim procijenio na objedinjeni način.
   Trećim žalbenim razlogom žalitelj kritizira stupanj nadzora koji je izvršio Opći sud, koji se ograničio samo na suženu kontrolu i, na taj način, nije u potpunosti iscrpio svoju nadležnost nadzora i ovlast revizije. Žalitelj iz toga zaključuje o postojanju povrede prava na pravično suđenje.
   Svojim četvrtim žalbenim razlogom žalitelj smatra da je nametnuta sankcija neproporcionalna.


title: Predmet T-211/15 P: Žalba koju je 27. travnja 2015. podnio Claudio Necci protiv rješenja Službeničkog suda od 25. ožujka 2015. u predmetu F-5/15, Necci protiv Komisije

text:
               22.6.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 205/38

         Žalba koju je 27. travnja 2015. podnio Claudio Necci protiv rješenja Službeničkog suda od 25. ožujka 2015. u predmetu F-5/15, Necci protiv Komisije
   (Predmet T-211/15 P)
   (2015/C 205/51)
   Jezik postupka: francuski

      Stranke

      Žalitelj: Claudio Necci (Auderghem, Belgija) (zastupnici: S. Orlandi i T. Martin, odvjetnici)

      Druga stranka u postupku: Europska komisija

      Žalbeni zahtjev

   Žalitelj od Općeg suda zahtijeva da:

               —

               ukine rješenje Službeničkog suda Europske unije od 25. ožujka 2015. u predmetu F-5/15 (Necci/Komisija);

               —

               vrati predmet na ponovno suđenje Službeničkom sudu Europske unije.

      Žalbeni razlozi i glavni argumenti

   U prilog osnovanosti žalbe žalitelj ističe dva žalbena razloga.

               1.

               Prvi žalbeni razlog temelji se na povredi prava na djelotvornu sudsku zaštitu, s obzirom da je Službenički sud Europske unije (u daljnjem tekstu: Službenički sud) odbacio tužbu za poništenje, koju je podnio žalitelj, zbog nedopuštenosti koju je pogrešno okarakterizirao kao „očitu”.

               2.

               Drugi žalbeni razlog temelji se na pogrešci koja se tiče prava koju je počinio Službenički sud time što je smatrao da je rok za podnošenje žalbe u smislu članka 90. Pravilnika o osoblju počeo teći računajući od primitka prijedloga za uračunavanje razdoblja mirovinskog staža, a ne od trenutka kad je član osoblja pristao na taj prijedlog.


title: Predmet T-448/17: Tužba podnesena 18. srpnja 2017. – Sevenfriday protiv EUIPO-a – Seven (SEVENFRIDAY)

text:
               11.9.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 300/35

         Tužba podnesena 18. srpnja 2017. – Sevenfriday protiv EUIPO-a – Seven (SEVENFRIDAY)
   (Predmet T-448/17)
   (2017/C 300/43)
   Jezik na kojem je tužba podnesena: engleski

      Stranke

      Tužitelj: Sevenfriday AG (Zürich, Švicarska) (zastupnici: M. Mostardini, F. Mellucci, S. Pallavicini i G. Bellomo, odvjetnici)

      Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO)

      Druga stranka pred žalbenim vijećem: Seven SpA (Leinì, Italija)

      Podaci o postupku pred EUIPO-om

      Podnositelj prijave: tužitelj

      Predmetni sporni žig: verbalni žig Europske unije ‘SEVENFRIDAY’ – prijava za registraciju br. 12 915 021

      Postupak pred EUIPO-om: postupak povodom prigovora

      Pobijana odluka: odluka drugog žalbenog vijeća EUIPO-a od 2. svibnja 2017. u predmetu R 2291/2016-2

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:
   poništi pobijanu odluku jer se njome odbija prigovor koji je društvo Sevenfriday AG podnijelo protiv odluke B2400482 od 7. listopada 2016. i slijedom toga naloži da se po prijavi br. 1105144 provede registracija žiga kao žiga Europske unije.

      Tužbeni razlog

               —

               Povreda članka 8. stavka 1. točke (b) Uredbe br. 207/2009


title: Predmet C-312/14: Presuda Suda (četvrto vijeće) od 3. prosinca 2015. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Ráckevei Járásbíróság – Mađarska) – Banif Plus Bank Zrt. protiv Márton Lantosa, Mártonné Lantos (Zahtjev za prethodnu odluku — Direktiva 2004/39/EZ — Članak 4. stavak 1. i članak 19. stavci 4., 5. i 9. — Tržišta financijskih instrumenata — Pojam „investicijske usluge i aktivnosti” — Odredbe kojima se jamči zaštita ulagatelja — Pravila o ponašanju za pružanje investicijskih usluga klijentima — Obveza procjene prikladnosti ili primjerenosti usluge koja se pruža — Ugovorne posljedice nepoštovanja te obveze — Ugovor o potrošačkom kreditu — Zajam izražen u stranoj valuti — Isplata i otplata zajma u nacionalnoj valuti — Ugovorne odredbe o tečaju)

text:
               1.2.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 38/6

         Presuda Suda (četvrto vijeće) od 3. prosinca 2015. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Ráckevei Járásbíróság – Mađarska) – Banif Plus Bank Zrt. protiv Márton Lantosa, Mártonné Lantos
   (Predmet C-312/14) (1)

   ((Zahtjev za prethodnu odluku - Direktiva 2004/39/EZ - Članak 4. stavak 1. i članak 19. stavci 4., 5. i 9. - Tržišta financijskih instrumenata - Pojam „investicijske usluge i aktivnosti” - Odredbe kojima se jamči zaštita ulagatelja - Pravila o ponašanju za pružanje investicijskih usluga klijentima - Obveza procjene prikladnosti ili primjerenosti usluge koja se pruža - Ugovorne posljedice nepoštovanja te obveze - Ugovor o potrošačkom kreditu - Zajam izražen u stranoj valuti - Isplata i otplata zajma u nacionalnoj valuti - Ugovorne odredbe o tečaju))
   (2016/C 038/07)
   Jezik postupka: mađarski

      Sud koji je uputio zahtjev

   Ráckevei Járásbíróság

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelj: Banif Plus Bank Zrt.

      Tuženici: Márton Lantos, Mártonné Lantos

      Izreka

   Članak 4. stavak 1. i 2. Direktive 2004/39/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 21. travnja 2004. o tržištima financijskih instrumenata te o izmjeni direktiva Vijeća 85/611/EEZ i 93/6/EEZ i Direktive 2000/12/EZ Europskog parlamenta i Vijeća te stavljanju izvan snage Direktive Vijeća 93/22/EEZ treba tumačiti na način da, pod uvjetom da to provjeri sud koji je uputio zahtjev, investicijske usluge ili aktivnosti u smislu te odredbe nisu određene tečajne transakcije koje provodi kreditna institucija na temelju ugovornih odredaba ugovora o zajmu izraženog u stranoj valuti, kao što je to onaj o kojem je riječ u glavnom postupku, a koje se sastoje od utvrđivanja iznosa zajma na temelju kupovnog tečaja strane valute primjenjivog prilikom isplate sredstava i od određivanja mjesečnih iznosa na temelju prodajnog tečaja te strane valute primjenjivog prilikom izračuna svakog mjesečnog obroka.

      (1)  SL C 303, 8. 9. 2014.


title: Predmet T-514/14: Tužba podnesena 9. srpnja 2014. – Hispavima protiv Komisije

text:
               8.9.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 303/49

         Tužba podnesena 9. srpnja 2014. – Hispavima protiv Komisije
   (Predmet T-514/14)
   2014/C 303/57
   Jezik postupka: španjolski

      Stranke

      Tužitelj: Hispavima, SL (Murcia, Španjolska) (zastupnici: A. Ward, A. Barba i J. Torrecilla, odvjetnici)

      Tuženik: Europska komisija

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

               —

               poništi pobijanu odluku na temelju članka 263. UFEU-a s obzirom da se u njoj utvrđuje postojanje državne potpore i nalaže povrat te potpore od ulagača gospodarskih interesnih udruženja (AIE-a);

               —

               podredno, prihvati izložene argumente i oduzme učinak nalogu za povrat navodnih potpora iz članka 4. stavka 1. in fine odluke jer je u suprotnosti s načelima pravne sigurnosti i legitimnih očekivanja s obzirom da se povrat nikako nije mogao zahtijevati prije objave odluke o pokretanju postupka od 21. rujna 2011. u Službenom listu Europske unije; osim toga, prizna postojanje zaštite legitimnih očekivanja onim gospodarskim interesnim udruženjima (AIE-ima) koja su ispunila objektivne uvjete za primjenu spornih poreznih povlastica prije objave odluke iz 2006. u Službenom listu Europske unije;

               —

               djelomično poništi članak 2. odluke i utvrdi da je metodologija određivanja navodne pogodnosti koju ulagači trebaju vratiti, predložena u točkama 263. do 269. odluke, koja bi trebala uključivati niz odbitaka koji nisu uzeti u obzir, protupravna;

               —

               utvrdi djelomično poništenje članka 4. stavka 1. odluke s obzirom da je Komisija očito prekoračila svoje ovlasti kada je u članku 4. stavku 1. odluke utvrdila ništavost ugovornih odredbi koje predviđaju naknadu štete u korist ulagača u slučaju da se utvrdi da porezne pogodnosti španjolskog sustava financijskog leasinga čine nezakonitu državnu potporu, i

               —

               naloži Europskoj komisiji snošenje troškova.

      Tužbeni razlozi i glavni argumenti

   Tužbeni razlozi i glavni argumenti slični su onima koji su navedeni u predmetima T-401/14, Duro Felguera/Komisija, T-700/13, Bankia/Komisija i T-500/14, Derivados del Flúor/Komisija.


title: Predmet T-514/12: Presuda Općeg suda od 23. siječnja 2014. — NCL protiv OHIM-a (NORWEGIAN BREAKAWAY) ( „Žig Zajednice — Prijava verbalnog žiga Zajednice NORWEGIAN BREAKAWAY — Apsolutni razlog za odbijanje — Opisni karakter — Nepostojanje opisnog karaktera — Članak 7. stavak 1. točke (b) i (c) Uredbe (EZ) br. 207/2009” )

text:
               8.3.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 71/19

      Presuda Općeg suda od 23. siječnja 2014. — NCL protiv OHIM-a (NORWEGIAN BREAKAWAY)
      (Predmet T-514/12) (1)

      (Žig Zajednice - Prijava verbalnog žiga Zajednice NORWEGIAN BREAKAWAY - Apsolutni razlog za odbijanje - Opisni karakter - Nepostojanje opisnog karaktera - Članak 7. stavak 1. točke (b) i (c) Uredbe (EZ) br. 207/2009)
      (2014/C 71/33)
      Jezik postupka: njemački

         Stranke

         Tužitelj: NCL Corporation Ltd (Miami, Florida, Sjedinjene Američke Države) (zastupnik: N. Grüger, odvjetnik)

         Tuženik: Ured za usklađivanje na unutarnjem tržištu (žigovi i dizajni) (zastupnik: A. Schifko, agent)

         Predmet

      Tužba podnesena protiv odluke četvrtog žalbenog vijeća OHIM-a od 12. rujna 2012. (predmet R 1017/2012-4) o prijavi za registraciju verbalnog znaka NORWEGIAN BREAKAWAY kao žiga Zajednice

         Izreka

                  1.

                  Tužba se odbija.

                  2.

                  NCL Corporation Ltd snosit će svoje troškove kao i troškove Ureda za usklađivanje na unutarnjem tržištu (žigovi i dizajni) (OHIM).

         (1)  SL C 26, 26.1.2013.


title: Predmet T-175/13: Rješenje Općeg suda od 28. travnja 2014. – Omega protiv OHIM-a – Omega Engineering (Ω OMEGA)

text:
               24.6.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 194/38

         Rješenje Općeg suda od 28. travnja 2014. – Omega protiv OHIM-a – Omega Engineering (Ω OMEGA)
   (Predmet T-175/13) (1)

   2014/C 194/53
   Jezik postupka: francuski
   Predsjednik drugog vijeća odredio je brisanje predmeta.

      (1)  SL C 147, 25.5.2013.


title: Predmet C-332/13: Zahtjev za prethodnu odluku koji je podnijela Kúria (Mađarska) 19. lipnja 2013. — Weigl Ferenc protiv Nemzeti Innovációs Hivatal

text:
               21.9.2013

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 274/2

         Zahtjev za prethodnu odluku koji je podnijela Kúria (Mađarska) 19. lipnja 2013. — Weigl Ferenc protiv Nemzeti Innovációs Hivatal
   (Predmet C-332/13)
   2013/C 274/05

   Predmetni postupak pokrenut je prije 1. srpnja 2013., datuma pristupanja Republike Hrvatske Europskoj uniji


title: Predmet T-471/13: Tužba podnesena 30. kolovoza 2013. — Xellia Pharmaceuticals i Zoetis Products protiv Komisije

text:
               9.11.2013

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 325/45

         Tužba podnesena 30. kolovoza 2013. — Xellia Pharmaceuticals i Zoetis Products protiv Komisije
   (Predmet T-471/13)
   2013/C 325/75
   Jezik postupka: engleski

      Stranke

      Tužitelji: Xellia Pharmaceuticals ApS (Copenhagen, Danska) i Zoetis Products, LLC (New Jersey, Sjedinjene Američke Države) (zastupnik: D. Hull, Solicitor)

      Tuženik: Europska komisija

      Zahtjevi

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

               —

               poništi članak 1. stavak 3., članak 2. stavak 3. i članak 3. Odluke Komisije C(2013) 3803 final od 19 lipnja 2013. (COMP/39229 — Lundbeck) u dijelu koji se odnosi na tužitelje; ili

               —

               podredno, proglasi članak 1. stavak 3. Odluke djelomično ništavim i umanji visinu izrečene novčane kazne; i

               —

               naloži Komisiji snošenje troškova postupka.

      Tužbeni zahtjevi i glavni argumenti

   U prilog osnovanosti tužbe tužitelj ističe osam tužbenih razloga.

               1.

               Prvi tužbeni razlog temelji se na očitoj pogrešci u ocjeni o tome da ograničenja iz nagodbe prelaze područja primjene patenata Lundbeck.

               2.

               Drugi tužbeni razlog temelji se na pogrešnoj primjeni prava, i to na primjenom pogrešnog pravnog standarda radi utvrđenja je li Alpharma potencijalni konkurent; i na očitu pogrešku u ocjeni o tome da Alpharma jest potencijalni konkurent.

               3.

               Treći tužbeni razlog temelji se na očitoj pogrešci u ocjeni da nagodba predstavlja ograničenje tržišnog natjecanja s obzirom na svoji cilj.

               4.

               Četvrti tužbeni razlog temelji se na pogrešnoj primjeni prava glede zaključka da ograničenje tržišnog natjecanja spada pod primjenu članka 101. bez obzira na to što nagodba samo odražava doseg isključivih prava patenta Lundbeck, i na koju se, kao pravni akt, primjenjuje presumpcija valjanosti.

               5.

               Peti tužbeni razlog temelji se na povredi tužiteljevih prava na obranu zbog nepravovremenog obavještavanja tužitelja (i) o postojanju istrage i (ii) o posebnim primjedbama Komisije.

               6.

               Šesti tužbeni razlog temelji se na povredi načela zabrane diskriminacije zbog toga što je odluka dostavljena Zoetis-u.

               7.

               Sedmi tužbeni razlog temelji se na pogrešnoj primjeni prava, i to na određivanju visine novčane kazne bez da je uzeta u obzir ograničena težina navodne povrede, i na očitoj pogrešci u ocjeni utoliko što je novčana kazna utvrđena proporcionalno u višem iznosu u odnosu na onu izrečenu Lundbeck-u, i bez da je uzeta u obzir pravna nesigurnost, manje značajna narav povrede i teritorijalni doseg.

               8.

               Osmi tužbeni razlog temelji se na očitoj pogrešci u ocjeni utoliko što je novčana kazna izrečena A.L. Industrier-u odmjerena u visini 10 % njegovog ukupnog prometa ostvarenog u 2011. umjesto da je odmjerena prema značajno višem prometu ostvarenom u 2012., i time prisilila tužitelje da plate veći dio novčane kazne.


title: Predmet T-376/15: Tužba podnesena 28. travnja 2016. – KK protiv EASME

text:
               4.7.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 243/33

         Tužba podnesena 28. travnja 2016. – KK protiv EASME
   (Predmet T-376/15)
   (2016/C 243/35)
   Jezik postupka: francuski

      Stranke

      Tužitelj: KK (Pariz, Francuska) (zastupnik: J.-P. Spitzer, odvjetnik)

      Tuženik: Izvršna agencija za mala i srednja poduzeća (EASME)

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

               —

               poništi odluku od 15. lipnja 2015. kojom je EASME odbio prijedlog tužitelja;

               —

               naloži EASME-u isplatu iznosa od 50 000 eura kao odštete za gubitak prilike i 90 800 eura kao naknade imovinske štete tužitelja;

               —

               naloži EASME-u snošenje svih troškova.

      Tužbeni razlozi i glavni argumenti

   U prilog osnovanosti svoje tužbe, tuženik navodi tri tužbena razloga kojima opravdava svoj zahtjev za poništenje.

               1.

               Prvi tužbeni razlog temelji se na tehničkoj nedostupnosti internetskog portala gdje je tužitelj trebao podnijeti prijedlog na temelju poziva na podnošenje prijedloga i izvršiti povezane radnje u sklopu Okvirnog programa za istraživanje i inovacije (2014.-2020.) – Obzor 2020 trebao biti podnesen.

               2.

               Drugi tužbeni razlog temelji se na činjenici da tužitelj, suprotno onome što je istaknuo EASME, nije prijevarno potpisao preuzimanje obveze prilikom podnošenja svojeg prijedloga.

               3.

               Treći tužbeni razlog temelji se na činjenici da je odbijanje prijedloga kojeg je podnio tužitelj protivno pravilima natječaja.

         Tužitelj također navodi dva tužbena razloga u prilog osnovanosti svojeg odštetnog zahtjeva.

               1.

               Prvi tužbeni razlog temelji se na imovinskoj šteti koju je tužitelj pretrpio zbog gubitka mogućnosti.

               2.

               Drugi tužbeni razlog temelji se na imovinskoj šteti koju je tužitelj pretrpio zbog vremena uloženog za sastavljanje odgovora na poziv za podnošenje ponuda.


title: Predmet F-109/14: Tužba podnesena 13. listopada 2014. – ZZ protiv Komisije

text:
               12.1.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 7/54

         Tužba podnesena 13. listopada 2014. – ZZ protiv Komisije
   (Predmet F-109/14)
   (2015/C 007/66)
   Jezik postupka: talijanski

      Stranke

      Tužitelj: ZZ (zastupnik: L. M. Ribolzi, odvjetnik)

      Tuženik: Komisija

      Predmet i opis spora

   Poništenje odluke Komisije o odbijanju zahtjeva za povećanje mirovine za nadživjele osobe razvedene supruge pokojnog dužnosnika.

      Tužbeni zahtjev

               —

               Naložiti Komisiji da u korist tužiteljice isplaćuje mirovinu za nadživjele osobe u iznosu od 35 % pokojnikove mirovine, koja je u trenutku smrti iznosila 2  857,40 eura, počevši od tog trenutka, sa u međuvremenu dospjelim zateznim kamatama na neisplaćene iznose;

               —

               Naložiti tuženiku plaćanje troškova postupka.


title: Predmet C-448/11 P: Presuda Suda (drugo vijeće) od 5. prosinca 2013. — SNIA Spa protiv Europske komisije (Žalba — Karteli — Europsko tržište vodikovog peroksida i natrijevog perborata — Odluka kojom se utvrđuje povreda članka 81. UEZ-a — Pripisivanje odgovornosti u području tržišnog natjecanja — Kriterij gospodarskog kontinuiteta — Povreda prava na obranu — Obveza obrazlaganja)

text:
               15.2.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 45/5

         Presuda Suda (drugo vijeće) od 5. prosinca 2013. — SNIA Spa protiv Europske komisije
   (Predmet C-448/11 P) (1)

   (Žalba - Karteli - Europsko tržište vodikovog peroksida i natrijevog perborata - Odluka kojom se utvrđuje povreda članka 81. UEZ-a - Pripisivanje odgovornosti u području tržišnog natjecanja - Kriterij gospodarskog kontinuiteta - Povreda prava na obranu - Obveza obrazlaganja)
   2014/C 45/08
   Jezik postupka: talijanski

      Stranke

      Žalitelj: SNIA Spa, pod posebnom upravom (zastupnici: A. Santa Maria, C. Biscaretti di Ruffia i E. Gambaro, avvocati)

      Druga stranka u postupku: Europska komisija (zastupnici: V. Di Bucci, L Malferrari i B. Gencarelli, agenti)

      Predmet

   Žalba uložena protiv presude Općeg suda (šestog proširenog vijeća) od 16. lipnja 2011., SNIA protiv Komisije (T-194/06), kojom je Opći sud odbio tužbu za djelomično poništenje odluke Komisije C(2006) 1766 final od 3. svibnja 2006. o postupku primjene članka 81. [UEZ-a] i članka 53. Sporazuma o EGP-u (predmet COMP/F/38.620 — Vodikov peroksid i perborat) u dijelu u kojem je Komisija izrekla novčanu kaznu koju solidarno snose Caffaro Srl i SNIA SpA — Pravila o pripisivanju odgovornosti za djelovanje koje je u suprotnosti s tržišnim natjecanjem u slučaju spajanja — Povreda prava na obranu i obveze obrazlaganja

      Izreka

               1.

               Žalba se odbija.

               2.

               Društvu SNIA SpA, pod posebnom upravom, nalaže se snošenje troškova.

      (1)  SL C 311, 22.10.2011.


title: Predmet C-155/13: Presuda Suda (četvrto vijeće) od 13. ožujka 2014. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Commissione Tributaria Regionale di Mestre – Venezia – Italija) – Società Italiana Commercio e Servizi srl, u likvidaciji (SICES) i dr. protiv Agenzia Dogane Ufficio delle Dogane di Venezia (Poljoprivreda  — Uredba (EZ) br. 341/2007  — Članak 6. stavak 4.  — Carinske kvote  — Češnjak kineskog podrijetla  — Uvozne dozvole  — Neprenosivost prava koja proizlaze iz određenih uvoznih dozvola  — Zaobilaženje  — Zloporaba prava)

text:
               5.5.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 135/16

         Presuda Suda (četvrto vijeće) od 13. ožujka 2014. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Commissione Tributaria Regionale di Mestre – Venezia – Italija) – Società Italiana Commercio e Servizi srl, u likvidaciji (SICES) i dr. protiv Agenzia Dogane Ufficio delle Dogane di Venezia
   (Predmet C-155/13) (1)

   ((Poljoprivreda - Uredba (EZ) br. 341/2007 - Članak 6. stavak 4. - Carinske kvote - Češnjak kineskog podrijetla - Uvozne dozvole - Neprenosivost prava koja proizlaze iz određenih uvoznih dozvola - Zaobilaženje - Zloporaba prava))
   2014/C 135/17
   Jezik postupka: talijanski

      Sud koji je uputio zahtjev

   Commissione Tributaria Regionale di Mestre – Venezia

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelji: Società Italiana Commercio e Servizi srl, u likvidaciji (SICES), Agrima KG D. Gritsch Herbert & Gritsch Michael & Co., Agricola Lusia srl, Romagnoli Fratelli SpA, Agrimediterranea srl, Francesco Parini, Duoccio srl, Centro di Assistenza Doganale Triveneto Service srl, Novafruit srl, Evergreen Fruit Promotion srl

      Tuženik: Agenzia Dogane Ufficio delle Dogane di Venezia

      Predmet

   Zahtjev za prethodnu odluku – Commissione Tributaria Regionale di Mestre-Venezia – Tumačenje članka 6. Uredbe Komisije (EZ) br. 341/2007 od 29. ožujka 2007. o otvaranju i predviđanju upravljanja carinskim kvotama te uvođenju sustava uvoznih dozvola i potvrda o podrijetlu za češnjak i druge poljoprivredne proizvode uvezene iz trećih zemalja (SL L 90, str. 12.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 3., svezak 25., str. 197.) – Neprenosivost prava koja proizlaze iz dozvola „A” – Društva nositelji uvoznih dozvola koja su kupila, prije uvoza, kineski češnjak od društva koje nije nositelj tih dozvola i predmetni češnjak, nakon plaćanja carine, prodala tom istom društvu

      Izreka

   Članak 6. stavak 4. Uredbe Komisije (EZ) br. 341/2007 od 29. ožujka 2007. o otvaranju i predviđanju upravljanja carinskim kvotama te uvođenju sustava uvoznih dozvola i potvrda o podrijetlu za češnjak i druge poljoprivredne proizvode uvezene iz trećih zemalja treba tumačiti u smislu da mu u načelu nisu protivne radnje kojima uvoznik, nositelj uvoznih dozvola sa smanjenom stopom, kupuje robu izvan Unije od subjekta koji je ujedno tradicionalni uvoznik u smislu članka 4. stavka 2. te uredbe, ali je iscrpio svoje uvozne dozvole po smanjenoj stopi, a zatim mu istu robu prodaje nakon što je uveze u Uniju. Međutim, te radnje predstavljaju zloporabu prava ako su dogovorene u isključivom cilju korištenja povlaštene carinske stope. Provjera postojanja zloporabe zahtijeva od suda koji je uputio zahtjev da uzme u obzir sve činjenice i okolnosti slučaja, uključujući trgovačke aktivnosti prije i poslije predmetnog uvoza.

      (1)  SL C 178, 22.6.2013.


title: Predmet T-612/15: Presuda Općeg suda od 20. srpnja 2017. – Basic Net protiv EUIPO-a (Prikaz triju okomitih linija) („Žig Europske unije — Prijava figurativnog žiga Europske unije koji prikazuje tri okomite linije — Apsolutni razlog za odbijanje — Nepostojanje razlikovnoga karaktera — Članak 7. stavak 1. točka (b) Uredbe (EZ) br. 207/2009 — Nepostojanje razlikovnog karaktera stečenog uporabom — Članak 7. stavak 3. Uredbe br. 207/2009”)

text:
               28.8.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 283/34

         Presuda Općeg suda od 20. srpnja 2017. – Basic Net protiv EUIPO-a (Prikaz triju okomitih linija)
   (Predmet T-612/15) (1)

   ((„Žig Europske unije - Prijava figurativnog žiga Europske unije koji prikazuje tri okomite linije - Apsolutni razlog za odbijanje - Nepostojanje razlikovnoga karaktera - Članak 7. stavak 1. točka (b) Uredbe (EZ) br. 207/2009 - Nepostojanje razlikovnog karaktera stečenog uporabom - Članak 7. stavak 3. Uredbe br. 207/2009”))
   (2017/C 283/50)
   Jezik postupka: talijanski

      Stranke

      Tužitelj: Basic Net SpA (Turin, Italija) (zastupnik: D. Sindico, odvjetnik)

      Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (zastupnik: L. Rampini, agent)

      Predmet

   Tužba protiv odluke prvog žalbenog vijeća EUIPO-a od 14. kolovoza 2015. (predmet R 2845/2014-1) o prijavi za registraciju figurativnog znaka koji prikazuje tri okomite linije kao žiga Europske unije.

      Izreka

               1.

               Tužba se odbija.

               2.

               Nalaže se društvu Basic Net SpA snošenje troškova.

      (1)  SL C 7, 11. 1. 2016.


title: Predmet T-301/14: Tužba podnesena 2. svibnja 2014. – Michelin Reifenwerke protiv Komisije

text:
               14.7.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 223/49

         Tužba podnesena 2. svibnja 2014. – Michelin Reifenwerke protiv Komisije
   (Predmet T-301/14)
   2014/C 223/52
   Jezik postupka: njemački

      Stranke

      Tužitelj: Michelin Reifenwerke AG & Co. KGaA (Karlsruhe, Njemačka) (zastupnici: T. Volz, M. Ringel, B. Wißmann, M. Püstow, C. Oehme i T. Wielsch, odvjetnici)

      Tuženik: Europska komisija

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

               —

               poništi Odluku Europske komisije od 18. prosinca 2013. o pokretanju formalnog istražnog postupka prema članku 108. stavku 2. UFEU-a protiv Savezne Republike Njemačke zbog poticanja proizvodnje struje iz obnovljivih izvora energije i ograničavanja nameta na temelju EEG-a u korist energetski intenzivnih poduzeća, državna potpora SA.33995 (2013/C) (ex 2013/NN), u dijelu u kojem se odnosi na ograničenje nameta na temelju EEG-a u korist energetski intenzivnih poduzeća;

               —

               tuženiku naloži snošenje troškova postupka.

      Tužbeni razlozi i glavni argumenti

   U prilog osnovanosti tužbe tužitelj ističe dva tužbena razloga.

               1.

               Prvi tužbeni razlog: pretpostavka stavljanja u povoljniji položaj u smislu članka 107. stavka 1. UFEU-a nije ispunjena

                           —

                           Tužitelj tvrdi da ograničenje nameta iz Zakona o poticanju obnovljivih izvora energije (Gesetz für den Vorrang erneubarer Energien, u daljnjem tekstu: EEG), a koje je predviđeno tim zakonom za energetski intenzivna poduzeća, nije potpora u smislu članka 107. stavka 1. UFEU-a. S tim u svezi, tužitelj pojašnjava da poduzeća s velikom potrošnjom struje već samim pravnim uređenjem nisu stavljena u povoljniji položaj. Posebno korekcijsko uređenje više je naknada za izvanredne namete koji u sklopu poticanja proizvodnje struje iz obnovljivih izvora energije posebno pogađaju tužitelja i slična poduzeća te ono služi ponovnoj uspostavi konkurentnosti poduzeća s velikom potrošnjom struje koja bi plaćanjem posebnog nameta na temelju EEG-a u startu bila stavljena u vrlo nepovoljan položaj.

               2.

               Drugi tužbeni razlog: pretpostavka državnih sredstava u smislu članka 107. stavka 1. UFEU-a nije ispunjena

                           —

                           Tužitelj pored toga tvrdi da posebno korekcijsko uređenje nije mjera koju „dodjeljuje država članica ili koja se dodjeljuje putem državnih sredstava”. S tim u svezi pojašnjava da ni sâm poseban namet na temelju EEG-a nije državno sredstvo pa stoga odricanje od tih sredstava putem posebnog korekcijskog uređenja ne može predstavljati mjeru koja se dodjeljuje putem državnih sredstava.

                           —

                           Namet na temelju EEG-a ne ubire, njime ne upravlja niti ga raspodjeljuje država ili javna odnosno privatna institucija koju je imenovala ili osnovala država. Operator prijenosnog sustava zapravo može neposredno ubirati namet EEG-a na temelju odgovarajućeg građanskopravnog zahtjeva. Namet na temelju EEG-a nije prihod državnog proračuna pa prema tome posebno korekcijsko uređenje nikako ne umanjuje državne prihode, bilo posredno bilo neposredno.

                           —

                           Sredstva iz EEG-a ne stoje na raspolaganju državnim tijelima. Također ne postoji javni nadzor nad sredstvima EEG-a od strane npr. Savezne službe za gospodarstvo i nadzor izvoza (Bundesamt für Wirtschaft und Ausfuhrkontrolle – BAFA) ili Savezne agencije za mreže (Bundesnetzagentur).


title: Predmet T-606/14: Tužba podnesena 11. kolovoza 2014. – Makhlouf protiv Vijeća

text:
               13.10.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 361/22

         Tužba podnesena 11. kolovoza 2014. – Makhlouf protiv Vijeća
   (Predmet T-606/14)
   2014/C 361/34
   Jezik postupka: francuski

      Stranke

      Tužitelj: Ehab Makhlouf (Damas, Sirija) (zastupnici: E. Ruchat i C. Cornet d’Elzius, odvjetnici)

      Tuženik: Vijeće Europske unije

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

               —

               utvrdi da je tužiteljeva tužba dopuštena i osnovana,

               —

               slijedom toga, poništi odluku 2014/309/ZVSP od 28. svibnja 2014. i njezine naknadne provedbene akte u dijelu u kojem se odnose na tužitelja,

               —

               naloži Vijeću Europske unije snošenje troškova postupka.

      Tužbeni razlozi i glavni argumenti

   U prilog osnovanosti tužbe tužitelj ističe tri tužbena razloga koji su u osnovi istovjetni ili slični onima koji su istaknuti u predmetu T-432/11, Makhlouf/Vijeće (1).

      (1)  SL C 290, str. 13


title: Predmet T-44/13: Rješenje Općeg suda od 17. srpnja 2014. – AbbVie protiv EMA-e

text:
               13.10.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 361/30

         Rješenje Općeg suda od 17. srpnja 2014. – AbbVie protiv EMA-e
   (Predmet T-44/13) (1)

   2014/C 361/45
   Jezik postupka: engleski
   Predsjednik četvrtog vijeća odredio je brisanje predmeta.

      (1)  SL C 79, 16.3.2013.


title: Predmet T-36/15: Tužba podnesena 23. siječnja 2015. – Hispasat protiv Komisije

text:
               16.3.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 89/40

         Tužba podnesena 23. siječnja 2015. – Hispasat protiv Komisije
   (Predmet T-36/15)
   (2015/C 089/48)
   Jezik postupka: španjolski

      Stranke

      Tužitelj: Hispasat, SA (Madrid, Španjolska) (zastupnici: J. Buendía Sierra, A. Lamadrid de Pablo i A. Balcells Cartagena, odvjetnici)

      Tuženik: Europska komisija

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

               —

               poništi pobijanu odluku, a osobito njezin članak 1., u dijelu u kojem u pogledu HISPASAT-a utvrđuje postojanje državne potpore nespojive s unutarnjim tržištem;

               —

               slijedom toga, poništi naloge za povrat koji su određeni člancima 3. i 4. odluke te

               —

               naloži Komisiji snošenje troškova ovog postupka

      Tužbeni razlozi i glavni argumenti

   U prilog osnovanosti tužbe tužitelj ističe pet tužbenih razloga.

               1.

               Tužitelj smatra da je Komisija, određujući HISPASAT S.A kao izravnog korisnika sporne mjere, očito pogriješila prilikom utvrđivanja činjenica zbog čega odluku treba poništiti, s obzirom na to da navedena tvrtka nije sudjelovala u mjerama niti su joj one koristile. Tužitelj također ističe da je Europska komisija povrijedila načelo dobre uprave time što je tek nakon pokretanja istražnog postupka odredila HISPASAT S.A. kao korisnika mjera, propustivši analizirati relevantno činjenično stanje i ne omogućivši tužitelju da bude saslušan u upravnom postupku.

               2.

               Podredno, tužitelj navodi da je Komisija povrijedila članke 106. i 107. UFEU-a te Protokol br. 26. uz UFEU jer mjere koje se osporavaju odlukom ne čine državnu potporu jer nije riječ o gospodarskoj djelatnosti nego o djelovanju javnih tijela u njihovom administrativnom svojstvu. Podredno prethodno navedenom, tužitelj smatra da je u pobijanoj odluci pogrešno zaključeno da sporne mjere nisu u vezi s pružanjem usluga od općeg interesa (SIEG) zbog čega je pogrešno ocijenjena mjerodavnost sudske prakse koja proizlazi iz predmeta Altmark i Odluke SIEG 2005/842/EZ (Odluka 86.2), što je moglo dovesti do utvrđenja bilo o nepostojanju eventualnih potpora bilo o njihovoj spojivosti.

               3.

               Tužitelj nadalje smatra da se spornim mjerama ne može narušiti tržišno natjecanje niti trgovina među državama članicama.

               4.

               Tužitelj također tvrdi da je u pobijanoj odluci očito pogrešno ocijenjena spojivost potpore na temelju članka 107. stavka 3. točke (c): (i) kao prvo, shvaćanjem da je načelo tehnološke neutralnosti apsolutno načelo; (ii) kao drugo, mišljenjem da se spornim mjerama povređuje tehnološka neutralnost unatoč zaključcima a contrario sadržanima u tehničkim izvješćima koje su dostavili Odbor, španjolska središnja tijela i jedan privatni gospodarski subjekt; (iii) kao treće, zaključkom prema kojem sporne mjere nisu bile prikladne ni proporcionalne i (iv) kao četvrto, utvrđenjem da mjera dovodi do nepotrebnih poremećaja tržišnog natjecanja.

               5.

               Tužitelj podredno ističe da je odlukom povrijeđena Uredba br. 659/1999, time što je pogrešno analizirana postojeća potpora u smislu članka 1. točke (b) podtočke (v).


title: Predmet T-58/13: Presuda Općeg suda od 8. siječnja 2015. – Club Hotel Loutraki i dr. protiv Komisije ( „Državne potpore — Iskorištavanje uređaja za video lutriju — Dodjela isključive licencije od strane Helenske Republike — Odluka kojom je utvrđeno nepostojanje državne potpore — Nepokretanje formalnog istražnog postupka — Ozbiljne teškoće — Postupovna prava zainteresiranih stranaka — Obveza obrazlaganja — Pravo na djelotvornu sudsku zaštitu — Prednost — Zajednička ocjena priopćenih mjera” )

text:
               16.2.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 56/15

         Presuda Općeg suda od 8. siječnja 2015. – Club Hotel Loutraki i dr. protiv Komisije
   (Predmet T-58/13) (1)

   ((„Državne potpore - Iskorištavanje uređaja za video lutriju - Dodjela isključive licencije od strane Helenske Republike - Odluka kojom je utvrđeno nepostojanje državne potpore - Nepokretanje formalnog istražnog postupka - Ozbiljne teškoće - Postupovna prava zainteresiranih stranaka - Obveza obrazlaganja - Pravo na djelotvornu sudsku zaštitu - Prednost - Zajednička ocjena priopćenih mjera”))
   (2015/C 056/19)
   Jezik postupka: engleski

      Stranke

      Tužitelji: Club Hotel Loutraki AE (Loutraki, Grčka); Vivere Entertainment AE (Atena, Grčka); Theros International Gaming, Inc. (Patra, Grčka); Elliniko Casino Kerkyras (Atena); Casino Rodos (Rodos, Grčka); Porto Carras AE (Alimos, Grčka); i Kazino Aigaiou AE (Siros, Grčka) (zastupnik: S. Pappas, odvjetnik)

      Tuženik: Europska komisija (zastupnici: M. Afonso i P.-J. Loewenthal, agenti)

      Intervenijenti koji podržavaju tuženika: Helenska Republika (zastupnici: E.-M. Mamouna i K. Boskovits, agenti); i Organismos Prognostikon Agonon Podosfairou AE (OPAP) (Atena, Grčka) (zastupnici: u početku K. Fountoukakos-Kyriakakos, solicitor, L. Van den Hende i M. Sánchez Rydelski, odvjetnici, zatim M. Petite i A. Tomtsis, odvjetnici)

      Predmet

   Zahtjev za poništenje Odluke Komisije C (2012) 6777 final od 3. listopada 2012. o državnoj potpori SA 33  988 (2011/N) – Grčka – Modaliteti produljenja isključivog prava OPAP-a za pružanje trinaest igara na sreću i dodjela isključive licencije za iskorištavanje 35  000 uređaja za video lutriju na razdoblje od deset godina.

      Izreka

               1.

               Tužba se odbija.

               2.

               Nalaže se Club Hotel Loutraki AE, Vivere Entertainment AE, Theros International Gaming, Inc., Elliniko Casino Kerkyras, Casino Rodos, Porto Carras AE i Kazino Aigaiou AE snošenje vlastitih troškova te troškova Europske komisije i Organismos Prognostikon Agonon Podosfairou AE (OPAP).

               3.

               Nalaže se Helenskoj Republici snošenje vlastitih troškova.

      (1)  SL C 114, 20.4.2013.


title: Predmet C-618/13 P: Presuda Suda (prvo vijeće) od 26. siječnja 2017. – Zucchetti Rubinetteria SpA protiv Europske komisije (Žalba — Tržišno natjecanje — Zabranjeni sporazumi — Belgijsko, njemačko, francusko, talijansko, nizozemsko i austrijsko tržište kupaonske opreme — Usklađivanje prodajnih cijena i razmjena osjetljivih poslovnih informacija — Uredba (EZ) br. 1/2003 — Članak 23. stavak 2. — Gornja granica od 10 % od prihoda)

text:
               3.4.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 104/5

         Presuda Suda (prvo vijeće) od 26. siječnja 2017. – Zucchetti Rubinetteria SpA protiv Europske komisije
   (Predmet C-618/13 P) (1)

   ((Žalba - Tržišno natjecanje - Zabranjeni sporazumi - Belgijsko, njemačko, francusko, talijansko, nizozemsko i austrijsko tržište kupaonske opreme - Usklađivanje prodajnih cijena i razmjena osjetljivih poslovnih informacija - Uredba (EZ) br. 1/2003 - Članak 23. stavak 2. - Gornja granica od 10 % od prihoda))
   (2017/C 104/07)
   Jezik postupka: talijanski

      Stranke

      Žalitelj: Zucchetti Rubinetteria SpA (zastupnici: M. Condinanzi, P. Ziotti i N. Vasile, avvocati)

      Druga stranka u postupku: Europska komisija (zastupnici: L Malferrari i F. Ronkes Agerbeek, agenti)

      Izreka

               1.

               Žalba se odbija.

               2.

               Zucchetti Rubinetteriji SpA nalaže se snošenje troškova.

      (1)  SL C 45, 15. 2. 2014.


title: Predmet T-556/11: Presuda Općeg suda od 27. travnja 2016. – European Dynamics Luxembourg i dr. protiv EUIPO-a („Javna nabava usluga — Postupak javne nabave — Razvoj softvera i usluge održavanja — Odbijanje ponuditeljeve ponude — Rangiranje ponuditelja u postupku prema kaskadnom sustavu — Razlozi za isključenje — Sukob interesa — Jednako postupanje — Dužnost pažnje — Kriteriji dodjele — Očita pogreška u ocjeni — Obveza obrazlaganja — Izvanugovorna odgovornost — Gubitak prilike”)

text:
               13.6.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 211/42

      Presuda Općeg suda od 27. travnja 2016. – European Dynamics Luxembourg i dr. protiv EUIPO-a
      (Predmet T-556/11) (1)

      ((„Javna nabava usluga - Postupak javne nabave - Razvoj softvera i usluge održavanja - Odbijanje ponuditeljeve ponude - Rangiranje ponuditelja u postupku prema kaskadnom sustavu - Razlozi za isključenje - Sukob interesa - Jednako postupanje - Dužnost pažnje - Kriteriji dodjele - Očita pogreška u ocjeni - Obveza obrazlaganja - Izvanugovorna odgovornost - Gubitak prilike”))
      (2016/C 211/52)
      Jezik postupka: engleski

         Stranke

         Tužitelji: European Dynamics Luxembourg SA (Ettelbrück, Luksemburg), European Dynamics Belgium SA (Bruxelles, Belgija), Evropaïki Dynamiki – Proigmena Systimata Tilepikoinonion Pliroforikis kai Tilematikis AE (Atena, Grčka) (zastupnici: N. Korogiannakis, M. Dermitzakis i N. Theologou, zatim I. Ampazis i naposljetku M. Sfyri, odvjetnici)

         Tuženik: Ured Eurospke unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO) (zastupnici: N. Bambara i M. Paolacci, zatim N. Bambara, agenti, uz asistenciju P. Wytincka i B. Hoorelbekea, odvjetnika)

         Predmet

      Zahtjev za poništenje EUIPO-ove odluke, dostavljene dopisom od 11. kolovoza 2011. i donesene u okviru postupka javne nabave AO/029/10, pod naslovom „Razvoj softvera i usluge održavanja”, kojom je odbijena ponuda European Dynamicsa Luxembourg, i drugih povezanih EUIPO-ovih odluka donesenih u okviru istog postupka, među kojima su one kojima je ugovor dodijeljen drugim ponuditeljima, te, s druge strane, zahtjev za naknadu štete.

         Izreka

                  1.

                  Poništavaju se odluka Ureda Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO), dostavljena dopisom od 11. kolovoza 2011., donesena u okviru postupka javne nabave AO/029/10, pod naslovom „Razvoj softvera i usluge održavanja”, kojom se odbija ponuda European Dynamicsa Luxembourg SA i druge povezane odluke EUIPO-a donesene u okviru istog postupka, među kojima su one kojima se ugovor dodjeljuje trima drugim ponuditeljima u svojstvu uspješnih ponuditelja rangiranih na prvo do trećeg mjesta u skladu s postupkom prema kaskadnom sustavu.

                  2.

                  EUIPO je dužan naknaditi štetu koju je pretrpio European Dynamics Luxembourg na ime gubitka prilike da mu se dodijeli okvirni ugovor barem kao trećem ugovaratelju u skladu s postupkom prema kaskadnom sustavu.

                  3.

                  Stranke će u roku od tri mjeseca od objave presude obavijestiti Opći sud o sporazumno utvrđenoj visini iznosa naknade štete.

                  4.

                  Ako ne postignu sporazum, stranke će Općem sudu u istom roku dostaviti zahtjeve u pogledu visine naknade štete.

                  5.

                  O troškovima će se odlučiti naknadno.

         (1)  SL C 6, 7. 1. 2012.


title: Predmet C-481/16: Tužba podnesena 2. rujna 2016. – Europska komisija protiv Helenske Republike

text:
               17.10.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 383/9

         Tužba podnesena 2. rujna 2016. – Europska komisija protiv Helenske Republike
   (Predmet C-481/16)
   (2016/C 383/12)
   Jezik postupka: grčki

      Stranke

      Tužitelj: Europska komisija (zastupnici: A. Bouchagiar i B. Stromsky)

      Tuženik: Helenska Republika

      Tužbeni zahtjev

               —

               utvrditi da je Helenska Republika, time što u propisanim rokovima nije poduzela sve potrebne mjere za izvršenje Komisijine odluke od 27. ožujka 2014. o državnoj potpori SA.34572 koju je Grčka dodijelila društvu Larco General Mining & Metallurgical Company SA. ili, u svakom slučaju, time što Komisiju nije na prikladan način obavijestila o mjerama poduzetim u skladu s člankom 5. te odluke, povrijedila obveze koje je bila dužna ispuniti na temelju članaka 3., 4. i 5. navedene odluke i Ugovora o funkcioniranju Europske unije;

               —

               naložiti Helenskoj Republici snošenje troškova.

      Tužbeni razlozi i glavni argumenti

               1.

               Na temelju odluke Europske komisije od 27. ožujka 2014. (postupak SA.34572) Helenska Republika bila je dužna u roku od četiri mjeseca provesti povrat nespojivih potpora koje je dodijelila Larcou te Europsku komisiju na prikladan način obavijestiti o mjerama koje su u tu svrhu nužne. Predmetne potpore sastojale su se od državnih jamstava dodijeljenih Larcou 2008., 2010. i 2011. te u državnom sudjelovanju u povećanju temeljnog kapitala društva 2009.

               2.

               Međutim, Helenska Republika nije provela povrat predmetnih potpora u roku od četiri mjeseca kao što je to bila dužna učiniti. Usto, Helenska Republika i dalje ne poduzima mjere nužne za izvršenje odluke. U svakom slučaju, Helenska Republika Europsku komisiju nije na prikladan način obavijestila o mjerama vezanim uz izvršenje odluke.


title: Predmet T-635/11: Rješenje Općeg suda od 19. travnja 2016. – Regency Entertainment Psychagogiki kai Touristiki protiv Komisije („Državne potpore — Poništenje pobijanog akta — Bespredmetnost spora — Obustava postupka”)

text:
               27.6.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 232/20

         Rješenje Općeg suda od 19. travnja 2016. – Regency Entertainment Psychagogiki kai Touristiki protiv Komisije
   (Predmet T-635/11) (1)

   ((„Državne potpore - Poništenje pobijanog akta - Bespredmetnost spora - Obustava postupka”))
   (2016/C 232/27)
   Jezik postupka: engleski

      Stranke

      Tužitelj: Regency Entertainment Psychagogiki kai Touristiki AE (Maroussi Attikis, Grčka) (zastupnici: N. Niejahr, odvjetnik, F. Carlin, barrister, Q. Azau, F. Spyropoulos, I. Dryllerakis, K. Spyropoulos, A. Komninos, K. Struckmann, odvjetnici, i M. Powell, solicitor)

      Tuženik: Europska komisija (zastupnici: P.-J. Loewenthal, D. Triantafyllou i H. van Vliet, agenti)

      Intervenijent u potporu tuženiku: Koinopraxia Touristiki Loutrakiou AE OTA – Loutraki AE – Klab Otel Loutraki Kazino Touristikes kai Xenodocheiakes Epicheiriseis AE (Loutraki, Grčka) (zastupnik: S. Pappas, odvjetnik)

      Predmet

   Zahtjev za poništenje Odluke Komisije 2011/716/EU od 24. svibnja 2011. o državnoj potpori C 16/10 (ex NN 22/10, ex CP 318/09) koju je Grčka provela u korist određenih grčkih kasina (SL L 285, str. 25.).

      Izreka

               1.

               Obustavlja se postupak povodom tužbe.

               2.

               Europska komisija će snositi vlastite troškove, kao i troškove društva Regency Entertainment Psychagogiki kai Touristiki AE.

               3.

               Koinopraxia Touristiki Loutrakiou AE OTA – Loutraki AE – Klab Otel Loutraki Kazino Touristikes kai Xenodocheiakes Epicheiriseis AE će snositi vlastite troškove.

      (1)  SL C 32, 4. 2. 2012.


title: Predmet C-476/17: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 4. kolovoza 2017. uputio Bundesgerichtshof (Njemačka) – Pelham GmbH, Moses Pelham, Martin Haas protiv Ralfa Hüttera, Floriana Schneider-Eslebena

text:
               16.10.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 347/16

         Zahtjev za prethodnu odluku koji je 4. kolovoza 2017. uputio Bundesgerichtshof (Njemačka) – Pelham GmbH, Moses Pelham, Martin Haas protiv Ralfa Hüttera, Floriana Schneider-Eslebena
   (Predmet C-476/17)
   (2017/C 347/21)
   Jezik postupka: njemački

      Sud koji je uputio zahtjev

   Bundesgerichtshof

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelji: Pelham GmbH, Moses Pelham, Martin Haas

      Tuženici: Ralf Hütter, Florian Schneider-Esleben

      Prethodna pitanja

               1.

               Postoji li zadiranje u isključivo pravo proizvođača fonograma na reproduciranje njegovog fonograma iz članka 2. točke (c) Direktive 2001/29/EZ (1), ako je iz njegovog fonograma preuzeta najmanja zvučna dionica i prenesena na drugi fonogram?

               2.

               Radi li se kod fonograma, koji sadržava najmanju zvučnu dionicu prenesenu iz drugog fonograma, o umnoženom primjerku drugog fonograma u smislu članka 9. stavka 1. točke (b) Direktive 2006/115/EZ (2)?

               3.

               Mogu li države članice predvidjeti odredbu, koja, kao i odredba članka 24. stavka 1. UrhG-a, pojašnjava da je područje zaštite isključivog prava proizvođača fonograma na reproduciranje (članak 2. točka (c) Direktive 2001/29/EZ) i distribuciju (članak 9. stavak 1. točka (b) Direktive 2006/115/EZ) njegovog fonograma bitno ograničeno na način da se samostalno autorsko djelo, koje je stvoreno slobodnim korištenjem njegovog fonograma, smije iskorištavati bez njegovog pristanka?

               4.

               Koristi li se djelo ili drugi predmet zaštite u smislu članka 5. stavka 3. točke (d) Direktive 2001/29/EZ u svrhe doslovnog navođenja, ako se ne može razaznati da se koristi djelo treće osobe ili predmet zaštite treće osobe?

               5.

               Je li na temelju odredaba prava Unije o pravu reproduciranja i pravu distribucije proizvođača fonograma (članak 2. točka (c) Direktive 2001/29/EZ i članak 9. stavak 1. točka (b) Direktive 2006/115/EZ) i iznimkama ili ograničenjima tih prava (članak 5. stavci 2. i 3. Direktive 2001/29/EZ i članak 10. stavak 2. prva rečenica Direktive 2006/115/EZ) u nacionalnom pravu ostavljen prostor za prenošenje?

               6.

               Na koji način treba prilikom određivanja opsega zaštite isključivog prava proizvođača fonograma na reproduciranje (članak 2. točka (c) Direktive 2001/29/EZ) i distribuciju (članak 9. stavak 1. točka (b) Direktive 2006/115/EZ) njegovog fonograma te dosega iznimaka ili ograničenja tih prava (članak 5. stavci 2. i 3. Direktive 2001/29/EZ i članak 10. stavak 2. prva rečenica Direktive 2006/115/EZ) uzeti u obzir temeljna prava iz Povelje Europske unije o temeljnim pravima?

      (1)  Direktiva 2001/29/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 22. svibnja 2001. o usklađivanju određenih aspekata autorskog i srodnih prava u informacijskom društvu, SL 2001., L 167., str. 10. (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 17., svezak 1., str. 119.)

      (2)  Direktiva 2006/115/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 12. prosinca 2006. o pravu iznajmljivanja i pravu posudbe te o određenim autorskom pravu srodnim pravima u području intelektualnog vlasništva, SL 2006., L 376. , str. 28. (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku: poglavlje 17., svezak 1., str. 218.)


title: Predmet F-28/15: Tužba podnesena 17. veljače 2015. – ZZ protiv Komisije

text:
               4.5.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 146/49

         Tužba podnesena 17. veljače 2015. – ZZ protiv Komisije
   (Predmet F-28/15)
   (2015/C 146/68)
   Jezik postupka: francuski

      Stranke

      Tužitelj: ZZ (zastupnici: J.-N. Louis i N. de Montigny)

      Tuženik: Europska komisija

      Predmet i opis spora

   Poništenje konačne odluke o prijenosu tužiteljevih mirovinskih prava u mirovinski sustav Unije, u kojoj se primjenjuju nove opće provedbene odredbe (OPO) članka 11. stavka 2. Priloga VIII. Pravilniku o osoblju od 3. ožujka 2011.

      Tužbeni zahtjev tužitelja

               —

               poništiti odluku Komisije od 19. lipnja 2014. o izračunu uračunavanja mirovinskih prava koja je tužitelj stekao prije njegovog stupanja u službu;

               —

               naložiti Komisiji snošenje troškova.


title: Predmet T-59/17: Tužba podnesena 14. travnja 2017. – L. protiv Parlamenta

text:
               10.7.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 221/29

         Tužba podnesena 14. travnja 2017. – L. protiv Parlamenta
   (Predmet T-59/17)
   (2017/C 221/41)
   Jezik postupka: engleski

      Stranke

      Tužitelj: L. (zastupnik: I. Coutant Peyre, odvjetnik)

      Tuženik: Europski parlament

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

               —

               poništi odluku Parlamenta o otkazu tužiteljeva ugovora o radu od 24. lipnja 2016., koju je on zaprimio 25. srpnja 2016.;

               —

               naloži Parlamentu naknadu neimovinske štete u iznosu od 100 000 eura; i

               —

               naloži Parlamentu plaćanje pravnih troškova.

      Tužbeni razlozi i glavni argumenti

   U prilog osnovanosti tužbe tužitelj ističe osam tužbenih razloga.

               1.

               Prvi tužbeni razlog, koji se temelji na načelima zaštite zviždača opisanim u člancima 22.a i 22.b Pravilnika o osoblju i članku 6. stavku 1. Internih pravila.

               2.

               Drugi tužbeni razlog, koji se temelji na nepostojanju obrazloženja.

               3.

               Treći tužbeni razlog, koji se temelji na očitoj pogrešci u ocjeni.

               4.

               Četvrti tužbeni razlog, koji se temelji na povredi načela proporcionalnosti.

               5.

               Peti tužbeni razlog, koji se temelji na povredi dužne pažnje.

               6.

               Šesti tužbeni razlog, koji se temelji na nepostojanju odgovora Parlamenta na tužiteljev zahtjev za pomoć, na povredi prava obrane i povredi prava na mirno rješavanje spora.

               7.

               Sedmi tužbeni razlog, koji se temelji na povredi prava na pristup dokumentima.

               8.

               Osmi tužbeni razlog, koji se temelji na zlouporabi prava.


title: Predmet T-373/13 P: Presuda Općeg suda od 12. ožujka 2014. – Alsteens protiv Komisije ( „Žalba — Javna služba — Privremeni službenici — Produženje ugovora — Očita nedopuštenost prvostupanjske tužbe — Pravo na saslušanje — Zasebni karakter dodatka o produženju ugovora” )

text:
               28.4.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 129/21

         Presuda Općeg suda od 12. ožujka 2014. – Alsteens protiv Komisije
   (Predmet T-373/13 P) (1)

   ((„Žalba - Javna služba - Privremeni službenici - Produženje ugovora - Očita nedopuštenost prvostupanjske tužbe - Pravo na saslušanje - Zasebni karakter dodatka o produženju ugovora”))
   2014/C 129/27
   Jezik postupka: francuski

      Stranke

      Žalitelj: Geoffroy Alsteens (Marcinelle, Belgija) (zastupnici: S. Orlandi, D. de Abreu Caldas i J.-N. Louis, odvjetnici)

      Druga stranka u postupku: Europska komisija (zastupnici: J. Currall i D. Martin, agenti)

      Predmet

   Žalba protiv rješenja Službeničkog suda Europske unije (treće vijeće) od 8. svibnja 2013., Alsteens/Komisija (F-87/12), sa zahtjevom za ukidanje tog rješenja.

      Izreka

               1.

               Ukida se rješenje Službeničkog suda Europske unije (treće vijeće) od 8. svibnja 2013., Alsteens/Komisija (F-87/12).

               2.

               Predmet se vraća Službeničkom sudu na ponovno suđenje.

               3.

               O troškovima će se odlučiti naknadno.

      (1)  SL C 325, 9.11.2013.


title: Predmet T-297/13: Tužba podnesena 29. svibnja 2013. — Junited Autoglas Deutschland protiv OHIM-a — Belron Hungary (United Autoglas)

text:
               27.7.2013

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 215/8

         Tužba podnesena 29. svibnja 2013. — Junited Autoglas Deutschland protiv OHIM-a — Belron Hungary (United Autoglas)
   (Predmet T-297/13)
   2013/C 215/22

   Predmetni postupak pokrenut je prije 1. srpnja 2013., datuma pristupanja Republike Hrvatske Europskoj uniji


title: Predmet T-455/16 P: Žalba koju je 14. kolovoza 2016. podnijela Elia Fernández González protiv presude Službeničkog suda od 14. lipnja 2016. u predmetu F-121/15, Fernández González protiv Komisije

text:
               17.10.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 383/17

         Žalba koju je 14. kolovoza 2016. podnijela Elia Fernández González protiv presude Službeničkog suda od 14. lipnja 2016. u predmetu F-121/15, Fernández González protiv Komisije
   (Predmet T-455/16 P)
   (2016/C 383/24)
   Jezik postupka: francuski

      Stranke

      Žalitelj: Elia Fernández González (Bruxelles, Belgija) (zastupnici: M. Casado García-Hirschfeld i É. Boigelot, odvjetnici)

      Druga stranka u postupku: Europska komisija

      Žalbeni zahtjev

   Žalitelj od Općeg suda zahtijeva da:

               —

               ukine presudu Službeničkog suda (sudac pojedinac) u predmetu F-121/15 od 14. lipnja 2016. u predmetu Elia Fernandez Gonzalez/Europska komisija;

               —

               naloži Komisiji snošenje svih troškova, uključujući i troškova nastalih pred Službeničkom sudom.

      Žalbeni razlozi i glavni argumenti

   U prilog osnovanosti žalbe žalitelj ističe jedan žalbeni razlog koji se temelji na iskrivljavanju činjenica u pobijanoj presudi i očitim pogreškama u ocjeni koje podrazumijevaju netočno pravno obrazloženje. Žalitelj osobito osporava točke 29. do 31. pobijane presude kao i točke 36. do 39.


title: Predmet T-163/15: Tužba podnesena 2. travnja 2015. – Delta Group agroalimentare protiv Komisije

text:
               1.6.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 178/22

         Tužba podnesena 2. travnja 2015. – Delta Group agroalimentare protiv Komisije
   (Predmet T-163/15)
   (2015/C 178/22)
   Jezik postupka: talijanski

      Stranke

      Tužitelj: Delta Group agroalimentare Srl (Porto Viro, Italija) (zastupnik: V. Migliorini, odvjetnik)

      Tuženik: Europska komisija

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

               —

               proglasi ništavim i nepostojećim, a u svakom slučaju poništi dopis Europske komisije, Glavnog direktora za poljoprivredu i ruralni razvoj Jerzyja Plewe, Ref. Ares (2015) 528512, od 9. veljače 2015., upućen pravnom zastupniku tužitelja g. Scabinu te zaprimljen istoga dana, kojim se odbija zahtjev tužitelja od 13. siječnja 2015. za određivanje mjere iz članka 219. stavka 1. ili članka 221. Uredbe (EU) br. 1308/2013 te konkretno za određivanje izvoznih subvencija iz članka 196. Uredbe (EU) br. 1308/2013 u sektoru mesa peradi.

               —

               naloži Komisiji snošenje troškova.

      Tužbeni razlozi i glavni argumenti

   U prilog osnovanosti tužbe tužitelj ističe dva tužbena razloga.

               1.

               Prvi tužbeni razlog: očita pogreška u ocjeni i povreda članka 219. stavka 1. i članka 221. Uredbe (EU) br. 1308/2013 Europskog parlamenta i Vijeća od 17. prosinca 2013. o uspostavljanju zajedničke organizacije tržišta poljoprivrednih proizvoda i stavljanju izvan snage uredbi Vijeća (EEZ) br. 922/72, (EEZ) br. 234/79, (EZ) br. 1037/2001 i (EZ) br. 1234/2007 (SL L 347, str. 671.)

                           —

                           U tom pogledu ističe se da je tvrdnja Komisije prema kojoj statistički podaci u pogledu robne razmjene za prvih jedanaest mjeseci 2014. godine pokazuju povećanje izvoza za 5 % u odnosu na isto razdoblje 2013. godine u kontradikciji s tablicom na desnoj stranici stranice 19. Izvješća o stanju na tržištu mesa peradi koje je 22. siječnja 2015. izdao Odbor za zajedničku organizaciju poljoprivrednih tržišta, koje citira Komisija i iz kojeg proizlazi da je u prvih jedanaest mjeseci 2013. godine izvoz mesa peradi iz Unije iznosio 1  93 6 0 00  000 eura dok je u prvih jedanaest mjeseci 2014. dosegao tek 1  88 6 8 38  000 eura, bilježeći dakle - 2,5 % umjesto + 5 %. Nadalje se ističe da je Komisija pogrešno ocijenila i cijene definirajući ih „stabilnima” iako one bilježe snažan pad od cca. - 8 %, što se može zaključiti iz stranice 9. Izvješća, pa je time učinila očitu pogrešku u ocjeni i povrijedila članak 219. stavak 1. i članak 221. Uredbe (EU) br. 1308/2013.

               2.

               Drugi tužbeni razlog: bitna povreda postupka i osobito članka 5. Uredbe (EU) br. 182/2011

                           —

                           U tom pogledu ističe se da je odluka Komisije o odbijanju zahtjeva za određivanje mjere iz članka 221. Uredbe (EU) br. 1308/2013 donesena bez prethodnog mišljenja Odbora za zajedničku organizaciju poljoprivrednih tržišta, čineći stoga bitnu povredu postupka iz članka 5. Uredbe (EU) br. 182/2011, koja se primjenjuje sukladno upućivanju iz članka 229. Uredbe (EU) br. 1308/2013 na koji se pak poziva članak 221. iste uredbe.


title: Predmet C-585/13 P: Žalba koju je 19. studenoga 2013. podnio Europäisch-Iranische Handelsbank AG protiv presude Općeg suda (četvrto vijeće) donesene 6. rujna 2013. u predmetu T-434/11: Europäisch-Iranische Handelsbank AG protiv Vijeća Europske unije

text:
               18.1.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 15/11

         Žalba koju je 19. studenoga 2013. podnio Europäisch-Iranische Handelsbank AG protiv presude Općeg suda (četvrto vijeće) donesene 6. rujna 2013. u predmetu T-434/11: Europäisch-Iranische Handelsbank AG protiv Vijeća Europske unije
   (Predmet C-585/13 P)
   2014/C 15/16
   Jezik postupka: engleski

      Stranke

      Žalitelj: Europäisch-Iranische Handelsbank AG (zastupnici: S. Jeffrey, Solicitor, S. Ashley, Solicitor, A. Irvine, Solicitor, H. Hohmann, Rechtsanwalt, D. Wyatt, QC, R. Blakeley, Barrister)

      Druge stranke u postupku: Vijeće Europske unije, Europska komisija, Ujedinjena Kraljevina Velike Britanije i Sjeverne Irske

      Žalbeni zahtjev

   Žalitelj od Suda zahtijeva da:

               —

               ukine presudu Općeg suda kako je detaljnije navedeno u ovoj žalbi;

               —

               poništi bez odlaganja osporavane mjere u dijelu u kojem se odnose na EIH;

               —

               naloži Vijeću snošenje troškova postupka koji su EIH-u nastali pred Općim sudom i ovim žalbenim sudom.

      Žalbeni razlozi i glavni argumenti

               1.

               Opći sud pogrešno je primijenio pravo i donio odluku nespojivu s tužbenim zahtjevom zaključivši da je EIH priznao da je izvršio transakcije na kojima Vijeće temelji opravdavanje njegovog uvrštavanja na popis:

                           —

                           EIH nije priznao da je izvršio transakcije navedene u obrazloženju Vijeća.

                           —

                           negiranje EIH-a da je izvršio transakcije iz obrazloženja bilo je u dovoljnoj mjeri dokazano u njegovim pisanim podnescima te je stoga bilo dopušteno.

               2.

               Opći sud pogrešno je primijenio pravo zaključivši da su bili ispunjeni bitni kriteriji za uvrštavanje na popis:

                           —

                           EIH nije priznao da je izvršio transakcije na kojima Vijeće temelji opravdavanje njegovog uvrštavanja na popis, a Vijeće nije dokazalo suprotno.

                           —

                           Transakcije na koje se upućuje u zahtjevu EIH-a nisu odgovarale transakcijama na kojima Vijeće temelji opravdavanje njegovog uvrštavanja na popis.

                           —

                           argumenti EIH-a da su određene transakcije isključene iz područja primjene sustava EU sankcija (vize, isplate na zamrznute račune) bila je dostatno potkrijepljena i shodno tome dopuštena.

                           —

                           EIH je pružio dokaze o odobrenjima sukladno člancima 8. do 10. Uredbe Vijeća (EZ) br. 423/2007 (1) ili zadovoljavajuće dokaze o odobrenjima sukladno članku 21. Uredbe Vijeća (EU) br. 961/2010 (2) za transakcije koje su izvršene nakon 2. rujna 2010.

                           —

                           Takozvane transakcije preko trećih osoba dozvolilo je nacionalno tijelo nadležno za izvršenje sankcija u Njemačkoj i nadzor EIH-a (Bundesbank), a Opći Sud je pogrešno zaključio da je Bundesbank prekoračila svoje ovlasti te da je EIH trebao preispitati ovlasti Bundesbank da daje dozvole koje je dala.

               3.

               Opći sud pogrešno je primijenio pravo time što je odbio žaliteljev prigovor legitimnih očekivanja/pravne sigurnosti:

                           —

                           Opći sud prihvatio je netočnu kvalifikaciju činjenica iz sudskog spisa te je pogrešno zaključio da je EIH trebao predvidjeti da će biti uvršten na popis zbog postupanja u skladu s obvezujućim jamstvima Bundesbank-a.

                           —

                           Opći sud je pogrešno zaključio da se EIH ne može osloniti na načelo zaštite legitimnih očekivanja zbog toga što je Bundesbank prekoračila svoje ovlasti, jer ih nije prekoračila, a čak i da jest, ovo ne bi isključivalo oslanjanje na načelo legitimnih očekivanja.

                           —

                           Opći sud je pogrešno primijenio pravo zaključivši da su mjerodavna pravila sukladno kojima je EIH uvršten na popis bila nedvosmislena.

               4.

               Opći sud pogrešno je primijenio pravo zaključivši da se EIH ne može pozvati na članak 32. stavak 2. Uredbe Vijeća (EU) br. 961/2010 prilikom osporavanja njegovog uvrštavanja na popis i zaključivši da su sankcije koje su nametnute EIH-u osiguravale preventivni učinak koji Bundesbank nije mogla postići više ne odobravajući transakcije preko trećih osoba ili odobravajući takve transakcije:

                           —

                           Pod pretpostavkom (koja se negira) da je EIH postupao nezakonito, članak 32. stavak 2. isključivao je uvrštavanje EIH-a na popis, jer je EIH postupao u skladu sa savjetima i uputama Bundesbank-a u svakom pogledu te nije znao niti je imao razuman razlog za sumnju da je postupao nezakonito.

                           —

                           Uvođenje mjera ograničavanja prema EIH-u bilo je neproporcionalno jer su postojale proporcionalnije mjere, a da je Vijeće smatralo da je potrebno preispitivanje njemačkog regulatornog sustava i moguće izmjene, takvo preispitivanje moglo je predložiti njemačkim tijelima, a njemačka tijela bila bi dužna surađivati sukladno svojoj dužnosti lojalne suradnje, što Opći sud pogrešno nije uzeo u obzir.

                           —

                           Opći sud također je pogrešno primijenio pravo i došao do zaključka koji nije u skladu s dokumentacijom u spisu zaključujući da su mjere ograničavanja bile proporcionalne jer se u slučaju EIH-a za relevantne transakcije saznalo nakon događaja. Kao prvo, Bundesbank je odobrila transakcije preko trećih osoba prije nego je EIH postupio u skladu s tim odobrenjem. Kao drugo, da je preispitivanje odobrenja transakcija Bundesbank-a preko trećih osoba dovelo do promjene njezinog položaja, to bi imalo preventivni učinak na sve buduće transakcije.

      (1)  Uredba Vijeća (EZ) br. 423/2007 od 19. travnja 2007. o mjerama ograničavanja protiv Irana (SL L 103, str. 1.).

      (2)  Uredba Vijeća (EU) br. 961/2010 od 25. listopada 2010. o mjerama ograničavanja protiv Irana i stavljanju izvan snage Uredbe (EZ) br. 423/2007 (SL L 281, str. 1.).


title: Predmet F-49/15: Presuda Službeničkog suda (drugo vijeće) od 11. travnja 2016. – FU protiv Komisije (Javna služba — Stegovni postupak — Stegovno povjerenstvo — Član privremenog osoblja Revizorskog suda imenovan dužnosnikom na probnom radu u Komisiji — Promjena mjesta zaposlenja — Nedavanje izjave o promjeni mjesta zaposlenja administraciji Revizorskog suda — Istodobni zahtjevi za naknadu za preseljenje u matičnu zemlju i naknadu za nastanjenje u Bruxellesu — Zahtjev za naknadu troškova preseljenja iz Luxembourga u matičnu zemlju — Istraga OLAF-a — Stegovna mjera — Razvrstavanje u nižu funkcijsku skupinu bez premještaja — Članak 25. Priloga IX. Pravilniku — Očita pogreška u ocjeni — Nepoštovanje načela kontradiktornosti — Nova činjenica — Obveza ponovnog otvaranja stegovnog postupka — Proporcionalnost sankcije — Postupovni rok)

text:
               30.5.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 191/48

         Presuda Službeničkog suda (drugo vijeće) od 11. travnja 2016. – FU protiv Komisije
   (Predmet F-49/15) (1)

   ((Javna služba - Stegovni postupak - Stegovno povjerenstvo - Član privremenog osoblja Revizorskog suda imenovan dužnosnikom na probnom radu u Komisiji - Promjena mjesta zaposlenja - Nedavanje izjave o promjeni mjesta zaposlenja administraciji Revizorskog suda - Istodobni zahtjevi za naknadu za preseljenje u matičnu zemlju i naknadu za nastanjenje u Bruxellesu - Zahtjev za naknadu troškova preseljenja iz Luxembourga u matičnu zemlju - Istraga OLAF-a - Stegovna mjera - Razvrstavanje u nižu funkcijsku skupinu bez premještaja - Članak 25. Priloga IX. Pravilniku - Očita pogreška u ocjeni - Nepoštovanje načela kontradiktornosti - Nova činjenica - Obveza ponovnog otvaranja stegovnog postupka - Proporcionalnost sankcije - Postupovni rok))
   (2016/C 191/69)
   Jezik postupka: francuski

      Stranke

      Tužitelj: FU (zastupnik: S. Pappas, odvjetnik)

      Tuženik: Europska komisija (zastupnici: u početku J. Currall i C. Ehrbar, agenti, zatim C. Ehrbar i F. Simonetti, agenti)

      Predmet

   Zahtjev za poništenje odluke kojom se tužitelju izriče stegovna sankcija razvrstavanjem u razred AST5, iako je tužitelj imenovan u razred AD5 zbog lažnih izjava danih u svrhu naknade za preseljenje kao i plaćanja troškova selidbe.

      Izreka presude

               1.

               Tužba se odbija.

               2.

               FU snosit će vlastite troškove i nalaže mu se snošenje troškova Europske komisije.

      (1)  SL C 190 od 8. 6. 2015, str. 36.


title: Predmet C-203/16 P: Žalba koju je 12. travnja 2016. podnio Dirk Andres (stečajni upravitelj u pogledu imovine Heitkamp BauHolding GmbH), ranije Heitkamp BauHolding GmbH protiv presude Općeg suda (deveto vijeće) od 4. veljače 2016. u predmetu T-287/11, Heitkamp BauHolding GmbH protiv Europske komisije

text:
               13.6.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 211/37

      Žalba koju je 12. travnja 2016. podnio Dirk Andres (stečajni upravitelj u pogledu imovine Heitkamp BauHolding GmbH), ranije Heitkamp BauHolding GmbH protiv presude Općeg suda (deveto vijeće) od 4. veljače 2016. u predmetu T-287/11, Heitkamp BauHolding GmbH protiv Europske komisije
      (Predmet C-203/16 P)
      (2016/C 211/48)
      Jezik postupka: njemački

         Stranke

         Žalitelj: Dirk Andres (stečajni upravitelj u pogledu imovine Heitkamp BauHolding GmbH (zastupnik: W. Niemann, S. Geringhoff, P. Dodos, odvjetnici)

         Druge stranke u postupku: Europska komisija, Savezna Republika Njemačka

         Žalbeni zahtjev

      Žalitelj od Suda zahtijeva da:

                  —

                  djelomično ukine presudu Općeg suda od 4. veljače 2016. u predmetu T-287/11, kakva proizlazi iz izreke te odluke, u dijelu u kojem je tom presudom odbijena tužba (točke 2. i 3. izreke) i usvoji prvostupanjski zahtjev za poništenje Odluke Komisije 2011/527/EU od 26. siječnja 2011. o državnoj potpori Njemačke C 7/10 (ex CP 250/09 i NN 5/10) „KStG, Sanierungsklausel” (sanacijska klauzula propisana Zakonom o porezu na dobit) (1);

                  —

                  podredno, djelomično ukine presudu Općeg suda iz prethodne točke kakva proizlazi iz izreke te odluke, u dijelu u kojem je tom presudom odbijena tužba (točke 2. i 3. izreke) i predmet vrati Općem sudu na ponovno odlučivanje;

                  —

                  da protivnoj stranci naloži snošenje troškova.

         Žalbeni razlozi i glavni argumenti

      U prilog žalbi žalitelj ističe sljedeće žalbene razloge:
      Žalitelj se najprije poziva na postupovne pogreške. Tvrdi da Opći sud svoj slijed zaključivanja u pogledu određivanja referentnog okvira, selektivnosti mjere i njezina opravdanja nije obrazložio odnosno da ga je samo proturječno obrazložio i da je pritom istodobno povrijedio žaliteljevo pravo na saslušanje jer nije uzeo u obzir njegove navode.
      Žalitelj se nadalje poziva na povredu članka 107. UFEU-a i pritom ističe tri žalbena razloga:
      Kao prvo, Opći sud je netočno odredio referentni okvir kada je zbog miješanja prvog i drugog koraka u ispitivanju selektivnosti pogrešno ocijenio da je pravilo o uporabi poreznog gubitka prema članku 8. stavku 1. KStG-a opće pravilo i da je zadržavanje gubitaka u skladu sa „sanacijskom klauzulom” iz članka 8.c stavka 1. KStG-a iznimka od toga pravila. S tim u vezi, Opći sud nije uzeo u obzir činjenicu da je sanacijska klauzula sastavni dio općeg poreznog pravila o prenošenju gubitaka prema članku 10.d EStG-a (Zakon o porezu na prihod) koje ima svoj temelj i u njemačkom ustavnom pravu.
      Kao drugo, Opći sud je pogrešno ocijenio da je „sanacijska klauzula” selektivna. Općem sudu je promaknulo da „sanacijska klauzula” uopće ne definira svoje osobno područje primjene, nego stoji na raspolaganju svim poduzetnicima bez obzira na njihovu vrstu i predmet poslovanja. „Sanacijska klauzula” primjenjuje se bez razlike na sve poduzetnike koji dospiju u ekonomske poteškoće. S tim u vezi, Općem sudu je promaknulo i to da se poduzetnici u poteškoćama i zdravi poduzetnici s obzirom na mjerodavni cilj pravila o gubitku prava na prijenos poreznog gubitka, a to je sprečavanje zlouporaba poreznih gubitaka, ne nalaze u činjenično i pravno usporedivim situacijama. U slučaju „sanacijske klauzule” mogućnost zlouporabe poreznih gubitaka isključena je zakonodavčevom ovlašću da konkretizira slučajeve njezine primjene.
      Kao treće, Opći sud je pogrešno ocijenio da „sanacijska klauzula” nije opravdana. Žalitelj tvrdi da cilj „sanacijske klauzule” nije davanje poticaja poduzetnicima u poteškoćama, nego se njome želi ostvariti oporezivanje u skladu s načelom oporezivanja prema gospodarskim mogućnostima kao inherentnom cilju njemačkog poreznog prava. Zadržavanjem poreznih gubitaka treba se osobito postići porezno oslobođenje tzv. „prividne dobiti” koja nastaje prestankom potraživanja zajmova na temelju odricanja, i to tako da se njezin iznos prebije s iznosom gubitaka.

         (1)  SL L 235, str. 26.


               22.12.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 480/7

         Zahtjev za savjetodavno mišljenje Suda EFTA-e koji je 30. listopada 2015. podnijelo tijelo Beschwerdekommission der Finanzmarktaufsicht u predmetu A protiv Finanzmarktaufsicht (FMA)
   (Predmet E-27/15)
   (2016/C 480/09)
   Dopisom od 30. listopada 2015., zaprimljenim u pisarnicu Suda 16. studenoga 2015., Beschwerdekommission der Finanzmarktaufsicht (odbor za žalbe tijela nadležnog za financijska tržišta) podnio je zahtjev Sudu EFTA-e za savjetodavno mišljenje u predmetu A protiv Finanzmarktaufsicht (FMA) o sljedećim pitanjima:

               1.

               Mora li se u okviru Direktive 2005/60/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 26. listopada 2005. o sprečavanju korištenja financijskog sustava u svrhu pranja novca i financiranja terorizma tumačiti da „pružatelji usluga trustova ili usluga trgovačkih društava”, u smislu članka 2. stavka 1. podstavka 3. točke (c) te članka 3. stavka 7. točke (b) te Direktive, podliježu obvezi prikupljanja informacija o svrsi i namjeni poslovnog odnosa kako je navedeno u članku 8. stavku 1. točki (c) i članku 9. stavku 6. Direktive isključivo u skladu sa zakonodavstvom države članice u kojoj imaju poslovni nastan (in welchem [der Dienstleister für Trusts und Gesellschaften] seinen rechtlichen Sitz hat)?

               2.

               Ako je odgovor na prvo pitanje negativan, koji se kriteriji moraju upotrebljavati za određivanje imaju li „pružatelji usluga trustova ili usluga trgovačkih društava” obvezu prikupljanja informacija o svrsi i namjeni poslovnog odnosa kako je navedeno u članku 8. stavku 1. točki (c) i članku 9. stavku 6. Direktive u skladu sa zakonodavstvom druge države članice?

               3.

               Odnose li se odgovori na pitanja 1. i 2. i na trgovačka društva kojima administrativne usluge pružaju društva koja nisu osnovana u državi članici?