title: Predmet C-283/15: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 11. lipnja 2015. uputio Hoge Raad der Nederlanden (Nizozemska) – X, druga stranka: Staatssecretaris van Financiën

text:
               7.9.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 294/31

         Zahtjev za prethodnu odluku koji je 11. lipnja 2015. uputio Hoge Raad der Nederlanden (Nizozemska) – X, druga stranka: Staatssecretaris van Financiën
   (Predmet C-283/15)
   (2015/C 294/38)
   Jezik postupka: nizozemski

      Sud koji je uputio zahtjev

   Hoge Raad der Nederlanden

      Stranke glavnog postupka

      Žalitelj u kasacijskom postupku: X

      Druga stranka u kasacijskom postupku: Staatssecretaris van Financiën

      Prethodna pitanja

               1.

               Treba li odredbe UFEU-a o slobodi kretanja tumačiti na način da se protive nacionalnom propisu prema kojem građanin Unije, koji živi u Španjolskoj i čiji dohodak od rada u visini oko 60 % oporezuje Nizozemska a oko 40 % Švicarska, ne smije odbiti svoj negativni dohodak od stana u njegovom vlasništvu, koji osobno koristi i koji se nalazi u Španjolskoj, od svojega dohotka od rada koji se oporezuje u Nizozemskoj čak ni ako u državi prebivališta Španjolskoj ima tako nizak prihod da ranije navedeni negativni dohodak u dotičnoj godini ne može dovesti do smanjenja poreza u državi prebivališta?

               2.

                           a)

                           U slučaju potvrdnog odgovora na prvo pitanje: mora li svaka država članica u kojoj građanin Unije ostvaruje dio svojega dohotka u tom slučaju uzeti u obzir puni iznos gore navedenog negativnog dohotka? Ili ova obveza vrijedi samo za jednu od dotičnih država zaposlenja i ako da, za koju? Ili svaka pojedinačna država zaposlenja (osim države prebivališta) mora dopustiti odbitak dijela tog negativnog dohotka? Kako se u potonje navedenom slučaju treba odrediti taj dio koji se može odbiti?

                           b)

                           Je li u tom kontekstu važno u kojoj se državi članici rad zaista izvršava ili to koja je država članica ovlaštena oporezivati dohodak koji je ostvaren navedenim radom?

               3.

               Je li odgovor na pitanja navedena pod 2. drukčiji ako je kod jedne od država u kojima građanin Unije ostvaruje svoj dohodak riječ o Švicarskoj koja nije država članica Europske unije niti pripada Europskom gospodarskom prostoru?

               4.

               U kojoj je mjeri u tom kontekstu važno predviđaju li pravni propisi države prebivališta poreznog obveznika (u ovom slučaju Španjolske) mogućnost odbitka kamata na kredit osiguran hipotekom na stanu u vlasništvu poreznog obveznika i mogućnost prijeboja poreznih gubitaka koji iz toga proizlaze za dotičnu godinu s mogućim dohotkom iz te države u kasnijim godinama?


title: Predmet T-389/12: Rješenje Općeg suda od 22. siječnja 2014. — EDF protiv Komisije

text:
               15.3.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 78/18

         Rješenje Općeg suda od 22. siječnja 2014. — EDF protiv Komisije
   (Predmet T-389/12) (1)

   2014/C 78/37
   Jezik postupka: engleski
   Predsjednik sedmog vijeća odredio je brisanje predmeta.

      (1)  SL C 331, 27.10.2012.


title: Predmet C-480/15 P: Žalba koju je 10. rujna 2015. podnio KS Sports IPCo GmbH, pravni sljednik BH Stores BV protiv presude Općeg suda (sedmo prošireno vijeće) od 2. srpnja 2015. u predmetu T-657/13: KS Sports protiv EUIPO-a

text:
               25.7.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 270/15

         Žalba koju je 10. rujna 2015. podnio KS Sports IPCo GmbH, pravni sljednik BH Stores BV protiv presude Općeg suda (sedmo prošireno vijeće) od 2. srpnja 2015. u predmetu T-657/13: KS Sports protiv EUIPO-a
   (Predmet C-480/15 P)
   (2016/C 270/21)
   Jezik postupka: engleski

      Stranke

      Žalitelj: KS Sports IPCo GmbH, pravni sljednik BH Stores BV (zastupnici: T. Dolde, Rechtsanwalt, M. Hawkins, solicitor, P. Homann, Rechtsanwalt)

      Druga stranka u postupku: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo
   Žalba je rješenjem Suda (šesto vijeće) od 14. travnja 2016. proglašena nedopuštenom.


title: Predmet C-456/13 P: Žalba koju su 9. kolovoza 2013. podnijeli T & L Sugars Ltd, Sidul Açúcares, Unipessoal Lda protiv presude Općeg suda (peto vijeće) donesene 6. lipnja 2013. u predmetu T-279/11, T & L Sugars Ltd, Sidul Açúcares, Unipessoal Lda protiv Europske komisije

text:
               9.11.2013

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 325/15

         Žalba koju su 9. kolovoza 2013. podnijeli T & L Sugars Ltd, Sidul Açúcares, Unipessoal Lda protiv presude Općeg suda (peto vijeće) donesene 6. lipnja 2013. u predmetu T-279/11, T & L Sugars Ltd, Sidul Açúcares, Unipessoal Lda protiv Europske komisije
   (Predmet C-456/13 P)
   2013/C 325/27
   Jezik postupka: engleski

      Stranke

      Žalitelji: T & L Sugars Ltd, Sidul Açúcares, Unipessoal Lda (zastupnici: D. Waelbroeck, avocat, D. Slater, Solicitor)

      Druge stranke u postupku: Europska komisija, Vijeće Europske unije, Francuska Republika

      Zahtjevi

   Žalitelji zahtijevaju od Suda da:

               —

               ovu žalbu proglasi dopuštenom i osnovanom;

               —

               ukine presudu Općeg suda od 6. lipnja 2013. u predmetu T-279/11 („pobijana presuda”) u dijelu u kojem odbacuje kao nedopuštenu tužbu žaliteljâ za poništenje i odbija s njom povezane prigovore protupravnosti;

               —

               vrati predmet Općem sudu na ponovno odlučivanje;

               —

               naloži Komisiji snošenje svih izdataka i troškova nastalih pred Sudom.

      Žalbeni razlozi i glavni argumenti

   Žalitelji u prilog žalbi ističu sljedeće navode:

               1.

               Opći sud je pogrešno primijenio pravo zaključivši da pobijane uredbe sadrže provedbene mjere iz članka 263. stavka 4. UFEU-a;

               2.

               Opći sud je pogrešno primijenio pravo zaključivši da Uredba 393/2011 (1) za žalitelje nije od pojedinačnog interesa;

               3.

               Opći sud je pogrešno primijenio pravo odbacivši prigovor protupravnosti, kao posljedicu gore navedenih pogrešaka (1) i (2).

         Slijedom navedenog, žalitelji od Suda traže da (i) ukine pobijanu presudu u dijelu u kojem proglašava nedopuštenom tužbu za poništenje i odbija prigovor protupravnosti; i (ii) vrati predmet Općem sudu na ponovno odlučivanje.

      (1)  Provedbena Uredba Komisije (EU) br. 393/2011 od 19. travnja 2011. o određivanju koeficijenta dodjele za izdavanje uvoznih dozvola za koje su zahtjevi bili podneseni od 1. do 7. travnja 2011. za proizvode u sektoru šećera u okviru određenih tarifnih kvota te o odgodi podnošenja zahtjevâ vezanih uz takve dozvole (nesl prij.) SL L 104, str. 39.


title: Predmet F-7/14: Tužba podnesena 29. siječnja 2014. — ZZ protiv Komisije

text:
               22.3.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 85/28

         Tužba podnesena 29. siječnja 2014. — ZZ protiv Komisije
   (Predmet F-7/14)
   2014/C 85/49
   Jezik postupka: francuski

      Stranke

      Tužitelj: ZZ (zastupnik: A. Salerno, odvjetnik)

      Tuženik: Europska komisija

      Predmet i opis spora

   Poništenje odluke Komisije o skraćivanju na dvije umjesto na tri godine produljenja privremenog ugovora o službi tužitelju.

      Tužbeni zahtjev tužitelja

               —

               Poništiti odluke Europske komisije od 18. srpnja 2013. kojom se produljenje privremenog ugovora o službi tužitelja, odobreno odlukom od 23. studenog 2011.; skraćuje s tri na dvije godine

               —

               dosuditi iznos naknade od 45 000 eura, uz zatezne kamate, koja će se isplatiti tužitelju u slučaju ako bi Komisiji bilo pravno nemoguće tužitelja vratiti na posao za razdoblje od jedne godine;

               —

               Naložiti Komisiji snošenje troškova.


title: Predmet T-97/17: Tužba podnesena 16. veljače 2017. – Franmax protiv EUIPO-a – R. Seelig & Hille (her - bea)

text:
               10.4.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 112/46

         Tužba podnesena 16. veljače 2017. – Franmax protiv EUIPO-a – R. Seelig & Hille (her - bea)
   (Predmet T-97/17)
   (2017/C 112/64)
   Jezik na kojem je tužba podnesena: engleski

      Stranke

      Tužitelj: Franmax UAB (Vilnius, Litva) (zastupnik: E. Saukalas, odvjetnik)

      Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO)

      Druga stranka pred žalbenim vijećem: R. Seelig & Hille OHG (Düsseldorf, Njemačka)

      Podaci o postupku pred EUIPO-om

      Podnositelj prijave: tužitelj

      Predmetni sporni žig: figurativni žig Europske unije s verbalnim elementima „her- bea” – prijava za registraciju br. 12 689 964

      Postupak pred EUIPO-om: postupak povodom prigovora

      Pobijana odluka: odluka drugog žalbenog vijeća EUIPO-a od 1. prosinca 2016. u predmetu R 371/2016-2

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

               —

               poništi pobijanu odluku;

               —

               naloži EUIPO-u snošenje troškova.

      Tužbeni razlog

               —

               Povreda članka 8. stavka 1. točke (b) Uredbe br. 207/2009.


title: Predmet C-665/16: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 22. prosinca 2016. uputio Naczelny Sąd Administracyjny (Poljska) – Minister Finansów protiv Gmina Wrocław

text:
               10.4.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 112/15

         Zahtjev za prethodnu odluku koji je 22. prosinca 2016. uputio Naczelny Sąd Administracyjny (Poljska) – Minister Finansów protiv Gmina Wrocław
   (Predmet C-665/16)
   (2017/C 112/23)
   Jezik postupka: poljski

      Sud koji je uputio zahtjev

   Naczelny Sąd Administracyjny

      Stranke glavnog postupka

      Podnositelj žalbe u kasacijskom postupku: Minister Finansów (ministar financija)

      Druga stranka u kasacijskom postupku: Gmina Wrocław (općina Wrocław)

      Prethodna pitanja

   Predstavlja li prijenos uz naknadu- sukladno zakonu, vlasništva nad nekretninama određene općine državnoj riznici, u slučaju kada iz odredbe nacionalnog propisa proizlazi da tom nekretninom i dalje upravlja načelnik općine koji je istovremeno predstavnik državne riznice i izvršno tijelo općine- oporezivu transakciju u smislu članka 14. stavka 2. točke (a) Direktive Vijeća 2006/112/EZ od 28. studenoga 2006. o zajedničkom sustavu poreza na dodanu vrijednost (1)?
   Je li za odgovor na gore navedeno pitanje od značaja to je li isplata naknade općini bilo stvarno plaćanje, ili se radilo samo o internom knjiženju u proračunu općine?

      (1)  SL 2006., L 347, str. 1.; SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 9., svezak 1., str. 120.


title: Predmet T-187/16: Tužba podnesena 22. travnja 2016. – Anton Riemerschmid Weinbrennerei und Likörfabrik protiv EUIPO-a – Viña y Bodega Botalcura (LITU)

text:
               4.7.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 243/37

         Tužba podnesena 22. travnja 2016. – Anton Riemerschmid Weinbrennerei und Likörfabrik protiv EUIPO-a – Viña y Bodega Botalcura (LITU)
   (Predmet T-187/16)
   (2016/C 243/40)
   Jezik na kojem je tužba podnesena: engleski

      Stranke

      Tužitelj: Anton Riemerschmid Weinbrennerei und Likörfabrik GmbH & Co. KG (Erding, Njemačka) (zastupnik: P. Koch Moreno, odvjetnik)

      Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO)

      Druga stranka pred žalbenim vijećem: Viña y Bodega Botalcura SA (Las Condes, Čile)

      Podaci o postupku pred EUIPO-om

      Podnositelj prijave spornog žiga: druga stranka pred žalbenim vijećem

      Predmetni sporni žig: verbalni žig EU-a „LITU” – prijava za registraciju br. 12 684 833

      Postupak pred EUIPO-om: postupak povodom prigovora

      Pobijana odluka: odluka drugog žalbenog vijeća EUIPO-a od 9. veljače 2016. u predmetu R 719/2015-2

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

               —

               donese presudu kojom prihvaća tužbu i time poništi pobijanu odluku u cijelosti;

               —

               naloži odbijanje prijave žiga Europske unije za verbalni žig LITU u odnosu na sve proizvode;

               —

               naloži tuženiku i/ili drugoj stranci u postupku snošenje pristojbi i troškova.

      Tužbeni razlog

               —

               Povreda članka 8. stavka 1. točke (b) Uredbe br. 207/2009.


title: Predmet C-337/17: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 7. lipnja 2017. uputio Sąd Okręgowy w Szczecinie (Poljska) – Feniks Sp. z o.o. protiv Azteca Products & Services SL

text:
               11.9.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 300/14

         Zahtjev za prethodnu odluku koji je 7. lipnja 2017. uputio Sąd Okręgowy w Szczecinie (Poljska) – Feniks Sp. z o.o. protiv Azteca Products & Services SL
   (Predmet C-337/17)
   (2017/C 300/17)
   Jezik postupka: poljski

      Sud koji je uputio zahtjev

   Sąd Okręgowy w Szczecinie

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelj: Feniks Sp. z o.o. sa sjedištem u Szczecinu

      Tuženik: Azteca Products & Services SL sa sjedištem u Alcori

      Prethodna pitanja

               1.

               Je li riječ o „stvari povezanoj s ugovorom” u smislu članka 7. točke 1. podtočke (a) Uredbe (EU) br. 1215/2012 Europskog parlamenta i Vijeća od 12. prosinca 2012. o [sudskoj] nadležnosti, priznavanju i izvršenju sudskih odluka u građanskim i trgovačkim stvarima (1) ako je podnesena tužba protiv kupca s poslovnim nastanom u jednoj državi članici za utvrđenje nevaljanosti kupoprodajnog ugovora o nekretnini smještenoj u drugoj državi članici zbog štete uzrokovane vjerovnicima prodavatelja, a ugovor je u toj drugoj državi članici bio sklopljen i u cijelosti izvršen?

               2.

               Treba li na prethodno pitanje odgovoriti primjenom doktrine acte éclairé s obzirom na presudu Suda od 17. lipnja 1992., Handte, C-26/91, iako se ta presuda odnosila na odgovornost proizvođača za nedostatke stvari u slučaju u kojem proizvođač nije mogao predvidjeti komu će se roba dalje prodati i tko će zbog toga protiv njega moći istaknuti zahtjeve, dok ova tužba protiv kupca za „utvrđenje nevaljanosti ugovora o kupoprodaji nekretnine” zbog štete uzrokovane vjerovnicima prodavatelja za svoju osnovanost zahtijeva znanje kupca o okolnosti da je pravni posao (kupoprodajni ugovor) poduzet na štetu vjerovnika, tako da kupac mora računati s takvom tužbom osobnog vjerovnika dužnika?

      (1)  SL 2012., L 351, str. 1. (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 19., svezak 11., str. 289.)


title: Predmet T-683/16: Tužba podnesena 21. rujna 2016. – KUKA Systems protiv EUIPO-a (MATRIX BODY SHOP)

text:
               7.11.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 410/29

         Tužba podnesena 21. rujna 2016. – KUKA Systems protiv EUIPO-a (MATRIX BODY SHOP)
   (Predmet T-683/16)
   (2016/C 410/41)
   Jezik postupka: njemački

      Stranke

      Tužitelj: KUKA Systems GmbH (Augsburg, Njemačka) (zastupnici B. Maneth, odvjetnica, kao i C. Huch-Hallwachs, odvjetnik)

      Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO)

      Podaci o postupku pred EUIPO-om

      Predmetni sporni žig: verbalni žig Unije „MATRIX BODY SHOP” – prijava za registraciju br. 14 182 661

      Pobijana odluka: odluka četvrtog žalbenog vijeća EUIPO-a od 19. srpnja 2016. u predmetu R 2503/2015-4

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

               —

               poništi pobijanu odluku;

               —

               naloži EUIPO-u snošenje troškova.

      Tužbeni razlog

               —

               Povreda čl. 7. st. 1. t. (b) i (c) Uredbe br. 207/2009.


title: Predmet C-173/16: Rješenje Suda (šesto vijeće) od 22. lipnja 2016. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Court of Appeal – Irska) – M. H. protiv M. H. (Zahtjev za prethodnu odluku — Članak 99. Poslovnika Suda — Nepostojanje razumne sumnje — Sudska nadležnost u bračnim sporovima — Uredba (EZ) br. 2201/2003 — Članak 16. stavak 1. točka (a) — Utvrđivanje trenutka kad je pokrenut postupak pred sudom — Pojam „u trenut[ak] u kojemu je pismeno kojim se pokreće postupak, ili jednakovrijedno pismeno, predano sudu”)

text:
               19.9.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 343/18

         Rješenje Suda (šesto vijeće) od 22. lipnja 2016. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Court of Appeal – Irska) – M. H. protiv M. H.
   (Predmet C-173/16) (1)

   ((Zahtjev za prethodnu odluku - Članak 99. Poslovnika Suda - Nepostojanje razumne sumnje - Sudska nadležnost u bračnim sporovima - Uredba (EZ) br. 2201/2003 - Članak 16. stavak 1. točka (a) - Utvrđivanje trenutka kad je pokrenut postupak pred sudom - Pojam „u trenut[ak] u kojemu je pismeno kojim se pokreće postupak, ili jednakovrijedno pismeno, predano sudu”))
   (2016/C 343/28)
   Jezik postupka: engleski

      Sud koji je uputio zahtjev

   Court of Appeal

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelj: M. H.

      Tuženik: M. H.

      Izreka

   Članak 16. stavak 1. točku (a) Uredbe Vijeća (EZ) br. 2201/2003 od 27. studenoga 2003. o nadležnosti, priznavanju i izvršenju sudskih odluka u bračnim sporovima i u stvarima povezanim s roditeljskom odgovornošću, kojom se stavlja izvan snage Uredba (EZ) br. 1347/2000, treba tumačiti na način da je „trenutak u kojemu je pismeno kojim se pokreće postupak, ili jednakovrijedno pismeno, predano sudu” u smislu te odredbe, trenutak predaje pismena predmetnom sudu, čak i ako on sâm odmah ne pokrene postupak prema nacionalnom pravu.

      (1)  SL C 211, 13. 6. 2016.


title: Predmet C-5/15: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 12. siječnja 2015. uputio Gerechtshof Amsterdam (Nizozemska) – AK (*) protiv Achmea Schadeverzekeringen NV, Stichting Achmea Rechtsbijstand

text:
                  30.3.2015

                  HR

                  Službeni list Europske unije

                  C 107/19

         Zahtjev za prethodnu odluku koji je 12. siječnja 2015. uputio Gerechtshof Amsterdam (Nizozemska) –  AK (*1) protiv Achmea Schadeverzekeringen NV, Stichting Achmea Rechtsbijstand
         (Predmet C-5/15)
         (2015/C 107/27)
         Jezik postupka: nizozemski

            Sud koji je uputio zahtjev

         Gerechtshof Amsterdam

            Stranke glavnog postupka

            Žalitelj: AK (*1)

            Druge stranke u postupku: Achmea Schadeverzekeringen NV, Stichting Achmea Rechtsbijstand

            Prethodno pitanje

         Treba li pojam „istrage ili postupka” iz članka 4. stavka 1. točke (a) Direktive Vijeća 87/344/EEZ od 22. lipnja 1987. o usklađivanju zakona i drugih propisa o osiguranju troškova pravne zaštite (1) tumačiti tako da on obuhvaća i fazu prigovora pri CIZ-u [Centrum Indicatiestelling Zorg (Centar za utvrđivanje indikacija)] u kojoj osoba čiji je zahtjev za utvrđivanje indikacija CIZ odbio, tom tijelu podnese prigovor sa zahtjevom za donošenje nove odluke?

            (*1)  Informacije su izbrisane ili zamijenjene u okviru zaštite osobnih podataka i/ili povjerljivosti.

            (1)  SL L 185, str. 77. (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 6., svezak 10., str. 55.)


title: Predmet F-61/09: Rješenje Službeničkog suda od 10. travnja 2014. – Strack protiv Komisije

text:
               26.5.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 159/40

         Rješenje Službeničkog suda od 10. travnja 2014. – Strack protiv Komisije
   (Predmet F-61/09) (1)

   2014/C 159/56
   Jezik postupka: njemački
   Predsjednik drugog vijeća odredio je brisanje predmeta.

      (1)  SL C 193, 15.8.2009., str. 36.


title: Predmet C-132/15 P: Žalba koju je 19. ožujka 2015. podnio Sud Europske unije protiv rješenja Općeg suda (treće vijeće) od 13. veljače 2015. u predmetu T-725/14, Aalberts Industries protiv Europske unije

text:
               22.6.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 205/13

         Žalba koju je 19. ožujka 2015. podnio Sud Europske unije protiv rješenja Općeg suda (treće vijeće) od 13. veljače 2015. u predmetu T-725/14, Aalberts Industries protiv Europske unije
   (Predmet C-132/15 P)
   (2015/C 205/19)
   Jezik postupka: nizozemski

      Stranke

      Žalitelj: Sud Europske unije (zastupnici: A. V. Placco i E. Beysen)

      Druge stranke u postupku: Aalberts Industries NV, Europska komisija

      Žalbeni zahtjev

   Žalitelj od Suda zahtijeva da:

               —

               ukine rješenje Općeg suda Europske unije (treće vijeće) od 13. veljače 2015. u predmetu T-725/14, Aalberts Industries/Europska Unija u mjeri u kojoj su njime odbijena oba dijela zahtjeva koji je Sud Europske unije (u daljnjem tekstu: Sud EU) na temelju članka 114. svog Poslovnika podnio Općem sudu te prihvati prigovor nedopuštenosti Europske komisije (u daljnjem tekstu: Komisija);

               —

               prihvati navedene dijelove zahtjeva i, posljedično, donese konačnu odluku u predmetu tako da proglasi nedopuštenom tužbu za naknadu štete društva Aalberts Industries NV u mjeri u kojoj je ona podnesena protiv Suda EU (kao zastupnika Unije);

               —

               naloži društvu Aalberts Industries NV snošenje troškova Suda EU u prvostupanjskom postupku i u žalbenom postupku.

      Žalbeni razlozi i glavni argumenti

   Opći sud Europske unije je rješenjem od 13. veljače 2015. odbio zahtjev koji je Sud EU uputio na temelju članka 114. Poslovnika Suda u okviru predmeta T-725/14, Aalberts Industries/Europska unija. Cilj zahtjeva te institucije bio je proglašenje tužbe Aalberts Industries NV nedopuštenom u mjeri u kojoj je ona podnesena protiv Suda EU kao zastupnika Europske unije, pri čemu je ta tužba istodobno bila podnesena i protiv Komisije u istom svojstvu. Ovom tužbom to je društvo zahtijevalo da se utvrdi izvanugovorna odgovornost Unije kako bi dobilo naknadu štete koju tvrdi da je pretrpjelo zbog toga što Opći sud u predmetu T-385/06, Aalberts Industries i dr./Komisija nije poštovao razumni rok trajanja postupka. Odbacivši razloge Suda EU i priznavši stajališta koja je zastupala Komisija, Opći sud je u navedenom rješenju zaključio da je na Sudu EU, a ne na Komisiji, da zastupa Europsku uniju u okviru navedene tužbe.
   Sada je Sud EU Općem sudu podnio žalbu na temelju članka 56. Statuta Suda kojom zahtjeva ukidanje tog rješenja u mjeri u kojoj je njime odbijen zahtjev Suda EU. U potporu svojoj žalbi Sud EU, kao prvo, navodi povredu pravila o zastupanju Unije pred njezinim sudovima, a, kao drugo, povredu obveze obrazlaganja.
   U okviru
         prvog žalbenog razloga koji se odnosi na povredu pravila o zastupanju Unije pred njezinim sudovima
       Sud EU navodi da, u nedostatku izričitog pravila koje uređuje zastupanje Unije pred njezinim sudovima u okviru tužbi na temelju članka 268. UFEU-a kojima se zahtijeva utvrđivanje izvanugovorne odgovornosti Unije, pravila o takvoj odgovornosti trebaju se izvesti iz općih načela koja su primjenjiva na izvršavanje sudačke djelatnosti, osobito iz načela dobrog sudovanja i načela sudačke neovisnosti i nepristranosti.
   Taj prvi žalbeni razlog Suda EU sastoji se od dva dijela, naime, od ne uzimanja u obzir zahtjeva načela dobrog sudovanja i od ne uzimanja u obzir zahtjeva načela sudačke neovisnosti i nepristranosti.

   U okviru prvog dijela prvog žalbenog razloga Sud EU ističe da se zaključak Općeg suda o tome da je na Sudu EU da zastupa Uniju u okviru gore navedene tužbe za naknadu štete očito oslanja na sudsku praksu koja proizlazi iz presude Werhahn Hansamühle i dr./Vijeće i Komisija (63/72 do 69/72, EU:C:1973:121, u daljnjem tekstu: presuda Werhahn i dr.). Iz odluke u tom predmetu proizlazi da, kada odgovornost Zajednice (sada Unije) nastane postupanjem jedne od njezinih institucija, nju pred sucem Unije treba zastupati institucija kojoj se pripisuje ponašanje koje je dovelo do nastanka odgovornosti. Prema mišljenju Suda EU ta odluka ne može se primijeniti na ovaj predmet jer bi to zbog raznih razloga dovelo do situacije koja je nespojiva s interesom dobrog sudovanja koji je, prema samom tekstu presude Werhahn i dr., bio razlog za donošenje te odluke. S tim u vezi Sud EU podredno ističe ne uzimanje u obzir dosega članka 317. stavka 1. UFEU-a i članka 53. stavka 1. Uredbe br. 966/2012 (1) na temelju kojih je Opći sud trebao priznati načelo da naknada štete kao što je ona koja se zahtijeva u ovom predmetu treba biti stavljena na teret dijela proračuna Unije koji se odnosi na Komisiju.
   U okviru drugog dijela prvog žalbenog razloga Sud EU navodi, pozivajući se na presudu Europskog suda za ljudska prava od 10. srpnja 2008. Mihalkov/Bugarska (predmet br. 67719/01), da Opći sud nije uzeo u obzir zahtjeve sudačke neovisnosti i nepristranosti kada je utvrdio da je Sud EU morao zastupati Uniju u okviru tužbe za naknadu štete društva Aalberts Industries. Naime, s obzirom na to da ovom predmetu, kao prvo, događaj koji je navodno doveo do odgovornosti Unije nastao prilikom izvršavanja sudačke djelatnosti od strane određenog sastava suda i, kao drugo, sastav suda koji mora donijeti odluku u predmetu, (i) pripada istom sudskom tijelu (Općem sudu) kao i sastav suda kojem se pripisuje ponašanje koje je dovelo do nastanka odgovornosti i (ii) sastavni je dio tuženika u tom predmetu (sud EU), s kojim su suci tog sastava suda profesionalno povezani, nisu ispunjeni gore navedeni zahtjevi. To je tim više tako kada – kao što je to odlučio Opći sud – naknada štete kao što je ona u predmetnom slučaju treba biti stavljena na teret dijela proračuna koji se odnosi na Sud EU.
   U okviru
         drugog žalbenog razloga
       Sud EU navodi da pobijano rješenje
         krši obvezu obrazlaganja
      , s obzirom na to da ono konkretno ne sadrži osporavanje argumenta Suda EU o dosegu niza presuda – među ostalim, presuda Groupe Gascogne/Komisija (C-58/12 P, EU:C:2013:770), Gascogne Sack/Komisija (C-40/12 P, EU:C:2013:768) i Kendrion/Komisija (C-50/12 P, EU:C:2013:771) – koje je ovaj iznio pred Općim sudom.

      (1)  Uredba (EU, Euratom) Europskog parlamenta i Vijeća od 25. listopada 2012. o financijskim pravilima koja se primjenjuju na opći proračun Unije i o stavljanju izvan snage Uredbe Vijeća (EZ, Euratom) br. 1605/2002 (SL L 298, str. 1.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 1., svezak 7., str. 248.).


title: Predmet T-517/09: Presuda Općeg suda od 27. studenoga 2014. – Alstom protiv Komisije („Tržišno natjecanje – Zabranjeni sporazumi – Tržište strujnih transformatora – Odluka kojom se utvrđuje povreda članka 81. UEZ-a i članka 53. Sporazuma o EGP-u – Utjecaj na trgovinu među državama članicama – Pojam poduzetnika – Pripisivanje protupravnog ponašanja – Pretpostavka stvarnog izvršavanja odlučujućeg utjecaja društva majke na ponašanje društva kćeri – Obveza obrazlaganja”)

text:
               19.1.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 16/26

      Presuda Općeg suda od 27. studenoga 2014. – Alstom protiv Komisije
      (Predmet T-517/09) (1)

      („Tržišno natjecanje - Zabranjeni sporazumi - Tržište strujnih transformatora - Odluka kojom se utvrđuje povreda članka 81. UEZ-a i članka 53. Sporazuma o EGP-u - Utjecaj na trgovinu među državama članicama - Pojam poduzetnika - Pripisivanje protupravnog ponašanja - Pretpostavka stvarnog izvršavanja odlučujućeg utjecaja društva majke na ponašanje društva kćeri - Obveza obrazlaganja”)
      (2015/C 016/43)
      Jezik postupka: francuski

         Stranke

         Tužitelj: Alstom (Levallois-Perret, Francuska) (zastupnici: J. Derenne i A. Müller-Rappard, odvjetnici)

         Tuženik: Europska komisija (zastupnici: A. Bouquet, N. von Lingen i K. Mojzesowicz, a zatim A. Bouquet, K. Mojzesowicz i P. Van Nuffel, agenti)

         Predmet

      Zahtjev za poništenje Odluke Komisije C (2009) 7601 final od 7. listopada 2009. koja se odnosi na postupak primjene članka 81. UEZ-a i članka 53. Sporazuma o EGP-u (predmet COMP/39.129 – Strujni transformatori).

         Izreka

                  1.

                  Poništava se Odluka Komisije C (2009) 7601 final od 7. listopada 2009. koja se odnosi na postupak primjene članka 81. UEZ-a i članka 53. Sporazuma o EGP-u (predmet COMP/39.129 – Strujni transformatori), u dijelu koji se odnosi na Alstom.

                  2.

                  Europskoj komisiji nalaže se snošenje troškova.

         (1)  SL C 51, 27.2.2010.


title: Predmet C-165/15 P: Žalba koju je 9. travnja 2015. podnijela Europska komisija protiv presude Općeg suda (deveto vijeće) od 5. veljače 2015. u predmetu T-500/12, Ryanair Ltd. protiv Europske komisije

text:
               22.6.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 205/20

         Žalba koju je 9. travnja 2015. podnijela Europska komisija protiv presude Općeg suda (deveto vijeće) od 5. veljače 2015. u predmetu T-500/12, Ryanair Ltd. protiv Europske komisije
   (Predmet C-165/15 P)
   (2015/C 205/28)
   Jezik postupka: engleski

      Stranke

      Žalitelj: Europska komisija (zastupnici: L. Flynn, D. Grespan, T. Maxian Rusche, B. Stromsky, agenti)

      Druge stranke u postupku: Ryanair Ltd., Ireland, Aer Lingus Ltd.

      Zahtjevi

   Žalitelj od Suda zahtijeva da:

               —

               ukine presudu Općeg suda (deveto vijeće) od 5. veljače 2015. u predmetu T-500/12 Ryanair/Komisija kojom je odlučio da se Odluka Komisije 2013/199/EU od 25. srpnja 2012. o državnoj pomoći SA.29064 (11/C, ex 11/NN) – Različite porezne tarife koje Irska primjenjuje na zračni prijevoz (1) poništava u dijelu u kojem se njome nalaže povrat potpore od korisnika u iznosu određenom u visini od osam eura po putniku u uvodnoj izjavi 70. te odluke; i

               —

               odbije zahtjev za poništenje Odluke Komisije 2013/199/EU od 25. srpnja 2012. o državnoj pomoći SA.29064 (11/C, ex 11/NN) – Različite porezne tarife koje Irska primjenjuje na zračni prijevoz;

               —

               naloži tužitelju u prvom stupnju snošenje troškova;
               podredno,

                           —

                           vrati predmet Općem sudu na ponovno odlučivanje;

                           —

                           naknadno odluči o troškovima u prvom stupnju i žalbenom postupku.

      Žalbeni razlozi i glavni argumenti

   U prilog svojoj žalbi, žalitelj je iznio jedan žalbeni razlog.
   Žalitelj tvrdi da je stvaranjem novog ekonomskog testa primjenjivog kod određivanja iznosa koje treba vratiti od korisnika državne potpore koja se sastoji od porezne mjere koja određuje nižu stopu u odnosu na standardnu stopu, Opći sud povrijedio članak 108. stavak 3. UFEU-a i članak 14. Uredbe 659/1999 (2).

      (1)  SL L 119, str. 30.

      (2)  Uredba Vijeća (EZ) br. 659/1999 od 22. ožujka 1999. o utvrđivanju detaljnih pravila primjene članka 93. Ugovora o EZ-u, SL L 83, str. 1. (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 8., svezak 4., str. 16.).


title: Predmet T-338/17: Tužba podnesena 30. svibnja 2017. – Air France protiv Komisije

text:
               21.8.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 277/46

         Tužba podnesena 30. svibnja 2017. – Air France protiv Komisije
   (Predmet T-338/17)
   (2017/C 277/69)
   Jezik postupka: francuski

      Stranke

      Tužitelj: Société Air France (Tremblay-en-France, Francuska) (zastupnici: A. Wachsmann i S. Thibault-Liger, odvjetnici)

      Tuženik: Europska komisija

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva:

               —

               primarno, na temelju članka 263. UFEU-a, da na temelju njegovog prvog, drugog i trećeg tužbenog razloga u cijelosti poništi Odluku Europske komisije br. C(2017) 1742 final od 17. ožujka 2017., Predmet AT.39258 – Zračni prijevoz tereta, u dijelu u kojem se ta odluka odnosi na njega, kao i razloge na kojima se temelji njezin operativni dio;

               —

               podredno, ako Opći sud ne poništi u cijelosti Odluku br. C(2017) 1742 final na temelju prvog, drugog i trećeg tužbenog razloga da:

                           —

                           kao prvo,

                                       —

                                       poništi članak 1. stavak 1. podstavak 1. točku (c), podstavak 2. točku (c), podstavak 3. točku (c) i podstavak 4. točku (c) Odluke br. C(2017) 1742 final, u dijelu u kojem se jedinstvena i trajna povreda koja mu se stavlja na teret temelji na nedopuštenim dokazima koje je podnijela Lufthansa u okviru njezina zahtjeva za oslobađanje od novčanih kazni, i razloge na kojima se temelji, članak 3. točku (b) Odluke u dijelu u kojem se tužitelju izriče novčana kazna u visini od 182 920 000 eura, i članak 4. Odluke, i posljedično, na temelju članka 261. UFEU-a, smanji iznos te novčane kazne, u skladu s tužiteljevim prvim tužbenim razlogom,

                                       —

                                       poništi članak 1. stavak 1. podstavak 1. točku (c), podstavak 2. točku (c), podstavak 3. točku (c) i članak 4. točku (c) Odluke br. C(2017) 1742 final, u dijelu u kojem se njome iz područja jedinstvene i trajne povrede koja se pripisuje tužitelju isključuje zračne prijevoznike za koje je u obrazloženju odluke navedeno da su uključeni u povredu, i razloge na kojima se temelji, članak 3. točku (b) Odluke u dijelu u kojem se tužitelju izriče novčana kazna u visini od 182 920 000 eura, i članak 4. Odluke, i posljedično, na temelju članka 261. UFEU-a, smanji iznos te novčane kazne, u skladu s tužiteljevim drugim tužbenim razlogom,

                                       —

                                       poništi članak 1. stavak 1., podstavak 2. točku (c), podstavak 3. točku (c) Odluke br. C(2017) 1742 final, u dijelu u kojem su jedinstvenom i trajnom povredom koja mu se stavlja na teret obuhvaćene usluge prijevoza tereta koji ulazi u EGP (ulazni prijevoz prema EGP-u), i razloge na kojima se temelji, članak 3. točku (b) Odluke u dijelu u kojem se tužitelju izriče novčana kazna u visini od 182 920 000 eura, i članak 4. Odluke, i posljedično, na temelju članka 261. UFEU-a, smanji iznos te novčane kazne, u skladu s tužiteljevim trećim tužbenim razlogom,

                           —

                           kao drugo, poništi članak 1. stavak 1. podstavak 1. točku (c), podstavak 2. točku (c), podstavak 3. točku (c) i članak 4. točku (c) Odluke br. C(2017) 1742 final, u dijelu u kojem se njome utvrđuje da je odbijanje plaćanja provizije špediterima odvojeni dio jedinstvene i trajne povrede koja mu se stavlja na teret, i razloge na kojima se temelji, članak 3. točku (b) Odluke u dijelu u kojem se tužitelju izriče novčana kazna u visini od 182 920 000 eura, i članak 4. Odluke, i posljedično, na temelju članka 261. UFEU-a, smanji iznos te novčane kazne, u skladu s tužiteljevim četvrtim tužbenim razlogom,

                           —

                           i, kao treće, poništi članak 3. točku (b) Odluke br. C(2017) 1742 final, u dijelu u kojem se tužitelju izriče novčana kazna u visini od 182 920 000 eura zato što izračun te kazne uključuje njegove tarife za prijevoz tereta i 50 % njegovih prihoda od prijevoza tereta koji ulazi u EGP (prihodi za ulazni prijevoz u EGP) (u skladu s tužiteljevim petim tužbenim razlogom), zato što se precjenjuje težina povrede koja mu se pripisuje (u skladu s tužiteljevim šestim tužbenim razlogom), jer je trajanje povrede koja mu se pripisuje pogrešno utvrđeno (u skladu s tužiteljevim sedmim tužbenim razlogom) i jer je primijenjeno sniženje novčane kazne nedostatno s obzirom na normativne okvire (u skladu s tužiteljevim osmim tužbenim razlogom), i razloge na kojima se temelji, i, na temelju članka 261. UFEU-a smanji iznos te novčane kazne na primjerenu visinu;

               —

               u svakom slučaju, naloži Komisiji snošenje svih troškova.

      Tužbeni razlozi i glavni argumenti

   U prilog osnovanosti tužbe tužitelj ističe osam tužbenih razloga.

               1.

               Prvi tužbeni razlog, koji se temelji na povredi Obavijesti o oslobađanju od kazni i smanjenju kazni iz 2002. i načela legitimnih očekivanja, jednakog postupanja i nediskriminacije između društava Air France i Lufthansa koja utječe na dopuštenost dokaza podnesenih u okviru Lufthansinog zahtjeva za oslobađanje od novčanih kazni. Taj tužbeni razlog dijeli se na četiri dijela:

                           —

                           prvi dio, koji se temelji na dopuštenosti prvog tužbenog razloga;

                           —

                           drugi dio, koji se temelji na ukidanju oslobođenja dodijeljenog Lufthansi;

                           —

                           treći dio, koji se temelji na nedopuštenosti dokaza podnesenih u okviru zahtjeva za oslobađanje od novčanih kazni;

                           —

                           četvrti dio, koji se temelji na činjenici da se zbog nedopuštenosti dokaza koje je Lufthansa podnijela u okviru svojeg zahtjeva za oslobađanje od novčanih kazni Odluka nužno mora poništiti.

               2.

               Drugi tužbeni razlog, koji se temelji na povredi obveze obrazlaganja i načela jednakog postupanja, nediskriminacije i zaštite od arbitrarnog postupanja Komisije jer su u operativnom dijelu odluke izostavljeni zračni prijevoznici koji su sudjelovali u povredama. Taj tužbeni razlog se sastoji od dva dijela:

                           —

                           prvi dio, koji se temelji na argumentu prema kojem izostavljanje iz operativnog dijela odluke zračnih prijevoznika koji su sudjelovali u praksama nije obrazloženo;

                           —

                           drugi dio, koji se temelji na argumentu prema kojem je izostavljanje iz operativnog dijela odluke zračnih prijevoznika koji su sudjelovali u praksama zahvaćeno povredom načela jednakog postupanja i nediskriminacije i načela zaštite od arbitrarnog postupanja Komisije.

               3.

               Treći tužbeni razlog, koji se temelji na povredi pravila o granicama Komisijine teritorijalne nadležnosti, koja je počinjena jer je ulazni prijevoz prema EGP-u obuhvaćen jedinstvenom i trajnom povredom. Taj tužbeni razlog dijeli se na dva dijela:

                           —

                           prvi dio, koji se temelji na činjenici da prakse u vezi s ulaznim prijevozom prema EGP-u nisu nastupile unutar EGP-a;

                           —

                           drugi dio: Komisija nije dokazala postojanje kvalificiranih učinaka unutar EGP-a povezanih s praksama u vezi s ulaznim prijevozom prema EGP-u.

               4.

               Četvrti tužbeni razlog, koji se temelji na proturječnosti obrazloženja i očitoj pogrešci u ocjeni kojima je zahvaćeno utvrđenje prema kojem je odbijanje plaćanja provizije špediterima odvojeni dio jedinstvene i trajne povrede. Taj tužbeni razlog sastoji se od dva dijela:

                           —

                           prvi dio, koji se temelji na tome da je obrazloženje tog utvrđenja proturječno;

                           —

                           drugi dio, koji se temelji na tome da je obrazloženje tog utvrđenja zahvaćeno očitom pogreškom u ocjeni.

               5.

               Peti tužbeni razlog, koji se temelji na tome da su prodajne vrijednosti uzete u obzir za izračun novčane kazne Air Franceu pogrešne, i koji je podijeljen na dva dijela:

                           —

                           prvi dio, koji se temelji na tome da je obrazloženje uključivanja tarifa u vrijednost prodaja proturječno, da to uključivanje sadržava više pogreški koje se tiču prava i jednu očitu pogrešku u ocjeni;

                           —

                           drugi dio, koji se temelji na činjenici da uključivanje 50 % prihoda od ulaznog prijevoza prema EGP-u u vrijednosti prodaja povrjeđuje smjernice Komisije o utvrđivanju novčanih kazni iz 2006. i načelo non bis in idem.

               6.

               Šesti tužbeni razlog, koji se temelji na pogrešnoj ocjeni težine povrede, i sastoji se od dva dijela:

                           —

                           prvi dio, koji se temelji na argumentu prema kojem se precjenjivanje težine postupanja temelji na više očitih pogrešaka u ocjeni i povredi načela proporcionalnosti kazni i jednakog postupanja;

                           —

                           drugi dio, koji se temelji na argumentu prema kojem precjenjivanje težine postupanja proizlazi iz uključivanja u područje povrede kontakata u vezi s praksama koje su se odvile izvan EGP-a uz povredu pravila o teritorijalnoj nadležnosti Komisije.

               7.

               Sedmi tužbeni razlog, koji se temelji na pogrešnom izračunu trajanje povrede.

               8.

               Osmi tužbeni razlog, koji se temelji na nepostojanju obrazloženja i na nedostatnom smanjenju novčane kazne od 15 %, koje je Komisija dodijelila s obzirom na normativne okvire.


title: Predmet C-421/14: Presuda Suda (prvo vijeće) od 26. siječnja 2017. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Juzgado de Primera Instancia- Španjolska) – Banco Primus SA protiv Jesúsa Gutiérreza Garcíje (Zahtjev za prethodnu odluku — Direktiva 93/13/EEZ — Ugovori zaključeni između prodavatelja (robe) ili pružatelja (usluge) i potrošača — Nepoštene odredbe — Ugovori o hipotekarnom zajmu — Postupak ovrhe na nekretnini pod hipotekom — Prekluzivni rok — Dužnost nacionalnih sudova — Pravomoćnost)

text:
               3.4.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 104/9

         Presuda Suda (prvo vijeće) od 26. siječnja 2017. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Juzgado de Primera Instancia- Španjolska) – Banco Primus SA protiv Jesúsa Gutiérreza Garcíje
   (Predmet C-421/14) (1)

   ((Zahtjev za prethodnu odluku - Direktiva 93/13/EEZ - Ugovori zaključeni između prodavatelja (robe) ili pružatelja (usluge) i potrošača - Nepoštene odredbe - Ugovori o hipotekarnom zajmu - Postupak ovrhe na nekretnini pod hipotekom - Prekluzivni rok - Dužnost nacionalnih sudova - Pravomoćnost))
   (2017/C 104/16)
   Jezik postupka: španjolski

      Sud koji je uputio zahtjev

   Juzgado de Primera Instancia

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelj: Banco Primus SA

      Tuženik: Jesús Gutiérrez García

      Izreka

               1.

               Članke 6. i 7. Direktive Vijeća 93/13/EEZ od 5. travnja 1993. o nepoštenim uvjetima u potrošačkim ugovorima treba tumačiti na način da im je protivna odredba nacionalnog prava poput četvrte prijelazne odredbe Leya 1/2013, de medidas para reforzar la protección a los deudores hipotecarios, reestructuración de deuda y alquiler social (Zakon 1/2013 o mjerama za povećanje zaštite hipotekarnih dužnika, restrukturiranju duga i socijalnoj najamnini) od 14. svibnja 2013., koja izvršavanje od strane potrošača protiv kojih je pokrenuta ovrha na temelju hipoteke prije dana stupanja na snagu tog zakona, a koja nije bila zaključena do tog dana, prava na podnošenje prigovora na ovrhu zbog navodne nepoštenosti ugovornih odredaba uvjetuje prekluzivnim rokom od mjesec dana računajući od prvog dana nakon dana objave tog zakona.

               2.

               Direktivu 93/13 treba tumačiti na način da joj nije protivno nacionalno pravilo kakvo je ono koje proizlazi iz članka 207. Leya 1/2000, de Enjuiciamiento Civil (Zakon 1/2000 o građanskom postupku) od 7. siječnja 2000., kako je izmijenjen putem Leya 1/2013, de medidas para reforzar la protección a los deudores hipotecarios, reestructuración de deuda y alquiler social (Zakon 1/2013 o mjerama za povećanje zaštite hipotekarnih dužnika, restrukturiranju duga i socijalnoj najamnini) od 14. svibnja 2013., a potom putem Real Decreto-Leya 7/2013, de medidas urgentes de naturaleza tributaria, presupuestaria y de fomento de la investigación, el desarrollo y la innovación (Dekret-zakon 7/2013 o hitnim mjerama porezne i proračunske naravi i o promicanju istraživanja, razvoja i inovacija) od 28. lipnja 2013., a potom putem Real Decreto-leya 11/2014, de medidas urgentes en materia concursal (Dekret-zakon 11/2014, o hitnim mjerama u vezi stečaja), od 5. rujna 2014., koje nacionalnom sudu zabranjuje da po službenoj dužnosti preispita nepoštenost odredaba nekog ugovora, ako je već pravomoćnom odlukom odlučeno o zakonitosti svih odredaba ugovora u odnosu na tu direktivu.
               Nasuprot tomu, u slučaju postojanja jedne ili više ugovornih odredaba čija eventualna nepoštenost još nije ispitana tijekom prethodne sudske kontrole spornog ugovora koja je okončana pravomoćnom odlukom, Direktivu 93/13 valja tumačiti na način da je nacionalni sud kojem se potrošač uredno obratio u okviru izvanrednog prigovora dužan, na zahtjev stranaka ili po službenoj dužnosti, ako raspolaže za to potrebnim činjeničnim i pravnim elementima, ocijeniti njihovu eventualnu nedopuštenost.

               3.

               Članak 3. stavak 1. i članak 4. Direktive 93/13 treba tumačiti na način da:

                           —

                           ispitivanje eventualne nepoštenosti neke odredbe ugovora zaključenog između prodavatelja (robe) ili pružatelja (usluge) i potrošača uključuje utvrđivanje prouzrokuje li ona znatniju neravnotežu u pravima i obvezama ugovornih stranaka na štetu potrošača. To ispitivanje valja provesti s obzirom na nacionalne propise koji se u slučaju nepostojanja sporazuma između stranaka imaju primijeniti, sredstva koja potrošač ima na raspolaganju sukladno nacionalnim propisima kako bi spriječio korištenje te vrste odredaba, narav robe ili usluga koje su predmet dotičnog ugovora kao i sve okolnosti njegova zaključenja;

                           —

                           ako sud koji je uputio zahtjev smatra da ugovorna odredba koja se odnosi na izračun redovnih kamata, kao što je to ona o kojoj je riječ u glavnom postupku, nije sastavljena jasno i razumljivo u smislu članka 4. stavka 2. te direktive, na njemu je da ispita je li ta odredba nepoštena u smislu članka 3. stavka 1. navedene direktive. U okviru tog ispitivanja navedeni sud osobito je dužan usporediti način izračuna stope redovnih kamata utvrđen tom odredbom i stvarnu visinu stope koja iz njega proizlazi s uobičajenim načinima izračuna i zakonskom kamatnom stopom kao i kamatnim stopama na tržištu na dan zaključenja ugovora o kojem je riječ u glavnom postupku za zajam čiji su iznos i trajanje istovjetni onima iz razmatranog ugovora o zajmu, i

                           —

                           kada je riječ o ocjeni nacionalnog suda eventualne nepoštenosti odredbe koja se odnosi na prijevremeno dospijeće zbog dužnikove povrede obveza u određenom ograničenom razdoblju, na tom je sudu da provjeri ovisi li mogućnost dana prodavatelju (robe) ili pružatelju (usluge) da ukupan iznos zajma proglasi dospjelim o potrošačevu neizvršenju bitne obveze iz predmetnog ugovornog odnosa, je li ta mogućnost predviđena u slučajevima kada je takvo neizvršenje dovoljno teško uzevši u obzir trajanje i iznos zajma, odstupa li navedena mogućnost od propisa koji se primjenjuju u tom području u izostanku posebnih ugovornih odredaba te predviđa li nacionalno pravo primjerena i djelotvorna sredstva koja bi potrošačima vezanima takvom odredbom omogućila da isprave učinke navedenog dospijeća zajma.

               4.

               Direktivu 93/13 treba tumačiti na način da joj je protivno sudsko tumačenje odredbe nacionalnog prava koja uređuje odredbe o prijevremenom dospijeću ugovora o zajmu, kao što je to članak 693. stavak 2. Zakona 1/2000, kako je izmijenjen Dekret-zakonom 7/2013, koja nacionalnom sudu koji je utvrdio nepoštenost ugovorne odredbe zabranjuje da istu proglasi ništavom i da je izuzme iz primjene ako je u stvarnosti prodavatelj (robe) ili pružatelj (usluge) nije primijenio, već je poštovao uvjete predviđene navedenom odredbom nacionalnog prava.

      (1)  SL C 421, 24. 11. 2014.


title: Predmet T-98/14: Tužba podnesena 14. veljače 2014. – Société Générale protiv Komisije

text:
               12.5.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 142/36

         Tužba podnesena 14. veljače 2014. – Société Générale protiv Komisije
   (Predmet T-98/14)
   2014/C 142/47
   Jezik postupka: francuski

      Stranke

      Tužitelj: Société générale SA (Pariz, Francuska) (zastupnici: P. Zelenko, J. Marthan i D. Kupka, avocats)

      Tuženik: Europska komisija

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

               —

               poništi članak 2. točku (a) konačne odluke Europske komisije br. C(2013) 8512 od 4. prosinca 2013. u predmetu EIRD kojom je izrečena novčana kazna Société Générale;

               —

               umanji iznos novčane kazne koja je tom odlukom izrečena Société Générale na prikladan iznos;

               —

               u svakom slučaju naloži Europskoj komisiji snošenje svih troškova.

      Tužbeni razlozi i glavni argumenti

   U prilog osnovanosti tužbe, tužitelj ističe tri tužbena razloga.

               1.

               Prvi tužbeni razlog se temelji na očitoj pogrešci u ocjeni Komisije prilikom određivanja metode izračunavanja vrijednosti prihoda od prodaje, u mjeri u kojoj vrijednosti u pobijanoj odluci navedene na temelju takve metode ne odražavaju položaj svake od banaka na tržištu na koji se odnosi povreda i tijekom razdoblja dok se događala (prvi dio). Tužitelj ističe da je Komisija tako povrijedila svoju obvezu dužne pažnje (drugi dio) i narušila načela jednakog postupanja (treći dio) i legitimnih očekivanja (četvrti dio).

               2.

               Drugi tužbeni razlog temelji se na nedostatku obrazloženja u vezi s izborom metode koju je Komisija primijenila kako bi izračunala vrijednost prihoda od prodaje banaka na koje se odluka odnosi.

               3.

               Treći žalbeni razlog temelji se na tome da Opći sud treba izvršiti svoju punu nadležnost kako bi smanjio novčanu kaznu tužitelju na prikladan iznos koji odražava položaje na tržištu svake od banaka na koje se odluka odnosi.


title: Predmet C-539/16: Rješenje predsjednika Suda od 30. lipnja 2017. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Landgericht Frankfurt am Main – Njemačka) – Richard Rodriguez Serin protiv HOP!-Regional

text:
               11.9.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 300/27

         Rješenje predsjednika Suda od 30. lipnja 2017. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Landgericht Frankfurt am Main – Njemačka) – Richard Rodriguez Serin protiv HOP!-Regional
   (Predmet C-539/16) (1)

   (2017/C 300/33)
   Jezik postupka: njemački
   Predsjednik Suda odredio je brisanje predmeta.

      (1)  SL C 30, 30. 1. 2017.


title: Predmet T-447/15: Rješenje Općeg suda od 19. rujna 2016. – Indecopi protiv EUIPO-a – Synergy Group (PISCO SOUR)

text:
               7.11.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 410/33

         Rješenje Općeg suda od 19. rujna 2016. – Indecopi protiv EUIPO-a – Synergy Group (PISCO SOUR)
   (Predmet T-447/15) (1)

   (2016/C 410/48)
   Jezik postupka: španjolski
   Predsjednik prvog vijeća odredio je brisanje predmeta.

      (1)  SL C 320, 28. 9. 2015.


title: Predmet C-632/15: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 30. studenoga 2015. uputio Curte de Casație și Justiție (Rumunjska) – Costin Popescu protiv Guvernul României, Ministerul Afacerilor Interne, Direcția Regim Permise de Conducere și Înmatriculare a Vehiculelor, Direcția Rutieră, Serviciul Public Comunitar Regim Permise de Conducere și Înmatriculare a Vehiculelor

text:
               22.2.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 68/22

         Zahtjev za prethodnu odluku koji je 30. studenoga 2015. uputio Curte de Casație și Justiție (Rumunjska) – Costin Popescu protiv Guvernul României, Ministerul Afacerilor Interne, Direcția Regim Permise de Conducere și Înmatriculare a Vehiculelor, Direcția Rutieră, Serviciul Public Comunitar Regim Permise de Conducere și Înmatriculare a Vehiculelor
   (Predmet C-632/15)
   (2016/C 068/29)
   Jezik postupka: rumunjski

      Sud koji je uputio zahtjev

   Înalta Curte de Casație și Justiție

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelj: Costin Popescu

      Tuženici: Guvernul României, Ministerul Afacerilor Interne, Direcția Regim Permise de Conducere și Înmatriculare a Vehiculelor, Direcția Rutieră, Serviciul Public Comunitar Regim Permise de Conducere și Înmatriculare a Vehiculelor

      Prethodna pitanja

   Kada je riječ o vozačima mopeda koji posjeduju službeni dokument na temelju kojega su imali pravo upravljati mopedom po javnoj cesti prije 19. siječnja 2013., dozvoljavaju li odredbe Direktive 2006/126/EZ Europskog parlamenta i Vijeća (1) Rumunjskoj državi da propiše obvezu stjecanja vozačke dozvole polaganjem ispita i podvrgavanjem pregledima poput onih koji su predviđeni za druga vozila da bi ti vozači mogli nastaviti upravljati mopedom nakon isteka tog datuma?

      (1)  Direktiva 2006/126/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 20. prosinca 2006., o vozačkim dozvolama (SL L 403, str. 18.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 7. svezak 8., str 107.).


title: Predmet T-570/11: Presuda Općeg suda od 12. veljače 2014. — Oetker Nahrungsmittel protiv OHIM-a (La qualité est la meilleure des recettes) ( „Žig Zajednice — Zahtjev za verbalni žig Zajednice La qualité est la meilleure des recettes — Žig koji se sastoji od reklamnog slogana — Apsolutni razlog za odbijanje — Nepostojanje razlikovnog karaktera — Članak 7. stavak 1. točka (b) Uredbe (EZ) br. 207/2009” )

text:
               29.3.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 93/22

         Presuda Općeg suda od 12. veljače 2014. — Oetker Nahrungsmittel protiv OHIM-a (La qualité est la meilleure des recettes)
   (Predmet T-570/11) (1)

   (Žig Zajednice - Zahtjev za verbalni žig Zajednice La qualité est la meilleure des recettes - Žig koji se sastoji od reklamnog slogana - Apsolutni razlog za odbijanje - Nepostojanje razlikovnog karaktera - Članak 7. stavak 1. točka (b) Uredbe (EZ) br. 207/2009)
   2014/C 93/36
   Jezik postupka: njemački

      Stranke

      Tužitelj: Dr. August Oetker Nahrungsmittel KG (Bielefeld, Njemačka) (zastupnik: F. Graf von Stosch, avocat)

      Tuženik: Ured za usklađivanje na unutarnjem tržištu (žigovi i dizajni) (zastupnici: K. Klüpfel i A. Schifko, agenti)

      Predmet

   Tužba protiv odluke Velikog žalbenog vijeća OHIM-a od 8. srpnja 2011. (predmet R 1798/2010-G) koja se odnosi na prijavu za registraciju verbalnog žiga La qualité est la meilleure des recettes kao žiga Zajednice.

      Izreka

               1.

               Tužba se odbija.

               2.

               Dr. August Oetker Nahrungsmittel KG se nalaže snošenje troškova.

      (1)  SL C 13, 14.1.2012.


title: Predmet T-622/16: Tužba podnesena 31. kolovoza 2016. – sheepworld protiv EUIPO-a (Alles wird gut)

text:
               17.10.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 383/23

         Tužba podnesena 31. kolovoza 2016. – sheepworld protiv EUIPO-a (Alles wird gut)
   (Predmet T-622/16)
   (2016/C 383/32)
   Jezik postupka: njemački

      Stranke

      Tužitelj: sheepworld AG (Ursensollen, Njemačka) (zastupnik: S. von Rüden, odvjetnik)

      Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO)

      Podaci o postupku pred EUIPO-om

      Predmetni sporni žig: verbalni žig Europske unije „Alles wird gut” – prijava za registraciju br. 14 170 062

      Pobijana odluka: odluka četvrtog žalbenog vijeća EUIPO-a od 16. lipnja 2016. u predmetu R 212/2016-4

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

               —

               poništi pobijanu odluku;

               —

               naloži EUIPO-u snošenje troškova postupka, uključujući troškove nastale u žalbenom postupku.

      Tužbeni razlog

               —

               povreda članka 7. stavka 1. točke (b) Uredbe br. 207/2009.


title: Predmet C-127/17: Tužba podnesena 10. ožujka 2017. – Europska komisija protiv Republike Poljske

text:
               15.5.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 151/22

         Tužba podnesena 10. ožujka 2017. – Europska komisija protiv Republike Poljske
   (Predmet C-127/17)
   (2017/C 151/30)
   Jezik postupka: poljski

      Stranke

      Tužitelj: Europska komisija (zastupnici: J. Hottiaux i W. Mölls)

      Tuženik: Republika Poljska

      Tužbeni zahtjev

   Komisija od Suda zahtijeva da:

               —

               utvrdi da je Republika Poljska povrijedila svoje obveze iz članaka 3. i 7. Direktive Vijeća 96/53/EZ od 25. srpnja 1996. o utvrđivanju najvećih dopuštenih dimenzija u unutarnjem i međunarodnom prometu te najveće dopuštene mase u međunarodnom prometu za određena cestovna vozila koja prometuju unutar Zajednice (1) u vezi s točkama 3.1. i 3.4. Priloga I. toj direktivi, time što od prijevoznika zahtijeva posjedovanje posebnih dozvola za korištenje pojedinih javnih cesta;

               —

               naloži Republici Poljskoj snošenje troškova.

      Tužbeni razlozi i glavni argumenti

   Komisija Republici Poljskoj prigovara da je promet vozila s najvećim dopuštenim osovinskim opterećenjem od 10 t (osovina bez pogona) odnosno 11,5 t (pogonska osovina) u skladu s točkama 3.1. i 3.4. Priloga I. Direktivi 96/53/EZ ograničen na gotovo 97 % javnih cesta koje se nalaze na području Poljske, što povređuje članak 3. te direktive. To ograničenje proizlazi iz kombinacije dvaju čimbenika i to:

               1.

               okolnosti da su samo ceste koje su dio transeuropske prometne mreže (TEN-T) i pojedine druge nacionalne ceste otvorene za promet vozila s najvećim dopuštenim osovinskim opterećenjem od 11,5 t (članak 41. stavak 2. Zakona o javnim cestama [Ustawa o drogach publicznych]), te

               2.

               nužnosti posjedovanja posebne dozvole za promet na drugim cestama (članak 64. i sljedeći Zakona o prometu na cestama [Ustawa Prawo o ruchu drogowym]).

         Komisija Republici Poljskoj nadalje prigovara da je pogrešno protumačila članak 7. Direktive. Republika Poljska smatra da njezine odredbe državi članici omogućavaju da ograničenjem prometa vozila s opterećenjem pogonske osovine od 11,5 t odstupi od općeg načela postavljenog u članku 3. te direktive. Iako su u članku 7. stavku 2. navedeni konkretni primjeri za to kada promet može biti zakonito ograničen (gradovi, mala sela ili osobito vrijedna područja u pogledu zaštite prirode), pritom je ipak riječ o ograničenjima koja vrijede samo za pojedine ceste ili građevinske objekte na određenim dijelovima ceste. Prema Komisijinu mišljenju, država članica se ne može razumno pozivati na mogućnost uvođenja iznimki kako bi odgovarajućim iznimkama obuhvatila gotovo 97 % svoje cestovne mreže.
   Osim toga se prema članku 64. stavku 1. Zakona o prometu na cestama (2), za vozila, kako bi mogla prometovati na cestama koje nisu dio TEN-T-a odnosno na gotovo 97 % javnih cesta, mora zatražiti i pribaviti posebna dozvola nadležnih tijela, što sa sobom nosi sljedeće poteškoće:

               —

               složene upravne formalnosti koje zahtijevaju stupanje u kontakt s različitim upravnim tijelima,

               —

               zemljopisno područje valjanosti dozvole je ograničeno, što prijevoznike prisiljava da za svaku rutu općenito zatraže nekoliko dozvola;

               —

               vrijeme i troškovi koji su potrebni za pribavljanje dozvole.

         Naposljetku, u skladu s člankom 64. stavkom 2. Zakona o prometu na cestama, dozvole kategorije IV. za korištenje nacionalnim cestama vozilima s (pogonskim) osovinskim opterećenjem od 11,5 t ne mogu se koristiti za prijevoz djeljivog tereta.
   Direktiva 96/53/EZ ne dopušta nikakvo slično ograničavanje ili otežavanje slobode prometa za vozila. Poduzetnik koji ne prihvaća te uvjete, podlijegat će zabrani prometa na cestama. Takvo uređenje povređuje članak 3. Direktive 96/53/EZ, koji zahtjevima koji su u njemu postavljeni sprečava da države članice u svojim područjima u prekograničnom prometu „odbiju ili zabrane” upotrebu vozila koja zadovoljavaju granične vrijednosti u pogledu mase koje su određene u Prilogu I. toj direktivi.

      (1)  SL 1996., L 235, str. 59. (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 7., svezak 7., str. 51.)

      (2)  Objava Predsjednika Sejma Republike Poljske od 30. kolovoza 2012. o proglašenju konsolidirane verzije Zakona o prometu na cestama (Obwieszczenie Marszałka Sejmu Rzeczypospolitej Polskiej z dnia 30 sierpnia 2012 r. w sprawie ogłoszenia jednolitego tekstu ustawy – Prawo o ruchu drogowym) (Dz. U. 2012., t. 1137.)


title: Predmet T-565/15: Tužba podnesena 28. rujna 2015. – Excalibur City protiv OHIM-a – Ferrero (MERLIN'S KINDERWELT)

text:
               30.11.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 398/66

         Tužba podnesena 28. rujna 2015. – Excalibur City protiv OHIM-a – Ferrero (MERLIN'S KINDERWELT)
   (Predmet T-565/15)
   (2015/C 398/80)
   Jezik na kojem je tužba podnesena: engleski

      Stranke

      Tužitelj: Excalibur City s.r.o. (Znojmo, Češka Republika) (zastupnik: E. Engin-Deniz, odvjetnik)

      Tuženik: Ured za usklađivanje na unutarnjem tržištu (žigovi i dizajni) (OHIM)

      Druga stranka pred žalbenim vijećem: Ferrero SpA (Alba, Italija)

      Podaci o postupku pred OHIM-om

      Podnositelj prijave za sporni žig: Tužitelj

      Predmetni sporni žig: Verbalni žig Zajednice „MERLIN'S KINDERWELT” – Prijava za registraciju br. 1 1 2 01  969

      Postupak pred OHIM-om: Postupak povodom prigovora

      Pobijana odluka: Odluka prvog žalbenog vijeća OHIM-a od 9. srpnja 2015. u predmetu R 1538/2014-1

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

               —

               poništi u cijelosti pobijanu odluku;

               —

               naloži OHIM-u snošenje troškova i pristojbi postupka.

      Tužbeni razlozi

               —

               Povreda članka 8. stavka 1. točke (b) Uredbe br. 207/2009;

               —

               Povreda članka 8. stavka 5. Uredbe br. 207/2009.


title: Predmet C-318/16 P: Žalba koju je 2. lipnja 2016. podnijela Ukrajina protiv rješenja Općeg suda (deveto vijeće) od 11. ožujka 2015. u predmetu T-347/14, Yanukovych protiv Vijeća

text:
               9.1.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 6/24

         Žalba koju je 2. lipnja 2016. podnijela Ukrajina protiv rješenja Općeg suda (deveto vijeće) od 11. ožujka 2015. u predmetu T-347/14, Yanukovych protiv Vijeća
   (Predmet C-318/16 P)
   (2017/C 006/30)
   Jezik postupka: engleski

      Stranke

      Žalitelj: Ukrajina (zastupnik: M. Kostytska, odvjetnik)

      Druge stranke u postupku: Viktor Viktorovych Yanukovych, Vijeće Europske unije, Europska komisija
   Sud (osmo vijeće) je rješenjem od 5. listopada 2016. odlučio da žalba nije dopuštena.


title: Predmet T-516/13: Presuda Općeg suda od 30. lipnja 2016. – CW protiv Vijeća („Zajednička vanjska i sigurnosna politika — Mjere ograničavanja protiv određenih osoba i subjekata s obzirom na stanje u Tunisu — Zamrzavanje financijskih sredstava — Uvrštavanje tužiteljeva imena temeljno na novom obrazloženju nakon poništenja ranijih mjera zamrzavanja financijskih sredstava — Pravo vlasništva — Proporcionalnost — Pogreška koja se tiče činjenice — Zlouporaba ovlasti — Izvanugovorna odgovornost — Uzročna veza”)

text:
               22.8.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 305/25

         Presuda Općeg suda od 30. lipnja 2016. – CW protiv Vijeća
   (Predmet T-516/13) (1)

   ((„Zajednička vanjska i sigurnosna politika - Mjere ograničavanja protiv određenih osoba i subjekata s obzirom na stanje u Tunisu - Zamrzavanje financijskih sredstava - Uvrštavanje tužiteljeva imena temeljno na novom obrazloženju nakon poništenja ranijih mjera zamrzavanja financijskih sredstava - Pravo vlasništva - Proporcionalnost - Pogreška koja se tiče činjenice - Zlouporaba ovlasti - Izvanugovorna odgovornost - Uzročna veza”))
   (2016/C 305/34)
   Jezik postupka: francuski

      Stranke

      Tužitelj: CW (zastupnik: A. Tekari, odvjetnik)

      Tuženik: Vijeće Europske unije (zastupnici: G. Étienne i M. Bishop, agenti)

      Predmet

   S jedne strane, zahtjev se temelji na članku 263. UFEU-a te se njime traži poništenje Provedbene odluke Vijeća 2013/409/ZVSP od 30. srpnja 2013. o provedbi Odluke 2011/72/ZVSP o mjerama ograničavanja protiv određenih osoba i subjekata s obzirom na stanje u Tunisu (SL 2013., L 204, str. 52.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 11., svezak 109., str. 261.), u mjeri u kojoj se odnosi na tužitelja i, s druge strane, na članku 268. UFEU-a te se njime potražuje naknada štete koju je tužitelj navodno pretrpio.

      Izreka

               1.

               Tužba se odbija.

               2.

               CW će snositi vlastite troškove kao i troškove Vijeća Europske unije.

      (1)  SL C 351, 6. 10. 2014.


title: Predmet C-399/15 P: Rješenje Suda (deveto vijeće) od 12. srpnja 2016. – Vichy Catalán, SA protiv Ureda Europske unije za intelektualno vlasništvo, Hijos de Rivera, SA „Žalba — Žig Europske unije — Žalbeni rok — Viša sila — Članak 181. Poslovnika Suda — Očita nedopuštenost”

text:
               19.9.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 343/12

         Rješenje Suda (deveto vijeće) od 12. srpnja 2016. – Vichy Catalán, SA protiv Ureda Europske unije za intelektualno vlasništvo, Hijos de Rivera, SA
   (Predmet C-399/15 P) (1)

   („Žalba - Žig Europske unije - Žalbeni rok - Viša sila - Članak 181. Poslovnika Suda - Očita nedopuštenost”)
   (2016/C 343/18)
   Jezik postupka: španjolski

      Stranke

      Žalitelj: Vichy Catalán, SA (zastupnik: R. Bercovitz Álvarez, abogado)

      Druge stranke u postupku: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (zastupnik: S. Palmero Cabezas, agent), Hijos de Rivera, SA (zastupnik: C. Sueiras Villalobos, abogada)

      Izreka

               1.

               Žalba se odbija.

               2.

               Nalaže se Vichy Catalán SA snošenje troškova.

               3.

               Nalaže se Hijos de Rivera SA snošenje vlastitih troškova.

      (1)  SL C 406, 7. 12. 2015.


title: Predmet C-25/15: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 21. siječnja 2015. uputio Budapest Környéki Törvényszék (Mađarska) – kazneni postupak protiv Istvána Balogha

text:
               20.4.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 127/10

         Zahtjev za prethodnu odluku koji je 21. siječnja 2015. uputio Budapest Környéki Törvényszék (Mađarska) – kazneni postupak protiv Istvána Balogha
   (Predmet C-25/15)
   (2015/C 127/15)
   Jezik postupka: mađarski

      Sud koji je uputio zahtjev

   Budapest Környéki Törvényszék

      Stranke glavnog postupka

      Optuženik: István Balogh

      Prethodno pitanje

   Treba li se članak 1. stavak 1. Direktive 2010/64/EU (1) Europskog parlamenta i Vijeća od 20. listopada 2010. o pravu na tumačenje i prevođenje u kaznenim postupcima, prema kojem se „[o]vom Direktivom određuju […] pravila o pravu na tumačenje i prevođenje u kaznenome postupku i u postupku izvršenja Europskog uhidbenog naloga”, tumačiti u smislu da mađarski sudovi moraju primijeniti navedenu direktivu i u posebnom postupku [poglavlje XXIX. Zakona br. XIX. o kaznenom progonu iz 1998. (a büntetőeljárásról szóló 1998. évi XIX. törvény XXIX. fejezet)], odnosno treba li se smatrati da je izrazom „kaznen[i] postup[ak]” obuhvaćen posebni postupak predviđen mađarskim pravom ili su pak tim izrazom obuhvaćeni samo postupci koji se okončavaju pravomoćnom odlukom o kaznenoj odgovornosti optuženika?

      (1)  SL L 280, str. 1.; SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 19., svezak 10., str. 213.


title: Presuda Suda od 31. ožujka 2017. u predmetu E-13/16 – Nadzorno tijelo EFTA-e protiv Islanda (Propust države EFTA-e da ispuni svoje obveze – Neusklađenost – Direktiva 2000/30/EZ – Pregledi tehničke ispravnosti na cesti)

text:
               13.7.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 224/16

         PRESUDA SUDA
   od 31. ožujka 2017.
   u predmetu E-13/16
   Nadzorno tijelo EFTA-e protiv Islanda

      (Propust države EFTA-e da ispuni svoje obveze – Neusklađenost – Direktiva 2000/30/EZ – Pregledi tehničke ispravnosti na cesti)

   (2017/C 224/07)
   U predmetu E-13/16, Nadzorno tijelo EFTA-e protiv Islanda – ZAHTJEV za izjavu da Island nije ispunio svoje obveze iz akta iz točke 17.h Priloga XIII. Sporazumu o Europskom gospodarskom prostoru (Direktiva 2000/30/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 6. lipnja 2000. o pregledu na cesti kojim se utvrđuje tehnička ispravnost gospodarskih vozila koja prometuju u Zajednici) jer nije uveo preglede tehničke ispravnosti na cesti propisane člankom 3. stavkom 1. akta, Sud, u sastavu Carl Baudenbacher, predsjednik, Per Christiansen i Páll Hreinsson (sudac izvjestitelj), suci, presudio je 31. ožujka 2017. kao u izreci:
   Sud:

               1.

               Izjavljuje da Island nije ispunio svoje obveze iz akta iz točke 17.h poglavlja II. Priloga XIII. Sporazumu o Europskom gospodarskom prostoru (Direktiva 2000/30/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 6. lipnja 2000. o pregledu na cesti kojim se utvrđuje tehnička ispravnost gospodarskih vozila koja prometuju u Zajednici), kako je prilagođen Sporazumu njegovim Protokolom 1., jer nije u predviđenom roku uveo preglede tehničke ispravnosti na cesti propisane člankom 3. stavkom 1. akta.

               2.

               Nalaže Islandu plaćanje troškova postupka.


title: Predmet C-556/12: Presuda Suda (treće vijeće) od 19. lipnja 2014. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Østre Landsret – Danska) – TDC A/S protiv Teleklagenævnet (Zahtjev za prethodnu odluku — Elektroničke komunikacijske mreže i usluge — Direktiva 2002/19/EZ — Članak 2. točka (a) — Pristup i uporaba određenih dijelova mreže i pripadajućih infrastruktura i opreme — Članci 5., 8., 12. i 13. — Ovlast državnih regulatornih tijela — Obveza u pogledu pristupa i uporabe određenih dijelova mreže i pripadajućih infrastruktura i opreme — Poduzeće sa znatnijom tržišnom snagom na određenom tržištu — Priključni kabel koji povezuje razvodnik u pristupnoj mreži i priključnu točku mreže kod krajnjeg korisnika — Proporcionalnost obveze zadovoljavanja razumnih zahtjeva za pristup i uporabu određenih dijelova mreže i pripadajućih infrastruktura i opreme — Direktiva 2002/21/EZ — Članak 8. — Opći ciljevi izvršavanja zadaća državnih regulatornih tijela)

text:
               25.8.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 282/7

         Presuda Suda (treće vijeće) od 19. lipnja 2014. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Østre Landsret – Danska) – TDC A/S protiv Teleklagenævnet
   (Predmet C-556/12) (1)

   ((Zahtjev za prethodnu odluku - Elektroničke komunikacijske mreže i usluge - Direktiva 2002/19/EZ - Članak 2. točka (a) - Pristup i uporaba određenih dijelova mreže i pripadajućih infrastruktura i opreme - Članci 5., 8., 12. i 13. - Ovlast državnih regulatornih tijela - Obveza u pogledu pristupa i uporabe određenih dijelova mreže i pripadajućih infrastruktura i opreme - Poduzeće sa znatnijom tržišnom snagom na određenom tržištu - Priključni kabel koji povezuje razvodnik u pristupnoj mreži i priključnu točku mreže kod krajnjeg korisnika - Proporcionalnost obveze zadovoljavanja razumnih zahtjeva za pristup i uporabu određenih dijelova mreže i pripadajućih infrastruktura i opreme - Direktiva 2002/21/EZ - Članak 8. - Opći ciljevi izvršavanja zadaća državnih regulatornih tijela))
   2014/C 282/09
   Jezik postupka: danski

      Sud koji je uputio zahtjev

   Østre Landsret

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelj: TDC A/S

      Tuženik: Teleklagenævnet

      Izreka

               1.

               Članak 2. točku (a) te članke 8. i 12. Direktive 2002/19/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 7. ožujka od 2002. o pristupu i međusobnom povezivanju elektroničkih komunikacijskih mreža i pripadajuće opreme (Direktiva o pristupu), kako je izmijenjena Direktivom 2009/140/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 25. studenoga 2009., treba tumačiti tako da je državno regulatorno tijelo ovlašteno operatoru elektroničkih komunikacija sa znatnijom tržišnom snagom na određenom tržištu, na ime obveze zadovoljavanja razumnih zahtjeva za pristup i uporabu određenih dijelova mreže i pripadajućih infrastruktura i opreme, nametnuti obvezu instalacije, na zahtjev konkurentskih operatora, priključnog kabela dužine ne veće od 30 metara koji povezuje razvodnik u pristupnoj mreži i priključnu točku mreže kod krajnjeg korisnika, pod uvjetom da je ta obveza utemeljena na naravi prepoznatog problema i da je proporcionalna i opravdana s obzirom na ciljeve propisane u članku 8. stavku 1. Direktive 2002/21/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 7. ožujka 2002. o zajedničkom regulatornom okviru za elektroničke komunikacijske mreže i usluge (Okvirna direktiva), kako je izmijenjena Direktivom 2009/140, što treba provjeriti sud koji je uputio zahtjev.

               2.

               Članke 8. i 12. Direktive 2002/19, kako je izmijenjena Direktivom 2009/140, u vezi s člankom 13. iste, treba tumačiti tako da državno regulatorno tijelo, kad namjerava operatoru elektroničkih komunikacija sa znatnijom tržišnom snagom na određenom tržištu nametnuti obvezu uspostave priključnih kablova radi povezivanja krajnjeg korisnika s mrežom, mora uzeti u obzir početno ulaganje koje je proveo operator o kojem je riječ i postojanje kontrole cijena koja omogućuje povrat troškova instalacije.

      (1)  SL C 38, 9.2.2013.


title: Predmet F-83/12: Presuda Službeničkog suda (treće vijeće) od 12. veljače 2014. — Bodson i dr. protiv EIB-a (Javna služba — Osoblje EIB-a — Ugovorna priroda radnog odnosa — Primici od rada — Reforma sustava nagrađivanja EIB-a)

text:
               22.3.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 85/26

         Presuda Službeničkog suda (treće vijeće) od 12. veljače 2014. — Bodson i dr. protiv EIB-a
   (Predmet F-83/12) (1)

   (Javna služba - Osoblje EIB-a - Ugovorna priroda radnog odnosa - Primici od rada - Reforma sustava nagrađivanja EIB-a)
   2014/C 85/43
   Jezik postupka: francuski

      Stranke

      Tužitelji: Jean-Pierre Bodson i dr. (Luxembourg, Luksemburg) (zastupnik: L. Levi, odvjetnik)

      Tuženik: Europska investicijska banka (zastupnici: C. Gómez de la Cruz, T. Gilliams i G. Nuvoli, agenti, P. E. Partsch, odvjetnik)

      Predmet

   U jednom dijelu, zahtjev za poništenje odluka o primjeni na tužitelje nagradnog dodatka, u skladu s novim sustavom ocjenjivanja radnog učinka kakav proizlazi iz odluke upravnog vijeća od 14. prosinca 2010. i odluka upravnog odbora od 9. studenog 2010. i 16. studenog 2011. i, u drugom dijelu, podredno, da se instituciji naloži plaćanje razlika u plaćama i plaćanje naknade štete.

      Izreka presude

               1.

               Tužba se odbija.

               2.

               J.P. Bodson i sedam ostalih tužitelja čija su imena navedena u prilogu snose svoje vlastite troškove te im se nalaže snošenje troškova Europske investicijske banke.

      (1)  SL C 295, 29.9.2012, str. 34.


title: Predmet C-428/12: Presuda Suda (peto vijeće) od 3. travnja 2014. – Europska komisija protiv Kraljevine Španjolske (Povreda obveze države članice — Članci 34. i 36. UFEU-a — Mjere s istovrsnim učinkom kao količinska ograničenja uvoza — Dodatni privatni prijevoz robe — Prvo vozilo flote poduzeća — Pravila dobivanja licence za cestovni prijevoz — Cestovna sigurnost i zaštita okoliša)

text:
               26.5.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 159/5

         Presuda Suda (peto vijeće) od 3. travnja 2014. – Europska komisija protiv Kraljevine Španjolske
   (Predmet C-428/12) (1)

   ((Povreda obveze države članice - Članci 34. i 36. UFEU-a - Mjere s istovrsnim učinkom kao količinska ograničenja uvoza - Dodatni privatni prijevoz robe - Prvo vozilo flote poduzeća - Pravila dobivanja licence za cestovni prijevoz - Cestovna sigurnost i zaštita okoliša))
   2014/C 159/06
   Jezik postupka: španjolski

      Stranke

      Tužitelj: Europska komisija (zastupnici: I. Galindo Martin i G. Wilms, agenti)

      Tuženik: Kraljevina Španjolska (zastupnici: J. García-Valdecasas Dorrego i Centeno Huerta, agenti)

      Predmet

   Povreda obveze države članice – Povreda članaka 34. i 36. UFEU-a – Dodjela odobrenja za motorna vozila – Nacionalno zakonodavstvo koje za prvo dobivanje „dozvole za dodatni privatni prijevoz” zahtijeva da prva registracija prvog teretnog vozila flote poduzeća ne bude starija od pet mjeseci.

      Izreka

               1.

               Kraljevina Španjolska je povrijedila obveze koje proizlaze iz članka 34. UFEU-a nametanjem uvjeta prema kojem za dobivanje licence za dodatni privatni prijevoz robe prvo vozilo flote ne smije biti starije od pet mjeseci računajući od njegove prve registracije, člankom 31. Odluke FOM/734/2007 od 20. ožujka 2007. o načinima primjene zakona o zemaljskom prijevozu u području licenci za cestovni prijevoz robe, za vozila čija maksimalna dopuštena masa prelazi 3,5 tone.

               2.

               Kraljevina Španjolska snosit će troškove.

      (1)  SL C 379, 8.12.2012.


title: Predmet T-665/13: Tužba podnesena 16. prosinca 2013. — Zitro IP protiv OHIM-a — Gamepoint (SPIN BINGO)

text:
               1.3.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 61/13

         Tužba podnesena 16. prosinca 2013. — Zitro IP protiv OHIM-a — Gamepoint (SPIN BINGO)
   (Predmet T-665/13)
   2014/C 61/22
   Jezik na kojem je tužba podnesena: engleski

      Stranke

      Tužitelj: Zitro IP Sàrl. (Luxembourg, Luksemburg) (zastupnik: A. Canela Giménez, odvjetnik)

      Tuženik: Ured za usklađivanje na unutarnjem tržištu (žigovi i dizajni)

      Druga stranka u postupku pred žalbenim vijećem: Gamepoint BV (Haag, Nizozemska)

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

               —

               poništi odluku četvrtog žalbenog vijeća Ureda za usklađivanje na unutarnjem tržištu (žigovi i dizajni) od 14. listopada 2013., u predmetu R 1388/2012-4;

               —

               naloži snošenje troškova tuženiku i drugoj stranci ukoliko intervenira u postupak.

      Tužbeni razlozi i glavni argumenti

      Podnositelj prijave žiga Zajednice: druga stranka u postupku pred žalbenim vijećem

      Predmetni žig Zajednice: figurativni žig u boji koji sadrži verbalni element „SPIN BINGO” za proizvode i usluge u razredima 9., 41. i 42. — Prijava za registraciju žiga Zajednice br. 9 545 658

      Nositelj žiga ili znaka navedenog u postupku prigovora: tužitelj

      Žig ili znak naveden u prigovoru: verbalni žig „ZITRO SPIN BINGO” za proizvode i usluge u razredima 9., 28. i 41. — Prijava za registraciju žiga Zajednice br. 9 058 868

      Odluka Odjela za prigovore: djelomično prihvaćen prigovor

      Odluka žalbenog vijeća: poništena pobijana odluka i odbijen prigovor

      Tužbeni razlog: povreda članka 8. stavka 1. točke (b) Uredbe (EZ) br. 207/2009


title: Predmet T-505/14: Rješenje Općeg suda od 23. veljače 2015. – Seven for all mankind protiv OHIM-a – Seven (SEVEN FOR ALL MANKIND) („Žig Zajednice — Postupak povodom prigovora — Prijava verbalnog žiga Zajednice SEVEN FOR ALL MANKIND — Raniji figurativni žigovi Zajednice i raniji međunarodni figurativni žig Seven — Relativni razlog za odbijanje — Članak 8. stavak 1. točka (b) Uredbe (EZ) br. 207/2009 — Tužba koja je očito bez pravnog temelja”)

text:
               20.4.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 127/26

         Rješenje Općeg suda od 23. veljače 2015. – Seven for all mankind protiv OHIM-a – Seven (SEVEN FOR ALL MANKIND)
   (Predmet T-505/14) (1)

   ((„Žig Zajednice - Postupak povodom prigovora - Prijava verbalnog žiga Zajednice SEVEN FOR ALL MANKIND - Raniji figurativni žigovi Zajednice i raniji međunarodni figurativni žig Seven - Relativni razlog za odbijanje - Članak 8. stavak 1. točka (b) Uredbe (EZ) br. 207/2009 - Tužba koja je očito bez pravnog temelja”))
   (2015/C 127/36)
   Jezik postupka: engleski

      Stranke

      Tužitelj: Seven for all mankind LLC (Vernon, California, Sjedinjene Američke Države) (zastupnik: A. Gautier-Sauvagnac, odvjetnik)

      Tuženik: Ured za usklađivanje na unutarnjem tržištu (žigovi i dizajni) (OHIM) (zastupnik: J. Crespo Carrillo, agent)

      Druga stranka u postupku pred žalbenim vijećem OHIM-a, intervenijent u postupku pred Općim sudom: Seven SpA (Leinì, Italija) (zastupnik: L. Trevisan, odvjetnik)

      Predmet

   Tužba protiv odluke prvog žalbenog vijeća OHIM-a od 9. travnja 2014. (predmet R 1277/2013-1), u postupku povodom prigovora između Seven SpA i Seven for all mankind LLC.

      Izreka

               1.

               Tužba se odbija.

               2.

               Seven for all mankind LLC nalaže se snošenje troškova.

      (1)  SL C 292, 1.9.2014.


title: Predmet T-255/14: Rješenje Općeg suda od 10. lipnja 2015. – Aalto-korkeakoulusäätiö protiv OHIM-a (APPCAMPUS)

text:
               21.9.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 311/61

         Rješenje Općeg suda od 10. lipnja 2015. – Aalto-korkeakoulusäätiö protiv OHIM-a (APPCAMPUS)
   (Predmet T-255/14) (1)

   (2015/C 311/69)
   Jezik postupka: engleski
   Predsjednik devetog vijeća odredio je brisanje predmeta.

      (1)  SL C 235, 21. 7. 2014.


title: Predmet T-723/15: Tužba podnesena 4. prosinca 2015. – Genossenschaftsverband Bayern protiv Komisije

text:
               15.2.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 59/40

         Tužba podnesena 4. prosinca 2015. – Genossenschaftsverband Bayern protiv Komisije
   (Predmet T-723/15)
   (2016/C 059/46)
   Jezik postupka: njemački

      Stranke

      Tužitelj: Genossenschaftsverband Bayern e. V. (München, Njemačka) (zastupnici: C. Bittner i N. Thies, odvjetnici)

      Tuženik: Europska komisija

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

               —

               poništi pobijanu odluku u dijelu u kojem je njome:

                           —

                           utvrđeno, u članku 1., da je Njemačka protivno članku 108. stavku 3. UFEU-a dodijelila državne potpore za ispitivanje kvalitete mlijeka provedeno u Bavarskoj u korist predmetnih poduzetnika u industriji mlijeka u Bavarskoj i da su te potpore od 1. siječnja 2007. nespojive s unutarnjim tržištem;

                           —

                           naložen, u člancima 2. do 4. povrat tih potpora zajedno s kamatama od korisnika;

               —

               naloži tuženiku snošenje tužiteljevih troškova.

      Tužbeni razlozi i glavni argumenti

   Tužitelj u predmetnoj tužbi zahtijeva djelomično poništenje Odluke Komisije C(2015) 6295 final od 18. rujna 2015. o državnim potporama SA.35484 (2013/C) (ex SA.35484 (2012/NN)) koje je Njemačka dodijelila za ispitivanja kvalitete mlijeka u okviru Zakona o mlijeku i mastima.
   U prilog tužbi tužitelj ističe šest tužbenih razloga koji su u biti istovjetni ili slični onima istaknutima u predmetu T-722/15, Interessengemeinschaft privater Milchverarbeiter Bayerns/Komisija.


title: Predmet T-452/17: Tužba podnesena 20. srpnja 2017. – TL protiv EDPS-a

text:
               16.10.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 347/28

         Tužba podnesena 20. srpnja 2017. – TL protiv EDPS-a
   (Predmet T-452/17)
   (2017/C 347/37)
   Jezik postupka: francuski

      Stranke

      Tužitelj: TL (zastupnici: T. Léonard i M. Cock, odvjetnici)

      Tuženik: Europski nadzornik za zaštitu podataka

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

               —

               utvrdi da je odbijanjem prigovora, s obrazloženjem da se sastoji od zahtjeva za ispitivanje i da ne odgovara argumentima podnositelja prigovora, odlukom Europskog nadzornika za zaštitu podataka (EDPS) od 16. svibnja 2017. o anonimizaciji presude [povjerljivo] (1) i internetskih stranica koja sadrža osobne podatke prekršen:

                           —

                           članak 46. točka (a) Uredbe (EZ) br. 45/2001 Europskog parlamenta i Vijeća od 18. prosinca 2000. o zaštiti pojedinaca u vezi s obradom osobnih podataka u institucijama i tijelima Zajednice i o slobodnom kretanju takvih podataka (SL 2001., L 8, str. 1.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 13., svezak 34., str. 6.) te članak 33. i članak 34. stavak 1. Odluke Europskog nadzornika za zaštitu podataka od 17. prosinca 2012. o usvajanju poslovnika (SL 2013., L 273, str. 41.), donesene prilikom izvršavanja navedenog članka 46. točke (a) kojim se ovlašćuje EDPS da ispita prigovore i da izvijesti odnosne osobe o rezultatu njegovog ispitivanja;

                           —

                           članak 41. Povelje Europske unije o temeljnim pravima kojime se nalaže institucijama i tijelima Unije općenita obveza obrazlaganja;

               —

               utvrdi da je, time što se smatralo da je EDPS nenadležan za odlučivanje o tužiteljevom prigovoru, pobijenom odlukom prekršen članak 46. točka (C) Uredbe (EZ) br. 45/2001, u vezi s člankom 8. stavkom 3. Povelje Europske unije o temeljnim pravima;

         slijedom toga:

               —

               proglasi pobijanu odluku ništavom;

               —

               naloži EDPS-u snošenje troškova.

      Tužbeni razlozi i glavni argumenti

   U prilog osnovanosti tužbe tužitelj ističe dva tužbena razloga.

               1.

               Prvi tužbeni razlog, temelji se na nedostatku odgovora EDPS-a povodom prigovora koji mu je tužitelj podnio. Odbijajući prigovor s obrazloženjem da se sastoji od zahtjeva za ispitivanje i da ne odgovara argumentima koje je tužitelj istaknuo u potporu svojeg zahtjeva za anonimizaciju, pobijanom je odlukom prekršen članak 46. točka (a) Uredbe (EZ) br. 45/2001, kojim se ovlašćuje EDPS da ispita prigovore i da izvijesti odnosne osobe o rezultatu njegovog ispitivanja, kao i članak 33. te članak 34. stavak 1. Odluke 2013/504/EU Europskog nadzornika za zaštitu podataka od 17. prosinca 2012. o usvajanju poslovnika, donesenu prilikom izvršavanja navedenog članka 46. točke (a), na temelju kojeg EDPS postupa povodom prigovora i izvješćuje odnosne osobe o rezultatu svojeg ispitivanja i o poduzetim radnjama. Tužitelj smatra da EDPS nije postupilo povodom prigovora, s obzirom na to da je pogrešno kvalificirao njegov zahtjev kao zahtjev za ponovno ispitivanje. Osim toga, pobijanom je odlukom prekršen članak 41. Povelje Europske unije o temeljnim pravima kojim se nalaže institucijama i tijelima Unije općenita obveza obrazlaganja.

               2.

               Drugi tužbeni razlog, temelji se na povredi članka 46. točke (c). Uredbe (EZ) br. 45/2001, u vezi s člankom 8. stavkom 3. Povelje Europske unije o temeljnim pravima, time što je EDPS pogrešno smatrao da nije nadležan za odlučivanje o tužiteljevom prigovoru.

      (1)  Povjerljivi podaci su izostavljeni.


title: Predmet T-582/10: Rješenje Općeg suda od 18. veljače 2015. – Acron i Dorogobuzh protiv Vijeća

text:
               20.4.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 127/39

         Rješenje Općeg suda od 18. veljače 2015. – Acron i Dorogobuzh protiv Vijeća
   (Predmet T-582/10) (1)

   (2015/C 127/52)
   Jezik postupka: engleski
   Predsjednik trećeg vijeća odredio je brisanje predmeta.

      (1)  SL C 55, 19.2.2011.


title: Predmet C-685/15: Presuda Suda (drugo vijeće) od 14. lipnja 2017. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Landesverwaltungsgericht Oberösterreich – Austrija) – Online Games Handels GmbH i dr. protiv Landespolizeidirektion Oberösterreich (Zahtjev za prethodnu odluku — Članak 49. UFEU a — Sloboda poslovnog nastana — Članak 56. UFEU a — Sloboda pružanja usluga — Igre na sreću — Ograničavajući propis države članice — Upravne kazne — Važni razlozi u općem interesu — Proporcionalnost — Povelja Europske unije o temeljnim pravima — Članak 47. — Pravo na djelotvornu sudsku zaštitu — Nacionalni propis koji predviđa obvezu suda da po službenoj dužnosti ispita elemente o kojima odlučuje u okviru postupka pokrenutog povodom upravnog prekršaja — Usklađenost)

text:
               21.8.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 277/10

         Presuda Suda (drugo vijeće) od 14. lipnja 2017. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Landesverwaltungsgericht Oberösterreich – Austrija) – Online Games Handels GmbH i dr. protiv Landespolizeidirektion Oberösterreich
   (Predmet C-685/15) (1)

   ((Zahtjev za prethodnu odluku - Članak 49. UFEU a - Sloboda poslovnog nastana - Članak 56. UFEU a - Sloboda pružanja usluga - Igre na sreću - Ograničavajući propis države članice - Upravne kazne - Važni razlozi u općem interesu - Proporcionalnost - Povelja Europske unije o temeljnim pravima - Članak 47. - Pravo na djelotvornu sudsku zaštitu - Nacionalni propis koji predviđa obvezu suda da po službenoj dužnosti ispita elemente o kojima odlučuje u okviru postupka pokrenutog povodom upravnog prekršaja - Usklađenost))
   (2017/C 277/12)
   Jezik postupka: njemački

      Sud koji je uputio zahtjev

   Landesverwaltungsgericht Oberösterreich

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelj: Online Games Handels GmbH, Frank Breuer, Nicole Enter, Astrid Walden

      Tuženik: Landespolizeidirektion Oberösterreich

      Izreka

   Članke 49. i 56. UFE- a, kako su protumačeni osobito u presudi od 30. travnja 2014., Pfleger i dr. (C-390/12, EU:C:2014:281), u vezi s člankom 47. Povelje Europske unije o temeljnim pravima valja tumačiti na način da im se ne protivi nacionalno postupovno uređenje u skladu s kojim je u okviru upravno kaznenih postupaka sud koji odlučuje o usklađenosti propisa koji ograničava temeljnu slobodu Europske unije, poput slobode poslovnog nastana ili slobode pružanja usluga unutar Unije, s pravom Unije dužan po službenoj dužnosti ispitati elemente predmeta u kojem odlučuje u okviru ispitivanja postojanja upravnih prekršaja, ako to uređenje ne dovodi do toga da je taj sud dužan nadomjestiti nadležna tijela predmetne države članice koja su obvezna podnijeti dokaze koji su navedenom sudu potrebni za provjeru opravdanosti tog ograničenja.

      (1)  SL C 118, 4. 4. 2016.


title: Predmet T-339/16: Tužba podnesena 26. srpnja 2016. – Ville de Paris protiv Komisije

text:
               29.8.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 314/27

         Tužba podnesena 26. srpnja 2016. – Ville de Paris protiv Komisije
   (Predmet T-339/16)
   (2016/C 314/38)
   Jezik postupka: francuski

      Stranke

      Tužitelj: Ville de Paris (Pariz, Francuska) (zastupnik: J. Assous, odvjetnik)

      Tuženik: Europska komisija

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

               —

               poništi Uredbu (EU) Komisije od 20. travnja 2016. br. 2016/646 o izmjeni Uredbe (EZ) br. 692/2008 s obzirom na emisije iz lakih osobnih i teretnih vozila (Euro 6);

               —

               naloži Europskoj komisiji plaćanje simboličnog iznosa od jednog eura na ime naknade štete koju je donošenje te uredbe prouzročilo Ville de Paris;

               —

               naloži Europskoj komisiji snošenje svih troškova.

      Tužbeni razlozi i glavni argumenti

   U prilog osnovanosti tužbe tužitelj ističe dva tužbena razloga.

               1.

               Prvi tužbeni razlog odnosi se na ništavost Uredbe (EZ) Komisije br. 2016/646 od 20. travnja 2016. o izmjeni Uredbe (EZ) br. 692/2008 s obzirom na emisije iz lakih osobnih i teretnih vozila (Euro 6) (SL 2016, L 109, str. 1.; u daljnjem tekstu: pobijana uredba) zbog nenadležnosti, jer je Komisija nepravilno koristila regulatorni postupak s kontrolom. Komisija je rationae materiae nenadležna te je počinila bitnu povredu postupka donošenjem pobijane uredbe.

               2.

               Drugi tužbeni razlog odnosi se na ništavost pobijane uredbe zbog povrede primarnog prava, sekundarnog prava u području okoliša, kao i supsidijarnih normi prava Europske unije zbog nepoštovanja općih načela europskog prava okoliša, kao i načela pravne sigurnosti i legitimnih očekivanja.

         Što se tiče dijela tužbe koji se odnosi na naknadu štete, tužitelj tvrdi da su ispunjeni uvjeti za izvanugovornu odgovornost Unije, budući da, kao prvo, pobijana uredba sadrži nepravilnosti kako u pogledu oblika, tako i sadržaja, kao drugo, pobijana uredba je prouzročila stvarnu i izvjesnu štetu i, kao treće, izravna uzročna veza između postupanja Komisije i navodne štete se ne može osporiti.


title: Predmet F-73/15: Rješenje Službeničkog suda (treće vijeće) od 18. studenoga 2015. – FH protiv Europskog parlamenta (Javna služba — Dužnosnici — Zahtjev za isplatu dnevnica — Prešutna odluka o odbijanju nakon koje je uslijedila izričita odluka o odbijanju — Izostanak žalbe protiv prešutne odluke o odbijanju — Potvrdni karakter izričite odluke o odbijanju — Prekluzivnost — Očita nedopuštenost)

text:
               11.1.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 7/36

         Rješenje Službeničkog suda (treće vijeće) od 18. studenoga 2015. – FH protiv Europskog parlamenta
   (Predmet F-73/15) (1)

   ((Javna služba - Dužnosnici - Zahtjev za isplatu dnevnica - Prešutna odluka o odbijanju nakon koje je uslijedila izričita odluka o odbijanju - Izostanak žalbe protiv prešutne odluke o odbijanju - Potvrdni karakter izričite odluke o odbijanju - Prekluzivnost - Očita nedopuštenost))
   (2016/C 007/48)
   Jezik postupka: francuski

      Stranke

      Tužitelj: FH (zastupnik: M. Casado García-Hirschfeld, odvjetnik)

      Tuženik: Europski parlament (zastupnici: O. Caisou-Rousseau i N. Chemaï, agenti)

      Predmet

   Zahtjev za poništenje odluke kojom se tužitelju ne odobravaju dnevnice nakon njegova prijelaza iz Komisije, u okviru koje je bio upućen u delegaciju EU-a u Jemenu, u Europski parlament u Bruxellesu.

      Izreka rješenja

               1.

               Tužba se odbacuje kao očito nedopuštena.

               2.

               Europski parlament snosi svoje troškove i nalaže mu se snošenje troškova FH-a.

      (1)  SL C 245, 27. 7. 2015., str. 50.


title: Predmet F-11/16: Tužba podnesena 19. veljače 2016. – ZZ protiv Komisije

text:
               25.4.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 145/41

         Tužba podnesena 19. veljače 2016. – ZZ protiv Komisije
   (Predmet F-11/16)
   (2016/C 145/50)
   Jezik postupka: francuski

      Stranke

      Tužiteljica: ZZ (zastupnik: N. Lhoest, odvjetnik)

      Tuženik: Europska komisija

      Predmet i opis spora

   Poništenje Komisijine odluke kojom se odbija ponovno razmatranje razreda u koji je razvrstana tužiteljica prilikom njezina premještaja u Europski parlament i obnova njezine karijere i nalaže Komisiji da plati razliku između plaće isplaćene tužiteljici i one koja joj je trebala biti isplaćena nakon obnove njezine karijere, zajedno sa zateznim kamatama.

      Tužbeni zahtjev tužitelja

               —

               Poništiti odluku Europske komisije od 17. travnja 2015. kojom se odbija revizija razreda dodijeljenog tužiteljici prilikom njezina premještaja i obnova njezine karijere u Europskoj komisiji tijekom razdoblja od 16. lipnja 2001. do 31. prosinca 2010., usprkos promaknuću iz razreda C4 (koji je postao AST 3) u razred C3 (koji je postao AST 4), koje joj je 7. kolovoza 2009. dodijelio Europski parlament s retroaktivnim učinkom od 1. siječnja 2000.;

               —

               poništiti odluku Europske komisije od 9. studenoga 2015. kojom se odbija tužiteljičina žalba podnesena 17. srpnja 2015.;

               —

               naložiti Europskoj komisiju plaćanje tužiteljici razlike između plaće koja joj je isplaćena i plaće koja joj je trebala biti isplaćena nakon obnove njezine karijere u razredu i stupnju, zajedno sa zateznim kamatama

               —

               naložiti Komisiji snošenje troškova


title: Predmet T-296/14 R: Rješenje predsjednika Općeg suda od 4. rujna 2014. – Erbslöh protiv Komisije („Privremena pravna zaštita — Državne potpore — Nacionalno promicanje proizvodnje električne energije iz obnovljivih izvora energije — Odluka Komisije o pokretanju službenog istražnog postupka u području državnih potpora — Zahtjev za suspenziju izvršenja — Fumus boni juris”)

text:
               1.12.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 431/26

         Rješenje predsjednika Općeg suda od 4. rujna 2014. – Erbslöh protiv Komisije
   (Predmet T-296/14 R)
   ((„Privremena pravna zaštita - Državne potpore - Nacionalno promicanje proizvodnje električne energije iz obnovljivih izvora energije - Odluka Komisije o pokretanju službenog istražnog postupka u području državnih potpora - Zahtjev za suspenziju izvršenja - Fumus boni juris”))
   (2014/C 431/45)
   Jezik postupka: njemački

      Stranke

      Tužitelj: Erbslöh AG (Velbert, Njemačka) (zastupnici: T. Volz i B. Wißmann, odvjetnici)

      Tuženik: Europska komisija (zastupnici: T. Maxian Rusche i R. Sauer, agenti)

      Predmet

   Zahtjev za suspenziju pravnih učinaka odluke kojom je Komisija pokrenula službeni istražni postupak u području državnih potpora u vezi s njemačkim zakonom o obnovljivim izvorima energije.

      Izreka

               1.

               Odbija se zahtjev za privremenu pravnu zaštitu.

               2.

               O troškovima će se odlučiti naknadno.