title: Predmet C-443/16: Rješenje Suda (deseto vijeće) od 9. veljače 2017. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Juzgado de lo Contencioso-Administrativo n° 8 de Madrid – Španjolska) – Francisco Rodrigo Sanz protiv Universidad Politécnica de Madrid (Zahtjev za prethodnu odluku — Članak 99. Poslovnika Suda — Direktiva 1999/70/EZ — Okvirni sporazum o radu na određeno vrijeme koji su sklopili ETUC, UNICE i CEEP — Članak 4. — Uzastopni ugovori o radu na određeno vrijeme u javnom sektoru — Restrukturiranje organizacije sveučilišta — Nacionalni propis — Integracija nastavnika sveučilišnih škola u zbor sveučilišnih profesora — Uvjet — Stjecanje doktorske titule — Preoblikovanje rada u punom radnom vremenu u radu u nepunom radnom vremenu — Primjena samo na nastavnike koji su zaposleni kao privremeni službenici — Načelo nediskriminacije)

text:
               24.4.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 129/4

         Rješenje Suda (deseto vijeće) od 9. veljače 2017. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Juzgado de lo Contencioso-Administrativo no 8 de Madrid – Španjolska) – Francisco Rodrigo Sanz protiv Universidad Politécnica de Madrid
   (Predmet C-443/16) (1)

   ((Zahtjev za prethodnu odluku - Članak 99. Poslovnika Suda - Direktiva 1999/70/EZ - Okvirni sporazum o radu na određeno vrijeme koji su sklopili ETUC, UNICE i CEEP - Članak 4. - Uzastopni ugovori o radu na određeno vrijeme u javnom sektoru - Restrukturiranje organizacije sveučilišta - Nacionalni propis - Integracija nastavnika sveučilišnih škola u zbor sveučilišnih profesora - Uvjet - Stjecanje doktorske titule - Preoblikovanje rada u punom radnom vremenu u radu u nepunom radnom vremenu - Primjena samo na nastavnike koji su zaposleni kao privremeni službenici - Načelo nediskriminacije))
   (2017/C 129/05)
   Jezik postupka: španjolski

      Sud koji je uputio zahtjev

   Juzgado de lo Contencioso-Administrativo no 8 de Madrid

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelj: Francisco Rodrigo Sanz

      Tuženik: Universidad Politécnica de Madrid

      Izreka

   Članak 4. točku 1. Okvirnog sporazuma o radu na određeno vrijeme, sklopljenog 18. ožujka 1999., koji se nalazi u prilogu Direktive Vijeća 1999/70/EZ od 28. lipnja 1999. o Okvirnom sporazumu o radu na određeno vrijeme koji su sklopili ETUC, UNICE i CEEP treba tumačiti na način da mu se protivi nacionalni propis, poput onog u glavnom postupku, koji, u okviru mjera restrukturiranja organizacije sveučilišta, dopušta nadležnim upravama dotične države članice da skrate za polovicu radno vrijeme nastavnika sveučilišnih škola koji su zaposleni kao privremeni službenici, zbog toga što nemaju doktorsku titulu, dok se na nastavnike sveučilišnih škola koji su službenici, ali koji nemaju doktorsku titulu, ne primjenjuje ista mjera.

      (1)  SL C 410, 7. 11. 2016.


title: Predmet T-410/13: Rješenje Općeg suda od 30. rujna 2014. – Bitiqi i dr. protiv Komisije i dr. ( „Tužba za poništenje — Zajednička vanjska i sigurnosna politika — Misija 'Vladavina prava' koju Europska unija vodi na Kosovu (Eulex Kosovo) — Ugovorno osoblje — Odluke voditelja misije da ne produži ugovore o radu — Očita nenadležnost” )

text:
               24.11.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 421/43

         Rješenje Općeg suda od 30. rujna 2014. – Bitiqi i dr. protiv Komisije i dr.
   (Predmet T-410/13) (1)

   ((„Tužba za poništenje - Zajednička vanjska i sigurnosna politika - Misija 'Vladavina prava' koju Europska unija vodi na Kosovu (Eulex Kosovo) - Ugovorno osoblje - Odluke voditelja misije da ne produži ugovore o radu - Očita nenadležnost”))
   2014/C 421/60
   Jezik postupka: francuski

      Stranke

      Tužitelji: Burim Bitiqi (London, Ujedinjena Kraljevina); Arlinda Gjebrea (Priština, Kosovo); Anna Gorska (Varšava, Poljska); Agim Hajdini (London); Josefa Martínez Estéve (Valencija, Španjolska); Denis Vasile Miron (Bukurešt, Rumunjska); James Nicholls (Swindon, Ujedinjena Kraljevina); Zornitsa Popova Glodzhani (Varna, Bugarska); Andrei Mihai Popovici (Bukurešt); i Amaia San José Ortiz (Llodio, Španjolska) (zastupnici: A. Coolen, D. de Abreu Caldas, É. Marchal i J.-N. Louis, a zatim D. de Abreu Caldas, M. de Abreu Caldas i J.-N. Louis, odvjetnici)

      Tuženici: Europska komisija (zastupnici: F. Erlbacher i A.-C. Simon, agenti); Europska služba za vanjsko djelovanje (ESVD) (zastupnici: S. Marquardt, É. Chaboureau i M. Silva, agenti); i Eulex Kosovo (zastupnici: B. Borchardt, agent, uz asistenciju A. Fouquet Dörtea, odvjetnika)

      Intervenijent koji podržava tuženike: Vijeće Europske unije (zastupnici: A. Vitro i M. Bauer, agenti)

      Predmet

   Zahtjev za poništenje odlukâ voditelja misije „Vladavina prava” koju Europska unija vodi na Kosovu (Eulex Kosovo) da ne produži ugovore o radu tužiteljâ, koje su donesene 27. svibnja i 2. srpnja 2013.

      Izreka

               1.

               Tužba se odbacuje.

               2.

               Nalaže se Burimu Bitiqiju, Arlindi Gjebrea, Anni Gorskoj, Agimu Hajdiniju, Josefi Martínez Estéve, Denisu Vasileu Mironu, Jamesu Nichollsu, Zornitsi Popovoj Glodzhani, Andreiju Mihaiju Popoviciju i Amaiji San José Ortiz snošenje troškova Europske komisije, Europske službe za vanjsko djelovanje (ESVD) i Eulexa Kosovo.

               3.

               Vijeće Europske unije snosi vlastite troškove.

      (1)  SL C 325, 9.11.2013.


title: Predmet C-570/13: Presuda Suda (peto vijeće) od 16. travnja 2015. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Verwaltungsgerichtshof – Austrija) – Karoline Gruber protiv Unabhängiger Verwaltungssenat für Kärnten, EMA Beratungs- und Handels GmbH, Bundesminister für Wirtschaft, Familie und Jugend (Zahtjev za prethodnu odluku — Okoliš — Direktiva 2011/92/EU — Procjena utjecaja određenih javnih i privatnih projekata na okoliš — Izgradnja trgovačkog centra — Obvezujući učinak odluke upravnog tijela o neprovođenju procjene utjecaja na okoliš — Izostanak sudjelovanja javnosti)

text:
               15.6.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 198/8

         Presuda Suda (peto vijeće) od 16. travnja 2015. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Verwaltungsgerichtshof – Austrija) – Karoline Gruber protiv Unabhängiger Verwaltungssenat für Kärnten, EMA Beratungs- und Handels GmbH, Bundesminister für Wirtschaft, Familie und Jugend
   (Predmet C-570/13) (1)

   ((Zahtjev za prethodnu odluku - Okoliš - Direktiva 2011/92/EU - Procjena utjecaja određenih javnih i privatnih projekata na okoliš - Izgradnja trgovačkog centra - Obvezujući učinak odluke upravnog tijela o neprovođenju procjene utjecaja na okoliš - Izostanak sudjelovanja javnosti))
   (2015/C 198/10)
   Jezik postupka: njemački

      Sud koji je uputio zahtjev

   Verwaltungsgerichtshof

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelj: Karoline Gruber

      Tuženik: Unabhängiger Verwaltungssenat für Kärnten, EMA Beratungs- und Handels GmbH, Bundesminister für Wirtschaft, Familie und Jugend

      Izreka

   Članak 11. Direktive 2011/92/EU Europskog parlamenta i Vijeća od 13. prosinca 2011. o procjeni učinaka određenih javnih i privatnih projekata na okoliš treba tumačiti u smislu da se protivi nacionalnom propisu poput onoga u glavnom postupku, temeljem kojeg odluka upravnog tijela kojom se utvrđuje da nije potrebno provesti postupak procjene utjecaja na okoliš za određeni projekt ima obvezujući učinak na susjede koji ne raspolažu pravom na pravni lijek protiv navedene odluke upravnog tijela, pod uvjetom da ti susjedi, kao dio „zainteresirane javnosti” u smislu članka 1. stavka 2. te direktive, zadovoljavaju kriterije predviđene nacionalnim pravom kad je riječ o „dovoljnom interesu” ili „povredi prava”. Na sudu koju je uputio zahtjev jest da provjeri je li taj uvjet ispunjen u predmetu koji se pred njime vodi. Ako se to potvrdi, taj sud mora utvrditi da odluka upravnog tijela o neprovođenju takve procjene nema obvezujući učinak u odnosu na navedene susjede.

      (1)  SL C 24, 25.1.2015.


title: Predmet T-572/15: Tužba podnesena 25. rujna 2015. – Aldi protiv OHIM-a – Rouard (GOURMET)

text:
               23.11.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 389/64

         Tužba podnesena 25. rujna 2015. – Aldi protiv OHIM-a – Rouard (GOURMET)
   (Predmet T-572/15)
   (2015/C 389/72)
   Jezik na kojem je tužba podnesena: njemački

      Stranke

      Tužitelj: Aldi GmbH & Co. KG (Mülheim an der Ruhr, Njemačka) (zastupnici: C. Fürsen i N. Bertram, odvjetnici)

      Tuženik: Ured za usklađivanje na unutarnjem tržištu (žigovi i dizajni) (OHIM)

      Druga stranka pred žalbenim vijećem: Pierre-André Rouard (Madrid, Španjolska)

      Podaci o postupku pred OHIM-om

      Podnositelj prijave spornog žiga: tužitelj

      Predmetni sporni žig: figurativni žig Zajednice s verbalnim elementom „GOURMET” – prijava za registraciju br. 10 509 446

      Postupak pred OHIM-om: postupak povodom prigovora

      Pobijana odluka: odluka četvrtog žalbenog vijeća OHIM-a od 24. srpnja 2015. u predmetu R 1985/2013-4

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

               —

               poništi pobijanu odluku;

               —

               naloži OHIM-u snošenje troškova.

      Tužbeni razlozi

               —

               Povreda članka 63. Uredbe br. 207/2009 u vezi s Pravilom 20. stavkom 7. Uredbe br. 2868/95;

               —

               Povreda članka 8. stavka 1. točke (b) Uredbe br. 207/2009.


title: Predmet C-144/14: Presuda Suda (sedmo vijeće) od 9. srpnja 2015. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Tribunalul Maramureș – Rumunjska) – Cabinet Medical Veterinar Dr. Tomoiagă Andrei protiv Direcția Generală Regională a Finanțelor Publice Cluj Napoca prin Administrația Județeană a Finanțelor Publice Maramureș (Zahtjev za prethodnu odluku — Porez na dodanu vrijednost (PDV) — Direktiva 2006/112/EZ — Članci 273. i 287. — Obveza određivanja obveznika PDV-a po službenoj dužnosti — Oporezivi karakter veterinarskih usluga — Načelo pravne sigurnosti — Načelo zaštite legitimnih očekivanja)

text:
               7.9.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 294/7

         Presuda Suda (sedmo vijeće) od 9. srpnja 2015. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Tribunalul Maramureș – Rumunjska) – Cabinet Medical Veterinar Dr. Tomoiagă Andrei protiv Direcția Generală Regională a Finanțelor Publice Cluj Napoca prin Administrația Județeană a Finanțelor Publice Maramureș
   (Predmet C-144/14) (1)

   ((Zahtjev za prethodnu odluku - Porez na dodanu vrijednost (PDV) - Direktiva 2006/112/EZ - Članci 273. i 287. - Obveza određivanja obveznika PDV-a po službenoj dužnosti - Oporezivi karakter veterinarskih usluga - Načelo pravne sigurnosti - Načelo zaštite legitimnih očekivanja))
   (2015/C 294/09)
   Jezik postupka: rumunjski

      Sud koji je uputio zahtjev

   Tribunalul Maramureș

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelj: Cabinet Medical Veterinar Dr. Tomoiagă Andrei

      Tuženik: Direcția Generală Regională a Finanțelor Publice Cluj Napoca prin Administrația Județeană a Finanțelor Publice Maramureș

      Izreka

               1.

               Članak 273. stavak 1. Direktive Vijeća 2006/112/EZ od 28. studenoga 2006. o zajedničkom sustavu poreza na dodanu vrijednost, kako je izmijenjena Direktivom Vijeća od 22. prosinca 2009., ne obvezuje države članice na to da po službenoj dužnosti identificiraju poreznog obveznika za potrebe oporezivanja PDV-om samo na temelju poreznih prijava koje se ne odnose na tu vrstu poreza, čak i ako im te prijave omogućuju da utvrde da je porezni obveznik premašio prag za izuzeće od navedenog poreza.

               2.

               Načela pravne sigurnosti i zaštite legitimnih očekivanja ne protive se u okolnostima poput onih u glavnom postupku odluci nacionalnog poreznog tijela o obvezi plaćanja PDV-a na veterinarske usluge, ako se ta odluka temelji na jasnim pravilima i ako praksa tog tijela nije takva da bi kod pažljivog i razboritog gospodarskog subjekta stvorila razumno očekivanje da se taj porez neće primijeniti na navedene usluge, što je dužan provjeriti sud koji je uputio zahtjev.

      (1)  SL C 212, 7. 7. 2014.


title: Predmet T-479/15: Presuda Općeg suda od 14. rujna 2016. – Lotte protiv EUIPO-a – Kuchenmeister (KOALA LAND) („Žig Europske unije — Postupak povodom prigovora — Prijava za registraciju verbalnog žiga Europske unije KOALA LAND — Raniji nacionalni verbalni žig KOALA — Djelomično odbijanje prijave za registraciju — Vjerojatnost dovođenja u zabludu — Stvarna uporaba — Članak 8. stavak 1. točka (b) Uredbe (EZ) br. 207/2009 — Članak 42. stavci 2. i 3. Uredbe br. 207/2009”)

text:
               24.10.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 392/39

         Presuda Općeg suda od 14. rujna 2016. – Lotte protiv EUIPO-a – Kuchenmeister (KOALA LAND)
   (Predmet T-479/15) (1)

   ((„Žig Europske unije - Postupak povodom prigovora - Prijava za registraciju verbalnog žiga Europske unije KOALA LAND - Raniji nacionalni verbalni žig KOALA - Djelomično odbijanje prijave za registraciju - Vjerojatnost dovođenja u zabludu - Stvarna uporaba - Članak 8. stavak 1. točka (b) Uredbe (EZ) br. 207/2009 - Članak 42. stavci 2. i 3. Uredbe br. 207/2009”))
   (2016/C 392/51)
   Jezik postupka: njemački

      Stranke

      Tužitelj: Lotte Co. Ltd (Tokio, Japan) (zastupnici: M. Knitter i S. Schicker, odvjetnici)

      Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (zastupnik: M. Fischer, agent)

      Druga stranka u postupku pred žalbenim vijećem EUIPO-a, intervenijent u postupku pred Općim sudom: Kuchenmeister GmbH (Soest, Njemačka) (zastupnik: P. Blumenthal, odvjetnik)

      Predmet

   Tužba protiv odluke prvog žalbenog vijeća EUIPO-a od 4. lipnja 2015. (predmet R 815/2014-1), koja se odnosi na postupak povodom prigovora između društava Kuchenmeister i Lotte.

      Izreka

               1.

               Tužba se odbija.

               2.

               Društvu Lotte Co. Ltd nalaže se snošenje troškova.

      (1)  SL C 337, 12. 10. 2015.


title: Predmet T-907/16: Tužba podnesena 22. prosinca 2016. – Schwenk Zement protiv Komisije

text:
               27.2.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 63/33

         Tužba podnesena 22. prosinca 2016. – Schwenk Zement protiv Komisije
   (Predmet T-907/16)
   (2017/C 063/45)
   Jezik postupka: njemački

      Stranke

      Tužitelj Schwenk Zement KG (Ulm, Njemačka) (zastupnici: U. Soltész, M. Raible i G. Wecker, odvjetnici)

      Tuženik: Europska komisija

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

               —

               poništi pobijanu odluku,

               —

               naloži Komisiji snošenje troškova.

      Tužbeni razlozi i glavni argumenti

   Predmetna tužba za poništenje usmjerena je protiv Odluke Komisije C(2016) 6591 final od 10. listopada 2016. (predmet M.7878 – HeidelbergCement/Schwenk/Cemex Hungary/Cemex Croatia (SL 2016., C 374, str. 1.)).
   U prilog osnovanosti tužbe tužitelj ističe dva tužbena razloga.

               1.

               Prvi tužbeni razlog, koji se temelji se na povredi članka 1. Uredbe (EZ) br. 139/2004 (1), eventualno u vezi s točkom 147. Konsolidirane obavijesti Komisije o nadležnosti na temelju Uredbe (EZ) br. 139/2004 (u daljnjem tekstu: Konsolidirana obavijest).
               Tužitelj u okviru prvog tužbenog razloga navodi da Komisija nije nadležna za ispitivanje predmetne koncentracije. Naime, da je u odnosu na tužitelja utvrđeno, što bi bilo pravilno, da nije predmetni poduzetnik, pragovi u pogledu prihoda utvrđeni u članku 1. Uredbe (EZ) br. 139/2004 ne bi bili dosegnuti.

               2.

               Drugi tužbeni razlog, koji se temelji na nedostatku u obrazloženju
               Tužitelj njime ističe da je se Komisija, doduše, pozvala na postojanje iznimnog slučaja iz točke 147. Konsolidirane obavijesti, no nije dokazala da su bile ispunjene pretpostavke za postojanje takvog slučaja.

      (1)  Uredba Vijeća (EZ) br. 139/2004 od 20. siječnja 2004. o kontroli koncentracija između poduzetnika (SL 2004., L 24, str. 1) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 8., svezak 5., str. 73.)


title: Predmet F-30/16: Tužba podnesena 17. lipnja 2016. – ZZ i drugi protiv EIB-a

text:
               16.8.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 296/46

         Tužba podnesena 17. lipnja 2016. – ZZ i drugi protiv EIB-a
   (Predmet F-30/16)
   (2016/C 296/58)
   Jezik postupka: francuski

      Stranke

      Tužitelji: ZZ i drugi (zastupnik: L.-Y. Levi)

      Tuženik: Europska investicijska banka (EIB)

      Predmet i opis spora

   Poništenje odluka iz obračunskih lista za isplatu plaće za travanj 2016., kojima je godišnja prilagodba plaća ograničena na 0,6 % za 2016. g. i poništenje kasnijih obračunskih lista kao i, prema potrebi, informativne napomene koju je tuženik dostavio tužiteljima 8. ožujka 2016. i nalaganje tuženiku naknade navodno pretrpljene imovinske i neimovinske štete

      Tužbeni zahtjev tužitelja

               —

               Poništiti odluku iz tužiteljevih obračunskih lista za isplatu plaće za travanj 2016. kojom je godišnja prilagodba osnovne plaće ograničena na 0,6 % za 2016. g. i, prema tome, poništenje sličnih odluka iz kasnijih obračunskih lista za isplatu plaće i, prema potrebi, poništenje informativne napomene koju je tuženik dostavio tužiteljima 8. ožujka 2016.;

               —

               naložiti tuženiku da kao naknadu imovinske štete isplati (i) iznos plaće koji odgovara primjeni godišnje prilagodbe za 2016., što je povećanje od 2,3 % za razdoblje od 1. siječnja 2016. do 31. prosinca 2016.; (ii) iznos plaće koji odgovara posljedicama primjene godišnje prilagodbe od 2,9 % za 2016. na iznos plaća koje će biti isplaćene od siječnja 2016.; (iii) zatezne kamate na iznos plaća dospjelih do potpune isplate dospjelih iznosa, sa stopom zateznih kamata koju treba primijeniti prije nego je izračunana na temelju stope koju je odredila Europska središnja banka za glavne aktivnosti refinanciranja, koja se primjenjuje tijekom dotičnog razdoblja, uvećanom za tri postotna boda i (iv) iznos štete nastale zbog gubitka kupovne moći;

               —

               naložiti tuženiku isplatu 1000 eura svakom tužitelju na ime naknade neimovinske štete;

               —

               naložiti tuženiku snošenje troškova postupka.


title: Predmet T-868/16: Tužba podnesena 11. prosinca 2016. – QI i drugi protiv Komisije i Europske središnje banke (ECB)

text:
               30.1.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 30/58

         Tužba podnesena 11. prosinca 2016. – QI i drugi protiv Komisije i Europske središnje banke (ECB)
   (Predmet T-868/16)
   (2017/C 030/66)
   Jezik postupka: engleski

      Stranke

      Tužitelji: QI (Atena, Grčka) i 15 drugih tužitelja (zastupnik: S. Pappas i I. Ioannidis, odvjetnici)

      Tuženici: Europska komisija, Europska središnja banka

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelji od Općeg suda zahtijevaju da:

               —

               naloži Europskoj uniji i/ili Europskom sustavu središnjih banaka (ESSB) da nadoknade iznose navedene u tužbi koji odgovaraju šteti koju su tužitelji pretrpjeli zbog njihova nezakonitog sudjelovanja u restrukturiranju grčkog javnog duga zbog naknadne primjene klauzula o zajedničkom djelovanju;

               —

               podredno, naloži Uniji i/ili Europskoj središnjoj banci (ESB) da tužiteljima nadoknade iznose određene u tužbi koji odgovaraju šteti koju su tužitelji pretrpjeli zbog nezakonitog isključenja vjerovnika grčkog javnog sektora iz restrukturiranja grčkog javnog duga;

               —

               u svakom slučaju, naloži ESB-u da tužiteljima nadoknadi štetu određenu u tužbi koja je u odnosu na svakog tužitelja nastala zbog nezakonitog isključenja ESSB-a iz restrukturiranja grčkog javnog duga;

               —

               naloži ESB-u i/ili Uniji snošenje troškova postupka.

      Tužbeni razlozi i glavni argumenti

   U prilog osnovanosti tužbe tužitelj ističe pet tužbenih razloga.

               1.

               Prvi tužbeni razlog temelji se na činjenici da su radnje Unije i/ili ESB-a i ESSB-a poduzete ultra vires i protivno člancima 120. do 126., 127 i 352. stavku 1. UFEU-a.

               2.

               Drugi tužbeni razlog temelji se na činjenici da se radnjama ESB-a i ESSB-a, osobito u odnosu na isključenje ESSB-a iz restrukturiranja, krši članak 123. UFEU-a.

               3.

               Treći tužbeni razlog temelji se na činjenici da se radnjama Unije i/ili ESB-a i ESSB-a krši pravo na vlasništvo tužiteljâ koje je zaštićeno na temelju članka 17. Povelje o temeljnim pravima.

               4.

               Četvrti tužbeni razlog temelji se na činjenici da se radnjama Unije i/ili ESB-a i ESSB-a krši slobodno kretanje kapitala koje je zaštićeno na temelju članka 63. UFEU-a.

               5.

               Peti tužbeni razlog temelji se na činjenici da se radnjama Unije i/ili ESB-a i ESSB-a krši pravo tužitelja na jednako postupanje koje je zaštićeno na temelju članka 20. Povelje o temeljnim pravima.


title: Predmet C-517/16: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 4. listopada 2016. uputio Sąd Apelacyjny w Gdańsku (Poljska) – Stefan Czerwiński protiv Zakład Ubezpieczeń Społecznych Oddział w Gdańsku

text:
               23.1.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 22/4

         Zahtjev za prethodnu odluku koji je 4. listopada 2016. uputio Sąd Apelacyjny w Gdańsku (Poljska) – Stefan Czerwiński protiv Zakład Ubezpieczeń Społecznych Oddział w Gdańsku
   (Predmet C-517/16)
   (2017/C 022/06)
   Jezik postupka: poljski

      Sud koji je uputio zahtjev

   Sąd Apelacyjny w Gdańsku

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelj: Stefan Czerwiński

      Tuženik: Zakład Ubezpieczeń Społecznych Oddział w Gdańsku

      Prethodna pitanja

               1.

               Mogu li nacionalno tijelo ili nacionalni sud ocjenjivati klasifikaciju određenog davanja kao davanja koje se odnosi na određenu granu socijalne sigurnosti iz članka 3. Uredbe (EZ) br. 883/2004 Europskog parlamenta i Vijeća od 29. travnja 2004. o koordinaciji sustava socijalne sigurnosti, pri čemu je to davanje uključila država članica u izjavi koju je notificirala u skladu s člankom 9. navedene uredbe?

               2.

               Je li davanje za slučaj starosti, u smislu članka 3. stavka 1. točke (d) Uredbe br. 883/2004, prijelazna mirovina koja proizlazi iz Zakona od 19. prosinca 2008. o prijelaznim mirovinama (Službeni list Republike Poljske iz 2015., poz. 965, kako je kasnije izmijenjen)?

               3.

               Ako se načelo zbrajanja razdoblja osiguranja (članak 66. i uvodna izjava 33. Uredbe br. 883/2004) ne primjenjuje u slučaju prijelaznih mirovina, je li zaštitna funkcija u području socijalne sigurnosti, koja proizlazi iz članka 48. (a) Ugovora o funkcioniranju Europske unije, osigurana?


title: Predmet T-111/11: Presuda Općeg suda od 13. rujna 2013. — ClientEarth protiv Komisije ( „Pristup dokumentima — Uredba (EZ) br. 1049/2001 — Studije o prijenosu direktiva iz područja okoliša koje je zaprimila Komisija — Djelomična uskrata pristupa — Izuzeće koje se odnosi na zaštitu svrhe nadzora, istraga ili revizije — Konkretno i individualno ispitivanje — Usklađenost s Arhuškom konvencijom — Prevladavajući javni interes — Posljedice prekoračenja roka za donošenje izričite odluke — Doseg obveze aktivnog širenja informacija o okolišu” )

text:
               26.10.2013

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 313/21

         Presuda Općeg suda od 13. rujna 2013. — ClientEarth protiv Komisije
   (Predmet T-111/11) (1)

   (Pristup dokumentima - Uredba (EZ) br. 1049/2001 - Studije o prijenosu direktiva iz područja okoliša koje je zaprimila Komisija - Djelomična uskrata pristupa - Izuzeće koje se odnosi na zaštitu svrhe nadzora, istraga ili revizije - Konkretno i individualno ispitivanje - Usklađenost s Arhuškom konvencijom - Prevladavajući javni interes - Posljedice prekoračenja roka za donošenje izričite odluke - Doseg obveze aktivnog širenja informacija o okolišu)
   2013/C 313/39
   Jezik postupka: engleski

      Stranke

      Tužitelj: ClientEarth (London, Ujedinjena Kraljevina) (zastupnik: P. Kirch, odvjetnik)

      Tuženik: Europska komisija (zastupnici: prvotno P. Oliver i C. ten Dam, kasnije P. Oliver i C. Zadra, agenti)

      Predmet

   Prvotno, zahtjev za poništenje prešutne odluke Komisije kojom se tužitelju uskraćuje pristup određenim dokumentima koji se odnose na usklađenost zakonodavstva država članica s pravom okoliša Europske unije, a kasnije zahtjev za poništenje naknadne izričite odluke od 30. svibnja 2011. kojom se djelomično uskraćuje pristup jednom dijelu tih dokumenata.

      Izreka

               1.

               Tužba se odbija.

               2.

               ClientEarth i Europska komisija snosit će svaki svoje troškove.

      (1)  SL C 130, 30.4.2011.


title: Predmet T-73/15: Rješenje Općeg suda od 16. rujna 2016. – Aston Martin Lagonda protiv EUIPO-a (Prikaz rešetke hladnjaka na prednjoj strani automobila) („Žig Europske unije — Povlačenje prijave za registraciju — Obustava postupka”)

text:
               14.11.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 419/45

         Rješenje Općeg suda od 16. rujna 2016. – Aston Martin Lagonda protiv EUIPO-a (Prikaz rešetke hladnjaka na prednjoj strani automobila)
   (Predmet T-73/15) (1)

   ((„Žig Europske unije - Povlačenje prijave za registraciju - Obustava postupka”))
   (2016/C 419/59)
   Jezik postupka: engleski

      Stranke

      Tužitelj: Aston Martin Lagonda Ltd (Gaydon, Ujedinjena Kraljevina) (zastupnik: D. Farnsworth, solicitor)

      Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (zastupnik: H. O’Neill, agent)

      Predmet

   Tužba protiv odluke drugog žalbenog vijeća EUIPO-a od 11. prosinca 2014. (predmet R 1796/2014-2) u vezi s tužiteljevom prijavom za registraciju žiga Zajednice.

      Izreka

               1.

               Postupak se obustavlja.

               2.

               Društvu Aston Martin Lagonda Ltd nalaže se snošenje vlastitih troškova kao i troškova Ureda Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO).

      (1)  SL C 118, 13. 4. 2015.


title: Predmet T-824/16: Tužba podnesena 21. studenoga 2016. – Kiosked Oy protiv EUIPO-a – VRT, NV van Publiek Recht (k)

text:
               23.1.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 22/51

         Tužba podnesena 21. studenoga 2016. – Kiosked Oy protiv EUIPO-a – VRT, NV van Publiek Recht (k)
   (Predmet T-824/16)
   (2017/C 022/69)
   Jezik na kojem je tužba podnesena: engleski

      Stranke

      Tužitelj: Kiosked Oy Ab (Espoo, Finska) (zastupnik: L. Laaksonen, odvjetnik)

      Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO)

      Druga stranka pred žalbenim vijećem: VRT, NV van Publiek Recht (Bruxelles, Belgija)

      Podaci o postupku pred EUIPO-om

      Nositelj spornog žiga: tužitelj

      Predmetni sporni žig: međunarodna registracija žiga u kojoj je naznačena Europska unija u odnosu na figurativni žig u crnoj i bijeloj boji s verbalnim elementom „K” – međunarodna registracija u kojoj je naznačena Europska unija br. 1 112 969

      Postupak pred EUIPO-om: postupak povodom prigovora

      Pobijana odluka: odluka četvrtog žalbenog vijeća EUIPO-a od 19. rujna 2016. u predmetu R 279/2016-4

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

               —

               poništi pobijanu odluku četvrtog žalbenog vijeća Ureda Europske unije za intelektualno vlasništvo (u daljnjem tekstu: EUIPO) od 21. rujna 2016., u predmetu br. R0279/2016-4 prihvati prigovor koji je uložio VRT, NV van publiek recht i odbije registraciju međunarodne registracije u kojoj je naznačena Europska unija br. W01112969 K (fig.) (u daljnjem tekstu: K LOGO) za sljedeće usluge iz razreda 35 „oglašavanje; vođenje komercijalnih poslova; komercijalna administracija; uredski poslovi” i 42 „koncepcija i razvoj računalnih programa” i dopusti registraciju K LOGO-a za navedene usluge.

               —

               podnositelju prigovora naloži snošenje svih tužiteljevih troškova u postupku povodom prigovora uključujući troškove pravnog zastupanja u skladu sa specifikacijom troškova koju će tužitelj dostaviti unutar roka određenog u članku 85. Uredbe o žigu Europske unije, a ukoliko ona ne bude dostavljena, u skladu s primjenjivim zakonima.

      Tužbeni razlog

               —

               povreda članka 8. stavka 1. točke (b) Uredbe br. 207/2009.


title: Predmet T-110/12: Presuda Općeg suda od 6. rujna 2013. — Iranian Offshore Engineering & Construction protiv Vijeća ( „Zajednička vanjska i sigurnosna politika — Mjere ograničavanja protiv Irana s ciljem sprječavanja širenja nuklearnog oružja — Zamrzavanje financijskih sredstava — Tužba za poništenje — Rok za prilagodbu tužbenih zahtjeva — Dopuštenost — Obveza obrazlaganja — Očita pogreška pri ocjeni” )

text:
               19.10.2013

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 304/19

         Presuda Općeg suda od 6. rujna 2013. — Iranian Offshore Engineering & Construction protiv Vijeća
   (Predmet T-110/12) (1)

   (Zajednička vanjska i sigurnosna politika - Mjere ograničavanja protiv Irana s ciljem sprječavanja širenja nuklearnog oružja - Zamrzavanje financijskih sredstava - Tužba za poništenje - Rok za prilagodbu tužbenih zahtjeva - Dopuštenost - Obveza obrazlaganja - Očita pogreška pri ocjeni)
   2013/C 304/32
   Jezik postupka: španjolski

      Stranke

      Tužitelj: Iranian Offshore Engineering & Construction Co. (Teheran, Iran) (zastupnici: J. Viñals Camallonga, L. Barriola Urruticoechea i J. Iriarte Ángel, odvjetnici)

      Tuženik: Vijeće Europske unije (zastupnici: P. Plaza García, V. Piessevaux i G. Ramos Ruano, agenti)

      Predmet

   Zahtjev za poništenje, s jedne strane, Odluke Vijeća 2011/783/ZVSP od 1. prosinca 2011. o izmjeni Odluke 2010/413/ZVSP o mjerama ograničavanja protiv Irana (SL L 319, str. 71.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 18., svezak 11., str. 104.) i, s druge strane, Provedbene uredbe Vijeća (EU) br. 1245/2011 od 1. prosinca 2011. o provedbi Uredbe (EU) br. 961/2010 o mjerama ograničavanja protiv Irana (SL L 319, str. 11.), kao i Uredbe Vijeća (EU) br. 267/2012 od 23. ožujka 2012. o mjerama ograničavanja protiv Irana i stavljanju izvan snage Uredbe (EU) br. 961/2010 (SL L 88, str. 1.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 18., svezak 4., str. 194.), u dijelu u kojem se ti akti odnose na tužitelja.

      Izreka

               1.

               Poništava se Odluka Vijeća 2011/783/ZVSP od 1. prosinca 2011. o izmjeni Odluke 2010/413/ZVSP o mjerama ograničavanja protiv Irana u dijelu u kojem je naziv Iranian Offshore Engineering & Construction Co. uvršten u Prilog II. Odluci Vijeća 2010/413/ZVSP o mjerama ograničavanja protiv Irana i stavljanju izvan snage Zajedničkog stajališta 2007/140/ZVSP.

               2.

               Poništava se Provedbena uredba Vijeća (EU) br. 1245/2011 od 1. prosinca 2011. o provedbi Uredbe (EU) br. 961/2010 o mjerama ograničavanja protiv Irana u dijelu u kojem je naziv Iranian Offshore Engineering & Construction uvršten u Prilog VIII. Uredbi Vijeća (EU) br. 961/2010 od 25. listopada 2010. o mjerama ograničavanja protiv Irana i stavljanju izvan snage Uredbe (EZ) br. 423/2007.

               3.

               Poništava se Prilog IX. Uredbi Vijeća (EU) br. 267/2012 od 23. ožujka 2012. o mjerama ograničavanja protiv Irana i stavljanju izvan snage Uredbe br. 961/2010 u dijelu u kojem se odnosi na Iranian Offshore Engineering & Construction.

               4.

               Učinci Odluke 2010/413, kako je izmijenjena Odlukom 2011/783, zadržavaju se u odnosu na Iranian Offshore Engineering & Construction, od njezinog stupanja na snagu, dvadesetog dana od njezine objave u Službenom listu Europske unije, do početka učinka djelomičnog poništenja Uredbe br. 267/2012.

               5.

               Vijeće Europske unije snosit će, osim svojih troškova, i troškove nastale Iranian Offshore Engineering & Construction, u okviru ovog postupka i postupka privremene pravne zaštite.

      (1)  SL C 126, 28.4.2012.


title: Predmet T-433/16: Tužba podnesena 3. kolovoza 2016. – Pometon protiv Komisije

text:
               10.10.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 371/17

         Tužba podnesena 3. kolovoza 2016. – Pometon protiv Komisije
   (Predmet T-433/16)
   (2016/C 371/20)
   Jezik postupka: talijanski

      Stranke

      Tužitelj: Pometon SpA (Martellago, Italija) (zastupnici: E. Fabrizi, V. Veneziano i A. Molinaro, odvjetnici)

      Tuženik: Europska komisija

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

               —

               poništi pobijanu odluku;

               —

               podredno, poništi ili smanji novčanu kaznu određenu Pometonu;

               —

               naloži tuženiku povrat iznosa koji odgovaraju onima koje je tužitelj eventualno platio tijekom postupka izvršavajući pobijanu odluku, kao i povrat bilo kojeg drugog troška koje je tužitelj imao izvršavajući navedenu pobijanu odluku;

               —

               u svakom slučaju, naloži tuženiku snošenje troškova postupka i svih ostalih troškova koja je tužitelj imao u vezi ovim postupkom.

      Tužbeni razlozi i glavni argumenti

   Ova se tužba odnosi na Odluku Komisije C(2016) 3121 final od 25. ožujka 2016. (predmet AT.39792 – Steel Abrasives), koja se odnosi na postupak primjene članka 101. UFEU-a i članka 53. Sporazuma o EGP-u (u daljnjem tekstu: pobijana odluka).
   U prilog osnovanosti tužbe tužitelj ističe pet tužbenih razloga.

               1.

               Prvi tužbeni razlog, koji se temelji na povredi načela nepristranosti postupka, načela pretpostavke nedužnosti i prava obrane jer je tuženik Pometonu pripisao specifična ponašanja u okviru Odluke C(2014) 2074 final od 2. travnja 2014. (u daljnjem tekstu: odluka o nagodbi), koja je donesena u odnosu na društva Ervin Industries Inc. i Ervin Amasteel, Winoa SA i WHA Holding SAS, Metalltechnik Schmidt GmbH & Co. KG i Eisenwerk Würth GmbH (u daljnjem tekstu: stranke), te je tako donio pobijanu odluku, a da pritom nije mogao nepristrano i bez utjecaja ocijeniti položaj Pometona i argumente koje je potonji istaknuo u svoju obranu.

                           —

                           U odluci o nagodbi – dakle, prije nego li što je Pometonu dana mogućnost obrane – Komisija je tužitelju izričito pripisala isto ponašanje koje se stavljalo na teret drugim strankama te mu se u odluci o nagodbi, upravo zbog tog ponašanja, pripisala specifična povreda članka 101. UFEU-a i članka 53. Sporazuma o EGP-u. To je neizbježno i nepovratno umanjilo Komisijinu sposobnost donošenja zaista nepristrane ocjene u odnosu na tužitelja.

               2.

               Drugi tužbeni razlog, koji se temelji na povredi i pogrešnoj primjeni članka 101. UFEU-a i članka 53. Sporazuma o EGP-u, nedostatku u obrazloženju i njegovoj proturječnosti, povredi prava obrane i načela tereta dokazivanja jer je tuženik tužitelju bez postojanja dokaza pripisao sudjelovanje u navodnom zabranjenom sporazumu u kojem potonji nikada nije sudjelovao.

                           —

                           Komisija se, oslanjajući se na vlastite teze, temeljila na nepreciznim, proturječnim elementima dvojbenog tumačenja koji nisu dostatan dokaz Pometonova sudjelovanja u navedenoj povredi.

               3.

               Treći tužbeni razlog, koji se temelji na povredi i pogrešnoj primjeni članka 101. UFEU-a i članka 53. Sporazuma o EGP-u, pogreškama u ocjeni, neprovođenju istrage i očitoj nelogičnosti jer je tuženik smatrao da je predmet ponašanja koje se stavlja na teret Pometonu bilo ograničenje tržišnog natjecanja.

               4.

               Četvrti tužbeni razlog, koji se temelji na povredi i pogrešnoj primjeni članka 101. UFEU-a i članka 53. Sporazuma o EGP-u, nedostatku u obrazloženju i neprovođenju istrage, povredi tereta dokazivanja kad je riječ o trajanju navodnog sudjelovanja u navodnom zabranjenom sporazumu i, slijedom toga, na povredi članka 23. stavka 2., članka 25. stavka 1. i članka 25. stavka 5. Uredbe br. 1/2003 (1) i povredi načela pravne sigurnosti jer je Komisija tužitelju odredila novčanu kaznu unatoč nastupanju zastare.

                           —

                           Prema mišljenju tužitelja, datum prestanka navodnog Pometonova sudjelovanja u navodnoj povredi koja mu se pripisuje u pobijanoj odluci svakako se ne može poklapati s datumom koji je utvrdila Komisija, nego u najboljem slučaju s mnogo ranijim datumom, tako da valja smatrati da je Komisijina ovlast određivanja novčanih kazni zastarjela.

               5.

               Peti tužbeni razlog, koji se temelji na potpunom nepostojanju obrazloženja, povredi načela proporcionalnosti i jednakog postupanja u određivanju iznosa novčane kazne kad je riječ o izmjeni osnovnog iznosa u smislu točke 37. Smjernica o načinu utvrđivanja novčanih kazni koje se izriču na temelju članku 23. stavku 2. točki (a) Uredbe br. 1/2003.

                           —

                           Komisija je upotrijebila članak 37. Smjernica o načinu utvrđivanja novčanih kazni na očito diskriminatoran način time što je, u slučaju Pometona, primijenila postotak sniženja kazne koji je značajno niži od onoga koji je primijenila na ostale stranke.

      (1)  Uredba Vijeća (EZ) br. 1/2003 od 16. prosinca 2002. o provedbi pravila o tržišnom natjecanju koja su propisana člancima 81. i 82. Ugovora o EZ-u (SL 2003., L 1, str.1.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku poglavlje 8., svezak 1., str. 165.)


title: Predmet T-178/12: Rješenje Općeg suda od 7. srpnja 2014. – Khwanda protiv Vijeća

text:
               22.9.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 329/25

         Rješenje Općeg suda od 7. srpnja 2014. – Khwanda protiv Vijeća
   (Predmet T-178/12) (1)

   2014/C 329/36
   Jezik postupka: engleski
   Predsjednik sedmog vijeća odredio je brisanje predmeta.

      (1)  SL C 174, 16.6.2012.


title: Predmet T-183/16: Tužba podnesena 22. travnja 2016. – L’Oréal protiv EUIPO-a – Guinot (MASTER DRAMA)

text:
               20.6.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 222/29

         Tužba podnesena 22. travnja 2016. – L’Oréal protiv EUIPO-a – Guinot (MASTER DRAMA)
   (Predmet T-183/16)
   (2016/C 222/36)
   Jezik na kojem je tužba podnesena: francuski

      Stranke

      Tužitelj: L’Oréal (Pariz, Francuska) (zastupnici: T. de Haan i P. Péters, odvjetnici)

      Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO)

      Druga stranka pred žalbenim vijećem: Guinot SAS (Pariz, Francuska)

      Podaci o postupku pred EUIPO-om

      Podnositelj prijave spornog žiga: tužitelj

      Predmetni sporni žig: verbalni žig Europske unije „MASTER DRAMA” – prijava za registraciju br. 11 566 544

      Postupak pred EUIPO-om: postupak povodom prigovora

      Pobijana odluka: odluka petog žalbenog vijeća EUIPO-a od 23. veljače 2016. u predmetu R 2500/2014-5

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

               —

               poništi pobijanu odluku;

               —

               naloži EUIPO-u snošenje troškova, uključujući troškove koji su nastali tužitelju zbog postupka pred petim žalbenim vijećem Ureda.

      Tužbeni razlog

               —

               Povreda članka 8. stavka 1. točke (b) u vezi s člankom 75. Uredbe br. 207/2009.


title: Predmet C-279/17: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 18. svibnja 2017. uputio Amtsgericht Hannover (Njemačka) – Thomas Kiehl protiv TUIfly GmbH

text:
               24.7.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 239/36

         Zahtjev za prethodnu odluku koji je 18. svibnja 2017. uputio Amtsgericht Hannover (Njemačka) – Thomas Kiehl protiv TUIfly GmbH
   (Predmet C-279/17)
   (2017/C 239/45)
   Jezik postupka: njemački

      Sud koji je uputio zahtjev

   Amtsgericht Hannover

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelj: Thomas Kiehl

      Tuženik: TUIfly GmbH

      Prethodna pitanja

               1.

               Je li izostanak zbog bolesti značajnog dijela osoblja stvarnog zračnog prijevoznika, potrebnog za izvođenje letova, izvanredna okolnost u smislu članka 5. stavka 3. Uredbe (EZ) br. 261/2004 (1)? U slučaju potvrdnog odgovora na prvo pitanje: koliki mora biti postotak izostanka da bi se priznala takva okolnost?

               2.

               U slučaju negativnog odgovora na prvo pitanje: je li spontani izostanak značajnog dijela osoblja stvarnog zračnog prijevoznika, potrebnog za izvođenje letova, zbog prekida rada koji nije u skladu s propisima radnog prava i kolektivnim ugovorima („nezakoniti štrajk”) izvanredna okolnost u smislu članka 5. stavka 3. Uredbe (EZ) br. 261/2004? U slučaju potvrdnog odgovora na drugo pitanje: koliki mora biti postotak izostanka da bi se priznala takva okolnost?

               3.

               U slučaju potvrdnog odgovora na prvo ili drugo pitanje: mora li sama izvanredna okolnost postojati u trenutku otkazanog leta ili stvarni zračni prijevoznik može na temelju poslovnih razloga izraditi novi raspored letenja?

               4.

               U slučaju potvrdnog odgovora na prvo ili drugo pitanje: odnosi li se pojam mogućnosti izbjegavanja na izvanrednu okolnost ili na posljedice nastanka izvanredne okolnosti?

      (1)  Uredba (EZ) br. 261/2004 Europskog parlamenta i Vijeća od 11. veljače 2004. o utvrđivanju općih pravila odštete i pomoći putnicima u slučaju uskraćenog ukrcaja i otkazivanja ili dužeg kašnjenja leta u polasku te o stavljanju izvan snage Uredbe (EEZ) br. 295/91 (SL L 46, str. 1.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 7., svezak 26., str. 21.)


title: Predmet T-283/13 P: Rješenje Općeg suda od 14. studenog 2013. — Marcuccio protiv Komisije ( „Žalba — Javna služba — Odbacivanje tužbe u prvom stupnju zbog očite nedopuštenosti — Različitost tužbe podnesene telefaksom i naknadno podnesenog originala — Nepravodobno podnošenje originala — Nepravodobna tužba — Očito neosnovana žalba” )

text:
               18.1.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 15/18

         Rješenje Općeg suda od 14. studenog 2013. — Marcuccio protiv Komisije
   (Predmet T-283/13 P) (1)

   (Žalba - Javna služba - Odbacivanje tužbe u prvom stupnju zbog očite nedopuštenosti - Različitost tužbe podnesene telefaksom i naknadno podnesenog originala - Nepravodobno podnošenje originala - Nepravodobna tužba - Očito neosnovana žalba)
   2014/C 15/26
   Jezik postupka: talijanski

      Stranke

      Žalitelj: Luigi Marcuccio (Tricase, Italija) (zastupnik: G. Cipressa, odvjetnik)

      Druga stranka u postupku: Europska komisija (zastupnici: C. Berardis-Kayser i G. Gattinara, agenti)

      Predmet

   Žalba protiv rješenja Službeničkog suda Europske unije (treće vijeće) od 11. ožujka 2013., Marcuccio/Komisija (F-131/12) radi ukidanja tog rješenja.

      Izreka

               1.

               Žalba se odbija.

               2.

               Luigi Marcuccio snosi vlastite troškove kao i troškove Europske komisije u okviru ovog postupka.

      (1)  SL C 207, 20.7.2013.


title: Predmet T-400/16: Presuda Općeg suda od 9. ožujka 2017. – Maximum Play protiv EUIPO-a (MAXPLAY) („Žig Europske unije — Prijava verbalnog žiga Europske unije MAXPLAY — Apsolutni razlog za odbijanje — Opisni karakter — Članak 7. stavak 1. točka (c) Uredbe br. 207/2009”)

text:
               24.4.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 129/20

         Presuda Općeg suda od 9. ožujka 2017. – Maximum Play protiv EUIPO-a (MAXPLAY)
   (Predmet T-400/16) (1)

   ((„Žig Europske unije - Prijava verbalnog žiga Europske unije MAXPLAY - Apsolutni razlog za odbijanje - Opisni karakter - Članak 7. stavak 1. točka (c) Uredbe br. 207/2009”))
   (2017/C 129/33)
   Jezik postupka: engleski

      Stranke

      Tužitelj: Maximum Play, Inc. (San Francisco, Kalifornija, Sjedinjene Američke Države) (zastupnik: M. Graf, odvjetnik)

      Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (zastupnik: E. Zaera Cuadrado, agent)

      Predmet

   Tužba podnesena protiv odluke četvrtog žalbenog vijeća EUIPO-a od 26. svibnja 2016. (predmet R 2273/2015-4), koja se odnosi na prijavu verbalnog znaka MAXPLAY kao žiga Europske unije.

      Izreka

               1.

               Tužba se odbija.

               2.

               Društvu Maximum Play, Inc. nalaže se snošenje troškova.

      (1)  SL C 371, 10. 10. 2016.


title: Predmet C-121/16: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 29. veljače 2016. uputio Tribunale civile e penale di Cagliari (Italija) – Salumificio Murru SpA protiv Autotrasporti di Marongiu Remigio

text:
               6.6.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 200/5

         Zahtjev za prethodnu odluku koji je 29. veljače 2016. uputio Tribunale civile e penale di Cagliari (Italija) – Salumificio Murru SpA protiv Autotrasporti di Marongiu Remigio
   (Predmet C-121/16)
   (2016/C 200/08)
   Jezik postupka: talijanski

      Sud koji je uputio zahtjev

   Tribunale civile e penale di Cagliari

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelj: Salumificio Murru SpA

      Tuženik: Autotrasporti di Marongiu Remigio

      Prethodna pitanja

               1.

               Treba li članak 101. UFEU-a, u vezi s člankom 4. stavkom 3. UEU-a, tumačiti na način da mu se protivi nacionalna odredba, poput one iz članka 83. bis stavka 10. Zakonodavne uredbe 112/2008, u dijelu u kojem propisuje da cijena usluga prijevoza robe u cestovnom prometu za račun trećih ne može biti niža od minimalnih troškova poslovanja koje je utvrdio Ministero delle Infrastrutture e dei Trasporti te koju ugovorne strane ne mogu slobodno utvrditi?

               2.

               Mogu li se, imajući u vidu javnopravnu narav Ministera delle Infrastrutture e dei Trasporti, pravila o tržišnom natjecanju na unutarnjem tržištu ograničiti nacionalnim propisom kako bi se postignuo cilj zaštite sigurnosti prometa na cestama?


title: Predmet F-77/13: Rješenje Službeničkog suda (treće vijeće) od 5. ožujka 2014. – DC protiv Europola (Javna služba — Osoblje Europola — Invalidnost — Naknada za invalidnost — Izračun kamata — Odštetni zahtjev — Očita nedopuštenost)

text:
               28.4.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 129/36

         Rješenje Službeničkog suda (treće vijeće) od 5. ožujka 2014. – DC protiv Europola
   (Predmet F-77/13) (1)

   ((Javna služba - Osoblje Europola - Invalidnost - Naknada za invalidnost - Izračun kamata - Odštetni zahtjev - Očita nedopuštenost))
   2014/C 129/44
   Jezik postupka:nizozemski

      Stranke

      Tužitelj: DC (zastupnik: W. Brouwer, odvjetnik)

      Tuženik: Europski policijski ured (EUROPOL) (zastupnici: D. C. Neumann i J. Arnould, agenti)

      Predmet

   Zahtjev za poništenje odluke o određivanju kamata na iznos isplaćen na temelju potpune nesposobnosti za rad nakon dviju nesreća koje su se dogodile tijekom dvaju službenih putovanja.

      Izreka rješenja

               1.

               Tužba se odbacuje kao očito nedopuštena.

               2.

               DC snosi vlastite troškove i troškove Europskog policijskog ureda.

      (1)  SL C 352, 30.11.2013., str. 27.


title: Predmet T-131/14 P: Žalba koju je 21. veljače 2014. podnijela Catherine Teughels protiv presude Službeničkog suda od 11. prosinca 2013. u predmetu F-117/11, Teughels protiv Komisije

text:
               26.5.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 159/29

         Žalba koju je 21. veljače 2014. podnijela Catherine Teughels protiv presude Službeničkog suda od 11. prosinca 2013. u predmetu F-117/11, Teughels protiv Komisije
   (Predmet T-131/14 P)
   2014/C 159/39
   Jezik postupka: francuski

      Stranke

      Žalitelj: Catherine Teughels (Eppegem, Belgija) (zastupnik: L. Vogel, odvjetnik)

      Druga stranka u postupku: Europska komisija

      Žalbeni zahtjev

   Žalitelj od Općeg suda zahtijeva da:

               —

               ukine u cijelosti pobijanu presudu Službeničkog suda Europske unije od 11. prosinca 2013., donesenu na zasjedanju u punom sastavu, dostavljenu telefaksom 11. prosinca 2013., kojom je odbijena tužba koju je žaliteljica podnijela 8. studenoga 2011.;

               —

               očitujući se o meritumu tužbe koju je žaliteljica podnijela Službeničkom sudu, da utvrdi njegovu osnovanost i da slijedom toga poništi odluke koje su predmet te tužbe;

               —

               naloži tuženiku snošenje troškova prvostupanjskog postupka sukladno članku 87. stavku 2. Poslovnika, uključujući i nužne troškove koje su nastali u svrhu postupka, a naročito putne troškove, troškove smještaja i boravka, odvjetničke nagrade, sukladno članku 91. točki (b) Poslovnika.

      Žalbeni razlozi i glavni argumenti

   U prilog osnovanosti žalbe žalitelj ističe dva žalbena razloga.

               1.

               Prvi žalbeni razlog
               Prvi žalbeni razlog odnosi se na povredu članka 11. stavka 2. Priloga VIII. Pravilniku o osoblju za dužnosnike Europske unije i članka 26. stavaka 1. i 4. Priloga XIII. navedenom pravilniku, zanemarivanje stečenih prava i na povredu načela pravne sigurnosti i zabrane retroaktivnog djelovanja, kao i nedostatak obrazloženja. Žaliteljica tvrdi da:

                           —

                           je Službenički sud dao retroaktivan učinak općim provedbenim odredbama vezanim uz članke 11. i 12. Priloga VIII. Pravilnika koje se tiču prijenosa mirovinskih prava usvojenih 2011. godine, time što je odlučio da je, pri određivanju broja anuiteta koji prema mirovinskom sustavu Zajednice odgovara statističkom ekvivalentu mirovinskih prava tužiteljice prema belgijskom mirovinskom sustavu, AIPN mogao valjano primijeniti opće provedbene odredbe iz 2011. godine iz razloga što se u trenutku stupanja na snagu tih odredbi tužiteljica nije našla u položaju „u potpunosti obuhvaćenom” općim provedbenim odredbama iz 2004. godine, s obzirom na to da nije prihvatila prijedlog izračuna koji joj je prethodno ponuđen, unatoč tome što je zahtjev za prijenos mirovinskih prava bio podnesen u studenom 2009., što su se prava tužiteljice stoga konačno iskristalizirala u tom trenutku i što su slijedom toga trebala biti definirana sukladno općim provedbenim odredbama iz 2004. godine;

                           —

                           Službenički sud nije pravno obrazložio svoju analizu te nije objasnio iz kojeg razloga odredbe Pravilnika na koje se poziva tužiteljica u tužbi u prvostupanjskom postupku i u tim odredbama uspostavljena načela treba u konkretnom slučaju odbiti.

               2.

               Drugi žalbeni razlog
               Drugi žalbeni razlog tiče se povrede načela pravne sigurnosti i načela „patere legem quam ipse fecisti”, zanemarivanja stečenih prava, nedostatka obrazloženja, kao i povrede autoriteta i obvezujuće snage koji proizlaze iz svakog pojedinačnog administrativnog akta i, konkretno, odluke koja je donesena u odnosu na žaliteljicu 29. lipnja 2010. Žaliteljica tvrdi da:

                           —

                           je Službenički sud pogrešno smatrao da tužiteljičina situacija nije bila u potpunosti obuhvaćena općim provedbenim odredbama iz 2004. godine u trenutku stupanja na snagu općih provedbenih odredbi iz 2011., iz razloga što ona nije „formalno ni prihvatila ni odbila” prijedlog izračuna koji joj je izložen 29. lipnja 2010., dok je taj prijedlog izračuna predstavljao pravu administrativnu odluku koja na konačan način utječe na prava tužiteljice;

                           —

                           administracija nije više mogla jednostrano ograničiti prava koja su proizlazila iz prijedloga izračuna koji je za nju bio pravno obvezujući;

                           —

                           Službenički sud je zanemario načelo prema kojem konačna i obvezujuća narav jednostrane odluke Komisije ne ovisi o pristanku osobe kojoj je ona upućena.


title: Predmet C-620/13 P: Žalba koju je 27. studenoga 2013. podnio British Telecommunications plc protiv presude Općeg suda (osmo vijeće) donesene 16. rujna 2013. u predmetu T-226/09: British Telecommunications plc protiv Europske komisije

text:
               1.3.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 61/3

         Žalba koju je 27. studenoga 2013. podnio British Telecommunications plc protiv presude Općeg suda (osmo vijeće) donesene 16. rujna 2013. u predmetu T-226/09: British Telecommunications plc protiv Europske komisije
   (Predmet C-620/13 P)
   2014/C 61/05
   Jezik postupka: engleski

      Stranke

      Žalitelj: British Telecommunications plc (zastupnici: J. Holmes, Barrister, H. Legge, QC)

      Druge stranke u postupku: Europska komisija, BT Pension Scheme Trustees Ltd

      Žalbeni zahtjev

   Žalitelj od Suda zahtijeva da:

               —

               ukine pobijanu presudu u dijelu koji se odnosi na prvi i drugi tužbeni razlog tužbenog zahtjeva pred Općim sudom;

               —

               prihvati te razloge kao osnovane;

               —

               poništi Odluku Komisije 2009/703/EZ od 11. veljače 2009. (1); i

               —

               naloži snošenje troškova žalitelja u ovom postupku kao i u postupku pred Općim sudom.

      Žalbeni razlozi i glavni argumenti

   Žalitelj u prilog svoje žalbe ističe tri žalbena razloga.
   Prvim žalbenim razlogom žalitelj ističe da je Opći sud u pobijanoj presudi iznio vlastite razloge za zanemarivanje određenih posebnih obveza prilikom ocjenjivanja selektivnosti, a koji se ne nalaze u Odluci Komisije. Time je Opći sud nedopustivo išao za time da obrazloženje Komisije što se tiče ocjene je li za žalitelja postojala selektivna prednost zamijeni vlastitim obrazloženjem.
   Drugim žalbenim razlogom žalitelj ističe da je Opći sud u svakom slučaju svojim obrazloženjem povrijedio pravo jer je, zanemarivši posebne obveze, Opći sud primijenio pogrešan pravni standard; i razlozi na koje se u svakom predmetu oslonio bili su ili irelevantni s pravnog stajališta ili su iskrivili jasan smisao dokaza.
   Trećim žalbenim razlogom žalitelj tvrdi da je u svojem ispitivanju obrazloženja Komisije za zanemarivanje posebnih obveza, Opći sud povrijedio pravo smatrajući te razloge pravno relevantnima i dovoljnima za potvrđivanje Odluke Komisije. Ispitivanje koje je proveo Opći sud je neprimjereno. U nekim dijelovima, nejasno je prihvaća li Opći sud Komisijino obrazloženje i, ukoliko da, na kojoj osnovi. U drugim dijelovima, Opći sud uzima u obzir činjenice koje su pravno irelevantne i zamjenjuje Komisijino obrazloženje svojim.

      (1)  Odluka Komisije od 11. veljače 2009. u vezi s državnom potporom C-55/07 (prije NN 63/07, CP 106/06) koju je provela Ujedinjena Kraljevina Velike Britanije i Sjeverne Irske — kraljevska garancija BT-u (prijavljena pod brojem C(2009) 685).
   SL L 242, str. 21.


title: Predmet T-321/17: Tužba podnesena 22. svibnja 2017. – Niemelä i dr. protiv ESB-a

text:
               28.8.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 283/52

         Tužba podnesena 22. svibnja 2017. – Niemelä i dr. protiv ESB-a
   (Predmet T-321/17)
   (2017/C 283/82)
   Jezik postupka: engleski

      Stranke

      Tužitelji: Heikki Niemelä (Ohain, Belgija), Mika Lehto (Espoo, Finska), Nemea plc (St. Julians, Malta), Nevestor SA (Ohain) i Nemea Bank plc (St. Julians) (zastupnik: A. Meriläinen, odvjetnik)

      Tuženik: Europska središnja banka

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelji od Općeg suda zahtijevaju da:

               —

               poništi Odluku Europske središnje banke od 23. ožujka 2017. ECB/SSM/2017– 213800JENPXTUY75VS0/1 WHD-2017-0003, kojom se oduzima odobrenje Nemea Bank plc (u daljnjem tekstu: nadzirani subjekt) kao kreditnoj instituciji;

               —

               podredno, preinači odluku ESB-a na način da suspendira njezinu primjenu, s obzirom na nepopravljivu štetu koju neposredna i trajna primjena te odluke može prouzrokovati zainteresiranim osobama nadziranog subjekta, prije svega štedišama, zaposlenicima i dioničarima banke tako da se izravnim/neizravnim dioničarima nadziranog subjekta omogući da prodaju svoje dionice u banci u razumnom roku ili da ih se obveže na to;

               —

               naloži tuženiku da tužiteljima isplati iznos od 10 milijuna eura, uvećan za zakonske kamate od 23. ožujka 2017. za štetu koja je uzrokovana odlukom;

               —

               naloži tuženiku snošenje svih troškova nastalih u ovom postupku.

      Tužbeni razlozi i glavni argumenti

   U prilog osnovanosti tužbe tužitelji ističu pet tužbenih razloga.

               1.

               Prvi tužbeni razlog, koji se temelji na tomu da činjenice predmeta nisu točno navedene u obrazloženju i/ili da je obrazloženje nedostatno.

                           —

                           Tužitelji navode da ESB nije mogao donijeti dostatno obrazloženu odluku jer su u tijeku žalbeni postupci na nacionalnoj razini.

               2.

               Drugi tužbeni razlog, koji se temelji na očitoj pogrešci u ocijeni ESB-a.

                           —

                           Tužitelji navode da je ESB pogriješio jer je svoju ocjenu utemeljio na uputama Malta Financial Services Authority (malteško tijelo za financijske usluge) koje je uzeo kao krajnje i konačne iako ih još uvijek može potvrditi, opozvati ili izmijeniti Financial Services Tribunal (sud za financijske usluge). ESB je u svakom slučaju napravio očitu pogrešku kada je zaključio da je oduzimanje odobrenja nadziranom subjektu bolje rješenje od prisilne prodaje banke i da je malo vjerojatno da će se opcija prodaje ostvariti.

               3.

               Treći tužbeni razlog, koji se temelji na tomu da je odluka zahvaćena pogreškom koja se tiče prava.

                           —

                           Tužitelji navode da ESB nije imao nadležnost za donošenje pobijane odluke jer nadležnost za oduzimanje odobrenja nadziranom subjektu kao kreditnoj instituciji ima Malta Financial Services Authority (malteško tijelo za financijske usluge), a ne ESB. ESB-ova odluka donesena je ultra vires i uz povredu prava tužitelja na žalbu prema nacionalnom pravu kao i njihova prava na djelotvoran pravni lijek i na pošteno suđenje prema pravu Unije.

               4.

               Četvrti tužbeni razlog, koji se temelji na tomu da je ESB zlouporabio svoje ovlasti.

                           —

                           Tužitelji navode da je ESB, čak i da je imao spornu nadležnost, zlouporabio svoje ovlasti na način da je nadziranom subjektu i drugim tužiteljima uskratio pravo na žalbu prema nacionalnom pravu.

               5.

               Peti tužbeni razlog, koji se temelji na tome da odluka ESB-a nije u skladu s pravom Unije jer se u njoj ne poštuje načelo proporcionalnosti.

                           —

                           Tužitelji navode da je načelo proporcionalnosti u ovom slučaju trebalo primijeniti na način da se spriječi oduzimanje odobrenja nadziranom subjektu. U predmetnim okolnostima, prodaja banke nanijela bi manju štetu nadziranom subjektu i ne bi bila štetna za štediše, zaposlenike i dioničare nadziranog subjekta.


title: Predmet C-245/14: Presuda Suda (četvrto vijeće) od 22. listopada 2015. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Handelsgericht Wien – Austrija) – Thomas Cook Belgium NV protiv Thurner Hotel GmbH (Zahtjev za prethodnu odluku — Područje slobode, sigurnosti i pravde — Uredba (EZ) br. 1896/2006 — Postupak za europski platni nalog — Nepravodoban prigovor — Članak 20. stavak 2. — Zahtjev za preispitivanje europskog platnog naloga — Prigovor nenadležnosti suda porijekla — Europski platni nalog koji je krivo izdan s obzirom na uvjete propisane uredbom — Nepostojanje „očiglednosti” — Pojam „izvanredne okolnosti”)

text:
               14.12.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 414/5

         Presuda Suda (četvrto vijeće) od 22. listopada 2015. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Handelsgericht Wien – Austrija) – Thomas Cook Belgium NV protiv Thurner Hotel GmbH
   (Predmet C-245/14) (1)

   ((Zahtjev za prethodnu odluku - Područje slobode, sigurnosti i pravde - Uredba (EZ) br. 1896/2006 - Postupak za europski platni nalog - Nepravodoban prigovor - Članak 20. stavak 2. - Zahtjev za preispitivanje europskog platnog naloga - Prigovor nenadležnosti suda porijekla - Europski platni nalog koji je krivo izdan s obzirom na uvjete propisane uredbom - Nepostojanje „očiglednosti” - Pojam „izvanredne okolnosti”))
   (2015/C 414/07)
   Jezik postupka: njemački

      Sud koji je uputio zahtjev

   Handelsgericht Wien

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelj: Thomas Cook Belgium NV

      Tuženik: Thurner Hotel GmbH

      Izreka

   Članak 20. stavak 2. Uredbe (EZ) br. 1896/2006 Europskog parlamenta i Vijeća od 12. prosinca 2006. o uvođenju postupka za europski platni nalog, kako je izmijenjena Uredbom Komisije (EU) br. 936/2012 od 4. listopada 2012., treba tumačiti na način da se u okolnostima poput onih u glavnom postupku protivi tome da tuženik kojemu je europski platni nalog dostavljen u skladu s tom uredbom utemelji svoj zahtjev za preispitivanje tog naloga na tvrdnji da se sud porijekla pogrešno proglasio nadležnim oslanjajući se na navodno lažne informacije koje je tužitelj naveo u obrascu zahtjeva za taj platni nalog.

      (1)  SL C 303, 8. 9. 2014.


title: Predmet C-452/14: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 29. rujna 2014. uputio Consiglio di Stato (Italija) – Agenzia Italiana del Farmaco (AIFA), Ministero della Salute protiv Doc Generici srl

text:
               15.12.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 448/8

         Zahtjev za prethodnu odluku koji je 29. rujna 2014. uputio Consiglio di Stato (Italija) – Agenzia Italiana del Farmaco (AIFA), Ministero della Salute protiv Doc Generici srl
   (Predmet C-452/14)
   (2014/C 448/11)
   Jezik postupka: talijanski

      Sud koji je uputio zahtjev

   Consiglio di Stato

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelj: Agenzia Italiana del Farmaco (AIFA), Ministero della Salute

      Tuženik: Doc Generici srl

      Prethodna pitanja

               1.

               Treba li članak 3. stavak 2. točku (a) verzije Uredbe Vijeća (EZ) br. 297/95 od 10. veljače 1995. (1) koja je na snazi, tumačiti na način da je, za izmjene odobrenja za stavljanje u promet vrste I, a kada je riječ o glavnom postupku osobito vrste I A, kada je riječ o istim izmjenama koje se odnose na više odobrenja za stavljanje u promet istog nositelja, potrebno plaćati samo jednu naknadu u iznosu koji je određen tom odredbom ili onoliko naknada koliko je i odobrenja na koja se izmjene odnose?

               2.

               Je li upućivanje zahtjeva za prethodnu odluku Sudu u okolnostima ovog postupka mogućnost ili obveza, kako to tvrdi ovo vijeće?

      (1)  Uredba Vijeća (EZ) br. 297/95 od 10. veljače 1995. o naknadama koje se plaćaju Europskoj agenciji za ocjenu lijekova (SL L 35, str. 1.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 13., svezak 57., str. 71.).


title: Predmet T-102/114: Tužba podnesena 17. veljače 2014. – Deutsche Post protiv OHIM-a – PostNL Holding (TPG POST)

text:
               14.4.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 112/53

         Tužba podnesena 17. veljače 2014. – Deutsche Post protiv OHIM-a – PostNL Holding (TPG POST)
   (Predmet T-102/114)
   2014/C 112/68
   Jezik na kojem je tužba podnesena: njemački

      Stranke

      Tužitelj: Deutsche Post AG (Bonn, Njemačka) (zastupnici: K. Hamacher i C. Giersdorf, Rechtsanwälte)

      Tuženik: Ured za usklađivanje na unutarnjem tržištu (žigovi i dizajni)

      Druga stranka pred žalbenim vijećem: PostNL Holding BV (Den Haag, Nizozemska)

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

               —

               ukine odluku prvog žalbenog vijeća Ureda za usklađivanje na unutarnjem tržištu (žigovi i dizajni) od 11. prosinca 2013. u predmetu R 2108/2012-1, i

               —

               tužitelju te eventualno i drugoj stranci naloži snošenje troškova postupka.

      Tužbeni razlozi i glavni argumenti

      Podnositelj prijave žiga Zajednice: PostNL Holding BV

      Predmetni žig Zajednice: Verbalni žig TPG POST za proizvode i usluge iz razreda 6, 9, 16, 20, 35, 38 i 39 (prijava žiga Zajednice br. 2 920 916)

      Nositelj žiga ili znaka navedenog u postupku povodom prigovora: Tužitelj

      Navedeni žig ili znak: Nacionalni verbalni žig i verbalni žig Zajednice DP, POST i Deutsche Post za proizvode i usluge iz razreda 9, 12, 14, 16, 25, 28, 35, 36, 38, 39 i 42

      Odluka Odjela za prigovore: Odbacivanje prigovora

      Odluka žalbenog vijeća: Odbijanje žalbe

      Tužbeni razlozi: Povreda članka 8. stavka 1. točke (b) Uredbe br. 207/2009


title: Predmet C-273/12: Presuda Suda (drugo vijeće) od 11. srpnja 2013. (zahtjev za prethodnu odluku Cour de cassation — Francuska) — Directeur général des douanes et droits indirects, Chef de l'agence de poursuites de la Direction nationale du renseignement et des enquêtes douanières protiv Harryja Winstona SARL (Carinski zakonik Zajednice — Uredba (EEZ) br. 2913/92 — Članak 206. — Nastanak carinskog duga — Krađa robe stavljene u postupak carinskog skladištenja — Pojam „nepovratni gubitak robe uslijed više sile” — Direktiva 2006/112/EZ — Članak 71. — Porez na dodanu vrijednost — Oporezivi događaj — Obveza obračuna poreza)

text:
               31.8.2013

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 252/12

         Presuda Suda (drugo vijeće) od 11. srpnja 2013. (zahtjev za prethodnu odluku Cour de cassation — Francuska) — Directeur général des douanes et droits indirects, Chef de l'agence de poursuites de la Direction nationale du renseignement et des enquêtes douanières protiv Harryja Winstona SARL
   (Predmet C-273/12) (1)

   (Carinski zakonik Zajednice - Uredba (EEZ) br. 2913/92 - Članak 206. - Nastanak carinskog duga - Krađa robe stavljene u postupak carinskog skladištenja - Pojam „nepovratni gubitak robe uslijed više sile” - Direktiva 2006/112/EZ - Članak 71. - Porez na dodanu vrijednost - Oporezivi događaj - Obveza obračuna poreza)
   2013/C 252/20
   Jezik postupka: francuski

      Sud koji je postavio prethodno pitanje

   Cour de cassation

      Stranke u glavnom postupku

      Tužitelji: Directeur général des douanes et droits indirects, Chef de l'agence de poursuites de la Direction nationale du renseignement et des enquêtes douanières

      Tuženik: Harry Winston SARL

      Predmet

   Zahtjev za prethodnu odluku — Cour de cassation — (Francuska) — Tumačenje članka 206. Uredbe Vijeća br. 2913/92 od 12. listopada 1992. o Carinskom zakoniku Zajednice (SL L 302, str. 1.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 2., svezak 2., str. 110.) i članka 71. Direktive Vijeća 2006/112/EZ od 28. studenog 2006. o zajedničkom sustavu poreza na dodanu vrijednost (SL L 347, str. 1.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 9., svezak 1., str. 120.) — Roba stavljena u postupak carinskog skladištenja — Krađa robe — Pojam nepovratnog gubitka robe — Slučaj više sile — Nastanak carinskog duga pri uvozu — Oporezivi događaj na temelju kojeg nastaje obveza obračuna poreza na dodanu vrijednost.

      Izreka

               1.

               Članak 203. stavak 1. Uredbe Vijeća (EEZ) br. 2913/92 od 12. listopada 1992. o Carinskom zakoniku Zajednice, kako je izmijenjena Uredbom Vijeća (EZ) br. 1791/2006 od 20. studenog 2006., treba tumačiti u smislu da krađa robe stavljene u postupak carinskog skladištenja predstavlja izuzimanje spomenute robe u smislu te odredbe, čime nastaje uvozni carinski dug. Članak 206. navedene Uredbe može se primijeniti samo u slučajevima u kojima carinski dug može nastati u skladu s člankom 202. i člankom 204. stavkom 1. točkom (a) iste Uredbe.

               2.

               Članak 71. stavak 1. drugi podstavak Direktive Vijeća 2006/112/EZ od 28. studenoga 2006. o zajedničkom sustavu poreza na dodanu vrijednost treba tumačiti u smislu da krađom robe stavljene u postupak carinskog skladištenja nastaju oporezivi događaj i obveza obračuna poreza na dodanu vrijednost.

      (1)  SL C 235, 4.8.2012.


title: Spojeni predmeti T-4/11 i T-5/11: Presuda Općeg suda od 6. rujna 2013. — Export Development Bank of Iran protiv Vijeća ( „Zajednička vanjska i sigurnosna politika — Mjere ograničavanja protiv Irana s ciljem sprečavanja širenja nuklearnog oružja — Zamrzavanje financijskih sredstava — Obveza obrazlaganja — Prava na obranu — Pravo na učinkovitu sudsku zaštitu — Pogreška pri ocjeni” )

text:
               19.10.2013

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 304/11

         Presuda Općeg suda od 6. rujna 2013. — Export Development Bank of Iran protiv Vijeća
   (Spojeni predmeti T-4/11 i T-5/11) (1)

   (Zajednička vanjska i sigurnosna politika - Mjere ograničavanja protiv Irana s ciljem sprečavanja širenja nuklearnog oružja - Zamrzavanje financijskih sredstava - Obveza obrazlaganja - Prava na obranu - Pravo na učinkovitu sudsku zaštitu - Pogreška pri ocjeni)
   2013/C 304/21
   Jezik postupka: francuski

      Stranke

      Tužitelj: Export Development Bank of Iran (Teheran, Iran) (zastupnik: J.-M. Thouvenin, odvjetnik)

      Tuženik: Vijeće Europske unije (zastupnici: M. Bishop i R. Liudvinaviciute-Cordeiro, agenti)

      Intervenijent koji podržava tuženika: Europska komisija (zastupnici: M. Konstantinidis i A. Bordes, agenti)

      Predmet

   Prvo, zahtjev da se Odluku Vijeća 2010/413/ZVSP od 26. srpnja 2010. o mjerama ograničavanja protiv Irana i stavljanju izvan snage Zajedničkog stajališta 2007/140/ZVSP (SL L 195, str. 39.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 18., svezak 3., str. 220.) proglasi neprimjenjivom na tužitelja; drugo, zahtjev za poništenje Uredbe Vijeća (EU) br. 961/2010 od 25. listopada 2010. o mjerama ograničavanja protiv Irana i stavljanju izvan snage Uredbe (EZ) br. 423/2007 (SL L 281, str. 1.), Uredbe Vijeća (EU) br. 267/2012 od 23. ožujka 2012. o mjerama ograničavanja protiv Irana i stavljanju izvan snage Uredbe br. 961/2010 (SL L 88, str. 1.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 18., svezak 4., str. 194.) i Uredbe Vijeća (EU) br. 1263/2012 od 21. prosinca 2012. o izmjeni Uredbe Vijeća (EU) br. 267/2012 (SL L 356, str. 34.), kao i svih budućih uredaba i odluka Vijeća ili Komisije koje nadopunjuju ili mijenjaju jedan od pobijanih akata, do objave presude kojom se završava postupak, u dijelu u kojem se navedeni akti odnose na tužitelja; treće, zahtjev za poništenje Odluke Vijeća 2010/644/ZVSP od 25. listopada 2010. o izmjeni Odluke 2010/413 (SL L 281, str. 81.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 18., svezak 3., str. 255.), Odluke Vijeća 2011/783/ZVSP od 1. prosinca 2011. o izmjeni Odluke 2010/413 (SL L 319, str. 71.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 18., svezak 11., str. 104.), Provedbene uredbe Vijeća (EU) br. 1245/2011 od 1. prosinca 2011. o provedbi Uredbe (EU) br. 961/2010 (SL L 319, str. 11.), Odluke Vijeća 2012/829/ZVSP od 21. prosinca 2012. o izmjeni Odluke 2010/413 (SL L 356, str. 71.) kao i svih budućih uredaba i odluka Vijeća ili Komisije koje nadopunjuju ili mijenjaju jedan od pobijanih akata, do objave presude kojom se završava postupak, u dijelu u kojem se navedeni akti odnose na tužitelja; i četvrto, zahtjev za poništenje odluka koje se nalaze u pismima od 28. listopada 2010. i od 5. prosinca 2011.

      Izreka

               1.

               U dijelu u kojem se odnose na Export Development Bank of Iran poništavaju se:

                           —

                           Prilog II. Odluci Vijeća br. 2010/413/ZVSP od 26. srpnja 2010. o mjerama ograničavanja protiv Irana i stavljanju izvan snage Zajedničkog stajališta 2007/140/ZVSP, kako je izmijenjena Odlukom Vijeća 2010/644/ZVSP od 25. listopada 2010. i nakon toga Odlukom Vijeća 2011/783/ZVSP od 1. prosinca 2011.;

                           —

                           Odluka 2010/644;

                           —

                           Prilog VIII. Uredbi Vijeća (EU) br. 961/2010 od 25. listopada 2010. o mjerama ograničavanja protiv Irana i stavljanju izvan snage Uredbe br. 423/2007, kako je izmijenjena Provedbenom uredbom Vijeća (EU) br. 1245/2011 od 1. prosinca 2011. o provedbi Uredbe (EU) br. 961/2010;

                           —

                           Odluka 2011/783;

                           —

                           Provedbena uredba br. 1245/2011;

                           —

                           Prilog IX. Uredbi Vijeća (EU) br. 267/2012 od 23. ožujka 2012. o mjerama ograničavanja protiv Irana i stavljanju izvan snage Uredbe br. 961/2010.

               2.

               Učinci Priloga II. Odluci 2010/413, kako je izmijenjena Odlukom 2010/644 i nakon toga Odlukom 2011/783, u odnosu na Export Development Bank of Iran, ostaju na snazi sve dok ne nastupe učinci poništenja Priloga IX. Uredbi Vijeća br. 267/2012, u dijelu u kojem se navedeni odnosi na Export Development Bank of Iran.

               3.

               Nema mjesta odlučivanju o zahtjevu da se Odluku 2010/413 proglasi neprimjenjivom na Export Development Bank of Iran.

               4.

               U preostalom dijelu tužba se odbija.

               5.

               Vijeće Europske unije snosit će, osim svojih troškova, i troškove Export Development Bank of Iran.

               6.

               Europska komisija snosit će svoje troškove.

      (1)  SL C 72, 5.3.2011.


title: Predmet C-188/15: Presuda Suda (veliko vijeće) od 14. ožujka 2017. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Cour de cassation – Francuska) – Asma Bougnaoui, Association de défense des droits de l’homme (ADDH) protiv Micropole SA, ranije Micropole Univers SA (Zahtjev za prethodnu odluku — Socijalna politika — Direktiva 2000/78/EZ — Jednako postupanje — Diskriminacija na temelju vjere ili uvjerenja — Stvaran i odlučujući uvjet za obavljanje zanimanja — Pojam — Želja klijenta da usluge ne pruža radnica koja nosi islamsku maramu za glavu)

text:
               15.5.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 151/4

         Presuda Suda (veliko vijeće) od 14. ožujka 2017. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Cour de cassation – Francuska) – Asma Bougnaoui, Association de défense des droits de l’homme (ADDH) protiv Micropole SA, ranije Micropole Univers SA
   (Predmet C-188/15) (1)

   ((Zahtjev za prethodnu odluku - Socijalna politika - Direktiva 2000/78/EZ - Jednako postupanje - Diskriminacija na temelju vjere ili uvjerenja - Stvaran i odlučujući uvjet za obavljanje zanimanja - Pojam - Želja klijenta da usluge ne pruža radnica koja nosi islamsku maramu za glavu))
   (2017/C 151/05)
   Jezik postupka: francuski

      Sud koji je uputio zahtjev

   Cour de cassation

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelji: Asma Bougnaoui, Association de défense des droits de l’homme (ADDH)

      Tuženik: Micropole SA, ranije Micropole Univers SA

      Izreka

   Članak 4. stavak 1. Direktive Vijeća 2000/78/EZ od 27. studenoga 2000. o uspostavi općeg okvira za jednako postupanje pri zapošljavanju i obavljanju zanimanja treba tumačiti na način da se poslodavčeva namjera kojom se vodi računa o klijentovim željama da usluge navedenog poslodavca više ne pruža zaposlenica koja nosi islamsku maramu za glavu ne može smatrati stvarnim i odlučujućim uvjetom za obavljanje zanimanja u smislu te odredbe.

      (1)  SL C 221, 6. 7. 2015.


title: Predmet F-131/15: Tužba podnesena 9. listopada 2015. – ZZ protiv Komisije

text:
               14.12.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 414/45

         Tužba podnesena 9. listopada 2015. – ZZ protiv Komisije
   (Predmet F-131/15)
   (2015/C 414/57)
   Jezik postupka: francuski

      Stranke

      Tužitelj: ZZ (zastupnici: S. Orlandi i T. Martin, odvjetnici)

      Tuženik: Europska komisija

      Predmet i opis spora

   Poništenje Komisijine odluke da ne razvrsta tužitelja u razred AD 13 u okviru postupka razvrstavanja za 2013.

      Tužbeni zahtjev tužitelja

               —

               Poništiti odluku tijela nadležnog za sklapanje ugovora o radu da ne razvrsta tužitelja u razred AD13 u okviru postupka razvrstavanja za 2013.;

               —

               Naložiti Komisiji snošenje troškova.


title: Predmet C-629/15 P: Žalba koju je 24. studenoga 2015. podnio Novartis Europharm Ltd protiv presude Općeg suda (drugo vijeće) od 15. rujna 2015. u predmetu T-472/12, Novartis Europharm Ltd protiv Europske komisije

text:
               1.2.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 38/39

         Žalba koju je 24. studenoga 2015. podnio Novartis Europharm Ltd protiv presude Općeg suda (drugo vijeće) od 15. rujna 2015. u predmetu T-472/12, Novartis Europharm Ltd protiv Europske komisije
   (Predmet C-629/15 P)
   (2016/C 038/53)
   Jezik postupka: engleski

      Stranke

      Žalitelj: Novartis Europharm Ltd (zastupnik: C. Schoonderbeek, avocate)

      Druge stranke u postupku: Europska komisija, Teva Pharma BV

      Zahtjevi

   Žalitelj od Suda zahtijeva da:

               —

               ukine pobijanu presudu budući da je Opći sud tom presudom odbio tužbu za poništenje u predmetu T-472/12,

               —

               ako je potrebno, vrati predmet Općem sudu na odlučivanje, i

               —

               naloži Komisiji snošenje troškova.

      Žalbeni razlozi i glavni argumenti

   Tužbom za poništenje u predmetu T-472/12 društvo Novartis zahtijevalo je od Općeg suda da poništi Provedbenu odluku Komisije C (2012) 5894 final od 16. kolovoza 2012., o izdavanju odobrenja za stavljanje u promet sukladno Uredbi br. 726/2004 (1) Europskog parlamenta i Vijeća, lijeka za humanu uporabu „Zoledronic acid Teva Pharma – zoledronatne kiseline” jer ta odluka predstavlja povredu pravâ društva Norvatis na razdoblje zaštite podataka za njihov lijek Aclasta u skladu s člankom 13. stavkom 4. Uredbe (EEZ) br. 2309/93 (2) u vezi s člankom 14. stavkom 11. te člankom 89. Uredbe (EZ) br. 726/2004 te člankom 6. stavkom 1. Direktive 2001/83/EZ (3). Pobijanom presudom odbijena je tužba za poništenje.
   U prilog osnovanosti žalbe, žalitelj tvrdi da je Opći sud počinio pogrešku koja se tiče prava budući da je pogrešno protumačio članak 6. stavak 1. Direktive 2001/83/EZ koji utvrđuje koncept općeg odobrenja za stavljanje u promet zato što Opći sud nije dao primjereno obrazloženje u pobijanoj presudi.
   U tom smislu, žalitelj tvrdi da se pobijana presuda temelji na pogrešnom shvaćanju teksta i svrhe članka 6. stavka 1. Direktive 2001/83/EZ te pravnog okvira za odobrenje novih terapijskih indikacija te na pogrešnoj pretpostavci da bi žaliteljevo tumačenje članka 6. stavka 1. Direktive 2001/83/EZ olakšalo manipuliranje i zaobilaženje zaštite podataka te neograničeno produljenje zaštite podataka za referentne lijekove.
   Kao drugo, žalitelj tvrdi da se zaključak Općeg suda da se članak 6. stavak 1. Direktive 2001/83/EZ primjenjuje na Aclastu jer je taj lijek mogao biti odobren kao izmjena ili proširenje lijeku Zometa protivi načelu pravne sigurnosti te bi oduzeo poticaj farmaceutskim društvima da ulažu u istraživanje i razvoj novih tretmana te zbog toga nije u interesu javnog zdravlja.
   Na temelju tog pogrešnog tumačenja članka 6. stavka 1. Direktive 2001/83 Opći sud propustio je utvrditi da Provedbena odluka Komisije predstavlja povredu prava društva Novartis na zaštitu podataka za Aclastu na temelju članka 13. stavka 4. Uredbe 2309/93 u vezi s člankom 14. stavkom 11. te člankom 89. Uredbe 726/2004 te je zbog toga Provedbenu odluku Komisije trebalo poništiti.

      (1)  Uredba (EZ) br. 726/2004 Europskog parlamenta i Vijeća od 31. ožujka 2014. o utvrđivanju postupaka odobravanja primjene i postupaka nadzora nad primjenom lijekova koji se rabe u humanoj i veterinarskoj medicini, te uspostavi Europske agencije za lijekove (SL L 136, str. 1.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 13., svezak 31., str. 18.).

      (2)  Uredba Vijeća (EEZ) br. 2309/93 od 22. srpnja 1993. o utvrđivanju postupaka Zajednice za odobravanje i nadzor lijekova za primjenu kod ljudi i životinja i kojom se osniva Europska agencija za ocjenu lijekova (SL L 214, str. 1.).

      (3)  Direktiva 2001/83/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 6. studenoga 2001. o zakoniku Zajednice o lijekovima za humanu primjenu (SL L 311, str. 67.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 13., svezak 56., str. 27.).


title: Predmet T-344/15: Presuda Općeg suda od 5. travnja 2017. – Francuska protiv Komisije („Pristup dokumentima — Uredba (EZ) br. 1049/2001 — Dokumenti poslani u okviru postupka predviđenog Direktivom 98/34/EZ — Dokumenti koji potječu od države članice — Odobravanje pristupa — Izuzeće koje se odnosi na zaštitu sudskog postupka — Izuzeće koje se odnosi na zaštitu svrhe inspekcija, istraga i revizija — Prethodna suglasnost države članice”)

text:
               22.5.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 161/23

         Presuda Općeg suda od 5. travnja 2017. – Francuska protiv Komisije
   (Predmet T-344/15) (1)

   ((„Pristup dokumentima - Uredba (EZ) br. 1049/2001 - Dokumenti poslani u okviru postupka predviđenog Direktivom 98/34/EZ - Dokumenti koji potječu od države članice - Odobravanje pristupa - Izuzeće koje se odnosi na zaštitu sudskog postupka - Izuzeće koje se odnosi na zaštitu svrhe inspekcija, istraga i revizija - Prethodna suglasnost države članice”))
   (2017/C 161/31)
   Jezik postupka: francuski

      Stranke

      Tužitelj: Francuska Republika (zastupnici: F. Alabrune, G. de Bergues, D. Colas i F. Fize, zatim D. Colas i B. Fodda, i naposljetku D. Colas, B. Fodda i E. de Moustier, agenti)

      Tuženik: Europska komisija (zastupnici: J. Baquero Cruz i F. Clotuche-Duvieusart, agenti)

      Intervenijent u potporu tužitelju: Češka Republika (zastupnici: M. Smolek, T. Müller i J. Vláčil, agenti)

      Predmet

   Zahtjev na temelju članka 263. UFEU-a kojim se traži poništenje Odluke Komisije Ares(2015) 1681819 od 21. travnja 2015. kojom se građaninu odobrava pristup dokumentima koje je Francuska Republika podnijela u okviru postupka predviđenog Direktivom 98/34/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 22. lipnja 1998. o utvrđivanju postupka osiguravanja informacija u području tehničkih normi i propisa te pravila o uslugama informacijskog društva (SL L 1998., 204, str. 37.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 13., svezak 42., str. 58.).

      Izreka

               1.

               Tužba se odbija.

               2.

               Francuskoj Republici nalaže se snošenje troškova uključujući troškove koji se odnose na postupak privremene pravne zaštite.

               3.

               Češka Republika snosit će vlastite troškove.

      (1)  SL C 270, 17. 8. 2015.


title: Predmet T-173/14: Rješenje Općeg suda od 9. lipnja 2015. – WeserWind protiv Komisije („Državne potpore — Mjere koje je usvojila Njemačka u korist električne energije proizvedene iz obnovljivih izvora energije i poduzeća velikih potrošača električne energije — Odluka o pokretanju postupka iz članka 108. stavka 2. UFEU-a — Donošenje konačne odluke nakon podnošenja tužbe — Obustava postupka”)

text:
               7.9.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 294/51

         Rješenje Općeg suda od 9. lipnja 2015. – WeserWind protiv Komisije
   (Predmet T-173/14) (1)

   ((„Državne potpore - Mjere koje je usvojila Njemačka u korist električne energije proizvedene iz obnovljivih izvora energije i poduzeća velikih potrošača električne energije - Odluka o pokretanju postupka iz članka 108. stavka 2. UFEU-a - Donošenje konačne odluke nakon podnošenja tužbe - Obustava postupka”))
   (2015/C 294/61)
   Jezik postupka: njemački

      Stranke

      Tužitelj: WeserWind GmbH Offshore Construction Georgsmarienhütte (Bremerhaven, Njemačka) (zastupnici: H. Höfler, C. Kahle i V. Winkler, odvjetnici)

      Tuženik: Europska komisija (zastupnici: T. Maxian Rusche i R. Sauer, agenti, uz asistenciju C. Rennera, odvjetnika)

      Intervenijent u potporu tuženiku: Nadzorno tijelo EFTA-e (zastupnici: na početku X. Lewis, M. Schneider i A. Steinarsdóttir, a zatim X. Lewis, M. Schneider, M. Moustakali i C. Perrin, agenti)

      Predmet

   Zahtjev za djelomično poništenje Odluke Komisije C (2013) 4424 final od 18. prosinca 2013. o pokretanju postupka predviđenog u članku 108. stavku 2. UFEU-a u vezi s mjerama koje je usvojila Savezna Republika Njemačka u korist električne energije iz obnovljivih izvora kao i velikih potrošača energije (Državna potpora SA. 33995 (2013/C) (ex 2013/NN)).

      Izreka

               1.

               Obustavlja se postupak po tužbi.

               2.

               Obustavlja se postupak po zahtjevima za intervenciju koje su podnijeli Flachglas Torgau GmbH i Saint-Gobain Isover G+H AG, Kronotex GmbH & Co. KG i Kronoply GmbH, Bayer MaterialScience AG, Sabic Polyolefine GmbH, Ineos Manufacturing Deutschland GmbH, Ineos Phenol GmbH i Ineos Vinyls Deutschland GmbH, kao i Advansa GmbH, Akzo Nobel Industrial Chemicals GmbH, Aurubis AG, CBW Chemie GmbH, CFB Chemische Fabrik Brunsbüttel GmbH & Co. KG, Clariant Produkte (Deutschland) GmbH, Dralon GmbH, Hahl Filaments GmbH, Messer Produktionsgesellschaft mbH Siegen, Messer Produktionsgesellschaft mbH Salzgitter, Nabaltec AG, Siltronic AG i Wacker Chemie AG.

               3.

               WeserWind GmbH Offshore Construction Georgsmarienhütte snosit će vlastite troškove i troškove Europske komisije, uključujući troškove postupka privremene pravne zaštite.

               4.

               Nadzorno tijelo EFTA-e snosit će vlastite troškove.

      (1)  SL C 142, 12. 5. 2014.


title: Predmet T-376/16: Tužba podnesena 14. srpnja 2016. – Oberösterreichische Landesbank protiv SRB-a

text:
               19.9.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 343/40

         Tužba podnesena 14. srpnja 2016. – Oberösterreichische Landesbank protiv SRB-a
   (Predmet T-376/16)
   (2016/C 343/53)
   Jezik postupka: njemački

      Stranke

      Tužitelj: Oberösterreichische Landesbank AG (Linz, Austrija) (zastupnik: G. Eisenberger, odvjetnik)

      Tuženik: Jedinstveni sanacijski odbor (SRB)

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

               —

               poništi „Decision of the Executive Session of the Board of 20 May 2016 on the adjustment of the 2016 ex-ante contributions to the Single Resolution Fund supplementing the Decision of the Executive Session of the Board of 15 April 2016 on the 2016 ex-ante contributions of the Single Resolution Fund (SRB/ES/SRF/2016/13)” kao i prvu odluku od 15. travnja 2016., koja je očito nerazdvojivo povezana s odlukom od 20. svibnja 2016.;

               —

               podredno, poništi „Decision of the Executive Session of the Board of 20 May 2016 on the adjustment of the 2016 ex-ante contributions to the Single Resolution Fund supplementing the Decision of the Executive Session of the Board of 15 April 2016 on the 2016 ex-ante contributions of the Single Resolution Fund (SRB/ES/SRF/2016/13)” u dijelu u kojem nalaže da se povrat preplaćenog doprinosa treba izvršiti prilikom određivanja doprinosa za jedinstveni sanacijski fond za 2017.;

               —

               naloži tuženiku snošenje troškova postupka.

      Tužbeni razlozi i glavni argumenti

   Tužitelj u prilog osnovanosti tužbe ističe četiri tužbena razloga.

               1.

               Prvi tužbeni razlog: očita povreda bitnih formalnih zahtjeva zbog manjkavog obrazloženja pobijane odluke

               2.

               Drugi tužbeni razlog: očita povreda bitnih formalnih zahtjeva zbog nepotpune objave pobijane odluke

               3.

               Treći tužbeni razlog: nedovoljan ispravak tužiteljeva doprinosa za jedinstveni sanacijski fond za 2016.

               4.

               Četvrti tužbeni razlog: nezakonitost toga da će se povrat preplaćenog doprinosa izvršiti tek 2017.


title: Predmet T-309/16: Presuda Općeg suda od 20. srpnja 2017. – Cafés Pont protiv EUIPO-a – Giordano Vini (Art’s Cafè) („Žig Europske unije — Postupak opoziva — Figurativni žig Europske unije Art’s Cafè — Stvarna uporaba žiga — Članak 15. stavak 1., i članak 51. stavak 1. Uredbe (EZ) br. 207/2009”)

text:
               4.9.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 293/31

         Presuda Općeg suda od 20. srpnja 2017. – Cafés Pont protiv EUIPO-a – Giordano Vini (Art’s Cafè)
   (Predmet T-309/16) (1)

   ((„Žig Europske unije - Postupak opoziva - Figurativni žig Europske unije Art’s Cafè - Stvarna uporaba žiga - Članak 15. stavak 1., i članak 51. stavak 1. Uredbe (EZ) br. 207/2009”))
   (2017/C 293/35)
   Jezik postupka: engleski

      Stranke

      Tužitelj: Cafés Pont, SL (Sabadell, Španjolska) (zastupnici: E. Manresa Medina i J. Manresa Medina, odvjetnici)

      Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (zastupnik: S. Bonne, agent)

      Druga stranka u postupku pred žalbenim vijećem EUIPO-a, intervenijent u postupku pred Općim sudom: Giordano Vini SpA (Diano d’Alba, Italija) (zastupnici: F. Jacobacci i L. Ghedina, odvjetnici)

      Predmet

   Tužba protiv odluke drugog žalbenog vijeća EUIPO-a od 1. travnja 2016. (predmet R 1110/2015-2) o zahtjevu za opoziv između društava Giordano Vini i Cafés Pont.

      Izreka

               1.

               Tužba se odbija

               2.

               Društvu Cafés Pont, SL nalaže se snošenje troškova.

      (1)  SL C 296, 16. 8. 2016.


title: Predmet T-506/13: Presuda Općeg suda od 7. studenoga 2014. – Urb Rulmenti Suceava protiv OHIM-a – Adiguzel (URB) (Žig Zajednice — Postupak za proglašavanje žiga ništavim — Verbalni žig Zajednice URB — Raniji nacionalni zajednički verbalni žig URB i raniji nacionalni zajednički figurativni žig URB — Apsolutni razlog za odbijanje — Nepostojanje zle vjere nositelja žiga Zajednice — Članak 52. stavak 1. točka (b) Uredbe (EZ) br. 207/2009 — Relativni razlog za odbijanje — Nepostojanje ovlaštenja od strane nositelja ranijih žigova — Članak 8. stavak 1. pod (b) i članak 53. stavak 1. pod (a) Uredbe br. 207/2009 — Nepostojanje povrede članka 72. Uredbe br. 207/2009)

text:
               22.12.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 462/24

         Presuda Općeg suda od 7. studenoga 2014. – Urb Rulmenti Suceava protiv OHIM-a – Adiguzel (URB)
   (Predmet T-506/13) (1)

   ((Žig Zajednice - Postupak za proglašavanje žiga ništavim - Verbalni žig Zajednice URB - Raniji nacionalni zajednički verbalni žig URB i raniji nacionalni zajednički figurativni žig URB - Apsolutni razlog za odbijanje - Nepostojanje zle vjere nositelja žiga Zajednice - Članak 52. stavak 1. točka (b) Uredbe (EZ) br. 207/2009 - Relativni razlog za odbijanje - Nepostojanje ovlaštenja od strane nositelja ranijih žigova - Članak 8. stavak 1. pod (b) i članak 53. stavak 1. pod (a) Uredbe br. 207/2009 - Nepostojanje povrede članka 72. Uredbe br. 207/2009))
   (2014/C 462/37)
   Jezik postupka: engleski

      Stranke

      Tužitelj: Urb Rulmenti Suceava SA (Suceava, Rumunjska) (zastupnik: I. Burdusel, odvjetnik)

      Tuženik: Ured za usklađivanje na unutarnjem tržištu (žigovi i dizajni) (zastupnik: P. Bullock i N. Bambara, agenti)

      Druga stranka u postupku pred žalbenim vijećem OHIM-a, intervenijent u postupku pred Općim sudom: Harun Adiguzel (Diosd, Mađarska) (zastupnik: G. Bozocea, odvjetnik)

      Predmet

   Tužba podnesena protiv odluke četvrtog žalbenog vijeća OHIM-a od 12. srpnja 2013. (predmet R 1309/2012-4), u vezi s postupkom za proglašavanje žiga ništavim između Urb Rulmenti Suceava SA i Haruna Adiguzela.

      Izreka

               1.

               Tužba se odbija.

               2.

               Društvu Urb Rulmenti Suceava SA nalaže se snošenje troškova.

               3.

               Harun Adiguzel snosi vlastite troškove.

      (1)  SL C 352, 30.11.2013.


title: Predmet T-158/17: Rješenje Općeg suda od 8. lipnja 2017. – Post Telecom protiv EIB-a

text:
               7.8.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 256/41

         Rješenje Općeg suda od 8. lipnja 2017. – Post Telecom protiv EIB-a
   (Predmet T-158/17) (1)

   (2017/C 256/50)
   Jezik postupka: francuski
   Predsjednik devetog vijeća odredio je brisanje predmeta.

      (1)  SL C 144, 8. 5. 2017.


title: Predmet C-568/15: Presuda Suda (sedmo vijeće) od 2. ožujka 2017. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Landgericht Stuttgart – Njemačka) – Zentrale zur Bekämpfung unlauteren Wettbewerbs Frankfurt am Main eV protiv comtech GmbH (Zahtjev za prethodnu odluku — Zaštita potrošača — Direktiva 2011/83/EU — Članak 21. — Komunikacija telefonom — Telefonska linija kojom raspolaže trgovac kako bi ga potrošač mogao zvati u vezi sa sklopljenim ugovorom — Zabrana primjene tarife koja je viša od osnovne — Pojam „osnovna tarifa”)

text:
               18.4.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 121/5

         Presuda Suda (sedmo vijeće) od 2. ožujka 2017. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Landgericht Stuttgart – Njemačka) – Zentrale zur Bekämpfung unlauteren Wettbewerbs Frankfurt am Main eV protiv comtech GmbH
   (Predmet C-568/15) (1)

   ((Zahtjev za prethodnu odluku - Zaštita potrošača - Direktiva 2011/83/EU - Članak 21. - Komunikacija telefonom - Telefonska linija kojom raspolaže trgovac kako bi ga potrošač mogao zvati u vezi sa sklopljenim ugovorom - Zabrana primjene tarife koja je viša od osnovne - Pojam „osnovna tarifa”))
   (2017/C 121/06)
   Jezik postupka: njemački

      Sud koji je uputio zahtjev

   Landgericht Stuttgart

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelj: Zentrale zur Bekämpfung unlauteren Wettbewerbs Frankfurt am Main eV

      Tuženik: comtech GmbH

      Izreka

   Pojam „osnovna tarifa” iz članka 21. Direktive 2011/83/EU Europskog parlamenta i Vijeća od 25. listopada 2011. o pravima potrošača, izmjeni Direktive Vijeća 93/13/EEZ i Direktive 1999/44/EZ Europskog parlamenta i Vijeća te o stavljanju izvan snage Direktive Vijeća 85/577/EEZ i Direktive 97/7/EZ Europskog parlamenta i Vijeća treba tumačiti u smislu da trošak poziva u vezi sa sklopljenim ugovorom na telefonsku liniju za korisničku podršku kojom raspolaže trgovac ne može biti viši od troška poziva na uobičajenu fiksnu geografsku liniju ili mobilnu liniju. Pod uvjetom da se ta granica poštuje, okolnost da trgovac o kojem je riječ ostvaruje ili ne ostvaruje prihode korištenjem te telefonske linije za korisničku podršku nije relevantna.

      (1)  SL C 38, 1. 2. 2016.


title: Predmet C-375/15: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 15. srpnja 2015. uputio Oberster Gerichtshof (Austrija) – BAWAG PSK Bank für Arbeit und Wirtschaft und Österreichische Postsparkasse AG protiv Verein für Konsumenteninformation

text:
               26.10.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 354/12

         Zahtjev za prethodnu odluku koji je 15. srpnja 2015. uputio Oberster Gerichtshof (Austrija) – BAWAG PSK Bank für Arbeit und Wirtschaft und Österreichische Postsparkasse AG protiv Verein für Konsumenteninformation
   (Predmet C-375/15)
   (2015/C 354/15)
   Jezik postupka: njemački

      Sud koji je uputio zahtjev

   Oberster Gerichtshof

      Stranke glavnog postupka

      Podnositelj revizije: BAWAG PSK Bank für Arbeit und Wirtschaft und Österreichische Postsparkasse AG

      Druga stranka u revizijskom postupku: Verein für Konsumenteninformation

      Prethodna pitanja

               1.

               Treba li članak 41. stavak 1. u vezi s člankom 36. stavkom 1. Direktive 2007/64/EZ (1) o platnim uslugama na unutarnjem tržištu (u daljnjem tekstu: Direktiva o platnim uslugama) tumačiti na način da se informacija (u elektroničkom obliku), koju banka pošalje u klijentov elektronički poštanski sandučić u okviru internetskog bankarstva (e-banking), tako da klijent nakon logiranja na internetsku stranicu za internetsko bankarstvo može klikom pristupiti toj informaciji, klijentu priopćuje na trajnom nosaču podataka?

               2.

               U slučaju niječnog odgovora na prvo pitanje:
               treba li članak 41. stavak 1. u vezi s člankom 36. stavkom 1. Direktive o platnim uslugama tumačiti na način da u takvom slučaju

                           a)

                           informaciju banka doduše stavlja na raspolaganje na trajnom nosaču podataka, ali je ne priopćuje klijentu, nego mu je samo čini dostupnom, ili je

                           b)

                           riječ jedno o stavljanju informacije na raspolaganje bez upotrebe trajnog nosača podataka?

      (1)  Direktiva 2007/64/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 13. studenoga 2007. o platnim uslugama na unutarnjem tržištu i o izmjeni direktiva 97/7/EZ, 2002/65/EZ, 2005/60/EZ i 2006/48/EZ te stavljanju izvan snage Direktive 97/5/EZ (SL L 319, str. 1.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 10., svezak 2., str. 172.).