title: Ispravak obavijesti objavljene u Službenom listu u predmetu C-448/17 (SL C 382, 13.11.2017.)

text:
               8.1.2018

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 5/53

         Ispravak obavijesti objavljene u Službenom listu u predmetu C-448/17
   (
         Službeni list Europske unije C 382od 13. studenoga 2017.
      )
   (2018/C 005/71)
   U obavijesti objavljenoj u SL-u u predmetu C-448/17, EOS KSI Slovensko s.r.o. protiv Jána Danka i Margite Jalčove, tekst treba zamijeniti sljedećim tekstom:

         „Zahtjev za prethodnu odluku koji je 25. srpnja 2017. uputio Krajský súd v Prešove (Slovačka) – EOS KSI Slovensko s.r.o. protiv Jána Danka i Margite Dankove
         (Predmet C-448/17)
         (2017/C 382/35)
         Jezik postupka: slovački

            Sud koji je uputio zahtjev

         Krajský súd v Prešove

            Stranke glavnog postupka

            Tužitelj: EOS KSI Slovensko s.r.o.

            Tuženici: Ján Danko, Margita Danková

            Prethodna pitanja

                     1.

                     Je li u suprotnosti s načelom ekvivalentnosti iz prava Unije – u kontekstu presude u predmetu C-470/12, Pohotovosť, i utvrđenja Suda Europske unije izloženih i u točki 46. njezina obrazloženja – pravni propis u području ekvivalentnosti zakonom zaštićenih interesa i zaštite prava potrošača od nepoštenih ugovornih odredbi, koji ne dopušta mogućnost da, bez pristanka tuženog potrošača, pravna osoba u čijoj je djelatnosti zaštita kolektivnih interesa potrošača od nepoštenih ugovornih odredbi i koja teži realizaciji cilja iz članka 7. stavka 1. Direktive 93/13/EEZ (1), prenesenog u nacionalno pravo člankom 53.a stavcima 1. i 2. Građanskog zakonika, stupi u svojstvu treće osobe (umješača) u sudski postupak počevši od njegova pokretanja i da se u prilog potrošača učinkovito koristi sredstvima predlaganja i obrane u postupku, s ciljem da se u sklopu tog postupka ostvari zaštita od sustavnog korištenja nepoštenih ugovornih odredbi, dok u drugom slučaju treća osoba (umješač) koja u sudski postupak stupa na strani tuženika i ima interes da se utvrdi materijalno (imovinsko) pravo predmeta postupka, za razliku od udruge za zaštitu potrošača uopće ne treba imati pristanak tuženika na čijoj se strani uključuje, za sudjelovanje u sudskom postupku počevši od njegova pokretanja i za učinkovito korištenje sredstvima predlaganja i obrane u postupku koji idu u prilog tuženika?

                     2.

                     Treba li izraz „jasno i razumljivo sastavljene” iz članka 4. stavka 2. Direktive 93/13, također promatran u kontekstu zaključaka Suda u presudama u predmetima C-26/13 i C-96/14, tumačiti na način da se ugovorna odredba može smatrati sastavljenom na način koji nije jasan i razumljiv – što ima za pravnu posljedicu da se u sudskom postupku [po službenoj dužnosti] mora ispitati je li nepoštena – i u slučaju kad je njome predviđeni pravni institut (instrument) sam po sebi složen, a prosječnom su potrošaču njezine pravne posljedice teško predvidive te je za njezino razumijevanje u pravilu potrebno savjetovanje s pravnim stručnjakom, pri čemu troškovi istoga nisu proporcionalni s vrijednošću usluge koju potrošač dobiva na temelju ugovora?

                     3.

                     Nije li u suprotnosti s pravom Unije – u slučaju kad sud odlučuje o pravima iz potrošačkog ugovora, a čije se utvrđenje traži u odnosu na potrošača koji je tužena strana, samo na temelju izjava tužitelja putem izdavanja platnog naloga u skraćenom postupku, pri čemu se u postupku uopće ne primjenjuje odredba članka 172. stavka 9. Zakonika o parničnom postupku koja isključuje mogućnost izdavanja platnog naloga u slučaju postojanja nepoštenih ugovornih odredbi u potrošačkom ugovoru – propis države članice koji, s obzirom na kratak rok predviđen za podnošenje prigovora i nemogućnost kontaktiranja ili pasivnost potrošača, udruzi za zaštitu potrošača koja je kvalificirana i ovlaštena za realizaciju cilja iz članka 7. stavka 1. Direktive 93/13/EEZ, prenesenog u nacionalno pravo člankom 53.a stavcima 1. i 2. Građanskog zakonika, ne omogućava učinkovito korištenje, bez pristanka potrošača (bez izričitog protivljenja potrošača), jedine mogućnosti za zaštitu potrošača u obliku prigovora protiv platnog naloga, u slučaju kad je sud povrijedio obvezu iz članka 172. stavka 9. Zakonika o parničnom postupku?

                     4.

                     Može li se u kontekstu odgovora na drugo i treće pitanje smatrati relevantnom činjenica da pravni sustav potrošaču ne priznaje pravo na obvezno pravno zastupanje i da zbog njegovog nepoznavanja materije, kada ga ne zastupa pravni opunomoćenik, postoji nezanemariv rizik da se on ne pozove na nepoštenost ugovornih odredbi i da ne postupi na način da omogući stupanje u sudski postupak na svojoj strani udruge za zaštitu potrošača koja je kvalificirana i ovlaštena za realizaciju cilja iz članka 7. stavka 1. Direktive 93/13/EEZ, prenesenog u nacionalno pravo člankom 53.a stavcima 1. i 2. Građanskog zakonika?

                     5.

                     Nije li u suprotnosti s pravom Unije i sa zahtjevom ispitivanja svih okolnosti slučaja u smislu članka 4. stavka 1. Direktive 93/13/EEZ, propis poput onoga o skraćenom postupku za izdavanje platnog naloga (članak 172. stavak 1. i sljedeći [Zakonika o parničnom postupku]), koji omogućuje da se (1.) trgovcu prizna pravo na novčanu tražbinu, s učinkom presude, (2.) u okviru skraćenog postupka (3.) pred upravnim službenikom sudskog tijela, (4.) samo na temelju izjave trgovca, i to (5.) bez razmatranja dokaza i u situaciji u kojoj (6.) potrošača ne zastupa pravni stručnjak (7.), a njegovu obranu ne može učinkovito preuzeti, bez njegova pristanka, udruga za zaštitu potrošača koja je kvalificirana i ovlaštena za realizaciju cilja iz članka 7. stavka 1. Direktive 93/13/EEZ, prenesenog u nacionalno pravo člankom 53.a stavcima 1. i 2. Građanskog zakonika?”

      (1)  SL 1993., L 95, str. 29.


title: Predmet T-767/16: Presuda Općeg suda od 16. studenoga 2017. – Nanogate protiv EUIPO-a (metals) („Žig Europske unije — Prijava figurativnog žiga Europske unije metals — Apsolutni razlog za odbijanje — Opisni karakter — Članak 7. stavak 1. točka (c) Uredbe (EZ) br. 207/2009 (koji je postao članak 7. stavak 1. točka (c) Uredbe (EU) 2017/1001)”)

text:
               8.1.2018

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 5/39

         Presuda Općeg suda od 16. studenoga 2017. – Nanogate protiv EUIPO-a (metals)
   (Predmet T-767/16) (1)

   ((„Žig Europske unije - Prijava figurativnog žiga Europske unije metals - Apsolutni razlog za odbijanje - Opisni karakter - Članak 7. stavak 1. točka (c) Uredbe (EZ) br. 207/2009 (koji je postao članak 7. stavak 1. točka (c) Uredbe (EU) 2017/1001)”))
   (2018/C 005/53)
   Jezik postupka: njemački

      Stranke

      Tužitelj: Nanogate AG (Quierschied, Njemačka) (zastupnik: A. Theis, odvjetnik)

      Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (zastupnici: M. Fischer i D. Walicka, agenti)

      Predmet

   Tužba protiv odluke petog žalbenog vijeća EUIPO-a od 29. kolovoza 2016. (predmet R 2361/2015-5) koja se odnosi na prijavu registracije figurativnog znaka metals kao žiga Europske unije.

      Izreka

               1.

               Tužba se odbija.

               2.

               Nanogate AG se nalaže snošenje troškova.

      (1)  SL C 475, 19. 12. 2016.


title: Predmet T-802/16: Presuda Općeg suda od 17. studenoga 2017. – Endoceutics protiv EUIPO-a – Merck (FEMIBION) („Žig Europske unije — Postupak povodom opoziva — Verbalni žig Europske unije FEMIBION — Djelomično proglašenje opoziva — Članak 51. stavak 1. točka (a) Uredbe (EZ) br. 207/2009 (koji je postao članak 58. stavak 1. točka (a) Uredbe (EU) 2017/1001) — Dokaz o stvarnoj uporabi žiga — Kvalifikacija proizvoda za koje je dokazana stvarna uporaba”)

text:
               8.1.2018

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 5/40

         Presuda Općeg suda od 17. studenoga 2017. – Endoceutics protiv EUIPO-a – Merck (FEMIBION)
   (Predmet T-802/16) (1)

   ((„Žig Europske unije - Postupak povodom opoziva - Verbalni žig Europske unije FEMIBION - Djelomično proglašenje opoziva - Članak 51. stavak 1. točka (a) Uredbe (EZ) br. 207/2009 (koji je postao članak 58. stavak 1. točka (a) Uredbe (EU) 2017/1001) - Dokaz o stvarnoj uporabi žiga - Kvalifikacija proizvoda za koje je dokazana stvarna uporaba”))
   (2018/C 005/54)
   Jezik postupka: engleski

      Stranke

      Tužitelj: Endoceutics, Inc. (Quebec, Kanada) (zastupnik: M. Wahlin, odvjetnik)

      Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (zastupnici: M. Vuijst i A. Folliard-Monguiral, agenti)

      Druga stranka u postupku pred žalbenim vijećem EUIPO-a: Merck KGaA (Darmstadt, Njemačka) (zastupnici: M. Best, U. Pfleghar i S. Schäffner, odvjetnici)

      Predmet

   Tužba protiv odluke prvog žalbenog vijeća EUIPO-a od 14. srpnja 2016. (predmet R 1608/2015-1) koja se odnosi na postupak povodom opoziva između društava Endoceutics i Merck.

      Izreka

               1.

               Poništava se odluka prvog žalbenog vijeća Ureda Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO) od 14. srpnja 2016. (predmet R 1608/2015-1) u dijelu u kojem je zadržala na snazi registraciju žiga Europske unije za „farmaceutske proizvode za jačanje imunološkog sustava, za menopauzu, za menstruaciju, za liječenje i upravljanje trudnoćom, za prevenciju, liječenje i upravljanje stresom, za prevenciju, liječenje i upravljanje stresom kojeg je prouzročila neuravnotežena ili nedovoljna ishrana”.

               2.

               U preostalom dijelu tužba se odbija.

               3.

               Merck KGaA snosi, osim vlastitih, i polovinu troškova društva Endoceutics Inc. pred Općim sudom te troškove društva Endoceutics pred žalbenim vijećem.

               4.

               Društvo Endoceutics snosi polovinu vlastitih troškova.

               5.

               EUIPO snosi vlastite troškove.

      (1)  SL C 22, 23. 1. 2017.


title: Predmet T-271/16: Presuda Općeg suda od 8. studenoga 2017. – Pempe protiv EUIPO-a – Marshall Amplification (THOMAS MARSHALL GARMENTS OF LEGENDS) („Žig Europske unije — Postupak povodom prigovora — Prijava figurativnog žiga Europske unije THOMAS MARSHALL GARMENTS OF LEGENDS — Raniji verbalni i figurativni žigovi Europske unije MARSHALL i Marshall AMPLIFICATION — Članak 42. stavci 2. i 3. Uredbe (EZ) br. 207/2009 (koji je postao članak 47. stavci 2. i 3. Uredbe (EU) 2017/1001) — Dopuštenost zahtjeva za dokaz stvarne uporabe ranijih žigova — Relativni razlog za odbijanje — Opasnost od dovođenja u zabludu — Članak 8. stavak 1. točka (b) Uredbe br. 207/2009 (koji je postao članak 8. stavak 1. točka (b) Uredbe (EU) 2017/1001)”)

text:
               8.1.2018

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 5/32

         Presuda Općeg suda od 8. studenoga 2017. – Pempe protiv EUIPO-a – Marshall Amplification (THOMAS MARSHALL GARMENTS OF LEGENDS)
   (Predmet T-271/16) (1)

   ((„Žig Europske unije - Postupak povodom prigovora - Prijava figurativnog žiga Europske unije THOMAS MARSHALL GARMENTS OF LEGENDS - Raniji verbalni i figurativni žigovi Europske unije MARSHALL i Marshall AMPLIFICATION - Članak 42. stavci 2. i 3. Uredbe (EZ) br. 207/2009 (koji je postao članak 47. stavci 2. i 3. Uredbe (EU) 2017/1001) - Dopuštenost zahtjeva za dokaz stvarne uporabe ranijih žigova - Relativni razlog za odbijanje - Opasnost od dovođenja u zabludu - Članak 8. stavak 1. točka (b) Uredbe br. 207/2009 (koji je postao članak 8. stavak 1. točka (b) Uredbe (EU) 2017/1001)”))
   (2018/C 005/42)
   Jezik postupka: engleski

      Stranke

      Tužitelj: Yusuf Pempe (Créteil, Francuska) (zastupnik: A. Vivès-Albertini, odvjetnik)

      Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (zastupnik: L. Rampini, agent)

      Druga stranka u postupku pred žalbenim vijećem EUIPO-a: Marshall Amplification plc (Milton Keynes, Ujedinjena Kraljevina)

      Predmet

   Tužba protiv odluke petog žalbenog vijeća EUIPO-a od 16. ožujka 2016. (predmet R 376/2015-5) koja se odnosi na postupak povodom prigovora između društva Marshall Amplification i Y. Pempea.

      Izreka

               1.

               Tužba se odbija.

               2.

               Yusufu Pempeu se nalaže snošenje troškova.

      (1)  SL C 251, 11. 7. 2016.


title: Predmet T-511/14: Rješenje Općeg suda od 25. listopada 2017. – Novartis Europharm protiv Komisije „Lijek za humanu uporabu — Odobrenje za stavljanje u promet lijeka Zoledronic acid Teva Generics — zoledronatne kiseline — Razdoblje zaštite lijeka Aclasta koji sadrži aktivnu tvar zoledronatnu kiselinu — Povlačenje pobijanog akta — Obustava postupka”

text:
               8.1.2018

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 5/42

         Rješenje Općeg suda od 25. listopada 2017. – Novartis Europharm protiv Komisije
   (Predmet T-511/14) (1)

   („Lijek za humanu uporabu - Odobrenje za stavljanje u promet lijeka Zoledronic acid Teva Generics - zoledronatne kiseline - Razdoblje zaštite lijeka Aclasta koji sadrži aktivnu tvar zoledronatnu kiselinu - Povlačenje pobijanog akta - Obustava postupka”)
   (2018/C 005/56)
   Jezik postupka: engleski

      Stranke

      Tužitelj: Novartis Europharm Ltd (Camberley, Ujedinjena Kraljevina) (zastupnik: C. Schoonderbeek, odvjetnik)

      Tuženik: Europska komisija (zastupnici: A. Sipos i M. Wilderspin, agenti)

      Predmet

   Zahtjev, koji se temelji na članku 263. UFEU-a, za poništenje Provedbene odluke Komisije C (2014) 2155 final od 27. ožujka 2014. o izdavanju odobrenja za stavljanje u promet lijeka za humanu uporabu Zoledronic acid Teva Generics – zoledronatne kiseline, društvu Teva Generics BV sukladno članku 3. Uredbe (EZ) br. 726/2004 Europskog parlamenta i Vijeća od 31. ožujka 2004. o utvrđivanju postupaka odobravanja primjene i postupaka nadzora nad primjenom lijekova koji se rabe u humanoj i veterinarskoj medicini, te uspostavi Europske agencije za lijekove (SL 2004., L 136, str. 1.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 13., svezak 31., str. 18.).

      Izreka

               1.

               Obustavlja se postupak po tužbi.

               2.

               Obustavlja se postupak povodom zahtjeva za intervenciju društva Teva BV.

               3.

               Svaka stranka snosit će vlastite troškove.

      (1)  SL C 388, 3. 11. 2014.


title: Predmet C-132/17: Presuda Suda (deveto vijeće) od 21. veljače 2018. Bundesgerichtshof – Njemačka) – Peugeot Deutschland GmbH protiv Deutsche Umwelthilfe eV (Zahtjev za prethodnu odluku — Slobodno pružanje usluga — Direktiva 2010/13/EU — Definicije — Pojam „audiovizualna medijska usluga” — Područje primjene — Kanal s promotivnim videomaterijalima za nove modele osobnih vozila dostupan na servisu YouTube)

text:
               16.4.2018

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 134/10

         Presuda Suda (deveto vijeće) od 21. veljače 2018. Bundesgerichtshof – Njemačka) – Peugeot Deutschland GmbH protiv Deutsche Umwelthilfe eV
   (Predmet C-132/17) (1)

   ((Zahtjev za prethodnu odluku - Slobodno pružanje usluga - Direktiva 2010/13/EU - Definicije - Pojam „audiovizualna medijska usluga” - Područje primjene - Kanal s promotivnim videomaterijalima za nove modele osobnih vozila dostupan na servisu YouTube))
   (2018/C 134/13)
   Jezik postupka: njemački

      Sud koji je uputio zahtjev

   Bundesgerichtshof

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelj: Peugeot Deutschland GmbH

      Tuženi: Deutsche Umwelthilfe eV

      Izreka

   Članak 1. stavak 1. točku (a) Direktive 2010/13/EU Europskog parlamenta i Vijeća od 10. ožujka 2010. o koordinaciji određenih odredaba utvrđenih zakonima i drugim propisima u državama članicama o pružanju audiovizualnih medijskih usluga (Direktiva o audiovizualnim medijskim uslugama) treba tumačiti na način da definicija „audiovizualne medijske usluge” ne obuhvaća ni videokanal, poput onog o kojem je riječ u glavnom postupku, na kojem internetski korisnici mogu pregledavati kratke promotivne videomaterijale za nove modele osobnih vozila, ni takav videomaterijal uzet pojedinačno.

      (1)  SL C 213, 3. 7. 2017.


201806080341931382018/C 221/293542015TC22120180625HR01HRINFO_JUDICIAL20180419242521Predmet T-354/15: Rješenje Općeg suda od 19. travnja 2018. – Allergopharma protiv Komisije („Tužba za poništenje — Državne potpore — Program potpora koji predviđa dodjelu izuzeća od obveznih rabata u odnosu na neke farmaceutske proizvode — Odluka kojom se program potpora proglašava spojivim s unutarnjim tržištem — Nepostojanje osobnog utjecaja — Akt koji se sastoji od provedbenih mjera — Nedopuštenost”)
 ---documentbreak--- C2212018HR2410120180419HR0029241252Rješenje Općeg suda od 19. travnja 2018. – Allergopharma protiv Komisije
   (Predmet T-354/15) (
         1
      )
   „(„Tužba za poništenje — Državne potpore — Program potpora koji predviđa dodjelu izuzeća od obveznih rabata u odnosu na neke farmaceutske proizvode — Odluka kojom se program potpora proglašava spojivim s unutarnjim tržištem — Nepostojanje osobnog utjecaja — Akt koji se sastoji od provedbenih mjera — Nedopuštenost”)“2018/C 221/29Jezik postupka: njemački
      Stranke

      Tužitelj: Allergopharma GmbH & Co. KG (Reinbek, Njemačka) (zastupnici: T. Müller-Ibold, i F.-C. Laprévote, odvjetnici)

      Tuženik: Europska komisija (zastupnici: K. Herrmann i T. Maxian Rusche, agenti)

      Intervenijenti u potporu tuženiku: Bencard Allergie GmbH (München, Njemačka) (zastupnik: J. Fiegler, odvjetnik)

      Predmet

   Zahtjev na temelju članka 263. UFEU-a radi poništenja Odluke Komisije (EU) 2015/1300 od 27. ožujka 2015. o programu potpore koji je provela Njemačka – potpora za njemačka farmaceutska trgovačka društva u financijskim poteškoćama u obliku izuzeća od obveznih rabata SA.34881 (2013/C) (ex 2013/NN) (ex 2012/CP) (SL 2015., L 199, str. 27.).

      Izreka

            1.

            Tužba se odbacuje kao nedopuštena.

            2.

            Allergopharma GmbH & Co. KG snosit će vlastite troškove kao i troškove Europske komisije.

            3.

            Bencard Allergie GmbH snosit će vlastite troškove.

      (
         1
      )	SL C 328, 5. 10. 2015.


201806080111931412018/C 221/392512018TC22120180625HR01HRINFO_JUDICIAL20180423333311Predmet T-251/18: Tužba podnesena 23. travnja 2018. – IFSUA protiv Vijeća
 ---documentbreak--- C2212018HR3310120180423HR0039331331Tužba podnesena 23. travnja 2018. – IFSUA protiv Vijeća
   (Predmet T-251/18)2018/C 221/39Jezik postupka: španjolski
      Stranke

      Tužitelj: International Forum for Sustainable Underwater Activities (IFSUA) (Barcelona, Španjolska) (zastupnik: T. Gui Mori, abogado)

      Tuženik: Vijeće Europske unije

      Tužbeni zahtjev

   Na temelju članka 263. stavka 4. in fine UFEU-a, tužitelj IFSUA, na kojeg se članci u nastavku izravno odnose, od Općeg suda zahtijeva poništenje članka 2. stavka 2. i članka 9. stavaka 4. i 5. Uredbe Vijeća (EU) od 23. siječnja 2018. (SL od 31. siječnja 2018.), na temelju jasnog kriterija odvojivosti tih odredaba, shvaćajući je kao „regulatorni akt” kojim se provode mjere ograničavanja i ukupni dopušteni ulov (TAC) rekreativnog ribolova.

      Tužbeni razlozi i glavni argumenti

   Ova je tužba podnesena protiv Uredbe Vijeća (EU) 2018/120 (
         1
      ), čije se djelomično poništenje traži.
   U tom pogledu, tužitelj navodi da se zahtijeva poništenje gore navedenih odredaba s obzirom na to da njihova primjena na razne načine rekreativnog ribolova, aktivnosti koje nisu dio zajedničke ribolovne politike, dovodi do potpune zabrane ribolova lubina (Dicentrarchus labrax), usmjerene samo protiv podvodnih ribolovaca, dovodeći u opasnost opstanak te aktivnosti, odnosno sporta i industrije tog sektora.
   U prilog svojoj tužbi, tužitelj navodi četiri tužbena razloga.

            1.

            Prvi tužbeni razlog temelji se na povredi članka 2. stavka 5., članka 3. stavka 1. točke (d), članka 4. stavka 2. točke (d) i članka 6. točaka (d) i (e) UFEU-a jer pobijane odredbe predstavljaju prohibitivne mjere koje se izravno odnose na rekreativni i sportski podvodni ribolov lubina, a da za to Vijeće nema čak ni podijeljenu nadležnost.

            2.

            Drugi tužbeni razlog temelji se na tome što članak 2. stavak 2. i članak 9. stavci 4. i 5. Uredbe (EU) 2018/120 krše načela pravne sigurnosti i legitimnih očekivanja jer te odredbe očito prelaze granice dodijeljenih nadležnosti i povijesnog razvoja te uredbe.

            3.

            Treći tužbeni razlog temelji se na tome što članak 2. stavak 2. i članak 9. stavci 4. i 5. Uredbe (EU) 2018/120 krše načelo jednakosti i nediskriminacije iz članaka 20. i 21. Povelje Europske unije o temeljnim pravima, zbog primjene u istom provedbenom aktu koji uređuje mogućnosti ribolova lubina, ali s nejednakim kriterijima, odredbi o komercijalnom ribolovu i rekreativnom ribolovu. Te dvije kategorije nisu strogo usporedive kao adresati istog paketa mjera.

            4.

            Četvrti tužbeni razlog temelji se na tome što članak 2. stavak 2. i članak 9. stavci 4. i 5. Uredbe (EU) 2018/120 krše načelo proporcionalnosti u provedbi članka 43. stavka 3. UFEU-a. U tom smislu tužitelj navodi da u uredbi koja je predmet ovog spora utvrđivanje mogućnosti ribolova lubina, kako komercijalnog tako i rekreativnog, odgovara cilju znatnog smanjenja smrtnosti sjevernog stoka kako bi se omogućilo malo uvećanje biomase i da se taj cilj može postići manje ograničavajućom mjerom od potpune zabrane podvodnog ribolova lubina. U okviru tog tužbenog razloga tužitelj također navodi povredu članaka 12., 16., 37. i 52. Povelje Europske unije o temeljnim pravima.

      (
         1
      )	Uredba Vijeća (EU) 2018/120 od 23. siječnja 2018. o utvrđivanju ribolovnih mogućnosti za 2018. za određene riblje stokove i skupine ribljih stokova koje se primjenjuju u vodama Unije te, za ribarska plovila Unije, u određenim vodama izvan Unije i o izmjeni Uredbe Vijeća (EU) 2017/127 (SL 2018., L 27, str. 1.)


201806080271931312018/C 221/312342017TC22120180625HR01HRINFO_JUDICIAL20180503252622Predmet T-234/17: Rješenje Općeg suda od 3. svibnja 2018. – Siberian Vodka protiv EUIPO-a– Schwarze und Schlichte (DIAMOND ICE) („Žig Europske unije — Postupak povodom prigovora — Međunarodna registracija u kojoj je naznačena Europska unija — Verbalni žig DIAMOND ICE — Raniji verbalni žig Europske unije DIAMOND CUT — Relativni razlog za odbijanje — Vjerojatnost dovođenja u zabludu — Sličnost znakova — Članak 8. stavak 1. točka (b) Uredbe (EZ) br. 207/2009 (koji je postao članak 8. stavak 1. točka (b) Uredbe (EU) 2017/1001) — Očito potpuno pravno neosnovana tužba”)
 ---documentbreak--- C2212018HR2520120180503HR0031252262Rješenje Općeg suda od 3. svibnja 2018. – Siberian Vodka protiv EUIPO-a– Schwarze und Schlichte (DIAMOND ICE)
   (Predmet T-234/17) (
         1
      )
   „(„Žig Europske unije — Postupak povodom prigovora — Međunarodna registracija u kojoj je naznačena Europska unija — Verbalni žig DIAMOND ICE — Raniji verbalni žig Europske unije DIAMOND CUT — Relativni razlog za odbijanje — Vjerojatnost dovođenja u zabludu — Sličnost znakova — Članak 8. stavak 1. točka (b) Uredbe (EZ) br. 207/2009 (koji je postao članak 8. stavak 1. točka (b) Uredbe (EU) 2017/1001) — Očito potpuno pravno neosnovana tužba”)“2018/C 221/31Jezik postupka: njemački
      Stranke

      Tužitelj: Siberian Vodka AG (Herisau, Švicarska) (zastupnik: O. Bischof, odvjetnik)

      Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (zastupnik: D. Walicka, agent)

      Druga stranka u postupku pred žalbenim vijećem EUIPO-a, intervenijent u postupku pred Općim sudom: Schwarze und Schlichte Markenvertrieb GmbH & Co. KG (Oelde, Njemačka) (zastupnik: A. Zafar, odvjetnik)

      Predmet

   Tužba podnesena protiv odluke četvrtog žalbenog vijeća EUIPO-a od 8. veljače 2017. (predmet R 1171/2016-4), koja se odnosi na postupak povodom prigovora između društava Schwarze und Schlichte Markenvertrieb i Siberian Vodka.

      Izreka

            1.

            Tužba se odbija.

            2.

            Društvu Siberian Vodka AG nalaže se snošenje troškova.

      (
         1
      )	SL C 195, 19. 6. 2017.


201806150331954932018/C 231/03822016CJC23120180702HR01HRINFO_JUDICIAL201805083421Predmet C-82/16: Presuda Suda (veliko vijeće) od 8. svibnja 2018. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Raad voor Vreemdelingenbetwistingen – Belgija) – K. A. i dr. protiv Belgische Staat (Zahtjev za prethodnu odluku — Nadzor granica, azil, useljavanje — Članak 20. UFEU-a — Povelja Europske unije o temeljnim pravima — Članci 7. i 24. — Direktiva 2008/115/EZ — Članci 5. i 11. — Državljanin treće zemlje kojem je zabranjen ulazak na državno područje — Zahtjev za boravak u svrhu spajanja obitelji s građaninom Europske unije koji se nikad nije koristio svojom slobodom kretanja — Odbacivanje zahtjeva)
 ---documentbreak--- C2312018HR310120180508HR00033142Presuda Suda (veliko vijeće) od 8. svibnja 2018. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Raad voor Vreemdelingenbetwistingen – Belgija) – K. A. i dr. protiv Belgische Staat
   (Predmet C-82/16) (
         1
      )
   „(Zahtjev za prethodnu odluku — Nadzor granica, azil, useljavanje — Članak 20. UFEU-a — Povelja Europske unije o temeljnim pravima — Članci 7. i 24. — Direktiva 2008/115/EZ — Članci 5. i 11. — Državljanin treće zemlje kojem je zabranjen ulazak na državno područje — Zahtjev za boravak u svrhu spajanja obitelji s građaninom Europske unije koji se nikad nije koristio svojom slobodom kretanja — Odbacivanje zahtjeva)“2018/C 231/03Jezik postupka: nizozemski
      Sud koji je uputio zahtjev

   Raad voor Vreemdelingenbetwistingen

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelji: K. A., M. Z., M. J., N. N. N., O. I. O., R. I., B. A.

      Tuženik: Belgische Staat

      Izreka

            1.

            Direktivu 2008/115/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 16. prosinca 2008. o zajedničkim standardima i postupcima država članica za vraćanje državljana trećih zemalja s nezakonitim boravkom, a osobito njezine članke 5. i 11., treba tumačiti na način da joj se ne protivi praksa države članice prema kojoj se zahtjev za boravak u svrhu spajanja obitelji –koji je na njezinu državnom području podnio državljanin treće zemlje, član obitelji građanina Unije koji, pak, ima državljanstvo te države članice i koji se nikada nije koristio svojom slobodom kretanja – ne uzima u razmatranje samo zato što je protiv tog državljanina treće zemlje izdana zabrana ulaska na navedeno državno područje.

            2.

            Članak 20. UFEU-a treba tumačiti na sljedeći način:

                     —

                     tom se članku protivi praksa države članice prema kojoj se takav zahtjev ne uzima u razmatranje samo iz tog gore navedenog razloga a da se pritom ne ispituje postoji li između tog građanina Unije i tog državljanina treće zemlje odnos zavisnosti koji je takve naravi da bi, u slučaju odbijanja dodjele izvedenog prava boravka tom državljaninu treće zemlje, navedeni građanin Unije bio praktično prisiljen napustiti područje Unije u cijelosti te bi na taj način bio lišen stvarnog uživanja bitnog sadržaja prava koja proizlaze iz njegova statusa;

                     —

                     u slučaju punoljetnog građanina Unije odnos zavisnosti, koji može na temelju tog članka opravdati odobrenje izvedenog prava boravka dotičnom državljaninu treće zemlje, može se priznati samo u iznimnim slučajevima u kojima dotična osoba, s obzirom na sve relevantne okolnosti, ni na koji način ne može biti odvojena od člana svoje obitelji o kojem zavisi;

                     —

                     u slučaju maloljetnog građanina Unije ocjena postojanja takvog odnosa zavisnosti mora se temeljiti na uzimanju u obzir svih okolnosti slučaja u najboljem interesu djeteta, a osobito njegove dobi, fizičkog i emocionalnog razvoja, stupnja emocionalne povezanosti sa svakim od roditelja kao i moguće opasnosti u pogledu njegove stabilnosti u slučaju razdvajanja od roditelja, državljanina treće zemlje; radi utvrđivanja takvog odnosa zavisnosti postojanje obiteljske veze s tim državljaninom, bila ona biološke ili pravne naravi, nije dostatno, a zajedničkog života nije nužno;

                     —

                     nevažna je činjenica da je odnos zavisnosti, na koji se poziva državljanin treće zemlje u potporu svojem zahtjevu za boravak u svrhu spajanja obitelji, nastao nakon što je protiv njega donesena odluka o zabrani ulaska na državno područje;

                     —

                     nevažna je činjenica da je odluka o zabrani ulaska na državno područje protiv državljanina treće zemlje bila konačna u trenutku kada je on podnio svoj zahtjev za boravak u svrhu spajanja obitelji, i

                     —

                     nevažna je činjenica da je odluka o zabrani ulaska na državno područje protiv državljanina treće zemlje koji je podnio zahtjev za boravak u svrhu spajanja obitelji opravdana nepoštovanjem obveze vraćanja; kada je takva odluka opravdana razlozima javnog poretka, oni mogu dovesti do odbijanja odobravanja izvedenog prava boravka tom državljaninu treće zemlje na temelju tog članka samo ako iz konkretne ocjene svih okolnosti slučaja, s obzirom na načelo proporcionalnosti, najbolji interes djeteta odnosno djece o kojoj je eventualno riječ i temeljna prava, proizlazi da dotična osoba predstavlja stvarnu, trenutačnu i dovoljno ozbiljnu prijetnju za javni poredak.

            3.

            Članak 5. Direktive 2008/115 treba tumačiti na način da mu se protivi nacionalna praksa na temelju koje se odluka o vraćanju donosi protiv državljanina treće zemlje protiv kojeg je već donesena odluka o vraćanju kojoj je pridodana odluka o zabrani ulaska koja je još na snazi a da se pritom ne uzimaju u obzir elementi njegova obiteljskog života, osobito interes njegova maloljetnog djeteta, koji se navode u zahtjevu za boravak u svrhu spajanja obitelji koji je podnesen nakon donošenja takve zabrane ulaska, osim ako je takve elemente dotična osoba mogla ranije istaknuti.

      (
         1
      )	SL C 145, 25. 4. 2016.


201806150301954912018/C 231/081682018CJC23120180702HR01HRINFO_JUDICIAL201803057822Predmet C-168/18: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 5. ožujka 2018. uputio Bundesarbeitsgericht (Njemačka) – Pensions-Sicherungs-Verein VVaG protiv Günthera Bauera
 ---documentbreak--- C2312018HR720120180305HR00087282Zahtjev za prethodnu odluku koji je 5. ožujka 2018. uputio Bundesarbeitsgericht (Njemačka) – Pensions-Sicherungs-Verein VVaG protiv Günthera Bauera
   (Predmet C-168/18)2018/C 231/08Jezik postupka: njemački
      Sud koji je uputio zahtjev

   Bundesarbeitsgericht

      Stranke glavnog postupka

      Podnositelj revizije: Pensions-Sicherungs-Verein VVaG

      Druga stranka u postupku revizije: Günther Bauer

      Prethodna pitanja

            1.

            Je li primjenjiv članak 8. Direktive 2008/94/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 22. listopada 2008. o zaštiti zaposlenika u slučaju insolventnosti njihovog poslodavca (
                  1
               ) ako se davanja strukovne starosne mirovine isplaćuju preko među-strukovnog mirovinskog fonda koji podliježe državnom nadzoru financijskih usluga, ako taj fond iz financijskih razloga opravdano smanji svoja davanja uz odobrenje nadzornog tijela te poslodavac doduše prema nacionalnom pravu odgovara za smanjenja prema bivšim zaposlenicima, ali njegova insolventnost dovede do toga da ne može ispuniti svoju obvezu nadoknađivanja tih smanjenja davanja?

            2.

            Ako je odgovor na prvo prethodno pitanje potvrdan:
            U kojim se okolnostima zbog insolventnosti poslodavca pretrpljeni gubici bivšeg zaposlenika koji se odnose na davanja iz strukovnog mirovinskog osiguranja mogu smatrati očito neproporcionalnima i da stoga obvezuju države članice da osiguraju minimalnu zaštitu protiv toga, iako bivši zaposlenik dobiva barem polovicu davanja iz mirovinskog sustava koja proizlaze iz njegovih stečenih mirovinskih prava?

            3.

            Ako je odgovor na prvo prethodno pitanje potvrdan:
            Ima li članak 8. Direktive 2008/94/EZ izravan učinak i dodjeljuje li ta odredba, ako država članica nije prenijela tu direktivu ili je nije pravilno prenijela u nacionalno pravo, pojedincu prava na koja se on može pozivati pred nacionalnim sudom protiv države članice?

            4.

            Ako je odgovor na treće prethodno pitanje potvrdan:
            Je li privatnopravno organizirani, za poslodavce obvezujući, fond koji je država članica odredila kao nositelja osiguranja za slučaj insolventnosti strukovnog mirovinskog sustava i koji podliježe državnom nadzoru financijskih usluga te koji na temelju javnog prava od poslodavaca ubire i doprinose potrebne za osiguranje insolventnosti i koji poput javnog tijela upravnim aktom može određivati uvjete ovrhe, javno tijelo države članice?

      (
         1
      )	SL 2008., L 283, str. 36. (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 5., svezak 2., str. 128)


201808030412050342018/C 294/273542018CJC29420180820HR01HRINFO_JUDICIAL20180530202121Predmet C-354/18: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 30. svibnja 2018. uputio Tribunalul Bacău (Rumunjska) – Radu Lucian Rusu, Oana Maria Rusu protiv SC Blue Air – Airline Management Solutions Srl
 ---documentbreak--- C2942018HR2010120180530HR0027201212Zahtjev za prethodnu odluku koji je 30. svibnja 2018. uputio Tribunalul Bacău (Rumunjska) – Radu Lucian Rusu, Oana Maria Rusu protiv SC Blue Air – Airline Management Solutions Srl
   (Predmet C-354/18)2018/C 294/27Jezik postupka: rumunjski
      Sud koji je uputio zahtjev

   Tribunalul Bacău

      Stranke glavnog postupka

      Žalitelji: Radu Lucian Rusu, Oana Maria Rusu

      Druga stranka u postupku: SC Blue Air – Airline Management Solutions Srl

      Prethodna pitanja

            1.

            Je li svrha iznosa od 400 eura predviđenog člankom 7. stavkom 1. točkom (b) Uredbe br. 261/2004 (
                  1
               ) naknaditi u načelu imovinsku štetu, dok se ona neimovinska mora ocijeniti s obzirom na članak 12. ili članak 7. stavak 1. točka (b) pokriva u načelu neimovinsku štetu, dok je ona imovinska uređena odredbama članka 12.?

            2.

            Je li iznos koji predstavlja neisplaćenu plaću koji je veći od iznosa od 400 eura predviđenog člankom 7. stavkom 1. točkom (b) obuhvaćen pojmom dodatne odštete koji se spominje u članku 12.?

            3.

            U smislu članka 12. [stavka 1.] druge rečenice „[o]dšteta dodijeljena putniku ovom Uredbom može se odbiti od iznosa takve odštete”. Treba li taj članak Uredbe br. 261/2004 razumjeti u smislu da nacionalnom sudu ostavlja diskrecijsku ovlast odlučivanja hoće li od dodatne odštete odbiti iznos koji je dodijeljen u skladu s člankom 7. stavkom 1. točkom (b) ili je takvo odbijanje obvezno?

            4.

            U slučaju da odbijanje iznosa nije obvezno, na temelju kojih elemenata nacionalni sud odlučuje treba li iznos iz članka 7. stavka 1. točke (b) odbiti od iznosa dodatne odštete?

            5.

            Treba li štetu koja je nastala zbog neisplate plaće uzrokovane činjenicom da radnik nije mogao doći na radno mjesto zbog kasnog dolaska na odredište uslijed preusmjeravanja ocjenjivati iz perspektive ispunjenja obveza predviđenih člankom 8. ili člankom 12. u vezi s člankom 4.?

            6.

            Znači li ispunjenje obveze zračnog prijevoznika da pruži pomoć na temelju članka 4. stavka 3. i članka 8. Uredbe br. 261/2004 to da je putnik u potpunosti obaviješten o svim opcijama glede preusmjeravanja, kako su predviđene člankom 8. stavkom 1. točkama (a), (b) i (c) Uredbe?

            7.

            Na kome je u skladu s člankom 8. Uredbe br. 261/2004 teret dokazivanja da je preusmjeravanje provedeno najranije moguće?

            8.

            Je li Uredbom br. 261/2004 propisano da su putnici dužni tražiti druge letove za odredište i zatražiti od zračnog prijevoznika da na tim letovima nađe slobodna mjesta ili je zračni prijevoznik dužan po službenoj dužnosti tražiti opciju koja je najpovoljnija za putnika kako bi ga preveo na odredište?

            9.

            Je li prilikom određivanja štete koju su putnici pretrpjeli mjerodavna činjenica da su oni prihvatili prijedlog zračnog prijevoznika da im ponudi let za 11. rujna 2016. iako su mogli pretpostaviti da im neće biti isplaćena plaća za razdoblje u kojem su bili odsutni s posla?

      (
         1
      )	Uredba (EZ) br. 261/2004 Europskog parlamenta i Vijeća od 11. veljače 2004. o utvrđivanju općih pravila odštete i pomoći putnicima u slučaju uskraćenog ukrcaja i otkazivanja ili dužeg kašnjenja leta […] te o stavljanju izvan snage Uredbe (EEZ) br. 295/91 (SL 2004., L 46, str. 1.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 7., svezak 26., str. 21.)


201808030602050782018/C 294/58982017TC29420180820HR01HRINFO_JUDICIAL20180530444411Predmet T-98/17: Presuda Općeg suda od 30. svibnja 2018. – RT protiv Parlamenta „Javna služba — Dužnosnici — Bolovanje — Članak 59. stavak 1. Pravilnika o osoblju — Interna pravila o liječničkim pregledima u vezi s medicinski utemeljenim izostancima s posla i povremenim liječničkim pregledima osoba koje traže naknadu za invalidnost — Liječnička potvrda — Nepostojanje liječničkog pečata i potpisa — Liječničko savjetovanje preko interneta — Odbijanje prihvaćanja”
 ---documentbreak--- C2942018HR4410120180530HR0058441441Presuda Općeg suda od 30. svibnja 2018. – RT protiv Parlamenta
   (Predmet T-98/17) (
         1
      )
   „„Javna služba — Dužnosnici — Bolovanje — Članak 59. stavak 1. Pravilnika o osoblju — Interna pravila o liječničkim pregledima u vezi s medicinski utemeljenim izostancima s posla i povremenim liječničkim pregledima osoba koje traže naknadu za invalidnost — Liječnička potvrda — Nepostojanje liječničkog pečata i potpisa — Liječničko savjetovanje preko interneta — Odbijanje prihvaćanja”“2018/C 294/58Jezik postupka: engleski
      Stranke

      Tužitelj: RT (zastupnik: C. Bernard-Glanz, avocat)

      Tuženik: Europski parlament (zastupnici: J. Steele i E. Taneva, agenti)

      Predmet

   Zahtjev koji se temelji na članku 270. UFEU-a i kojim se traži poništenje Odluke Parlamenta od 30. lipnja 2016. o odbijanju prihvatljivosti dokumenta, koji je tužitelj podnio 27. lipnja 2016., kao liječničke potvrde kojom se određuje bolovanje.

      Izreka

            1.

            Poništava se odluka Europskog parlamenta od 30. lipnja 2016. o odbijanju prihvatljivosti dokumenta, koji je RT podnio 27. lipnja 2016., kao liječničke potvrde kojom se određuje bolovanje.

            2.

            Parlamentu se nalaže snošenje troškova.

      (
         1
      )	SL C 129, 24. 4. 2017.


201808030502050222018/C 294/413832018CJC29420180820HR01HRINFO_JUDICIAL20180611303011Predmet C-383/18: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 11. lipnja 2018. uputio Sąd Rejonowy Lublin-Wschód w Lublinie z siedzibą w Świdniku (Poljska) – Lexitor Sp. z o.o. protiv Spółdzielcza Kasa Oszczędnościowo – Kredytowa im. Franciszka Stefczyka sa sjedištem u Gdynii, Santander Consumer Bank S.A. sa sjedištem u Wrocławu, mBank S.A. sa sjedištem u Varšavi
 ---documentbreak--- C2942018HR3010120180611HR0041301301Zahtjev za prethodnu odluku koji je 11. lipnja 2018. uputio Sąd Rejonowy Lublin-Wschód w Lublinie z siedzibą w Świdniku (Poljska) – Lexitor Sp. z o.o. protiv Spółdzielcza Kasa Oszczędnościowo – Kredytowa im. Franciszka Stefczyka sa sjedištem u Gdynii, Santander Consumer Bank S.A. sa sjedištem u Wrocławu, mBank S.A. sa sjedištem u Varšavi
   (Predmet C-383/18)2018/C 294/41Jezik postupka: poljski
      Sud koji je uputio zahtjev

   Sąd Rejonowy Lublin-Wschód w Lublinie z siedzibą w Świdniku

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelj: Lexitor Sp. z o.o.

      Tuženici: Spółdzielcza Kasa Oszczędnościowo – Kredytowa im. Franciszka Stefczyka sa sjedištem u Gdynii, Santander Consumer Bank S.A. sa sjedištem u Wrocławu, mBank S.A. sa sjedištem u Varšavi

      Prethodno pitanje

   Treba li odredbu iz članka 16. stavka 1. u vezi s člankom 3. točkom (g) Direktive 2008/48/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 23. travnja 2008. o ugovorima o potrošačkim kreditima i stavljanju izvan snage Direktive Vijeća 87/102/EEZ (
         1
      ) tumačiti na način da potrošač, u slučaju prijevremene otplate svojih obveza prema ugovoru o kreditu, ima pravo na sniženje ukupnih troškova kredita, uključujući troškove čiji iznos ne ovisi o trajanju ugovora o kreditu?
   (
         1
      )	SL 2008., L 133, str. 66. (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 15., svezak 13., str. 58.)


201808030682050932018/C 294/754122018TC29420180820HR01HRINFO_JUDICIAL20180702606121Predmet T-412/18: Tužba podnesena 2. srpnja 2018. – mobile.de protiv EUIPO-a – Droujestvo S Ogranichena Otgovornost „Rezon” (mobile.ro)
 ---documentbreak--- C2942018HR6010120180702HR0075601612Tužba podnesena 2. srpnja 2018. – mobile.de protiv EUIPO-a – Droujestvo S Ogranichena Otgovornost „Rezon” (mobile.ro)
   (Predmet T-412/18)2018/C 294/75Jezik na kojem je tužba podnesena: njemački
      Stranke

      Tužitelj: mobile.de GmbH (Dreilinden, Njemačka) (zastupnik: T. Lührig, odvjetnik)

      Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO)

      Druga stranka pred žalbenim vijećem: Droujestvo S Ogranichena Otgovornost „Rezon” (Sofija, Bugarska)

      Podaci o postupku pred EUIPO-om

      Nositelj spornog žiga: tužitelj

      Predmetni sporni žig: figurativni žig Europske unije mobile.ro – žig Europske unije br. 8 838 542

      Postupak pred EUIPO-om: postupak proglašavanja žiga ništavim

      Pobijana odluka: odluka prvog žalbenog vijeća EUIPO-a od 29. ožujka 2018. u predmetu R 111/2015-1

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

            —

            poništi pobijanu odluku;

            —

            naloži EUIPO-u snošenje troškova.

      Tužbeni razlozi

            —

            povreda članka 18. stavka 1. točke (a), u vezi s člankom 64. stavcima 2. i 3. Uredbe (EU) 2017/1001 Europskog parlamenta i Vijeća;

            —

            povreda članka 19. stavka 2. i članka 10. stavka 3. Delegirane uredbe Komisije (EU) 2018/625, u vezi s člankom 64. stavcima 2. i 3. Uredbe (EU) 2017/1001 Europskog parlamenta i Vijeća;

            —

            povreda članka 60. stavka 1. točke (a), u vezi s člankom 8. stavkom 1. točkom (b) i člankom 8. stavkom 2. točkom (a) podtočkom (ii) Uredbe (EU) 2017/1001 Europskog parlamenta i Vijeća;

            —

            povreda članka 4. stavka 3. UEU-a, u vezi s pravnim načelom iz članka 59. stavka 1. točke (b) Uredbe Vijeća (EZ) br. 207/2009 i članka 61. stavka 2. Uredbe (EU) 2017/1001 Europskog parlamenta i Vijeća.


201808030382049942018/C 294/423852018CJC29420180820HR01HRINFO_JUDICIAL20180611303122Predmet C-385/18: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 11. lipnja 2018. uputio Consiglio di Stato (Italija) – Arriva Italia Srl e a. protiv Ministero delle Infrastrutture e dei Trasporti
 ---documentbreak--- C2942018HR3020120180611HR0042302312Zahtjev za prethodnu odluku koji je 11. lipnja 2018. uputio Consiglio di Stato (Italija) – Arriva Italia Srl e a. protiv Ministero delle Infrastrutture e dei Trasporti
   (Predmet C-385/18)2018/C 294/42Jezik postupka: talijanski
      Sud koji je uputio zahtjev

   Consiglio di Stato

      Stranke glavnog postupka

      Žalitelji: Arriva Italia Srl, Ferrotramviairia SpA, Consorzio Trasporti Aziende Pugliesi (CO.TRA.P)

      Druga stranka u postupku: Ministero delle Infrastrutture e dei Trasporti

      Prethodno pitanje

   Predstavljaju li u gore navedenim činjeničnim i pravnim okolnostima mjera koja se sastoji u zakonski dodijeljenim sredstvima u iznosu od 70 milijuna eura u korist gospodarskog subjekta u željezničkom prijevozu, pod uvjetima utvrđenima u Legge 28 dicembre 2015, n. 208 (Zakon br. 208 od 28. prosinca 2015., članak 1. stavak 867.), kako je izmijenjen s Decreto-legge 24 aprile 2017, n. 50 (Uredba sa zakonskom snagom br. 50 od 24. travnja 2017.), te daljnji prijenos tih sredstava drugom gospodarskom subjektu bez javnog natječaja i naknade državnu potporu u smislu članka 107. UFEU-a?
   U slučaju potvrdnog odgovora, je li dotična potpora ipak u skladu s pravom Unije te koje su posljedice neobavješćivanja o tome u skladu s člankom 107. stavkom 3. UFEU-a.


201808030542050252018/C 294/283552018CJC29420180820HR01HRINFO_JUDICIAL20180531212221Predmet C-355/18: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 31. svibnja 2018. uputio Landesgericht Salzburg (Austrija) – Barbara Rust-Hackner protiv Nürnberger Versicherung Aktiengesellschaft Österreich
 ---documentbreak--- C2942018HR2110120180531HR0028211222Zahtjev za prethodnu odluku koji je 31. svibnja 2018. uputio Landesgericht Salzburg (Austrija) – Barbara Rust-Hackner protiv Nürnberger Versicherung Aktiengesellschaft Österreich
   (Predmet C-355/18)2018/C 294/28Jezik postupka: njemački
      Sud koji je uputio zahtjev

   Landesgericht Salzburg

      Stranke glavnog postupka

      Tužiteljica: Barbara Rust-Hackner

      Tuženik: Nürnberger Versicherung Aktiengesellschaft Österreich

      Prethodna pitanja

            1.

            Treba li članak 15. stavak 1. Direktive 90/619/EEZ (Druga direktiva o životnom osiguranju) (
                  1
               ), u njezinu tekstu kako je izmijenjena Direktivom 92/96/EEZ (Treća direktiva o životnom osiguranju) (
                  2
               ), u vezi s člankom 31. Direktive 92/96/EEZ, tumačiti na način da obavijest o mogućnosti odustanka mora sadržavati i napomenu o tome da za odustanak nije potreban poseban oblik?

            2.

            Može li odustanak zbog pogrešne poduke o pravu na odustanak biti izjavljen i nakon prestanka ugovora o životnom osiguranju zbog otkaza (i otkupa) ugovaratelja osiguranja?

      (
         1
      )	Druga direktiva Vijeća 90/619/EEZ od 8. studenoga 1990. o usklađivanju zakona i drugih propisa koji se odnose na izravno životno osiguranje, utvrđivanju odredaba za olakšanje stvarnog izvršavanja slobode pružanja usluga i izmjeni Direktive79/267/EEZ; SL L 330, str. 50.
   (
         2
      )	Direktiva Vijeća 92/96/EEZ od 10. studenoga 1992. o usklađivanju zakona i drugih propisa o izravnom životnom osiguranju i izmjeni direktiva 79/267/EEZ i 90/619/EEZ (Treća direktiva o životnom osiguranju); SL L 360, str. 1.


201808030612050802018/C 294/592182017TC29420180820HR01HRINFO_JUDICIAL20180629454511Predmet T-218/17: Presuda Općeg suda od 29. lipnja 2018. – HF protiv Parlamenta (Javna služba — Ugovorno osoblje — Članak 24. Pravilnika o osoblju — Zahtjev za pomoć — Članak 12.a Pravilnika o osoblju — Uznemiravanje — Savjetodavni odbor nadležan za prijave zbog uznemiravanja i njegovo sprječavanje na radnom mjestu — Odluka o odbijanju zahtjeva za pomoć — Pravo na saslušanje — Načelo kontradiktornosti — Odbijanje dostave mišljenja savjetodavnog odbora i izvješćâ o saslušanju svjedoka — Trajanje upravnog postupka — Razumni rok)
 ---documentbreak--- C2942018HR4510120180629HR0059451451Presuda Općeg suda od 29. lipnja 2018. – HF protiv Parlamenta
   (Predmet T-218/17) (
         1
      )
   „(Javna služba — Ugovorno osoblje — Članak 24. Pravilnika o osoblju — Zahtjev za pomoć — Članak 12.a Pravilnika o osoblju — Uznemiravanje — Savjetodavni odbor nadležan za prijave zbog uznemiravanja i njegovo sprječavanje na radnom mjestu — Odluka o odbijanju zahtjeva za pomoć — Pravo na saslušanje — Načelo kontradiktornosti — Odbijanje dostave mišljenja savjetodavnog odbora i izvješćâ o saslušanju svjedoka — Trajanje upravnog postupka — Razumni rok)“2018/C 294/59Jezik postupka: francuski
      Stranke

      Tužitelj: HF (zastupnik: A. Tymen, odvjetnik)

      Tuženik: Europski parlament (zastupnici: E. Taneva i M. Ecker, agenti)

      Predmet

   Zahtjev na temelju članka 270. UFEU-a radi, s jedne strane, poništenja odluke Parlamenta od 3. lipnja 2016. kojom je tijelo ovlašteno za sklapanje ugovora o radu te institucije odbilo zahtjev za pomoć koji je tužiteljica podnijela 11. prosinca 2014. i, s druge strane, naknade štete koju je ona navodno pretrpjela zbog nezakonitosti koje je to tijelo počinilo prilikom postupanja povodom tog zahtjeva za pomoć.

      Izreka

            1.

            Tužba se odbija.

            2.

            Europski parlament snosit će vlastite troškove i nalaže mu se snošenje četvrtine HF-ovih troškova.

            3.

            HF snosit će tri četvrtine vlastitih troškova.

      (
         1
      )	SL C 178, 6. 6. 2017.


title: Predmet C-14/17: Presuda Suda (četvrto vijeće) od 12. srpnja 2018. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Consiglio di Stato – Italija) – VAR, Srl, Azienda Trasporti Milanesi SpA (ATM) protiv Iveco Orecchia SpA (Zahtjev za prethodnu odluku — Javna nabava — Direktiva 2004/17/EZ — Članak 34. — Nabava rezervnih dijelova za autobuse i trolejbuse — Tehničke specifikacije — Jednakovrijedni proizvodi — Mogućnost dokazivanja jednakovrijednosti nakon dodjele ugovora)

text:
               10.9.2018

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 319/4

      Presuda Suda (četvrto vijeće) od 12. srpnja 2018. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Consiglio di Stato – Italija) – VAR, Srl, Azienda Trasporti Milanesi SpA (ATM) protiv Iveco Orecchia SpA
      (Predmet C-14/17) (1)

      ((Zahtjev za prethodnu odluku - Javna nabava - Direktiva 2004/17/EZ - Članak 34. - Nabava rezervnih dijelova za autobuse i trolejbuse - Tehničke specifikacije - Jednakovrijedni proizvodi - Mogućnost dokazivanja jednakovrijednosti nakon dodjele ugovora))
      (2018/C 319/05)
      Jezik postupka: talijanski

         Sud koji je uputio zahtjev

      Consiglio di Stato

         Stranke glavnog postupka

         Tužitelji: VAR, Srl, Azienda Trasporti Milanesi SpA (ATM)

         Tuženik: Iveco Orecchia SpA

         Izreka

      Članak 34. stavak 8. Direktive 2004/17/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 31. ožujka 2004. o usklađivanju postupaka nabave subjekata koji djeluju u sektoru vodnog gospodarstva, energetskom i prometnom sektoru te sektoru poštanskih usluga treba tumačiti na način da, kad tehničke specifikacije u dokumentaciji za nadmetanje upućuju na određeni žig, podrijetlo ili proizvodnju, naručitelj mora od ponuditelja zahtijevati da već u svojoj ponudi podnese dokaz o jednakovrijednosti ponuđenih proizvoda i onih utvrđenih u navedenim tehničkim specifikacijama.

         (1)  SL C 168, 19. 5. 2017.


title: Predmet T-372/18: Tužba podnesena 20. lipnja 2018. – Colombani protiv ESVD-a

text:
               10.9.2018

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 319/16

      Tužba podnesena 20. lipnja 2018. – Colombani protiv ESVD-a
      (Predmet T-372/18)
      (2018/C 319/19)
      Jezik postupka: francuski

         Stranke

         Tužitelj: Jean-Marc Colombani (Bruxelles, Belgija) (zastupnik: N. de Montigny, odvjetnik)

         Tuženik: Europska služba za vanjsko djelovanje

         Tužbeni zahtjev

      Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:
      proglasi i presudi:

                  —

                  poništenje odluke glavnog direktora za proračun i upravu ESVD-a od 9. studenoga 2017. (ADMIN(2017)21) o uspostavi popisa promaknutih dužnosnika za razdoblje 2017. u dijelu u kojem ne spominje tužiteljevo ime;

            naloži tuženiku snošenje troškova.

         Tužbeni razlozi i glavni argumenti

      U prilog osnovanosti tužbe tužitelj ističe četiri tužbena razloga.

                  1.

                  Prvi tužbeni razlog, koji se temelji na prigovoru nezakonitosti općih provedbenih odredaba koje je ESVD primijenio u postupku promaknuća.

                  2.

                  Drugi tužbeni razlog, koji se temelji na povredi dužnosti, nepoštovanju postupka koji prethodi donošenju popisa osoba predloženih za promaknuće i na nejednakom postupanju.

                  3.

                  Treći tužbeni razlog, koji se temelji na tome da opće provedbene odredbe ESVD-a povređuju članak 45. Pravilnika o osoblju.

                  4.

                  Četvrti tužbeni razlog, koji se temelji na očitoj pogrešci u ocjeni zasluga tužitelja i nejednakom postupanju pri ocjeni kriterija radnog staža.


title: Predmet C-15/17: Presuda Suda (treće vijeće) od 11. srpnja 2018. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Korkein oikeus – Finska) – Bosphorus Queen Shipping Ltd Corp. protiv Rajavartiolaitos (Zahtjev za prethodnu odluku — Konvencija iz Montego Baya — Članak 220. stavak 6. — Ovlasti obalne države — Nadležnost Suda da tumači odredbe međunarodnog prava — Direktiva 2005/35/EZ — Onečišćenje s brodova — Članak 7. stavak 2. — Konvencija Marpol 73/78 — Ispuštanje nafte u isključivom gospodarskom pojasu sa stranog broda u tranzitu — Okolnosti u kojima obalna država može poduzeti mjere protiv stranog broda — Sloboda plovidbe — Zaštita morskog okoliša — Velika šteta ili opasnost od velike štete obali, povezanim interesima ili bilo kojim drugim bogatstvima u teritorijalnom moru ili isključivom gospodarskom pojasu — Jasan i stvaran dokaz)

text:
               10.9.2018

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 319/5

      Presuda Suda (treće vijeće) od 11. srpnja 2018. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Korkein oikeus – Finska) – Bosphorus Queen Shipping Ltd Corp. protiv Rajavartiolaitos
      (Predmet C-15/17) (1)

      ((Zahtjev za prethodnu odluku - Konvencija iz Montego Baya - Članak 220. stavak 6. - Ovlasti obalne države - Nadležnost Suda da tumači odredbe međunarodnog prava - Direktiva 2005/35/EZ - Onečišćenje s brodova - Članak 7. stavak 2. - Konvencija Marpol 73/78 - Ispuštanje nafte u isključivom gospodarskom pojasu sa stranog broda u tranzitu - Okolnosti u kojima obalna država može poduzeti mjere protiv stranog broda - Sloboda plovidbe - Zaštita morskog okoliša - Velika šteta ili opasnost od velike štete obali, povezanim interesima ili bilo kojim drugim bogatstvima u teritorijalnom moru ili isključivom gospodarskom pojasu - Jasan i stvaran dokaz))
      (2018/C 319/06)
      Jezik postupka: finski

         Sud koji je uputio zahtjev

      Korkein oikeus

         Stranke glavnog postupka

         Tužitelj: Bosphorus Queen Shipping Ltd Corp.

         Tuženik: Rajavartiolaitos

         Izreka

                  1.

                  Članak 220. stavak 6. Konvencije Ujedinjenih naroda o pravu mora, potpisane u Montego Bayu 10. prosinca 1982., i članak 7. stavak 2. Direktive 2005/35/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 7. rujna 2005. o onečišćenju mora s brodova i uvođenju sankcija za kažnjiva djela, kako je izmijenjena Direktivom 2009/123/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 21. listopada 2009., treba tumačiti na način da izraz „jasni i stvarni dokazi” odnosno „jasni, objektivni dokaz” u smislu tih odredbi podrazumijeva ne samo počinjenje prekršaja nego i dokaz o posljedicama tog prekršaja.

                  2.

                  Izraz „obala ili povezani interesi” odnosno „obala ili s tim povezani interesi” iz članka 220. stavka 6. Konvencije Ujedinjenih naroda o pravu mora i članka 7. stavka 2. Direktive 2005/35, kako je izmijenjena Direktivom 2009/123, treba tumačiti na način da u pravilu ima isto značenje kao i izraz „obale ili interes[i] u vezi s njima” iz članka I. stavka 1. i članka II. stavka 4. Međunarodne konvencije o intervenciji na otvorenome moru za slučaj nesreće koja uzrokuje ili bi mogla uzrokovati zagađivanje naftom, sklopljene u Bruxellesu 29. studenoga 1969., s obzirom na to da se navedeni članak 220. stavak 6. primjenjuje i na neživa bogatstva teritorijalnog mora obalne države i na sva bogatstva njezina isključivog gospodarskog pojasa.

                  3.

                  Članak 220. stavak 6. Konvencije Ujedinjenih naroda o pravu mora i članak 7. stavak 2. Direktive 2005/35, kako je izmijenjena Direktivom 2009/123, treba tumačiti na način da bogatstva teritorijalnog mora ili isključivog gospodarskog pojasa obalne države u smislu tih odredbi uključuju vrste koje se mogu loviti, ali i žive vrste koje su s njima udružene ili o njima ovise, poput biljnih i životinjskih vrsta koje im služe za prehranu.

                  4.

                  Prilikom primjene članka 220. stavka 6. Konvencije Ujedinjenih naroda o pravu mora i članka 7. stavka 2. Direktive 2005/35, kako je izmijenjena Direktivom 2009/123, te posebno prilikom ocjene posljedica prekršaja, kako se definiraju u tim odredbama, u pravilu ne treba voditi računa o pojmu „znatno onečišćenje” iz članka 220. stavka 5. te konvencije.

                  5.

                  Prilikom ocjenjivanja posljedica prekršaja, kako su definirane u članku 220. stavku 6. Konvencije Ujedinjenih naroda o pravu mora i članku 7. stavku 2. Direktive 2005/35, kako je izmijenjena Direktivom 2009/123, treba uzeti u obzir sve indicije koje omogućuju dokazivanje činjenice da je uzrokovana šteta ili opasnost od štete za dobra i povezane interese obalne države te ocjenjivanje značaja štete koja je uzrokovana ili prijeti da bude uzrokovana tim dobrima ili interesima, vodeći računa osobito o:

                              —

                              kumulativnom značaju ugrožavanja više ili čak svih tih dobara i povezanih interesa te razlikama u osjetljivosti obalne države s obzirom na ugrožavanje različitih dobara i povezanih interesa;

                              —

                              negativnim posljedicama ispuštanja za navedena dobra i povezane interese koje je moguće predvidjeti ne samo na temelju dostupnih znanstvenih podataka već i na temelju vrste jedne ili više štetnih tvari sadržanih u konkretnom izljevu te obujma, smjera, brzine i trajanja širenja tog izljeva.

                  6.

                  Posebne geografske i ekološke značajke te osjetljivost područja Baltičkog mora imaju utjecaj na uvjete primjene članka 220. stavka 6. Konvencije Ujedinjenih naroda o pravu mora i članka 7. stavka 2. Direktive 2005/35, kako je izmijenjena Direktivom 2009/123, kada je riječ o definiciji i kvalifikaciji prekršaja te, iako ne automatski, ocjeni razmjera štete koju je taj prekršaj prouzročio dobrima i povezanim interesima obalne države.

                  7.

                  Članak 1. stavak 2. Direktive 2005/35, kako je izmijenjena Direktivom 2009/123, treba tumačiti na način da državama članicama ne omogućava da odrede strože mjere, u skladu s međunarodnim pravom, od onih predviđenih člankom 7. stavkom 2. te direktive, kad se on primjenjuje, s obzirom na to da su obalne države ovlaštene poduzeti druge mjere domet kojih je istovjetan onima predviđenima navedenim člankom 220. stavkom 6.

         (1)  SL C 86, 20. 3. 2017.


title: Predmet T-238/18: Rješenje predsjednika Općeg suda od 4. srpnja 2018. – Netflix International i Netflix protiv Komisije

text:
               10.9.2018

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 319/27

      Rješenje predsjednika Općeg suda od 4. srpnja 2018. – Netflix International i Netflix protiv Komisije
      (Predmet T-238/18) (1)

      (2018/C 319/36)
      Jezik postupka: engleski
      Predsjednik Općeg suda odredio je brisanje predmeta.

         (1)  SL C 231, 2. 7. 2018.


title: Predmet C-25/17: Presuda Suda (Veliko vijeće) od 10. srpnja 2018. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Korkein hallinto-oikeus – Finska) – postupak koji je pokrenuo Tietosuojavaltuutettu (Zahtjev za prethodnu odluku — Zaštita fizičkih osoba u vezi s obradom osobnih podataka — Direktiva 95/46/EZ — Područje primjene navedene direktive — Članak 3. — Prikupljanje osobnih podataka koje provode članovi vjerske zajednice u okviru svoje aktivnosti propovijedanja od vrata do vrata — Članak 2. točka (c) — Pojam „sustav arhiviranja osobnih podataka” — Članak 2. točka (d) — Pojam „nadzornik” — Članak 10. stavak 1. Povelje Europske unije o temeljnim pravima)

text:
               10.9.2018

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 319/7

      Presuda Suda (Veliko vijeće) od 10. srpnja 2018. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Korkein hallinto-oikeus – Finska) – postupak koji je pokrenuo Tietosuojavaltuutettu
      (Predmet C-25/17) (1)

      ((Zahtjev za prethodnu odluku - Zaštita fizičkih osoba u vezi s obradom osobnih podataka - Direktiva 95/46/EZ - Područje primjene navedene direktive - Članak 3. - Prikupljanje osobnih podataka koje provode članovi vjerske zajednice u okviru svoje aktivnosti propovijedanja od vrata do vrata - Članak 2. točka (c) - Pojam „sustav arhiviranja osobnih podataka” - Članak 2. točka (d) - Pojam „nadzornik” - Članak 10. stavak 1. Povelje Europske unije o temeljnim pravima))
      (2018/C 319/07)
      Jezik postupka: finski

         Sud koji je uputio zahtjev

      Korkein hallinto-oikeus

         Stranke glavnog postupka

      Tietosuojavaltuutettu

         uz sudjelovanje: Jehovan todistajat – uskonnollinen yhdyskunta

         Izreka

                  1.

                  Članak 3. stavak 2. Direktive 95/46/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 24. listopada 1995. o zaštiti pojedinaca u vezi s obradom osobnih podataka i o slobodnom protoku takvih podataka, u vezi s člankom 10. stavkom 1. Povelje Europske unije o temeljnim pravima, treba tumačiti na način da prikupljanje osobnih podataka koje provode članovi vjerske zajednice u okviru aktivnosti propovijedanja od vrata do vrata i naknadne obrade tih podataka ne predstavljaju ni obrade osobnih podataka tijekom aktivnosti iz članka 3. stavka 2. prve alineje te direktive ni obrade osobnih podataka koje provode fizičke osobe tijekom aktivnosti isključivo osobne ili domaće naravi u smislu članka 3. stavka 2. druge alineje navedene direktive.

                  2.

                  Članak 2. točku (c) Direktive 95/46 treba tumačiti na način da se pojam „sustav arhiviranja”, koji je naveden u toj odredbi, odnosi na skup osobnih podataka prikupljenih u okviru aktivnosti propovijedanja od vrata do vrata, koji sadržava imena i adrese te druge informacije o osobama kojima se pristupa, pod uvjetom da su ti podaci strukturirani prema određenim mjerilima koja u praksi omogućuju lakše pronalaženje radi naknadne uporabe. Kako bi taj skup bio obuhvaćen tim pojmom, nije nužno da je sastavljen od kartoteka, posebnih popisa ili drugih sustava pretraživanja.

                  3.

                  Članak 2. točku (d) Direktive 95/46, u vezi s člankom 10. stavkom 1. Povelje o temeljnim pravima, treba tumačiti na način da se vjersku zajednicu zajedno s njezinim članovima propovjednicima može smatrati nadzornikom obrada osobnih podataka, koje provode navedeni članovi propovjednici u okviru aktivnosti propovijedanja od vrata do vrata koju ta zajednica organizira, koordinira i potiče, a da pritom nije nužno ni da navedena zajednica ima pristup tim podacima ni da se utvrdi da je ona svojim članovima dala pisane smjernice ili savjete u vezi s tim obradama.

         (1)  SL C 86, 20. 3. 2017.


title: Predmet T-904/16: Rješenje Općeg suda od 12. srpnja 2018. – Labiri protiv EGSO-a i Odbora regija (Javna služba — Dužnosnici — Psihičko uznemiravanje — Nagodba — Izvršenje sporazuma — [povjerljivo] — Zlouporaba ovlasti — Očito potpuno pravno neosnovana tužba)

text:
               17.9.2018

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 328/48

      Rješenje Općeg suda od 12. srpnja 2018. – Labiri protiv EGSO-a i Odbora regija
      (Predmet T-904/16) (1)

      ((Javna služba - Dužnosnici - Psihičko uznemiravanje - Nagodba - Izvršenje sporazuma - [povjerljivo] - Zlouporaba ovlasti - Očito potpuno pravno neosnovana tužba))
      (2018/C 328/64)
      Jezik postupka: francuski

         Stranke

         Tužitelj: Vassiliki Labiri (Bruxelles, Belgija) (zastupnici: J.-N. Louis i N. de Montigny, odvjetnici)

         Tuženici: Europski gospodarski i socijalni odbor (EGSO) (zastupnici: M. Pascua Mateo, K. Gambino, X. Chamodraka i L. Camarena Januzec, agenti, uz sudjelovanje M. Troncoso Ferrera i F.-M. Hislairea, odvjetnika) i Odbor regija (zastupnici: S. Bachotet i M. Antonini, agenti, uz sudjelovanje B. Wägenbaura, odvjetnika)

         Predmet

      Zahtjev na temelju članka 270. UFEU-a za poništenje odluke od 11. svibnja 2016. glavnog tajnika Odbora regija, u dogovoru s EGSO-m, [povjerljivo] o izvršenju nagodbe u predmetu F-33/15.

         Izreka

                  1.

                  Tužba se odbija.

                  2.

                  Vassiliki Labiri se nalaže snošenje troškova.

         (1)  SL C 63, 27. 2. 2017.


title: Predmet C-135/16: Presuda Suda (veliko vijeće) od 25. srpnja 2018. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Verwaltungsgericht Frankfurt am Main – Njemačka) – Georgsmarienhütte GmbH, Stahlwerk Bous GmbH, Schmiedag GmbH, Harz Guss Zorge GmbH protiv Bundesrepublik Deutschland (Zahtjev za prethodnu odluku — Državne potpore — Program potpore za energiju iz obnovljivih izvora i za velike potrošače energije — Odluka (EU) 2015/1585 — Valjanost s obzirom na članak 107. UFEU-a — Dopuštenost — Nepodnošenje tužbe za poništenje od strane tužiteljâ u glavnom postupku)

text:
               17.9.2018

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 328/4

      Presuda Suda (veliko vijeće) od 25. srpnja 2018. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Verwaltungsgericht Frankfurt am Main – Njemačka) – Georgsmarienhütte GmbH, Stahlwerk Bous GmbH, Schmiedag GmbH, Harz Guss Zorge GmbH protiv Bundesrepublik Deutschland
      (Predmet C-135/16) (1)

      ((Zahtjev za prethodnu odluku - Državne potpore - Program potpore za energiju iz obnovljivih izvora i za velike potrošače energije - Odluka (EU) 2015/1585 - Valjanost s obzirom na članak 107. UFEU-a - Dopuštenost - Nepodnošenje tužbe za poništenje od strane tužiteljâ u glavnom postupku))
      (2018/C 328/04)
      Jezik postupka: njemački

         Sud koji je uputio zahtjev

      Verwaltungsgericht Frankfurt am Main

         Stranke glavnog postupka

         Tužitelji: Georgsmarienhütte GmbH, Stahlwerk Bous GmbH, Schmiedag GmbH, Harz Guss Zorge GmbH

         Tuženik: Bundesrepublik Deutschland

         Izreka

      Zahtjev za prethodnu odluku koji je odlukom od 23. veljače 2016. uputio Verwaltungsgericht Frankfurt am Main (Upravni sud u Frankfurtu na Majni, Njemačka) je nedopušten.

         (1)  SL C 211, 13. 6. 2016.


title: Predmet C-388/18: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 13. lipnja 2018. uputio Bundesfinanzhof (Njemačka) – Finanzamt A protiv B

text:
               17.9.2018

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 328/27

      Zahtjev za prethodnu odluku koji je 13. lipnja 2018. uputio Bundesfinanzhof (Njemačka) – Finanzamt A protiv B
      (Predmet C-388/18)
      (2018/C 328/35)
      Jezik postupka: njemački

         Sud koji je uputio zahtjev

      Bundesfinanzhof

         Stranke glavnog postupka

         Podnositelj revizije: Finanzamt A

         Druga stranka u revizijskom postupku: B

         Prethodno pitanje

      Treba li u slučajevima maržnog sustava u skladu s člankom 311. i sljedećima Direktive Vijeća 2006/112/EZ od 28. studenoga 2006. o zajedničkom sustavu poreza na dodanu vrijednost (1) odredbu članka 288. stavka 1. točke 1. Direktive 2006/112/EZ tumačiti na način da za utvrđivanje u skladu s time relevantnog prometa u slučaju isporuke robe u skladu s člankom 314. Direktive 2006/112/EZ u skladu s člankom 315. Direktive 2006/112/EZ treba uzeti u obzir razliku između zaračunane prodajne cijene i nabavne cijene (marža)?

         (1)  SL 2006., L 347, str. 1. (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 9., svezak 1., str. 120.)


title: Predmet C-205/17: Presuda Suda (osmo vijeće) od 25. srpnja 2018. – Europska komisija protiv Kraljevine Španjolske (Povreda obveze države članice — Prikupljanje i pročišćavanje komunalnih otpadnih voda — Direktiva 91/271/EEZ — Članci 3. i 4. — Presuda Suda kojom se utvrđuje povreda obveze — Neprovedba — Članak 260. stavak 2. UFEU-a — Novčane sankcije — Periodična novčana kazna i paušalni iznos)

text:
               17.9.2018

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 328/17

      Presuda Suda (osmo vijeće) od 25. srpnja 2018. – Europska komisija protiv Kraljevine Španjolske
      (Predmet C-205/17) (1)

      ((Povreda obveze države članice - Prikupljanje i pročišćavanje komunalnih otpadnih voda - Direktiva 91/271/EEZ - Članci 3. i 4. - Presuda Suda kojom se utvrđuje povreda obveze - Neprovedba - Članak 260. stavak 2. UFEU-a - Novčane sankcije - Periodična novčana kazna i paušalni iznos))
      (2018/C 328/20)
      Jezik postupka: španjolski

         Stranke

         Tužitelj: Europska komisija (zastupnici: E. Manhaeve i E. Sanfrutos Cano, agenti)

         Tuženik: Kraljevina Španjolska (zastupnik: A. Gavela Llopis, agent)

         Izreka

                  1.

                  Time što nije poduzela sve potrebne mjere kako bi postupila sukladno presudi od 14. travnja 2011., Komisija/Španjolska (C-343/10, neobjavljena, EU:C:2011:260), Kraljevina Španjolska je povrijedila obveze koje ima na temelju članka 260. stavka 1. UFEU-a.

                  2.

                  U slučaju da se povreda obveze utvrđena u točki 1. nastavi do dana objave ove presude, Kraljevini Španjolskoj se nalaže plaćanje periodične novčane kazne Komisiji u iznosu od 10 950 000 eura po svakom polugodištu zakašnjenja s provedbom mjera potrebnih za usklađenje s presudom od 14. travnja 2011., Komisija/Španjolska (C-343/10, neobjavljena, EU:C:2011:260), računajući od dana objave ove presude do potpune provedbe presude od 14. travnja 2011., Komisija/Španjolska (C-343/10, neobjavljena, EU:C:2011:260), čiji stvarni iznos treba izračunati na kraju svakog šestomjesečnog razdoblja tako da se ukupni iznos za svako to razdoblje umanji za postotak koji odgovara udjelu koji čini broj populacijskog ekvivalenta aglomeracija čiji su sustavi prikupljanja i/ili pročišćavanja komunalnih otpadnih voda usklađeni s presudom od 14. travnja 2011., Komisija/Španjolska (C-343/10, neobjavljena, EU:C:2011:260), na kraju promatranog razdoblja, u odnosu na broj populacijskog ekvivalenta aglomeracija koje ne raspolažu takvim sustavima na dan objave ove presude.

                  3.

                  Kraljevini Španjolskoj se nalaže da Europskoj komisiji plati paušalni iznos od 12 milijuna eura.

                  4.

                  Kraljevini Španjolskoj se nalaže snošenje troškova.

         (1)  SL C 195, 19. 6. 2017.


title: Predmet C-528/16: Presuda Suda (veliko vijeće) od 25. srpnja 2018. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Conseil d'État – Francuska) – Confédération paysanne i dr. protiv Premier ministre, Ministre de l’agriculture, de l’agroalimentaire et de la forêt (Zahtjev za prethodnu odluku — Namjerno uvođenje genetski modificiranih organizama u okoliš — Mutageneza — Direktiva 2001/18/EZ — Članci 2. i 3. — Prilozi I.A i I.B — Pojam „genetski modificirani organizam” — Tehnike/metode genetske modifikacije kojima se konvencionalno koristi i smatraju se sigurnima — Nove tehnike/metode mutageneze — Rizici za zdravlje ljudi i okoliš — Margina prosudbe država članica prilikom prenošenja direktive — Direktiva 2002/53/EZ — Zajednički katalog sorata poljoprivrednih biljnih vrsta — Biljne sorte otporne na herbicide — Članak 4. — Prihvatljivost za zajednički katalog genetski modificiranih sorata dobivenih mutagenezom — Zahtjev u području zaštite zdravlja ljudi i okoliša — Izuzeće)

text:
               17.9.2018

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 328/4

      Presuda Suda (veliko vijeće) od 25. srpnja 2018. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Conseil d'État – Francuska) – Confédération paysanne i dr. protiv Premier ministre, Ministre de l’agriculture, de l’agroalimentaire et de la forêt
      (Predmet C-528/16) (1)

      ((Zahtjev za prethodnu odluku - Namjerno uvođenje genetski modificiranih organizama u okoliš - Mutageneza - Direktiva 2001/18/EZ - Članci 2. i 3. - Prilozi I.A i I.B - Pojam „genetski modificirani organizam” - Tehnike/metode genetske modifikacije kojima se konvencionalno koristi i smatraju se sigurnima - Nove tehnike/metode mutageneze - Rizici za zdravlje ljudi i okoliš - Margina prosudbe država članica prilikom prenošenja direktive - Direktiva 2002/53/EZ - Zajednički katalog sorata poljoprivrednih biljnih vrsta - Biljne sorte otporne na herbicide - Članak 4. - Prihvatljivost za zajednički katalog genetski modificiranih sorata dobivenih mutagenezom - Zahtjev u području zaštite zdravlja ljudi i okoliša - Izuzeće))
      (2018/C 328/05)
      Jezik postupka: francuski

         Sud koji je uputio zahtjev

      Conseil d'État

         Stranke glavnog postupka

         Tužitelji: Confédération paysanne, Réseau Semences Paysannes, Les Amis de la Terre France, Collectif vigilance OGM et Pesticides 16, Vigilance OG2M, CSFV 49, OGM: dangers, Vigilance OGM 33, Fédération Nature et Progrès

         Tuženici: Premier ministre, Ministre de l’agriculture, de l’agroalimentaire et de la forêt

         Izreka

                  1.

                  Članak 2. točku 2. Direktive 2001/18/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 12. ožujka 2001. o namjernom uvođenju u okoliš genetski modificiranih organizama i o stavljanju izvan snage Direktive Vijeća 90/220/EEZ treba tumačiti na način da su organizmi dobiveni tehnikama/metodama mutageneze genetski modificirani organizmi u smislu te odredbe.
                  Članak 3. stavak 1. Direktive 2001/18 u vezi s njezinim Prilogom I.B točkom 1. i s obzirom na njezinu uvodnu izjavu 17. treba tumačiti na način da su iz njezina područja primjene isključeni samo organizmi dobiveni tehnikama/metodama mutageneze kojima se konvencionalno koristi u nizu primjena i duže vrijeme su dokazano sigurne.

                  2.

                  Članak 4. stavak 4. Direktive Vijeća 2002/53/EZ od 13. lipnja 2002. o zajedničkom katalogu sorata poljoprivrednih biljnih vrsta, kako je izmijenjena Uredbom (EZ) br. 1829/2003 Europskog parlamenta i Vijeća od 22. rujna 2003., treba tumačiti na način da su od obveza koje ta odredba predviđa izuzete genetski modificirane sorte dobivene tehnikama/metodama mutageneze kojima se konvencionalno koristi u nizu primjena i duže vrijeme su dokazano sigurne.

                  3.

                  Članak 3. stavak 1. Direktive 2001/18 u vezi s njezinim Prilogom I.B točkom 1., u dijelu u kojem iz njezina područja primjene isključuje organizme dobivene tehnikama/metodama mutageneze kojima se konvencionalno koristi u nizu primjena i duže vrijeme su dokazano sigurne, treba tumačiti na način da državama članicama ne uskraćuje mogućnost podvrgavanja tih organizama, uz poštovanje prava Unije, a osobito pravila o slobodnom kretanju robe propisanima člancima 34. do 36. UFEU-a, obvezama predviđenima tom direktivom ili drugim obvezama.

         (1)  SL C 14, 16. 1. 2017.


title: Predmet C-446/18: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 9. srpnja 2018. uputio Nejvyšší správní soud (Češka Republika) – AGROBET CZ, s.r.o. protiv Finanční úřad pro Středočeský kraj

text:
               17.9.2018

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 328/28

      Zahtjev za prethodnu odluku koji je 9. srpnja 2018. uputio Nejvyšší správní soud (Češka Republika) – AGROBET CZ, s.r.o. protiv Finanční úřad pro Středočeský kraj
      (Predmet C-446/18)
      (2018/C 328/36)
      Jezik postupka: češki

         Sud koji je uputio zahtjev

      Nejvyšší správní soud

         Stranke glavnog postupka

         Tužitelj (žalitelj): AGROBET CZ, s.r.o.

         Tuženik: Finanční úřad pro Středočeský kraj

         Prethodno pitanje

      Je li u skladu s pravom Unije, a osobito s načelom neutralnosti PDV-a, mjera države članice koja obračun i plaćanje dijela zahtijevanog odbitka PDV-a uvjetuje okončanjem postupka koji se odnosi na sve oporezive transakcije u danom poreznom razdoblju?


title: Predmet T-448/14: Presuda Općeg suda od 12. srpnja 2018. – Hitachi Metals protiv Komisije (Tržišno natjecanje — Zabranjeni sporazumi — Europsko tržište električnih kabela — Odluka kojom je utvrđena povreda članka 101. UFEU-a — Jedinstvena i trajna povreda — Dokaz povrede — Trajanje sudjelovanja — Javno distanciranje — Izračun iznosa novčane kazne — Težina povrede — Neograničena nadležnost)

text:
               17.9.2018

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 328/37

      Presuda Općeg suda od 12. srpnja 2018. – Hitachi Metals protiv Komisije
      (Predmet T-448/14) (1)

      ((Tržišno natjecanje - Zabranjeni sporazumi - Europsko tržište električnih kabela - Odluka kojom je utvrđena povreda članka 101. UFEU-a - Jedinstvena i trajna povreda - Dokaz povrede - Trajanje sudjelovanja - Javno distanciranje - Izračun iznosa novčane kazne - Težina povrede - Neograničena nadležnost))
      (2018/C 328/50)
      Jezik postupka: engleski

         Stranke

         Tužitelj: Hitachi Metals Ltd (Tokio, Japan) (zastupnici: P. Crowther i C. Drew, solicitors)

         Tuženik: Europska komisija (zastupnici: C. Giolito, H. van Vliet i J. Norris-Usher, agenti, uz sudjelovanje M. Graya, barristera)

         Predmet

      Zahtjev na temelju članka 263. UFEU-a za, s jedne strane, poništenje Komisijine Odluke C(2014) 2139 final od 2. travnja 2014. koja se odnosi na postupak primjene članka 101. [UFEU-a] i članka 53. Sporazuma o EGP-u (predmet AT.39610 – Električni kabeli), u dijelu u kojem se odnosi na tužitelja, i, s druge strane, za smanjenje iznosa novčane kazne koja je izrečena tužitelju.

         Izreka

                  1.

                  Tužba se odbija.

                  2.

                  Društvu Hitachi Metals Ltd se nalaže snošenje troškova.

         (1)  SL C 282, 25. 8. 2014.


title: Predmet C-447/18: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 9. srpnja 2018. uputio Najvyšší súd Slovenskej republiky (Slovačka) – UB protiv Generálny riaditeľ Sociálnej poisťovne Bratislava

text:
               17.9.2018

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 328/28

      Zahtjev za prethodnu odluku koji je 9. srpnja 2018. uputio Najvyšší súd Slovenskej republiky (Slovačka) – UB protiv Generálny riaditeľ Sociálnej poisťovne Bratislava
      (Predmet C-447/18)
      (2018/C 328/37)
      Jezik postupka: slovački

         Sud koji je uputio zahtjev

      Najvyšší súd Slovenskej republiky

         Stranke glavnog postupka

         Žalitelj: UB

         Druga stranka u postupku: Generálny riaditeľ Sociálnej poisťovne Bratislava

         Prethodno pitanje

      Mogu li se članak 1. točka (w), članak 4. i članak 5. Uredbe (EZ) br. 883/2004 (1) Europskog parlamenta i Vijeća od 29. travnja 2004. o koordinaciji sustava socijalne sigurnosti, kada ih se tumači zajedno s pravom na prava iz socijalne sigurnosti i na socijalne povlastice, koje je utvrđeno u članku 34. stavcima 1. i 2. Povelje Europske unije o temeljnim pravima, u okolnostima glavnog postupka, tumačiti na način da im se protivi primjena nacionalnog pravila u skladu s kojim slovačko tijelo za socijalno osiguranje uzima u obzir državljanstvo podnositelja zahtjeva kao temeljni uvjet za ostvarenje prava državnih sportskih reprezentativaca na dodatak na starosnu mirovinu iako je dio nacionalnog propisa također i drugi zakonski uvjet, to jest članstvo u reprezentaciji pravnih prednika, uključujući Čehoslovačku Socijalističku Republiku?

         (1)  SL 2004., L 166, str. 1. (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 5., svezak 3., , str. 160.)


title: Predmet C-585/16: Presuda Suda (veliko vijeće) od 25. srpnja 2018. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Administrativen sad Sofia-grad, Bugarska) – Serin Alheto protiv Zamestnik-predsedatel na Daržavna agencija za bežancite (Zahtjev za prethodnu odluku — Zajednička politika azila i supsidijarne zaštite — Propisi koji se odnose na uvjete koje moraju ispunjavati državljani trećih zemalja ili osobe bez državljanstva da bi imali pravo na međunarodnu zaštitu — Direktiva 2011/95/EU — Članak 12. — Isključenje iz statusa izbjeglice — Osobe registrirane pri Agenciji Ujedinjenih naroda za pomoć palestinskim izbjeglicama na Bliskom istoku (UNRWA) — Postojanje „prve zemlje azila”, za izbjeglicu iz Palestine, u području djelovanja UNRWA-e — Zajednički postupci za priznavanje međunarodne zaštite — Direktiva 2013/32/EU — Članak 46. — Pravo na djelotvoran pravni lijek — Razmatranje u potpunosti i ex nunc — Opseg ovlasti prvostupanjskog suda — Sudsko razmatranje potreba međunarodne zaštite — Ispitivanje razloga nedopuštenosti)

text:
               17.9.2018

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 328/6

      Presuda Suda (veliko vijeće) od 25. srpnja 2018. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Administrativen sad Sofia-grad, Bugarska) – Serin Alheto protiv Zamestnik-predsedatel na Daržavna agencija za bežancite
      (Predmet C-585/16) (1)

      ((Zahtjev za prethodnu odluku - Zajednička politika azila i supsidijarne zaštite - Propisi koji se odnose na uvjete koje moraju ispunjavati državljani trećih zemalja ili osobe bez državljanstva da bi imali pravo na međunarodnu zaštitu - Direktiva 2011/95/EU - Članak 12. - Isključenje iz statusa izbjeglice - Osobe registrirane pri Agenciji Ujedinjenih naroda za pomoć palestinskim izbjeglicama na Bliskom istoku (UNRWA) - Postojanje „prve zemlje azila”, za izbjeglicu iz Palestine, u području djelovanja UNRWA-e - Zajednički postupci za priznavanje međunarodne zaštite - Direktiva 2013/32/EU - Članak 46. - Pravo na djelotvoran pravni lijek - Razmatranje u potpunosti i ex nunc - Opseg ovlasti prvostupanjskog suda - Sudsko razmatranje potreba međunarodne zaštite - Ispitivanje razloga nedopuštenosti))
      (2018/C 328/07)
      Jezik postupka: bugarski

         Sud koji je uputio zahtjev

      Administrativen sad Sofia-grad

         Stranke glavnog postupka

         Tužitelj: Serin Alheto

         Tuženik: Zamestnik-predsedatel na Darzhavna agentsia za bezhantsite

         Izreka

                  1.

                  Članak 12. stavak 1. točku (a) Direktive 2011/95/EU Europskog parlamenta i Vijeća od 13. prosinca 2011. o standardima za kvalifikaciju državljana trećih zemalja ili osoba bez državljanstva za ostvarivanje međunarodne zaštite, za jedinstveni status izbjeglica ili osoba koje ispunjavaju uvjete za supsidijarnu zaštitu te sadržaj odobrene zaštite, u vezi s člankom 10. stavkom 2. Direktive 2013/32/EU Europskog parlamenta i Vijeća od 26. lipnja 2013. o zajedničkim postupcima za priznavanje i oduzimanje međunarodne zaštite, treba tumačiti na način da postupanje sa zahtjevom za međunarodnu zaštitu koji je podnijela osoba registrirana pri Agenciji Ujedinjenih naroda za pomoć palestinskim izbjeglicama na Bliskom istoku (UNRWA) zahtijeva ispitivanje pitanja uživa li ta osoba zaštitu ili stvarnu pomoć te agencije, pod uvjetom da taj zahtjev nije bio prethodno odbijen na temelju razloga nedopuštenosti ili na temelju jednog od razloga za isključenje osim onog navedenog u članku 12. stavku 1. točki (a) prvoj rečenici Direktive 2011/95.

                  2.

                  Članak 12. stavak 1. točku (a) drugu rečenicu Direktive Vijeća 2004/83/EZ od 29. travnja 2004. o minimalnim standardima za kvalifikaciju i status državljana treće zemlje ili osoba bez državljanstva kao izbjeglica ili osoba kojima je na drugi način potrebna međunarodna zaštita te o sadržaju odobrene zaštite i članak 12. stavak 1. točku (a) drugu rečenicu Direktive 2011/95 treba tumačiti na način da:

                              —

                              im se protivi nacionalni propis kojim se ne predviđa ili kojim je pogrešno prenesen razlog za prestanak primjene razloga za isključenje iz statusa izbjeglice koji predviđaju;

                              —

                              imaju izravan učinak, i

                              —

                              mogu se primijeniti čak i ako se podnositelj zahtjeva za međunarodnu zaštitu nije na njih izričito pozvao.

                  3.

                  Članak 46. stavak 3. Direktive 2013/32, u vezi s člankom 47. Povelje Europske unije o temeljnim pravima, treba tumačiti na način da sud države članice koji odlučuje u prvom stupnju o pravnom lijeku protiv odluke o zahtjevu za međunarodnu zaštitu mora ispitati i činjenične i pravne elemente, kao što je to primjenjivost članka 12. stavka 1. točke (a) Direktive 2011/95 na situaciju podnositelja zahtjeva, koje je tijelo koje je donijelo odluku uzelo u obzir ili je moglo uzeti u obzir, kao i elemente koji su nastali nakon donošenja navedene odluke.

                  4.

                  Članak 46. stavak 3. Direktive 2013/32, u vezi s člankom 47. Povelje o temeljnim pravima, treba tumačiti na način da se zahtjev razmatranja u potpunosti i ex nunc i činjeničnih i pravnih pitanja može odnositi i na razloge nedopuštenosti zahtjeva za međunarodnu zaštitu iz članka 33. stavka 2. te direktive ako to nacionalno pravo dopušta i da, u slučaju da sud koji odlučuje o pravnom lijeku namjerava razmotriti razlog nedopuštenosti koji tijelo odlučivanja nije razmatralo, on mora saslušati podnositelja zahtjeva kako bi mu omogućio da osobno, na jeziku kojim vlada, izloži svoje stajalište u vezi s primjenjivošću tog razloga na njegovu osobnu situaciju.

                  5.

                  Članak 35. prvi stavak točku (b) Direktive 2013/32 valja tumačiti na način da treba smatrati da osoba registrirana pri Agenciji Ujedinjenih naroda za pomoć palestinskim izbjeglicama na Bliskom istoku (UNRWA), ako uživa zaštitu ili stvarnu pomoć te agencije u trećoj zemlji koja ne odgovara području u kojem ona uobičajeno boravi, ali je dio područja djelovanja te agencije, uživa dostatnu zaštitu u toj trećoj zemlji u smislu te odredbe ako se ta zemlja:

                              —

                              obveže ponovno prihvatiti podnositelja zahtjeva nakon što je on napustio svoje područje da bi zatražio međunarodnu zaštitu u Europskoj uniji, i

                              —

                              priznaje navedenu zaštitu ili pomoć UNRWA-e i primjenjuje načelo nevraćanja, omogućujući na taj način podnositelju zahtjeva da na njezinu području boravi sigurno, u dostojnim životnim uvjetima i toliko dugo koliko to čine nužnim opasnosti nastale na području uobičajenog boravišta.

                  6.

                  Članak 46. stavak 3. Direktive 2013/32, u vezi s člankom 47. Povelje o temeljnim pravima, treba tumačiti na način da se njime ne uspostavljaju zajednička postupovna pravila u pogledu nadležnosti za donošenje nove odluke o zahtjevu za međunarodnu zaštitu nakon što je sud koji je odlučivao o pravnom lijeku poništio prvotnu odluku donesenu u vezi s tim zahtjevom. Međutim, nužnost da se osigura koristan učinak članka 46. stavka 3. te direktive i zajamči djelotvoran pravni lijek u skladu s člankom 47. Povelje o temeljnim pravima zahtijeva da se, u slučaju da se spis vrati na ponovno odlučivanje nesudskom ili upravnom tijelu iz članka 2. točke (f) navedene direktive, nova odluka donese u kratkom roku u skladu s ocjenama iz presude kojom je proglašeno poništenje.

         (1)  SL C 46, 13. 2. 2017.


title: Predmet C-239/17: Presuda Suda (treće vijeće) od 25. srpnja 2018. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Østre Landsret – Danska) – Gert Teglgaard, Fløjstrupgård I/S protiv Fødevareministeriets Klagecenter (Zahtjev za prethodnu odluku — Zajednička poljoprivredna politika — Programi potpore za poljoprivrednike — Uredba (EZ) br. 1782/2003 — Članak 6. stavak 1. — Uredba (EZ) br. 73/2009 — Članak 23. stavak 1. — Uredba (EZ) br. 796/2004 — Članak 66. stavak 1. — Uredba (EZ) br. 1122/2009 — Članak 70. stavak 8. točka (a) — Višestruka sukladnost — Smanjenje izravnih plaćanja zbog neispunjavanja regulatornih zahtjeva u pogledu upravljanja ili dobrih poljoprivrednih i okolišnih uvjeta — Određivanje godine koju treba uzeti u obzir pri utvrđivanju postotnog smanjenja — Godina u kojoj je došlo do nepridržavanja)

text:
               17.9.2018

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 328/17

      Presuda Suda (treće vijeće) od 25. srpnja 2018. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Østre Landsret – Danska) – Gert Teglgaard, Fløjstrupgård I/S protiv Fødevareministeriets Klagecenter
      (Predmet C-239/17) (1)

      ((Zahtjev za prethodnu odluku - Zajednička poljoprivredna politika - Programi potpore za poljoprivrednike - Uredba (EZ) br. 1782/2003 - Članak 6. stavak 1. - Uredba (EZ) br. 73/2009 - Članak 23. stavak 1. - Uredba (EZ) br. 796/2004 - Članak 66. stavak 1. - Uredba (EZ) br. 1122/2009 - Članak 70. stavak 8. točka (a) - Višestruka sukladnost - Smanjenje izravnih plaćanja zbog neispunjavanja regulatornih zahtjeva u pogledu upravljanja ili dobrih poljoprivrednih i okolišnih uvjeta - Određivanje godine koju treba uzeti u obzir pri utvrđivanju postotnog smanjenja - Godina u kojoj je došlo do nepridržavanja))
      (2018/C 328/21)
      Jezik postupka: danski

         Sud koji je uputio zahtjev

      Østre Landsret

         Stranke glavnog postupka

         Tužitelji: Gert Teglgaard, Fløjstrupgård I/S

         Tuženik: Fødevareministeriets Klagecenter

         Izreka

                  1.

                  Članak 6. stavak 1. Uredbe Vijeća (EZ) br. 1782/2003 od 29. rujna 2003. o utvrđivanju zajedničkih pravila za programe izravne potpore u okviru zajedničke poljoprivredne politike i utvrđivanju određenih programa potpore za poljoprivrednike i o izmjeni uredaba (EEZ) br. 2019/93, (EZ) br. 1452/2001, (EZ) br. 1453/2001, (EZ) br. 1454/2001, (EZ) br. 1868/94, (EZ) br. 1251/1999, (EZ) br. 1254/1999, (EZ) br. 1673/2000, (EEZ) br. 2358/71 i (EZ) br. 2529/2001, članak 6. stavak 1. Uredbe br. 1782/2003, kako je izmijenjen Uredbom Vijeća (EZ) br. 146/2008 od 14. veljače 2008., i članak 23. stavak 1. Uredbe Vijeća (EZ) br. 73/2009 od 19. siječnja 2009. o utvrđivanju zajedničkih pravila za programe izravne potpore za poljoprivrednike u okviru zajedničke poljoprivredne politike i utvrđivanju određenih programa potpore za poljoprivrednike, o izmjeni uredaba (EZ) br. 1290/2005, (EZ) br. 247/2006, (EZ) br. 378/2007 i stavljanju izvan snage Uredbe br. 1782/2003, treba tumačiti na način da smanjenja izravnih plaćanja zbog nepridržavanja pravila o višestrukoj suglasnosti treba računati na temelju plaćanja koja su odobrena ili trebaju biti odobrena za godinu u kojoj je došlo do tog nepridržavanja.
                  Članak 66. stavak 1. Uredbe Komisije (EZ) br. 796/2004 od 21. travnja 2004. o detaljnim pravilima za provedbu višestruke sukladnosti, modulacije i integriranog administrativnog i kontrolnog sustava predviđenih Uredbom br. 1782/2003, i članak 70. stavak 8. točku (a) Uredbe Komisije (EZ) br. 1122/2009 od 30. studenoga 2009. o utvrđivanju detaljnih pravila za provedbu Uredbe br. 73/2009 u pogledu višestruke sukladnosti, modulacije i integriranog administrativnog i kontrolnog sustava, u okviru programa izravne potpore za poljoprivrednike predviđenih u navedenoj Uredbi, kao i za provedbu Uredbe Vijeća (EZ) br. 1234/2007 u pogledu višestruke sukladnosti u okviru programa potpore predviđenog za sektor vina, treba tumačiti na način da tako izračunata smanjenja izravnih plaćanja treba pripisati plaćanjima koja su primljena ili trebaju biti primljena za kalendarsku godinu u kojoj je nepridržavanje pravila o višestrukoj suglasnosti utvrđeno.

                  2.

                  Propis Unije koji se primjenjuje za izračun smanjenja izravnih plaćanja u slučaju kad se poljoprivrednik nije pridržavao pravila o višestrukoj sukladnosti u razdoblju 2007. – 2008., ali je to nepridržavanje utvrđeno tek u 2011., jest članak 6. stavak 1. Uredbe br. 1782/2003 za 2007. i prva tri mjeseca 2008. godine, i članak 6. stavak 1. te uredbe, kako je izmijenjen Uredbom br. 146/2008, za razdoblje od travnja do prosinca 2008.

         (1)  SL C 221, 10. 7. 2017.


title: Predmet T-256/17: Rješenje Općeg suda od 12. srpnja 2018. – Labiri protiv EGSO-a (Javna služba — Dužnosnici — Psihičko uznemiravanje — Nagodba — Izvršenje sporazuma — Pogreška koja se tiče prava — Pogreška u ocjeni — Zlouporaba ovlasti — Očito potpuno pravno neosnovana tužba)

text:
               17.9.2018

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 328/48

      Rješenje Općeg suda od 12. srpnja 2018. – Labiri protiv EGSO-a
      (Predmet T-256/17) (1)

      ((Javna služba - Dužnosnici - Psihičko uznemiravanje - Nagodba - Izvršenje sporazuma - Pogreška koja se tiče prava - Pogreška u ocjeni - Zlouporaba ovlasti - Očito potpuno pravno neosnovana tužba))
      (2018/C 328/65)
      Jezik postupka: francuski

         Stranke

         Tužitelj: Vassiliki Labiri (Bruxelles, Belgija) (zastupnici: J.-N. Louis i N. de Montigny, odvjetnici)

         Tuženik: Europski gospodarski i socijalni odbor (EGSO) (zastupnici: M. Pascua Mateo, K. Gambino i L. Camarena Januzec, agenti, uz sudjelovanje M. Troncoso Ferrera i F.-M. Hislairea, odvjetnika)

         Predmet

      Zahtjev na temelju članka 270. UFEU-a za poništenje odluke EGSO-a od 23. lipnja 2016. o „neizvršenju jedne od točaka nagodbe sklopljene među strankama pred Službeničkim sudom” u predmetu F-33/15 i za isplatu iznosa od 250 000 eura na ime imovinske i neimovinske štete.

         Izreka

                  1.

                  Tužba se odbija.

                  2.

                  Vassiliki Labiri se nalaže snošenje troškova.

         (1)  SL C 213, 3. 7. 2017.


title: Predmet T-606/16: Presuda Općeg suda od 13. srpnja 2018. – Pereira protiv Komisije („Javna služba — Dužnosnici — Nepromaknuće — Postupak promaknuća za 2015. — Odluka o nepromaknuću tužitelja u razred AST 7 — Obveza obrazlaganja — Usporedba zasluga — Radni staž u razredu — Ostvarene zasluge — Očite pogreške u ocjeni”)

text:
               17.9.2018

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 328/41

      Presuda Općeg suda od 13. srpnja 2018. – Pereira protiv Komisije
      (Predmet T-606/16) (1)

      ((„Javna služba - Dužnosnici - Nepromaknuće - Postupak promaknuća za 2015. - Odluka o nepromaknuću tužitelja u razred AST 7 - Obveza obrazlaganja - Usporedba zasluga - Radni staž u razredu - Ostvarene zasluge - Očite pogreške u ocjeni”))
      (2018/C 328/56)
      Jezik postupka: francuski

         Stranke

         Tužitelj: Felismino Pereira (Wavre, Belgija) (zastupnici: u početku N. de Montigny i J.-N. Louis, zatim N. de Montigny, odvjetnici)

         Tuženik: Europska komisija (zastupnici: u početku C. Berardis-Kayser i G. Berscheid, zatim G. Berscheid i L. Radu Bouyon, agenti, uz asistenciju D. Waelbroecka i A. Durona, odvjetnikâ)

         Predmet

      Zahtjev na temelju članka 270. UFEU-a kojim se traži poništenje Komisijine odluke da ne promakne tužitelja u okviru postupka promaknuća za 2015. i, po potrebi, odluke o odbijanju njegove žalbe.

         Izreka

                  1.

                  Tužba se odbija.

                  2.

                  Felisminu Pereiri se nalaže snošenje troškova.

         (1)  SL C 335, 12. 9. 2016. (predmet prvotno upisan pred Službeničkim sudom Europske unije pod brojem F-36/16 i prenesen Općem sudu Europske unije 1.9.2016.)


title: Predmet T-441/14: Presuda Općeg suda od 12. srpnja 2018. – Brugg Kabel i Kabelwerke Brugg protiv Komisije („Tržišno natjecanje — Zabranjeni sporazumi — Europsko tržište električnih kabela — Odluka kojom se utvrđuje povreda članka 101. UFEU-a — Jedinstvena i trajna povreda — Dokaz o povredi — Trajanje sudjelovanja — Javno distanciranje — Izračun iznosa novčane kazne — Težina povrede — Neograničena nadležnost”)

text:
               17.9.2018

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 328/34

      Presuda Općeg suda od 12. srpnja 2018. – Brugg Kabel i Kabelwerke Brugg protiv Komisije
      (Predmet T-441/14) (1)

      ((„Tržišno natjecanje - Zabranjeni sporazumi - Europsko tržište električnih kabela - Odluka kojom se utvrđuje povreda članka 101. UFEU-a - Jedinstvena i trajna povreda - Dokaz o povredi - Trajanje sudjelovanja - Javno distanciranje - Izračun iznosa novčane kazne - Težina povrede - Neograničena nadležnost”))
      (2018/C 328/45)
      Jezik postupka: njemački

         Stranke

         Tužitelji: Brugg Kabel AG (Brugg, Švicarska) i Kabelwerke Brugg AG Holding (Brugg) (zastupnici: A. Rinne, A. Boos i M. Lichtenegger, odvjetnici)

         Tuženik: Europska komisija (zastupnici: H. Leupold, H. van Vliet i C. Vollrath, agenti, uz asistenciju A. Israela, odvjetnika)

         Predmet

      Zahtjev na temelju članka 263. UFEU-a radi, ponajprije, poništenja Odluke Komisije C(2014) 2139 final od 2. travnja 2014. u vezi s postupkom primjene članka 101. [UFEU-a] i članka 53. Sporazuma [o EGP-u] (predmet AT.39610 – Električni kabeli) u dijelu koji se odnosi na tužitelje i, podredno, smanjenja iznosa izrečene im novčane kazne.

         Izreka

                  1.

                  Tužba se odbija.

                  2.

                  Društvima Brugg Kabel AG i Kabelwerke Brugg AG Holding nalaže se snošenje troškova.

         (1)  SL C 303, 8. 9. 2014.


title: Predmet T-250/18 R: Rješenje predsjednika Općeg suda od 12. srpnja 2018. – RATP protiv Komisije („Privremena pravna zaštita — Pristup dokumentima — Zahtjev za suspenziju primjene — Nepostojanje hitnosti”)

text:
               17.9.2018

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 328/51

      Rješenje predsjednika Općeg suda od 12. srpnja 2018. – RATP protiv Komisije
      (Predmet T-250/18 R)
      ((„Privremena pravna zaštita - Pristup dokumentima - Zahtjev za suspenziju primjene - Nepostojanje hitnosti”))
      (2018/C 328/70)
      Jezik postupka: francuski

         Stranke

         Tužitelj: Régie autonome des transports parisiens (RATP) (Pariz, Francuska) (zastupnici: E. Morgan de Rivery, P. Delelis i C. Lavin, odvjetnici)

         Tuženik: Europska komisija (zastupnici: A. Buchet, W. Mölls i C. Ehrbar, agenti)

         Intervenijent u potporu tužitelju: Francuska Republika (zastupnici: E. de Moustier, I. Cohen i B. Fodda, agenti)

         Predmet

      Zahtjev na temelju članaka 278. i 279. UFEU-a kojim se traži suspenzija primjene Odluke Komisije C(2018) 1865 final od 21. ožujka 2018., Gestdem 2017/4598, o djelomičnom pristupu dokumentima.

         Izreka

                  1.

                  Zahtjev za privremenu pravnu zaštitu se odbija.

                  2.

                  O troškovima će se odlučiti naknadno.