title: Predmet T-332/21: Tužba podnesena 11. lipnja 2021. – Wizz Air Hungary/Komisija

text:
               2.8.2021

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 310/37

      Tužba podnesena 11. lipnja 2021. – Wizz Air Hungary/Komisija
      (Predmet T-332/21)
      (2021/C 310/50)
      Jezik postupka: engleski

         Stranke

         Tužitelj: Wizz Air Hungary Légiközlekedési Zrt. (Wizz Air Hungary Zrt.) (Budimpešta, Mađarska) (zastupnici: E. Vahida, S. Rating i I.-G. Metaxas-Maranghidis, odvjetnici)

         Tuženik: Europska komisija

         Tužbeni zahtjev

      Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

                  —

                  poništi tuženikovu odluku od 2. listopada 2020. o državnoj potpori SA.56810 (2020/N) – Rumunjska – COVID-19: Potpora TAROM-u (1); i

                  —

                  naloži tuženiku snošenje troškova.

         Tužbeni razlozi i glavni argumenti

      U prilog osnovanosti tužbe tužitelj ističe četiri tužbena razloga.

                  1.

                  Prvi tužbeni razlog, koji se temelji na tvrdnji da je tuženik pogrešno primijenio članak 107. stavak 2. točku (b) UFEU-a i počinio očite pogreške u ocjeni prilikom ispitivanja proporcionalnosti potpore u odnosu na štetu nastalu krizom izazvanom bolešću COVID-19.

                  2.

                  Drugi tužbeni razlog, koji se temelji na tvrdnji da je tuženik povrijedio određene odredbe UFEU-a i opća načela prava Europske unije na kojima se temelji liberalizacija zračnog prijevoza u Europskoj uniji od kasnih 1980.-tih (primjerice, zabrana diskriminacije, sloboda pružanja usluga – koja se na zračni prijevoz primjenjuju kroz Uredbu (EZ) br. 1008/2008 (2) – i sloboda poslovnog nastana).

                  3.

                  Treći tužbeni razlog, koji se temelji na tvrdnji da je tuženik propustio pokrenuti službeni istražni postupak usprkos postojanju ozbiljnih poteškoća i da je povrijedio tužiteljeva postupovna prava.

                  4.

                  Četvrti tužbeni razlog, koji se temelji na tvrdnji da je tuženik povrijedio svoju obvezu obrazlaganja.

         (1)  SL 2021., C 94, str. 1.

         (2)  Uredba (EZ) br. 1008/2008 Europskog parlamenta i Vijeća od 24. rujna 2008. o zajedničkim pravilima za obavljanje zračnog prijevoza u Zajednici (preinaka) Tekst značajan za EGP (SL 2008., L 293, str. 3.–20.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 7., svezak 8., str. 164.).


title: Predmet T-333/21: Tužba podnesena 14. lipnja 2021. – Ryanair/Komisija

text:
               2.8.2021

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 310/38

      Tužba podnesena 14. lipnja 2021. – Ryanair/Komisija
      (Predmet T-333/21)
      (2021/C 310/51)
      Jezik postupka: engleski

         Stranke

         Tužitelj: Ryanair DAC (Swords, Irska) (zastupnici: F.-C. Laprévote, E. Vahida, V. Blanc, S. Rating i I.-G. Metaxas-Maranghidis, odvjetnici)

         Tuženik: Europska komisija

         Tužbeni zahtjev

      Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

                  —

                  poništi tuženikovu odluku od 29. prosinca 2020. o državnoj potpori SA.59188 (2020/NN) – Italija – Alitalia COVID-19 naknada štete II (1); i

                  —

                  naloži tuženiku snošenje troškova.

         Tužbeni razlozi i glavni argumenti

      U prilog osnovanosti tužbe tužitelj ističe pet tužbenih razloga.

                  1.

                  Prvi tužbeni razlog, koji se temelji na tvrdnji da je tuženik zlouporabio svoje ovlasti i pogrešno primijenio članak 107. stavak 2. točku (b) UFEU-a, time što je prednost dao ispitivanju potpore te prekidom istrage koju je vodio u pogledu potpore za sanaciju koja je nezakonito dodijeljena Alitaliji u 2017. i 2019.

                  2.

                  Drugi tužbeni razlog, koji se temelji na tvrdnji da je tuženik pogrešno primijenio članak 107. stavak 2. točku (b) UFEU-a i počinio očite pogreške u ocjeni prilikom ispitivanja proporcionalnosti potpore u odnosu na štetu nastalu krizom izazvanom bolešću COVID-19.

                  3.

                  Treći tužbeni razlog, koji se temelji na tvrdnji da je tuženik povrijedio određene odredbe UFEU-a i opća načela prava Europske unije na kojima se temelji liberalizacija zračnog prijevoza u Europskoj uniji od kasnih 1980.-tih (primjerice, zabrana diskriminacije, sloboda pružanja usluga – koja se na zračni prijevoz primjenjuje kroz Uredbu (EZ) br. 1008/2008 (2) – i sloboda poslovnog nastana).

                  4.

                  Četvrti tužbeni razlog, koji se temelji na tvrdnji da je tuženik propustio pokrenuti službeni istražni postupak usprkos postojanju ozbiljnih poteškoća i da je povrijedio tužiteljeva postupovna prava.

                  5.

                  Peti tužbeni razlog, koji se temelji na tvrdnji da je tuženik povrijedio svoju obvezu obrazlaganja.

         (1)  SL 2021., C 134, str. 2.

         (2)  Uredba (EZ) br. 1008/2008 Europskog parlamenta i Vijeća od 24. rujna 2008. o zajedničkim pravilima za obavljanje zračnog prijevoza u Zajednici (preinaka) Tekst značajan za EGP (SL 2008., L 293, str. 3.–20.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 7., svezak 8., str. 164.).


title: Predmet T-335/21: Tužba podnesena 15. lipnja 2021. – PJ/EIT

text:
               2.8.2021

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 310/39

      Tužba podnesena 15. lipnja 2021. – PJ/EIT
      (Predmet T-335/21)
      (2021/C 310/52)
      Jezik postupka: francuski

         Stranke

         Tužitelj: PJ (zastupnik: N. de Montigny, odvjetnik)

         Tuženik: Europski institut za inovacije i tehnologiju

         Tužbeni zahtjev

      Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

                  —

                  poništi odluku izvršnog direktora od 13. listopada 2020. kojom je tužitelju odbijena mogućnost rada od kuće iz njegova matična mjesta;

                  —

                  u mjeri u kojoj je to potrebno, poništi odluku izvršnog direktora od 9. ožujka 2021. o odbijanju tužiteljeve žalbe podnesene 10. studenoga 2020.;

                  —

                  naloži tuženiku snošenje svih troškova.

         Tužbeni razlozi i glavni argumenti

      U prilog osnovanosti tužbe tužitelj ističe osam tužbenih razloga.

                  1.

                  Prvi tužbeni razlog, koji se temelji na povredi obveze nepristranosti, objektivnosti i neutralnosti tijela ovlaštenog za sklapanje ugovora o radu i na činjenici da je unutarnja pravila donijelo nenadležno tijelo.

                  2.

                  Drugi tužbeni razlog, koji se temelji na povredi prava na saslušanje.

                  3.

                  Treći tužbeni razlog, koji se temelji na nepostojanju obrazloženja.

                  4.

                  Četvrti tužbeni razlog, koji se temelji na povredi unutarnjih pravila i njihovom proizvoljnom i nerazumnom tumačenju, te na nepostojanju predvidljivosti i pravne sigurnosti.

                  5.

                  Peti tužbeni razlog, koji se temelji na povredi dužnosti brižnog postupanja, neuzimanju u obzir interesa institucije i tužitelja, te na neproporcionalnosti odluke u odnosu na stvarni interes institucije.

                  6.

                  Šesti tužbeni razlog, koji se temelji na povredi prava na poštovanje privatnog i obiteljskog života utvrđenog člankom 7. Povelje Europske unije o temeljnim pravima (u daljnjem tekstu: Povelja) i prava na usklađenje privatnog i profesionalnog života utvrđenog člankom 33. Povelje.

                  7.

                  Sedmi tužbeni razlog, koji se temelji na povredi učinkovitog prava na rad i na pravedne radne uvjete.

                  8.

                  Osmi tužbeni razlog, koji se temelji na neuzimanju u obzir događaja više sile.


title: predmet T-738/19: Tužba podnesena 4. studenoga 2019. – Clouds Sky protiv EUIPO-a – The Cloud Networks (Wi-Fi Powered by The Cloud)

text:
               13.1.2020

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 10/47

      Tužba podnesena 4. studenoga 2019. – Clouds Sky protiv EUIPO-a – The Cloud Networks (Wi-Fi Powered by The Cloud)
      (predmet T-738/19)
      (2020/C 10/57)
      Jezik postupka: engleski

         Stranke

         Tužitelj: Clouds Sky GmbH (Köln, Njemačka) (zastupnik: C. Weil, odvjetnik)

         Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO)

         Druga stranka pred žalbenim vijećem: The Cloud Networks Ltd (London, Ujedinjena Kraljevina)

         Podaci o postupku pred EUIPO-om

         Nositelj spornog žiga: druga stranka pred žalbenim vijećem

         Predmetni sporni žig: figurativni žig Europske unije Wi-Fi Powered by The Cloud –žig Europske unije br. 9 436 817

         Postupak pred EUIPO-om: postupak proglašavanja žiga ništavim

         Pobijana odluka: odluka petog žalbenog vijeća EUIPO-a od 2. rujna 2019. u predmetu R 696/2019-5

         Tužbeni zahtjev

      Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

                  —

                  preinači pobijanu odluku;

                  —

                  naloži EUIPO-u snošenje troškova.

         Tužbeni razlozi

                  —

                  povreda članka 7. stavka 1. točke (b) Uredbe (EU) 2017/1001 Europskog parlamenta i Vijeća;

                  —

                  povreda članka 7. stavka 1. točke (c) Uredbe (EU) 2017/1001 Europskog parlamenta i Vijeća;

                  —

                  povreda članka 7. stavka 2. Uredbe (EU) 2017/1001 Europskog parlamenta i Vijeća.


title: predmet C-528/18 P: Presuda Suda (deseto vijeće) od 13. studenoga 2019. – Outsource Professional Services Ltd protiv Flatworld Solutions Pvt. Ltd, Ureda Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO) (Žalba – Žig Europske unije – Uredba (EZ) br. 207/2009 – Apsolutni razlozi za ništavost – Članak 52. stavak 1. točka (b) – Zla vjera prilikom podnošenja prijave žiga)

text:
               13.1.2020

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 10/16

      Presuda Suda (deseto vijeće) od 13. studenoga 2019. – Outsource Professional Services Ltd protiv Flatworld Solutions Pvt. Ltd, Ureda Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO)
      (predmet C-528/18 P) (1)

      (Žalba - Žig Europske unije - Uredba (EZ) br. 207/2009 - Apsolutni razlozi za ništavost - Članak 52. stavak 1. točka (b) - Zla vjera prilikom podnošenja prijave žiga)
      (2020/C 10/19)
      Jezik postupka: engleski

         Stranke

         Žalitelj: Outsource Professional Services Ltd (zastupnik: A. Kempter, Rechtsanwalt)

         Druge stranke u postupku: Flatworld Solutions Pvt. Ltd (zastupnici: S. O. Gillert, K. Vanden Bossche, B. Köhn-Gerdes i J. Schumacher, Rechtsanwälte), Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (zastupnici: D. Botis i D. Gája, agenti)

         Izreka

                  1.

                  Žalba se odbija.

                  2.

                  Društvo Outsource Professional Services Ltd, osim vlastitih troškova, snosi i troškove koji su društvu Flatworld Solutions Pvt Ltd nastali u žalbenom postupku.

                  3.

                  Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO) snosi vlastite troškove žalbenog postupka.

         (1)  SL C 445, 10. 12. 2018.


title: predmet C-814/19: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 6. studenoga 2019. uputio High Court of Justice (England & Wales), Queen's Bench Division (Divisional Court) (Ujedinjena Kraljevina) – AC, TM, GM, MM protiv ABC Sl, XYZ Plc

text:
               13.1.2020

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 10/25

      Zahtjev za prethodnu odluku koji je 6. studenoga 2019. uputio High Court of Justice (England & Wales), Queen's Bench Division (Divisional Court) (Ujedinjena Kraljevina) – AC, TM, GM, MM protiv ABC Sl, XYZ Plc
      (predmet C-814/19)
      (2020/C 10/34)
      Jezik postupka: engleski

         Sud koji je uputio zahtjev

      High Court of Justice (England & Wales), Queen's Bench Division (Divisional Court)

         Stranke glavnog postupka

         Tužitelji: AC, TM, GM, MM

         Tuženici: ABC Sl, XYZ Plc

         Prethodna pitanja

                  1.

                  Zahtijeva li članak 13. stavak 3. Uredbe br. 1215/2012 (1) da se pravni razlog na koji se oštećenik poziva u svojoj tužbi protiv ugovaratelja osiguranja/osiguranika tiče stvari koja se odnosi na osiguranje?

                  2.

                  Ako je odgovor na prvo pitanje potvrdan, je li okolnost da oštećenikovo potraživanje protiv ugovaratelja osiguranja/osiguranika proizlazi iz istih činjenica te se ističe u istoj tužbi kao izravno potraživanje protiv osiguravatelja dovoljna za zaključak da je potraživanje oštećenika stvar koja se odnosi na osiguranje?

                  3.

                  Ako je odgovor na prvo pitanje negativan, je li dovoljno da pravo mjerodavno za izravnu tužbu podnesenu protiv osiguravatelja dopušta da se takva tužba proširi na osiguranika?

                  4.

                  Obuhvaća li pojam „oštećena stranka” iz članka 13. stavka 2. osobu rođenu zahvaljujući tehnikama potpomognute oplodnje u situaciji u kojoj ona podnosi tužbu navodeći da se prilikom primjene navedenih tehnika pomoću kojih je ona začeta nemarno postupalo?

         (1)  Uredba (EU) br. 1215/2012 Europskog parlamenta i Vijeća od 12. prosinca 2012. o [sudskoj] nadležnosti, priznavanju i izvršenju sudskih odluka u građanskim i trgovačkim stvarima (SL 2012., L 351, str. 1.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 19., svezak 11., str. 289. i ispravci SL 2014., L 160, str. 40. i SL 2016., L 202, str. 57.)


title: predmet C-68/18: Presuda Suda (peto vijeće) od 7. studenoga 2019. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Curtea de Apel București - Rumunjska) – SC Petrotel-Lukoil SA protiv Agenția Națională de Administrare Fiscală - Direcția Generală de Administrare a Marilor Contribuabili, Agenția Națională de Administrare Fiscală – Direcția Generală de Soluționare a Contestațiilor (Zahtjev za prethodnu odluku – Oporezivanje energenata i električne energije – Direktiva 2003/96/EZ – Članak 21. stavak 3. – Nepostojanje oporezivog događaja kojim nastaje obveza plaćanja poreza – Potrošnja energenata unutar poslovnog prostora poduzeća za proizvodnju takvih proizvoda – Članak 2. stavak 3. – Obveza ishođenja klasifikacije energenata za potrebe određivanja trošarine – Stopa poreza koja se primjenjuje na navedene proizvode – Načelo proporcionalnosti)

text:
               13.1.2020

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 10/5

      Presuda Suda (peto vijeće) od 7. studenoga 2019. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Curtea de Apel București - Rumunjska) – SC Petrotel-Lukoil SA protiv Agenția Națională de Administrare Fiscală - Direcția Generală de Administrare a Marilor Contribuabili, Agenția Națională de Administrare Fiscală – Direcția Generală de Soluționare a Contestațiilor
      (predmet C-68/18) (1)

      (Zahtjev za prethodnu odluku - Oporezivanje energenata i električne energije - Direktiva 2003/96/EZ - Članak 21. stavak 3. - Nepostojanje oporezivog događaja kojim nastaje obveza plaćanja poreza - Potrošnja energenata unutar poslovnog prostora poduzeća za proizvodnju takvih proizvoda - Članak 2. stavak 3. - Obveza ishođenja klasifikacije energenata za potrebe određivanja trošarine - Stopa poreza koja se primjenjuje na navedene proizvode - Načelo proporcionalnosti)
      (2020/C 10/06)
      Jezik postupka: rumunjski

         Sud koji je uputio zahtjev

      Curtea de Apel București

         Stranke glavnog postupka

         Tužitelj: SC Petrotel-Lukoil SA

         Tuženici: Agenția Națională de Administrare Fiscală - Direcția Generală de Administrare a Marilor Contribuabili, Agenția Națională de Administrare Fiscală – Direcția Generală de Soluționare a Contestațiilor

         Izreka

                  1.

                  Članak 21. stavak 3. Direktive Vijeća 2003/96/EZ od 27. listopada 2003. o restrukturiranju sustava Zajednice za oporezivanje energenata i električne energije treba tumačiti na način da mu se protive nacionalne odredbe ili prakse kojima je predviđeno oporezivanje energenata koji se koriste u termoelektrani poduzeća u kojem su proizvedeni, pod uvjetom da je ta potrošnja namijenjena proizvodnji energenata generiranjem toplinske energije koja je nužna za tehnološki postupak proizvodnje navedenih proizvoda. To tumačenje načelno ne dovodi u pitanje primjenu članka 14. stavka 1. točke (a) te direktive na dio energenata koji se koriste u svrhu proizvodnje električne energije.

                  2.

                  Članak 2. stavak 3. Direktive 2003/96 kao i načelo proporcionalnosti treba tumačiti na način da im se protive nacionalne odredbe ili prakse kojima se, u slučaju nepodnošenja zahtjeva nadležnim poreznim tijelima radi klasifikacije energenata u pogledu trošarina čija razina oporezivanja nije određena tom direktivom, predviđa primjena stope trošarine predviđene za plinsko ulje i zadržavanje te stope, iako je kasnije donesena odluka o klasifikaciji kojom se ti proizvodi izjednačuju s loživim uljem.

         (1)  SL C 152, 30. 4. 2018.


title: spojeni predmeti C-80/18 do C-83/18: Presuda Suda (peto vijeće) od 7. studenoga 2019. (zahtjevi za prethodnu odluku koje je uputio Tribunal Supremo - Španjolska) – Asociación Española de la Industria Eléctrica (UNESA) (C-80/18), Endesa Generación SA (C-82/18) protiv Administración General del Estado, Iberdrola Generación Nuclear SAU (C-80/18 i C-82/18) i Endesa Generación SA (C-81/18), Iberdrola Generación Nuclear SAU (C-83/18) protiv Administración General del Estado (C-81/18 i C-83/18) (Zahtjev za prethodnu odluku – Načelo da onečišćivač plaća – Zajednička pravila za unutarnje tržište električne energije – Direktiva 2009/72/EZ – Članak 3. stavci 1. i 2. – Načelo nediskriminacije – Financiranje tarifnog deficita – Porezi koje plaćaju isključivo društva koja za proizvodnju električne energije koriste nuklearnu energiju)

text:
               13.1.2020

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 10/6

      Presuda Suda (peto vijeće) od 7. studenoga 2019. (zahtjevi za prethodnu odluku koje je uputio Tribunal Supremo - Španjolska) – Asociación Española de la Industria Eléctrica (UNESA) (C-80/18), Endesa Generación SA (C-82/18) protiv Administración General del Estado, Iberdrola Generación Nuclear SAU (C-80/18 i C-82/18) i Endesa Generación SA (C-81/18), Iberdrola Generación Nuclear SAU (C-83/18) protiv Administración General del Estado (C-81/18 i C-83/18)
      (spojeni predmeti C-80/18 do C-83/18) (1)

      (Zahtjev za prethodnu odluku - Načelo da onečišćivač plaća - Zajednička pravila za unutarnje tržište električne energije - Direktiva 2009/72/EZ - Članak 3. stavci 1. i 2. - Načelo nediskriminacije - Financiranje tarifnog deficita - Porezi koje plaćaju isključivo društva koja za proizvodnju električne energije koriste nuklearnu energiju)
      (2020/C 10/07)
      Jezik postupka: španjolski

         Sud koji je uputio zahtjev

      Tribunal Supremo

         Stranke glavnog postupka

         Tužitelji: Asociación Española de la Industria Eléctrica (UNESA) (C-80/18), Endesa Generación SA (C-82/18), Endesa Generación SA (C-81/18), Iberdrola Generación Nuclear SAU (C-83/18)

         Tuženici: Administración General del Estado, Iberdrola Generación Nuclear SAU (C-80/18 i C-82/18), Administración General del Estado (C-81/18 i C-83/18)

         Izreka

                  1.

                  Načelo nediskriminacije, kako je predviđeno u članku 3. stavku 1. Direktive 2009/72/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 13. srpnja 2009. o zajedničkim pravilima za unutarnje tržište električne energije i stavljanju izvan snage Direktive 2003/54/EZ treba tumačiti na način da mu se ne protivi nacionalni propis kojim se uvode porezi na proizvodnju i skladištenje nuklearnog goriva i otpada, poput onih u glavnim predmetima, kojima podliježu samo poduzetnici koji proizvode električnu energiju upotrebom nuklearne energije i čiji glavni cilj nije zaštita okoliša nego povećanje prihoda u financijskom sustavu elektroenergetskog sektora.

                  2.

                  Članak 3. stavak 2. Direktive 2009/72 treba tumačiti na način da mu se ne protivi nacionalni propis poput onog u glavnim predmetima kada se okolišni cilj i značajke tim propisom predviđenih okolišnih poreza nisu konkretizirali u njegovu pravno obvezujućem dijelu.

         (1)  SL C 182, 28. 5. 2018.


title: predmet T-276/17: Presuda Općeg suda od 12. srpnja 2019. – Ogrodnik protiv EUIPO-a – Aviário Tropical (Tropical) („Žig Europske unije – Postupak za proglašavanje žiga ništavim – Figurativni žig Europske unije Tropical – Raniji nacionalni verbalni žig TROPICAL – Relativni razlog za ništavost – Članak 8. stavak 1. točka (b) i članak 53. stavak 1. točka (a) Uredbe (EZ) br. 207/2009 (koji su postali članak 8. stavak 1. točka (b) i članak 60. stavak 1. točka (a) Uredbe (EU) 2017/1001) – Sličnost proizvoda – Vjerojatnost dovođenja u zabludu – Supostojanje žigova”)

text:
               13.1.2020

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 10/30

      Presuda Općeg suda od 12. srpnja 2019. – Ogrodnik protiv EUIPO-a – Aviário Tropical (Tropical)
      (predmet T-276/17) (1)

      („Žig Europske unije - Postupak za proglašavanje žiga ništavim - Figurativni žig Europske unije Tropical - Raniji nacionalni verbalni žig TROPICAL - Relativni razlog za ništavost - Članak 8. stavak 1. točka (b) i članak 53. stavak 1. točka (a) Uredbe (EZ) br. 207/2009 (koji su postali članak 8. stavak 1. točka (b) i članak 60. stavak 1. točka (a) Uredbe (EU) 2017/1001) - Sličnost proizvoda - Vjerojatnost dovođenja u zabludu - Supostojanje žigova”)
      (2020/C 10/40)
      Jezik postupka: engleski

         Stranke

         Tužitelj: Tadeusz Ogrodnik (Chorzów, Poljska) (zastupnici: A. von Mühlendahl i H. Hartwig, odvjetnici)

         Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (zastupnik: J. Ivanauskas, agent)

         Druga stranka u postupku pred žalbenim vijećem EUIPO-a: Aviário Tropical, SA (Loures, Portugal)

         Predmet

      Tužba podnesena protiv odluke prvog žalbenog vijeća EUIPO-a od 14. veljače 2017. (predmet R 2125/2016-1), koja se odnosi na postupak za proglašavanje žiga ništavim između društva Aviário Tropical i T. Ogrodnika.

         Izreka

                  1.

                     Poništava se odluka prvog žalbenog vijeća Ureda Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO) od 14. veljače 2017. (predmet R 2125/2016-1) u dijelu u kojoj je njome žalbeno vijeće prihvatilo zahtjev za proglašavanje ništavosti za „proizvode i pripravke za uzgoj ptica, gmazova i vodozemaca” iz razreda 31. i za „veterinarske, terapeutske, dezinfekcijske i higijenske proizvode i pripravke za terarije”iz razreda 5.

                  2.

                     Odbija se žalba koju je društvo Aviário Tropical, SA podnijelo protiv odluke Odjela za poništaje EUIPO-a od 15. srpnja 2013. (br. 6029C) u dijelu u kojem se njome želi poništiti žig TROPICAL za „proizvode i pripravke za uzgoj ptica, gmazova i vodozemaca” iz razreda 31. i za „veterinarske, terapeutske, dezinfekcijske i higijenske proizvode i pripravke za terarije” iz razreda 5.

                  3.

                     U preostalom dijelu tužba se odbija.

                  4.

                     T. Ogrodnik snosit će polovinu troškova EUIPO-a kao i polovinu vlastitih troškova.

                  5.

                     EUIPO će snositi polovinu troškova T. Ogrodnika kao i polovinu vlastitih troškova.

         (1)  SL C 213, 3. 7. 2017.


title: spojeni predmeti C-349/18 do 351/18: Presuda Suda (peto vijeće) od 7. studenoga 2019. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Vredegerecht te Antwerpen - Belgija) – Nationale Maatschappij der Belgische Spoorwegen (NMBS) protiv Mbutukua Kanyebe (C-349/18), Larisse Nijs (C-350/18), Jean-Louis Anita Dedrooga (C-351/18) (Zahtjev za prethodnu odluku – Željeznički prijevoz – Prava i obveze putnika – Uredba (EZ) br. 1371/2007 – Članak 3. točka 8. – Ugovor o prijevozu – Pojam – Putnik koji nema kartu u trenutku ulaska u vlak – Nepošteni uvjeti u potrošačkim ugovorima – Direktiva 93/13/EEZ – Članak 1. stavak 2. i članak 6. stavak 1. – Opći uvjeti prijevoza željezničkog prijevoznika – Obvezne odredbe zakona ili drugih propisa – Odredba o ugovornoj kazni – Ovlasti nacionalnog suda)

text:
               13.1.2020

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 10/12

      Presuda Suda (peto vijeće) od 7. studenoga 2019. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Vredegerecht te Antwerpen - Belgija) – Nationale Maatschappij der Belgische Spoorwegen (NMBS) protiv Mbutukua Kanyebe (C-349/18), Larisse Nijs (C-350/18), Jean-Louis Anita Dedrooga (C-351/18)
      (spojeni predmeti C-349/18 do 351/18) (1)

      (Zahtjev za prethodnu odluku - Željeznički prijevoz - Prava i obveze putnika - Uredba (EZ) br. 1371/2007 - Članak 3. točka 8. - Ugovor o prijevozu - Pojam - Putnik koji nema kartu u trenutku ulaska u vlak - Nepošteni uvjeti u potrošačkim ugovorima - Direktiva 93/13/EEZ - Članak 1. stavak 2. i članak 6. stavak 1. - Opći uvjeti prijevoza željezničkog prijevoznika - Obvezne odredbe zakona ili drugih propisa - Odredba o ugovornoj kazni - Ovlasti nacionalnog suda)
      (2020/C 10/14)
      Jezik postupka: nizozemski

         Sud koji je uputio zahtjev

      Vredegerecht te Antwerpen

         Stranke glavnog postupka

         Tužitelj: Nationale Maatschappij der Belgische Spoorwegen (NMBS)

         Tuženici: Mbutuku Kanyeba (C-349/18), Larissa Nijs (C-350/18), Jean-Louis Anita Dedroog (C-351/18)

         Izreka

                  1.

                  Članak 3. točku 8. Uredbe (EZ) br. 1371/2007 Europskog parlamenta i Vijeća od 23. listopada 2007. o pravima i obvezama putnika u željezničkom prometu treba tumačiti na način da je situacija u kojoj putnik uđe u vlak kojem je dozvoljen slobodan pristup kako bi njime putovao, a da pritom nije kupio kartu, obuhvaćena pojmom „ugovor o prijevozu” u smislu te odredbe.

                  2.

                  Članak 6. stavak 1. Direktive 93/13/EEZ od 5. travnja 1993. o nepoštenim uvjetima u potrošačkim ugovorima treba tumačiti na način da mu se protivi, s jedne strane, da nacionalni sud koji utvrdi da je odredba o ugovornoj kazni sadržana u ugovoru sklopljenom između prodavatelja robe ili pružatelja usluge i potrošača nepoštena ublaži iznos kazne koji na temelju te odredbe mora platiti potrošač i, s druge strane, da nacionalni sud zamijeni navedenu odredbu dispozitivnom odredbom nacionalnog prava primjenom načela svojeg ugovornog prava, osim ako ugovor o kojem je riječ ne može nastaviti postojati u slučaju brisanja nepoštene odredbe i ako bi poništenje čitavog ugovora izložilo potrošača osobito nepovoljnim posljedicama.

         (1)  SL, C 294, 20. 8. 2018.


title: predmet C-781/18: Rješenje predsjednika Suda od 16. srpnja 2019. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Tribunale ordinario di Roma - Italija) – Società Italiana degli Autori ed Editori (S.I.A.E.) protiv Soundreef Ltd

text:
               20.1.2020

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 19/39

      Rješenje predsjednika Suda od 16. srpnja 2019. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Tribunale ordinario di Roma - Italija) – Società Italiana degli Autori ed Editori (S.I.A.E.) protiv Soundreef Ltd
      (predmet C-781/18) (1)

      (2020/C 19/43)
      Jezik postupka: talijanski
      Predsjednik Suda odredio je brisanje predmeta.

         (1)  SL C, 112, 25.3.2019.


title: predmet C-742/19: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 10. listopada 2019. uputilo Vrhovno sodišče Republike Slovenije (Slovenija) – B.K. protiv Republike Slovenije

text:
               20.1.2020

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 19/12

      Zahtjev za prethodnu odluku koji je 10. listopada 2019. uputilo Vrhovno sodišče Republike Slovenije (Slovenija) – B.K. protiv Republike Slovenije
      (predmet C-742/19)
      (2020/C 19/15)
      Jezik postupka: slovenski

         Sud koji je uputio zahtjev

      Vrhovno sodišče Republike Slovenije

         Stranke glavnog postupka

         Tužitelj: B.K.

         Tuženik: Republika Slovenija

         Prethodna pitanja

                  1.

                  Primjenjuje li se članak 2. Direktive 2003/88/EZ (1) i na radnike zaposlene u obrambenom sektoru odnosno na vojno osoblje koje obavlja stražu u mirnodopskom razdoblju?

                  2.

                  Protivi li se odredbi članka 2. Direktive 2003/88/EZ nacionalni propis sukladno kojem se pripravnost radnika zaposlenih u obrambenom sektoru na radnom ili drugom određenom mjestu (ali ne u vlastitom domu) odnosno prisutnost vojnog osoblja koje radi u obrambenom sektoru, za vrijeme straže tijekom koje to vojno osoblje stvarno ne radi, ali ipak mora biti fizički prisutno u vojarni, ne uračunava u radno vrijeme?

         (1)  Direktiva 2003/88/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 4. studenoga 2003. o određenim vidovima organizacije radnog vremena (SL 2003., L 299, str. 9.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 5., svezak 2., str. 31.)


title: predmet T-711/18: Presuda Općeg suda od 26. studenoga 2019. – Wyld protiv EUIPO-a – Kaufland Warenhandel (wyld) („Žig Europske unije – Postupak povodom prigovora – Prijava verbalnog žiga Europske unije wyld – Raniji međunarodni verbalni žig WILD CRISP – Relativni razlog za odbijanje – Vjerojatnost dovođenja u zabludu – Članak 8. stavak 1. točka (b) Uredbe (EU) 2017/1001 – Djelomično odbijanje prijave za registraciju”)

text:
               20.1.2020

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 19/48

      Presuda Općeg suda od 26. studenoga 2019. – Wyld protiv EUIPO-a – Kaufland Warenhandel (wyld)
      (predmet T-711/18) (1)

      („Žig Europske unije - Postupak povodom prigovora - Prijava verbalnog žiga Europske unije wyld - Raniji međunarodni verbalni žig WILD CRISP - Relativni razlog za odbijanje - Vjerojatnost dovođenja u zabludu - Članak 8. stavak 1. točka (b) Uredbe (EU) 2017/1001 - Djelomično odbijanje prijave za registraciju”)
      (2020/C 19/57)
      Jezik postupka: njemački

         Stranke

         Tužitelj: Wyld GmbH (München, Njemačka) (zastupnik: M. Douglas, odvjetnik)

         Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (zastupnik: M. Fischer, agent)

         Druga stranka u postupku pred žalbenim vijećem EUIPO-a: Kaufland Warenhandel GmbH & Co. KG (Neckarsulm, Njemačka)

         Predmet

      Tužba podnesena protiv odluke drugog žalbenog vijeća EUIPO-a od 24. rujna 2018. (predmet R 2621/2017-2), koja se odnosi na postupak povodom prigovora između društava Kaufland Warenhandel i Wyld.

         Izreka

                  1.

                     Tužba se odbija.

                  2.

                     Društvu Wyld GmbH nalaže se snošenje troškova.

         (1)  SL C 35, 28. 1. 2019.


title: predmet C-781/19: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 22. listopada 2019. uputio tribunal de grande instance de Paris (Francuska) – DY, EX protiv BNP Paribas Personal Finance SA

text:
               20.1.2020

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 19/28

      Zahtjev za prethodnu odluku koji je 22. listopada 2019. uputio tribunal de grande instance de Paris (Francuska) – DY, EX protiv BNP Paribas Personal Finance SA
      (predmet C-781/19)
      (2020/C 19/29)
      Jezik postupka: francuski

         Sud koji je uputio zahtjev

      Tribunal de grande instance de Paris

         Stranke glavnog postupka

         Tužitelji: DY, EX

         Tuženik: BNP Paribas Personal Finance SA

         Prethodna pitanja

                  1.

                  Protivi li se Direktivi br. 93/13 (1), tumačenoj s obzirom na načelo djelotvornosti, u predmetu poput onoga u glavnom postupku, primjena pravila o zastari u sljedećim slučajevima: (a) za utvrđenje nepoštenosti ugovorne odredbe, (b) za eventualne povrate, (c) kad je potrošač tužitelj i (d) kad je potrošač tuženik, uključujući u protutužbi?

                  2.

                  U slučaju potpuno ili djelomično niječnog odgovora na prvo pitanje, protivi li se Direktivi br. 93/13, tumačenoj s obzirom na načelo djelotvornosti, u predmetu poput onoga u glavnom postupku, primjena nacionalne sudske prakse koja kao dan kada zastarni rok počinje teći određuje dan prihvata ponude kredita, umjesto dana nastanka ozbiljnih financijskih poteškoća?

                  3.

                  Jesu li ugovorne odredbe poput onih o kojima je riječ u glavnom postupku, koje, među ostalim, predviđaju da je švicarski franak valuta obračuna, a euro valuta plaćanja, koje rizik promjene tečaja prebacuju na korisnika kredita, obuhvaćene glavnim predmetom ugovora u smislu članka 4. stavka 2. Direktive 93/13, ako se ne osporavaju troškovi konverzije i ako postoje ugovorne odredbe koje, na određene datume, predviđaju mogućnost za korisnika kredita da izvrši konverziju u eure u skladu s unaprijed utvrđenom formulom?

                  4.

                  Protivi li se Direktivi br. 93/13, tumačenoj s obzirom na načelo djelotvornosti, nacionalna sudska praksa koja smatra da su ugovorna odredba ili sve ugovorne odredbe poput onih o kojima je riječ glavnom postupku „jasne i razumljive” u smislu Direktive, iz sljedećih razloga:

                              —

                              prethodna ponuda kredita detaljno navodi tečajne transakcije obavljene tijekom postojanja kredita i precizira da je tečaj eura naspram švicarskih franaka onaj koji je primjenjiv dva radna dana prije datuma događaja koji određuje transakciju i koji je objavljen na mrežnoj stranici Europske središnje banke;

                              —

                              u ponudi je spomenuto da korisnik kredita prihvaća tečajne transakcije iz švicarskih franaka u eure i iz eura u švicarske franke koje su nužne za funkcioniranje i otplatu kredita i da davatelj kredita nakon podmirenja davanja povezanih s kreditom izvršava konverziju u švicarske franke salda mjesečnih uplata u eurima;

                              —

                              ponuda navodi da, ako tečajna transakcija rezultira iznosom nižim od dospjelog obroka u švicarskim francima, otplata glavnice će biti sporija i eventualni dio neotplaćene glavnice po dospijeću se upisuje u dugovni saldo u švicarskim francima, i ako je navedeno da se otplata glavnice kredita mijenja u skladu s promjenama deviznog tečaja primjenjivanog na mjesečne uplate, bilo naviše ili naniže, da ta promjena može dovesti do produljenja ili skraćenja trajanja otplate kredita i, ovisno o slučaju, izmijeniti ukupni teret otplate;

                              —

                              članci „interni račun u eurima” i „interni račun u švicarskim francima” pobliže opisuju izvršene transakcije prilikom svakog plaćanja po dospjelosti u korist ili na teret svakog računa, a ugovor transparentno prikazuje konkretno funkcioniranje mehanizma konverzije strane valute; i dok u ponudi, posebice, nema izričitog navođenja „rizika promjene tečaja” koji snosi korisnik kredita s obzirom na izostanak ostvarivanja dohotka u valuti obračuna, kao i izričito navođenje „kamatnog rizika”?

                  5.

                  U slučaju potvrdnog odgovora na četvrto pitanje, protivi li se Direktivi br. 93/13, tumačenoj s obzirom na načelo djelotvornosti prava Zajednice, nacionalna sudska praksa koja smatra da su ugovorna odredba ili sve ugovorne odredbe poput onih u glavnom postupku „jasne i razumljive” u smislu Direktive, ako se samo elementima utvrđenima u četvrtom pitanju pridoda simulacija o sniženju valute plaćanja za 5,61 % u odnosu na valutu obračuna, u ugovoru početnog trajanja od 25 godina, i bez drugog navođenja pojmova poput „rizik” ili „poteškoća”?

                  6.

                  Snosi li teret dokazivanja „jasnoće i razumljivosti” odredbe u smislu Direktive 93/13, uključujući u pogledu okolnosti pod kojima je ugovor sklopljen, pružatelj usluge odnosno prodavatelj robe ili potrošač?

                  7.

                  U slučaju da je teret dokazivanja jasnoće i razumljivosti ugovorne odredbe na pružatelju usluge odnosno prodavatelju robe, protivi li se Direktivi 93/13 nacionalna sudska praksa u skladu s kojom korisnici kredita moraju dokazati da su oni adresati informacija koje su sadržane u tim dokumentima, s jedne strane, i da ih je njima uputila banka ili, naprotiv, Direktiva zahtijeva da ti elementi čine predmnjevu da su podaci iz tih dokumenata proslijeđeni, uključujući usmeno, korisnicima kredita te da je na pružatelju usluge odnosno prodavatelju robe, koji mora jamčiti za informacije koje su priopćili posrednici koje je on odabrao, da tu običnu predmnjevu obori?

                  8.

                  Osmo pitanje: Može li se smatrati da postoji znatnija neravnoteža u ugovoru poput onog u glavnom postupku u kojem dvije strane snose rizik promjene tečaja, ako, s jedne strane, pružatelj usluge odnosno prodavatelj robe raspolaže boljim sredstvima za predviđanje rizika promjene tečaja od potrošača te je, s druge strane, rizik koji snosi pružatelj usluge odnosno prodavatelj robe ograničen, dok onaj koji snosi potrošač nije?

         (1)  Direktiva Vijeća 93/13/CEE od 5. travnja 1993. o nepoštenim uvjetima u potrošačkim ugovorima (SL 1993., L 95, str. 29.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 15., svezak 12., str. 24.)


title: predmet T-276/13 RENV: Rješenje Općeg suda od 14. studenoga 2019. – Growth Energy i Renewable Fuels Association protiv Vijeća („Damping – Uvoz bioetanola podrijetlom iz Sjedinjenih Američkih Država – Konačna antidampinška pristojba – Stavljanje izvan snage pobijanog akta – Gubitak pravnog interesa – Obustava postupka”)

text:
               20.1.2020

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 19/48

      Rješenje Općeg suda od 14. studenoga 2019. – Growth Energy i Renewable Fuels Association protiv Vijeća
      (predmet T-276/13 RENV) (1)

      („Damping - Uvoz bioetanola podrijetlom iz Sjedinjenih Američkih Država - Konačna antidampinška pristojba - Stavljanje izvan snage pobijanog akta - Gubitak pravnog interesa - Obustava postupka”)
      (2020/C 19/58)
      Jezik postupka: engleski

         Stranke

         Tužitelji: Growth Energy (Washington, DC, Sjedinjene Američke Države) i Renewable Fuels Association (Washington) (zastupnici: P. Vander Schueren i M. Peristeraki, odvjetnici)

         Tuženik: Vijeće Europske unije (zastupnici: S. Boelaert, agent, uz asistenciju N. Tuominen, odvjetnice)

         Intervenijenti u potporu tuženiku: Europska komisija (zastupnici: T. Maxian Rusche i M. França, agenti), ePURE, de Europese Producenten Unie van Hernieuwbare Ethanol (zastupnici: O. Prost i A. Massot, odvjetnici)

         Predmet

      Zahtjev na temelju članka 263. UFEU-a za djelomično poništenje Provedbene uredbe Vijeća (EU) br. 157/2013 od 18. veljače 2013. o uvođenju konačne antidampinške pristojbe na uvoz bioetanola podrijetlom iz Sjedinjenih Američkih Država (SL L 49, str. 10.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 11., svezak 130., str. 263.), u dijelu u kojem se odnosi na tužitelje i njihove članove.

         Izreka

                  1.

                     Postupak se obustavlja.

                  2.

                     Growth Energyu, Renewable Fuels Associationu, Vijeću Europske unije, Europskoj komisiji i ePURE, de Europese Producenten Unie van Hernieuwbare Ethanolu nalaže se snošenje vlastitih troškova.

         (1)  SL C 226, 3. 8. 2013.


title: predmet C-180/19: Rješenje predsjednika Suda od 11. srpnja 2019. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Amtsgericht Düsseldorf - Njemačka) – flightright GmbH protiv Eurowings GmbH

text:
               20.1.2020

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 19/39

      Rješenje predsjednika Suda od 11. srpnja 2019. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Amtsgericht Düsseldorf - Njemačka) – flightright GmbH protiv Eurowings GmbH
      (predmet C-180/19) (1)

      (2020/C 19/44)
      Jezik postupka: njemački
      Predsjednik Suda odredio je brisanje predmeta.

         (1)  SL C 246, 22.7.2019.


title: predmet T-618/18: Rješenje Općeg suda od 21. studenoga 2019. – ZI protiv Komisije („Javna služba – Dužnosnici – Osiguranje u okviru zajedničkog sustava zdravstvenog osiguranja – Uključenost dužnosnikova bračnog druga – Nepostojanje pravnog interesa – Nedopuštenost”)

text:
               20.1.2020

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 19/49

      Rješenje Općeg suda od 21. studenoga 2019. – ZI protiv Komisije
      (predmet T-618/18) (1)

      („Javna služba - Dužnosnici - Osiguranje u okviru zajedničkog sustava zdravstvenog osiguranja - Uključenost dužnosnikova bračnog druga - Nepostojanje pravnog interesa - Nedopuštenost”)
      (2020/C 19/59)
      Jezik postupka: francuski

         Stranke

         Tužitelj: ZI (zastupnik: J.-N. Louis, odvjetnik)

         Tuženik: Europska komisija (zastupnici: T. Bohr i L. Vernier, agenti)

         Intervenijenti u potporu tuženiku: Europski parlament (zastupnici: J. Van Pottelberge i J. Steele, agenti), Vijeće Europske unije (zastupnici: R. Meyer i M. Alver, agenti)

         Predmet

      Zahtjev na temelju članka 270. UFEU-a kojim se traži poništenje odluke Ureda za upravljanje individualnim materijalnim pravima i njihovu isplatu (PMO) od 4. prosinca 2017., kojom je tužiteljevom suprugu uskraćeno uključenje u zajednički sustav zdravstvenog osiguranja Europske Unije.

         Izreka

                  1.

                     Tužba se odbacuje.

                  2.

                     Osobi ZI nalaže se snošenja troškova.

         (1)  SL C 455, 17. 12. 2018.


title: predmet C-764/19: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 14. listopada 2019. uputio Juzgado de lo Contencioso-Administrativo no 17 de Barcelona (Španjolska) – UD protiv Subdelegación del Gobierno en Barcelona

text:
               20.1.2020

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 19/12

      Zahtjev za prethodnu odluku koji je 14. listopada 2019. uputio Juzgado de lo Contencioso-Administrativo no 17 de Barcelona (Španjolska) – UD protiv Subdelegación del Gobierno en Barcelona
      (predmet C-764/19)
      (2020/C 19/16)
      Jezik postupka: španjolski

         Sud koji je uputio zahtjev

      Juzgado de lo Contencioso-Administrativo no 17 de de Barcelona

         Stranke glavnog postupka

         Tužitelj: UD

         Tuženik: Subdelegación del Gobierno en Barcelona

         Prethodna pitanja

                  1.

                  Je li španjolska država pravilno prenijela Direktivu 2008/115 (1) u nacionalno zakonodavstvo (Ley Orgánica 4/2000 (Organski zakon 4/2000), kako je izmijenjen Leyom Orgánica 2/2009 (Organski zakon 2/2009)) kad je kao glavnu sankciju za nezakonit boravak zadržala novčanu kaznu, a udaljavanje samo u slučaju otegotnih okolnosti?

                  2.

                  Može li na temelju načela usklađenog tumačenja španjolska država zahtijevati izravnu primjenu Direktive 2008/115 čak iako se tome protive odredbe nacionalnog zakonodavstva te se otežava položaj stranca?

                  3.

                  Mogu li se članak 55. stavak 1. i članak 57. stavak 1. Organskog zakona 4/2000 tumačiti u skladu s Direktivom 2008/115, odnosno sve dok je u španjolskom unutarnjem pravnom poretku na snazi odredba kojom se propisuje da je glavna sankcija za nezakoniti boravak novčana kazna, ili bi to naprotiv dovelo do tumačenja contra legem tog unutarnjeg poretka?

                  4.

                  Treba li nacionalni sud nastaviti primjenjivati novčanu kaznu kao glavnu sankciju, a udaljavanje u slučajevima otegotnih okolnosti ili je, naprotiv, unatoč svemu primoran primijeniti sankciju udaljavanja u svim slučajevima, osim u onima koji su izričito isključeni Direktivom 2008/115?

         (1)  Direktiva 2008/115/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 16. prosinca 2008. o zajedničkim standardima i postupcima država članica za vraćanje državljana trećih zemalja s nezakonitim boravkom (SL 2008., L 348, str. 98.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 19., svezak 8., str. 188.)


title: predmet C-247/19: Rješenje predsjednika Suda od 19. srpnja 2019. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Juzgado de Primera Instancia e Instrucción de Ceuta - Španjolska) – HC, ID protiv Banco Bilbao Vizcaya Argentaria SA

text:
               20.1.2020

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 19/40

      Rješenje predsjednika Suda od 19. srpnja 2019. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Juzgado de Primera Instancia e Instrucción de Ceuta - Španjolska) – HC, ID protiv Banco Bilbao Vizcaya Argentaria SA
      (predmet C-247/19) (1)

      (2020/C 19/45)
      Jezik postupka: španjolski
      Predsjednik Suda odredio je brisanje predmeta.

         (1)  SL C 246, 22.7.2019.


title: predmet C-756/19: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 15. listopada 2019. uputio Tribunal Arbitral Tributário (Centro de Arbitragem Administrativa – CAAD) (Portugal) – Ramada Storax SA protiv Autoridade Tributária e Aduaneira

text:
               20.1.2020

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 19/13

      Zahtjev za prethodnu odluku koji je 15. listopada 2019. uputio Tribunal Arbitral Tributário (Centro de Arbitragem Administrativa – CAAD) (Portugal) – Ramada Storax SA protiv Autoridade Tributária e Aduaneira
      (predmet C-756/19)
      (2020/C 19/17)
      Jezik postupka: portugalski

         Sud koji je uputio zahtjev

      Tribunal Arbitral Tributário (Centro de Arbitragem Administrativa - CAAD)

         Stranke glavnog postupka

         Tužitelj: Ramada Storax, S.A.

         Tuženik: Autoridade Tributária e Aduaneira

         Prethodno pitanje

      Mogu li se članci 90. i 273. Direktive Vijeća 2006/112/EZ (1) […] i načela neutralnosti PDV-a i proporcionalnosti te temeljne gospodarske slobode tumačiti na način da se njima portugalskom zakonodavcu omogućava da - na temelju članka 78. stavka 7. točke (b) Código do Imposto sobre o Valor Acrescentado (Zakonik o porezu na dodatnu vrijednost) koji je donesen Uredbom sa zakonskom snagom br. 394-B/84 od 26. prosinca 1984. - ispravak poreza na dodanu vrijednost (PDV) koji se odnosi na potraživanja koja se smatraju nenaplativima u okviru stečajnog postupka ograniči na u njemu predviđene slučajeve (odnosno, kada je proglašena ograničena nesolventnost nakon što je postala pravomoćna presuda o priznavanju i prednosnom redu potraživanja, kako je predviđeno Códigom da Insolvência e da Recuperação de Empresas (Zakonik o nesolventnosti i oporavku trgovačkih društava, CIRE) koji je donesen Uredbom sa zakonskom snagom br. 53/2004 od 18. ožujka 2004., ili, ovisno o slučaju, nakon što je potvrđen plan koji je predmet sporazuma iz članka 156. tog zakonika), pri čemu se u tu svrhu ne priznaju odluke sudova drugih država članica kojima se potraživanja čije se plaćanje zahtijeva u okviru stečajnog postupka proglašavaju nenaplativima?

         (1)  Direktiva Vijeća 2006/112/EZ od 28. studenoga 2006. o zajedničkom sustavu poreza na dodanu vrijednost (SL 2006., L 347, str. 1) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 9., svezak 1., str. 120.)


title: predmet T-740/18 R: Rješenje predsjednika Općeg suda od 26. rujna 2019. – Taminco protiv Komisije („Privremena pravna zaštita – Sredstva za zaštitu bilja – Uredba (EZ) br. 1107/2009 – Aktivna tvar tiram – Uvjeti za odobrenje za stavljanje na tržište – Zahtjev za suspenziju primjene – Nepostojanje hitnosti”)

text:
               20.1.2020

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 19/50

      Rješenje predsjednika Općeg suda od 26. rujna 2019. – Taminco protiv Komisije
      (predmet T-740/18 R)
      („Privremena pravna zaštita - Sredstva za zaštitu bilja - Uredba (EZ) br. 1107/2009 - Aktivna tvar tiram - Uvjeti za odobrenje za stavljanje na tržište - Zahtjev za suspenziju primjene - Nepostojanje hitnosti”)
      (2020/C 19/60)
      Jezik postupka: engleski

         Stranke

         Tužitelj: Taminco BVBA (Gent, Belgija) (zastupnici: C. Mereu i S. Englebert, odvjetnici)

         Tuženik: Europska komisija (zastupnici: G. Koleva, A. Lewis i I. Naglis, agenti)

         Predmet

      Zahtjev na temelju članaka 278. i 279. UFEU-a i za suspenziju primjene Provedbene uredbe Komisije (EU) 2018/1500 od 9. listopada 2018. o neproduljenju odobrenja aktivne tvari tiram i zabrani uporabe i prodaje sjemena tretiranog sredstvima za zaštitu bilja koja sadržavaju tiram, u skladu s Uredbom (EZ) br. 1107/2009 Europskog parlamenta i Vijeća o stavljanju na tržište sredstava za zaštitu bilja, i o izmjeni Provedbene uredbe Komisije (EU) br. 540/2011 (SL 2018., L 254, str. 1.).

         Izreka

                  1.

                     Odbija se zahtjev za privremenu pravnu zaštitu.

                  2.

                     O troškovima će se odlučiti naknadno.


title: predmet C-758/19: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 16. listopada 2019. uputio Polymeles Protodikeio Athinon (Grčka) – OH protiv ID

text:
               20.1.2020

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 19/14

      Zahtjev za prethodnu odluku koji je 16. listopada 2019. uputio Polymeles Protodikeio Athinon (Grčka) – OH protiv ID
      (predmet C-758/19)
      (2020/C 19/18)
      Jezik postupka: grčki

         Sud koji je uputio zahtjev

      Polymeles Protodikeio Athinon

         Stranke glavnog postupka

         Tužitelj: OH

         Tuženik: ID

         Prethodna pitanja

                  1.

                  Podudaraju li se pojmovi „imunitet od sudskih postupaka” i „imunitet” iz članka 11. Protokola (1), kako su navedeni i u svrhu koja se njima želi postići?

                  2.

                  Obuhvaća li i uključuje li izraz „imunitet od sudskih postupaka”/„imunitet” iz članka 11., osim kaznenih postupaka, i građanskopravne postupke koje oštećene treće osobe pokreću protiv članova Komisije?

                  3.

                  Može li se „imunitet od sudskih postupaka”/„imunitet” povjerenika ukinuti i u okviru građanskopravnog postupka protiv povjerenika, kao što je postupak koji je pokrenut u ovom slučaju? U slučaju potvrdnog odgovora, tko treba pokrenuti postupak ukidanja?

                  4.

                  Jesu li sudovi Europske unije nadležni za odlučivanje o tužbi zbog izvanugovorne odgovornosti protiv povjerenika, kao što je tužba koja je podnesena u ovom slučaju?

         (1)  Članak 11. Protokola od 8. travnja 1965.o povlasticama i imunitetima Europske unije, koji je priložen Ugovoru [o funkcioniranju Europske unije] kao Protokol br. 7.


title: predmet T-147/19: Rješenje Općeg suda od 14. studenoga 2019. – Flovax protiv EUIPO-a – Dagniaux i Gervais Danone (GLACIER DAGNIAUX DEPUIS 1923) („Žig Europske unije – Zahtjev za proglašavanje ništavosti – Figurativni žig Europske unije GLACIER DAGNIAUX DEPUIS 1923 – Opoziv pobijane odluke – Prestanak postojanja predmeta spora – Obustava postupka”)

text:
               20.1.2020

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 19/50

      Rješenje Općeg suda od 14. studenoga 2019. – Flovax protiv EUIPO-a – Dagniaux i Gervais Danone (GLACIER DAGNIAUX DEPUIS 1923)
      (predmet T-147/19) (1)

      („Žig Europske unije - Zahtjev za proglašavanje ništavosti - Figurativni žig Europske unije GLACIER DAGNIAUX DEPUIS 1923 - Opoziv pobijane odluke - Prestanak postojanja predmeta spora - Obustava postupka”)
      (2020/C 19/61)
      Jezik postupka: francuski

         Stranke

         Tužitelj: Flovax Sàrl (Doncols, Luksemburg) (zastupnik: C.-S. Marchiani, odvjetnik)

         Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (zastupnici: S. Pétrequin i J. Crespo Carrillo, agenti)

         Druga stranka u postupku pred žalbenim vijećem EUIPO-a: Dagniaux (Roubaix, Francuska)

         Druga stranka u postupku pred žalbenim vijećem EUIPO-a, intervenijent u postupku pred Općim sudom: Compagnie Gervais Danone (Pariz, Francuska) (zastupnik: S. Havard Duclos, odvjetnik)

         Predmet

      Tužba podnesena protiv odluke prvog žalbenog vijeća EUIPO-a od 18. svibnja 2018. (spojeni predmeti R 2210/2016-1 i R 2211/2016-1), koja se odnosi na postupak za proglašavanje žiga ništavim između, s jedne strane, Compagnie Gervais Danone i, s druge strane, Flovaxa i Dagniauxa.

         Izreka

                  1.

                     Postupak se obustavlja.

                  2.

                     Uredu Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO) nalaže se snošenje troškova.

         (1)  SL C 148, 29. 4. 2019.


title: predmet C-327/19: Rješenje predsjednika Suda od 29. kolovoza 2019. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Korkein hallinto-oikeus - Finska) – postupak koji je pokrenula Nobina Finland Oy

text:
               20.1.2020

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 19/40

      Rješenje predsjednika Suda od 29. kolovoza 2019. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Korkein hallinto-oikeus - Finska) – postupak koji je pokrenula Nobina Finland Oy
      (predmet C-327/19) (1)

      (2020/C 19/46)
      Jezik postupka: finski
      Predsjednik Suda odredio je brisanje predmeta.

         (1)  SL C 220, 1.7.2019.


title: predmet C-760/19.: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 16. listopada 2019. uputio First-tier Tribunal (Tax Chamber) (Ujedinjena Kraljevina) – JCM Europe (UK) Ltd protiv Commissioners for Her Majesty's Revenue and Customs

text:
               20.1.2020

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 19/15

      Zahtjev za prethodnu odluku koji je 16. listopada 2019. uputio First-tier Tribunal (Tax Chamber) (Ujedinjena Kraljevina) – JCM Europe (UK) Ltd protiv Commissioners for Her Majesty's Revenue and Customs
      (predmet C-760/19.)
      (2020/C 19/19)
      Jezik postupka: engleski

         Sud koji je uputio zahtjev

      First-tier Tribunal (Tax Chamber)

         Stranke glavnog postupka

         Žalitelj: JCM Europe (UK) Ltd

         Protivna stranka: Commissioners for Her Majesty's Revenue and Customs

         Prethodno pitanje

                  1.

                  Je li Provedbena uredba Komisije (EU) 2016/1760 оd 28. rujna 2016. o razvrstavanju određene robe u kombiniranu nomenklaturu (1) nevaljana u dijelu u kojem razvrstava jedinicu za kontrolu novčanica i spremnike za gotovinu navedene u toj uredbi u oznaku KN 84729070, a ne u oznaku KN 903149 90?

                  2.

                  Konkretno, je li Provedbena uredba Komisije (EU) 2016/1760 nevaljana u dijelu u kojem:

                              a)

                              neovlašteno ograničava područje primjene tarifnog broja 9031;

                              b)

                              neovlašteno proširuje područje primjene tarifnog broja 8472;

                              c)

                              uzima u obzir nedopuštene elemente;

                              d)

                              pri razvrstavanju proizvoda opisanog u toj uredbi ne uzima u obzir Napomene s objašnjenjem, tarifne brojeve KN i/ili Opća pravila za tumačenje.

         (1)  SL 2016., L 269, str. 6.


title: predmet T-181/19: Rješenje Općeg suda od 18. studenoga 2019. – Dickmanns protiv EUIPO-a („Javna služba – Članovi privremenog osoblja – Ugovor na određeno vrijeme s odredbom o raskidu – Odredba o raskidu ugovora u slučaju da ime člana osoblja ne bude uvršteno na popis uspješnih kandidata natječaja – Isključivo potvrđujući akt – Rok za tužbu – Nedopuštenost”)

text:
               20.1.2020

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 19/51

      Rješenje Općeg suda od 18. studenoga 2019. – Dickmanns protiv EUIPO-a
      (predmet T-181/19) (1)

      („Javna služba - Članovi privremenog osoblja - Ugovor na određeno vrijeme s odredbom o raskidu - Odredba o raskidu ugovora u slučaju da ime člana osoblja ne bude uvršteno na popis uspješnih kandidata natječaja - Isključivo potvrđujući akt - Rok za tužbu - Nedopuštenost”)
      (2020/C 19/62)
      Jezik postupka: njemački

         Stranke

         Tužitelj: Sigrid Dickmanns (Gran Alacant, Španjolska) (zastupnik: H. Tettenborn, odvjetnik)

         Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (zastupnici: A. Lukosiütè, agent, uz asistenciju B. Wägenbaura, odvjetnika)

         Predmet

      Zahtjev na temelju članka 270. UFEU-a kojim se traži, s jedne strane, poništenje EUIPO-ove odluke od 4. lipnja 2018. kojom su odbijeni zahtjevi tužiteljice za brisanje odredbe o raskidu ugovora iz članka 5. njezina ugovora, za prekvalifikaciju njezina ugovora u ugovor na neodređeno vrijeme uz, ako je to potrebno, opoziv odluke od 14. prosinca 2017. i za odobrenje drugog produljenja njezina ugovora nakon 30. rujna 2018. ili barem za njezino uključenje u postupak za drugo produljenje ugovora s članovima privremenog osoblja u skladu sa Smjernicama koje uređuju produljenje ugovora na određeno vrijeme za članove privremenog osoblja od 28. siječnja 2016. i, s druge strane, za naknadu štete koju je tužiteljica navodno pretrpjela.

         Izreka

                  1.

                     Tužba se odbacuje kao nedopuštena.

                  2.

                     Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO) snosi vlastite troškove kao i troškove Sigrid Dickmanns.

         (1)  SL C 206, 17. 6. 2019.


title: predmet C-766/19: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 18. listopada 2019. uputio Tribunal Judicial da Comarca dos Açores (Portugal) – QE, RD protiv SATA International —- Serviços de Transportes Aéreos, S. A.

text:
               20.1.2020

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 19/15

      Zahtjev za prethodnu odluku koji je 18. listopada 2019. uputio Tribunal Judicial da Comarca dos Açores (Portugal) – QE, RD protiv SATA International —- Serviços de Transportes Aéreos, S. A.
      (predmet C-766/19)
      (2020/C 19/20)
      Jezik postupka: portugalski

         Sud koji je uputio zahtjev

      Tribunal Judicial da Comarca dos Açores

         Stranke glavnog postupka

         Tužitelji: QE, RD

         Tuženik: SATA International – Serviços de Transportes Aéreos, S. A.

         Intervenijent: ANA – Aeroportos de Portugal, S. A.

         Prethodna pitanja

                  1.

                  Može li se smatrati da događaj poput onoga koji se dogodio 10. svibnja 2017. u lisabonskoj zračnoj luci, kada je došlo do općih i bitnih nepravilnosti u opskrbi gorivom koje su onemogućile nadopunu zrakoplovâ gorivom zbog kvara pumpnog sustava koji je onemogućio prijenos goriva u sustav za opskrbu – za koji su odgovorni subjekti koji upravljaju infrastrukturom zračne luke – te je utjecao na neprekinut rad i djelovanje navedene zračne luke uzrokujući kašnjenja i otkazivanja 473 leta od kojih je 12 preusmjereno, 98 otkazano, a 363 je kasnilo, što je utjecalo na više od 41 000 putnika, čini „izvanrednu okolnost” u smislu članka 5. stavka 3. Uredbe br. 261/2004 (1) koja zračnog prijevoznika oslobađa od obveze plaćanja naknade štete?

                  2.

                  Može li se smatrati da je zračni prijevoznik koji se, zbog nemogućnosti opskrbe gorivom u lisabonskoj zračnoj luci zbog prethodno opisanih okolnosti, odlučio opskrbiti gorivom u obližnjoj zračnoj luci (Porto) i koji zbog kašnjenja uzrokovanog kasnim odlaskom iz lisabonske zračne luke i opskrbe gorivom u drugoj zračnoj luci – što je dovelo do toga da je posadi navedenog zrakoplova isteklo vrijeme službe koje bi im, u skladu s primjenjivim zakonskim odredbama, bilo dostatno za izvršenje leta koji je kasnio – sklopi ugovor o zakupu zrakoplova s posadom (ACMI) za izvršenje navedenog leta s drugim zračnim prijevoznikom, poduzeo sve razumne mjere kako bi ograničio kašnjenje leta?

         (1)  Uredba (EZ) br. 261/2004 Europskog parlamenta i Vijeća od 11. veljače 2004. o utvrđivanju općih pravila odštete i pomoći putnicima u slučaju uskraćenog ukrcaja i otkazivanja ili dužeg kašnjenja leta u polasku te o stavljanju izvan snage Uredbe (EEZ) br. 295/91 (SL 2004., L 46, str. 1.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 7., svezak 26., str. 21. i ispravak SL 2019., L 119, str. 202.)


title: predmet T-518/19 R: Rješenje predsjednika Općeg suda od 26. rujna 2019. – Sipcam Oxon protiv Komisije („Privremena pravna zaštita – Sredstva za zaštitu bilja – Uredba (EZ) br. 1107/2009 – Aktivna tvar klorotalonil – Uvjeti za odobrenje za stavljanje na tržište – Zahtjev za suspenziju primjene – Nepostojanje hitnosti”)

text:
               20.1.2020

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 19/52

      Rješenje predsjednika Općeg suda od 26. rujna 2019. – Sipcam Oxon protiv Komisije
      (predmet T-518/19 R)
      („Privremena pravna zaštita - Sredstva za zaštitu bilja - Uredba (EZ) br. 1107/2009 - Aktivna tvar klorotalonil - Uvjeti za odobrenje za stavljanje na tržište - Zahtjev za suspenziju primjene - Nepostojanje hitnosti”)
      (2020/C 19/63)
      Jezik postupka: engleski

         Stranke

         Tužitelj: Sipcam Oxon SpA (Milano, Italija) (zastupnici: C. Mereu i P. Sellar, odvjetnici)

         Tuženik: Europska komisija (zastupnici: I. Naglis i A. Dawes, agenti)

         Predmet

      Zahtjev na temelju članaka 278. i 279. UFEU-a za suspenziju primjene Provedbene uredbe Komisije (EU) 2019/677 od 29. travnja 2019. o neproduljenju odobrenja aktivne tvari klorotalonil u skladu s Uredbom (EZ) br. 1107/2009 Europskog parlamenta i Vijeća o stavljanju na tržište sredstava za zaštitu bilja i o izmjeni Provedbene uredbe Komisije (EU) br. 540/2011 (SL 2019., L 114, str. 15.).

         Izreka

                  1.

                     Odbija se zahtjev za privremenu pravnu zaštitu

                  2.

                     O troškovima će se odlučiti naknadno.


title: predmet C-345/19: Rješenje predsjednika Suda od 26. kolovoza 2019. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Amtsgericht Düsseldorf - Njemačka) – EUflight.de GmbH protiv Eurowings GmbH

text:
               20.1.2020

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 19/40

      Rješenje predsjednika Suda od 26. kolovoza 2019. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Amtsgericht Düsseldorf - Njemačka) – EUflight.de GmbH protiv Eurowings GmbH
      (predmet C-345/19) (1)

      (2020/C 19/47)
      Jezik postupka: njemački
      Predsjednik Suda odredio je brisanje predmeta.

         (1)  SL C 255, 29.7.2019.


title: predmet C-768/19: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 18. listopada 2019. uputio Bundesverwaltungsgericht (Njemačka) – Savezna Republika Njemačka protiv SE

text:
               20.1.2020

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 19/16

      Zahtjev za prethodnu odluku koji je 18. listopada 2019. uputio Bundesverwaltungsgericht (Njemačka) – Savezna Republika Njemačka protiv SE
      (predmet C-768/19)
      (2020/C 19/21)
      Jezik postupka: njemački

         Sud koji je uputio zahtjev

      Bundesverwaltungsgericht

         Stranke glavnog postupka

         Tužitelj: Savezna Republika Njemačka

         Tuženik: SE

         Intervenijent: Der Vertreter des Bundesinteresses beim Bundesverwaltungsgericht

         Prethodna pitanja

                  1.

                  Treba li se u pogledu podnositelja zahtjeva za azil koji je prije punoljetnosti svojeg djeteta kojem je kao članu obitelji koja je postojala u državi podrijetla nakon podnošenja zahtjeva za zaštitu odobren status supsidijarne zaštite nakon punoljetnosti (u daljnjem tekstu: korisnik zaštite) ušao u državu članicu domaćina korisnika zaštite te u njoj također podnio zahtjev za međunarodnu zaštitu (u daljnjem tekstu: podnositelj zahtjeva za azil) u slučaju nacionalnog propisa kojim se u vezi s odobravanjem prava na odobravanje supsidijarne zaštite, izvedenog od prava korisnika zaštite, upućuje na članak 2. točku (j) Direktive 2011/95/EU (1) za odgovor na pitanje je li korisnik zaštite „maloljetan” u smislu članka 2. točke (j) treće alineje Direktive 2011/95/EU uzeti u obzir trenutak donošenja odluke o zahtjevu za azil njegova podnositelja ili pak određeni prethodni trenutak, poput trenutka u kojem je

                              (a)

                              korisniku zaštite odobren status supsidijarne zaštite,

                              (b)

                              podnositelj zahtjeva za azil podnio svoj zahtjev,

                              (c)

                              podnositelj zahtjeva za azil ušao u državu članicu domaćina ili je

                              (d)

                              korisnik zaštite podnio svoj zahtjev za azil?

                  2.

                  Ako je

                              (a)

                              mjerodavan trenutak podnošenja zahtjeva:

                                          Treba li u tom pogledu uzeti u obzir zahtjev za zaštitu koji je nadležnom nacionalnom tijelu podnesen pisanim putem, usmeno ili na drugi način (zahtjev za azil) ili formalno podnesen zahtjev za međunarodnu zaštitu?

                              (b)

                              mjerodavan trenutak ulaska podnositelja zahtjeva za azil ili trenutak njegova podnošenja zahtjeva za azil: je li također bitno što u tom trenutku još nije bilo odlučeno o zahtjevu za zaštitu korisnika zaštite kojem je naknadno odobren status supsidijarne zaštite?

                  3.

                              (a)

                              Koji zahtjevi postoje u pogledu situacije opisane pod točkom 1. kako bi se podnositelj zahtjeva za azil smatrao „članom obitelji” (članak 2. točka (j) Direktive 2011/95/EU) koji je „prisutan u istoj državi članici u pogledu zahtjeva za međunarodnu zaštitu” u kojoj se nalazi osoba kojoj je odobrena međunarodna zaštita i koji je član obitelji koja je „već postojala u državi podrijetla”? Uključuje li to, među ostalim, da se obiteljski život između korisnika zaštite i podnositelja zahtjeva za azil nastavio u državi članici domaćinu u smislu članka 7. Povelje o temeljnim pravima ili je dovoljna puka istodobna prisutnost korisnika zaštite i podnositelja zahtjeva za azil u državi članici domaćinu? Je li jedan od roditelja član obitelji i ako se prema okolnostima pojedinačnog slučaja ulaskom nije namjeravala stvarno preuzeti odgovornost u smislu članka 2. točke (j) treće alineje Direktive 2011/95/EU za osobu kojoj je odobrena međunarodna zaštita, a koja je još maloljetna i nije u braku?

                              (b)

                              Ako na pitanje pod točkom 3.(a) treba odgovoriti na način da se obiteljski život između korisnika zaštite i podnositelja zahtjeva za azil morao nastaviti u državi članici domaćinu u smislu članka 7. Povelje o temeljnim pravima, je li bitno u kojem se trenutku nastavio? Treba li u tom pogledu osobito uzeti u obzir to što se obiteljski život nastavio u određenom roku nakon ulaska podnositelja zahtjeva za azil ili u trenutku u kojem je korisnik zaštite još bio maloljetan?

                  4.

                  Prestaje li status podnositelja zahtjeva za azil kao člana obitelji u smislu članka 2. točke (j) treće alineje Direktive 2011/95/EU punoljetnošću korisnika zaštite i time povezanim prestankom odgovornosti za osobu koja je maloljetna i nije u braku? Ako odgovor na to pitanje bude negativan: Postoje li svojstvo člana obitelji i s time povezana prava vremenski neograničeno i dalje nakon tog trenutka ili prestaju nakon određenog roka (ako da, kojeg?) ili nastupanjem određenog događaja (ako da, kojeg?)?

         (1)  Direktiva 2011/95/EU Europskog parlamenta i Vijeća od 13. prosinca o standardima za kvalifikaciju državljana trećih zemalja ili osoba bez državljanstva za ostvarivanje međunarodne zaštite, za jedinstveni statusa izbjeglica ili osoba koje ispunjavaju uvjete za supsidijarnu zaštitu te sadržaj odobrene zaštite (SL 2011., L 337, str. 9.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 19., svezak 13., str. 248.)


title: predmet C-370/19: Rješenje predsjednika Suda od 22. srpnja 2019. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Amtsgericht Hamburg - Njemačka) – GE protiv Société Air France

text:
               20.1.2020

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 19/41

      Rješenje predsjednika Suda od 22. srpnja 2019. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Amtsgericht Hamburg - Njemačka) – GE protiv Société Air France
      (predmet C-370/19) (1)

      (2020/C 19/48)
      Jezik postupka: njemački
      Predsjednik Suda odredio je brisanje predmeta.

         (1)  SL C 280, 19.8.2019.


title: predmet T-549/19 R: Rješenje predsjednika Općeg suda od 26. rujna 2019. – Medac Gesellschaft für klinische Spezialpräparate protiv Komisije („Privremena pravna zaštita – Lijek za rijetke bolesti – Zahtjev za suspenziju primjene – Nepostojanje hitnosti”)

text:
               20.1.2020

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 19/53

      Rješenje predsjednika Općeg suda od 26. rujna 2019. – Medac Gesellschaft für klinische Spezialpräparate protiv Komisije
      (predmet T-549/19 R)
      („Privremena pravna zaštita - Lijek za rijetke bolesti - Zahtjev za suspenziju primjene - Nepostojanje hitnosti”)
      (2020/C 19/64)
      Jezik postupka: njemački

         Stranke

         Tužitelj: Medac Gesellschaft für klinische Spezialpräparate mbH (Wedel, Njemačka) (zastupnik: P. von Czettritz, odvjetnik)

         Tuženik: Europska komisija (zastupnici: J. F. Brakeland, L. Haasbeek i C. Hermes, agenti)

         Predmet

      Zahtjev na temelju članaka 278. i 279. UFEU-a kojim se traži suspenzija primjene članka 5. Provedbene odluke Komisije C (2019) 4854 final od 20. lipnja 2019. o izdavanju odobrenja za stavljanje u promet lijeka za humanu uporabu „Trecondi-tréosulfan” na temelju Uredbe br. 726/2004 Europskog parlamenta i Vijeća.

         Izreka

                  1.

                     Odbija se zahtjev za privremenu pravnu zaštitu.

                  2.

                     O troškovima će se odlučiti naknadno.


title: predmet T-287/16 RENV: Presuda Općeg suda od 26. studenoga 2019. – Belgija protiv Komisije („EFJP i EPFRR – Izdaci isključeni iz financiranja – Izdaci nastali za Belgiju – Neopravdano plaćene izvozne subvencije – Povrat koji nije izvršen zbog nemara tijela države članice – Neiscrpljivanje svih mogućih pravnih sredstava – Proporcionalnost)

text:
               20.1.2020

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 19/42

      Presuda Općeg suda od 26. studenoga 2019. – Belgija protiv Komisije
      (predmet T-287/16 RENV) (1)

      („EFJP i EPFRR - Izdaci isključeni iz financiranja - Izdaci nastali za Belgiju - Neopravdano plaćene izvozne subvencije - Povrat koji nije izvršen zbog nemara tijela države članice - Neiscrpljivanje svih mogućih pravnih sredstava - Proporcionalnost)
      (2020/C 19/49)
      Jezik postupka: francuski

         Stranke

         Tužitelj: Kraljevina Belgija (zastupnici: J.-C. Halleux, M. Jacobs i C. Pochet, agenti, uz asistenciju É. Grégoirea i J. Mariania, odvjetnika)

         Tuženik: Europska komisija (zastupnici: A. Bouquet i B. Hofstötter, agenti)

         Predmet

      Zahtjev na temelju na članka 263. UFEU-a za poništenje Provedbene odluke Komisije (EU) 2016/417 оd 17. ožujka 2016. o isključenju iz financiranja Europske unije određenih izdataka nastalih za države članice u okviru Europskog fonda za jamstva u poljoprivredi (EFJP) i Europskog poljoprivrednog fonda za ruralni razvoj (EPFRR) (SL 2016., L 75, str. 16.), u dijelu u kojem se njome iz navedenog financiranja u odnosu na Kraljevinu Belgiju isključuje iznos od 960 161 900 eura.

         Izreka

                  1.

                     Poništava se Provedbena odluka Komisije (EU) 2016/417 od 17. ožujka 2016. o isključenju iz financiranja Europske unije određenih izdataka nastalih za države članice u okviru Europskog fonda za jamstva u poljoprivredi (EFJP) i Europskog poljoprivrednog fonda za ruralni razvoj (EPFRR), u dijelu u kojem se njome iz navedenog financiranja u odnosu na Kraljevinu Belgiju isključuje iznos od 9 601 619 eura.

                  2.

                     Europskoj komisiji nalaže se snošenje troškova u vezi s postupcima pokrenutima pred Općim sudom i pred Sudom.

         (1)  SL C 270, 25. 7. 2016.


title: predmet C-771/19: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 21. listopada 2019. uputio Symvoulio tis Epikrateias (Consiglio di Stato, Grčka) – NAMA Symvouloi Michanikoi kai Meletites A.E. – LDK Symvouloi Michanikoi A.E., NAMA Symvouloi Michanikoi kai Meletites A.E., LDK Symvouloi Michanikoi A.E. protiv Archi Exetasis Prodikastikon Prosfygon (AEPP), ATTIKO METRO A.E.

text:
               20.1.2020

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 19/18

      Zahtjev za prethodnu odluku koji je 21. listopada 2019. uputio Symvoulio tis Epikrateias (Consiglio di Stato, Grčka) – NAMA Symvouloi Michanikoi kai Meletites A.E. – LDK Symvouloi Michanikoi A.E., NAMA Symvouloi Michanikoi kai Meletites A.E., LDK Symvouloi Michanikoi A.E. protiv Archi Exetasis Prodikastikon Prosfygon (AEPP), ATTIKO METRO A.E.
      (predmet C-771/19)
      (2020/C 19/22)
      Jezik postupka: grčki

         Sud koji je uputio zahtjev

      Symvoulio tis Epikrateias

         Stranke glavnog postupka

         Tužitelji: NAMA Symvouloi Michanikoi kai Meletites A.E. – LDK Symvouloi Michanikoi A.E., NAMA Symvouloi Michanikoi kai Meletites A.E., LDK Symvouloi Michanikoi A.E.

         Tuženik: Archi Exetasis Prodikastikon Prosfygon (AEPP), ATTIKO METRO A.E.

         Prethodna pitanja

                  1.

                              (a)

                              Treba li članak 1. stavak 3., članak 2. stavak 1. točke (a) i (b) i članak 2.a stavak 2. Direktive Vijeća 92/13/EEZ (1) od 25. veljače 1992. o usklađivanju zakona i drugih propisa o primjeni pravila Zajednice u postupcima nabave subjekata koji djeluju u sektoru vodnog gospodarstva, energetskom, prometnom i telekomunikacijskom sektoru (SL 1992., L 76) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 6., svezak 10., str. 72.) u vezi sa zaključcima iz presudâ Fastweb (C-100/12), PFE (C-689/13), Archus i Gama (C-131/16) i Lombardi (C-333/18), tumačiti na način da im se protivi nacionalna sudska praksa prema kojoj, ako se u ranijoj fazi postupka javne nabave (poput faze razmatranja tehničkih ponuda), a ne u završnoj fazi dodjele ugovora odlukom javnog naručitelja isključuje ponuditelj i ako se, suprotno tomu, prihvati drugi zainteresirani ponuditelj (konkurent), isključeni ponuditelj, u slučaju da nadležni sud odbije njegov zahtjev za odgodu u dijelu koji se odnosi na njegovo isključenje iz postupka javne nabave, zadržava pravni interes da istim zahtjevom za odgodu traži isključenje drugog ponuditelja tvrdeći isključivo da je njegova ponuda prihvaćena u suprotnosti s načelom jednakog postupanja s ponudama?

                              (b)

                              U slučaju potvrdnog odgovora na pitanje navedeno u točki (a), trebaju li se prethodno navedene odredbe tumačiti na način da isključeni ponuditelj, s obzirom na prethodno navedeno, ima pravo zahtjevom za odgodu istaknuti bilo kakvu nepravilnost sudjelovanja konkurenta u postupku javne nabave odnosno ima pravo pozvati se i na druge nepravilnosti u ponudi konkurenta koje se razlikuju od nepravilnosti zbog kojih je isključena njegova ponuda u cilju, kao prvo, suspenzije postupka javne nabave i dodjele ugovora konkurentu odlukom koja se donosi u kasnijoj fazi postupka te, kao drugo, u slučaju prihvaćanja glavnog pravnog sredstva (zahtjeva za poništenje) u cilju isključenja tog konkurenta, prestanka dodjele ugovora i eventualnog pokretanja novog postupka javne nabave u kojem sudjeluje isključeni ponuditelj?

                  2.

                  Je li za odgovor na prethodno pitanje bitna činjenica da pristup privremenoj (ali i konačnoj) sudskoj zaštiti ovisi o prethodnom odbijanju upravnog pravnog sredstva koji se podnosi neovisnom nacionalnom tijelu nadležnom za razmatranje pravnih sredstava i s obzirom na zaključke donesene u presudi Bietergemeinschaft Technische Gebäudebetreuung und Caverion Österreich (C-355/15)?

                  3.

                  Je li za odgovor na prvo prethodno pitanje bitna činjenica da se u slučaju prihvaćanja prigovora koje je isključeni ponuditelj istaknuo protiv sudjelovanja konkurenta u postupku javne nabave (a) ne može organizirati novi postupak nabave ili se (b) razlogom zbog kojega je tužitelj isključen ne dopušta njegovo sudjelovanje u eventualnom novom postupku javne nabave?

         (1)  Direktiva Vijeća 92/13/EEZ od 25. veljače 1992. (SL 1992., L 76, str. 14.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 6., svezak 10., str. 72. i ispravak SL 2018., L 181, str. 88.)


title: predmet C-782/19: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 22. listopada 2019. uputio tribunal de grande instance de Paris (Francuska) – FA protiv BNP Paribas Personal Finance SA, Procureur de la République

text:
               20.1.2020

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 19/29

      Zahtjev za prethodnu odluku koji je 22. listopada 2019. uputio tribunal de grande instance de Paris (Francuska) – FA protiv BNP Paribas Personal Finance SA, Procureur de la République
      (predmet C-782/19)
      (2020/C 19/30)
      Jezik postupka: francuski

         Sud koji je uputio zahtjev

      Tribunal de grande instance de Paris

         Stranke glavnog postupka

         Tužitelj: FA

         Tuženici: BNP Paribas Personal Finance SA, Procureur de la République

         Prethodna pitanja

                  1.

                  Protivi li se Direktivi br. 93/13 (1), tumačenoj s obzirom na načelo djelotvornosti, u predmetu poput onoga u glavnom postupku, primjena pravila o zastari u sljedećim slučajevima: (a) za utvrđenje nepoštenosti ugovorne odredbe, (b) za eventualne povrate, (c) kad je potrošač tužitelj i (d) kad je potrošač tuženik, uključujući u protutužbi?

                  2.

                  U slučaju potpuno ili djelomično niječnog odgovora na prvo pitanje, protivi li se Direktivi br. 93/13, tumačenoj s obzirom na načelo djelotvornosti, u predmetu poput onoga u glavnom postupku, primjena nacionalne sudske prakse koja kao dan kada zastarni rok počinje teći određuje dan prihvata ponude kredita, umjesto dana nastanka ozbiljnih financijskih poteškoća?

                  3.

                  Jesu li ugovorne odredbe poput onih o kojima je riječ u glavnom postupku, koje, među ostalim, predviđaju da je švicarski franak valuta obračuna, a euro valuta plaćanja, koje rizik promjene tečaja prebacuju na korisnika kredita, obuhvaćene glavnim predmetom ugovora u smislu članka 4. stavka 2. Direktive 93/13, ako se ne osporavaju troškovi konverzije i ako postoje ugovorne odredbe koje, na određene datume, predviđaju mogućnost za korisnika kredita da izvrši konverziju u eure u skladu s unaprijed utvrđenom formulom?

                  4.

                  Protivi li se Direktivi br. 93/13, tumačenoj s obzirom na načelo djelotvornosti, nacionalna sudska praksa koja smatra da su ugovorna odredba ili sve ugovorne odredbe poput onih o kojima je riječ glavnom postupku „jasne i razumljive” u smislu Direktive, iz sljedećih razloga:

                              —

                              prethodna ponuda kredita detaljno navodi tečajne transakcije obavljene tijekom postojanja kredita i precizira da je tečaj eura naspram švicarskih franaka onaj koji je primjenjiv dva radna dana prije datuma događaja koji određuje transakciju i koji je objavljen na mrežnoj stranici Europske središnje banke;

                              —

                              u ponudi je spomenuto da korisnik kredita prihvaća tečajne transakcije iz švicarskih franaka u eure i iz eura u švicarske franke koje su nužne za funkcioniranje i otplatu kredita i da davatelj kredita nakon podmirenja davanja povezanih s kreditom izvršava konverziju u švicarske franke salda mjesečnih uplata u eurima;

                              —

                              ponuda navodi da, ako tečajna transakcija rezultira iznosom nižim od dospjelog obroka u švicarskim francima, otplata glavnice će biti sporija i eventualni dio neotplaćene glavnice po dospijeću se upisuje u dugovni saldo u švicarskim francima, i ako je navedeno da se otplata glavnice kredita mijenja u skladu s promjenama deviznog tečaja primjenjivanog na mjesečne uplate, bilo naviše ili naniže, da ta promjena može dovesti do produljenja ili skraćenja trajanja otplate kredita i, ovisno o slučaju, izmijeniti ukupni teret otplate;

                              —

                              članci „interni račun u eurima” i „interni račun u švicarskim francima” pobliže opisuju izvršene transakcije prilikom svakog plaćanja po dospjelosti u korist ili na teret svakog računa, a ugovor transparentno prikazuje konkretno funkcioniranje mehanizma konverzije strane valute; i dok u ponudi, posebice, nema izričitog navođenja „rizika promjene tečaja” koji snosi korisnik kredita s obzirom na izostanak ostvarivanja dohotka u valuti obračuna, kao i izričito navođenje „kamatnog rizika”?

                  5.

                  U slučaju potvrdnog odgovora na četvrto pitanje, protivi li se Direktivi br. 93/13, tumačenoj s obzirom na načelo djelotvornosti prava Zajednice, nacionalna sudska praksa koja smatra da su ugovorna odredba ili sve ugovorne odredbe poput onih u glavnom postupku „jasne i razumljive” u smislu Direktive, ako se samo elementima utvrđenima u četvrtom pitanju pridoda simulacija o sniženju valute plaćanja za 5 do 6 % u odnosu na valutu obračuna, u ugovoru početnog trajanja od 25 godina, i bez drugog navođenja pojmova poput „rizik” ili „poteškoća”?

                  6.

                  Snosi li teret dokazivanja „jasnoće i razumljivosti” odredbe u smislu Direktive 93/13, uključujući u pogledu okolnosti pod kojima je ugovor sklopljen, pružatelj usluge odnosno prodavatelj robe ili potrošač?

                  7.

                  U slučaju da je teret dokazivanja jasnoće i razumljivosti ugovorne odredbe na pružatelju usluge odnosno prodavatelju robe, protivi li se Direktivi 93/13 nacionalna sudska praksa u skladu s kojom korisnici kredita moraju dokazati da su oni adresati informacija koje su sadržane u tim dokumentima, s jedne strane, i da ih je njima uputila banka ili, naprotiv, Direktiva zahtijeva da ti elementi čine predmnjevu da su podaci iz tih dokumenata proslijeđeni, uključujući usmeno, korisnicima kredita te da je na pružatelju usluge odnosno prodavatelju robe, koji mora jamčiti za informacije koje su priopćili posrednici koje je on odabrao, da tu običnu predmnjevu obori?

                  8.

                  Osmo pitanje: Može li se smatrati da postoji znatnija neravnoteža u ugovoru poput onog u glavnom postupku u kojem dvije strane snose rizik promjene tečaja, ako, s jedne strane, pružatelj usluge odnosno prodavatelj robe raspolaže boljim sredstvima za predviđanje rizika promjene tečaja od potrošača te je, s druge strane, rizik koji snosi pružatelj usluge odnosno prodavatelj robe ograničen, dok onaj koji snosi potrošač nije?

         (1)  Direktiva Vijeća 93/13/CEE od 5. travnja 1993. o nepoštenim uvjetima u potrošačkim ugovorima (SL 1993., L 95, str. 29.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 15., svezak 12., str. 24.)


title: predmet T-502/16: Presuda Općeg suda od 20. studenoga 2019. – Missir Mamachi di Lusignano i dr. protiv Komisije („Javna služba – Dužnosnici – Ubojstvo dužnosnika i njegove supruge – Obveza osiguranja sigurnosti osoblja u službi Unije – Odgovornost institucije za neimovinsku štetu pravnih sljednika preminulog dužnosnika – Dužnosnikovi majka, brat i sestra – Tužba za naknadu štete – Dopuštenost – Procesna legitimacija na temelju članka 270. UFEU-a – Osoba na koju se primjenjuje Pravilnik o osoblju – Razuman rok”)

text:
               20.1.2020

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 19/43

      Presuda Općeg suda od 20. studenoga 2019. – Missir Mamachi di Lusignano i dr. protiv Komisije
      (predmet T-502/16) (1)

      („Javna služba - Dužnosnici - Ubojstvo dužnosnika i njegove supruge - Obveza osiguranja sigurnosti osoblja u službi Unije - Odgovornost institucije za neimovinsku štetu pravnih sljednika preminulog dužnosnika - Dužnosnikovi majka, brat i sestra - Tužba za naknadu štete - Dopuštenost - Procesna legitimacija na temelju članka 270. UFEU-a - Osoba na koju se primjenjuje Pravilnik o osoblju - Razuman rok”)
      (2020/C 19/50)
      Jezik postupka: talijanski

         Stranke

         Tužitelji: Stefano Missir Mamachi di Lusignano (Šangaj, Kina) i 6 drugih tužitelja čija su imena navedena u prilogu presudi (zastupnici: F. Di Gianni, G. Coppo i A. Scalini, odvjetnici)

         Tuženik: Europska komisija (zastupnici: B. Eggers, G. Gattinara i D. Martin, a zatim G. Gattinara i R. Striani, agenti)

         Predmet

      Zahtjev na temelju članka 270. UFEU-a kojim se u bitnome traži da se Komisiji naloži plaćanje različitih iznosa na ime naknade neimovinske štete zbog ubojstva Alessandra Missira Mamachija di Lusignana i njegove supruge 18. rujna 2006. u Rabatu (Maroko) – gdje se Alessandro Missir Mamachi di Lusignano nalazio zbog službenih razloga – pravnim sljednicima Alessandra Missira Mamachija di Lusignana i Livija Missira Mamachija di Lusignana, Anne Jeanne Cécile Magdaleni Mariji Sintobin, Stefanu Missiru Mamachiju di Lusignanu i Mariji Letiziji Missir Mamachi di Lusignano.

         Izreka

                  1.

                     Obustavlja se postupak povodom zahtjeva da se Europskoj komisiji naloži plaćanje iznosa od 463 050 eura svakomu od pravnih sljednika Alessandra Missira Mamachija di Lusignana, iznosa od 574 000 eura potonjima i iznosa od 308 700 eura pravnim sljednicima Livija Missira Mamachija di Lusignana na ime naknade neimovinske štete.

                  2.

                     Komisiji se nalaže solidarno plaćanje iznosa od 50 000 eura Anne Jeanne Cécile Magdaleni Mariji Sintobin na ime naknade pretrpljene neimovinske štete.

                  3.

                     Komisiji se nalaže solidarno plaćanje iznosa od 10 000 eura Mariji Letiziji Missir Mamachi di Lusignano na ime naknade pretrpljene neimovinske štete.

                  4.

                     Komisiji se nalaže solidarno plaćanje iznosa od 10 000 eura Stefanu Missiru Mamachiju di Lusignanu na ime naknade pretrpljene neimovinske štete.

                  5.

                     Iznosi naknada navedeni u točkama 2. do 4. ove izreke uvećavaju se za zatezne kamate, koje teku od objave ove presude do potpune isplate, po stopi koju primjenjuje Europska središnja banka (ESB) na svoje glavne operacije refinanciranja, uvećanoj za dva postotna boda.

                  6.

                     U preostalom dijelu tužba se odbija.

                  7.

                     Komisiji se nalaže snošenje troškova.

         (1)  SL C 26, 26. 1. 2013. (predmet prvotno upisan pred Službeničkim sudom Europske unije pod brojem F-132/12 i prenesen Općem sudu Europske unije 1. 9. 2016.)


title: predmet C-783/19: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 22. listopada 2019. uputila Audiencia Provincial de Barcelona (Španjolska) – Comité Interprofessionnel du Vin de Champagne protiv GB

text:
               20.1.2020

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 19/31

      Zahtjev za prethodnu odluku koji je 22. listopada 2019. uputila Audiencia Provincial de Barcelona (Španjolska) – Comité Interprofessionnel du Vin de Champagne protiv GB
      (predmet C-783/19)
      (2020/C 19/31)
      Jezik postupka: španjolski

         Sud koji je uputio zahtjev

      Audiencia Provincial de Barcelona

         Stranke glavnog postupka

         Žalitelj: Comité Interprofessionnel du Vin de Champagne

         Druga stranka u postupku: GB

         Prethodna pitanja

                  1.

                  Obuhvaća li opseg zaštite oznake izvornosti, uz njezinu zaštitu u odnosu na slične proizvode, i zaštitu u odnosu na usluge koje mogu biti povezane s izravnom ili neizravnom distribucijom tih proizvoda?

                  2.

                  Zahtijeva li opasnost od povrede zbog podsjećanja, na koju se odnose navedeni članci uredbi Zajednice (1) (2), uglavnom analizu naziva radi utvrđivanja njegova utjecaja na prosječnog potrošača ili za analiziranje te opasnosti od povrede zbog podsjećanja, treba prethodno utvrditi je li riječ o istim, sličnim ili složenim proizvodima koji u svojem sastavu imaju proizvod zaštićen oznakom izvornosti?

                  3.

                  Treba li opasnost od povrede zbog podsjećanja utvrditi na temelju objektivnih parametara kada postoji potpuna ili vrlo velika podudarnost u nazivima ili je treba stupnjevati ovisno o aludirajućim proizvodima i uslugama ili proizvodima i uslugama na koje se aludira da bi se zaključilo da je opasnost od podsjećanja neznatna ili nerelevantna?

                  4.

                  Je li zaštita koju predviđaju referentni propisi u slučajevima opasnosti od podsjećanja ili iskorištavanja posebna zaštita, svojstvena posebnostima tih proizvoda, ili ta zaštita mora nužno biti povezana s pravnim pravilima o tržišnom natjecanju?

         (1)  Članak 13. Uredbe Vijeća (EZ) br. 510/2006 od 20. ožujka 2006. o zaštiti oznaka zemljopisnog podrijetla i oznaka izvornosti poljoprivrednih i prehrambenih proizvoda (SL 2006., L 93, str. 12.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 3., svezak 4., str. 184.)

         (2)  Članak 103. Uredbe (EU) br. 1308/2013 Europskog parlamenta i Vijeća od 17. prosinca 2013. o uspostavljanju zajedničke organizacije tržišta poljoprivrednih proizvoda i stavljanju izvan snage uredbi Vijeća (EEZ) br. 922/72, (EEZ) br. 234/79, (EZ) br. 1037/2001 i (EZ) br. 1234/2007 (SL 2013., L 347, str. 671.)


title: predmet T-568/19 R: Rješenje predsjednika Općeg suda od 26. rujna 2019. – Micreos Food Safety protiv Komisije („Privremena pravna zaštita – Bakteriofag – Listeria – Listex™ P100 – Nedopuštenost”)

text:
               20.1.2020

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 19/53

      Rješenje predsjednika Općeg suda od 26. rujna 2019. – Micreos Food Safety protiv Komisije
      (predmet T-568/19 R)
      („Privremena pravna zaštita - Bakteriofag - Listeria - Listex™ P100 - Nedopuštenost”)
      (2020/C 19/65)
      Jezik postupka: engleski

         Stranke

         Tužitelj: Micreos Food Safety BV (Wageningen, Nizozemska) (zastupnik: S. Pappas, odvjetnik)

         Tuženik: Europska komisija (zastupnici: B. Eggers, W. Farrell i I. Galindo Martín, agenti)

         Predmet

      Tužba na temelju članaka 278. i 279. UFEU-a za suspenziju primjene navodne odluke Europske komisije od 17. lipnja 2019. prema kojoj je Komisija navodno zabranila stavljanje na tržište Listexa™ P100 koji se upotrebljava kao pomoćno sredstvo u preradi prehrambenih proizvoda životinjskog podrijetla spremnih za konzumaciju.

         Izreka

                  1.

                     Zahtjev za privremenu zaštitu se odbija.

                  2.

                     O troškovima će se odlučiti naknadno.


title: predmet C-795/19: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 29. listopada 2019. uputio Riigikohus (Estonija) – XX protiv Tartu vangla

text:
               20.1.2020

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 19/32

      Zahtjev za prethodnu odluku koji je 29. listopada 2019. uputio Riigikohus (Estonija) – XX protiv Tartu vangla
      (predmet C-795/19)
      (2020/C 19/32)
      Jezik postupka: estonski

         Sud koji je uputio zahtjev

      Riigikohus

         Stranke glavnog postupka

         Tužitelj: XX

         Tuženik: Tartu vangla

         Prethodno pitanje

      Treba li članak 2. stavak 2. u vezi s člankom 4. stavkom 1. Direktive Vijeća 2000/78/EZ od 27. studenoga 2000. o uspostavi općeg okvira za jednako postupanje pri zapošljavanju i obavljanju zanimanja (1) tumačiti na način da mu se protivi nacionalno zakonodavstvo kojim se predviđa da oštećenje sluha ispod propisane razine predstavlja apsolutnu prepreku za rad zatvorskog službenika i kojim se ne dozvoljava uporaba korektivnih pomagala za ocjenu ispunjavanja uvjeta u pogledu sluha?

         (1)  SL 2000., L 303, str. 16. (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 5., svezak 1., str. 69.)


title: predmet C-774/19: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 22. listopada 2019. uputilo Vrhovno sodišče Republike Slovenije (Slovenija) – A.B. i B.B. protiv Personal Exchange International Limited

text:
               20.1.2020

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 19/19

      Zahtjev za prethodnu odluku koji je 22. listopada 2019. uputilo Vrhovno sodišče Republike Slovenije (Slovenija) – A.B. i B.B. protiv Personal Exchange International Limited
      (predmet C-774/19)
      (2020/C 19/23)
      Jezik postupka: slovenski

         Sud koji je uputio zahtjev

      Vrhovno sodišče Republike Slovenije

         Stranke glavnog postupka

         Tužitelji: A.B. i A.B.

         Tuženik: Personal Exchange International Limited

         Prethodna pitanja

      Treba li članak 15. stavak 1. Uredbe br. 44/2001 (1) tumačiti na način da se kao ugovor koji je potrošač sklopio u svrhe za koje se može smatrati da su izvan njegove profesionalne djelatnosti može kvalificirati i ugovor o igri internetskog pokera, koji je pojedinac sklopio na daljinu sa stranim priređivačem internetskih igara, i koji podliježe općim uvjetima ugovora tog priređivača, u slučajevima u kojima se pojedinac nekoliko godina uzdržavao prihodima koje je na taj način ostvario ili dobicima od igre pokera, iako nije službeno registriran za takvu djelatnost i, u svakom slučaju, ne nudi tu djelatnost trećim osobama na tržištu kao uslugu uz naplatu?

         (1)  Uredba Vijeća (EZ) br. 44/2001 od 22. prosinca 2000. o [sudskoj] nadležnosti, priznavanju i izvršenju sudskih odluka u građanskim i trgovačkim stvarima (SL 2001., L 12, str. 1.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 19., svezak 3., str. 30.)


title: predmet T-31/18: Presuda Općeg suda od 27. studenoga 2019. – Izuzquiza i Semsrott protiv Frontexa („Pristup dokumentima – Uredba (EZ) br. 1049/2001 – Dokumenti koji se odnose na pomorsku operaciju koju je proveo Frontex u središnjem Sredozemlju 2017. – Raspoređena polovila – Odbijanje pristupa – Članak 4. stavak 1. točka (a) Uredbe br. 1049/2001 – Izuzeće koje se odnosi na zaštitu javnog interesa u području javne sigurnosti”)

text:
               20.1.2020

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 19/44

      Presuda Općeg suda od 27. studenoga 2019. – Izuzquiza i Semsrott protiv Frontexa
      (predmet T-31/18) (1)

      („Pristup dokumentima - Uredba (EZ) br. 1049/2001 - Dokumenti koji se odnose na pomorsku operaciju koju je proveo Frontex u središnjem Sredozemlju 2017. - Raspoređena polovila - Odbijanje pristupa - Članak 4. stavak 1. točka (a) Uredbe br. 1049/2001 - Izuzeće koje se odnosi na zaštitu javnog interesa u području javne sigurnosti”)
      (2020/C 19/51)
      Jezik postupka: engleski

         Stranke

         Tužitelji: Luisa Izuzquiza (Madrid, Španjolska) i Arne Semsrott (Berlin, Njemačka) (zastupnici: S. Hilbrans, R. Callsen, odvjetnici, i J. Pobjoy, barrister)

         Tuženik: Agencija za europsku graničnu i obalnu stražu (zastupnici: H. Caniard i T. Knäbe, agenti, uz asistenciju B. Wägenbaur i J. Currall, odvjetnika)

         Predmet

      Zahtjev na temelju članka 263. UFEU-a za poništenje Frontexove odluke CGO/LAU/18911c/2017 od 10. studenoga 2017., kojom je odbijen pristup dokumentima koji sadrže informacije u vezi s imenom, zastavom i vrstom svakog plovila koje je on rasporedio u središnjem Sredozemlju u okviru zajedničke operacije Triton u razdoblju od 1. lipnja do 30. kolovoza 2017.

         Izreka

                  1.

                     Tužba se odbija.

                  2.

                     Luisi Izuzquizi i Arnu Semsrottu nalaže se snošenje troškova.

         (1)  SL C 112, 26. 3. 2018.