title: Predmet C-287/16: Presuda Suda (šesto vijeće) od 20. srpnja 2017. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Supremo Tribunal de Justiça – Portugal) – Fidelidade-Companhia de Seguros SA protiv Caisse Suisse de Compensation, Fundo de Garantia Automóvel, Sandre Cristine Crystello Pinto Moreire Pereire, Sandre Manuele Teixeire Gomes Seemann, Catarine Ferreire Seemann, Joséa Batiste Pereire, Terese Rose Teixeire (Zahtjev za prethodnu odluku — Osiguranje od građanskopravne odgovornosti za upotrebu motornih vozila — Direktiva 72/166/EEZ — Članak 3. stavak 1. — Druga direktiva 84/5/EEZ — Članak 2. stavak 1. — Ugovor o osiguranju sklopljen na temelju lažnih izjava o vlasništvu vozila i identitetu njegova uobičajenog vozača — Ugovaratelj osiguranja — Nedostatak ekonomskog interesa za sklapanje tog ugovora — Apsolutna ništavost ugovora o osiguranju — Učinak prema trećim osobama koje su žrtve nesreće)

text:
               9.10.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 338/2

         Presuda Suda (šesto vijeće) od 20. srpnja 2017. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Supremo Tribunal de Justiça – Portugal) – Fidelidade-Companhia de Seguros SA protiv Caisse Suisse de Compensation, Fundo de Garantia Automóvel, Sandre Cristine Crystello Pinto Moreire Pereire, Sandre Manuele Teixeire Gomes Seemann, Catarine Ferreire Seemann, Joséa Batiste Pereire, Terese Rose Teixeire
   (Predmet C-287/16) (1)

   ((Zahtjev za prethodnu odluku - Osiguranje od građanskopravne odgovornosti za upotrebu motornih vozila - Direktiva 72/166/EEZ - Članak 3. stavak 1. - Druga direktiva 84/5/EEZ - Članak 2. stavak 1. - Ugovor o osiguranju sklopljen na temelju lažnih izjava o vlasništvu vozila i identitetu njegova uobičajenog vozača - Ugovaratelj osiguranja - Nedostatak ekonomskog interesa za sklapanje tog ugovora - Apsolutna ništavost ugovora o osiguranju - Učinak prema trećim osobama koje su žrtve nesreće))
   (2017/C 338/02)
   Jezik postupka: portugalski

      Sud koji je uputio zahtjev

   Supremo Tribunal de Justiça

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelj: Fidelidade-Companhia de Seguros SA

      Tuženici: Caisse Suisse de Compensation, Fundo de Garantia Automóvel, Sandra Cristina Crystello Pinto Moreira Pereira, Sandra Manuela Teixeira Gomes Seemann, Catarina Ferreira Seemann, José Batista Pereira, Teresa Rosa Teixeira

      Izreka

   Članak 3. stavak 1. Direktive Vijeća 72/166/EEZ od 24. travnja 1972. o usklađivanju zakona država članica u odnosu na osiguranje od građanskopravne odgovornosti u pogledu upotrebe motornih vozila i izvršenje obveze osiguranja od takve odgovornosti i članak 2. stavak 1. Druge direktive Vijeća 84/5/EEZ od 30. prosinca 1983. o usklađivanju zakona država članica u odnosu na osiguranje od građanskopravne odgovornosti u pogledu upotrebe motornih vozila treba tumačiti na način da im se protivi nacionalno zakonodavstvo čiji bi učinak bio taj da se u odnosu na treće osobe koje su žrtve nesreće, u okolnostima poput onih u glavnom postupku, može pozvati na apsolutnu ništavost ugovora o osiguranju od građanskopravne odgovornosti za upotrebu motornih vozila koja proizlazi iz lažnih početnih izjava ugovaratelja osiguranja glede identiteta vlasnika i uobičajenog vozača predmetnog vozila ili okolnosti da osoba za koju ili u čije je ime sklopljen ugovor o osiguranju nije imala ekonomski interes za njegovo sklapanje.

      (1)  SL C 326, 6. 9. 2016.


title: Predmet T-36/12: Rješenje Općeg suda od 19. travnja 2016. – Athens Resort Casino protiv Komisije („Državne potpore — Poništenje pobijanog akta — Bespredmetnost spora — Obustava postupka”)

text:
               27.6.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 232/22

         Rješenje Općeg suda od 19. travnja 2016. – Athens Resort Casino protiv Komisije
   (Predmet T-36/12) (1)

   ((„Državne potpore - Poništenje pobijanog akta - Bespredmetnost spora - Obustava postupka”))
   (2016/C 232/29)
   Jezik postupka: engleski

      Stranke

      Tužitelj: Athens Resort Casino AE Symmetochon (Maroussi, Grčka) (zastupnici: N. Niejahr, odvjetnik, F. Carlin, barrister, Q. Azau, F. Spyropoulos, I. Dryllerakis, K. Spyropoulos, A. Komninos, K. Struckmann, odvjetnici, i M. Powell, solicitor)

      Tuženik: Europska komisija (zastupnici: D. Triantafyllou, H. van Vliet i P.-J. Loewenthal, agenti)

      Intervenijent u potporu tuženiku: Koinopraxia Touristiki Loutrakiou AE OTA – Loutraki AE – Klab Otel Loutraki Kazino Touristikes kai Xenodocheiakes Epicheiriseis AE (Loutraki, Grčka) (zastupnik: S. Pappas, odvjetnik)

      Predmet

   Zahtjev za poništenje Odluke Komisije 2011/716/EU od 24. svibnja 2011. o državnoj potpori C 16/10 (ex NN 22/10, ex CP 318/09) koju je Grčka provela u korist određenih grčkih kasina (SL L 285, str. 25.).

      Izreka

               1.

               Obustavlja se postupak povodom tužbe.

               2.

               Europska komisija će snositi vlastite troškove, kao i troškove društva Athens Resort Casino AE Symmetochon.

               3.

               Koinopraxia Touristiki Loutrakiou AE OTA – Loutraki AE – Klab Otel Loutraki Kazino Touristikes kai Xenodocheiakes Epicheiriseis AE će snositi vlastite troškove.

      (1)  SL C 80, 17. 3. 2012.


title: Predmet C-22/17 P: Žalba koju je 16. siječnja 2017. podnio Neonart svetlobni in reklamni napisi Krevh d.o.o. protiv rješenja Općeg suda (drugo vijeće) od 14. studenoga 2016. u predmetu T- 221/16, Neonart svetlobni in reklamni napisi Krevh protiv EUIPO-a (NEONART)

text:
               14.8.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 269/2

         Žalba koju je 16. siječnja 2017. podnio Neonart svetlobni in reklamni napisi Krevh d.o.o. protiv rješenja Općeg suda (drugo vijeće) od 14. studenoga 2016. u predmetu T- 221/16, Neonart svetlobni in reklamni napisi Krevh protiv EUIPO-a (NEONART)
   (Predmet C-22/17 P)
   (2017/C 269/02)
   Jezik postupka: engleski

      Stranke

      Žalitelj: Neonart svetlobni in reklamni napisi Krevh d.o.o. (zastupnici: J. Marn)

      Druga stranka u postupku: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO)
   Žalba je rješenjem Suda (sedmo vijeće) od 11. svibnja 2017. proglašena nedopuštenom.


title: Predmet F-6/14: Tužba podnesena 28. siječnja 2014. — ZZ protiv Komisije

text:
               22.3.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 85/28

         Tužba podnesena 28. siječnja 2014. — ZZ protiv Komisije
   (Predmet F-6/14)
   2014/C 85/48
   Jezik postupka: francuski

      Stranke

      Tužitelj: ZZ (zastupnik: F. Van der Schueren, odvjetnik)

      Tuženik: Europska komisija

      Predmet i opis spora

   Poništenje odluke kojom se tužitelju odbija odobrenje mirovine za nadživjele osobe nakon smrti njegova bivšeg bračnog druga.

      Tužbeni zahtjev tužitelja

               —

               Poništiti odluku Europske komisije od 29. listopada 2013. kojom je odgovoreno na tužiteljev prigovor (br. R/485/13) zbog odbijanja odobrenja iznosa na ime uzdržavanja za nadživjele osobe nakon smrti njegova bivšeg bračnog druga;

               —

               naložiti Komisiji snošenje troškova.


title: Predmet F-41/15 DISS I: Rješenje Službeničkog suda od 12. studenoga 2015. – FL, FM i FO protiv CEPOL-a

text:
               21.12.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 429/30

         Rješenje Službeničkog suda od 12. studenoga 2015. – FL, FM i FO protiv CEPOL-a
   (Predmet F-41/15 DISS I)
   (2015/C 429/40)
   Jezik postupka: francuski
   Predsjednik trećeg vijeća odredio je brisanje predmeta.


title: Predmet C-482/13: Zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Juzgado de Primera Instancia e Instrucción n °2 de Marchena (Španjolska) 10. rujna 2013. — Unicaja Banco SA protiv Joséa Hidalga Ruede i drugih

text:
               30.11.2013

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 352/4

         Zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Juzgado de Primera Instancia e Instrucción no 2 de Marchena (Španjolska) 10. rujna 2013. — Unicaja Banco SA protiv Joséa Hidalga Ruede i drugih
   (Predmet C-482/13)
   2013/C 352/06
   Jezik postupka: španjolski

      Sud koji je uputio zahtjev

   Juzgado de Primera Instancia e Instrucción no 2 de Marchena

      Stranke u glavnom postupku

      Tužitelj: Unicaja Banco SA

      Tuženici: José Hidalgo Rueda, María del Carmen Vega Martín, Gestión Patrimonial Hive SL, Francisco Antonio López Reina, Rosa María Hidalgo Vega

      Prethodna pitanja

               1.

               Treba li nacionalni sudac, u skladu s Direktivom Vijeća 93/13/EEZ (1) od 5. travnja 1993. o nepoštenim uvjetima u potrošačkim ugovorima, osobito s člankom 6. stavkom 1. Direktive, kada utvrdi postojanje nepoštenog uvjeta koji se odnosi na zatezne kamate kod hipotekarnih zajmova, a s ciljem da zajamči zaštitu potrošača i korisnika u skladu s načelima ekvivalentnosti i djelotvornosti, proglasiti taj uvjet ništavim i neobvezujućim ili, suprotno tome, treba ublažiti uvjet u pogledu kamata, nalažući vjerovniku koji traži izvršenje ili zajmodavcu da ponovno obračuna kamate?

               2.

               Ne predstavlja li druga prijelazna odredba zakona 1/2013 od 14. svibnja 2013. jasno ograničenje zaštite interesa potrošača time što implicitno nameće tijelu sudbene vlasti obvezu da ublaži uvjet zatezne kamate koji se može ocijeniti nepoštenim, ponovno obračunavajući ugovorene kamate i održavajući na snazi nepoštenu ugovornu odredbu, umjesto da proglasi uvjet ništavim i neobvezujućim za potrošača?

               3.

               Krši li druga prijelazna odredba zakona 1/2013 od 14. svibnja 2013. Direktivu Vijeća 93/13/EEZ od 5. travnja 1993. o nepoštenim uvjetima u potrošačkim ugovorima, osobito članak 6. stavak 1. navedene direktive, time što onemogućava primjenu načela ekvivalentnosti i djelotvornosti u području zaštite potrošača i izbjegava primjenu sankcije ništavosti i neobveznosti uvjetâ zateznih kamata koji se mogu ocijeniti nepoštenima, a koji su ugovoreni prilikom sklapanja hipotekarnih zajmova prije stupanja na snagu zakona 1/2013 od 14. svibnja 2013.?

      (1)  (SL L 95, str. 29) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 15., svezak 12., str. 24.)


title: Predmet C-49/16: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 27. siječnja 2016. uputio Fővárosi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság (Mađarska) – Unibet International Limited protiv Nemzeti Adó- és Vámhivatal Központi Hivatal

text:
               18.4.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 136/15

         Zahtjev za prethodnu odluku koji je 27. siječnja 2016. uputio Fővárosi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság (Mađarska) – Unibet International Limited protiv Nemzeti Adó- és Vámhivatal Központi Hivatal
   (Predmet C-49/16)
   (2016/C 136/20)
   Jezik postupka: mađarski

      Sud koji je uputio zahtjev

   Fővárosi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelj: Unibet International Limited

      Tuženik: Nemzeti Adó- és Vámhivatal Központi Hivatal

      Prethodna pitanja

               1.

               Treba li članak 56. Ugovora o funkcioniranju Europske unije (u daljnjem tekstu: UFEU) tumačiti na način da mu je protivna nacionalna mjera u skladu s kojom propis države članice koji prilikom, ovisno o slučaju, pokretanja postupka nadmetanja za dodjelu koncesije ili prihvaćanja ponude podnesene radi dobivanja koncesije, jamči svakom gospodarskom subjektu koji ispunjava pravne pretpostavke – uključujući onom s poslovnim nastanom u drugoj državi članici – teorijsku mogućnost dobivanja koncesije za pružanje usluge neliberaliziranih internetskih igara na sreću, bilo putem javnog nadmetanja, bilo podnošenjem spontane ponude, iako predmetna država članica zapravo ne pokreće postupak nadmetanja za dodjelu koncesije i pružatelj usluga ustvari nema mogućnost podnošenja ponude, a tijela države članice neovisno o tome utvrde da je pružatelj usluga prekršio pravne propise jer pruža usluge bez dozvole na temelju koncesije te mu izreknu upravnu sankciju predviđenu propisom (privremena uskrata pristupa i novčana kazna za slučaj ponovnog kršenja)?

               2.

               Je li članku 56. UFEU-a protivno to da država članica donese propise koji prema unutarnjem pravu imaju veću pravnu snagu, koji pružateljima internetskih igara na sreću daju teorijsku mogućnost da prekogranično pružaju usluge internetskih igara na sreću, iako zbog nepostojanja provedbenih propisa s manjom pravnom snagom u državi članici, takvi gospodarski subjekti zapravo ne mogu dobiti dozvolu koja je potrebna za pružanje usluge?

               3.

               Ako sud koji odlučuje u glavnom postupku utvrdi da je, s obzirom na odgovore na prethodna pitanja, mjera države članice protivna članku 56. UFEU-a, postupa li taj sud na način koji je u skladu s pravom Unije ako smatra da su članku 56. UFEU-a protivni i kršenje pravnih propisa koje je u svojim odlukama utvrdilo tijelo države članice, zbog pružanja usluge bez dozvole, i upravna sankcija izrečena za tu povredu (privremena uskrata pristupa i novčana kazna)?


title: Predmet T-513/14: Rješenje Općeg suda od 30. studenoga 2015. – GreenPack protiv OHIM-a (greenpack) („Žig Zajednice — Odbijanje registracije — Povlačenje prijave za registraciju — Obustava postupka”)

text:
               1.2.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 38/54

         Rješenje Općeg suda od 30. studenoga 2015. – GreenPack protiv OHIM-a (greenpack)
   (Predmet T-513/14) (1)

   ((„Žig Zajednice - Odbijanje registracije - Povlačenje prijave za registraciju - Obustava postupka”))
   (2016/C 038/71)
   Jezik postupka: njemački

      Stranke

      Tužitelj: GreenPack GmbH (Berlin, Njemačka) (zastupnici: P. Ruess i A. Doepner-Thiele, zatim C. Glasemann, odvjetnici)

      Tuženik: Ured za usklađivanje na unutarnjem tržištu (žigovi i dizajni) (zastupnici: G. Schneider, zatim G. Schneider i D. Botis, agenti)

      Predmet

   Tužba protiv odluke prvog žalbenog vijeća OHIM-a od 29. travnja 2014. (predmet R 2324/2013-1), o prijavi za registraciju verbalnog znaka greenpack kao žiga Zajednice.

      Izreka

               1.

               Obustavlja se postupak o tužbi.

               2.

               Društvu GreenPack GmbH nalaže se snošenje troškova.

      (1)  SL C 303, 8. 9. 2014.


title: Predmet T-74/16: Tužba podnesena 17. veljače 2016. – POA protiv Komisije

text:
               25.4.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 145/31

         Tužba podnesena 17. veljače 2016. – POA protiv Komisije
   (Predmet T-74/16)
   (2016/C 145/38)
   Jezik postupka: engleski

      Stranke

      Tužitelj: Pagkyprios organismos ageladotrofon (POA) Dimosia Ltd (Latsia, Cipar) (zastupnik: N. Korogiannakis, odvjetnik)

      Tuženik: Europska komisija

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

               —

               poništi Odluku Glavnog tajništva Ares(2015)5632670 od 7. prosinca 2015., kojom je odbijen ponovni zahtjev koji je tužitelj podnio u svojem dopisu od 15. rujna 2015., kojim je tužitelj, u skladu s Uredbom (EZ) br. 1049/2001 Europskog parlamenta i Vijeća od 30. svibnja 2001. o javnom pristupu dokumentima Europskog parlamenta, Vijeća i Komisije (SL 2001. L 145, str. 43.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 1., svezak 16., str. 70.), zahtijevao pristup dokumentima u vezi sa zahtjevom organizacije ciparskih proizvođača za registraciju naziva „Halloumi” prema Uredbi (EU) br. 1151/2012 Europskog parlamenta i Vijeća od 21. studenoga 2012. o sustavima kvalitete za poljoprivredne i prehrambene proizvode (SL 2012. L 343, str. 1.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 15., svezak 25., str. 31.), i

               —

               naloži Komisiji snošenje tužiteljevih troškova.

      Tužbeni razlozi i glavni argumenti

   U prilog osnovanosti tužbe tužitelj ističe četiri tužbena razloga.

               1.

               U prvom tužbenom razlogu navodi se da Komisija, pozivajući se na članak 4. stavak 3. prvi podstavak Uredbe br. 1049/2001, nije dala prikladno obrazloženje zašto bi otkrivanjem neobjavljenih dijelova bio ozbiljno ugrožen proces odlučivanja.

               2.

               U drugom tužbenom razlogu navodi se pogreška koja se tiče prava jer razlozi zbog kojih je Republika Cipar odbila otkrivanje na temelju članka 4. stavka 2. druge alineje Uredbe br. 1049/2001 nisu dostatni.

               3.

               U trećem tužbenom razlogu navodi se povreda prava na djelotvoran pravni lijek i načela transparentnosti jer odbijanje Republike Cipar da otkrije neke od dokumenata o kojima je riječ znači da tužitelj nije u mogućnosti razumjeti predmet svakog neotkrivenog dokumenta.

               4.

               Četvrti tužbeni razlog temelji se na pogrešci koja se tiče prava, jer se država članica ne može pozvati na članak 4. stavak 3. prvi podstavak Uredbe br. 1049/2001 kako bi odbila otkrivanje dokumenata ako je odluka čije bi donošenje moglo biti ugroženo odluka institucije Europske unije.


title: Predmet T-465/16: Tužba podnesena 23. kolovoza 2016. – Cotecnica protiv EUIPO-a – Visán Industrias Zootécnicas (cotecnica OPTIMA)

text:
               10.10.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 371/25

         Tužba podnesena 23. kolovoza 2016. – Cotecnica protiv EUIPO-a – Visán Industrias Zootécnicas (cotecnica OPTIMA)
   (Predmet T-465/16)
   (2016/C 371/27)
   Jezik na kojem je tužba podnesena: španjolski

      Stranke

      Tužitelj: Cotecnica, SCCL (Bellpuig, Španjolska) (zastupnici: J. Devaureix, J. C. Erdozain López i J. Galán López, odvjetnici)

      Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO)

      Druga stranka pred žalbenim vijećem: Visán Industrias Zootécnicas, SL (Arganda, Španjolska)

      Podaci o postupku pred EUIPO-om

      Podnositelj prijave: tužitelj

      Predmetni sporni žig: figurativni žig Europske Unije s verbalnim elementima „cotecnica OPTIMA” – prijava za registraciju br. 13 292 479

      Postupak pred EUIPO-om: postupak povodom prigovora

      Pobijana odluka: odluka drugog žalbenog vijeća EUIPO-a od 13. lipnja 2016. u predmetu R 229/2016-2

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

               —

               prihvati predložene dokaze;

               —

               poništi pobijanu odluku;

               —

               naloži tuženiku snošenje troškova.

      Tužbeni razlog

               —

               povreda članka 8. stavka 1. točke (b) Uredbe br. 207/2009 i sudske prakse Općeg suda, osobito presude od 20. siječnja 2009. u predmetu T-424/07, Pioneer Hi-Bred International/OHIM (OPTIMUM).


title: Predmet T-459/07: Presuda Općeg suda od 11. srpnja 2013. — Hangzhou Duralamp Electronics protiv Vijeća ( „Damping — Uvoz integriranih elektroničkih kompaktnih fluorescentnih rasvjetnih tijela (CFL-i) podrijetlom iz Kine, Vijetnama i s Filipina — Istek antidampinških mjera — Revizija — Istovjetni proizvod — Podaci koji se koriste za utvrđenje štete — Usporediva država — Interes Zajednice — Članak 4. stavak 1. i članak 5. stavak 4. Uredbe (EZ) br. 384/96 (koji su postali članak 4. stavak 1. i članak 5. stavak 4. Uredbe (EZ) br. 1225/2009) — Obveza obrazlaganja — Prava obrane” )

text:
               31.8.2013

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 252/19

         Presuda Općeg suda od 11. srpnja 2013. — Hangzhou Duralamp Electronics protiv Vijeća
   (Predmet T-459/07) (1)

   (Damping - Uvoz integriranih elektroničkih kompaktnih fluorescentnih rasvjetnih tijela (CFL-i) podrijetlom iz Kine, Vijetnama i s Filipina - Istek antidampinških mjera - Revizija - Istovjetni proizvod - Podaci koji se koriste za utvrđenje štete - Usporediva država - Interes Zajednice - Članak 4. stavak 1. i članak 5. stavak 4. Uredbe (EZ) br. 384/96 (koji su postali članak 4. stavak 1. i članak 5. stavak 4. Uredbe (EZ) br. 1225/2009) - Obveza obrazlaganja - Prava obrane)
   2013/C 252/43
   Jezik postupka: engleski

      Stranke

      Tužitelj: Hangzhou Duralamp Electronics Co., Ltd (Hangzhou, Kina) (zastupnici: M. Gambardella i V. Villante, odvjetnici)

      Tuženik: Vijeće Europske unije (zastupnici: prvotno J.-P. Hix, agent, uz asistenciju G. Berrisch i G. Wolf, odvjetnici, J.-P. Hix i B. Driessen, agenti, uz asistenciju G. Berrisch)

      Intervenijenti koji podržavaju tuženika: Europska komisija (zastupnici: H. van Vliet i K. Talabér-Ritz, agenti); i Osram GmbH (München, Njemačka) (zastupnik: R. Bierwagen, odvjetnik)

      Predmet

   Zahtjev za poništenje Uredbe Vijeća (EZ) br. 1205/2007 od 15. listopada 2007. koja uvodi antidampinšku pristojbu na uvoz integriranih elektroničkih kompaktnih fluorescentnih rasvjetnih tijela (CFL-i) podrijetlom iz Narodne Republike Kine nakon revizije zbog isteka mjera, izvršene sukladno članku 11. stavku 2. Uredbe (EZ) br. 384/96, te proširujući primjenu mjera na uvoz istog proizvoda poslanog iz Socijalističke Republike Vijetnam, Islamske Republike Pakistan i Republike Filipini (SL L 272, str. 1.).

      Izreka

               1.

               Tužba se odbija.

               2.

               Hangzhou Duralamp Electronics Co., Ltd snosit će, osim vlastitih troškova, troškove Vijeća Europske unije i Osram GmbH.

               3.

               Europska komisija snosit će vlastite troškove.

      (1)  SL C 51, 23.2.2008.


title: Predmet T-497/15: Tužba podnesena 28. kolovoza 2015. – Oltis Group protiv Europske komisije

text:
               23.11.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 389/59

         Tužba podnesena 28. kolovoza 2015. – Oltis Group protiv Europske komisije
   (Predmet T-497/15)
   (2015/C 389/68)
   Jezik postupka: češki

      Stranke

      Tužitelj: Oltis Group a.s. (Olomouc, Češka Republika) (zastupnik: P. Konečný, odvjetnik)

      Tuženik: Europska komisija

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

               —

               poništi odluku Europske komisije kojom se odbija tužiteljeva prijava ili prijave za programe za inovacije „Program za inovacije IP 4 – IT rješenja za privlačne usluge u željezničkom prometu” i „Program za inovacije IP 5 – Tehnologije za održiv i privlačan europski prijevoz tereta” u okviru projekta „Shift2Rail”;

               —

               naloži tuženiku snošenje troškova.

      Tužbeni razlozi i glavni argumenti

   U prilog osnovanosti tužbe, tužitelj ističe dva tužbena razloga.

               1.

               Prvi tužbeni razlog, kojim se navodi da je tijelo za ocjenu prekoračilo granice svojih ovlasti
               Tužitelj u ovom pogledu među ostalim tvrdi da tijelo za ocjenu tijekom postupka nije moglo spojiti više odvojenih prijava za dodjeljivanje statusa pridruženog člana društva „Shift2Rail” u jednu prijavu, jer je to isključivo tužiteljevo pravo, te je time počinilo pogrešku u postupku ocjene. Tužitelj nadalje ističe da, ako podnošenje dviju odvojenih prijava od strane jednog podnositelja za različite programe za inovacije prema mišljenju tijela za ocjenu nije bilo u skladu s pozivom za iskazivanje interesa i ako takva situacija nije uređena tim pozivom, tužitelj je na to trebao biti upozoren sukladno članku 2. točki 8. poziva, te bi prema tome trebao zadržati pravo raspolaganja podnesenim prijavama.

               2.

               Drugi tužbeni razlog, kojim se navodi da postupak koji je provelo tijelo za prijavu nije bilo u skladu s pozivom za iskazivanje interesa
               Tužitelj u vezi s navedenim tvrdi da tijelo za ocjenu nije postupalo u skladu s pozivom za iskazivanje interesa, jer je raspolagalo tužiteljevim prijavama, a da ga o tome nije obavijestilo niti ga je pozvalo da razjasni bilokakve nejasnoće ili pogreške.
               Tužitelj također smatra da je tijelo za ocjenu trebalo odvojeno procijeniti prijave (i dodijeliti im bodove), čak i nakon što su spojeni u jednu prijavu, jer se samo provođenjem takvog postupka može poštovati načelo objektivne procjene i ocjene. Postupak koji je slijedilo tijelo za ocjenu, prilikom zajedničke ocjene tužiteljevih prijava i prema tome zajedničke dodjele bodova prema kriterijima za ocjenu, dovodi u zabludu, diskriminatoran je i protivan osnovnom načelu poziva za iskazivanje interesa te onemogućuje nadzor nad odlukom.


title: Predmet C-504/15: Zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Tribunale di Frosinone (Italija) 23. rujna 2015. – kazneni postupak protiv Antonija Paola Contija

text:
               7.12.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 406/20

         Zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Tribunale di Frosinone (Italija) 23. rujna 2015. – kazneni postupak protiv Antonija Paola Contija
   (Predmet C-504/15)
   (2015/C 406/21)
   Jezik postupka: talijanski

      Sud koji je uputio zahtjev

   Tribunale di Frosinone

      Stranke glavnog postupka

   Antonio Paolo Conti

      Prethodno pitanje

   Treba li članke 49. i prateće članke te 56. i prateće članke Ugovora o funkcioniranju Europske unije, kako su dopunjeni u svjetlu načela sadržanih u presudi Suda br. 72 od 16. veljače 2012. (u spojenim predmetima C-72/10 i C-77/10), tumačiti na način da se oni protive nacionalnom propisu kojim se predviđa obvezan prijenos - bez naknade - prava korištenja materijalne i nematerijalne imovine u vlasništvu, koja čini mrežu za upravljanje i prikupljanje oklada, u trenutku prestanka aktivnosti zbog isteka krajnjeg roka koncesije ili temeljem odredbi o isteku ili opozivu?


title: Predmet T-155/14: Tužba podnesena 7. ožujka 2014. – ANKO protiv Komisije

text:
               10.6.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 175/46

         Tužba podnesena 7. ožujka 2014. – ANKO protiv Komisije
   (Predmet T-155/14)
   2014/C 175/64
   Jezik postupka: grčki

      Stranke

      Tužitelj: ANKO Anonymos Etairia Antiprosopeion, Emporiou kai Viomichanias (Atena, Grčka) (zastupnik: B. Christianos, odvjetnik)

      Tuženik: Europska komisija

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

               —

               utvrdi da ukupan iznos od 325 823,16 eura koji Komisija potražuje na ime neopravdanih troškova i koji je već isplaćen tužitelju za projekt PERSONA kao i ukupan iznos od 280 747,45 eura koji Komisija potražuje na ime neopravdanih troškova i koji je već isplaćen za projekt TERREGOV predstavljaju opravdane troškove;

               —

               utvrdi da iznos od 6 752,74 eura predstavlja opravdane troškove koje je ANKO imao u vezi s projektom PERSONA i da ga slijedom toga Komisija mora isplatiti ANKO-u;

               —

               naloži Komisiji snošenje tužiteljevih troškova.

      Tužbeni razlozi i glavni argumenti

   Ova se tužba odnosi na odgovornost Komisije za ugovore br. 045 459 i br. 507 749 o izvršenju projekata PERSONA i TERREGOV, sukladno članku 272. UFEU-a.
   Tužitelj osobito tvrdi da je, unatoč tome što je on ispunio svoje ugovorne obveze, Komisija od njega tražila povrat isplaćenih mu iznosa smatrajući ih neopravdanima te mu je odbila isplatiti preostali iznos financijske potpore povrijedivši tako gore navedene ugovore, načela dobre vjere, zabrane zlouporabe prava i proporcionalnosti. Iz tog razloga tužitelj, kao prvo, tvrdi da je Komisija povrijedila ugovorne obveze u odnosu na njega kada je gotovo čitav iznos koji mu je isplaćen za projekte PERSONA i TERREGOV ocijenila neopravdanim i kada traži njihov povrat jer smatra da su neopravdano isplaćeni. Kao drugo, tužitelj tvrdi da je zahtjev za povrat svih tih iznosa neproporcionalan i da predstavlja zloporabu.


title: Predmet T-451/13: Tužba podnesena 14. kolovoza 2013. — Syngenta Crop Protection i drugi protiv Komisije

text:
               9.11.2013

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 325/38

         Tužba podnesena 14. kolovoza 2013. — Syngenta Crop Protection i drugi protiv Komisije
   (Predmet T-451/13)
   2013/C 325/68
   Jezik postupka: engleski

      Stranke

      Tužitelji: Syngenta Crop Protection AG (Basel, Švicarska); Syngenta Crop Protection (Brussels, Belgija); Syngenta Bulgaria (Sofija, Bugarska); Syngenta Czech s.r.o. (Prag, Češka reublika); Syngenta Crop Protection A/S (Kopenhagen, Danska); Syngenta France SAS (Saint-Sauveur, Francuska); Syngenta Agro GmbH (Maintal, Njemačka); Syngenta Hellas AEBE — Proïonta Fytoprostasias & Sporoi (Anthoussa Attica, Grčka); Syngenta Növényvédelmi kft (Budimpešta, Mađarska), Syngenta Crop Protection SpA (Milano, Italija); Syngenta Crop Protection BV (Roosendaal, Nizozemska); Syngenta Polska sp. z o.o. (Varšava, Poljska); Syngenta Agro Srl (Bukurešt, Rumunjska); Syngenta Slovakia s.r.o. (Bratislava, Slovačka); Syngenta Agro, SA (Madrid, Španjolska); Syngenta UK Ltd (Cambridge, Ujedinjena kraljevina) (zastupnici: D. Waelbroeck, odvjetnik, D. Slater, solicitor, i I. Antypas, odvjetnik)

      Tuženici: Europska komisija i Europska unija, koje zastupa Europska komisija

      Tužbeni zahtjevi

   Tužitelji od Općeg suda zahtijevaju da:

               —

               poništi u cijelosti Provedbenu uredbu Komisije (EU) br. 485/13 („Osporavana uredba”) ili alternativno, da poništi Osporavanu uredbu u mjeri u kojoj propisuje ograničenja na thiamethoxam („TMX”), sjeme tretirano s TMX-om i proizvode koji sadrže TMX;

               —

               naloži EU-u, koju zastupa Komisija, da naknadi štetu koju su tužitelji pretrpjeli zbog toga što je Komisija povrijedila svoje pravne obveze, uključujući kamatu;

               —

               naloži Komisiji snošenje svih troškova postupka.

      Tužbeni razlozi i glavni argumenti

   U prilog osnovanosti tužbe tužitelj ističe 3 tužbena razloga.

               1.

               U prvom tužbenom razlogu tužitelj navodi da je Osporavana uredba propisala ograničenja TMX-a koja nisu znanstveno utemeljena i bez provođenja pravičnog postupka, čineći povredu članka 4., članka 12. stavka 2., članka 21., članka 49. i Priloga II. Uredbi 1107/2009 (1) te načela pravne sigurnosti i prava na obranu. Posebno, ispitivanje Europske agencije za sigurnost hrane (EFSA) te ograničenja koja su nakon toga propisana ne počivaju ni na kakvim novim znanstvenim temeljima koji bi upućivali na rizik, ignoriraju značajnu količinu znanstvenih podataka, sadrže bitne pogreške u temeljnim parametrima te se ne temelje ni na kojoj uobičajenoj metodi procijene rizika. Štoviše, EFSA nije zaključila da postoji bilo kakav rizik za preživljavanje kolonije pčela ili koji bi imao smrtonosne učinke te nije prezentirala bilo kakve negativne zaključke koji bi se temeljili na stvarnim istraživanjima na tom području. Postupak ispitivanja i usvajanja mjera ograničenja se ubrzao do te mjere da se nije moglo izvršiti temeljito znanstveno ispitivanje a zainteresiranim se osobama nije pružilo adekvatnu priliku da sudjeluju.

               2.

               U drugom tužbenom razlogu tužitelj navodi da je osporavana uredba propisala nerazmjerna i diskriminirajuća ograničenja na TMX, koja se temelje isključivo na hipotetičkom riziku, bez provođenja temeljite znanstvene procjene ili ikakve procjene utjecaja, povrijedivši pritom načelo opreza i proporcionalnosti.

               3.

               U trećem tužbenom razlogu tužitelj navodi da je osporavana uredba usvojena uz povredu načela dobrog upravljanja i obveze pažnje, zbog nerazumnog mandata EFSA-i te temeljem ubrzanog postupka koji nije omogućio adekvatno sudjelovanje zainteresiranih osoba, koji nije uzeo u obzir relevantne znanstvene podatke i bez ikakvog ispitivanja učinka.

      (1)  Uredba (EZ) br. 1107/2009 Europskog parlamenta I Vijeća od 21. listopada 2009. o stavljanju na tržište sredstava za zaštitu bilja i stavljanju izvan snage direktiva Vijeća 79/117/EEZ i 91/414/EEZ (SL L 309, str. 1.)


title: Predmet T-644/15: Tužba podnesena 13. studenoga 2015. – Reuter protiv Parlamenta

text:
               8.2.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 48/58

         Tužba podnesena 13. studenoga 2015. – Reuter protiv Parlamenta
   (Predmet T-644/15)
   (2016/C 048/66)
   Jezik postupka: engleski

      Stranke

      Tužitelj: Delphine Reuter (Brussels, Belgija) (zastupnik: N. Pirc Musar, odvjetnik)

      Tuženik: Europski parlament

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

               —

               poništi odluku A(2015)8627 C Europskog parlamenta od 14. rujna 2015. o odbijanju ponovnog zahtjeva tužitelja za pristup određenim dokumentima u vezi s informacijama o putnim troškovima, dnevnicama, naknadama za opće izdatke i troškovima za osoblje zastupnika Europskog parlamenta;

               —

               naloži Parlamentu snošenje troškova tužitelja u skladu s člancima 134. i 140. Poslovnika Općeg suda, uključujući troškove intervenijenata.

      Tužbeni razlozi i glavni argumenti

   U prilog osnovanosti tužbe tužitelj ističe pet tužbenih razloga.

               1.

               Prvi tužbeni razlog temelji se na povredi članka 4. stavka 1. točke (b) Uredbe 1049/2001 (1) u vezi s člankom 8. točkom (b) Uredbe 45/2001 (2), s obzirom na to da zatraženi osobni podaci nisu zaštićeni na temelju zakonodavstva Zajednice.

               2.

               Drugi tužbeni razlog temelji se na povredi članka 4. stavka 1. točke (b) Uredbe 1049/2001 u vezi s člankom 8. točkom (b) Uredbe 45/2001, s obzirom na to da je pristup zatraženim informacijama odbijen iako su uvjeti za njihovo otkrivanje ispunjeni.

               3.

               Treći tužbeni razlog temelji se na povredi opće obveze ispitivanja svakog pojedinačnog dokumenta, koja proizlazi iz članaka 2. i 4. Uredbe 1049/2001 povezanih s člankom 6. stavkom 3. Uredbe 1049/2001.

               4.

               Četvrti tužbeni razlog temelji se na povredi članka 4. stavka 6. Uredbe 1049/2001, jer odbijanje djelomičnog pristupa nije opravdano.

               5.

               Peti tužbeni razlog temelji se na povredi obveze obrazlaganja kako je to propisano člankom 7. stavkom 1. i člankom 8. stavkom 1. Uredbe 1049/2001, jer se Parlament nije osvrnuo na sve tužiteljeve argumente.

      (1)  Uredba (EZ) br. 1049/2001 Europskog parlamenta i Vijeća od 30. svibnja 2001. o javnom pristupu dokumentima Europskog parlamenta, Vijeća i Komisije (SL L 145, str. 43.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 1., svezak 16., str. 70.).

      (2)  Uredba (EZ) br. 45/2001 Europskog parlamenta i VIjeća od 18. prosinca 2000. o zaštiti pojedinaca u vezi s obradom osobnih podataka u institucijama i tijelima Zajednice i o slobodnom kretanju takvih podataka (SL L 8, str. 1.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 13., svezak 34., str. 6.).


title: Predmet C-34/16: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 21. siječnja 2016. uputio Juzgado de Primera Instancia n° 6 de Alicante (Španjolska) – Manuel González Poyato i Ana Belén Tovar García protiv Banco Popular Español S.A.

text:
               18.4.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 136/12

         Zahtjev za prethodnu odluku koji je 21. siječnja 2016. uputio Juzgado de Primera Instancia no 6 de Alicante (Španjolska) – Manuel González Poyato i Ana Belén Tovar García protiv Banco Popular Español S.A.
   (Predmet C-34/16)
   (2016/C 136/17)
   Jezik postupka: španjolski

      Sud koji je uputio zahtjev

   Juzgado de Primera Instancia no 6 de Alicante

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelji: Manuel González Poyato i Ana Belén Tovar García

      Tuženik: Banco Popular Español S.A.

      Prethodna pitanja

               1.

               U kontekstu ugovora o zajmu sklopljenog između prodavatelja robe ili pružatelja usluga i potrošača koji sadrži unaprijed utvrđenu ugovornu odredbu o ograničenju smanjenja ugovorene redovne kamatne stope (klauzula o minimalnoj kamatnoj stopi) o kojoj se nije pojedinačno pregovaralo, a koja je unesena u navedeni ugovor na način koji nije dovoljno jasan i razumljiv potrošaču u toj mjeri da ga sud smatra nepoštenom odredbom, je li članku 6. stavku 1. Direktive Vijeća 93/13/EEZ (1) od 5. travnja 1993. o nepoštenim uvjetima u potrošačkim ugovorima sukladno tumačenje izraza „nisu obvezujuće” prema kojem utvrđivanje nepoštenosti navedene odredbe od strane suda može dovesti do toga da se potrošaču ne nadoknade plaćanja koja je ranije izvršio na temelju navedene ugovorne odredbe?

               2.

               Ako se prethodno navedeno tumačenje smatra sukladnim članku 6. stavku 1. Direktive 93/13/EEZ, je li takvo tumačenje koje se odnosi na učinke koji se moraju izvesti iz utvrđenja nepoštenosti odredbe poput one opisane, u skladu s konceptom „primjerenih i djelotvornih sredstava za sprečavanje stalnog korištenja nepoštenih odredaba” iz članka 7. stavka 1. Direktive Vijeća 93/13/EEZ?

               3.

               Ako se prethodno navedena tumačenja ne smatraju sukladnima članku 6. stavku 1. i članku 7. stavku 1. Direktive 93/13/EEZ, je li uvijek i u svakom slučaju „uvjetu o dobroj vjeri” protivno to da se u ugovor sklopljen između prodavatelja robe ili pružatelja usluga i potrošača unesu ugovorne odredbe koje određuju glavni predmet ugovora, a koje su sročene na način koji nije dovoljno jasan i razumljiv ili se povreda tog načela dobre vjere mora ocijeniti u odnosu na druge okolnosti? U potonjem slučaju, kako bi mogao smatrati da načelo dobre vjere nije povrijeđeno, koje okolnosti nacionalni sud mora uzeti u obzir ako utvrdi postojanje ugovorne odredbe koja definira predmet ugovora, a nije sročena na dovoljno jasan i razumljiv način? Posebice, može li se takvim okolnostima smatrati postojanje nacionalnih propisa sa snagom zakona ili uredbe koji in abstracto predviđaju valjanost takve vrste „klauzule o minimalnoj kamatnoj stopi”?

               4.

               U okviru postupka, poput onog u ovom predmetu, odnosno postupka povodom pojedinačne tužbe radi utvrđenja ništavosti „klauzule o minimalnoj kamatnoj stopi” zbog nedovoljne transparentnosti, je li tumačenje koje zbog opasnosti od ozbiljnih poremećaja za ekonomski javni poredak ograničava povrat plaćanja koje je potrošač izvršio prodavatelju robe ili pružatelju usluga na temelju navedene ugovorne odredbe koju je sud proglasio nepoštenom u skladu s izrazom „nisu obvezujuće za potrošača” iz članka 6. stavka 1. Direktive 93/13/EEZ ako presuda koju donese sud ne stvara učinke pravomoćnosti u odnosu na druge potrošače u istoj situaciji?

      (1)  SL L 95, str. 29.


title: Predmet T-611/11: Presuda Općeg suda od 17. ožujka 2015. – Spa Monopole protiv OHIM-a – South Pacific Management (Manea Spa) („Žig Zajednice — Postupak povodom prigovora — Prijava verbalnog žiga Zajednice Manea Spa — Raniji verbalni i figurativni žigovi Beneluksa SPA i raniji verbalni žig Beneluksa LES THERMES DE SPA — Relativni razlozi za odbijanje — Članak 8. stavak 1. točka (b) i članak 8. stavak 5. Uredbe (EZ) br. 207/2009”)

text:
               4.5.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 146/34

         Presuda Općeg suda od 17. ožujka 2015. – Spa Monopole protiv OHIM-a – South Pacific Management (Manea Spa)
   (Predmet T-611/11) (1)

   ((„Žig Zajednice - Postupak povodom prigovora - Prijava verbalnog žiga Zajednice Manea Spa - Raniji verbalni i figurativni žigovi Beneluksa SPA i raniji verbalni žig Beneluksa LES THERMES DE SPA - Relativni razlozi za odbijanje - Članak 8. stavak 1. točka (b) i članak 8. stavak 5. Uredbe (EZ) br. 207/2009”))
   (2015/C 146/46)
   Jezik postupka: francuski

      Stranke

      Tužitelj: Spa Monopole, compagnie fermière de Spa SA/NV (Spa, Belgija) (zastupnici: L. De Brouwer, E. Cornu i E. De Gryse, odvjetnici)

      Tuženik: Ured za usklađivanje na unutarnjem tržištu (žigovi i dizajni) (zastupnik: A. Folliard-Monguiral, agent)

      Druga stranka u postupku pred žalbenim vijećem OHIM-a: South Pacific Management (Papeete, Tahiti, Francuska) (zastupnici: S. de La Marnierre i E. Landon, odvjetnici)

      Predmet

   Tužba protiv odluke prvog žalbenog vijeća OHIM-a od 8. rujna 2011. (spojeni predmeti R 1176/2010-1 i R 1886/2010-1), koja se odnosi na postupak povodom prigovora između Spa Monopole, compagnie fermière de Spa SA/NV i South Pacific Management.

      Izreka

               1.

               Poništava se odluka prvog žalbenog vijeća Ureda za usklađivanje na unutarnjem tržištu (žigovi i dizajni)(OHIM) od 8. rujna 2011. (spojeni predmeti R 1176/2010-1 i 1886/2010-1).

               2.

               Nalaže se OHIM-u i South Pacific Management snošenje vlastitih troškova, kao i troškova Spa Monopole, compagnie fermière de Spa SA/NV.

      (1)  SL C 32, 4.2.2012.


title: Predmet C-151/15: Rješenje Suda (treće vijeće) od 14. srpnja 2015. (zahtjev za prethodnu odluku Tribunal da Relação de Coimbra – Portugal) – Sociedade Portuguesa de Autores CRL protiv Ministério Público, Carlos Manuel Prata Pereira Sá Meneses, Sandra Carla Ferreira Cardoso, Douros Bar Lda (Zahtjev za prethodnu odluku — Članak 99. Poslovnika Suda — Autorsko pravo i srodna prava u informacijskom društvu — Direktiva 2001/29/EZ — Članak 3. stavak 1. — Pojam „priopćavanje javnosti” — Širenje djela u kavanama/restoranima preko radioaparata povezanog sa zvučnicima)

text:
               28.9.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 320/14

         Rješenje Suda (treće vijeće) od 14. srpnja 2015. (zahtjev za prethodnu odluku Tribunal da Relação de Coimbra – Portugal) – Sociedade Portuguesa de Autores CRL protiv Ministério Público, Carlos Manuel Prata Pereira Sá Meneses, Sandra Carla Ferreira Cardoso, Douros Bar Lda
   (Predmet C-151/15) (1)

   ((Zahtjev za prethodnu odluku - Članak 99. Poslovnika Suda - Autorsko pravo i srodna prava u informacijskom društvu - Direktiva 2001/29/EZ - Članak 3. stavak 1. - Pojam „priopćavanje javnosti” - Širenje djela u kavanama/restoranima preko radioaparata povezanog sa zvučnicima))
   (2015/C 320/20)
   Jezik postupka: portugalski

      Sud koji je uputio zahtjev

   Tribunal da Relação de Coimbra

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelj: Sociedade Portuguesa de Autores CRL

      Tuženik: Ministério Público, Carlos Manuel Prata Pereira Sá Meneses, Sandra Carla Ferreira Cardoso, Douros Bar Lda

      Izreka

   Pojam „priopćavanje javnosti” u smislu članka 3. stavka 1. Direktive 2001/29/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 22. svibnja 2001. o usklađivanju određenih aspekata autorskog i srodnih prava u informacijskom društvu treba tumačiti na način da obuhvaća prijenos glazbenih i glazbeno-književnih djela koja se klijentima nazočnima u tom poslovnom prostoru prenose putem radijskih stanica radioaparatom povezanim sa zvučnicima i/ili pojačalima, a koji vrše iskorištavatelji kavana/restoranima.

      (1)  SL C 205, 22. 6. 2015.


title: Predmet F-107/15: Tužba podnesena 23. srpnja 2015. – ZZ protiv EGSO-a

text:
               28.9.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 320/53

         Tužba podnesena 23. srpnja 2015. – ZZ protiv EGSO-a
   (Predmet F-107/15)
   (2015/C 320/74)
   Jezik postupka: francuski

      Stranke

      Tužitelj: ZZ (zastupnik: M.-A. Lucas, odvjetnik)

      Tuženik: EGSO (Europski gospodarski i socijalni odbor)

      Predmet i opis spora

   Poništenje odluke o umirovljenju tužitelja s učinkom od 31. prosinca 2014. i odluke o odbijanju njegova zahtjeva za produljenje službe.

      Tužbeni zahtjev tužitelja

               —

               Poništiti odluku glavnog tajnika EGSO-a od 7. travnja 2014. o umirovljenju tužitelja s učinkom od 31. prosinca 2014. navečer;

               —

               poništiti odluku Direktora direktora Ljudskih resursa i Unutarnjih službi EGSO-a od 30. rujna 2014. kojom je odbio, putem ovlasti koju mu je delegiralo tijelo za imenovanje, udovoljiti zahtjevu za produljenje njegove profesionalne djelatnosti do 31. svibnja 2015., podnesenom 3. rujna 2014.;

               —

               poništiti, ako je potrebno, odluku glavnog tajnika EGSO-a od 22. travnja 2015. o odbijanju tužiteljevog prigovora podnesenog 22. prosinca 2014. protiv odluka od 7. travnja 2014. i 30. rujna 2014.;

               —

               naložiti EGSO-u snošenje troškova.


title: Predmet C-152/13: Presuda Suda (drugo vijeće) od 10. rujna 2014. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Finanzgericht Düsseldorf – Njemačka) – Holger Forstmann Transporte GmbH & Co. KG protiv Hauptzollamt Münster (Zahtjev za prethodnu odluku — Oporezivanje — Direktiva 2003/96/EZ — Oporezivanje energenata i električne energije — Iznimke — Energenti pohranjeni u standardnim spremnicima komercijalnih vozila i namijenjeni za korištenje kao gorivo u tim istim vozilima — Pojam, standardni spremnik’ u smislu članka 24. stavka 2. navedene direktive — Spremnici koje su ugradili proizvođači karoserija ili distributeri proizvođača vozila)

text:
               17.11.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 409/12

         Presuda Suda (drugo vijeće) od 10. rujna 2014. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Finanzgericht Düsseldorf – Njemačka) – Holger Forstmann Transporte GmbH & Co. KG protiv Hauptzollamt Münster
   (Predmet C-152/13) (1)

   ((Zahtjev za prethodnu odluku - Oporezivanje - Direktiva 2003/96/EZ - Oporezivanje energenata i električne energije - Iznimke - Energenti pohranjeni u standardnim spremnicima komercijalnih vozila i namijenjeni za korištenje kao gorivo u tim istim vozilima - Pojam, standardni spremnik’ u smislu članka 24. stavka 2. navedene direktive - Spremnici koje su ugradili proizvođači karoserija ili distributeri proizvođača vozila))
   2014/C 409/16
   Jezik postupka: njemački

      Sud koji je uputio zahtjev

   Finanzgericht Düsseldorf

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelj: Holger Forstmann Transporte GmbH & Co. KG

      Tuženik: Hauptzollamt Münster

      Izreka

   Pojam „standardni spremnik” iz članka 24. stavka 2. prve alineje Direktive Vijeća 2003/96/EZ od 27. listopada 2003. o restrukturiranju sustava Zajednice za oporezivanje energenata i električne energije treba tumačiti tako da ne isključuje trajno ugrađene spremnike na vozilima koje nije postavio proizvođač, pod uvjetom da ti spremnici omogućuju izravno korištenje goriva kako za pogon navedenih vozilâ tako i, prema potrebi, za rad sustava hlađenja ili drugih sustava za vrijeme prijevoza.

      (1)  SL C 189, 29.6.2013.


title: Predmet C-685/16: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 27. prosinca 2016. uputio Finanzgericht Münster (Njemačka) – EV protiv Finanzamt Lippstadt

text:
               8.5.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 144/18

         Zahtjev za prethodnu odluku koji je 27. prosinca 2016. uputio Finanzgericht Münster (Njemačka) – EV protiv Finanzamt Lippstadt
   (Predmet C-685/16)
   (2017/C 144/23)
   Jezik postupka: njemački

      Sud koji je uputio zahtjev

   Finanzgericht Münster

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelj: EV

      Tuženik: Finanzamt Lippstadt

      Prethodno pitanje

   Treba li odredbe o slobodnom kretanju kapitala i slobodnom platnom prometu iz članka 63. i sljedećima Ugovora o funkcioniranju Europske unije tumačiti na način da im se protivi pravilo iz članka 9. stavka 7. Gewerbesteuergesetzesa 2002 (Zakon o porezu na trgovinu), kako je izmijenjen Godišnjim poreznim zakonom za 2008. (Jahressteuergesetz 2008) od 20. prosinca 2007. (BGBl. I 2007., 3150), s obzirom na to da se tim odredbama za smanjenje dobiti u okviru poreza na trgovinu i pribrajanje dobiti iz udjela u društvu kapitala sa sjedištem uprave i registriranim sjedištem izvan Savezne Republike Njemačke određuju stroži uvjeti nego za smanjenje dobiti i pribrajanje dobiti iz udjela u rezidentnom društvu kapitala koje nije oslobođeno od plaćanja poreza ili dijela dobiti od trgovine rezidentnog društva kapitala koji se pripisuje stalnoj poslovnoj jedinici koja se ne nalazi na nacionalnom teritoriju?


               19.12.2013

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 372/19

         Zahtjev za savjetodavno mišljenje Suda EFTA-e što ga je Okružni sud u Oslu podnio 30. kolovoza 2013. u vezi s predmetom Fred. Olsen i ostali protiv Staten v/Skattedirektorateta
   (Predmet E-20/13)
   (2013/C 372/08)
   Dopisom Sudu EFTA-e od 30. kolovoza 2013., zaprimljenim u pisarnicu Suda 30. kolovoza 2013., Okružni sud u Oslu (Oslo tingrett) podnio je zahtjev za savjetodavno mišljenje u predmetu Fred. Olsen i ostali protiv Staten v/Skattedirektorateta o sljedećim pitanjima:

               1.

               Ulaze li trustovi kao oblik poslovnog nastana u područje primjene članka 31. Sporazuma o EGP-u o slobodi poslovnog nastana?
               Dopunsko pitanje: Ako ulazi, tko je u skladu s odredbom Sporazuma o EGP-u nositelj prava?

               2.

               Ako je odgovor na prvo pitanje potvrdan: Zadovoljava li trust uvjet ekonomske djelatnosti iz članka 31. Sporazuma o EGP-u?

               3.

               Ako je odgovor na prvo pitanje niječan: Ulazi li trust u područje primjene članka 40. Sporazuma o EGP-u o pravu na slobodno kretanje kapitala?

               4.

               Ako je odgovor na prvo ili treće pitanje potvrdan: Je li norveškim pravilima o stranim ovisnim društvima obuhvaćeno najmanje jedno ograničenje slobode poslovnog nastana ili prava na slobodno kretanje kapitala?

               5.

               Ako je odgovor na četvrto pitanje potvrdan: Mogu li se ograničenja opravdati najvažnijim javnim interesima i jesu li ona razmjerna?

               6.

               Čine li stalno plaćanje poreza na bogatstvo korisnika imovinom trusta i oporezivanje po stopi od 1,1 % ograničenje u skladu s člankom 31. i/ili člankom 40. Sporazuma o EGP-u – i mogu li se time služiti korisnici trusta kako je opisano u dijelu 2. zahtjeva za savjetodavno mišljenje?

         Ako je odgovor na pitanje potvrdan:

               —

               Može li se ograničenje opravdati najvažnijim javnim interesima i je li ono razmjerno?

               —

               Je li oporezivanje suprotno uvjetu poštovanja temeljnih prava iz Sporazuma o EGP-u?

               —

               Hoće li biti važno je li na snagu stupio sporazum o razmjeni informacija između Norveške i Lihtenštajna?


title: Predmet C-300/15: Presuda Suda (deseto vijeće) od 26. svibnja 2016. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Tribunal administratif - Luksemburg) – Charles Kohll, Sylvie Kohll-Schlesser protiv Directeur de l'administration des contributions directes (Zahtjev za prethodnu odluku — Članci 21. i 45. UFEU-a — Slobodno kretanje i boravak osoba i radnika — Porez na dohodak — Starosna mirovina — Porezni kredit za umirovljenike — Uvjeti za dodjelu — Posjedovanje porezne kartice koju izdaje nacionalno upravno tijelo)

text:
               18.7.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 260/12

         Presuda Suda (deseto vijeće) od 26. svibnja 2016. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Tribunal administratif - Luksemburg) – Charles Kohll, Sylvie Kohll-Schlesser protiv Directeur de l'administration des contributions directes
   (Predmet C-300/15) (1)

   ((Zahtjev za prethodnu odluku - Članci 21. i 45. UFEU-a - Slobodno kretanje i boravak osoba i radnika - Porez na dohodak - Starosna mirovina - Porezni kredit za umirovljenike - Uvjeti za dodjelu - Posjedovanje porezne kartice koju izdaje nacionalno upravno tijelo))
   (2016/C 260/15)
   Jezik postupka: francuski

      Sud koji je uputio zahtjev

   Tribunal administratif

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelji: Charles Kohll, Sylvie Kohll-Schlesser

      Tuženik: Directeur de l'administration des contributions directes

      Izreka

   Članke 21. i 45. UFEU-a treba tumačiti na način da im je protivan nacionalni porezni propis kao što je onaj u glavnom postupku, koji pogodnost poreznog kredita za umirovljenike predviđa samo za porezne obveznike koji imaju poreznu karticu.

      (1)  SL C 294, 7. 9. 2015.


title: Predmet T-382/15: Rješenje Općeg suda od 26. rujna 2016. – Greenpeace Energy i dr. protiv Komisije („Tužba za poništenje — Državne potpore — Nuklearna energija — Potpora jedinici C nuklearne elektrane Hinkley Point — Ugovor za razliku, sporazum ministarstva i kreditno jamstvo — Odluka kojom se potpora proglašava spojivom s unutarnjim tržištem — Nepostojanje bitnog utjecaja na konkurentsku poziciju — Nepostojanje osobnog interesa — Nedopuštenost”)

text:
               14.11.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 419/46

         Rješenje Općeg suda od 26. rujna 2016. – Greenpeace Energy i dr. protiv Komisije
   (Predmet T-382/15) (1)

   ((„Tužba za poništenje - Državne potpore - Nuklearna energija - Potpora jedinici C nuklearne elektrane Hinkley Point - Ugovor za razliku, sporazum ministarstva i kreditno jamstvo - Odluka kojom se potpora proglašava spojivom s unutarnjim tržištem - Nepostojanje bitnog utjecaja na konkurentsku poziciju - Nepostojanje osobnog interesa - Nedopuštenost”))
   (2016/C 419/61)
   Jezik postupka: njemački

      Stranke

      Tužitelji: Greenpeace Energy (Hamburg, Njemačka) i 9 drugih tužitelja čija su imena navedena u prilogu rješenju (zastupnici: D. Fouquet i J. Nysten, odvjetnici)

      Tuženik: Europska komisija (zastupnici: É. Gippini Fournier, T. Maxian Rusche i P. Němečková, agenti)

      Predmet

   Zahtjev na temelju članka 263. UFEU-a kojim se traži poništenje Odluke (EU) 2015/658 od 8. listopada 2014. o mjeri potpore SA.34947 (2013/C) (ex 2013/N) koju Ujedinjena Kraljevina planira provesti za potporu jedinici C nuklearne elektrane Hinkley Point (SL 2015., L 109, str. 44.).

      Izreka

               1.

               Tužba se odbacuje kao nedopuštena.

               2.

               Obustavlja se postupak o zahtjevima za intervenciju NNB Generation Company Limited, Slovačke Republike, Mađarske, Ujedinjene kraljevine Velike Britanije i Sjeverne Irske, Francuske Republike, Češke Republike i Republike Poljske.

               3.

               Greenpeace Energy eG i drugi tužitelji čija su imena navedena u prilogu snosit će, osim vlastitih troškova, i troškove Europske komisije uz iznimku onih koji se odnose na zahtjeve za intervenciju.

               4.

               Greenpeace Energy i drugi tužitelji čija su imena navedena u prilogu, Komisija, NNB Generation Company Limited, Slovačka Republika, Mađarska, Ujedinjena kraljevina Velike Britanije i Sjeverne Irske, Francuska Republika, Češka Republika i Republika Poljska snosit će svaki vlastite troškove koji proizlaze iz njihovih zahtjeva za intervenciju.

      (1)  SL C 337, 12. 10. 2015.


title: Predmet T-27/13: Rješenje Općeg suda od 22. listopada 2015. – Elan protiv Komisije

text:
               21.12.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 429/29

         Rješenje Općeg suda od 22. listopada 2015. – Elan protiv Komisije
   (Predmet T-27/13) (1)

   (2015/C 429/37)
   Jezik postupka: slovenski
   Predsjednik petog vijeća odredio je brisanje predmeta.

      (1)  SL C 86, 23. 3. 2013.


title: Predmet C-201/14: Presuda Suda (treće vijeće) od 1. listopada 2015. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Curtea de Apel Cluj – Rumunjska) – Smaranda Bara i dr. protiv Casa Naţională de Asigurări de Sănătate, Președintele Casei Naționale de Asigurări de Sănătate, Agenţia Naţională de Administrare Fiscală (ANAF) (zahtjev za prethodnu odluku — Direktiva 95/46/EZ — Obrada osobnih podataka — Članci 10. i 11. — Obavještavanje dotičnih osoba — Članak 13. — Iznimke i ograničenja — Prijenos fiskalnih osobnih podataka koji izvrši tijelo javne uprave države članice radi toga da ih obradi drugo tijelo javne uprave)

text:
               16.11.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 381/5

         Presuda Suda (treće vijeće) od 1. listopada 2015. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Curtea de Apel Cluj – Rumunjska) – Smaranda Bara i dr. protiv Casa Naţională de Asigurări de Sănătate, Președintele Casei Naționale de Asigurări de Sănătate, Agenţia Naţională de Administrare Fiscală (ANAF)
   (Predmet C-201/14) (1)

   ((zahtjev za prethodnu odluku - Direktiva 95/46/EZ - Obrada osobnih podataka - Članci 10. i 11. - Obavještavanje dotičnih osoba - Članak 13. - Iznimke i ograničenja - Prijenos fiskalnih osobnih podataka koji izvrši tijelo javne uprave države članice radi toga da ih obradi drugo tijelo javne uprave))
   (2015/C 381/05)
   Jezik postupka: rumunjski

      Sud koji je uputio zahtjev

   Curtea de Apel Cluj

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelj: Smaranda Bara i dr.

      Tuženici: Casa Naţională de Asigurări de Sănătate, Președintele Casei Naționale de Asigurări de Sănătate, Agenţia Naţională de Administrare Fiscală (ANAF)

      Izreka

   Članke 10., 11. i 13. Direktive 95/46/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 24. listopada 1995. o zaštiti pojedinaca u vezi s obradom osobnih podataka i o slobodnom protoku takvih podataka treba tumačiti na način da su im protivne nacionalne mjere, kao što su one o kojima je riječ u glavnom postupku, koje tijelu javne uprave države članice dopuštaju da osobne podatke proslijedi nekom drugom tijelu javne uprave te da ih naknadno obradi a da dotične osobe nisu bile obaviještene ni o tom prosljeđivanju ni o toj obradi.

      (1)  SL C 223, 14. 7. 2014.


title: Predmet T-149/12: Presuda Općeg suda od 16. siječnja 2014. — Investrónica protiv OHIM-a — Olympus Imaging (MICRO) ( „Žig Zajednice — Postupak povodom prigovora — Zahtjev za figurativni žig Zajednice MICRO — Raniji nacionalni figurativni žig micro — Relativni razlog za odbijanje — Vjerojatnost dovođenja u zabludu — Sličnost znakova — Članak 8. stavak 1. točka (b) Uredbe (EZ) br. 207/2009 — Ovlast za izmjenu” )

text:
               22.2.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 52/34

         Presuda Općeg suda od 16. siječnja 2014. — Investrónica protiv OHIM-a — Olympus Imaging (MICRO)
   (Predmet T-149/12) (1)

   (Žig Zajednice - Postupak povodom prigovora - Zahtjev za figurativni žig Zajednice MICRO - Raniji nacionalni figurativni žig micro - Relativni razlog za odbijanje - Vjerojatnost dovođenja u zabludu - Sličnost znakova - Članak 8. stavak 1. točka (b) Uredbe (EZ) br. 207/2009 - Ovlast za izmjenu)
   2014/C 52/62
   Jezik postupka: engleski

      Stranke

      Tužitelj: Investrónica, SA (Madrid, Španjolska) (zastupnici: E. Seijo Veiguela i J.L. Rivas Zurdo, odvjetnici)

      Tuženik: Ured za usklađivanje na unutarnjem tržištu (žigovi i dizajni) (zastupnik: P. Geroulakos, agent)

      Druga stranka u postupku pred žalbenim vijećem OHIM-a, intervenijent u postupku pred Općim sudom: Olympus Imaging Corp. (Tokio, Japan) (zastupnik: C. Opatz, odvjetnik)

      Predmet

   Tužba podnesena protiv odluke četvrtog žalbenog vijeća OHIM-a od 31. siječnja 2012. (predmet R 347/2011-4), koja se tiče postupka povodom prigovora između Investrónica, SA i Olympus Imaging Corp.

      Izreka

               1.

               Ukida se odluka četvrtog žalbenog vijeća Ureda za usklađivanje na unutarnjem tržištu (žigovi i industrijski dizajni) (OHIM) od 31. siječnja 2012. (predmet R 347/2011-4).

               2.

               Prihvaća se prigovor u dijelu koji se odnosi na proizvode iz razreda 9. koji odgovaraju sljedećem opisu: „Fotografski aparati i instrumenti, digitalne kamere, izmjenjivi objektivi i njihovi dijelovi i dodaci sadržani u razredu 9.”

               3.

               OHIM će snositi vlastite troškove kao i polovinu troškova društva Investrónica, SA.

               4.

               Olympus Imaging Corp. snosit će vlastite troškove kao i polovinu troškova društva Investrónica, SA.

      (1)  SL C 194, 30.6.2012.


title: Predmet C-492/14: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 5. studenoga 2014. uputio Rechtbank van eerste aanleg te Brussel (Belgija) – Essent Belgium NV protiv Vlaams Gewest en Inter-Energa i dr.

text:
               2.2.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 34/7

         Zahtjev za prethodnu odluku koji je 5. studenoga 2014. uputio Rechtbank van eerste aanleg te Brussel (Belgija) – Essent Belgium NV protiv Vlaams Gewest en Inter-Energa i dr.
   (Predmet C-492/14)
   (2015/C 034/06)
   Jezik postupka: nizozemski

      Sud koji je uputio zahtjev

   Rechtbank van eerste aanleg te Brussel

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelj: Essent Belgium NV

      Tuženici: Vlaams Gewest, Inter-Energa, IVEG, Infrax West, Provinciale Brabantse Energiemaatschappij CVBA (PBE), Vlaamse Regulator van de Electriciteits- en Gasmarkt (VREG)

      Druge stranke u postupku: Intercommunale Maatschappij voor Energievoorziening Antwerpen (IMEA), Intercommunale Maatschappij voor Energievoorziening in West- en Oost-Vlaanderen (IMEWO), Intercommunale Vereniging voor Energielevering in Midden-Vlaanderen (Intergem), Intercommunale Vereniging voor de Energiedistributie in de Kempen en het Antwerpse (IVEKA), Iverlek, Gaselwest CVBA, Sibelgas CVBA

      Prethodna pitanja

               1.

               Treba li članke 28. i 30. Ugovora o osnivanju Europske zajednice tumačiti tako da se protive propisu države članice, u ovom slučaju flamanskom dekretu od 17. srpnja 2000. o organizaciji tržišta električne energije u vezi s uredbom flamanske vlade od 4. travnja 2003.„o izmjeni uredbe flamanske vlade od 28. rujna 2001. o poticanju proizvodnje električne energije iz obnovljivih izvora energije”, koji besplatnu distribuciju ograničava na isporuku električne energije koju proizvode proizvodna postrojenja priključena na distribucijske sustave u flamanskoj regiji a isključuje električnu energiju iz proizvodnih postrojenja koja nisu priključena na distribucijske sustave u flamanskoj regiji?

               2.

               Treba li članke 28. i 30. Ugovora o osnivanju Europske zajednice tumačiti tako da se protive propisu države članice, u ovom slučaju flamanskom dekretu od 17. srpnja 2000. o organizaciji tržišta električne energije u vezi s uredbom flamanske vlade od 5. ožujka 2004. o poticanju proizvodnje električne energije iz obnovljivih izvora energije koju primjenjuje VREG, koji besplatnu distribuciju ograničava na električnu energiju u proizvodnim postrojenjima koja neposredno isporučuju u distribucijski sustav u Belgiji, a isključuje besplatnu distribuciju električne energije u proizvodnim postrojenjima koja ne isporučuju neposredno u distribucijski sustav u Belgiji?

               3.

               Je li nacionalni propis u smislu prvog i drugog pitanja usklađen s načelom jednakosti i zabranom diskriminacije koja su među ostalim zajamčena člankom 12. Ugovora o osnivanju Europske zajednice te člankom 3. stavkom 1. tadašnje Direktive 2003/54/EZ (1) Europskog parlamenta i Vijeća od 26. lipnja 2003. o zajedničkim pravilima za unutarnje tržište električne energije i stavljanju izvan snage Direktive 96/92/EZ?

      (1)  SL L 176, str. 37.


title: Predmet C-11/17: Rješenje predsjednika Suda od 30. ožujka 2017. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Amtsgericht Aue, Zweigstelle Stollberg – Njemačka) – Thomas Hübner protiv LVM Lebensversicherungs AG

text:
               26.6.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 202/14

         Rješenje predsjednika Suda od 30. ožujka 2017. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Amtsgericht Aue, Zweigstelle Stollberg – Njemačka) – Thomas Hübner protiv LVM Lebensversicherungs AG
   (Predmet C-11/17) (1)

   (2017/C 202/25)
   Jezik postupka: njemački
   Predsjednik Suda odredio je brisanje predmeta.

      (1)  SL C 112, 10. 4. 2017.


title: Predmet C-240/17: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 10. svibnja 2017. uputio Korkein hallinto-oikeus (Finska) – E.

text:
               3.7.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 213/23

         Zahtjev za prethodnu odluku koji je 10. svibnja 2017. uputio Korkein hallinto-oikeus (Finska) – E.
   (Predmet C-240/17)
   (2017/C 213/31)
   Jezik postupka: finski

      Sud koji je uputio zahtjev

   Korkein hallinto-oikeus

      Stranke glavnog postupka

      Žalitelj: E.

      Druga stranka u postupku: Maahanmuuttovirasto

      Prethodna pitanja

               1.

               Ima li obveza savjetovanja između država ugovornica predviđena člankom 25. stavkom 2. Konvencije o provedbi Schengenskog sporazuma pravni učinak na koji bi se državljanin treće zemlje mogao pozvati kada država ugovornica protiv njega odredi zabranu ulaska u cjelokupan schengenski prostor te naloži vraćanje u zemlju podrijetla iz razloga jer predstavlja opasnost za javni poredak i javnu sigurnost?

               2.

               Ako je članak 25. stavak 2. Konvencije o provedbi primjenjiv kod zabrane ulaska: treba li savjetovanje provesti prije donošenja odluke o zabrani ulaska ili se savjetovanje može provesti tek nakon donošenja odluke o vraćanju i zabrani ulaska?

               3.

               Ako se savjetovanje može provesti nakon tek nakon donošenja odluke o vraćanju i zabrani ulaska: protivi li se odluka o vraćanju državljanina treće zemlje u njegovu zemlju podrijetla i stupanje na snagu zabrane ulaska u cjelokupni schengenski prostor ako je savjetovanje između država ugovornica još u tijeku i druga država ugovornica nije priopćila namjerava li povući dozvolu boravka državljanina treće zemlje?

               4.

               Kako određena država ugovornica treba postupiti u slučaju kada se država ugovornica koja je izdala dozvolu boravka, unatoč ponavljanim zamolbama, nije očitovala o povlačenju dozvole boravka izdane državljaninu treće zemlje?


title: Predmet C-543/13: Presuda Suda (treće vijeće) od 4. lipnja 2015. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Centrale Raad van Beroep – Nizozemska) – Raad van bestuur van de Sociale verzekeringsbank protiv E. Fischer-Lintjens (Prethodno pitanje — Socijalna sigurnost radnika migranata — Uredba (EEZ) br. 1408/71 — Članak 27. — Prilog VI., odjeljak R, točka 1., podtočke (a) i (b) — Pojam ‘mirovine prema zakonodavstvu dviju ili više država članica’ — Davanja u naravi — Retroaktivno priznanje prava na mirovinu prema zakonodavstvu države članice boravišta — Pravo na davanja iz zdravstvenog osiguranja koje je uvjetovano osiguranjem na obvezno zdravstveno osiguranje — Potvrda o nepostojanju osiguranja prema zakonodavstvu države članice boravišta o obveznom zdravstvenom osiguranju — Naknadno nepostojanje obveze plaćanja doprinosa u toj državi članici — Retroaktivno ishođenje te potvrde — Nemogućnost retroaktivnog osiguranja na obvezno zdravstveno osiguranje — Prekid obuhvaćenosti takvim osiguranjem od rizika za slučaj bolesti — Korisni učinak Uredbe br. 1408/71)

text:
               20.7.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 236/9

         Presuda Suda (treće vijeće) od 4. lipnja 2015. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Centrale Raad van Beroep – Nizozemska) – Raad van bestuur van de Sociale verzekeringsbank protiv E. Fischer-Lintjens
   (Predmet C-543/13) (1)

   ((Prethodno pitanje - Socijalna sigurnost radnika migranata - Uredba (EEZ) br. 1408/71 - Članak 27. - Prilog VI., odjeljak R, točka 1., podtočke (a) i (b) - Pojam ‘mirovine prema zakonodavstvu dviju ili više država članica’ - Davanja u naravi - Retroaktivno priznanje prava na mirovinu prema zakonodavstvu države članice boravišta - Pravo na davanja iz zdravstvenog osiguranja koje je uvjetovano osiguranjem na obvezno zdravstveno osiguranje - Potvrda o nepostojanju osiguranja prema zakonodavstvu države članice boravišta o obveznom zdravstvenom osiguranju - Naknadno nepostojanje obveze plaćanja doprinosa u toj državi članici - Retroaktivno ishođenje te potvrde - Nemogućnost retroaktivnog osiguranja na obvezno zdravstveno osiguranje - Prekid obuhvaćenosti takvim osiguranjem od rizika za slučaj bolesti - Korisni učinak Uredbe br. 1408/71))
   (2015/C 236/11)
   Jezik postupka: nizozemski

      Sud koji je uputio zahtjev

   Centrale Raad van Beroep

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelj: Raad van bestuur van de Sociale verzekeringsbank

      Tuženik: E. Fischer-Lintjens

      Izreka

   Članak 27. Uredbe Vijeća (EEZ) br. 1408/71 od 14. lipnja 1971. o primjeni sustava socijalne sigurnosti na zaposlene osobe i njihove obitelji koji se kreću unutar Zajednice, u verziji koja je izmijenjena i ažurirana Uredbom Vijeća (EZ) br. 118/97 od 2. prosinca 1996., kako je izmijenjena Uredbom (EZ) br. 1992/2006 Europskog parlamenta i Vijeća od 18. prosinca 2006., zajedno s Prilogom VI. odjeljkom R točkom 1. podtočkama (a) i (b) navedene Uredbe br. 1408/71, treba tumačiti na način da je korisnik mirovine, u okolnostima poput ovih iz glavnog postupka, stekao na nju pravo računajući od početka razdoblja tijekom kojeg je ta mirovina stvarno isplaćena dotičnoj osobi bez obzira na datum kada je formalno utvrđeno pravo na tu mirovinu, što uključuje i slučaj kad je ono počelo teći prije datuma odluke o priznanju prava na tu mirovinu.
   Članke 27. i 84.a Uredbe br. 1408/71, u verziji koja je izmijenjena i ažurirana Uredbom br. 118/97, kako je izmijenjena Uredbom br. 1992/2006, zajedno s njenim Prilogom VI. odjeljkom R točkom 1. podtočkama (a) i (b), treba tumačiti na način da im je protivan propis države članice koji, u okolnostima poput ovih u glavnom postupku, korisniku mirovine kojem je država članica priznala pravo na tu mirovinu s retroaktivnim učinkom od godine dana ne dopušta osiguranje na obvezno zdravstveno osiguranje s istim retroaktivnim učinkom i koji time tom korisniku oduzima svaku zaštitu u području socijalne sigurnosti bez uzimanja u obzir svih relevantnih okolnosti, a osobito onih koje se odnose na njegovu osobnu situaciju.

      (1)  SL C 15, 18.1.2014.


title: Predmet T-25/17: Tužba podnesena 17. siječnja 2017. – Rintisch protiv EUIPO-a – Compagnie laitière européenne (PROTICURD)

text:
               27.2.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 63/44

         Tužba podnesena 17. siječnja 2017. – Rintisch protiv EUIPO-a – Compagnie laitière européenne (PROTICURD)
   (Predmet T-25/17)
   (2017/C 063/57)
   Jezik na kojem je tužba podnesena: engleski

      Stranke

      Tužitelj: Bernhard Rintisch (Bottrop, Njemačka) (zastupnik: A. Dreyer, odvjetnik)

      Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO)

      Druga stranka pred žalbenim vijećem: Compagnie laitière européenne SA (Condé Sur Vire, Francuska)

      Podaci o postupku pred EUIPO-om

      Podnositelj prijave: druga stranka pred žalbenim vijećem

      Predmetni sporni žig: međunarodna registracija u kojoj je naznačena Europska unija br. 981 041 u odnosu na verbalni žig „PROTICURD”

      Postupak pred EUIPO-om: postupak povodom prigovora

      Pobijana odluka: odluka četvrtog žalbenog vijeća EUIPO-a od 8. studenoga 2016. u predmetu R 247/2016-4

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

               —

               poništi pobijanu odluku;

               —

               naloži EUIPO-u snošenje troškova.

      Tužbeni razlog

               —

               povreda članka 8. stavka 1. točke (b) Uredbe br. 207/2009.


title: Predmet T-355/16: Tužba podnesena 1. srpnja 2016. – adp Gauselmann protiv EUIPO-a (MULTI FRUITS)

text:
               16.8.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 296/40

         Tužba podnesena 1. srpnja 2016. – adp Gauselmann protiv EUIPO-a (MULTI FRUITS)
   (Predmet T-355/16)
   (2016/C 296/51)
   Jezik postupka: njemački

      Stranke

      Tužitelj: adp Gauselmann GmbH (Espelkamp, Njemačka) (zastupnik: P. Koch Moreno, odvjetnica)

      Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO)

      Podaci o postupku pred EUIPO-om

      Predmetni sporni žig: verbalni žig Europske unije „MULTI FRUITS” – prijava za registraciju br. 13 646 542

      Pobijana odluka: odluka petog žalbenog vijeća EUIPO-a od 29. travnja 2016. u predmetu R 1043/2015-5

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

               —

               prihvati žalbeni razlog i poništi pobijanu odluku;

               —

               naloži EUIPO-u snošenje troškova.

      Tužbeni razlozi

               —

               povreda članka 7. stavka 1. točke (b) u vezi s člankom 7. stavkom 2. Uredbe br. 207/2009;

               —

               povreda članka 7. stavka 1. točke (c) u vezi s člankom 7. stavkom 2. Uredbe br. 207/2009.


title: Predmet C-390/15: Presuda Suda (veliko vijeće) od 7. ožujka 2017. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Trybunał Konstytucyjny w Warszawie – Poljska) – postupak koji je pokrenuo Rzecznik Praw Obywatelskich (RPO) (Zahtjev za prethodnu odluku — Oporezivanje — Porez na dodanu vrijednost (PDV) — Direktiva 2006/112/EZ — Točka 6. Priloga III. — Valjanost — Postupak — Izmjena prijedloga Direktive Vijeća nakon što je Parlament dao svoje mišljenje — Nepostojanje novog savjetovanja s Parlamentom — Članak 98. stavak 2. — Valjanost — Isključenje primjene snižene stope PDV-a na isporuku digitalnih knjiga elektroničkim putem — Načelo jednakog postupanja — Usporedivost dviju situacija — Isporuka digitalnih knjiga elektroničkim putem i u svim fizičkim oblicima)

text:
               8.5.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 144/5

         Presuda Suda (veliko vijeće) od 7. ožujka 2017. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Trybunał Konstytucyjny w Warszawie – Poljska) – postupak koji je pokrenuo Rzecznik Praw Obywatelskich (RPO)
   (Predmet C-390/15) (1)

   ((Zahtjev za prethodnu odluku - Oporezivanje - Porez na dodanu vrijednost (PDV) - Direktiva 2006/112/EZ - Točka 6. Priloga III. - Valjanost - Postupak - Izmjena prijedloga Direktive Vijeća nakon što je Parlament dao svoje mišljenje - Nepostojanje novog savjetovanja s Parlamentom - Članak 98. stavak 2. - Valjanost - Isključenje primjene snižene stope PDV-a na isporuku digitalnih knjiga elektroničkim putem - Načelo jednakog postupanja - Usporedivost dviju situacija - Isporuka digitalnih knjiga elektroničkim putem i u svim fizičkim oblicima))
   (2017/C 144/06)
   Jezik postupka: poljski

      Sud koji je uputio zahtjev

   Trybunał Konstytucyjny w Warszawie

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelj: Rzecznik Praw Obywatelskich (RPO)

      uz sudjelovanje: Marszałek Sejmu Rzeczypospolitej Polskiej, Prokurator Generalny

      Izreka

   Ispitivanje prethodnih pitanja nije otkrilo nijedan element koji može utjecati na valjanost točke 6. Priloga III. Direktivi Vijeća 2006/112/EZ od 28. studenoga 2006. o zajedničkom sustavu poreza na dodanu vrijednost, kako je izmijenjena Direktivom Vijeća 2009/47/EZ od 5. svibnja 2009. ili članka 98. stavka 2. te direktive u vezi s točkom 6. njezina Priloga III.

      (1)  SL C 346, 19. 10. 2015.


title: Predmet T-177/13: Presuda Općeg suda od 15. prosinca 2016. – TestBioTech i dr. protiv Komisije („Okoliš — Genetski modificirani proizvodi — Genetski modificirana soja MON 87701 x MON 89788 — Odbijanje kao neosnovanog zahtjeva za interno preispitivanje odluke odobrenju za stavljanje proizvoda u promet — Obveza obrazlaganja — Očita pogreška u ocjeni”)

text:
               6.2.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 38/24

         Presuda Općeg suda od 15. prosinca 2016. – TestBioTech i dr. protiv Komisije
   (Predmet T-177/13) (1)

   ((„Okoliš - Genetski modificirani proizvodi - Genetski modificirana soja MON 87701 x MON 89788 - Odbijanje kao neosnovanog zahtjeva za interno preispitivanje odluke odobrenju za stavljanje proizvoda u promet - Obveza obrazlaganja - Očita pogreška u ocjeni”))
   (2017/C 038/31)
   Jezik postupka: engleski

      Stranke

      Tužitelji: TestBioTech eV (München, Njemačka), European Network of Scientists for Social and Environmental Responsibility eV (Braunschweig, Njemačka), Sambucus eV (Vahlde, Njemačka) (zastupnici: K. Smith, QC i J. Stevenson, barrister)

      Tuženik: Europska komisija (zastupnici: u početku C. Cattabriga i P. Oliver, zatim C. Cattabriga i L. Flynn te naposljetku C. Cattabriga, L. Flynn i C. Valero, agenti)

      Intervenijenti u potporu tuženiku: Ujedinjena Kraljevina Velike Britanije i Sjeverne Irske (zastupnici: u početku E. Jenkinson i L. Christie, zatim L. Christie, te naposljetku S. Brandon, agenti, uz asistenciju J. Holmesa, barristera), Europska agencija za sigurnost hrane (EFSA) (zastupnici: D. Detken i S. Gabbi, agenti) i Monsanto Europe (Antwerpen, Belgija) i Monsanto Company (Wilmington, SAD) (zastupnik: M. Pittie, odvjetnik)

      Predmet

   Zahtjev na temelju članka 263. UFEU-a za poništenje odluke Komisije od 8. siječnja 2013. o internom preispitivanju Provedbene odluke Komisije 2012/347/EU od 28. lipnja 2012. o odobravanju stavljanja na tržište proizvoda koji sadržavaju genetski modificiranu soju MON 87701 x MON 89788 (MON-877Ø1-2 x MON-89788-1), sastoje se od nje ili su proizvedeni od nje na temelju Uredbe Europskog parlamenta i Vijeća (EZ) br. 1829/2003 (SL 2012., L 171, str.. 13.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 13., svezak 30., str. 167.).

      Izreka

               1.

               Tužba se odbija.

               2.

               TestBioTech eV, European Network of Scientists for Social and Environmental Responsibility eV i Sambucus eV snose vlastite troškove kao i troškove Europske komisije.

               3.

               Ujedinjena Kraljevina Velike Britanije i Sjeverne Irske, Europska agencija za sigurnost hrane (EFSA) kao i Monsanto Europe i Monsanto Company snosit će vlastite troškove.

      (1)  SL C 178, 22. 6. 2013.


title: Predmet F-51/14: Presuda Službeničkog suda (treće vijeće) od 18. ožujka 2015. – Ribeiro Sinde Monteiro protiv EEAS-a (Javna služba — Osoblje EEAS-a — Dužnosnik — Promaknuće — Članak 43. i članak 45. stavak 1. Pravilnika — Usporedba zasluga svih dužnosnika koji ispunjavaju uvjete za promaknuće — Dužnosnici koje su službe EEAS-a predložile i koje nisu predložile — Uzimanje u obzir izvješća o radu — Isključivo doslovne prosudbe)

text:
               4.5.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 146/45

         Presuda Službeničkog suda (treće vijeće) od 18. ožujka 2015. – Ribeiro Sinde Monteiro protiv EEAS-a
   (Predmet F-51/14) (1)

   ((Javna služba - Osoblje EEAS-a - Dužnosnik - Promaknuće - Članak 43. i članak 45. stavak 1. Pravilnika - Usporedba zasluga svih dužnosnika koji ispunjavaju uvjete za promaknuće - Dužnosnici koje su službe EEAS-a predložile i koje nisu predložile - Uzimanje u obzir izvješća o radu - Isključivo doslovne prosudbe))
   (2015/C 146/61)
   Jezik postupka: francuski

      Stranke

      Tužitelji: Manuel Jaime Ribeiro Sinde Monteiro (Bruxelles, Belgija) (zastupnici: D. de Abreu Caldas, M. de Abreu Caldas i J.-N. Louis, odvjetnici, a zatim J.-N. Louis, odvjetnik)

      Tuženik: Europska služba za vanjsko djelovanje (EEAS) (zastupnici: S. Marquardt i M. Silva, agenti)

      Predmet

   Zahtjev za poništenje odluke da se tužitelja ne promakne u razred AST 3 u sklopu postupka promaknuća za 2013. te za isplatu naknade štete uz kamate za neimovinsku štetu koju je navodno pretrpio

      Izreka presude

               1.

               Poništava se odluka tijela za imenovanje Europske službe za vanjsko djelovanje od 9. listopada 2013. kojom se utvrđuje popis dužnosnika promaknutih u sklopu postupka promaknuća za 2013. jer na tom popisu nije navedeno ime M. J. Ribeira Sinde Monteira.

               2.

               U preostalom dijelu postupak se obustavlja.

               3.

               Europska služba za vanjsko djelovanje snosi vlastite troškove te joj se nalaže snošenje troškova M. J. Ribeira Sinde Monteira.

      (1)  SL C 292, 1.9.2014., str. 62.


title: Predmet T-403/13: Tužba podnesena 2. kolovoza 2013. — APRAM protiv Europske komisije

text:
               14.12.2013

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 367/28

         Tužba podnesena 2. kolovoza 2013. — APRAM protiv Europske komisije
   (Predmet T-403/13)
   2013/C 367/52
   Jezik postupka: portugalski

      Stranke

      Tužitelj: APRAM — Administração dos Portos da Região Autónoma da Madeira, SA (Funchal, Portugal) (zastupnik: M. Gorjão-Henriques, odvjetnik)

      Tuženik: Europska komisija

      Tužbeni zahtjevi

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

               —

               poništi članke 1. i 2. Odluke Europske komisije C(2013) 1870 final od 27. ožujka 2013. kojom se smanjuje doprinos iz Kohezijskog fonda za projekt „Razvoj lučkih infrastruktura autonomne pokrajine Madeire — luka Caniçal”, Madeira, Portugal;

               —

               proglasi, u ovom slučaju, neprimjenjivom Uredbu (EZ) br. 16/2003 (1) i, konkretno, njen članak 7. zbog bitnih povreda pravila postupka, povrede Uredbe (EZ) br. 1164/94 (2) ili, u svakom slučaju, općih pravnih načela koja su na snazi u pravnom poretku EU;

               —

               proglasi obvezu Komisije da plati dugovani iznos;

               —

               podredno, da:

                           (a)

                           proglasi zastaru postupka povrata već isplaćenih iznosa i prava na zadržavanje iznosa koji još nije isplaćen;

                           (b)

                           proglasi obvezu smanjenja ispravka koji je izvršila Europska komisija u vezi eventualnih nepravilnosti koje nalažu neplaćanje cijelog iznosa i puni povrat troškova podmirenih nakon 3. lipnja 2003., ali koji su fakturirani između lipnja 2002. i veljače 2003.;

               —

               U svakom slučaju, naloži Europskoj komisiji snošenje troškova.

      Tužbeni razlozi i glavni argumenti

   U prilog osnovanosti tužbe tužitelj ističe šest tužbenih razloga.
   1.   Prvi tužbeni razlog: povreda normi o prihvatljivosti troškova

               —

               Pobijanom se odlukom krše pravna pravila o primjeni Ugovora, naročito ona koja se odnose na prihvatljivost troškova za financiranje iz europskih fondova, odnosno članak 11. Uredbe (EZ) br. 1164/94 i članak 7. Uredbe (EZ) br. 16/2003. U tom smislu, stranke se ne slažu oko pitanja jesu li troškovi podmireni na početku razdoblja prihvatljivosti i nakon toga, iako su bili fakturirani ranije, prihvatljivi za europsko financiranje.

         2.   Drugi tužbeni razlog: nezakonitost članka 7. Uredbe (EZ) br. 16/2003 zbog bitnih povreda pravila postupka i povrede hijerarhijski nadređene norme

               —

               Odluka je također nezakonita jer se temelji na Uredbi (EZ) br. 16/2003 koja je nezakonita jer ju nije usvojio Kolegij povjerenika niti na temelju postupka ovlašćivanja, niti na temelju pisanog postupka niti bilo kojeg drugog pojednostavljenog postupka sukladno poslovniku Europske komisije (3), niti je poštovao članak 18. tog pravilnika te u mjeri u kojoj je Komisija protumačila članak 7. Uredbe (EZ) br. 16/2003 suprotno Uredbi (EZ) br. 1164/94.

         3.   Treći tužbeni razlog: povreda načela supsidijarnosti

               —

               Načelo supsidijarnosti sadrži i nužnost uspostavljanja nacionalnih pravila primjenjivih za prihvatljivost troška, jer je gospodarska, socijalna i teritorijalna kohezija područje u kojem je nadležnost podijeljena između Unije i država članica i u okviru kojeg je potrebno poštovati to načelo. Međutim, Uredba (EZ) br. 16/2003 ga povređuje utoliko što ne samo da ne navodi to načelo, nego ni ne opravdava nužnost režima koji ustanovljava na temelju tog načela.

         4.   Četvrti tužbeni razlog: povreda načela legitimnih očekivanja, pravne sigurnosti i obveze uprave da poštuje vlastite akte

               —

               Prema ustaljenoj administrativnoj praksi Europska komisija tumači predmetnu normu na način koji je APRAM u tom slučaju zabranio.
               To tumačenje proizlazi iz ovlaštenih izvora Komisije i o kojem su obaviješteni Republika Portugal i druge države članice, a prema njegovom sadržaju portugalska država mogla je legitimno očekivati prihvatljivost računa primljenih prije i plaćenih nakon što je Komisija zaprimila potpuni zahtjev. To je bilo također i stajalište nadležnih nacionalnih tijela. Tako je i APRAM stvorio legitimno očekivanje da će ti troškovi zaista biti prihvatljivi.
               Nametanjem tumačenja koje trenutno brani Komisija očito se krši načelo pravne sigurnosti namećući APRAM-u znatne financijske troškove, bez da je isto tumačenje sigurno i predvidljivo.

         5.   Peti tužbeni razlog: povreda načela proporcionalnosti

               —

               Iako je točno da prema članku H Priloga II. Uredbe br. 1164/94 Europska komisija može izvršiti financijske ispravke koje smatra nužnima i koji mogu uključivati potpuno ili djelomično ukidanje pomoći dodijeljene za projekt, ona mora poštovati načelo proporcionalnosti uzimajući u obzir okolnosti konkretnog slučaja, kao što je vrsta nepravilnosti i doseg financijskog učinka koji mogu imati eventualni nedostaci sustava upravljanja ili nadzora, kako ne bi izabrala neproporcionalnu mjeru. Stoga se ne može shvatiti kako je moguće razmatrati potpuno ukidanje dodijeljenih pomoći budući da se stopostotni ispravci primjenjuju samo kada su nedostaci u sustavu upravljanja i nadzora ili težina utvrđene nepravilnosti jednaki potpunom ignoriranju pravila Zajednice, koje čini sva plaćanja nepravilnima. Kada to nije slučaj tijela predlažu ispravke ograničene na 5, 2 odnosno 0 %.
               Teškoće u tumačenju predmetne norme su odlučujuća olakotna okolnost koju Komisija uvijek mora uzeti u obzir. Prema opisanim okolnostima postoje manje restriktivne mjere — ispravak postotka koji je smanjen ili sveden na nulu — kako bi se postigao zadani cilj. Prema tome, čak i ako Komisija odluči primijeniti ispravak na dodijeljenu pomoć — mogućnost koju tužitelj odbacuje — on ni u kojem slučaju ne bi trebao prelaziti 5 % i trebao bi biti čak i manji ili jednak nuli.

         6.   Šesti tužbeni razlog: zastara

               —

               U svakom slučaju, već je nastupila zastara za potraživanje povrata troškova nastalih prije 3. lipnja 2003. jer je posljednji račun izdan 28. veljače 2003., odnosno 3 mjeseca i dva dana prije predmetnog datuma. Sukladno Uredbi (EZ) br. 2988/95 (4) od 18. prosinca zastarni rok za pokretanje postupka iznosi četiri godine od počinjenja nepravilnosti.

      (1)  Uredba Komisije (EZ) br. 16/2003. od 6. siječnja 2003. kojom se propisuju posebna detaljna pravila za provedbu Uredbe Vijeća (EZ-a) br. 1164/94 u vezi prihvatljivosti izdataka u okviru mjera koje se sufinanciraju iz Kohezijskog fonda (SL L 2, str. 7.).

      (2)  Uredba Vijeća (EZ) br. 1164/94 od 16. svibnja 1994. kojom se uspostavlja Kohezijski fond (SL L 130, str. 1.).

      (3)  (SL L 308, 8.12.2000., str. 26.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 1., svezak 5., str. 35.)

      (4)  Uredba Vijeća (EZ, Euratom) br. 2988/95 od 18. prosinca 1995. o zaštiti financijskih interesa Europskih zajednica (SL L 312, str. 1.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 1., svezak 7., str. 5.)


title: Predmet T-717/15: Rješenje Općeg suda od 7. travnja 2016. – Drugsrus protiv EMA-e

text:
               6.6.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 200/32

         Rješenje Općeg suda od 7. travnja 2016. – Drugsrus protiv EMA-e
   (Predmet T-717/15) (1)

   (2016/C 200/46)
   Jezik postupka: engleski
   Predsjednik prvog vijeća odredio je brisanje predmeta.

      (1)  SL C 38, 1. 2. 2016.


title: Predmet T-315/17: Tužba podnesena 15. svibnja 2017. – Hebberecht protiv ESVD-a

text:
               31.7.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 249/31

         Tužba podnesena 15. svibnja 2017. – Hebberecht protiv ESVD-a
   (Predmet T-315/17)
   (2017/C 249/48)
   Jezik postupka: francuski

      Stranke

      Tužiteljica: Chantal Hebberecht (Adis-Abeba, Etiopija) (zastupnik: B. Maréchal, odvjetnik)

      Tuženik: Europska služba za vanjsko djelovanje (ESVD)

      Tužbeni zahtjev

   Tužiteljica od Općeg suda zahtijeva da:

               —

               ponajprije,

                           —

                           proglasi zahtjev dopuštenim i osnovanim;

                           —

                           poništi odluku Tijela nadležnog za imenovanja Europske službe za vanjsko djelovanje (ESVD) (Ares (2017) 615970 – 03/02/2017) u dijelu u kojem se ta odluka odnosi na odbijanje jednogodišnjeg produljenja misije C. Hebberecht kao voditeljici delegacije Europske unije u Saveznoj Demokratskoj Republici Etiopiji;

                           —

                           naloži ESVD-u isplatu paušalnog iznosa od 250 000 eura tužiteljici na temelju naknade neimovinske štete;

               —

               podredno,

                           —

                           naloži ESVD-u isplatu paušalnog iznosa od 200 000 eura tužiteljici na temelju naknade neimovinske štete;

               —

               nadalje podredno,

                           —

                           naloži ESVD-u isplatu paušalnog iznosa od 150 000 eura tužiteljici na temelju naknade neimovinske štete;

               —

               nadalje podredno,

                           —

                           naloži ESVD-u isplatu paušalnog iznosa od 100 000 eura tužiteljici na temelju naknade neimovinske štete;

               —

               nadalje podredno,

                           —

                           naloži ESVD-u isplatu paušalnog iznosa od 50 000 eura tužiteljici na temelju naknade neimovinske štete;

               —

               naloži ESVD-u snošenje troškova postupka.

      Tužbeni razlozi i glavni argumenti

   U prilog osnovanosti tužbe tužiteljica ističe četiri tužbena razloga.

               1.

               Prvi tužbeni razlog, koji se temelji na povredi načela nediskriminacije u dijelu u kojem tužiteljica smatra da se za odluku o tome da joj se ne produlji misija voditeljice delegacije Europske unije („EU”) u Saveznoj Demokratskoj Republici Etiopiji („Etiopija”) čini da je neposredno vezana uz val napada i diskriminacija antisemitske naravi.

               2.

               Drugi tužbeni razlog, koji se temelji na povredi načela interesa službe, iako se produljenje tužiteljičine misije može opravdati na temelju više elemenata koji uzimaju u obzir interese službe, kao što su:

                           —

                           održavanje učinkovito vođene i organizirane delegacije uz pomoć kvalificiranog, motiviranog i uspješnog osoblja pod vodstvom iskusne voditeljice delegacije;

                           —

                           održavanje voditeljice delegacije s iskustvom od 28 godina u diplomatskim, političkim i gospodarskim odnosima te u suradnji, u državi koja ima status izuzetnog partnera Unije, kao što je Etiopija;

                           —

                           doprinos očuvanju stabilnosti države i sprječavanju njezina raspada izbijanjem građanskog rata;

                           —

                           doprinos zaustavljanju trenutnoga migracijskog vala i sprječavanje njegova povećanja.

               3.

               Treći tužbeni razlog, koji se temelji na povredi načela jednakog postupanja, s obzirom na to da se dužnosnicima koji se nalaze u situaciji istovjetnoj tužiteljičinoj, misija produljila na temelju obrazloženja istovjetnih onima koja je potonja iznijela u svom zahtjevu za jednogodišnje produljenje. U tom kontekstu, tužiteljica također ističe nepoštovanje mjera pozitivne diskriminacije predviđenih pravilnikom s ciljem ostvarenja jednakosti, pri čemu je taj argument utemeljen na činjenici da je novi voditelj delegacije imenovan kao njezin zamjenik – muškarac.

               4.

               Četvrti tužbeni razlog, koji se temelji na povredi načela kontinuiteta službe, koje je osnovni kriterij za odluku o produljenju, s obzirom na to da pet drugih osoba također odlazi, među kojima voditelj suradnje i voditelj odjela za ruralni razvoj i sigurnost hrane, dvaju radnih mjesta ključnih za suradnju i razvoj. Tužiteljica stoga ističe, da bi u tim uvjetima, jednogodišnje produljenje njezine misije kao voditeljice delegacije osiguralo kontinuitet službe i osposobljavanje kolega koji dolaze.


title: Predmet T-163/16: Presuda Općeg suda od 18. svibnja 2017. – Reisswolf protiv EUIPO-a (secret.service.) („Žig Europske unije — Prijava verbalnog žiga Europske unije secret.service. — Apsolutni razlog za odbijanje — Opisni karakter — Članak 7. stavak 1. točka (c) Uredbe (EZ) br. 207/2009 — Ispitivanje činjeničnog stanja po službenoj dužnosti — Članak 76. Uredbe br. 207/2009 — Obveza obrazlaganja — Članak 75. Uredbe br. 207/2009”)

text:
               10.7.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 221/20

         Presuda Općeg suda od 18. svibnja 2017. – Reisswolf protiv EUIPO-a (secret.service.)
   (Predmet T-163/16) (1)

   ((„Žig Europske unije - Prijava verbalnog žiga Europske unije secret.service. - Apsolutni razlog za odbijanje - Opisni karakter - Članak 7. stavak 1. točka (c) Uredbe (EZ) br. 207/2009 - Ispitivanje činjeničnog stanja po službenoj dužnosti - Članak 76. Uredbe br. 207/2009 - Obveza obrazlaganja - Članak 75. Uredbe br. 207/2009”))
   (2017/C 221/26)
   Jezik postupka: njemački

      Stranke

      Tužitelj: Reisswolf Akten- und Datenvernichtung GmbH & Co. KG (Hamburg, Njemačka) (zastupnik: A. Ebert-Weidenfeller, odvjetnik)

      Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (zastupnik: S. Hanne, agent)

      Predmet

   Tužba podnesena protiv odluke četvrtog žalbenog vijeća EUIPO-a od 8. veljače 2016. (predmet R 1820/2015-4) koja se odnosi na prijavu za registraciju verbalnog znaka secret.service. kao žiga Europske unije.

      Izreka

               1.

               Tužba se odbija.

               2.

               Društvu Reisswolf Akten- und Datenvernichtung GmbH & Co. KG nalaže se snošenje troškova.

      (1)  SL C 200, 6. 6. 2016.


title: Predmet T-9/14: Tužba podnesena 7. siječnja 2014. — Mogyi protiv OHIM-a (Just crunch it…)

text:
               8.3.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 71/25

      Tužba podnesena 7. siječnja 2014. — Mogyi protiv OHIM-a (Just crunch it…)
      (Predmet T-9/14)
      (2014/C 71/47)
      Jezik na kojem je tužba podnesena: mađarski

         Stranke

         Tužitelj: Mogyi Kft. (Csávoly, Mađarska) (zastupnik: Zs. Klauber, odvjetnik)

         Tuženik: Ured za usklađivanje na unutarnjem tržištu (žigovi i dizajni)

         Tužbeni zahtjev

      Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

                  —

                  naloži objavu prijave žiga, osim što se tiče „kruha, tijesta za kolače i žutog šećera” (razred 30) i „poljoprivrednih proizvoda, zrnja” (razred 31)

         Tužbeni razlozi i glavni argumenti

         Predmetni žig Zajednice: figurativni žig s verbalnim elementima „Just crunch it…” za dobra i usluge iz razredâ 29, 30, 31 i 35 — prijava žiga Zajednice br. 10 716 711.

         Odluka ispitivača: djelomično odbijanje prijave

         Odluka žalbenog vijeća: djelomično poništenje pobijane odluke odlukom br. R 1922/2012-1.

         Tužbeni razlozi: povreda članka 7. stavka 1. točaka (b) i (c) Uredbe br. 207/2009/EZ.


title: Predmet C-366/15: Rješenje predsjednika Suda od 30. studenoga 2015. – Europska komisija protiv Rumunjske

text:
               29.2.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 78/11

         Rješenje predsjednika Suda od 30. studenoga 2015. – Europska komisija protiv Rumunjske
   (Predmet C-366/15) (1)

   (2016/C 078/17)
   Jezik postupka: rumunjski
   Predsjednik Suda odredio je brisanje predmeta.

      (1)  SL C 346, 19. 10. 2015.