title: Predmet C-649/15 P: Presuda Suda (prvo vijeće) od 9. studenoga 2017. – TV2/Danmark A/S protiv Europske komisije, Kraljevine Danske, Viasat Broadcasting UK Ltd (Žalba — Državne potpore — Članak 107. stavak 1. UFEU-a — Javna radiodifuzijska usluga — Mjere koje su danska tijela poduzela u korist danskog pružatelja radiodifuzijske usluge TV2/Danmark — Pojam ‚potpore koje dodjeljuju države članice ili koje se dodjeljuju putem državnih sredstava’ — Presuda Altmark)

text:
               8.1.2018

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 5/3

         Presuda Suda (prvo vijeće) od 9. studenoga 2017. – TV2/Danmark A/S protiv Europske komisije, Kraljevine Danske, Viasat Broadcasting UK Ltd
   (Predmet C-649/15 P) (1)

   ((Žalba - Državne potpore - Članak 107. stavak 1. UFEU-a - Javna radiodifuzijska usluga - Mjere koje su danska tijela poduzela u korist danskog pružatelja radiodifuzijske usluge TV2/Danmark - Pojam ‚potpore koje dodjeljuju države članice ili koje se dodjeljuju putem državnih sredstava’ - Presuda Altmark))
   (2018/C 005/04)
   Jezik postupka: danski

      Stranke

      Žalitelj: TV2/Danmark A/S (zastupnik: O. Koktvedgaard, advokat)

      Druge stranke u postupku: Europska komisija (zastupnici: T. Maxian Rusche, B. Stromsky i L. Grønfeldt, agenti), Kraljevina Danska (zastupnici: C. Thorning, agent, uz asistenciju R. Holdgaarda, advokat), Viasat Broadcasting UK Ltd (zastupnici: S. Kalsmose-Hjelmborg i M. Honoré, advokater)

      Izreka

               1.

               Žalba se odbija.

               2.

               Društvo TV2/Danmark A/S, osim vlastitih troškova, snosi sve troškove nastale Komisiji i društvu Viasat Broadcasting UK Ltd u prvom stupnju i u okviru ovog žalbenog postupka.

               3.

               Kraljevina Danska snosi vlastite troškove.

      (1)  SL C 48, 8. 2. 2016.


title: Predmet C-474/16: Rješenje Suda (šesto vijeće) od 24. listopada 2017. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Cour d'appel de Colmar – Francuska) – kazneni postupak protiv Belu Dienstleistung GmbH & Co KG, Stefan Nikless (Zahtjev za prethodnu odluku — Članak 99. Poslovnika Suda — Istovjetna prethodna pitanja — Koordinacija sustava socijalne sigurnosti — Uredba (EZ) br. 883/2004 — Zakonodavstvo koje se primjenjuje — Potvrda A 1 — Dokazna snaga)

text:
               8.1.2018

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 5/15

         Rješenje Suda (šesto vijeće) od 24. listopada 2017. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Cour d'appel de Colmar – Francuska) – kazneni postupak protiv Belu Dienstleistung GmbH & Co KG, Stefan Nikless
   (Predmet C-474/16) (1)

   ((Zahtjev za prethodnu odluku - Članak 99. Poslovnika Suda - Istovjetna prethodna pitanja - Koordinacija sustava socijalne sigurnosti - Uredba (EZ) br. 883/2004 - Zakonodavstvo koje se primjenjuje - Potvrda A 1 - Dokazna snaga))
   (2018/C 005/20)
   Jezik postupka: francuski

      Sud koji je uputio zahtjev

   Cour d'appel de Colmar

      Stranke glavnog kaznenog postupka

   Belu Dienstleistung GmbH & Co KG, Stefan Nikless

      uz sudjelovanje: Syndicat Prism’emploi (sindikat Prism’emploi), Union départementale CGT du Bas-Rhin (departmansko udruženje CGT-a departmana Bas-Rhin), Union de recouvrement des cotisations de sécurité sociale et d’allocations familiales d’Alsace (udruženje za prikupljanje socijalnih doprinosa i obiteljskih doplataka regije Alsace, Urssaf), pravni sljednik Urssafa u Bas-Rhinu

      Izreka

   Članak 19. Uredbe (EZ) br. 987/2009 Europskog parlamenta i Vijeća od 16. rujna 2009. o utvrđivanju postupka provedbe Uredbe (EZ) br. 883/2004 o koordinaciji sustava socijalne sigurnosti treba tumačiti na način da potvrda A 1, koju je izdala ustanova koju je odredilo nadležno tijelo države članice na temelju članka 12. stavaka 1. i 2. Uredbe (EZ) br. 883/2004 Europskog parlamenta i Vijeća od 29. travnja 2004. o koordinaciji sustava socijalne sigurnosti, obvezuje kako ustanove socijalne sigurnosti države članice u kojoj se obavlja rad tako i sudove te države članice čak i kada su oni utvrdili da uvjeti radnog odnosa dotičnog radnika očito ne ulaze u materijalno područje primjene te odredbe Uredbe br. 883/2004.

      (1)  SL C 441 od 28. 11. 2016.


title: Predmet C-607/17: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 24. listopada 2017. uputio Högsta förvaltningsdomstolen (Švedska) – Skatteverket protiv Memira Holding AB

text:
               8.1.2018

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 5/23

         Zahtjev za prethodnu odluku koji je 24. listopada 2017. uputio Högsta förvaltningsdomstolen (Švedska) – Skatteverket protiv Memira Holding AB
   (Predmet C-607/17)
   (2018/C 005/31)
   Jezik postupka: švedski

      Sud koji je uputio zahtjev

   Högsta förvaltningsdomstolen

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelj: Skatteverket

      Tuženik: Memira Holding AB

      Prethodna pitanja

               1.

               Treba li, prilikom ocjene toga je li gubitak u društvu kćeri u drugoj državi članici konačan, u smislu, među ostalim, iz predmeta A (C-123/11, ECLI:EU:C:2013:84), i može li matično društvo stoga odbiti gubitke na temelju članka 49. UFEU-a, uzeti u obzir činjenicu da u skladu s propisima države društva kćeri, postoje ograničenja mogućnosti za subjekte koji nisu subjekt kojem su nastali gubici da odbiju gubitke?

               2.

               Ako ograničenje kao što je ono o kojem je riječ u pitanju 1. treba uzeti u obzir, treba li tada voditi računa o tome postoji li u predmetnom slučaju stvarno drugi subjekt u državi društva kćeri koji je mogao odbiti gubitke da je to ondje dopušteno?


title: Predmet C-656/15 P: Presuda Suda (prvo vijeće) od 9. studenoga 2017. – Europska komisija protiv TV2/Danmark A/S, Kraljevine Danske, Viasat Broadcasting UK Ltd (Žalba — Državne potpore — Članak 107. stavak 1. UFEU-a — Javna radiodifuzijska usluga — Mjere koje su danska tijela poduzela u korist danskog pružatelja radiodifuzijske usluge TV2/Danmark — Pojam ‚potpore koje dodjeljuju države članice ili koje se dodjeljuju putem državnih sredstava’)

text:
               8.1.2018

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 5/4

         Presuda Suda (prvo vijeće) od 9. studenoga 2017. – Europska komisija protiv TV2/Danmark A/S, Kraljevine Danske, Viasat Broadcasting UK Ltd
   (Predmet C-656/15 P) (1)

   ((Žalba - Državne potpore - Članak 107. stavak 1. UFEU-a - Javna radiodifuzijska usluga - Mjere koje su danska tijela poduzela u korist danskog pružatelja radiodifuzijske usluge TV2/Danmark - Pojam ‚potpore koje dodjeljuju države članice ili koje se dodjeljuju putem državnih sredstava’))
   (2018/C 005/05)
   Jezik postupka: danski

      Stranke

      Žalitelj: Europska komisija (zastupnici: B. Stromsky, T. Maxian Rusche i L. Grønfeldt, agenti)

      Druge stranke u postupku: TV2/Danmark A/S (zastupnik: O. Koktvedgaard, advokat), Kraljevina Danska (zastupnici: C. Thorning, agent, uz asistenciju R. Holdgaarda, advokat), Viasat Broadcasting UK Ltd, (zastupnici: M. Honoré i S. Kalsmose-Hjelmborg, advokater)

      Intervenijent u potporu tužitelju: Nadzorno tijelo EFTA-e (zastupnici: C. Zatschler, M. Schneider, Í Isberg i C. Perrin, agenti)

      Izreka

               1.

               Presuda Općeg suda Europske unije od 24. rujna 2015., TV2/Danmark/Komisija (T-674/11, EU:T:2015:684) ukida se u dijelu u kojem se poništava Odluka Komisije 2011/839/EU od 20. travnja 2011. o mjerama koje je Danska poduzela (C 2/03) u korist TV2/Danmarka jer je Europska komisija smatrala da su prihodi od oglašavanja iz 1995. i 1996., koji su posredstvom Fonda TV2 isplaćeni društvu TV2/Danmark, državne potpore.

               2.

               Tužba za poništenje koju je podnijelo društvo TV2/Danmark A/S protiv Odluke 2011/839 se odbija.

               3.

               Društvo TV2/Danmark A/S, osim vlastitih troškova, snosi sve troškove nastale Europskoj komisiji i društvu Viasat Broadcasting UK Ltd u prvom stupnju i u okviru ovog žalbenog postupka.

               4.

               Kraljevina Danska i Nadzorno tijelo EFTA-e snose vlastite troškove.

      (1)  SL C 48, 8. 2. 2016.


title: Predmet T-666/17: Tužba podnesena 29. rujna 2017. – NeoCell protiv EUIPO-a (BIOACTIVE NEOCELL COLLAGEN)

text:
               8.1.2018

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 5/45

         Tužba podnesena 29. rujna 2017. – NeoCell protiv EUIPO-a (BIOACTIVE NEOCELL COLLAGEN)
   (Predmet T-666/17)
   (2018/C 005/61)
   Jezik postupka: engleski

      Stranke

      Tužitelj: NeoCell Holding Company LLC (Sunrise, Florida, Sjedinjene Države) (zastupnik: M. Edenborough, QC)

      Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO)

      Podaci o postupku pred EUIPO-om

      Predmetni sporni žig: međunarodna registracija žiga u kojoj je naznačena Europska unija u odnosu na verbalni žig „BIOACTIVE NEOCELL COLLAGEN” – prijava za međunarodnu registraciju u kojoj je naznačena Europska unija br. 1 298 829

      Pobijana odluka: odluka drugog žalbenog vijeća EUIPO-a od 18. srpnja 2017. u predmetu R 147/2017-2

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

               —

               poništi pobijanu odluku;

               —

               podredno, izmijeni pobijanu odluku na način da prijava sadrži dovoljan razlikovni karakter kako se registraciji ne bi moglo prigovoriti na temelju članka 7. stavka 1. točke (b) ili (c) Uredbe;

               —

               naloži tuženiku da snosi troškove tužitelja i troškove vezane uz žalbu.

      Tužbeni razlog

               —

               povreda članka 7. stavka 1. točke (b) i (c) Uredbe br. 207/2009.


title: Spojeni predmet C-655/16 i C-656/16: Rješenje Suda (osmo vijeće) od 24. listopada 2017. (zahtjevi za prethodnu odluku koje je uputio Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio – Italija) – Hitachi Rail Italy Investments Srl (C-655/16), Finmeccanica SpA (C-656/16) protiv Commissione Nazionale per le Società e la Borsa (Consob) (Zahtjev za prethodnu odluku — Članak 99. Poslovnika Suda — Pravo društava — Direktiva 2004/25/EZ — Ponude za preuzimanje — Članak 5. stavak 4. drugi podstavak — Mogućnost izmjene cijene ponude pod jasno utvrđenim okolnostima i kriterijima — Nacionalni propisi koji predviđaju mogućnost da nadzorno tijelo povisi cijenu istaknutu u ponudi za preuzimanje u slučaju tajnog sporazuma između ponuditelja i prodavatelja)

text:
               8.1.2018

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 5/16

         Rješenje Suda (osmo vijeće) od 24. listopada 2017. (zahtjevi za prethodnu odluku koje je uputio Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio – Italija) – Hitachi Rail Italy Investments Srl (C-655/16), Finmeccanica SpA (C-656/16) protiv Commissione Nazionale per le Società e la Borsa (Consob)
   (Spojeni predmet C-655/16 i C-656/16) (1)

   ((Zahtjev za prethodnu odluku - Članak 99. Poslovnika Suda - Pravo društava - Direktiva 2004/25/EZ - Ponude za preuzimanje - Članak 5. stavak 4. drugi podstavak - Mogućnost izmjene cijene ponude pod jasno utvrđenim okolnostima i kriterijima - Nacionalni propisi koji predviđaju mogućnost da nadzorno tijelo povisi cijenu istaknutu u ponudi za preuzimanje u slučaju tajnog sporazuma između ponuditelja i prodavatelja))
   (2018/C 005/21)
   Jezik postupka: talijanski

      Sud koji je uputio zahtjev

   Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelji: Hitachi Rail Italy Investments Srl (C-655/16), Finmeccanica SpA (C-656/16)

      Tuženik: Commissione Nazionale per le Società e la Borsa (Consob)

      uz sudjelovanje: Amber Capital Italia Sgr SpA, Amber Capital Uk Llp, Bluebell Partners Limited, Elliot International Lp, The Liverpool Limited Partnership, Elliot Associates L.P.

      Izreka

   Članak 5. stavak 4. drugi podstavak Direktive Europskog parlamenta i Vijeća 2004/25/EZ od 21. travnja 2004. o ponudama za preuzimanje treba tumačiti na način da mu se ne protivi nacionalni propis, poput onoga o kojem je riječ u glavnom postupku, koji omogućuje nacionalnom nadzornom tijelu da povisi cijenu ponude za preuzimanje ako je došlo do „tajnog sporazuma”, bez navođenja posebnih ponašanja koja obilježavaju taj pojam, pod uvjetom da se zaključak o tumačenju navedenog pojma može na dovoljno jasan, precizan i predvidljiv način izvesti metodama tumačenja koje priznaje nacionalno pravo.

      (1)  SL C 121, 18. 4. 2017.


title: Predmet C-608/17: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 24. listopada 2017. uputio Högsta förvaltningsdomstolen (Švedska) – Skatteverket protiv Holmen AB

text:
               8.1.2018

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 5/24

         Zahtjev za prethodnu odluku koji je 24. listopada 2017. uputio Högsta förvaltningsdomstolen (Švedska) – Skatteverket protiv Holmen AB
   (Predmet C-608/17)
   (2018/C 005/32)
   Jezik postupka: švedski

      Sud koji je uputio zahtjev

   Högsta förvaltningsdomstolen

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelj: Skatteverket

      Tuženik: Holmen AB

      Prethodna pitanja

               1.

               Da bi društvo majka iz jedne države članice imalo pravo – koje proizlazi, među ostalim, iz predmeta Marks & Spencer – na temelju članka 49. UFEU-a odbiti konačne gubitke koje je ostvarilo njegovo društvo kći u drugoj državi članici, mora li društvo kći biti u izravnom vlasništvu društva majke?

               2.

               Treba li konačnim smatrati i dio gubitaka koji, zbog pravila u državi društva kćeri, nije bilo moguće prebiti s dobiti koja je u toj državi ostvarena u određenoj godini, nego ga se moglo prenijeti kako bi se te gubitke možebitno odbilo u narednim godinama?

               3.

               Treba li u ocjeni je li gubitak konačan u obzir uzeti činjenicu da je, u skladu s pravilima države društva kćeri, mogućnost subjekata različitih od subjekta koji je sâm ostvario gubitak da odbiju taj gubitak ograničena?

               4.

               Ako treba uzeti u obzir ograničenje poput onog navedenog u trećem pitanju, treba li voditi računa o mjeri u kojoj je ograničenje ustvari rezultiralo nemogućnošću prijeboja dijela gubitka s dobiti koju je ostvario drugi subjekt?


title: Predmet C-657/15 P: Presuda Suda (prvo vijeće) od 9. studenoga 2017. – Viasat Broadcasting UK Ltd protiv TV2/Danmark A/S, Europske komisije, Kraljevine Danske (Žalba — Državne potpore — Članak 107. stavak 1. UFEU-a — Javna radiodifuzijska usluga — Mjere koje su danska tijela poduzela u korist danskog pružatelja radiodifuzijske usluge TV2/Danmark — Pojam ‚potpore koje dodjeljuju države članice ili koje se dodjeljuju putem državnih sredstava’ — Presuda Altmark)

text:
               8.1.2018

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 5/5

         Presuda Suda (prvo vijeće) od 9. studenoga 2017. – Viasat Broadcasting UK Ltd protiv TV2/Danmark A/S, Europske komisije, Kraljevine Danske
   (Predmet C-657/15 P) (1)

   ((Žalba - Državne potpore - Članak 107. stavak 1. UFEU-a - Javna radiodifuzijska usluga - Mjere koje su danska tijela poduzela u korist danskog pružatelja radiodifuzijske usluge TV2/Danmark - Pojam ‚potpore koje dodjeljuju države članice ili koje se dodjeljuju putem državnih sredstava’ - Presuda Altmark))
   (2018/C 005/06)
   Jezik postupka: danski

      Stranke

      Žalitelj: Viasat Broadcasting UK Ltd (zastupnici: M. Honoré i S. Kalsmose-Hjelmborg, advokater)

      Druge stranke u postupku: TV2/Danmark A/S (zastupnik: O. Koktvedgaard, advokat), Europska komisija (zastupnici: B. Stromsky, T. Maxian Rusche i L. Grønfeldt, agenti), Kraljevina Danska (zastupnici: C. Thorning, agent, uz asistenciju R. Holdgaarda, advokat)

      Izreka

               1.

               Presuda Općeg suda od 24. rujna 2015., TV2/Danmark/Komisija (T-674/11, EU:T:2015:684) ukida se u dijelu u kojem se poništava Odluka Komisije 2011/839/EU od 20. travnja 2011. o mjerama koje je Danska poduzela (C 2/03) u korist TV2/Danmarka jer je Europska komisija smatrala da su prihodi od oglašavanja iz 1995. i 1996., koji su posredstvom Fonda TV2 plaćeni društvu TV2/Danmark, državne potpore.

               2.

               Žalba se odbija u preostalom dijelu.

               3.

               Tužba za poništenje koju je podnijelo društvo TV2/Danmark A/S protiv Odluke 2011/839 se odbija.

               4.

               Društvo TV2/Danmark A/S, osim vlastitih troškova, snosi polovicu troškova nastalih društvu Viasat u okviru ovog žalbenog postupka i sve troškove potonjeg u prvom stupnju.

               5.

               Društvo Viasat Broadcasting UK Ltd snosi polovicu vlastitih troškova koji se odnose na ovaj postupak.

               6.

               Europska komisija i Kraljevina Danska snose vlastite troškove.

      (1)  SL C 222, 20. 6. 2016.


title: Predmet T-667/16 P: Presuda Općeg suda od 14. studenoga 2017. – De Meyer i dr. protiv Komisije „Žalba — Javna služba — Dužnosnici — Promaknuće — Postupak promaknuća za 2014. — Popis dužnosnika koje su za promaknuće predložili glavni direktori i načelnici službi — Izostavljanje imena žalitelja — Obveza obrazlaganja — Nepostojanje pogreške koja se tiče prava — Nepostojanje iskrivljavanja dokaza — Zahtjev za izuzeće suca”

text:
               8.1.2018

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 5/36

         Presuda Općeg suda od 14. studenoga 2017. – De Meyer i dr. protiv Komisije
   (Predmet T-667/16 P) (1)

   („Žalba - Javna služba - Dužnosnici - Promaknuće - Postupak promaknuća za 2014. - Popis dužnosnika koje su za promaknuće predložili glavni direktori i načelnici službi - Izostavljanje imena žalitelja - Obveza obrazlaganja - Nepostojanje pogreške koja se tiče prava - Nepostojanje iskrivljavanja dokaza - Zahtjev za izuzeće suca”)
   (2018/C 005/48)
   Jezik postupka: engleski

      Stranke

      Žalitelji: Pieter De Meyer (Bruxelles, Belgija) i 8 drugih žalitelja čija su imena navedena u prilogu presudi (zastupnik: R. Rata, odvjetnik)

      Druga stranka u postupku: Europska komisija (zastupnici: u početku G. Berscheid, C. Berardis-Kayser i A.-A. Gilly, a zatim G. Berscheid, G. Gattinara i C. Berardis-Kayser, agenti)

      Predmet

   Žalba protiv presude Službeničkog suda Europske unije (sudac pojedinac) od 20. srpnja 2016., Adriaen i dr./Komisija (F-113/15, EU:F:2016:162) kojom se traži ukidanje te presude.

      Izreka

               1.

               Žalba se odbija.

               2.

               Pieter De Meyer i drugi dužnosnici čija su imena navedena u prilogu snosit će vlastite troškove, kao i troškove Europske komisije iz ovog postupka.

      (1)  SL C 441, 28. 11. 2016.


title: Predmet C-46/16: Presuda Suda (peto vijeće) od 9. studenoga 2017. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Augstākā tiesa – Latvija) – Valsts ieņēmumu dienests protiv „LS Customs Services” SIA (Zahtjev za prethodnu odluku — Carinska unija — Uredba (EEZ) br. 2913/92 — Carinski zakonik Zajednice — Roba koja nije roba Zajednice — Carinski postupak vanjskog provoza Zajednice — Izuzimanje robe koja podliježe carini ispod carinskog nadzora — Utvrđivanje carinske vrijednosti — Članak 29. stavak 1. — Pretpostavke primjene metode transakcijske vrijednosti — Članci 30. i 31. — Izbor metode utvrđivanja carinske vrijednosti — Obveza carinskih tijela da obrazlože izbor metode)

text:
               8.1.2018

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 5/6

         Presuda Suda (peto vijeće) od 9. studenoga 2017. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Augstākā tiesa – Latvija) – Valsts ieņēmumu dienests protiv „LS Customs Services” SIA
   (Predmet C-46/16) (1)

   ((Zahtjev za prethodnu odluku - Carinska unija - Uredba (EEZ) br. 2913/92 - Carinski zakonik Zajednice - Roba koja nije roba Zajednice - Carinski postupak vanjskog provoza Zajednice - Izuzimanje robe koja podliježe carini ispod carinskog nadzora - Utvrđivanje carinske vrijednosti - Članak 29. stavak 1. - Pretpostavke primjene metode transakcijske vrijednosti - Članci 30. i 31. - Izbor metode utvrđivanja carinske vrijednosti - Obveza carinskih tijela da obrazlože izbor metode))
   (2018/C 005/07)
   Jezik postupka: latvijski

      Sud koji je uputio zahtjev

   Augstākā tiesa

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelj: Valsts ieņēmumu dienests

      Tuženik:„LS Customs Services” SIA

      Izreka

               1.

               Članak 29. stavak 1. Uredbe Vijeća (EEZ) br. 2913/92 od 12. listopada 1992. o Carinskom zakoniku Zajednice, kako je izmijenjena Uredbom (EZ) br. 955/1999 Europskog parlamenta i Vijeća od 13. travnja 1999., treba tumačiti na način da se metoda za utvrđivanje carinske vrijednosti previđena u toj odredbi ne primjenjuje u pogledu robe koja nije bila prodana radi izvoza u Europsku uniju.

               2.

               Članak 31. Uredbe br. 2913/92, kako je izmijenjena Uredbom br. 955/1999, u vezi s njezinim člankom 6. stavkom 3. treba tumačiti na način da su carinska tijela obvezna u svojoj odluci kojom se utvrđuje iznos dugovane uvozne carine navesti razloge zbog kojih su odstupila od metoda utvrđivanja carinske vrijednosti predviđenih u člancima 29. i 30. navedene uredbe, kako je izmijenjena, prije nego što mogu zaključiti da se primijeni njezin članak 31., kao i navesti podatke dostupne u Uniji na temelju kojih su izračunala carinsku vrijednost predmetne robe, a kako bi omogućila zainteresiranoj osobi da ocijeni utemeljenost te odluke i pri punom poznavanju predmeta odluči je li korisno podnijeti pravni lijek protiv nje. Na državama članicama je da, koristeći se svojom procesnom autonomijom, urede posljedice u slučaju kada carinska tijela povrijede svoju obvezu obrazlaganja te utvrde je li i u kojoj je mjeri moguće takvu povredu otkloniti u okviru sudskog postupka, uz dužnost poštovanja načela ekvivalentnosti i djelotvornosti.

               3.

               Članak 30. stavak 2. točku (a) Uredbe br. 2913/92, kako je izmijenjena Uredbom br. 955/1999, treba tumačiti na način da nadležno tijelo, prije nego što smije odustati od primjene metode utvrđivanja carinske vrijednosti utvrđene tom odredbom, nije obvezno od proizvođača zahtijevati da mu dostavi podatke potrebne za primjenu te metode. Međutim, to je tijelo obvezno konzultirati sve izvore informacija i baze podataka kojima raspolaže. Također, ono mora zainteresiranim gospodarskim subjektima omogućiti da mu dostave sve podatke koji mogu doprinijeti utvrđivanju carinske vrijednosti robe primjenom te odredbe.

               4.

               Članak 30. stavak 2. Uredbe br. 2913/92, kako je izmijenjena Uredbom br. 955/1999, treba tumačiti na način da carinska tijela nisu obvezna obrazložiti neprimjenu metoda predviđenih u točkama (c) i (d) te odredbe, u slučaju da carinsku vrijednost robe utvrđuju na temelju transakcijske vrijednosti slične robe, u skladu s člankom 151. stavkom 3. Uredbe Komisije (EEZ) br. 2454/93 od 2. srpnja 1993. o utvrđivanju odredaba za provedbu Uredbe br. 2913/92, kako je izmijenjena Uredbom Komisije (EZ) br. 1762/95 od 19. srpnja 1995.

      (1)  SL C 111, 29. 3. 2016.


title: Predmet T-75/14: Presuda Općeg suda od 16. studenoga 2017. – USFSPEI protiv Parlamenta i Komisije („Tužba za poništenje — Rok za tužbu — Nedopuštenost — Izvanugovorna odgovornost — Reforma Pravilnika i Uvjeta zaposlenja — Uredba (EU, Euratom) br. 1023/2013 — Nepravilnosti tijekom postupka donošenja akata — Propuštanje savjetovanja s odborom za Pravilnik o osoblju i sindikatima — Dovoljno ozbiljna povreda pravnog pravila kojim se dodjeljuju prava pojedincima”)

text:
               8.1.2018

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 5/25

         Presuda Općeg suda od 16. studenoga 2017. – USFSPEI protiv Parlamenta i Komisije
   (Predmet T-75/14) (1)

   ((„Tužba za poništenje - Rok za tužbu - Nedopuštenost - Izvanugovorna odgovornost - Reforma Pravilnika i Uvjeta zaposlenja - Uredba (EU, Euratom) br. 1023/2013 - Nepravilnosti tijekom postupka donošenja akata - Propuštanje savjetovanja s odborom za Pravilnik o osoblju i sindikatima - Dovoljno ozbiljna povreda pravnog pravila kojim se dodjeljuju prava pojedincima”))
   (2018/C 005/33)
   Jezik postupka: francuski

      Stranke

      Tužitelj: Union syndicale fédérale des services publics européens et internationaux (USFSPEI) (Bruxelles, Belgija) (zastupnici: J.-N. Louis i D. de Abreu Caldas, a zatim J.-N. Louis, odvjetnici)

      Tuženici: Europski parlament (zastupnici: A. Troupiotis i E. Taneva, agenti) i Vijeće Europske unije (zastupnici: M. Bauer i A. Bisch, a zatim M. Bauer i M. Veiga, agenti)

      Intervenijent u potporu tuženicima: Europska komisija (zastupnici: G. Gattinara i J. Currall, a zatim G. Gattinara i G. Berscheid, agenti)

      Predmet

   S jedne strane, zahtjev na temelju članka 263. UFEU-a za poništenje članka 1. stavaka 27., 32., 46. i 61., stavka 64. točke (b), stavka 65. točke (b) i stavka 67. točke (d) Uredbe br. 1023/2013 Europskog parlamenta i Vijeća od 22. listopada 2013. o izmjeni Pravilnika o osoblju za dužnosnike Europske unije i Uvjeta zaposlenja ostalih službenika Europske unije (SL 2013., L 287, str. 15.), i, s druge strane, zahtjev na temelju članka 268. UFEU-a za naknadu štete koju je tužitelj navodno pretrpio nakon usvajanja Uredbe br. 1023/2013 zbog povrede sporazuma o reformi iz 2004., članaka 12. i 27. Povelje Europske unije o temeljnim pravima, članka 10. Pravilnika i postupka savjetovanja predviđenog Odlukom Vijeća od 23. lipnja 1981.

      Izreka

               1.

               Tužba se odbija.

               2.

               Unionu syndicale fédérale des services publics européens et internationaux (USFSPEI) nalaže se snošenje, osim vlastitih, i troškova Europskog parlamenta i Vijeća Europske unije.

               3.

               Europska komisija snosit će vlastite troškove.

      (1)  SL C 194, 24. 6. 2014.


title: Predmet C-333/17: Rješenje Suda (osmo vijeće) od 26. listopada 2017. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Tribunal Judicial da Comarca de Braga – Portugal) – Caixa Económica Montepio Geral protiv Carlosa Samuela Pimente Marinha i dr. (Zahtjev za prethodnu odluku — Povelja Europske unije o temeljnim pravima — Članci 21. i 38. — Nediskriminacija — Zaštita potrošača — Ugovor o bankovnom kreditu — Nepostojanje pitanja o pravilu prava Unije osim onih koji su navedeni u Povelji o temeljnim pravima — Očita nenadležnost Suda)

text:
               8.1.2018

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 5/16

         Rješenje Suda (osmo vijeće) od 26. listopada 2017. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Tribunal Judicial da Comarca de Braga – Portugal) – Caixa Económica Montepio Geral protiv Carlosa Samuela Pimente Marinha i dr.
   (Predmet C-333/17) (1)

   ((Zahtjev za prethodnu odluku - Povelja Europske unije o temeljnim pravima - Članci 21. i 38. - Nediskriminacija - Zaštita potrošača - Ugovor o bankovnom kreditu - Nepostojanje pitanja o pravilu prava Unije osim onih koji su navedeni u Povelji o temeljnim pravima - Očita nenadležnost Suda))
   (2018/C 005/22)
   Jezik postupka: portugalski

      Sud koji je uputio zahtjev

   Tribunal Judicial da Comarca de Braga

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelj: Caixa Económica Montepio Geral

      Tuženici: Carlos Samuel Pimenta Marinho, Maria de Lurdes Coelho Pimenta Marinho, Daniel Pimenta Marinho, Vera da Conceição Pimenta Marinho

      Izreka

   Sud Europske unije očito je nenadležan za davanje odgovora na pitanje koje je odlukom od 29. ožujka 2017. uputio Tribunal Judicial da Comarca de Braga (Okružni sud u Bragi, Portugal).

      (1)  SL C 256, 7. 8. 2017.


title: Predmet T-831/14: Presuda Općeg suda od 14. studenoga 2017. – Alfamicro protiv Komisije „Arbitražna klauzula — Sporazum o dodjeli bespovratnih sredstava sklopljen u okviru okvirnog programa za inovacije i konkurentnost (CIP) (2007.-2013.) — Revizijsko izvješće — Prihvatljivi troškovi — Povrat isplaćenih iznosa — Proporcionalnost — Legitimna očekivanja — Pravna sigurnost — Načelo dobre uprave — Obveza obrazlaganja — Prilagodba tužbenog zahtjeva tijekom postupka — Prijeboj potraživanja — Protuzahtjev — Zatezne kamate”

text:
               8.1.2018

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 5/26

         Presuda Općeg suda od 14. studenoga 2017. – Alfamicro protiv Komisije
   (Predmet T-831/14) (1)

   („Arbitražna klauzula - Sporazum o dodjeli bespovratnih sredstava sklopljen u okviru okvirnog programa za inovacije i konkurentnost (CIP) (2007.-2013.) - Revizijsko izvješće - Prihvatljivi troškovi - Povrat isplaćenih iznosa - Proporcionalnost - Legitimna očekivanja - Pravna sigurnost - Načelo dobre uprave - Obveza obrazlaganja - Prilagodba tužbenog zahtjeva tijekom postupka - Prijeboj potraživanja - Protuzahtjev - Zatezne kamate”)
   (2018/C 005/34)
   Jezik postupka: portugalski

      Stranke

      Tužitelj: Alfamicro – Sistemas de computadores, Sociedade Unipessoal, Lda. (Cascais, Portugal) (zastupnici: u početku G. Gentil Anastácio, D. Pirra Xarepe i L. Rodrigues Carvalho, a zatim G. Gentil Anastácio i D. Pirra Xarepe, odvjetnici)

      Tuženik: Europska komisija (zastupnici: J. Estrada de Solà i P. Guerra e Andrade, agenti)

      Predmet

   S jedne strane, zahtjev koji se temelji na članku 272. UFEU-a, u bitnome podnesen radi proglašenja nepostojećim potraživanja za koje Komisija tvrdi da ga ima prema tužitelju na temelju Sporazuma o dodjeli bespovratnih sredstava br. 238882 o Unijinom financiranju projekta „Save Energy”, sklopljenog u okviru okvirnog programa za inovacije i konkurentnost (2007.-2013.) koji je uspostavljen Odlukom Europskog parlamenta i Vijeća br. 1639/2006/EZ od 24. listopada 2006. (SL 2006., L 310, str. 15.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 13., svezak 53., str. 123.) i s druge strane, protuzahtjev, kojim se u bitnome traži da se tužitelju naloži povrat neosnovano isplaćene subvencije u okviru gore navedenog Sporazuma.

      Izreka

               1.

               Tužba koju ju podnijelo društvo Alfamicro – Sistemas de computadores, Sociedade Unipessoal, Lda se odbija.

               2.

               Društvu Alfamicro – Sistemas de computadores, Sociedade Unipessoal nalaže se da Europskoj komisiji isplati iznos od 277 849,93 eura, uvećan za 26,88 eura na ime kamata za svaki dan zakašnjenja počevši od 20. lipnja 2015.

               3.

               Društvu Alfamicro – Sistemas de computadores, Sociedade Unipessoal nalaže se snošenje troškova.

      (1)  SL C 73 od 2. 3. 2015.


title: Predmet T-687/17: Tužba podnesena 5. listopada 2017. – Vendrell Marti protiv SRB-a

text:
               8.1.2018

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 5/46

         Tužba podnesena 5. listopada 2017. – Vendrell Marti protiv SRB-a
   (Predmet T-687/17)
   (2018/C 005/62)
   Jezik postupka: španjolski

      Stranke

      Tužitelj: Pedro Vendrell Marti (Madrid, Španjolska) (zastupnici: E. Martínez Martínez i C. López-Mélida de Ramón, odvjetnici)

      Tuženik: Jedinstveni sanacijski odbor (SRB)

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

               —

               poništi Odluku Jedinstvenog sanacijskog odbora (SRB/EES/2017/08) i vrednovanje neovisne osobe na kojem se ona temelji u skladu s člankom 20. stavkom 15. Uredbe br. 806/2014,

               —

               utvrdi nezakonitost i neprimjenjivost članaka 18. i 29. Uredbe (EU) br. 806/2014,

               —

               Jedinstvenom sanacijskom odboru naloži snošenje troškova.

      Tužbeni razlozi i glavni argumenti

   Tužbeni razlozi i glavni argumenti slični su onima navedenima u predmetima T-478/17, Mutualidad de la Abogacía y Hermandad Nacional de Arquitectos Superiores y Químicos/Jedinstveni sanacijski odbor, T-481/17, Fundación Tatiana Pérez de Guzmán el Bueno i SFL/Jedinstveni sanacijski odbor, T-482/17, Comercial Vascongada Recalde/Komisija i Jedinstveni sanacijski odbor, T-483/17, García Suárez i dr./Komisija i Jedinstveni sanacijski odbor, T-484/17, Fidesban i dr./Jedinstveni sanacijski odbor, T-497/17, Sánchez del Valle i Calatrava Real State 2015/Komisija i Jedinstveni sanacijski odbor i T-498/17, Pablo Álvarez de Linera Granda/Komisija i Jedinstveni sanacijski odbor.


title: Predmet C-500/17: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 18. kolovoza 2017. uputio Landgericht Frankfurt am Main (Njemačka) – Thomas Krauss protiv TUIfly GmbH

text:
               8.1.2018

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 5/17

         Zahtjev za prethodnu odluku koji je 18. kolovoza 2017. uputio Landgericht Frankfurt am Main (Njemačka) – Thomas Krauss protiv TUIfly GmbH
   (Predmet C-500/17)
   (2018/C 005/23)
   Jezik postupka: njemački

      Sud koji je uputio zahtjev

   Landgericht Frankfurt am Main

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelj: Thomas Krauss

      Tuženik: TUIfly GmbH
   Rješenjem od 28. rujna 2017. predsjednik Suda naložio je brisanje predmeta iz sudskog upisnika.


title: Predmet C-204/16 P: Presuda Suda (deveto vijeće) od 9. studenoga 2017. – SolarWorld AG protiv Brandoni solare SpA, Solaria Energia y Medio Ambiente, SA, Vijeća Europske unije, Europske komisije, China Chamber of Commerce for Import and Export of Machinery and Electronic Products (CCCME) (Žalba — Damping — Uredba (EU) br. 1238/2013 — Članak 3. — Uvoz kristalnih silicijskih fotonaponskih modula i ključnih elemenata (tj. ćelija) podrijetlom ili poslanih iz Kine — Konačna antidampinška pristojba — Izuzeće uvoza koje je predmet prihvaćene preuzete obveze — Odvojivost)

text:
               8.1.2018

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 5/7

         Presuda Suda (deveto vijeće) od 9. studenoga 2017. – SolarWorld AG protiv Brandoni solare SpA, Solaria Energia y Medio Ambiente, SA, Vijeća Europske unije, Europske komisije, China Chamber of Commerce for Import and Export of Machinery and Electronic Products (CCCME)
   (Predmet C-204/16 P) (1)

   ((Žalba - Damping - Uredba (EU) br. 1238/2013 - Članak 3. - Uvoz kristalnih silicijskih fotonaponskih modula i ključnih elemenata (tj. ćelija) podrijetlom ili poslanih iz Kine - Konačna antidampinška pristojba - Izuzeće uvoza koje je predmet prihvaćene preuzete obveze - Odvojivost))
   (2018/C 005/08)
   Jezik postupka: engleski

      Stranke

      Žalitelj: SolarWorld AG (zastupnici: L. Ruessmann, odvjetnik, J. Beck, Solicitor)

      Druge stranke u postupku: Brandoni solare SpA, Solaria Energia y Medio Ambiente, SA (zastupnici: L. Ruessmann, odvjetnik, i M. J. Beck, solicitor), Vijeće Europske unije (zastupnik: H. Marcos Fraile, agent, uz asistenciju N. Tuominena, Avocată), Europska komisija (zastupnici: A. Demeneix, T. Maxian Rusche i J.-F. Brakeland, agenti), China Chamber of Commerce for Import and Export of Machinery and Electronic Products (CCCME) (zastupnici: J.-F. Bellis i A. Scalini, odvjetnici, F. Di Gianni, avvocato)

      Izreka

               1.

               Žalba se odbija.

               2.

               Nalaže se društvu SolarWorld AG snošenje troškova Vijeća Europske unije.

               3.

               Europska komisija snosi vlastite troškove.

      (1)  SL C 232, 27. 6. 2016.


title: Predmet T-690/17: Tužba podnesena 5. listopada 2017. – Uluru i dr. protiv Komisije i SRB-a

text:
               8.1.2018

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 5/46

         Tužba podnesena 5. listopada 2017. – Uluru i dr. protiv Komisije i SRB-a
   (Predmet T-690/17)
   (2018/C 005/63)
   Jezik postupka: španjolski

      Stranke

      Tužitelji: Uluru, SL (Madrid, Španjolska), Juan Adolfo Álvarez Lorenzana (Santo Domingo, Dominikanska Republika) i Raquel Fortet Rodríguez (Madrid) (zastupnici: B. Cremades Roman, J. Orts Castro, J. López Useros, S. Cajal Martín, P. Marrodán Lázaro, odvjetnici)

      Tuženici: Europska komisija i Jedinstveni sanacijski odbor (SRB)

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelji od Općeg suda zahtijevaju da:

               —

               poništi Odluku SRB-a br. SRB/EES/2017/08 i Odluku Komisije (EU) 2017/1246, obje od 7. lipnja 2017. i, stoga, (a) naloži SRB-u i Europskoj komisiji da tužiteljima vrate njihova ulaganja u Banco Popular na način određen u tužbi ili (b) alternativno, naloži SRB-u i Europskoj komisiji da tužiteljima isplate naknadu štete zbog izvanugovorne odgovornosti na način određen u tužbi,

               —

               naloži SRB-u i Europskoj komisiji da tužiteljima isplate naknadu štete zbog izvanugovorne odgovornosti na način određen u tužbi,

               —

               poništi vrednovanje koje je iznio neovisni stručnjak SRB-a i, nakon što izračuna neto vrijednost imovine Banco Popular, SRB-u i Europskoj komisiji naloži da tužiteljima isplate naknadu na način određen u tužbi,

               —

               naloži SRB-u i Europskoj komisiji snošenje troškova ovog postupka,

               —

               odredi da se sve tužiteljima odobrene iznose uveća za kompenzacijske kamate od 23. svibnja 2017. (ili, podredno, od 7. lipnja 2017.) do dana izricanja presude i, usto, zatezne kamate od datume presude, osim troškova ovog postupka, koji će se uvećati samo za zatezne kamate od datume presude i

               —

               tužiteljima odredi bilo koju drugu pravno utemeljenu naknadu.

      Tužbeni razlozi i glavni argumenti

   Tužbeni razlozi i glavni argumenti slični su onima navedenima u predmetima T-478/17, Mutualidad de la Abogacía y Hermandad Nacional de Arquitectos Superiores y Químicos/Jedinstveni sanacijski odbor, T-481/17, Fundación Tatiana Pérez de Guzmán el Bueno i SFL/Jedinstveni sanacijski odbor, T-482/17, Comercial Vascongada Recalde/Komisija i Jedinstveni sanacijski odbor, T-483/17, García Suárez i dr./Komisija i Jedinstveni sanacijski odbor, T-484/17, Fidesban i dr./Jedinstveni sanacijski odbor, T-497/17, Sáchez del Valle i Calatrava Real State 2015/Komisija i Jedinstveni sanacijski odbor i T-498/17, Pablo Álvarez de Linera Granda/Komisija i Jedinstveni sanacijski odbor.


title: Predmet C-515/17 P: Žalba koju je 24. kolovoza 2017. podnio Uniwersytet Wrocławski protiv rješenja Općeg suda (osmo vijeće) od 13. lipnja 2017. u predmetu T-137/16, Uniwersytet Wrocławski protiv Izvršne agencije za istraživanje (REA)

text:
               8.1.2018

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 5/17

         Žalba koju je 24. kolovoza 2017. podnio Uniwersytet Wrocławski protiv rješenja Općeg suda (osmo vijeće) od 13. lipnja 2017. u predmetu T-137/16, Uniwersytet Wrocławski protiv Izvršne agencije za istraživanje (REA)
   (Predmet C-515/17 P)
   (2018/C 005/24)
   Jezik postupka: poljski

      Stranke

      Žalitelj: Uniwersytet Wrocławski (zastupnici: A. Krawczyk-Giehsmann i K. Szarek, odvjetnici)

      Druga stranka u postupku: Izvršna agencija za istraživanje (REA)

      Žalbeni zahtjev

   Žalitelj od Suda zahtjeva da,

               —

               ukine pobijano rješenje;

               —

               utvrdi da je tužba bila pravilo podnesena;

               —

               naloži drugoj stranci u postupku snošenje svih troškova postupka.

      Žalbeni razlozi i glavni argumenti

   Prvi žalbeni razlog odnosi se na povredu članka 19. Statuta Suda Europske unije. Ovaj se žalbeni razlog temelji na tome da je tumačenje Općeg suda prilikom primjene ove odredbe bilo pogrešno i protivno načelima proporcionalnosti i supsidijarnosti zbog toga što nije uzeo u obzir da se predmetni pravni odnos između radca prawny (pravni zastupnik sveučilišta) i sveučilišta temelji na neovisnosti i jednakosti obje strane i da zanimanje radca prawny u poljskom pravnom sustavu obilježava neovisnost i nepostojanje slijeđenja naloga trećih osoba i da se radi o zanimanju koje uživa javnu vjeru.
   Drugi žalbeni razlog odnosi se na povredu članka 119. Poslovnika Općeg suda od 23. travnja 2015. Ovaj žalbeni razlog temelji se na tvrdnji da je Opći sud pogrešno obrazložio svoju odluku, jer je u obrazloženju pobijanog rješenja iznio apstraktne navode te nije povezao izraženi stav s činjeničnim okolnostima ovoga predmeta, čime je značajno ograničio mogućnosti žalitelja za učinkovitu obranu.


title: Predmet T-697/17: Tužba podnesena 4. listopada 2017. – De Longhi Benelux protiv EUIPO-a (COOKING CHEF GOURMET)

text:
               8.1.2018

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 5/47

         Tužba podnesena 4. listopada 2017. – De Longhi Benelux protiv EUIPO-a (COOKING CHEF GOURMET)
   (Predmet T-697/17)
   (2018/C 005/64)
   Jezik postupka: engleski

      Stranke

      Tužitelj: De Longhi Benelux SA (Luxembourg, Luksemburg) (zastupnici: M. Arnott, A. Nicholls, solicitors i G. Hollingworth, barrister)

      Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO)

      Podaci o postupku pred EUIPO-om

      Predmetni sporni žig: verbalni žig Europske unije „COOKING CHEF GOURMET” – prijava za registraciju br. 15 549 637

      Pobijana odluka: odluka prvog žalbenog vijeća EUIPO-a od 24. srpnja 2017. u predmetu R 231/2017-1

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

               —

               poništi pobijanu odluku;

               —

               Uredu naloži da snosi vlastite troškove postupka pred Uredom i Općim sudom te troškove tužitelja.

      Tužbeni razlog

               —

               povreda članka 7. stavka 1. točke (b) Uredbe br. 207/2009.


title: Predmet T-229/15: Presuda Općeg suda od 16. studenoga 2017. – European Dynamics Luxembourg i dr. protiv EBA-e „Ugovori o javnoj nabavi usluga — Postupak javne nabave — Nabava ustupljenih radnika za informatičke usluge — Odbijanje ponuditeljeve ponude — Obveza obrazlaganja — Očita pogreška u ocjeni”

text:
               8.1.2018

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 5/27

         Presuda Općeg suda od 16. studenoga 2017. – European Dynamics Luxembourg i dr. protiv EBA-e
   (Predmet T-229/15) (1)

   („Ugovori o javnoj nabavi usluga - Postupak javne nabave - Nabava ustupljenih radnika za informatičke usluge - Odbijanje ponuditeljeve ponude - Obveza obrazlaganja - Očita pogreška u ocjeni”)
   (2018/C 005/36)
   Jezik postupka: grčki

      Stranke

      Tužitelji: European Dynamics Luxembourg SA (Luxembourg, Luksemburg), Evropaïki Dynamiki – Proigmena Systimata Tilepikoinonion Pliroforikis kai Tilematikis AE (Atena, Grčka) i European Dynamics Belgium SA (Bruxelles, Belgija) (zastupnici: I. Ampazis, M. Sfyri, C.-N. Dede i D. Papadopoulou, zatim M. Sfyri, C.-N. Dede i D. Papadopoulou, odvjetnici)

      Tuženik: Europsko nadzorno tijelo za bankarstvo (EBA) (zastupnici: J. Overett Somnier, J. Mifsud i S. Giordano, agenti, uz asistenciju H.-G. Kamanna i A. Dritsa, odvjetnika)

      Predmet

   S jedne strane, zahtjev koji se temelji na članku 263. UFEU-a podnesen radi poništenja odluke EBA-e od 2. ožujka 2015. kojom je odbijena ponuda tužiteljâ podnesena u ograničenom postupku javne nabave BA/2014/06/OPS/SER/RT za grupu br. 1. pod naslovom „Stavljanje na raspolaganje osoblja koje se zapošljava privremeno: osoblje koje se zapošljava privremeno u području informatike” i s druge strane, zahtjev koji se temelji na članku 268. UFEU-a podnesen radi naknade štete u visini 300 000 eura uvećano za kamate koju su tužitelji navodno pretrpjeli uslijed te odluke zbog gubitka prilike da ih se rasporedi na prvo mjesto u okviru postupka odabira ponude u pitanju.

      Izreka

               1.

               Tužba se odbija.

               2.

               European Dynamics Luxembourg SA, Evropaïki Dynamiki – Proigmena Systimata Tilepikoinonion Pliroforikis kai Tilematikis AE i European Dynamics Belgium SA nalaže se snošenje troškova.

      (1)  SL C 262 od 10. 8. 2015.


title: Predmet T-668/16 P: Presuda Općeg suda od 14. studenog 2017. – HL protiv Komisije „Žalba — Javna služba — Dužnosnici — Promaknuće — Postupak promaknuća za 2014. — Popis dužnosnika koje su za promaknuće predložili glavni direktori i načelnik službi — Izostavljanje tužiteljeva imena — Obveza obrazlaganja — Nepostojanje pogreške koja se tiče prava — Nepostojanje iskrivljavanja dokaza — Zahtjev za izuzeće suca”

text:
               8.1.2018

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 5/37

         Presuda Općeg suda od 14. studenog 2017. – HL protiv Komisije
   (Predmet T-668/16 P) (1)

   („Žalba - Javna služba - Dužnosnici - Promaknuće - Postupak promaknuća za 2014. - Popis dužnosnika koje su za promaknuće predložili glavni direktori i načelnik službi - Izostavljanje tužiteljeva imena - Obveza obrazlaganja - Nepostojanje pogreške koja se tiče prava - Nepostojanje iskrivljavanja dokaza - Zahtjev za izuzeće suca”)
   (2018/C 005/49)
   Jezik postupka: engleski

      Stranke

      Žalitelj: HL (zastupnik: R. Rata, odvjetnik)

      Druga stranka u postupku: Europska komisija (zastupnici: u početku G. Berscheid, C. Berardis-Kayser i A.-A. Gilly, zatim G. Berscheid, G. Gattinara i C. Berardis-Kayser, agenti)

      Predmet

   Žalba protiv presude Službeničkog suda Europske unije (sudac pojedinac) od 20. srpnja 2016., HL/Komisija (F-112/15, EU:F:2016:161), kojom se traži ukidanje te presude.

      Izreka

               1.

               Žalba se odbija.

               2.

               HL snosit će vlastite troškove kao i troškove Europske komisije u okviru ovog postupka.

      (1)  SL C 441, 28. 11. 2016.


title: Predmet C-205/16 P: Presuda Suda (deveto vijeće) od 9. studenoga 2017. – SolarWorld AG protiv Brandoni solare SpA, Solaria Energia y Medio Ambiente, SA, Vijeća Europske unije, Europske komisije, China Chamber of Commerce for Import and Export of Machinery and Electronic Products (CCCME) (Žalba — Subvencije — Uredba (EU) br. 1239/2013 — Članak 2. — Uvoz kristalnih silicijskih fotonaponskih modula i ključnih elemenata (tj. ćelija) podrijetlom ili poslanih iz Kine — Konačna kompenzacijska pristojba — Izuzeće uvoza koje je predmet prihvaćene preuzete obveze — Odvojivost)

text:
               8.1.2018

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 5/7

         Presuda Suda (deveto vijeće) od 9. studenoga 2017. – SolarWorld AG protiv Brandoni solare SpA, Solaria Energia y Medio Ambiente, SA, Vijeća Europske unije, Europske komisije, China Chamber of Commerce for Import and Export of Machinery and Electronic Products (CCCME)
   (Predmet C-205/16 P) (1)

   ((Žalba - Subvencije - Uredba (EU) br. 1239/2013 - Članak 2. - Uvoz kristalnih silicijskih fotonaponskih modula i ključnih elemenata (tj. ćelija) podrijetlom ili poslanih iz Kine - Konačna kompenzacijska pristojba - Izuzeće uvoza koje je predmet prihvaćene preuzete obveze - Odvojivost))
   (2018/C 005/09)
   Jezik postupka: engleski

      Stranke

      Žalitelj: SolarWorld AG (zastupnici: L. Ruessmann, odvjetnik, J. Beck, Solicitor)

      Druge stranke u postupku: Brandoni solare SpA, Solaria Energia y Medio Ambiente, SA (zastupnici: L. Ruessmann, odvjetnik, i M. J. Beck, solicitor), Vijeće Europske unije (zastupnici: H. Marcos Fraile, agent, uz asistenciju N. Tuominena, Avocată), Europska komisija (zastupnici: A. Demeneix, J.-F. Brakeland i T. Maxian Rusche, agenti), China Chamber of Commerce for Import and Export of Machinery and Electronic Products (CCCME) (zastupnici: J.-F. Bellis i A. Scalini, odvjetnici, F. Di Gianni, avvocato)

      Izreka

               1.

               Žalba se odbija.

               2.

               Nalaže se društvu SolarWorld AG snošenje troškova Vijeća Europske unije.

               3.

               Europska komisija snosi vlastite troškove.

      (1)  SL C 232, 27. 6. 2016.


title: Predmet C-556/17: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 22. rujna 2017. uputio Pécsi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság (Mađarska) – Alekszij Torubarov protiv Bevándorlási és Menekültügyi Hivatal

text:
               8.1.2018

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 5/18

         Zahtjev za prethodnu odluku koji je 22. rujna 2017. uputio Pécsi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság (Mađarska) – Alekszij Torubarov protiv Bevándorlási és Menekültügyi Hivatal
   (Predmet C-556/17)
   (2018/C 005/25)
   Jezik postupka: mađarski

      Sud koji je uputio zahtjev

   Pécsi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelj: Alekszij Torubarov

      Tuženik: Bevándorlási és Menekültügyi Hivatal

      Prethodna pitanja

   Treba li članak 46. stavak 3. Direktive 2013/32/EU (1) Europskog parlamenta i Vijeća od 26. lipnja 2013. o zajedničkim postupcima za priznavanje i oduzimanje međunarodne zaštite, u vezi s člankom 47. Povelje Europske unije o temeljnim pravima, tumačiti na način da su mađarski sudovi ovlašteni mijenjati upravne odluke tijela nadležnog u području azila kojima se uskraćuje međunarodna zaštita, kao i da su ovlašteni priznati tu zaštitu?

      (1)  SL 2013., L 180, str. 60. (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 19., svezak 12., str. 249.)


title: Predmet T-700/17: Tužba podnesena 5. listopada 2017. – Traviacar i dr. protiv SRB-a

text:
               8.1.2018

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 5/48

         Tužba podnesena 5. listopada 2017. – Traviacar i dr. protiv SRB-a
   (Predmet T-700/17)
   (2018/C 005/65)
   Jezik postupka: španjolski

      Stranke

      Tužitelji: Traviacar, S.L. (O Carballiño, Španjolska) i ostalih 96 tužitelja (zastupnik: P. Rúa Sobrino, odvjetnik)

      Tuženik: Jedinstveni sanacijski odbor (SRB)

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelji od Općeg suda zahtijevaju da:

               —

               poništi Odluku Jedinstvenog sanacijskog odbora (SRB/EES/2017/08) i vrednovanje neovisne osobe na kojem se ona temelji u skladu s člankom 20. stavkom 15. Uredbe br. 806/2014,

               —

               utvrdi nezakonitost i neprimjenjivost članaka 18. i 29. Uredbe (EU) br. 806/2014,

               —

               Jedinstvenom sanacijskom odboru naloži snošenje troškova.

      Tužbeni razlozi i glavni argumenti

   Tužbeni razlozi i glavni argumenti slični su onima navedenima u predmetima T-478/17, Mutualidad de la Abogacía y Hermandad Nacional de Arquitectos Superiores y Químicos/Jedinstveni sanacijski odbor, T-481/17, Fundación Tatiana Pérez de Guzmán el Bueno i SFL/Jedinstveni sanacijski odbor, T-482/17, Comercial Vascongada Recalde/Komisija i Jedinstveni sanacijski odbor, T-483/17, García Suárez i dr./Komisija i Jedinstveni sanacijski odbor, T-484/17, Fidesban i dr./Jedinstveni sanacijski odbor, T-497/17, Sánchez del Valle i Calatrava Real State 2015/Komisija i Jedinstveni sanacijski odbor i T-498/17, Pablo Álvarez de Linera Granda/Komisija i Jedinstveni sanacijski odbor.


title: Predmet C-217/16: Presuda Suda (treće vijeće) od 9. studenoga 2017. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Efeteio Athinon – Grčka) – Europska komisija protiv Dimos Zagoriou (Zahtjev za prethodnu odluku — Odluka Europske komisije o povratu plaćenih iznosa koja je ovršni naslov — Članak 299. UFEU-a — Izvršenje — Mjere izvršenja — Određivanje nacionalnog suda nadležnog za sporove o izvršenju — Određivanje osobe koja je odgovorna za ispunjenje novčane obveze — Uvjeti primjene nacionalnih postupovnih pravila — Postupovna autonomija država članica — Načela ekvivalentnosti i djelotvornosti)

text:
               8.1.2018

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 5/8

         Presuda Suda (treće vijeće) od 9. studenoga 2017. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Efeteio Athinon – Grčka) – Europska komisija protiv Dimos Zagoriou
   (Predmet C-217/16) (1)

   ((Zahtjev za prethodnu odluku - Odluka Europske komisije o povratu plaćenih iznosa koja je ovršni naslov - Članak 299. UFEU-a - Izvršenje - Mjere izvršenja - Određivanje nacionalnog suda nadležnog za sporove o izvršenju - Određivanje osobe koja je odgovorna za ispunjenje novčane obveze - Uvjeti primjene nacionalnih postupovnih pravila - Postupovna autonomija država članica - Načela ekvivalentnosti i djelotvornosti))
   (2018/C 005/10)
   Jezik postupka: grčki

      Sud koji je uputio zahtjev

   Efeteio Athinon

      Stranke glavnog postupka

      Žalitelj: Europska komisija

      Druga stranka u žalbenom postupku: Dimos Zagoriou

      Izreka

               1.

               Članak 299. UFEU-a treba tumačiti na način da taj članak ne određuje izbor nadležnog nacionalnog suda kad je riječ o pravnim sredstvima koja se odnose na izvršenje Komisijinih akata kojima se nameće novčana obveza, osim ako se ona nameće državama, i koji su ovršni naslov, u skladu s navedenim člankom, nego je to određivanje pitanje nacionalnog prava na temelju načela postupovne autonomije, pod uvjetom da ono ne narušava primjenu i djelotvornost prava Unije.
               Zadaća je nacionalnog suda utvrditi primjenjuju li se nacionalna postupovna pravila o pravnim sredstvima koja se odnose na izvršenje akata iz članka 299. UFEU-a nediskriminirajuće u odnosu na postupke u kojima se odlučuje o nacionalnim sporovima iste vrste i na način da povrat svota na koje se odnose ti akti nije teži od onoga u usporedivim slučajevima koji se odnose na provedbu odgovarajućih nacionalnih odredbi.

               2.

               Članak 299. UFEU-a i Uredbu Vijeća (EEZ) br. 2052/88 od 24. lipnja 1988. o zadaćama strukturnih fondova i njihovoj učinkovitosti i o koordinaciji aktivnosti među njima i njihovih aktivnosti s aktivnostima Europske investicijske banke i drugih postojećih financijskih instrumenata, Uredbu Vijeća (EEZ) br. 4253/88 od 19. prosinca 1988. o utvrđivanju odredaba za provedbu Uredbe br. 2052/88 u pogledu koordiniranja aktivnosti različitih strukturnih fondova među njima samima te s projektima Europske investicijske banke i drugih postojećih financijskih instrumenata i Uredbu Vijeća (EEZ) br. 4256/88 od 19. prosinca 1988. o utvrđivanju odredaba za provedbu Uredbe (EEZ) br. 2052/88 u vezi s Komponentom za smjernice EFSJP-a treba tumačiti na način da u okolnostima poput onih o kojima je riječ u glavnom postupku oni ne određuju osobe protiv kojih je moguće izvršiti Komisijinu odluku o povratu plaćenih iznosa koja je ovršni naslov.
               Te osobe mora odrediti nacionalno pravo uz poštovanje načela ekvivalentnosti i djelotvornosti.

      (1)  SL C 222, 20. 6. 2016.


title: Predmet C-227/16: Presuda Suda (deseto vijeće) od 9. studenoga 2017. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Gerechtshof Arnhem-Leeuwarden – Nizozemska) – Jan Theodorus Arts protiv Veevoederbedrijf Alpuro BV (Zahtjev za prethodnu odluku — Poljoprivreda — Zajednička poljoprivredna politika — Uredba (EZ) br. 73/2009 — Program jedinstvenih plaćanja — Uzgajivač teladi koji je sklopio ugovor o integraciji — Ugovorna odredba na temelju koje jedinstveno plaćanje prima integrirani proizvođač — Dopuštenost)

text:
               8.1.2018

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 5/9

         Presuda Suda (deseto vijeće) od 9. studenoga 2017. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Gerechtshof Arnhem-Leeuwarden – Nizozemska) – Jan Theodorus Arts protiv Veevoederbedrijf Alpuro BV
   (Predmet C-227/16) (1)

   ((Zahtjev za prethodnu odluku - Poljoprivreda - Zajednička poljoprivredna politika - Uredba (EZ) br. 73/2009 - Program jedinstvenih plaćanja - Uzgajivač teladi koji je sklopio ugovor o integraciji - Ugovorna odredba na temelju koje jedinstveno plaćanje prima integrirani proizvođač - Dopuštenost))
   (2018/C 005/11)
   Jezik postupka: nizozemski

      Sud koji je uputio zahtjev

   Gerechtshof Arnhem-Leeuwarden

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelj: Jan Theodorus Arts

      Tuženik: Veevoederbedrijf Alpuro BV

      Izreka

   Uredbu Vijeća (EZ) br. 73/2009 od 19. siječnja 2009. o utvrđivanju zajedničkih pravila za programe izravne potpore za poljoprivrednike u okviru zajedničke poljoprivredne politike i utvrđivanju određenih programa potpore za poljoprivrednike, o izmjeni uredaba (EZ) br. 1290/2005, (EZ) br. 247/2006, (EZ) br. 378/2007 i stavljanju izvan snage Uredbe (EZ) br. 1782/2003, treba tumačiti na način da joj se ne protivi ugovorna odredba na temelju koje iznos potpore na koju uzgajivač teladi ima pravo s naslova programa jedinstvenih plaćanja prima integrirani proizvođač ako je prijenos te potpore dio skupa recipročnih prednosti i obveza koje su dogovorile stranke ugovora.

      (1)  SL C 279, 1. 8. 2016.


title: Predmet T-706/17: Tužba podnesena 11. listopada 2017. – UP protiv Komisije

text:
               8.1.2018

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 5/49

         Tužba podnesena 11. listopada 2017. – UP protiv Komisije
   (Predmet T-706/17)
   (2018/C 005/67)
   Jezik postupka: francuski

      Stranke

      Tužitelj: UP (zastupnik: M. Casado García-Hirschfeld, odvjetnik)

      Tuženik: Europska komisija

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

               —

               utvrdi da je tužba dopuštena i osnovana;

         i prema tome:

               —

               poništi odluku od 26. travnja kojom se DG HR protivio tužiteljevom zahtjevu za odobrenje rada u nepunom radnom vremenu zbog zdravstvenih razloga;

               —

               poništi, u dijelu u kojemu je to potrebno, odluku od 12. srpnja 2017. o odbijanju žalbe;

               —

               naloži naknadu imovinske i neimovinske štete koju je tužitelj pretrpio, a koja proizlazi iz tih odluka, procijenjenu, uz mogućnost ponovne procjene, na iznos od 8 800 eura;

               —

               naloži tuženiku snošenje svih troškova.

      Tužbeni razlozi i glavni argumenti

   U prilog osnovanosti tužbe tužitelj ističe samo jedan tužbeni razlog koji je podijeljen na dva dijela:
   Prvi dio temelji se na povredi načela jednakog postupanja, nediskriminacije i prava na saslušanje jer je tijelo za imenovanje (u daljnjem tekstu: TI) temeljilo odluku na propisima koji se odnose na slučajeve koji se razlikuju od tužiteljeva slučaja, a da ga pritom nije saslušalo ili mu dozvolilo da istakne svoja očitovanja koja su mogla utjecati na sadržaj predložene odluke te je time povrijedilo njegova prava obrane.
   Drugi dio temelji se na tome da je TI povrijedio načelo dobre uprave, dužnost brižnog postupanja i na tome da je počinio očitu pogrešku u ocjeni činjenica jer je naknadu za nesposobnost za rad mogao razmotriti s obzirom na opća pravila o naknadi zajedničkih pravila. Tužitelj smatra da niti jedna statutarna odredba ne sprječava to da se navedene novčane naknade mogu kumulirati s dohotkom koji prima na temelju plaćenog zaposlenja jer njegovo zdravstveno stanje i stupanj invalidnosti ne ispunjavaju medicinske kriterije invalidnosti propisane Pravilnikom o osoblju.


title: Predmet C-561/17 P: Žalba koju je 22. rujna 2017. podnijela Republika Poljska protiv rješenja Općeg suda (osmo vijeće) od 13. lipnja 2017. u predmetu T-137/16, Uniwersytet Wrocławski protiv Izvršne agencije za istraživanje (REA)

text:
               8.1.2018

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 5/18

         Žalba koju je 22. rujna 2017. podnijela Republika Poljska protiv rješenja Općeg suda (osmo vijeće) od 13. lipnja 2017. u predmetu T-137/16, Uniwersytet Wrocławski protiv Izvršne agencije za istraživanje (REA)
   (Predmet C-561/17 P)
   (2018/C 005/26)
   Jezik postupka: poljski

      Stranke

      Žalitelj: Republika Poljska (zastupnik: B. Majczyna)

      Druge stranke u postupku: Uniwersytet Wrocławski, Izvršna agencija za istraživanje (REA)

      Žalbeni zahtjev

   Žalitelj od Suda zahtjeva da,

               —

               u cijelosti ukine rješenje Općeg suda Europske unije (osmo vijeće) od 13. lipnja 2017. u predmetu Uniwersytet Wrocławski/Izvršna agencija za istraživanje (REA), T-137/16;

               —

               vrati predmet Općem sudu na ponovno odlučivanje;

               —

               naloži svakoj stranci snošenje vlastitih troškova;

               —

               o predmetu odluči u velikom vijeću sukladno članku 16. stavku 3. Statuta.

      Žalbeni razlozi i glavni argumenti

   Kao prvo, Republika Poljska tvrdi da je pobijanim rješenjem povrijeđen članak 19. stavci 3. i 4. Statuta zbog njihovog pogrešnog tumačenja. Pobijano rješenje se temelji na sudskoj praksi sudova Europske unije na temelju koje je neovisnost odvjetnika, predviđena člankom 19. Statuta, strogo vezana uz nepostojanje radnog odnosa između odvjetnika i njegovog nalogodavca. Prema mišljenju Republike Poljske ta je sudska praksa u osnovi pogrešna i potrebno ju je izmijeniti.
   Osim toga pobijano rješenje, iako se temelji na dosadašnjoj sudskoj praksi sudova Europske unije, prekoračuje granice određene tom sudskom praksom. Zahtjev neovisnosti odvjetništva naime, nije povezan samo s nepostojanjem radnog odnosa, nego i sa nepostojanjem građanskopravnog odnosa i nepostojanjem opasnosti da bi profesionalno okruženje moglo imati utjecaja na zastupnikova pravna stajališta.
   Posljedica ovakvog tumačenja je znatno ograničenje prava na obranu pred sudovima Unije. Radi se o ograničenju koje se temelji na vrlo nejasnim kriterijima koji podliježu diskrecijskoj ocjeni, koje nema izričit temelj u odredbama prava Unije i ne služi nikakvom razumljivom cilju.
   Kao drugo, Republika Poljska ističe da je pobijanim rješenjem povrijeđeno načelo pravne sigurnosti. Pobijanim rješenjem uvodi se nova i neodređena pretpostavka neovisnosti zastupnika, prema kojoj ne smije postojati opasnost od utjecaja profesionalnog okruženja, a pritom se ne daje nikakvu uputu o načinu njezine ocjene. Posljedično stranka ne može utvrditi ispunjava li zastupnik kojeg je odabrala uvjet neovisnosti i da li će se njena tužba smatrati dopuštenom.
   Kao treće, Republika Poljska ističe da u pobijanom rješenju nisu dostatno obrazloženi razlozi pomoću kojih bi se moglo shvatiti zašto je Opći sud smatrao da zastupnik ne ispunjava zahtjev neovisnosti te zbog čega je odbacio tužbu koju je on potpisao.
   Opći sud osobito nije objasnio zašto je odnos kakav je bio između zastupnika i Uniwersytet Wrocławski unatoč nepostojanju podređenosti izjednačio s radnim odnosom. Usto, Opći sud nije objasnio zbog kojih razloga je uopće uzeo u obzir druge okolnosti osim onih koje se odnose na pružanje usluge pravne pomoći od strane zastupnika. Opći sud također nije objasnio kako u slučaju građanskopravnog ugovora treba shvaćati pojam profesionalnog okruženja i koju vrstu utjecaja ono ima na zastupnika. Osim toga, iz pobijanog rješenja ne proizlazi koja je vrsta opasnosti povezana s tom vrstom ugovora i na što se odnosi ograničenje neovisnosti, zbog kojega je bilo potrebno isključiti zastupnika.


title: Predmet T-245/15: Presuda Općeg suda od 8. studenoga 2017. – Klymenko protiv Vijeća „Zajednička vanjska i sigurnosna politika — Mjere ograničavanja poduzete s obzirom na stanje u Ukrajini — Zamrzavanje financijskih sredstava — Popis osoba, subjekata i tijela na koje se primjenjuje zamrzavanje financijskih sredstava i gospodarskih izvora — Zadržavanje tužiteljeva imena na popisu — Obveza obrazlaganja — Pravna osnova — Očita pogreška u ocjeni — Prava obrane — Pravo vlasništva — Pravo na ugled — Proporcionalnost — Zaštita temeljnih prava istovjetna onoj koja se jamči na razini Unije — Prigovor nezakonitosti”

text:
               8.1.2018

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 5/28

         Presuda Općeg suda od 8. studenoga 2017. – Klymenko protiv Vijeća
   (Predmet T-245/15) (1)

   („Zajednička vanjska i sigurnosna politika - Mjere ograničavanja poduzete s obzirom na stanje u Ukrajini - Zamrzavanje financijskih sredstava - Popis osoba, subjekata i tijela na koje se primjenjuje zamrzavanje financijskih sredstava i gospodarskih izvora - Zadržavanje tužiteljeva imena na popisu - Obveza obrazlaganja - Pravna osnova - Očita pogreška u ocjeni - Prava obrane - Pravo vlasništva - Pravo na ugled - Proporcionalnost - Zaštita temeljnih prava istovjetna onoj koja se jamči na razini Unije - Prigovor nezakonitosti”)
   (2018/C 005/37)
   Jezik postupka: engleski

      Stranke

      Tužitelj: Oleksandr Viktorovych Klymenko (Moskva, Rusija) (zastupnici: u početku B. Kennelly, QC, J. Pobjoy, barrister, i R. Gherson, solicitor, a zatim B. Kennelly, J. Pobjoy, R. Gherson i T. Garner, solicitor, te naposljetku M. Phelippeau, odvjetnik)

      Tuženik: Vijeće Europske unije (zastupnici: A. Vitro i J.-P. Hix, agenti)

      Predmet

   Zahtjev na temelju članka 263. UFEU-a radi poništenja, kao prvo, Odluke Vijeća (ZVSP) 2015/364 od 5. ožujka 2015. o izmjeni Odluke 2014/119/ZVSP o mjerama ograničavanja usmjerenima protiv određenih osoba, subjekata i tijela s obzirom na stanje u Ukrajini (SL 2015., L 62, str. 25.) i Provedbene uredbe Vijeća (EU) 2015/357 od 5. ožujka 2015. o provedbi Uredbe (EU) br. 208/2014 o mjerama ograničavanja usmjerenima protiv određenih osoba, subjekata i tijela s obzirom na stanje u Ukrajini (SL 2015., L 62, str. 1.), kao drugo, Odluke Vijeća (ZVSP) 2016/318 od 4. ožujka 2016. o izmjeni Odluke 2014/119/ZVSP o mjerama ograničavanja usmjerenima protiv određenih osoba, subjekata i tijela s obzirom na stanje u Ukrajini (SL 2016., L 60, str. 76.) i Provedbene uredbe Vijeća (EU) 2016/311 od 4. ožujka 2016. o provedbi Uredbe (EU) br. 208/2014 o mjerama ograničavanja usmjerenima protiv određenih osoba, subjekata i tijela s obzirom na stanje u Ukrajini (SL 2016., L 60, str. 1.) te, kao treće, Odluke Vijeća (ZVSP) 2017/381 od 3. ožujka 2017. o izmjeni Odluke 2014/119/ZVSP o mjerama ograničavanja usmjerenima protiv određenih osoba, subjekata i tijela s obzirom na stanje u Ukrajini (SL 2017., L 58, str. 34.) i Provedbene uredbe Vijeća (EU) 2017/374 od 3. ožujka 2017. o provedbi Uredbe (EU) br. 208/2014 o mjerama ograničavanja usmjerenima protiv određenih osoba, subjekata i tijela s obzirom na stanje u Ukrajini (SL 2017., L 58, str. 1.) u dijelu u kojem je tužiteljevo ime zadržano na popisu osoba, subjekata i tijela na koje se primjenjuju te mjere ograničavanja.

      Izreka

               1.

               Tužba se odbija.

               2.

               Oleksandru Viktorovychu Klymenku nalaže se snošenje troškova.

      (1)  SL C 302, 14. 9. 2015.


title: Predmet T-722/16: Presuda Općeg suda od 16. studenoga 2017. – Mapei protiv EUIPO-a – Steenfabrieken Vandersanden (zerø) („Žig Europske unije — Postupak povodom prigovora — Prijava figurativnog žiga Europske unije zerø — Raniji verbalni žig Europske unije ZERO — Relativni razlog za odbijanje — Opasnost od dovođenja u zabludu — Članak 8. stavak 1. točka (b) Uredbe (EZ) br. 207/2009 (koji je postao članak 8. stavak 1. točka (b) Uredbe (EU) 2017/1001)”)

text:
               8.1.2018

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 5/38

         Presuda Općeg suda od 16. studenoga 2017. – Mapei protiv EUIPO-a – Steenfabrieken Vandersanden (zerø)
   (Predmet T-722/16) (1)

   ((„Žig Europske unije - Postupak povodom prigovora - Prijava figurativnog žiga Europske unije zerø - Raniji verbalni žig Europske unije ZERO - Relativni razlog za odbijanje - Opasnost od dovođenja u zabludu - Članak 8. stavak 1. točka (b) Uredbe (EZ) br. 207/2009 (koji je postao članak 8. stavak 1. točka (b) Uredbe (EU) 2017/1001)”))
   (2018/C 005/51)
   Jezik postupka: francuski

      Stranke

      Tužitelj: Mapei SpA (Milano, Italija) (zastupnici: F. Caricato, zatim M. Fazzini, odvjetnici)

      Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (zastupnik: A. Folliard-Monguiral, agent)

      Druga stranka u postupku pred žalbenim vijećem EUIPO-a: Steenfabrieken Vandersanden NV (Bilzen, Belgija) (zastupnici: J. Muyldermans i P. Maeyaert, odvjetnici)

      Predmet

   Tužba protiv odluke prvog žalbenog vijeća EUIPO-a od 21. srpnja 2016. (predmet R 2371/2015-1) koja se odnosi na postupak povodom prigovora između društava Steenfabrieken Vandersanden i Mapei.

      Izreka

               1.

               Tužba se odbija.

               2.

               Mapei SpA se nalaže snošenje troškova.

      (1)  SL C 462, 12. 12. 2016.


title: Predmet C-298/16: Presuda Suda (treće vijeće) od 9. studenoga 2017. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputila Curtea de Apel Cluj – Rumunjska) – Teodor Ispas, Anduţa Ispas protiv Direcţia Generală a Finanţelor Publice Cluj (Zahtjev za prethodnu odluku — Opća načela prava Unije — Pravo na dobru upravu i prava obrane — Nacionalni porezni propis koji predviđa pravo na saslušanje i pravo na obaviještenost tijekom upravnog poreznog postupka — Odluka o oporezivanju porezom na dodatnu vrijednost koju su donijela nacionalna porezna tijela a da poreznom obvezniku nisu dala pristup informacijama i dokumentima koji su bili temelj za navedenu odluku)

text:
               8.1.2018

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 5/10

         Presuda Suda (treće vijeće) od 9. studenoga 2017. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputila Curtea de Apel Cluj – Rumunjska) – Teodor Ispas, Anduţa Ispas protiv Direcţia Generală a Finanţelor Publice Cluj
   (Predmet C-298/16) (1)

   ((Zahtjev za prethodnu odluku - Opća načela prava Unije - Pravo na dobru upravu i prava obrane - Nacionalni porezni propis koji predviđa pravo na saslušanje i pravo na obaviještenost tijekom upravnog poreznog postupka - Odluka o oporezivanju porezom na dodatnu vrijednost koju su donijela nacionalna porezna tijela a da poreznom obvezniku nisu dala pristup informacijama i dokumentima koji su bili temelj za navedenu odluku))
   (2018/C 005/12)
   Jezik postupka: rumunjski

      Sud koji je uputio zahtjev

   Curtea de Apel Cluj

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelj: Teodor Ispas, Anduţa Ispas

      Tuženik: Direcţia Generală a Finanţelor Publice Cluj

      Izreka

   Opće načelo prava Unije poštovanja pravâ obrane treba tumačiti na način da u upravnim postupcima nadzora i utvrđivanja osnovice poreza na dodanu vrijednost pojedinac mora imati mogućnost da mu se na njegov zahtjev dostave informacije i dokumenti koji se nalaze u upravnom spisu i koje je javno tijelo uzelo u obzir u svrhu donošenja svoje odluke, osim ako ciljevi u općem interesu opravdavaju ograničavanje pristupa navedenim informacijama i dokumentima.

      (1)  SL C 314, 29. 8. 2016.


title: Predmet C-584/17 P: Žalba koju je 4. listopada 2017. ADR Center SpA podnio protiv presude Općeg suda (prvo prošireno vijeće) od 20. srpnja 2017. u predmetu T-644/14, ADR Center SpA protiv Europske komisije

text:
               8.1.2018

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 5/20

         Žalba koju je 4. listopada 2017. ADR Center SpA podnio protiv presude Općeg suda (prvo prošireno vijeće) od 20. srpnja 2017. u predmetu T-644/14, ADR Center SpA protiv Europske komisije
   (Predmet C-584/17 P)
   (2018/C 005/27)
   Jezik postupka: engleski

      Stranke

      Žalitelj: ADR Center SpA (zastupnici: A. Guillerme i T. Bontinck, odvjetnici)

      Druga stranka u postupku: Europska komisija

      Zahtjevi

   Žalitelj od Općeg suda zahtijeva da:

               —

               ukine presudu Općeg suda od 20. srpnja 2017., ADR/ Komisija (T-644/14);

               —

               poništi Odluku Komisije C (2014) 4485 final od 27. lipnja 2014. o povratu dijela financijskog doprinosa koji je isplaćen tuženiku;

               —

               donese konačnu odluku o sporu i prihvati zahtjev koji je tuženik podnio u prvom stupnju;

               —

               naloži Komisiji snošenje troškova ovog postupka, uključujući troškove tuženika pred ovim i Općim sudom.

      Žalbeni razlozi i glavni argumenti

               1)

               Opći sud je počinio pogrešku koja se tiče prava pri tumačenju načela Unije koje uređuje financijsku potporu Europske unije, u skladu s kojim Unija smije subvencionirati samo stvarno nastale troškove.
               Žalitelj smatra da je Opći sud primijenio osobito strogo tumačenje tog načela koje nije u skladu s ranijom sudskom praksom Suda i voljom europskog zakonodavca.

               2)

               Opći sud je počinio pogrešku koja se tiče prava pri tumačenju članka 299. UFEU-a, članka 79. Financijske uredbe Unije (1), članka 47. Povelje Europske unije o temeljnim pravima i sudske prakse Suda Europske unije.
               Žalitelj smatra da je Opći sud pogrešno protumačio članak 299. UFEU-a i članak 79. stavak 2. Financijske uredbe na način da oni Komisiji daju ovlast izdavanja izvršnog naloga za povrat u predmetima koji se tiču ugovora. Osim toga, pobijana presuda nije u skladu sa sudskom praksom Suda u predmetu Lito Maieftiko Gynaikologiko kai Cheirourgiko Kentro AE/Komisija. Konačno, djelotvornost tužbe koja se temelji na članku 272. UFEU-a drastično je smanjena za korisnika subvencije s obzirom na to da Europska komisija može odlučiti poduzeti mjere za prisilni povrat prije nego što nadležni sud donese konačnu odluku.

      (1)  Uredba (EU, Euratom) br. 966/2012 Europskog parlamenta i Vijeća od 25. listopada 2012. o financijskim pravilima koja se primjenjuju na opći proračun Unije i o stavljanju izvan snage Uredbe Vijeća (EZ, Euratom) br. 1605/2002 (SL 2012., L 298, str. 1.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 1, svezak 7, str. 248.)


title: Predmet T-246/15: Presuda Općeg suda od 8. studenoga 2017. – Ivanyushchenko protiv Vijeća „Zajednička vanjska i sigurnosna politika — Mjere ograničavanja poduzete s obzirom na stanje u Ukrajini — Zamrzavanje financijskih sredstava — Popis osoba, subjekata i tijela na koje se primjenjuje zamrzavanje financijskih sredstava i gospodarskih izvora — Zadržavanje tužiteljeva imena na popisu — Očita pogreška u ocjeni”

text:
               8.1.2018

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 5/29

         Presuda Općeg suda od 8. studenoga 2017. – Ivanyushchenko protiv Vijeća
   (Predmet T-246/15) (1)

   („Zajednička vanjska i sigurnosna politika - Mjere ograničavanja poduzete s obzirom na stanje u Ukrajini - Zamrzavanje financijskih sredstava - Popis osoba, subjekata i tijela na koje se primjenjuje zamrzavanje financijskih sredstava i gospodarskih izvora - Zadržavanje tužiteljeva imena na popisu - Očita pogreška u ocjeni”)
   (2018/C 005/38)
   Jezik postupka: engleski

      Stranke

      Tužitelj: Yuriy Volodymyrovych Ivanyushchenko (Yenakievo, Ukrajina) (zastupnici: B. Kennelly, QC, J. Pobjoy, barrister, R. Gherson i T. Garner, solicitors)

      Tuženik: Vijeće Europske unije (zastupnici: J.-P. Hix i N. Rouam, a zatim J.-P. Hix i P. Mahnič Bruni, agenti)

      Predmet

   Zahtjev na temelju članka 263. UFEU-a radi poništenja, s jedne strane, Odluke Vijeća (ZVSP) 2015/364 od 5. ožujka 2015. o izmjeni Odluke 2014/119/ZVSP o mjerama ograničavanja usmjerenima protiv određenih osoba, subjekata i tijela s obzirom na stanje u Ukrajini (SL 2015., L 62, str. 25.) i Provedbene uredbe Vijeća (EU) 2015/357 od 5. ožujka 2015. o provedbi Uredbe (EU) br. 208/2014 o mjerama ograničavanja usmjerenima protiv određenih osoba, subjekata i tijela s obzirom na stanje u Ukrajini (SL 2015., L 62, str. 1.) i, s druge strane, Odluke Vijeća (ZVSP) 2016/318 od 4. ožujka 2016. o izmjeni Odluke 2014/119/ZVSP o mjerama ograničavanja usmjerenima protiv određenih osoba, subjekata i tijela s obzirom na stanje u Ukrajini (SL 2016., L 60, str. 76.) i Provedbene uredbe Vijeća (EU) 2016/311 od 4. ožujka 2016. o provedbi Uredbe (EU) br. 208/2014 o mjerama ograničavanja usmjerenima protiv određenih osoba, subjekata i tijela s obzirom na stanje u Ukrajini (SL 2016., L 60, str. 1.) u dijelu u kojem je tužiteljevo ime zadržano na popisu osoba, subjekata i tijela na koje se primjenjuju te mjere ograničavanja.

      Izreka

               1.

               Poništavaju se Odluka Vijeća (ZVSP) 2015/364 od 5. ožujka 2015. o izmjeni Odluke 2014/119/ZVSP o mjerama ograničavanja usmjerenima protiv određenih osoba, subjekata i tijela s obzirom na stanje u Ukrajini i Provedbena uredba Vijeća (EU) 2015/357 od 5. ožujka 2015. o provedbi Uredbe (EU) br. 208/2014 o mjerama ograničavanja usmjerenima protiv određenih osoba, subjekata i tijela s obzirom na stanje u Ukrajini u dijelu u kojem se ti akti odnose na tužitelja.

               2.

               Poništavaju se Odluka Vijeća (ZVSP) 2016/318 od 4. ožujka 2016. o izmjeni Odluke 2014/119/ZVSP o mjerama ograničavanja usmjerenima protiv određenih osoba, subjekata i tijela s obzirom na stanje u Ukrajini i Provedbena uredba Vijeća (EU) 2016/311 od 4. ožujka 2016. o provedbi Uredbe (EU) br. 208/2014 o mjerama ograničavanja usmjerenima protiv određenih osoba, subjekata i tijela s obzirom na stanje u Ukrajini u dijelu u kojem se ti akti odnose na tužitelja.

               3.

               Vijeću Europske unije nalaže se snošenje troškova.

      (1)  SL C 236, 20. 7. 2015.


title: Predmet C-586/17: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 6. listopada 2017. uputio Raad van State (Nizozemska) – Staatssecretaris van Veiligheid en Justitie, I. protiv D.

text:
               8.1.2018

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 5/21

         Zahtjev za prethodnu odluku koji je 6. listopada 2017. uputio Raad van State (Nizozemska) – Staatssecretaris van Veiligheid en Justitie, I. protiv D.
   (Predmet C-586/17)
   (2018/C 005/28)
   Jezik postupka: nizozemski

      Sud koji je uputio zahtjev

   Raad van State

      Stranke glavnog postupka

      Žalitelji: Staatssecretaris van Veiligheid en Justitie, I.

      Druga stranka u postupku: D.

      Prethodna pitanja

               1.

                           a)

                           Protivi li se članku 46. stavku 3. Direktive 2013/32/EU Europskog parlamenta i Vijeća od 26. lipnja 2013. o zajedničkim postupcima za priznavanje i oduzimanje međunarodne zaštite (preinačena) (1), u vezi s člankom 47. Povelje Europske unije o temeljnim pravima, sustav prema kojem prvostupanjski upravni sud za azil prilikom ocjene tužbe načelno ne smije uzeti u obzir razlog za azil koji je stranac pred njim istaknuo prvi put u tužbenom postupku?

                           b)

                           Čini li pritom razliku je li stvarno istaknut novi razlog za azil, tj. razlog za zahtijevanje međunarodne zaštite koji se temelji na činjenicama i okolnostima koje su nastale nakon odluke tijela za azil o zahtjevu za međunarodnu zaštitu, ili prešućeni razlog za azil, tj. razlog za zahtijevanje međunarodne zaštite koji se temelji na činjenicama i okolnostima koje su nastale prije odluke tijela za azil o zahtjevu za međunarodnu zaštitu i koje stranac pogrešno nije otkrio već u upravnom postupku iako su mu bile poznate?

                           c)

                           Čini li pritom razliku je li razlog za azil pred prvostupanjskim upravnim sudom za azil istaknut u okviru tužbe protiv odluke tijela za azil o prvom zahtjevu za međunarodnu zaštitu ili o naknadnom zahtjevu?

               2.

               U slučaju potvrdnog odgovora na pitanje 1.a): protivi li se u tom slučaju pravu Unije to da prvostupanjski upravni sud za azil radi razmatranja razloga za azil koji je prvi put pred njim istaknut u tužbenom postupku uputi na novi postupak pred tijelom za azil, kako bi se osiguralo uredno odvijanje sudskog postupka ili spriječilo nerazumno odugovlačenje tog postupka?

      (1)  SL 2013., L 180, str. 60. (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 19., svezak 12., str. 249.)


title: Predmet T-263/15: Presuda Općeg suda od 17. studenoga 2017. – Gmina Miasto Gdynia i Port Lotniczy Gdynia Kosakowo protiv Komisije („Državne potpore — Infrastruktura zračne luke — Javno financiranje koje su općine Gdynia i Kosakowo dodijelile u korist zračne luke Gdynia-Kosakowo — Odluka kojom se potpora proglašava nespojivom s unutarnjim tržištem i nalaže njezin povrat — Povlačenje odluke — Nepostojanje ponovnog pokretanja formalnog istražnog postupka — Izmjena pravnog sustava — Postupovna prava zainteresiranih osoba — Bitna povreda postupka”)

text:
               8.1.2018

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 5/30

         Presuda Općeg suda od 17. studenoga 2017. – Gmina Miasto Gdynia i Port Lotniczy Gdynia Kosakowo protiv Komisije
   (Predmet T-263/15) (1)

   ((„Državne potpore - Infrastruktura zračne luke - Javno financiranje koje su općine Gdynia i Kosakowo dodijelile u korist zračne luke Gdynia-Kosakowo - Odluka kojom se potpora proglašava nespojivom s unutarnjim tržištem i nalaže njezin povrat - Povlačenje odluke - Nepostojanje ponovnog pokretanja formalnog istražnog postupka - Izmjena pravnog sustava - Postupovna prava zainteresiranih osoba - Bitna povreda postupka”))
   (2018/C 005/39)
   Jezik postupka: poljski

      Stranke

      Tužitelj: Gmina Miasto Gdynia (Gdynia, Poljska) (zastupnici: T. Koncewicz, K. Gruszecka-Spychała i M. Le Berre, odvjetnici) i Port Lotniczy Gdynia Kosakowo sp. z o.o. (Gdynia) (zastupnik: P. K. Rosiak, odvjetnik)

      Tuženik: Europska komisija (zastupnici: K. Herrmann i S. Noë, agenti)

      Intervenijent u potporu tužitelju: Republika Poljska (zastupnici: B. Majczyna, M. Rzotkiewicz i E. Gromnicka, agenti)

      Predmet

   Zahtjev na temelju članka 263. UFEU-a za poništenje članaka 2. do 5. Odluke Komisije (EU) 2015/1586 od 26. veljače 2015. o mjeri SA.35388 (13/C) (ex 13/NN i ex 12/N) – Poljska – Osnivanje trgovačkog društva Gdynia-Kosakowo Airport (SL 2015., L 250, str. 165.).

      Izreka

               1.

               Poništavaju se članci 2. do 5. Odluke Komisije (EU) 2015/1586 od 26. veljače 2015. o mjeri SA.35388 (13/C) (ex 13/NN i ex 12/N) – Poljska – Osnivanje trgovačkog društva Gdynia-Kosakowo Airport.

               2.

               Europska komisija, osim vlastitih, snosit će i troškove Gmine Miasto Gdynia i društva Port Lotniczy Gdynia Kosakowo sp. z o.o.

               3.

               Republika Poljska snosit će vlastite troškove.

      (1)  SL C 254, 3. 8. 2015.


title: Predmet C-306/16: Presuda Suda (drugo vijeće) od 9. studenoga 2017. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Tribunal da Relação do Porto – Portugal) – António Fernando Maio Marques da Rosa protiv Varzim Sol – Turismo, Jogo e Animação, SA (Zahtjev za prethodnu odluku — Zaštita sigurnosti i zdravlja radnika — Direktiva 2003/88/EZ — Članak 5. — Tjedni odmor — Nacionalni propis kojim se predviđa barem jedan dan odmora u razdoblju od sedam dana — Razdoblja od više od šest uzastopnih radnih dana)

text:
               8.1.2018

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 5/10

         Presuda Suda (drugo vijeće) od 9. studenoga 2017. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Tribunal da Relação do Porto – Portugal) – António Fernando Maio Marques da Rosa protiv Varzim Sol – Turismo, Jogo e Animação, SA
   (Predmet C-306/16) (1)

   ((Zahtjev za prethodnu odluku - Zaštita sigurnosti i zdravlja radnika - Direktiva 2003/88/EZ - Članak 5. - Tjedni odmor - Nacionalni propis kojim se predviđa barem jedan dan odmora u razdoblju od sedam dana - Razdoblja od više od šest uzastopnih radnih dana))
   (2018/C 005/13)
   Jezik postupka: portugalski

      Sud koji je uputio zahtjev

   Tribunal da Relação do Porto

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelj: António Fernando Maio Marques da Rosa

      Tuženik: Varzim Sol – Turismo, Jogo e Animação, SA

      Izreka

   Članak 5. Direktive Vijeća 93/104/EZ od 23. studenoga 1993. o određenim vidovima organizacije radnog vremena, kako je izmijenjena Direktivom 2000/34/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 22. lipnja 2000., kao i članak 5. prvi stavak Direktive 2003/88/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 4. studenoga 2003. o određenim vidovima organizacije radnog vremena treba tumačiti na način da ne zahtijevaju da se najkraće neprekinuto razdoblje tjednog odmora od dvadeset i četiri sata na koje radnik ima pravo treba dodijeliti najkasnije prvog dana nakon šestodnevnog uzastopnog razdoblja rada, već da određuju da se ono treba dodijeliti unutar svakog razdoblja od sedam dana.

      (1)  SL C 326, 5. 9. 2016.


title: Predmet T-668/15: Presuda Općeg suda od 10. studenoga 2017. – Jema Energy protiv Zajedničkog poduzeća fuzija za energiju „Ugovori o javnoj nabavi robe — Postupak javne nabave — Nabava sustava pretvorbe napajanja ubrzane mreže — Odbijanje ponuditeljeve ponude — Transparentnost — Pravna sigurnost — Jednako postupanje — Proporcionalnost”

text:
               8.1.2018

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 5/31

         Presuda Općeg suda od 10. studenoga 2017. – Jema Energy protiv Zajedničkog poduzeća fuzija za energiju
   (Predmet T-668/15) (1)

   („Ugovori o javnoj nabavi robe - Postupak javne nabave - Nabava sustava pretvorbe napajanja ubrzane mreže - Odbijanje ponuditeljeve ponude - Transparentnost - Pravna sigurnost - Jednako postupanje - Proporcionalnost”)
   (2018/C 005/40)
   Jezik postupka: španjolski

      Stranke

      Tužitelj: Jema Energy, SA (Lasarte-Oria, Španjolska) (zastupnik: N. Rey Rey, odvjetnik)

      Tuženik: Europsko zajedničko poduzeće za ITER i razvoj energije fuzije (zastupnici: R. Hanak, G. Poszler i S. Bernal Blanco, agenti, uz asistenciju P. Wytincka i B. Hoorelbeka, odvjetnika)

      Predmet

   Zahtjev na temelju članka 263. UFEU-a kojim se osobito traži poništenje odluke Europskog zajedničkog poduzeća za ITER i razvoj energije fuzije od 21. rujna 2015., donesene u okviru postupka javne nabave F4E-OPE-278, kojom se odbija ponuda tužitelja za grupu 1. koja se odnosi na sustav pretvorbe napajanja ubrzane mreže (AGPS-CS).

      Izreka

               1.

               Tužba se odbija.

               2.

               Društvu Jema Energy, SA nalaže se snošenje troškova.

      (1)  SL C 27, 25. 1. 2016.


title: Predmet T-739/17: Tužba podnesena 7. studenoga 2017. – Euracoal i dr. protiv Komisije

text:
               8.1.2018

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 5/50

         Tužba podnesena 7. studenoga 2017. – Euracoal i dr. protiv Komisije
   (Predmet T-739/17)
   (2018/C 005/68)
   Jezik postupka: njemački

      Stranke

      Tužitelji: Association européenne du charbon et du lignite (Euracoal) (Woluwe-Saint-Pierre, Belgija), Deutscher Braunkohlen-Industrie – Verein e.V. (Köln, Njemačka), Lausitz Energie Kraftwerke AG (Cottbus, Njemačka), Mitteldeutsche Braunkohlengesellschaft mbH (Zeitz, Njemačka), eins energie in sachsen GmbH & Co. KG (Chemnitz, Njemačka) (zastupnici: W. Spieth i N. Hellermann, odvjetnici)

      Tuženik: Europska komisija

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelji od Općeg suda zahtijevaju da:

               —

               poništi Provedbenu Odluku Komisije (EU) 2017/1442 od 31. srpnja 2017. o utvrđivanju zaključaka o najboljim raspoloživim tehnikama (NRT-i) za velike uređaje za loženje u skladu s Direktivom 2010/75/EU Europskog parlamenta i Vijeća (1) (SL 2017., L 212, str. 1.), u dijelu u kojem se prihvaćaju i utvrđuju razine emisija povezane s NRT-ima za emisije NOx (članak 1., Prilog odjeljak 2.1.3. tablica 3.) i emisije žive (članak 1., Prilog odjeljak 2.1.6. tablica 7.), koje nastaju iz izgaranja ugljena i/ili lignita,

               —

               podredno, u cijelosti poništi Provedbenu Odluku (EU) 2017/1442, i

               —

               naloži Europskoj komisiji snošenje troškova postupka.

      Tužbeni razlozi i glavni argumenti

   U prilog osnovanosti tužbe tužitelji ističu tri tužbena razloga.

               1.

               Prvi tužbeni razlog: bitna povreda postupka, povreda višeg pravnog pravila i granica ovlasti u vezi s glasanjem u odboru iz članka 75.
               Komisija je nepravovremenim unošenjem izmjena u nacrt odluke i trenutačnom provedbom glasanja, zanemarila obvezujuće rokove iz članka 3. stavka 3. Uredbe (EU) br. 182/2011 (2) i time povrijedila obvezu koju ima na temelju članka 3. stavka 4. Uredbe (EU) br. 182/2011 da objektivno u odboru postigne najveću moguću potporu. Usto, Komisija je onemogućila predstavnike država članica da zauzmu odgovarajuće stajalište o izmijenjenom nacrtu odluke te je time povrijedila članak 291. stavak 3. UFEU-a prema kojemu se mora osigurati učinkovit nadzor država članica nad Komisijom. Komisija je time iz očito taktičkih razloga zlouporabila i pogrešno izvršavala svoj položaj predsjedavajućeg u odboru.

               2.

               Drugi tužbeni razlog: bitna povreda postupka, povreda višeg pravnog pravila i granica ovlasti zbog pogrešaka u postupku izrade propisa u okviru tzv. seviljskog postupka
               U skladu s odredbama Direktive 2010/75/EU i Provedbene Odluke Komisije 2012/119/EU (3) (smjernice o NRT-ima) zaključci o NRT-ima mogu se izrađivati samo prema stručnim mjerilima. Pri izrađivanju treba poštovati zahtjev stručnosti, čime bi se pri izrađivanju isključila prvenstveno politička razmatranja. Ti zahtjevi su u ovom slučaju zanemareni.

               3.

               Treći tužbeni razlog: Povreda višeg pravnog pravila i granica ovlasti sadržajem pobijanih zaključaka o NRT-ima
               Sadržajnim utvrđenjima, posebice razinama emisija povezanim s NRT-ima za NOx i živu, u bitnome se povrjeđuje zahtjev tehničko-ekonomske raspoloživosti koji izravno proizlazi iz Direktive 2010/75/EU, čime se nerazmjerno opterećuju operateri pogona na koje ta pravila utječu.
               Neizbježno nastaje dojam da se utvrđenja pobijanih odredbi temelje na političkim razmatranjima koja u okviru izrade zaključaka o NRT-ima nisu dopuštena. Time je Komisija ponovno zlouporabila svoj položaj i prekoračila svoje ovlasti.

      (1)  Direktiva 2010/75/EU Europskog parlamenta i Vijeća od 24. studenoga 2010. o industrijskim emisijama (integrirano sprečavanje i kontrola onečišćenja), (SL 2010., L 334, str. 17) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 15., svezak 15., str. 159.)

      (2)  Uredba (EU) br. 182/2011 Europskog parlamenta i Vijeća od 16. veljače 2011. o utvrđivanju pravila i općih načela u vezi s mehanizmima nadzora država članica nad izvršavanjem provedbenih ovlasti Komisije (SL 2011, L 55, str. 13) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 1., svezak 5., str. 291.)

      (3)  Provedbena Odluka Komisije od 10. veljače 2012. o određivanju pravila u vezi sa smjernicama za prikupljanje podataka, sastavljanje referentnih dokumenata o NRT-u te osiguravanju njihove kvalitete u skladu s Direktivom 2010/75/EU Europskog parlamenta i Vijeća o industrijskim emisijama (priopćena pod brojem dokumenta C(2012) 613) (SL 2012., L 63, str. 1) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 15., svezak 12., str. 273.)


title: Predmet T-723/16: Presuda Općeg suda od 16. studenoga 2017. – Mapei protiv EUIPO-a – Steenfabrieken Vandersanden (RE-CONzerø) („Žig Europske unije — Postupak povodom prigovora — Prijava figurativnog žiga Europske unije RE-CONzerø — Raniji verbalni žig Europske unije ZERO — Relativni razlog za odbijanje — Vjerojatnost dovođenja u zabludu — Članak 8. stavak 1. točka (b) Uredbe (EZ) br. 207/2009 (koji je postao članak 8. stavak 1. točka (b) Uredbe (EU) 2017/100) — Obveza obrazlaganja — Članak 75. Uredbe br. 207/2009 (koji je postao članak 94. Uredbe br. 2017/1001)”)

text:
               8.1.2018

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 5/39

         Presuda Općeg suda od 16. studenoga 2017. – Mapei protiv EUIPO-a – Steenfabrieken Vandersanden (RE-CONzerø)
   (Predmet T-723/16) (1)

   ((„Žig Europske unije - Postupak povodom prigovora - Prijava figurativnog žiga Europske unije RE-CONzerø - Raniji verbalni žig Europske unije ZERO - Relativni razlog za odbijanje - Vjerojatnost dovođenja u zabludu - Članak 8. stavak 1. točka (b) Uredbe (EZ) br. 207/2009 (koji je postao članak 8. stavak 1. točka (b) Uredbe (EU) 2017/100) - Obveza obrazlaganja - Članak 75. Uredbe br. 207/2009 (koji je postao članak 94. Uredbe br. 2017/1001)”))
   (2018/C 005/52)
   Jezik postupka: francuski

      Stranke

      Tužitelj: Mapei SpA (Milan, Italija) (zastupnici: F. Caricato, zatim M. Fazzini, odvjetnici)

      Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (zastupnik: A. Folliard-Monguiral, agent)

      Druga stranka u postupku pred žalbenim vijećem EUIPO-a: Steenfabrieken Vandersanden NV (Bilzen, Belgija) (zastupnici: J. Muyldermans i P. Maeyaert, odvjetnici)

      Predmet

   Tužba protiv odluke prvog žalbenog vijeća EUIPO-a od 21. srpnja 2016. (predmet R 2374/2015-1) koja se odnosi na postupak povodom prigovora između društava Steenfabrieken Vandersanden i Mapei.

      Izreka

               1.

               Tužba se odbija.

               2.

               Mapei SpA se nalaže snošenje troškova.

      (1)  SL C 462, 12. 12. 2016.


title: Predmet T-307/15: Rješenje Općeg suda od 23. listopada 2017. – 1&1 Telecom protiv Komisije

text:
               8.1.2018

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 5/51

         Rješenje Općeg suda od 23. listopada 2017. – 1&1 Telecom protiv Komisije
   (Predmet T-307/15) (1)

   (2018/C 005/69)
   Jezik postupka: engleski
   Predsjednik trećeg vijeća odredio je brisanje predmeta.

      (1)  SL C 270, 17. 8. 2015.


title: Predmet T-595/16: Rješenje Općeg suda od 7. studenoga 2017. – HO protiv ESVD-a

text:
               8.1.2018

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 5/52

         Rješenje Općeg suda od 7. studenoga 2017. – HO protiv ESVD-a
   (Predmet T-595/16) (1)

   (2018/C 005/70)
   Jezik postupka: francuski
   Predsjednik sedmog vijeća odredio je brisanje predmeta.

      (1)  SL C 251, 11. 7. 2016. (predmet prvotno upisan pred Službeničkim sudom Europske unije pod brojem F-25/16 i prenesen Općem sudu Europske unije 1.9.2016)


title: Predmet T-129/16: Presuda Općeg suda od 14. studenoga 2017. – Claranet Europe protiv EUIPO-a – Claro (claranet) („Žig Europske unije — Postupak povodom prigovora — Prijava figurativnog žiga Europske unije claranet — Raniji verbalni žig Beneluksa CLARO — Relativni razlog za odbijanje — Članak 8. stavak 1. točka (b) Uredbe (EZ) br. 207/2009 (sada članak 8. stavak 1. točka (b) Uredbe (EU) 2017/1001”)

text:
               8.1.2018

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 5/31

         Presuda Općeg suda od 14. studenoga 2017. – Claranet Europe protiv EUIPO-a – Claro (claranet)
   (Predmet T-129/16) (1)

   ((„Žig Europske unije - Postupak povodom prigovora - Prijava figurativnog žiga Europske unije claranet - Raniji verbalni žig Beneluksa CLARO - Relativni razlog za odbijanje - Članak 8. stavak 1. točka (b) Uredbe (EZ) br. 207/2009 (sada članak 8. stavak 1. točka (b) Uredbe (EU) 2017/1001”))
   (2018/C 005/41)
   Jezik postupka: engleski

      Stranke

      Tužitelj: Claranet Europe Ltd (St Helier, Jersey) (zastupnici: G. Crown, D. Farnsworth i O. Fairhurst, solicitors, i A. Bryson, barrister)

      Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (zastupnik: S. Bonne, agent)

      Druga stranka u postupku pred žalbenim vijećem EUIPO-a: Claro SA (São Paulo, Brazil)

      Predmet

   Tužba podnesena protiv odluke četvrtog žalbenog vijeća EUIPO-a od 26. siječnja 2016. (predmet R 803/2015-4), koja se odnosi na postupak povodom prigovora između društava Claro i Claranet Europe.

      Izreka

               1.

               Tužba se odbija.

               2.

               Društvu Claranet Europe Ltd nalaže se snošenje vlastitih troškova kao i troškova Ureda Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO).

      (1)  SL C 175 od 17. 5. 2016.