title: Predmet C-387/21 P: Žalba koju su 23. lipnja 2021. podnijeli Asolo LTD i WeMO Brands BV protiv presude Općeg suda (deveto vijeće) od 28. travnja 2021. u predmetu T-509/19, Asolo/EUIPO

text:
               7.2.2022

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 64/7

      Žalba koju su 23. lipnja 2021. podnijeli Asolo LTD i WeMO Brands BV protiv presude Općeg suda (deveto vijeće) od 28. travnja 2021. u predmetu T-509/19, Asolo/EUIPO
      (Predmet C-387/21 P)
      (2022/C 64/09)
      Jezik postupka: engleski

         Stranke

         Žalitelji: Asolo LTD i WeMO Brands BV (zastupnici: W. Pors, advocaat, N. Dorenbosch, advocaat)

         Druga stranka u postupku: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo
      Rješenjem od 13. prosinca 2021. Sud (vijeće za dopuštanje žalbi) je utvrdio da se žalba ne dopušta i da društva Asolo LTD i WeMO Brands BV trebaju snositi vlastite troškove.


title: Predmet C-825/21: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 23. prosinca 2021. uputio Cour de cassation (Belgija) – UP/Centre public d’action sociale de Liège

text:
               11.4.2022

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 158/3

      Zahtjev za prethodnu odluku koji je 23. prosinca 2021. uputio Cour de cassation (Belgija) – UP/Centre public d’action sociale de Liège
      (Predmet C-825/21)
      (2022/C 158/04)
      Jezik postupka: francuski

         Sud koji je uputio zahtjev

      Cour de cassation

         Stranke glavnog postupka

         Žalitelj u kasacijskom postupku: UP

         Druga stranka u kasacijskom postupku: Centre public d’action sociale de Liège

         Prethodno pitanje

      Protivi li se člancima 6. i 8. Direktive 2008/115/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 16. prosinca 2008. o zajedničkim standardima i postupcima država članica za vraćanje državljana trećih zemalja s nezakonitim boravkom (1) pravilo nacionalnog prava prema kojem izdavanje odobrenja kojim se omogućuje pravo na boravak u okviru ispitivanja zahtjeva za dozvolu boravka iz zdravstvenih razloga, koji se smatra dopuštenim s obzirom na prethodno navedene kriterije, ima za posljedicu da je državljaninu treće zemlje dopušten boravak, iako privremen i neizvjestan, tijekom ispitivanja tog zahtjeva i prema kojem to izdavanje stoga podrazumijeva prešutno povlačenje odluke o vraćanju koja je ranije donesena u kontekstu postupka azila, s kojim je neusklađena?

         (1)  Direktiva 2008/115/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 16. prosinca 2008. o zajedničkim standardima i postupcima država članica za vraćanje državljana trećih zemalja s nezakonitim boravkom (SL 2008., L 348, str. 98.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 19., svezak 8., str. 188.)


title: Predmet C-24/22: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 11. siječnja 2022. uputio Rechtbank Noord-Holland, zittingsplaats Haarlem (Nizozemska) – PR Pet BV/Inspecteur van de Belastingdienst/Douane, kantoor Eindhoven

text:
               11.4.2022

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 158/6

      Zahtjev za prethodnu odluku koji je 11. siječnja 2022. uputio Rechtbank Noord-Holland, zittingsplaats Haarlem (Nizozemska) – PR Pet BV/Inspecteur van de Belastingdienst/Douane, kantoor Eindhoven
      (Predmet C-24/22)
      (2022/C 158/07)
      Jezik postupka: nizozemski

         Sud koji je uputio zahtjev

      Rechtbank Noord-Holland, zittingsplaats Haarlem

         Stranke glavnog postupka

         Tužitelj: PR Pet BV

         Tuženik: Inspecteur van de Belastingdienst/Douane, kantoor Eindhoven

         Prethodna pitanja

                  1.

                  Treba li tarifni broj 9403 KN-a tumačiti na način da grebalice za mačke koje se sastoje od različitih materijala, čija je svrha da se postave u (stambenim) prostorijama na pod i tamo ostanu kako bi se mačke na te grebalice penjale, na njima sjedile i ležale te mogle grepsti, nisu obuhvaćene tim tarifnim brojem KN-a jer su one [proizvodi] drugačije prirode u smislu Provedbene uredbe Komisije (EU) br. 1229/2013 (1) od 28. studenoga 2013. i Provedbene uredbe Komisije (EU) br. 350/2014 (2) od 3. travnja 2014.? Ako je riječ o proizvodima drugačije prirode koji se ne mogu razvrstati u tarifni broj 9403 KN-a, koje je onda obilježje tih proizvoda drugačije prirode?

                  2.

                  Ima li odgovor na prvo pitanje učinak na valjanost Provedbene uredbe Komisije (EU) br. 1229/2013 od 28. studenoga 2013. i Provedbene uredbe Komisije (EU) br. 350/2014 od 3. travnja 2014.?

         (1)  Provedbena uredba Komisije (EU) br. 1229/2013 od 28. studenoga 2013. o razvrstavanju određene robe u kombiniranu nomenklaturu (SL 2013., L 322, str. 8.)

         (2)  Provedbena uredba Komisije (EU) br. 350/2014 od 3. travnja 2014. o razvrstavanju određene robe u kombiniranu nomenklaturu (SL 2014., L 104, str. 4.)


title: Predmet T-56/22: Tužba podnesena 26. siječnja 2022. – Ujedinjena kraljevina/Komisija

text:
               11.4.2022

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 158/11

      Tužba podnesena 26. siječnja 2022. – Ujedinjena kraljevina/Komisija
      (Predmet T-56/22)
      (2022/C 158/13)
      Jezik postupka: engleski

         Stranke

         Tužitelj: Ujedinjena Kraljevina Velike Britanije i Sjeverne Irske (zastupnici: L. Baxter, agent, i. T. Buley, barrister)

         Tuženik: Europska komisija

         Tužbeni zahtjev

      Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

                  —

                  poništi tuženikovu Provedbenu odluku (EU) br. 2021/2019 (1) u dijelu u kojem isključuje iz financiranja Europske unije određene izdatke nastale tužiteljevim akreditiranim agencijama za plaćanje u okviru Europskog fonda za jamstva u poljoprivredi (EFJP) i Europskog poljoprivrednog fonda za ruralni razvoj (EPFRR) zbog nedostatka u definiranju pojma „aktivni poljoprivrednici – povezana društva” i

                  —

                  naloži tuženiku snošenje troškova.

         Tužbeni razlozi i glavni argumenti

      U prilog svojoj tužbi tužitelj navodi jedan tužbeni razlog kojim se navodi da je tuženikovo tumačenje članka 9. stavka 2. Uredbe (EU) br. 1307/2013 (2) pogrešno. Prema tužiteljevu mišljenju, članak 9. stavak 2. Uredbe (EU) br. 1307/2013 odnosi se samo na izravna plaćanja poljoprivrednicima (kako su definirani člankom 4. spomenute uredbe) koji samostalno upravljaju relevantnom infrastrukturom ili uslugama. Tužitelj smatra da je tuženik donio pogrešan zaključak zbog toga što:

                  —

                  i. tekst i značenje članka 9. stavka 2. Uredbe (EU) br. 1307/2013 ne utječe na zabranu plaćanja poljoprivrednicima samo zbog toga što neki povezani subjekt obavlja djelatnost koja je uvrštena na negativni popis u ovom članku;

                  —

                  ii. ne postoji svrhoviti ili teleološki temelj za Komisijino tumačenje članka 9. stavka 2. Uredbe (EU) br. 1307/2013 koji nije u skladu sa svrhom ovog članka.

         (1)  SL 2021., L 413, str. 3.

         (2)  Uredba (EU) br. 1307/2013 Europskog parlamenta i Vijeća od 17. prosinca 2013. o utvrđivanju pravila za izravna plaćanja poljoprivrednicima u programima potpore u okviru zajedničke poljoprivredne politike i o stavljanju izvan snage Uredbe Vijeća (EZ) br. 637/2008 i Uredbe Vijeća (EZ) br. 73/2009 (SL 2013., L 347, str. 608.)


title: Predmet C-52/22: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 26. siječnja 2022. uputio Bundesverwaltungsgericht (Austrija) – BF/Versicherungsanstalt öffentlich Bediensteter, Eisenbahnen i Bergbau

text:
               11.4.2022

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 158/6

      Zahtjev za prethodnu odluku koji je 26. siječnja 2022. uputio Bundesverwaltungsgericht (Austrija) – BF/Versicherungsanstalt öffentlich Bediensteter, Eisenbahnen i Bergbau
      (Predmet C-52/22)
      (2022/C 158/08)
      Jezik postupka: njemački

         Sud koji je uputio zahtjev

      Bundesverwaltungsgericht

         Stranke glavnog postupka

         Žalitelj: BF

         Druga stranka u žalbenom postupku: Versicherungsanstalt öffentlich Bediensteter, Eisenbahnen und Bergbau

         Prethodno pitanje

      Treba li članak 2. stavak 1., članak 2. stavak 2. točku (a) i članak 6. stavak 1. Direktive Vijeća 2000/78/EZ (1) od 27. studenoga 2000. o uspostavi općeg okvira za jednako postupanje pri zapošljavanju i obavljanju zanimanja odnosno načela pravne sigurnosti, poštovanja stečenih prava i djelotvornosti prava Unije tumačiti na način da im se protivi nacionalna odredba, poput one o kojoj je riječ u glavnom postupku, u skladu s kojom prvu prilagodbu mirovine skupine službenika, koja je imala pravo na mirovinu (ukupna mirovina na temelju Pensionsgesetza 1965 (Zakon o mirovinama iz 1965.)) najkasnije od 1. prosinca 2021., treba provesti s učinkom tek od 1. siječnja druge kalendarske godine koja slijedi nakon godine početka prava na mirovinu, dok prvu prilagodbu mirovine skupine službenika koja je imala odnosno koja će imati pravo na mirovinu (ukupna mirovina na temelju Zakona o mirovinama iz 1965.) tek od 1. siječnja 2022., treba provesti s učinkom već od 1. siječnja kalendarske godine koja slijedi nakon godine početka prava na mirovinu?

         (1)  Direktiva Vijeća 2000/78/EZ od 27. studenoga 2000. o uspostavi općeg okvira za jednako postupanje pri zapošljavanju i obavljanju zanimanja (SL 2000., L 303, str. 16.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 5., svezak 1., str. 69. i ispravak SL 2020., L 63., str. 9.)


title: Predmet C-6/22: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 4. siječnja 2022. uputio Sąd Rejonowy dla Warszawy-Woli w Warszawie (Poljska) – M.B., U.B., M.B./X S.A.

text:
               11.4.2022

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 158/4

      Zahtjev za prethodnu odluku koji je 4. siječnja 2022. uputio Sąd Rejonowy dla Warszawy-Woli w Warszawie (Poljska) – M.B., U.B., M.B./X S.A.
      (Predmet C-6/22)
      (2022/C 158/05)
      Jezik postupka: poljski

         Sud koji je uputio zahtjev

      Sąd Rejonowy dla Warszawy-Woli w Warszawie

         Stranke glavnog postupka

         Tužitelji: M.B., U.B., M.B.

         Tuženik: X. S.A.

         Prethodna pitanja

                  1.

                  S obzirom na cilj Direktive Vijeća 93/13/EEZ od 5. travnja 1993. o nepoštenim uvjetima u potrošačkim ugovorima (1), a to je zaštita potrošača od nepoštenih uvjeta u potrošačkim ugovorima s poslovnim subjektima, je li legitimno tumačenje prema kojem se, kada sud poništi ugovor primjenom pravila iz Direktive, Direktiva prestaje primjenjivati, a time prestaje i zaštita potrošača, te stoga pravila namirenja za potrošača i poslovnog subjekta treba tražiti u odredbama nacionalnog ugovornog prava koje je mjerodavno za namirenje ništavog ugovora?

                  2.

                  Treba li sud, s obzirom na članke 6. i 7. Direktive Vijeća 93/13/EEZ, ako utvrdi da je određena ugovorna odredba nedopuštena, a ugovor se ne može održati na snazi nakon uklanjanja te odredbe, kada stranke ne pristanu na dopunu nastale praznine odredbama u skladu s njihovom voljom i ne postoje dispozitivne odredbe (koje se izravno primjenjuju na ugovor kada ne postoji sporazum stranaka), poništiti ugovor i ograničiti se na volju potrošača koji zahtijeva da sud poništi ugovor ili treba po službenoj dužnosti, čime prekoračuje zahtjeve stranaka, ispitati imovinsku situaciju potrošača kako bi utvrdio izlaže li poništenje ugovora potrošača osobito štetnim posljedicama?

                  3.

                  Može li se članak 6. Direktive 93/13 tumačiti na način da sud, ako zaključi da bi poništenje ugovora bilo osobito štetno za potrošača, a stranke se unatoč poticanju ne uspiju sporazumjeti u pogledu dopune ugovora, uzimajući u obzir objektivno shvaćeno dobro potrošača, može dopuniti prazninu koja je nastala u ugovoru nakon „uklanjanja” nepoštenih odredbi odredbama nacionalnog prava koje nisu dispozitivne u smislu navedenom u presudi Suda C-260/18, odnosno onima koje se izravno primjenjuju na prazninu u ugovoru, i konkretnim odredbama nacionalnog prava koje se na taj ugovor mogu primijeniti samo odgovarajuće ili po analogiji, a koje odražavaju pravilo koje je na snazi u nacionalnom ugovornom pravu?

         (1)  Dz.U. 1993., L 95, str. 29. (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 15., svezak 12., str. 24.)


title: Predmet T-85/22: Tužba podnesena 16. veljače 2022. – Korporaciya „Masternet”/EUIPO – Stayer Ibérica (STAYER)

text:
               11.4.2022

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 158/11

      Tužba podnesena 16. veljače 2022. – Korporaciya „Masternet”/EUIPO – Stayer Ibérica (STAYER)
      (Predmet T-85/22)
      (2022/C 158/14)
      Jezik na kojem je tužba podnesena: engleski

         Stranke

         Tužitelj: ZAO Korporaciya „Masternet” (Moskva, Rusija) (zastupnik: N. Bürglen, odvjetnik)

         Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO)

         Druga stranka pred žalbenim vijećem: Stayer Ibérica, SA (Pinto, Španjolska)

         Podaci o postupku pred EUIPO-om

         Nositelj spornog žiga: druga stranka pred žalbenim vijećem

         Predmetni sporni žig: verbalni žig Europske unije STAYER – žig Europske unije br. 9 498 395

         Postupak pred EUIPO-om: postupak proglašavanja žiga ništavim

         Pobijana odluka: odluka prvog žalbenog vijeća EUIPO-a od 16. prosinca 2021. u predmetu R 932/2021-1

         Tužbeni zahtjev

      Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

                  —

                  poništi pobijanu odluku;

                  —

                  naloži EUIPO-u snošenje troškova.

         Tužbeni razlog

                  —

                  povreda članka 15. Uredbe Vijeća (EZ) br. 207/2009


title: Predmet C-9/22: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 5. siječnja 2022. uputio High Court (Irska) – NJ, OZ/An Bord Pleanála, Irska, Attorney General

text:
               11.4.2022

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 158/5

      Zahtjev za prethodnu odluku koji je 5. siječnja 2022. uputio High Court (Irska) – NJ, OZ/An Bord Pleanála, Irska, Attorney General
      (Predmet C-9/22)
      (2022/C 158/06)
      Jezik postupka: engleski

         Sud koji je uputio zahtjev

      High Court (Irska)

         Stranke glavnog postupka

         Tužitelji: NJ, OZ

         Tuženici: An Bord Pleanála, Ireland, Attorney General

         Uz sudjelovanje: DBTR-SCR1 Fund a Sub Fund of TWTC Multi-Family ICAV

         Prethodna pitanja

                  1.

                  Je li učinak članka 2. točke (a) Direktive 2001/42/EZ (1) takav da pojam „planovi i programi […] kao i sve njihove promjene […] koji podliježu izradi i/ili usvajanju od strane tijela vlasti na nacionalnoj, regionalnoj ili lokalnoj razini […]” uključuje plan ili program koji su zajednički izradili i/ili usvojili lokalno tijelo vlasti i nositelj projekta iz privatnog sektora kao vlasnik zemljištâ pokraj zemljištâ čiji je vlasnik lokalno tijelo vlasti.

                  2.

                  Je li učinak članka 2. točke (a) Direktive 2001/42/EZ takav da pojam „planovi i programi […] kao i sve njihove promjene […] koji su propisani zakonodavnim, regulatornim ili administrativnim odredbama” uključuje plan ili program koji je izričito predviđen zakonskim prostornim planom lokalnog tijela vlasti (pri čemu je taj prostorni plan izrađen u skladu s određenom zakonskom odredbom) bilo općenito ili kada taj prostorni plan predviđa da lokalno tijelo vlasti „priprema smjernice posebno namijenjene određenom području za njegov strateški razvoj i obnovu […] uz upotrebu prikladnih mehanizama urbanističkih planova lokalnih područja […] shematskih glavnih planova i lokalnih planova za unapređenje okoliša”?

                  3.

                  Je li učinak članka 3. stavka 2. točke (a) Direktive 2001/42/EZ takav da pojam „planovi i programi […] koji su izrađeni za poljoprivredu, šumarstvo, ribarstvo, energetiku, industriju, prijevoz, gospodarenje otpadom, gospodarenje vodama, telekomunikacije, turizam, prostorno planiranje ili uporabu zemlje i koji određuju okvir za buduće odobravanje za provedbu projekata navedenih u prilozima I. i II. Direktivi 85/337/EEZ (2) […]” obuhvaća plan ili program koji sam po sebi nije obvezujuć, već je izričito predviđen u zakonskom prostornom planu, koji jest obvezujuć, ili kojim se zapravo predlaže ili predviđa izmjena plana koji je sâm bio podložan strateškoj procjeni učinka na okoliš?

                  4.

                  Protivi li se članku 2. stavku 1. Direktive 2011/92/EU (3) to da nadležno tijelo u postupku procjene učinaka na okoliš uzima u obzir obvezujuće javne politike, osobito one koje se ne temelje isključivo na okolišnim kriterijima, s obzirom na to da se tim politikama u određenim okolnostima utvrđuju situacije u kojima se ne smije isključiti izdavanje dozvole?

         (1)  Direktiva 2001/42/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 27. lipnja 2001. o procjeni učinaka određenih planova i programa na okoliš (SL 2001., L 197, str. 30.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 15., svezak 13., str. 17.)

         (2)  Direktiva Vijeća od 27. lipnja 1985. o procjeni učinaka određenih javnih i privatnih projekata na okoliš (SL 1985, L 175, str. 40.)

         (3)  Direktiva 2011/92/EU Europskog parlamenta i Vijeća od 13. prosinca 2011. o procjeni učinaka određenih javnih i privatnih projekata na okoliš (SL 2012., L 26, str. 1.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 15., svezak 27., str. 3.)


title: Predmet T-104/22: Tužba podnesena 25. veljače 2022. – Mađarska/Europska komisija

text:
               11.4.2022

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 158/12

      Tužba podnesena 25. veljače 2022. – Mađarska/Europska komisija
      (Predmet T-104/22)
      (2022/C 158/15)
      Jezik postupka: mađarski

         Stranke

         Tužitelj: Mađarska (zastupnici: M. Z. Fehér i G. Koós, agenti)

         Tuženik: Europska komisija

         Tužbeni zahtjev

      Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

                  —

                  poništi odluku Komisije od 14. prosinca 2021. kojom su preispitani prigovori koje je istaknula Mađarska protiv otkrivanja dokumenata, u vezi s ponovnim zahtjevom GESTDEM 2021/2808, podnesenim kako bi se zajamčio javni pristup dokumentima koji potječu iz Mađarske;

                  —

                  naloži Europskoj komisiji snošenje troškova postupka.

         Tužbeni razlozi i glavni argumenti

      U pobijanoj odluci, Komisija je dopustila djelomičan javni pristup dokumentima koje je zatražio podnositelj zahtjeva, unatoč tomu što su se mađarska tijela izričito pozvala na iznimku koja se odnosi na proces odlučivanja na koju se upućuje člankom 4. stavkom 3. Uredbe br. 1049/2001 (1), koju je Komisija u konkretnom slučaju prihvaćala sve do ponovnog zahtjeva.
      Mađarska vlada tvrdi da Komisijino tumačenje u pobijanoj odluci, osim što je protivno praksi koju je dosad slijedila i sudskoj praksi Suda, ozbiljno šteti suradnji između te institucije i upravljačkih tijela država članica. Mađarska vlada, osim što tvrdi da institucija Unije donosi odluku prilikom izmjene operativnih programa, upućujući na odobrenje koje Komisija daje, i smatra da je, iz tog razloga, iznimka iz članka 4. stavka 3. Uredbe br. 1049/2001 primjenjiva, ističe da je posebnost ovog postupka da država članica u okviru podijeljenog upravljanja odluku zapravo donosi pod strogim Komisijinim nadzorom. Iako je formalno riječ o odluci tijela države članice, Komisija na nju dokazivo utječe, zbog čega se čini još manje prihvatljivim da takva odluka nije zaštićena navedenom iznimkom. Iznimkom na koju se upućuje u članku 4. stavku 3. Uredbe br. 1049/2001 također se želi zaštititi proces odlučivanja tijela država članica.

         (1)  Uredba (EZ) br. 1049/2001 Europskog parlamenta i Vijeća od 30. svibnja 2001. o javnom pristupu dokumentima Europskog parlamenta, Vijeća i Komisije (SL 2001., L 145, str. 43.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 1., svezak 16., str. 70.)


title: Predmet C-80/22: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 7. veljače 2022. uputio Tribunale ordinario di Bologna (Italija) – BU/Ministero dell’Interno, Dipartimento per le Libertà civili e l'Immigrazione – Unità Dublino

text:
               11.4.2022

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 158/7

      Zahtjev za prethodnu odluku koji je 7. veljače 2022. uputio Tribunale ordinario di Bologna (Italija) – BU/Ministero dell’Interno, Dipartimento per le Libertà civili e l'Immigrazione – Unità Dublino
      (Predmet C-80/22)
      (2022/C 158/09)
      Jezik postupka: talijanski

         Sud koji je uputio zahtjev

      Tribunale ordinario di Bologna

         Stranke glavnog postupka

         Tužitelj: BU

         Tuženik: Ministero dell’Interno, Dipartimento per le Libertà civili e l'Immigrazione – Unità Dublino

         Prethodna pitanja

                  1.

                  Koje su pravne posljedice predviđene pravom Europske unije u slučaju da država moliteljica u okviru postupka ponovnog prihvata u smislu članka 18. stavka 1. točke (b) Uredbe (EU) br. 604/2013 Europskog parlamenta i Vijeća od 26. lipnja 2013. (1), povrijedi obvezu obavješćivanja utvrđenu člankom 4. ili obvezu nalaganja osobnog intervjua s podnositeljem zahtjeva u smislu članka 5. te uredbe, a osobito trebaju li se članci 4. i 5. Uredbe (EU) br. 604/2013 tumačiti na način:

                              —

                              da neuručivanje brošure s informacijama iz članka 4. stavka 2. osobi koja se nalazi u uvjetima opisanima u članku 23. Uredbe ili neorganiziranje osobnog intervjua s podnositeljem zahtjeva u smislu članka 5. Uredbe samo po sebi dovodi do neotklonjive nezakonitosti odluke o transferu i posljedično do atrakcije nadležnosti države članice moliteljice za odlučivanje o zahtjevu za međunarodnu zaštitu;

                              —

                              ili da nezakonitost odluke o transferu ovisi o tvrdnji i dokazivanju da bi ishod postupka bio drukčiji da je tijelo države moliteljice ispunilo obveze utvrđene u člancima 4. i 5. Uredbe (EU) br. 604/2013;

                              —

                              ili da tijelo države moliteljice ni u kom slučaju nije obvezno osigurati strancu koji se nalazi u postupku transfera u zamoljenu državu članicu zaštitne mjere obavješćivanja i sudjelovanja predviđene člancima 4. i 5. Uredbe (EU) br. 604/2013?

                  2.

                  Treba li članak 27. stavak 1. Uredbe (EU) br. 604/2013, sâm ili zajedno s člankom 47. Povelje Europske unije o temeljnim pravima, tumačiti na način:

                              —

                              da se njime uvodi obveza osiguravanja zaštitnih mjera utvrđenih člancima 4. i 5. Uredbe u odnosu na stranca koji se nalazi u postupku transfera u drugu državu članicu, radi zaštite prava na djelotvoran pravni lijek protiv odluke o transferu;

                              —

                              da je, u slučaju potvrdnog odgovora, sud kojem je podnesen zahtjev za poništenje odluke o transferu na temelju članka 27. Uredbe (EU) br. 604/2013 ovlašten ponovno ocjenjivati osnovanost odluke kojom je upravno tijelo zamoljene države, na temelju kriterija za određivanje nadležnosti iz poglavlja III. Uredbe, utvrdilo vlastitu nadležnost za odlučivanje o zahtjevu za međunarodnu zaštitu koji je podnio podnositelj zahtjeva?

         (1)  Uredba (EU) br. 604/2013 Europskog parlamenta i Vijeća od 26. lipnja 2013. o utvrđivanju kriterija i mehanizama za određivanje države članice odgovorne za razmatranje zahtjeva za međunarodnu zaštitu koji je u jednoj od država članica podnio državljanin treće zemlje ili osoba bez državljanstva (SL 2013., L 180, str. 31. i ispravak SL 2017., L 49, str. 50.)


title: Predmet T-31/22: Tužba podnesena 11. siječnja 2022 – Perez Lopes Pargana Calado/Sud Europske unije

text:
               11.4.2022

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 158/9

      Tužba podnesena 11. siječnja 2022 – Perez Lopes Pargana Calado/Sud Europske unije
      (Predmet T-31/22)
      (2022/C 158/10)
      Jezik postupka: portugalski

         Stranke

         Tužiteljica: Ana Teresa Perez Lopes Pargana Calado (Lisabon, Portugal) (zastupnica: M. Marques Matias, odvjetnica)

         Tuženik: Sud Europske unije

         Tužbeni zahtjevi

      Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

                  —

                  poništi kao neosnovanu odluku koja je u ovom predmetu donesena u odnosu na tužiteljicu;

                  —

                  navedenu odluku zamijeni drugom odlukom u kojoj će se navesti prihvaća li se tužiteljičin zahtjev za sudjelovanje u postupku javne nabave te, u slučaju niječnog odgovora, zbog čega su prihvaćeni zahtjevi ostalih natjecatelja, ali ne i njezin, imajući u vidu obavijest o nadmetanju;

                  —

                  preispita i zamijeni odluku drugom odlukom kojom prihvaća tužiteljičin zahtjev za sudjelovanje, pod istim uvjetima kao i zahtjeve ostalih ponuditelja.

         Tužbeni razlozi i glavni argumenti

      U prilog osnovanosti tužbe tužitelj ističe sedam tužbenih razloga.

                  1.

                  Prvi tužbeni razlog koji se temelji na povredi načela jednakosti: odluka nije pravična u odnosu na ostale natjecatelje.

                  2.

                  Drugi tužbeni razlog koji se temelji na nemogućnosti uzimanja u obzir povrede jer je to nezakonito.

                  3.

                  Treći tužbeni razlog koji se temelji na tome da je tužiteljica dobila upute od Suda da dovrši prijevod u tijeku.

                  4.

                  Četvrti tužbeni razlog koji se temelji na tome da je čitava predana dokumentacija u skladu sa zahtjevima i na tome da u odluci o njezinu neprihvaćanju nisu navedeni razlozi za isključenje.

                  5.

                  Peti tužbeni razlog koji se temelji na tome da je izjava koja je dana trebala biti uklonjena iz spisa i nije smjela naštetiti natjecateljici, s obzirom na to da nije bila dio tražene dokumentacije.

                  6.

                  Šesti tužbeni razlog koji se temelji na povredi prava na saslušanje prije poduzimanja mjera isključenja iz nadmetanja na temelju navodne povrede (članak 41. stavak 2. prvi podstavak Povelje Europske unije o temeljnim pravima).

                  7.

                  Sedmi tužbeni razlog koji se temelji neizvršenju obveze uprave da obrazloži svoje odluke (članak 41. stavak 2. treći podstavak Povelje Europske unije o temeljnim pravima).


title: Predmet T-109/22: Tužba podnesena 28. veljače 2022. – Schneider/EUIPO – Frutaria Comercial de Frutas y Hortalizas (frutania)

text:
               11.4.2022

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 158/13

      Tužba podnesena 28. veljače 2022. – Schneider/EUIPO – Frutaria Comercial de Frutas y Hortalizas (frutania)
      (Predmet T-109/22)
      (2022/C 158/16)
      Jezik na kojem je tužba podnesena: njemački

         Stranke

         Tužitelj: Markus Schneider (Bonn, Njemačka) (zastupnici: M. Bergermann i D. Graetsch, odvjetnici)

         Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO)

         Druga stranka pred žalbenim vijećem: Frutaria Comercial de Frutas y Hortalizas, SL (Zaragoza, Španjolska)

         Podaci o postupku pred EUIPO-om

         Podnositelj prijave spornog žiga: tužitelj

         Predmetni sporni žig: prijava figurativnog žiga Europske unije frutania u plavoj boji – prijava za registraciju br. 11 987 419

         Postupak pred EUIPO-om: postupak povodom prigovora

         Pobijana odluka: odluka prvog žalbenog vijeća EUIPO-a od 17. prosinca 2021. u predmetu R 1058/2017-1

         Tužbeni zahtjev

      Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

                  —

                  poništi pobijanu odluku;

                  —

                  naloži EUIPO-u snošenje troškova, uključujući troškova žalbenog postupka.

         Tužbeni razlog

                  —

                  pogrešna primjena i tumačenje članka 8. stavka 1. točke (b) Uredbe (EU) 2017/1001 Europskog parlamenta i Vijeća.


title: Predmet C-526/21 P: Žalba koju su 24. kolovoza 2021. podnijeli Antonius Maria Vervloet i Cornelia Wilhelmina Vervloet-Mulder protiv rješenja Općeg suda (prvo vijeće) od 25. lipnja 2021. u predmetu T-211/21, Vervloet i Vervloet-Mulder/AREB

text:
               11.4.2022

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 158/2

      Žalba koju su 24. kolovoza 2021. podnijeli Antonius Maria Vervloet i Cornelia Wilhelmina Vervloet-Mulder protiv rješenja Općeg suda (prvo vijeće) od 25. lipnja 2021. u predmetu T-211/21, Vervloet i Vervloet-Mulder/AREB
      (Predmet C-526/21 P)
      (2022/C 158/02)
      Jezik postupka: nizozemski

         Stranke

         Žalitelji: Antonius Maria Vervloet, Cornelia Wilhelmina Vervloet-Mulder (zastupnik: P. Van der Veld, odvjetnik)

         Druga stranka u postupku: Agència Estatal de Resolució d’Entitats Bancàries (AREB)
      Sud (osmo vijeće) je rješenjem od 1. ožujka 2021. odlučio da je žalba očito nedopuštena i da Antonius Maria Vervloet i Cornelia Wilhelmina Vervloet-Mulder snose vlastite troškove.


title: Predmet T-53/22: Tužba podnesena 28. siječnja 2022. – Collard/Parlament i ID

text:
               11.4.2022

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 158/10

      Tužba podnesena 28. siječnja 2022. – Collard/Parlament i ID
      (Predmet T-53/22)
      (2022/C 158/11)
      Jezik postupka: francuski

         Stranke

         Tužitelj: Gilbert Collard (Vauvert, Francuska) (zastupnik: B. Kuchukian, odvjetnik)

         Tuženici: Europski parlament i Politička skupina Identitet i demokracija (ID)

         Tužbeni zahtjev

      Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

                  —

                  poništi dvije odluke, prvo onu o privremenoj obustavi od 22. siječnja 2022., a zatim onu o isključenju od 25. siječnja 2022.;

                  —

                  naloži trenutačnu suspenziju tih dviju odluka.

         Tužbeni razlozi i glavni argumenti

      U prilog osnovanosti tužbe za poništenje, kao prvo, odluke predsjedništva Političke skupine Identitet i demokracija (ID) od 22. siječnja 2022. kojom ga se suspendira iz skupine na dva mjeseca i, kao drugo, odluke Kluba zastupnika Identitet i demokracija (ID) od 25. siječnja 2022. kojom ga se isključuje iz navedene skupine, tužitelj ističe da u tim odlukama, kada je riječ o njihovu obliku, nije poštovan osnovni disciplinski postupak i, kada je riječ o meritumu, da te odluke nemaju valjanu pravnu osnovu.


title: Predmet C-721/21: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 26. studenoga 2021. uputio High Court (Irska) – Eco Advocacy CLG/An Bord Pleanála

text:
               11.4.2022

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 158/2

      Zahtjev za prethodnu odluku koji je 26. studenoga 2021. uputio High Court (Irska) – Eco Advocacy CLG/An Bord Pleanála
      (Predmet C-721/21)
      (2022/C 158/03)
      Jezik postupka: engleski

         Sud koji je uputio zahtjev

      High Court (Irska)

         Stranke glavnog postupka

         Tužitelj: Eco Advocacy CLG

         Tuženik: An Bord Pleanála

         Uz sudjelovanje: Keegan Land Holdings

         Druge stranke: An Taisce – The National Trust for Ireland, ClientEarth AISBL

         Prethodna pitanja

                  i.

                  Djeluju li opća načela nadređenosti prava Unije i/ili suradnje u dobroj vjeri, bilo općenito ili u konkretnom kontekstu prava zaštite okoliša, na način da, kada stranka radi pobijanja valjanosti upravne mjere pokrene postupak pozivajući se, izričito ili implicitno, na neki propis prava Unije, ali ne navede koje su točno odredbe tog propisa povrijeđene ili na koje se točno tumačenje poziva, nacionalni sud pred kojim je postupak pokrenut mora, ili može, razmotriti prigovor, neovisno o eventualnom nacionalnom postupovnom pravilu koje zahtijeva da stranka u svojim pisanim podnescima navede konkretne povrede.

                  ii.

                  U slučaju potvrdnog odgovora na prvo pitanje: djeluju li članak 4. stavci 2., 3., 4. i/ili 5. i/ili Prilog III. Direktivi 2011/92 (1) i/ili Direktiva, u vezi s načelom pravne sigurnosti i načelom dobre uprave iz članka 41. Povelje Europske unije o temeljnim pravima, na način da nadležno tijelo koje odluči zahtjev za izdavanje građevinske dozvole ne podvrgnuti postupku procjene utjecaja na okoliš mora izričito, ciljano i/ili konkretno navesti iz kojih točno dokumenata proizlaze razlozi na kojima je utemeljilo takvu odluku.

                  iii.

                  U slučaju potvrdnog odgovora na prvo pitanje: djeluju li članak 4. stavci 2., 3., 4. i/ili 5. i/ili Prilog III. Direktivi 2011/92 i/ili Direktiva, u vezi s načelom pravne sigurnosti i načelom dobre uprave iz članka 41. Povelje Europske unije o temeljnim pravima, na način da se nadležno tijelo koje odluči zahtjev za izdavanje građevinske dozvole ne podvrgnuti postupku procjene utjecaja na okoliš mora izričito osvrnuti na sve pojedine stavke i podstavke iz Priloga III. Direktivi 2011/92 ako su te stavke i podstavke možebitno relevantne za projekt.

                  iv.

                  Treba li članak 6. stavak 3. Direktive 92/43/EEZ (2) tumačiti na način da, u skladu s načelom da prilikom utvrđivanja je li naknadno potrebno provesti ocjenu prihvatljivosti štetnih učinaka nekog plana ili projekta na određeno europsko područje u postupku prethodne ocjene nije prikladno uzeti u obzir mjere kojima je cilj izbjeći ili smanjiti te učinke, nadležno tijelo države članice može elemente plana ili projekta koji predviđaju uklanjanje kontaminata, a koji bi mogli smanjiti te učinke, uzeti u obzir samo ako ti elementi nisu zamišljeni kao mjere ublažavanja, čak i ako imaju takav učinak, te ako bi bili dio projekta kao njegov standardan element neovisno o učinku na odnosno europsko područje.

                  v.

                  Treba li članak 6. stavak 3. Direktive 92/43/EEZ tumačiti na način da nadležno tijelo države članice, kada unatoč pitanjima i zabrinutostima koja su stručna tijela istaknula tijekom prethodne ocjene namijenjene utvrđivanju potrebe za provođenjem ocjene prihvatljivosti smatra da ocjena prihvatljivosti nije potrebna, mora pružiti izričite i podrobne razloge koji mogu otkloniti sve razumne znanstvene sumnje u pogledu učinaka planiranih radova na dotično europsko područje te koji izričito i pojedinačno uklanjanju sve sumnje koje su u tom pogledu iznesene tijekom postupka sudjelovanja javnosti.

                  vi.

                  U slučaju potvrdnog odgovora na prvo pitanje, djeluje li članak 6. stavak 3. Direktive 92/43 i/ili Direktiva, u vezi s načelom pravne sigurnosti i načelom dobre uprave iz članka 41. Povelje Europske unije o temeljnim pravima, na način da nadležno tijelo koje odluči zahtjev za izdavanje građevinske dozvole ne podvrgnuti postupku ocjene prihvatljivosti mora izričito, ciljano i/ili konkretno navesti iz kojih točno dokumenata proizlaze razlozi na kojima je utemeljilo takvu odluku.

         (1)  Direktiva 2011/92/EU Europskog parlamenta i Vijeća od 13. prosinca 2011. o procjeni učinaka određenih javnih i privatnih projekata na okoliš (SL 2012., L 26, str. 1.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 15., svezak 27., str. 3.)

         (2)  Direktiva Vijeća 92/43/EEZ od 21. svibnja 1992. o očuvanju prirodnih staništa i divlje faune i flore (SL 1992., L 206, str. 7.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 15., svezak 2., str. 14.)


title: Predmet T-54/22: Tužba podnesena 28. siječnja 2022. – Rivière/Parlament i ID

text:
               11.4.2022

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 158/10

      Tužba podnesena 28. siječnja 2022. – Rivière/Parlament i ID
      (Predmet T-54/22)
      (2022/C 158/12)
      Jezik postupka: francuski

         Stranke

         Tužitelj: Jérôme Rivière (Pariz, Francuska) (zastupnik: B. Kuchukian, odvjetnik)

         Tuženik: Europski parlament i Politička skupina Identitet i demokracija (ID)

         Tužbeni zahtjev

      Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

                  —

                  poništi dvije odluke, prvo onu o privremenoj obustavi od 21. siječnja 2022., a zatim onu o isključenju od 25. siječnja 2022.;

                  —

                  naloži trenutačnu suspenziju tih dviju odluka.

         Tužbeni razlozi i glavni argumenti

      U prilog osnovanosti tužbe za poništenje, kao prvo, odluke predsjedništva Kluba zastupnika Identitet i demokracija (ID) od 21. siječnja 2022. kojom ga se suspendira iz skupine na dva mjeseca i, kao drugo, odluke Političke skupine Identitet i demokracija (ID) od 25. siječnja 2022. kojom ga se isključuje iz navedene skupine, tužitelj ističe da u tim odlukama, kada je riječ o njihovu obliku, nije poštovan osnovni disciplinski postupak i, kada je riječ o meritumu, da te odluke nemaju valjanu pravnu osnovu.


title: Predmet T-110/22: Tužba podnesena 28. veljače 2022. – Kremer/Komisija

text:
               11.4.2022

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 158/14

      Tužba podnesena 28. veljače 2022. – Kremer/Komisija
      (Predmet T-110/22)
      (2022/C 158/17)
      Jezik postupka: francuski

         Stranke

         Tužiteljica: Christiane Kremer (Bruxelles, Belgija) (zastupnici: D. Grisay i A. Ansay, odvjetnici)

         Tuženik: Europska komisija

         Tužbeni zahtjev

      Tužiteljica od Općeg suda zahtijeva da:

                  —

                  prihvati ovu tužbu za poništenje/utvrđivanje izvanugovorne odgovornosti;

                  —

                  proglasi je dopuštenom i, slijedom toga:

                              —

                              primarno,

                                          —

                                          proglasi tužbu za poništenje osnovanom i odluči da je odluka tijela za imenovanje o nedopuštenosti od 24. veljače 2022. ništava zbog toga što:

                                                      —

                                                      su članci 77. Pravilnika o osoblju za dužnosnike i članak 11. Priloga VIII. Pravilniku o osoblju za dužnosnike, na kojima se temelji rješenje o utvrđenju upućeno tužiteljici, nezakoniti;

                                                      —

                                                      time što tužiteljici, u svojem rješenju o utvrđenju, nije ponudila nikakvu naknadu mirovinskih prava koje nadležno europsko tijelo nije obračunalo, Europska komisija povrijedila je svoju dužnost brižnog postupanja;

                                                      —

                                                      time što tužiteljici, u svojem rješenju o utvrđenju, nije ponudila nikakvu naknadu mirovinskih prava koje nadležno europsko tijelo nije obračunalo, Europska komisija povrijedila je načelo jednakog postupanja i nediskriminacije;

                                          —

                                          i vrati spis tijelu za imenovanju da ono odredi iznos koji treba nadoknaditi tužiteljici;

                              —

                              podredno,

                                          —

                                          proglasi osnovanom tužbu za naknadu štete, pri čemu se ta tužba temelji na stjecanju bez osnove, zbog toga što je tužiteljica osiromašila za iznos svojih mirovinskih prava uplaćenih u nacionalni mirovinski sustav, a koje nadležno europsko tijelo nije uzelo u obzir i kojima je, posljedično, obogaćen mirovinski fond Europske unije;

                                          —

                                          naloži Komisiji da nadoknadi dvije financijske štete koje je tužiteljica pretrpjela, a čiji se iznos glavnica na dan podnošenja ove tužbe procjenjuje na 55 401,07 eura

                  —

                  naloži Komisiji snošenje troškova.

         Tužbeni razlozi i glavni argumenti

      U prilog osnovanosti tužbe tužiteljica ističe četiri tužbena razloga.

                  1.

                  Prvi tužbeni razlog, koji se temelji na prigovoru nezakonitosti članka 77. stavka 1. Pravilnika o osoblju za dužnosnike Europske unije (u daljnjem tekstu: Pravilnik o osoblju) i članka 11. stavka 2. Priloga VIII. Pravilniku o osoblju. Tužiteljica ističe da se spomenutim odredbama predviđa da dužnosnik mora donijeti odluku o prijenosu svojih mirovinskih prava, stečenih u okviru nacionalnog sustava, u mirovinski fond Europske unije (u daljnjem tekstu: MFEU) u deset godina nakon početka svojeg djelovanja u službama institucija Europske unije. Međutim, dužnosnik koji je obavio prijenos može tek u trenutku odlaska u mirovinu točno izmjeriti doseg eventualnog prijenosa, osobito zbog pravila kojim se iznos mirovina ograničava na 70 %. Tužiteljica iz toga zaključuje da to pravilo dovodi do različitog postupanja u odnosu na dužnosnika koji je čitavu svoju karijeru proveo u okviru europskog sustava, što čini povredu načela nediskriminacije.

                  2.

                  Drugi tužbeni razlog, koji se temelji na povredi dužnosti pružanja pomoći i brižnog postupanja iz članka 24. Pravilnika o osoblju. Tužiteljica tvrdi da dužnosnici, prilikom prijenosa svojih mirovinskih prava iz nacionalnog sustava u MFEU, obično od Komisije dobiju tablicu u kojoj je navedeno imaju li pravo na naknadu nesubvencionirane aktuarske protuvrijednosti iznosa uplaćenih u svoj izvorni mirovinski sustav, a koji se ne priznaju u mirovinskom sustavu Unije. Nadalje, naknada se općenito provodi bez ograničenja i posebnih radnji. Međutim, prema tužiteljičinim tvrdnjama, ona nije dobila ni tablicu ni bilo kakvu naknadu.

                  3.

                  Treći tužbeni razlog, koji se temelji na povredi načela jednakog postupanja i nediskriminacije. Tužiteljica smatra da postoji diskriminacija, koja nije opravdana objektivnim kriterijem, između određenih dužnosnika koji dobivaju naknadu prilikom prijenosa njihovih mirovinskih prava i onih za koje to nije slučaj.

                  4.

                  Četvrti tužbeni razlog, koji se temelji na pozivanju na izvanugovornu odgovornost zbog postojanja stjecanja bez osnove na tužiteljičinu štetu.


title: Predmet T-111/22: Tužba podnesena 28. veljače 2022. – Baert/Komisija

text:
               11.4.2022

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 158/15

      Tužba podnesena 28. veljače 2022. – Baert/Komisija
      (Predmet T-111/22)
      (2022/C 158/18)
      Jezik postupka: francuski

         Stranke

         Tužitelj: Rhonny Baert (Deinze, Belgija) (zastupnici: D. Grisay i A. Ansay, odvjetnici)

         Tuženik: Europska komisija

         Tužbeni zahtjev

      Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

                  —

                  prihvati ovu tužbu za poništenje/utvrđivanje izvanugovorne odgovornosti;

                  —

                  proglasi je dopuštenom i, slijedom toga:

                              —

                              primarno,

                                          —

                                          proglasi tužbu za poništenje osnovanom i odluči da su implicitno odbijanje tijela za imenovanje od 28. veljače 2022. te odluka koju je Europska komisija donijela 21. prosinca 2016. (rješenje o utvrđenju) ništavi zbog toga što:

                                                      —

                                                      su članci 77. Pravilnika o osoblju za dužnosnike i članak 11. Priloga VIII. Pravilniku o osoblju za dužnosnike, na kojima se temelji rješenje o utvrđenju od 21. prosinca 2016., nezakoniti;

                                                      —

                                                      time što tužitelju, u svojem rješenju o utvrđenju od 21. prosinca 2016., nije ponudila nikakvu naknadu mirovinskih prava koje nadležno europsko tijelo nije obračunalo, Europska komisija povrijedila je svoju dužnost brižnog postupanja;

                                                      —

                                                      time što tužitelju, u svojem rješenju o utvrđenju od 21. prosinca 2016., nije ponudila nikakvu naknadu mirovinskih prava koje nadležno europsko tijelo nije obračunalo, Europska komisija povrijedila je načelo jednakog postupanja i nediskriminacije;

                                          —

                                          i vrati spis tijelu za imenovanju da ono odredi iznos koji treba nadoknaditi tužitelju;

                              —

                              podredno,

                                          —

                                          proglasi osnovanom tužbu za naknadu štete, pri čemu se ta tužba temelji na stjecanju bez osnove, zbog toga što je tužitelj osiromašio za iznos svojih mirovinskih prava uplaćenih u nacionalni mirovinski sustav, a koje nadležno europsko tijelo nije uzelo u obzir i kojima je, posljedično, obogaćen mirovinski fond Europske unije;

                                          —

                                          naloži Komisiji da nadoknadi financijsku štetu koju je tužitelj pretrpio, a čiji se iznos glavnice na dan podnošenja ove tužbe procjenjuje na 31 066,80 eura ili najmanje na 39,18 % periodičnih zaostalih iznosa koje je primila Komisija od 1. veljače 2017., što valja uvećati za isti postotak za buduće zaostatke;

                  —

                  naloži Komisiji snošenje troškova.

         Tužbeni razlozi i glavni argumenti

      U prilog osnovanosti tužbe tužitelj ističe četiri tužbena razloga.

                  1.

                  Prvi tužbeni razlog, koji se temelji na prigovoru nezakonitosti članka 77. stavka 1. Pravilnika o osoblju za dužnosnike Europske unije (u daljnjem tekstu: Pravilnik o osoblju) i članka 11. stavka 2. Priloga VIII. Pravilniku o osoblju. Tužitelj ističe da se spomenutim odredbama predviđa da dužnosnik mora donijeti odluku o prijenosu svojih mirovinskih prava, stečenih u okviru nacionalnog sustava, u mirovinski fond Europske unije (u daljnjem tekstu: MFEU) u deset godina nakon početka svojeg djelovanja u službama institucija Europske unije. Međutim, dužnosnik koji je obavio prijenos može tek u trenutku odlaska u mirovinu točno izmjeriti doseg eventualnog prijenosa, osobito zbog pravila kojim se iznos mirovina ograničava na 70 %. Tužitelj iz toga zaključuje da to pravilo dovodi do različitog postupanja u odnosu na dužnosnika koji je čitavu svoju karijeru proveo u okviru europskog sustava, što čini povredu načela nediskriminacije.

                  2.

                  Drugi tužbeni razlog, koji se temelji na povredi dužnosti pružanja pomoći i brižnog postupanja iz članka 24. Pravilnika o osoblju. Tužitelj tvrdi da dužnosnici, prilikom prijenosa svojih mirovinskih prava iz nacionalnog sustava u MFEU, obično od Komisije dobiju tablicu u kojoj je navedeno imaju li pravo na naknadu nesubvencionirane aktuarske protuvrijednosti iznosa uplaćenih u svoj izvorni mirovinski sustav, a koji se ne priznaju u mirovinskom sustavu Unije. Nadalje, naknada se općenito provodi bez ograničenja i posebnih radnji. Međutim, prema tužiteljevim tvrdnjama, on nije dobio ni tablicu ni bilo kakvu naknadu.

                  3.

                  Treći tužbeni razlog, koji se temelji na povredi načela jednakog postupanja i nediskriminacije. Tužitelj smatra da postoji diskriminacija, koja nije opravdana objektivnim kriterijem, između određenih dužnosnika koji dobivaju naknadu prilikom prijenosa svojih mirovinskih prava i onih za koje to nije slučaj.

                  4.

                  Četvrti tužbeni razlog, koji se temelji na pozivanju na izvanugovornu odgovornost zbog postojanja stjecanja bez osnove na tužiteljevu štetu.


title: predmet C-821/18 P: Žalba koju je 27. prosinca 2018. podnio Linak A/S protiv presude Općeg suda (peto vijeće) od 18. listopada 2018. u predmetu T-367/17, Linak protiv EUIPO-a — ChangZhou Kaidi Electrical

text:
               29.7.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 255/17

      Žalba koju je 27. prosinca 2018. podnio Linak A/S protiv presude Općeg suda (peto vijeće) od 18. listopada 2018. u predmetu T-367/17, Linak protiv EUIPO-a — ChangZhou Kaidi Electrical
      (predmet C-821/18 P)
      (2019/C 255/23)
      Jezik postupka: engleski

         Stranke

         Žalitelj: Linak A/S (zastupnici: V. von Bomhard, Rechtsanwältin, i J. Fuhrmann, Rechtsanwalt)

         Druga stranka u postupku: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo
      Žalba je rješenjem Suda (deseto vijeće) od 19. lipnja 2019. proglašena nedopuštenom.


title: predmet C-31/19 P: Žalba koju je 17. siječnja 2019. podnio Seven SpA protiv presude Općeg suda (četvrto vijeće) od 21. studenog 2018. u predmetu T-339/17, Shenzhen Jiayz Photo Industrial protiv EUIPO-a — Seven

text:
               19.8.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 280/15

      Žalba koju je 17. siječnja 2019. podnio Seven SpA protiv presude Općeg suda (četvrto vijeće) od 21. studenog 2018. u predmetu T-339/17, Shenzhen Jiayz Photo Industrial protiv EUIPO-a — Seven
      (predmet C-31/19 P)
      (2019/C 280/20)
      Jezik postupka: engleski

         Stranke

         Žalitelj: Seven SpA (kojeg zastupa: L. Trevisan, odvjetnik)

         Druge stranke u postupku: Shenzhen Jiayz Photo Industrial Ltd, Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo
      Žalba je rješenjem Suda (sedmo vijeće) od 2. srpnja 2019. proglašena nedopuštenom.


title: predmet C-515/19: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 8. srpnja 2019. uputio Conseil d’État (Francuska) — Eutelsat SA protiv Autorité de régulation des communications électroniques et des postes i Inmarsat Ventures Ltd

text:
               2.9.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 295/11

      Zahtjev za prethodnu odluku koji je 8. srpnja 2019. uputio Conseil d’État (Francuska) — Eutelsat SA protiv Autorité de régulation des communications électroniques et des postes i Inmarsat Ventures Ltd
      (predmet C-515/19)
      (2019/C 295/15)
      Jezik postupka: francuski

         Sud koji je uputio zahtjev

      Conseil d’État

         Stranke glavnog postupka

         Tužitelj: Eutelsat SA

         Tuženici: Autorité de régulation des communications électroniques et des postes, Inmarsat Ventures Ltd

         Druge stranke: Viasat Inc i Viasat UK Ltd

         Prethodna pitanja

                  1.

                  Na temelju kojih je pravnih kriterija moguće odrediti pokretnu zemaljsku postaju u smislu Odluke br. 626/2008/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 30. lipnja 2008. (1)? Treba li tu odluku tumačiti na način da se njome zahtijeva da pokretna zemaljska postaja koja komunicira s komplementarnom zemaljskom komponentom također može, bez posebne opreme, komunicirati sa satelitom? U slučaju potvrdnog odgovora, kako treba ocijeniti jedinstvenost opreme?

                  2.

                  Treba li odredbe članka 2. stavka 2. te odluke tumačiti na način da se pokretni satelitski sustav najprije treba temeljiti na satelitskim komponentama ili se na temelju njih može smatrati da je uloga satelitskih i zemaljskih komponenti nevažna, uključujući u uređenju u kojem je satelitska komponenta korisna samo ako se komunikacija sa zemaljskim komponentama ne može uspostaviti? Mogu li se komplementarne zemaljske komponente instalirati tako da pokrivaju cijelo područje Europske unije jer svemirske postaje uopće ne mogu osigurati komunikaciju tražene kvalitete u smislu članka 2. stavka 2. točke (b) [te odluke]?

                  3.

                  U slučaju da se pokaže da odabrani operator u skladu s glavom II. te odluke nije ispunio svoje obveze u pogledu pokrivenosti područja, utvrđene u članku 7. stavku 2., prije krajnjeg roka predviđenog u članku 4. stavku 1. točki (c) podtočki ii., trebaju li nadležna tijela država članica odbiti izdati odobrenje za iskorištavanje komplementarnih zemaljskih komponenti? U slučaju negativnog odgovora, mogu li ona odbiti izdati odobrenje?

         (1)  Odluka br. 626/2008/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 30. lipnja 2008. o odabiru i odobrenju sustava za pružanje pokretnih satelitskih usluga (MSS) (SL 2008., L 172, str. 15.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 13., svezak 39., str. 177.)


title: predmet C-537/19: Tužba podnesena 12. srpnja 2019. — Europska komisija protiv Republike Austrije

text:
               2.9.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 295/12

      Tužba podnesena 12. srpnja 2019. — Europska komisija protiv Republike Austrije
      (predmet C-537/19)
      (2019/C 295/16)
      Jezik postupka: njemački

         Stranke

         Tužitelj: Europska komisija (zastupnici: L. Haasbeek, M. Noll-Ehlers, P. Ondrůšek, punomoćnici)

         Tuženik: Republika Austrija

         Tužbeni zahtjev

      Tužitelj od Suda zahtijeva da,

                  —

                  utvrdi da je Republika Austrija povrijedila svoje obveze iz članaka 2., 28. i članka 35. stavka 2. Direktive 2004/18/EZ (1), time što je grad Beč-Wiener Wohnen izravno dodijelio ugovor od 25. veljače 2012. u vezi s poslovnom zgradom na adresi Guglstrasse 2-4 u Beču, bez provedbe natječajnog postupka dodjele i odgovarajuće objave obavijesti;

                  —

                  naloži Republici Austriji snošenje troškova.

         Tužbeni razlozi i glavni argumenti

      Komisija ističe da je Grad Beč kao javni naručitelj 2012. sklopio s privatnim najmoprimcem dugoročni ugovor o najmu poslovne zgrade, još prije nego što je bila izgrađena. Pritom je imao presudan utjecaj na planiranje izgradnje koje je daleko premašivalo uobičajene zahtjeve najmoprimca za novu nekretninu.
      Stoga je riječ o ugovoru o javnim radovima kako proizlazi iz relevantne sudske prakse Suda o najmu još neizgrađenih građevinskih projekata od strane javnih naručitelja. Budući da nije bilo natječajnog postupka dodjele, dodjelom su povrijeđeni članci 2., 28. i članak 35. stavak 2. Direktive 2004/18. Ta povreda i dalje traje sve dok postoji ugovor o najmu koji do 2040. nije moguće redovno otkazati.

         (1)  Direktiva Europskog parlamenta i Vijeća 2004/18/EZ od 31. ožujka 2004. o usklađivanju postupaka za sklapanje ugovora o javnim radovima, ugovora o javnoj nabavi robe te ugovora o javnim uslugama (SL 2004., L 134, str. 114) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 6., svezak 1., str. 156.)


title: predmet T-523/15: Presuda Općeg suda od 11. srpnja 2019. — Italmobiliare i dr. protiv Komisije („Tržišno natjecanje — Zabranjeni sporazumi — Tržište maloprodajnih pakiranja za hranu — Odluka kojom je utvrđena povreda članka 101. UFEU-a — Pripisivanje protupravnog ponašanja — Uvjeti za dodjeljivanje imuniteta — Smjernice o metodi za utvrđivanje novčanih kazni iz 2006. — Vrijednost prodaje — Gornja granica novčane kazne — Trajanje upravnog postupka — Razumni rok — Sposobnost plaćanja”)

text:
               2.9.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 295/13

      Presuda Općeg suda od 11. srpnja 2019. — Italmobiliare i dr. protiv Komisije
      (predmet T-523/15) (1)

      („Tržišno natjecanje - Zabranjeni sporazumi - Tržište maloprodajnih pakiranja za hranu - Odluka kojom je utvrđena povreda članka 101. UFEU-a - Pripisivanje protupravnog ponašanja - Uvjeti za dodjeljivanje imuniteta - Smjernice o metodi za utvrđivanje novčanih kazni iz 2006. - Vrijednost prodaje - Gornja granica novčane kazne - Trajanje upravnog postupka - Razumni rok - Sposobnost plaćanja”)
      (2019/C 295/17)
      Jezik postupka: talijanski

         Stranke

         Tužitelj: Italmobiliare SpA (Milano, Italija) i 6 drugih tužitelja čija se imena nalaze u prilogu presudi (zastupnici: u početku M. Siragusa, F. Moretti i A. Bardanzellu, zatim M. Siragusa i F. Moretti, odvjetnici)

         Tuženik: Europska komisija (zastupnici: P. Rossi, A. Biolan, F. Jimeno Fernández i T. Vecchi, agenti)

         Predmet

      Zahtjev na temelju članka 263. UFEU-a kojim se ponajprije traži djelomično poništenje Odluke Komisije C(2015) 4336 final od 24. lipnja 2015. u vezi s postupkom na temelju članka 101. UFEU-a i članka 53. Sporazuma o EGP-u (predmet AT.39563 — Maloprodajna pakiranja za hranu) i podredno, smanjenje iznosa novčanih kazni izrečenih tužiteljima.

         Izreka

                  1.

                     Tužba se odbija.

                  2.

                     Društvu Italmobiliare SpA i drugim tužiteljima čija se imena nalaze u prilogu nalaže se snošenje troškova.

         (1)  SL C 354, 26. 10. 2015.


title: predmet T-530/15: Presuda Općeg suda od 11. srpnja 2019. — Huhtamäki i Huhtamaki Flexible Packaging Germany protiv Komisije („Tržišno natjecanje — Zabranjeni sporazumi — Tržište maloprodajnih pakiranja za hranu — Odluka kojom je utvrđena povreda članka 101. UFEU-a i članka 53. Sporazuma o EGP-u — Dokaz sudjelovanja u zabranjenom sporazumu — Jedinstvena i trajna povreda — Pripisivanje protupravnog ponašanja — Smjernice o metodi za utvrđivanje novčanih kazni iz 2006. — Proporcionalnost — Jednako postupanje”)

text:
               2.9.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 295/14

      Presuda Općeg suda od 11. srpnja 2019. — Huhtamäki i Huhtamaki Flexible Packaging Germany protiv Komisije
      (predmet T-530/15) (1)

      („Tržišno natjecanje - Zabranjeni sporazumi - Tržište maloprodajnih pakiranja za hranu - Odluka kojom je utvrđena povreda članka 101. UFEU-a i članka 53. Sporazuma o EGP-u - Dokaz sudjelovanja u zabranjenom sporazumu - Jedinstvena i trajna povreda - Pripisivanje protupravnog ponašanja - Smjernice o metodi za utvrđivanje novčanih kazni iz 2006. - Proporcionalnost - Jednako postupanje”)
      (2019/C 295/18)
      Jezik postupka: engleski

         Stranke

         Tužitelji: Huhtamäki Oyj (Espoo, Finska) i Huhtamaki Flexible Packaging Germany GmbH & Co.KG (Ronsberg, Njemačka) (zastupnici: H. Meyer-Lindemann, C. Graf York von Wartenburg i L. Stammwitz, odvjetnici)

         Tuženik: Europska komisija (zastupnici: A. Biolan, F. Jimeno Fernández i L. Wildpanner, agenti)

         Predmet

      Zahtjev na temelju članka 263. UFEU-a kojim se ponajprije traži djelomično poništenje Odluke Komisije C(2015) 4336 final od 24. lipnja 2015. u vezi s postupkom primjene članka 101. UFEU-a i članka 53. Sporazuma o EGP-u (predmet AT.39563 — Maloprodajna pakiranja za hranu) i podredno, smanjenje iznosa novčanih kazni izrečenih tužiteljima.

         Izreka

                  1.

                     Tužba se odbija.

                  2.

                     Društvima Huhtamäki Oyj i Huhtamaki Flexible Packaging Germany GmbH & Co. KG nalaže se snošenje troškova.

         (1)  SL C 406, 7. 12. 2015.


title: predmet T-624/15, T-694/15 i T-704/15: Presuda Općeg suda od 18. lipnja 2019. — European Food i dr. protiv Komisije („Državne potpore — Odluka koju je donio arbitražni sud osnovan pod okriljem Međunarodnog centra za rješavanje investicijskih sporova (ICSID) — Isplata naknade štete dodijeljene određenim gospodarskim subjektima — Odluka kojom se potpora proglašava nespojivom s unutarnjim tržištem i nalaže njezin povrat — Nadležnost Komisije”)

text:
               2.9.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 295/15

      Presuda Općeg suda od 18. lipnja 2019. — European Food i dr. protiv Komisije
      (predmet T-624/15, T-694/15 i T-704/15) (1)

      („Državne potpore - Odluka koju je donio arbitražni sud osnovan pod okriljem Međunarodnog centra za rješavanje investicijskih sporova (ICSID) - Isplata naknade štete dodijeljene određenim gospodarskim subjektima - Odluka kojom se potpora proglašava nespojivom s unutarnjim tržištem i nalaže njezin povrat - Nadležnost Komisije”)
      (2019/C 295/19)
      Jezik postupka: engleski

         Stranke

         Tužitelji u predmetu T-624/15: European Food SA (Drăgănești, Rumunjska), Starmill SRL (Drăgănești), Multipack SRL (Drăgănești) i Scandic Distilleries SA (Oradea, Rumunjska) (zastupnici: K. Struckmann, G. Forwood i A. Kadri, odvjetnici)

         Tužitelj u predmetu T-694/15: Ioan Micula, (Oradea, Rumunjska), (zastupnici: K. Struckmann, G. Forwood i A. Kadri, odvjetnici)

         Tužitelji u predmetu T-704/15: Viorel Micula (Oradea), European Drinks SA (Ștei, Rumunjska), Rieni Drinks SA (Rieni, Rumunjska), Transilvania General Import-Export SRL (Oradea) i West Leasing International SRL (Păntășești, Rumunjska) (zastupnici: J. Derenne, D. Vallindas, odvjetnici, A. Dashwood, barrister i V. Korom, solicitor, a zatim J. Derenne, D. Vallindas i A. Dashwood)

         Tuženik: Europska komisija (zastupnici: P.-J. Loewenthal i T. Maxian Rusche, agenti)

         Intervenijenti u potporu tuženiku: Kraljevina Španjolska (zastupnici: S. Centeno Huerta i A. Rubio González, agenti) i Mađarska (zastupnici: M. Fehér, G. Koós i M. Bóra, a zatim M. Fehér i G. Koós agenti)

         Predmet

      Tri zahtjeva na temelju članka 263. UFEU-a kojima se traži poništenje Odluke Komisije (EU) 2015/1470 od 30. ožujka 2015. o državnoj potpori SA.38517 (2014/C) (ex 2014/NN) koju je provela Rumunjska — Arbitražna odluka Micula protiv Rumunjske od 11. prosinca 2013. (SL 2015., L 232, str. 43.).

         Izreka

                  1.

                     Predmeti T-624/15, T-694/15 i T-704/15 spajaju se u svrhu presude.

                  2.

                     Odluka Komisije (EU) 2015/1470 od 30. ožujka 2015. o državnoj potpori SA.38517 (2014/C) (ex 2014/NN) koju je provela Rumunjska — Arbitražna odluka Micula protiv Rumunjske od 11. prosinca 2013. poništava se.

                  3.

                     Europska komisija snosit će vlastite troškove i troškove društava European Food SA, Starmill SRL, Multipack SRL i Scandic Distilleries SA, Ioana i Viorela Micule te društava European Drinks SA, Rieni Drinks SA, Transilvania General Import-Export SRL i West Leasing International SRL.

                  4.

                     Kraljevina Španjolska i Mađarska snosit će vlastite troškove.

         (1)  SL C 16, 18. 1. 2016.


title: spojeni predmet T-245/16 i T-286/17: Presuda Općeg suda od 11. srpnja 2019. — Janukovič protiv Vijeća („Zajednička vanjska i sigurnosna politika — Mjere ograničavanja određene s obzirom na stanje u Ukrajini — Zamrzavanje financijskih sredstava — Popis osoba, subjekata i tijela na koje se primjenjuje zamrzavanje financijskih sredstava i gospodarskih izvora — Zadržavanje tužiteljeva imena na popisu — Obveza Vijeća da provjeri da je odluka tijela treće države donesena uz poštovanje prava obrane i prava na djelotvornu sudsku zaštitu”)

text:
               2.9.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 295/16

      Presuda Općeg suda od 11. srpnja 2019. — Janukovič protiv Vijeća
      (spojeni predmet T-245/16 i T-286/17) (1)

      („Zajednička vanjska i sigurnosna politika - Mjere ograničavanja određene s obzirom na stanje u Ukrajini - Zamrzavanje financijskih sredstava - Popis osoba, subjekata i tijela na koje se primjenjuje zamrzavanje financijskih sredstava i gospodarskih izvora - Zadržavanje tužiteljeva imena na popisu - Obveza Vijeća da provjeri da je odluka tijela treće države donesena uz poštovanje prava obrane i prava na djelotvornu sudsku zaštitu”)
      (2019/C 295/20)
      Jezik postupka: engleski

         Stranke

         Tužitelj: Oleksandr Viktorovič Janukovič (Donjeck, Ukrajina) (zastupnici: T. Beazley, QC, E. Dean i J. Marjason-Stamp, barristers)

         Tuženik: Vijeće Europske unije (zastupnici: P. Mahnič i J.-P. Hix, agenti)

         Predmet

      Zahtjev na temelju članka 263. UFEU-a za poništenje, s jedne strane, Odluke Vijeća (ZVSP) 2016/318 od 4. ožujka 2016. o izmjeni Odluke 2014/119/ZVSP o mjerama ograničavanja usmjerenima protiv određenih osoba, subjekata i tijela s obzirom na stanje u Ukrajini (SL 2016., L 60, str. 76.), i Provedbene uredbe Vijeća (EU) 2016/311 od 4. ožujka 2016. o provedbi Uredbe (EU) br. 208/2014 o mjerama ograničavanja usmjerenima protiv određenih osoba, subjekata i tijela s obzirom na stanje u Ukrajini (SL 2016., L 60, str. 1), i, s druge strane, Odluke Vijeća (ZVSP) 2017/381 od 3. ožujka 2017. o izmjeni Odluke 2014/119/ZVSP o mjerama ograničavanja usmjerenima protiv određenih osoba, subjekata i tijela s obzirom na stanje u Ukrajini (SL 2017., L 58, str. 34.), i Provedbene uredbe Vijeća (EU) 2017/374 od 3. ožujka 2017. o provedbi Uredbe (EU) br. 208/2014 o mjerama ograničavanja usmjerenima protiv određenih osoba, subjekata i tijela s obzirom na stanje u Ukrajini (SL 2017., L 58, str. 1.), u dijelu u kojem je tužiteljevo ime zadržano na popisu osoba, subjekata i tijela na koje se primjenjuju te mjere ograničavanja.

         Izreka

                  1.

                     Poništavaju se Odluka Vijeća (ZVSP) 2016/318 od 4. ožujka 2016. o izmjeni Odluke 2014/119/ZVSP o mjerama ograničavanja usmjerenima protiv određenih osoba, subjekata i tijela s obzirom na stanje u Ukrajini i Provedbena uredba Vijeća (EU) 2016/311 od 4. ožujka 2016. o provedbi Uredbe (EU) br. 208/2014 o mjerama ograničavanja usmjerenima protiv određenih osoba, subjekata i tijela s obzirom na stanje u Ukrajini, te Odluka Vijeća (ZVSP) 2017/381 od 3. ožujka 2017. o izmjeni Odluke 2014/119/ZVSP o mjerama ograničavanja usmjerenima protiv određenih osoba, subjekata i tijela s obzirom na stanje u Ukrajini i Provedbena uredba Vijeća (EU) 2017/374 od 3. ožujka 2017. o provedbi Uredbe (EU) br. 208/2014 o mjerama ograničavanja usmjerenima protiv određenih osoba, subjekata i tijela s obzirom na stanje u Ukrajini u dijelu u kojem je ime Oleksandra Viktoroviča Janukoviča zadržano na popisu osoba, subjekata i tijela na koje se primjenjuju te mjere ograničavanja.

                  2.

                     Vijeće Europske unije snosit će vlastite troškove i troškove Oleksandra Viktoroviča Janukoviča.

         (1)  SL C 243, 4. 7. 2016.


title: predmet T-573/16: Presuda Općeg suda od 3. srpnja 2019. — PT protiv EIB-a („Javna služba — Osoblje EIB-a — Organizacija službi — Otpuštanje iz službe — Pristup elektroničkoj pošti i računalnim vezama — Predsudski postupak — Dopuštenost — Pravna sigurnost — Pravo na saslušanje — Pretpostavka nedužnosti — Završno izvješće OLAF-a — Obveza obrazlaganja — Odgovornost — Imovinska šteta — Neimovinska šteta”)

text:
               2.9.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 295/17

      Presuda Općeg suda od 3. srpnja 2019. — PT protiv EIB-a
      (predmet T-573/16) (1)

      („Javna služba - Osoblje EIB-a - Organizacija službi - Otpuštanje iz službe - Pristup elektroničkoj pošti i računalnim vezama - Predsudski postupak - Dopuštenost - Pravna sigurnost - Pravo na saslušanje - Pretpostavka nedužnosti - Završno izvješće OLAF-a - Obveza obrazlaganja - Odgovornost - Imovinska šteta - Neimovinska šteta”)
      (2019/C 295/21)
      Jezik postupka: švedski

         Stranke

         Tužitelj: PT (zastupnik: E. Nordh, odvjetnik)

         Tuženik: Europska investicijska banka (zastupnici: G. Nuvoli, E. Raimond, T. Gilliams i G. Faedo, zatim G. Faedo i M. Loizou, agenti, uz asistenciju M. Johansson, B. Wägenbaur, odvjetnici i J. Currall, barrister)

         Predmet

      Zahtjev na temelju članka 270. UFEU-a i članka 50.a Statuta Suda Europske unije za, s jedne strane, poništenje odluka EIB-a od 13. travnja, 12. svibnja, 16. lipnja i 20. listopada 2015., 6. lipnja 2016. te 7. veljače 2017. o tužiteljevu otpuštanju iz službe, odluke EIB-a od 18. lipnja 2015. o zabrani tužitelju pristupa njegovoj elektroničkoj pošti i računalnim vezama EIB-a te odluka EIB-a da mu neće dostaviti njegove obračune plaća te o brisanju njegova imena iz organigrama koji je objavljen na EIB-ovu intranetu te, s druge strane, naknadu štete koju je tužitelj navodno pretrpio.

         Izreka

                  1.

                     Poništavaju se odluke Europske investicijske banke (EIB) od 13. travnja, 12. svibnja, 16. lipnja i 20. listopada 2015., od 6. lipnja 2016. te od 7. veljače 2017. o otpuštanju osobe PT iz službe kao i odluka EIB-a od 18. lipnja 2015. o zabrani osobi PT pristupa njezinoj elektroničkoj pošti i računalnim vezama EIB-a.

                  2.

                     EIB-u se nalaže da osobi PT na ime neimovinske štete koju je pretrpjela isplati iznos od 25 000 eura uvećan za zatezne kamate, računajući od dana objave ove presude, prema stopi koju primjenjuje Europska središnja banka (ESB) na svoje glavne operacije refinanciranja, uvećanoj za tri i pol postotna boda.

                  3.

                     U preostalom dijelu tužba se odbija.

                  4.

                     Nalaže se EIB-u snošenje troškova.

         (1)  SL C 383, 17. 10. 2016. (predmet prvotno upisan pred Službeničkim sudom Europske unije pod brojem F-150/15 i proslijeđen Općem sudu Europske unije 1.9.2016.)


title: predmet T-741/16: Presuda Općeg suda od 28. lipnja 2019. — Changmao Biochemical Engineering protiv Komisije („Damping — Uvoz aspartama podrijetlom iz Kine — Odbijanje dodjele tretmana tržišnog gospodarstva — Uvođenje konačne antidampinške pristojbe — Članak 2. stavak 7. točke (b) i (c) druga alineja Uredbe (EU) 2016/1036 — Članak 2. stavak 7. točka (a) Uredbe 2016/1036 — Članak 2. stavak 10. Uredbe 2016/1036 — Članak 3. stavci 2. i 6. Uredbe 2016/1036 — Članak 6. stavak 7. Uredbe 2016/1036 — Nesukladnost računovodstvenih dokumenata — Nepoštovanje međunarodnih računovodstvenih standarda — Korištenje podataka Unijine industrije — Zahtjev za usklađivanje — Teret dokaza — Pravo obrane — Načelo dobre uprave — Legitimna očekivanja”)

text:
               2.9.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 295/18

      Presuda Općeg suda od 28. lipnja 2019. — Changmao Biochemical Engineering protiv Komisije
      (predmet T-741/16) (1)

      („Damping - Uvoz aspartama podrijetlom iz Kine - Odbijanje dodjele tretmana tržišnog gospodarstva - Uvođenje konačne antidampinške pristojbe - Članak 2. stavak 7. točke (b) i (c) druga alineja Uredbe (EU) 2016/1036 - Članak 2. stavak 7. točka (a) Uredbe 2016/1036 - Članak 2. stavak 10. Uredbe 2016/1036 - Članak 3. stavci 2. i 6. Uredbe 2016/1036 - Članak 6. stavak 7. Uredbe 2016/1036 - Nesukladnost računovodstvenih dokumenata - Nepoštovanje međunarodnih računovodstvenih standarda - Korištenje podataka Unijine industrije - Zahtjev za usklađivanje - Teret dokaza - Pravo obrane - Načelo dobre uprave - Legitimna očekivanja”)
      (2019/C 295/22)
      Jezik postupka: engleski

         Stranke

         Tužitelj: Changmao Biochemical Engineering Co. Ltd (Changzhou, Kina) (zastupnici: R. Antonini, E. Monard i B. Maniatis, odvjetnici)

         Tuženik: Europska komisija (zastupnici: J.–F. Brakeland, T. Maxian Rusche i N. Kuplewatzky, agenti)

         Intervenijent u potporu tuženiku: Hyet Sweet (Gravelines, Francuska) (zastupnici: T. Müller-Ibold, F.–C. Laprévote i S. Branca, odvjetnici)

         Predmet

      Zahtjev na temelju članka 263. UFEU-a za poništenje Provedbene uredbe Komisije (EU) 2016/1247 od 28. srpnja 2016. o uvođenju konačne antidampinške pristojbe i konačnoj naplati privremene pristojbe uvedene na uvoz aspartama podrijetlom iz Narodne Republike Kine.

         Izreka

                  1.

                     Tužba se odbija.

                  2.

                     Društu Changmao Biochemical Engineering Co. Ltd nalaže se snošenje troškova.

         (1)  SL C 462, 12. 12. 2016.


title: predmet T-838/16: Presuda Općeg suda od 11. srpnja 2019. — BP protiv FRA („Izvanugovorna odgovornost — Pristup dokumentima — Djelomično odbijanje pristupa — Dovoljno ozbiljna povreda pravnog pravila kojim se dodjeljuju prava pojedincima — Uredbe (EZ) br. 1049/2001 i 45/2001 — Zaštita osobnih podataka — Neimovinska šteta — Imovinska šteta — Uzročna veza”)

text:
               2.9.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 295/18

      Presuda Općeg suda od 11. srpnja 2019. — BP protiv FRA
      (predmet T-838/16) (1)

      („Izvanugovorna odgovornost - Pristup dokumentima - Djelomično odbijanje pristupa - Dovoljno ozbiljna povreda pravnog pravila kojim se dodjeljuju prava pojedincima - Uredbe (EZ) br. 1049/2001 i 45/2001 - Zaštita osobnih podataka - Neimovinska šteta - Imovinska šteta - Uzročna veza”)
      (2019/C 295/23)
      Jezik postupka: engleski

         Stranke

         Tužitelj: BP (zastupnik: E. Lazar, odvjetnik)

         Tuženik: Agencija Europske unije za temeljna prava (zastupnici: u početku C. Manolopoulos i M. O’Flaherty, a zatim M. O’Flaherty, agenti, uz asistenciju D. Waelbroecka, A. Durona i I. Antypasa, odvjetnika)

         Predmet

      Zahtjev na temelju članka 268. UFEU-a za naknadu štete koju je tužitelj navodno pretrpio.

         Izreka

                  1.

                     Agenciji Europske unije za temeljna prava (FRA) nalaže se platiti BP-u iznos od 5 000 eura.

                  2.

                     Naknada iz točke 1. uvećat će se za zatezne kamate računajući od proglašenja ove presude do potpune isplate po stopi koju utvrđuje Europska središnja banka (ESB) za svoje glavne operacije refinanciranja, uvećanoj za dva postotna boda.

                  3.

                     Tužba se u preostalom dijelu odbija.

                  4.

                     FRA i BP snosit će vlastite troškove.

         (1)  SL C 38, 6. 2. 2017.


title: predmet T-888/16: Presuda Općeg suda od 11. srpnja 2019. — BP protiv FRA („Javna služba — Ugovorno osoblje — FRA — Ugovor na određeno vrijeme — Odluka o neproduljenju — Nova odluka donesena nakon odluke Općeg suda o poništenju — Prava obrane — Načelo dobre uprave — Obveza obrazlaganja — Odgovornost”)

text:
               2.9.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 295/19

      Presuda Općeg suda od 11. srpnja 2019. — BP protiv FRA
      (predmet T-888/16) (1)

      („Javna služba - Ugovorno osoblje - FRA - Ugovor na određeno vrijeme - Odluka o neproduljenju - Nova odluka donesena nakon odluke Općeg suda o poništenju - Prava obrane - Načelo dobre uprave - Obveza obrazlaganja - Odgovornost”)
      (2019/C 295/24)
      Jezik postupka: engleski

         Stranke

         Tužitelj: BP (zastupnik: E. Lazar, odvjetnik)

         Tuženik: Agencija Europske unije za temeljna prava (zastupnici: M. O’Flaherty, agent, uz asistenciju B. Wägenbaura, odvjetnika)

         Predmet

      Zahtjev na temelju članka 270. UFEU-a za, s jedne strane, poništenje odluke FRA-e od 4. travnja 2016. o neproduljenju tužiteljevog ugovora kao člana ugovornog osoblja, donesene slijedom izvršenja presude od 3. lipnja 2015., BP/FRA (T-658/13 P, EU:T:2015:356), i, s druge strane, naknadu štete koju je tužitelj navodno pretrpio.

         Izreka

                  1.

                     Tužba se odbija.

                  2.

                     BP će snositi vlastite troškove kao i troškove Agencije Europske unije za temeljna prava (FRA).

         (1)  SL C 53, 20. 2. 2017.


title: predmet T-185/17: Presuda Općeg suda od 11. srpnja 2019. — PlasticsEurope protiv ECHA-e („REACH — Utvrđivanje popisa tvari predloženih za uvrštenje u Prilog XIV. Uredbi (EZ) br. 1907/2006 — Upis Bisfenola A na tu listu kao reproduktivno toksične tvari — Članci 57. i 59. Uredbe br. 1907/2006”)

text:
               2.9.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 295/20

      Presuda Općeg suda od 11. srpnja 2019. — PlasticsEurope protiv ECHA-e
      (predmet T-185/17) (1)

      („REACH - Utvrđivanje popisa tvari predloženih za uvrštenje u Prilog XIV. Uredbi (EZ) br. 1907/2006 - Upis Bisfenola A na tu listu kao reproduktivno toksične tvari - Članci 57. i 59. Uredbe br. 1907/2006”)
      (2019/C 295/25)
      Jezik postupka: engleski

         Stranke

         Tužitelj: PlasticsEurope (Bruxelles, Belgija) (zastupnici: R. Cana, É. Mullier i F. Mattioli, odvjetnici)

         Tuženik: Europska agencija za kemikalije (zastupnici: M. Heikkilä, W. Broere i N. Herbatschek, agenti)

         Intervenijenti u potporu tuženiku: Francuska Republika (zastupnici: u početku D. Colas, J. Traband i B. Fodda, a zatim D. Colas, J. Traband i E. de Moustier, agenti) i ClientEarth (London, Ujedinjena Kraljevina) (zastupnik: P. Kirch, odvjetnik)

         Predmet

      Zahtjev na temelju članka 263. UFEU-a za poništenje odluke ECHA-e od 4. siječnja 2017. (ED/01/2017) kojom je Bisfenol A upisan na listu tvari predloženih za uvrštenje u Prilog XIV. Uredbi (EZ) br. 1907/2006 Europskog parlamenta i Vijeća od 18. prosinca 2006. o registraciji, evaluaciji, autorizaciji i ograničavanju kemikalija (REACH) i osnivanju Europske agencije za kemikalije te o izmjeni Direktive 1999/45/EZ i stavljanju izvan snage Uredbe Vijeća (EEZ) br. 793/93 i Uredbe Komisije (EZ) br. 1488/94 kao i Direktive Vijeća 76/769/EEZ i direktiva Komisije 91/155/EEZ, 93/67/EEZ, 93/105/EZ i 2000/21/EZ (SL 2006., L 396, str. 1.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 13., svezak 23., str. 3. i ispravak SL 2017., L 135, str. 46.), kako je predviđeno člankom 59. stavkom 1. te uredbe, zato što je za tu tvar utvrđeno da je reproduktivno toksična u smislu članka 57. točke (c) Uredbe br. 1907/2006.

         Izreka

                  1.

                     Tužba se odbija.

                  2.

                     PlasticsEurope snosit će, osim vlastitih troškova, i troškove Europske agencije za kemikalije (ECHA) i ClientEartha.

                  3.

                     Francuska Republika snosit će vlastite troškove postupka.

         (1)  SL C 161, 22. 5. 2017.


title: predmet T-474/17: Presuda Općeg suda od 26. lipnja 2019. — Portugal protiv Komisije („EFJP i EPFRR — Izdaci isključeni iz financiranja — Izdaci koji su nastali za Portugal — Kašnjenje u plaćanju — Prekoračenje gornjih granica — Članak 11. Uredbe (EZ) br. 885/2006 — Dvostruki financijski ispravak — Proporcionalnost — Rok za plaćanje”)

text:
               2.9.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 295/21

      Presuda Općeg suda od 26. lipnja 2019. — Portugal protiv Komisije
      (predmet T-474/17) (1)

      („EFJP i EPFRR - Izdaci isključeni iz financiranja - Izdaci koji su nastali za Portugal - Kašnjenje u plaćanju - Prekoračenje gornjih granica - Članak 11. Uredbe (EZ) br. 885/2006 - Dvostruki financijski ispravak - Proporcionalnost - Rok za plaćanje”)
      (2019/C 295/26)
      Jezik postupka: portugalski

         Stranke

         Tužitelj: Portugalska Republika (zastupnici: L. Inez Fernandes, M. Figueiredo, J. Saraiva de Almeida i P. Estêvão, agenti)

         Tuženik: Europska komisija (zastupnici: B. Rechena i A. Sauka, agenti)

         Predmet

      Zahtjev na temelju članka 263. UFEU-a za poništenje Provedbene odluke Komisije (EU) 2017/1144 оd 26. lipnja 2017. o isključenju iz financiranja Europske unije određenih izdataka nastalih za države članice u okviru Europskog fonda za jamstva u poljoprivredi (EFJP) i Europskog poljoprivrednog fonda za ruralni razvoj (EPFRR) (SL 2017, L 165, str. 37.), jer se njome iz financiranja Europske unije za financijsku godinu 2011. isključuju određeni izdatci koje je prijavila Portugalska Republika za kašnjenja u plaćanju i prekoračenje gornjih granica.

         Izreka

                  1.

                     Tužba se odbija.

                  2.

                     Portugalskoj Republici nalaže se snošenje troškova.

         (1)  SL C 357, 23. 10. 2017.


title: predmet T-598/17: Presuda Općeg suda od 4. srpnja 2019. — Italija protiv Komisije („EFJP i EPFRR — Izdaci isključeni iz financiranja — Izdaci nastali za Italiju — Zakašnjenja i nepažnja koji se mogu pripisati tijelima države članice — Stavljanje financijskih posljedica neizvršenog povrata na teret državi članici — Financijski ispravci — Članci 31. i 32. Uredbe (EZ) br. 1290/2005 — Članak 12. Delegirane uredbe (EU) br. 907/2014 — Razumni rok”)

text:
               2.9.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 295/22

      Presuda Općeg suda od 4. srpnja 2019. — Italija protiv Komisije
      (predmet T-598/17) (1)

      („EFJP i EPFRR - Izdaci isključeni iz financiranja - Izdaci nastali za Italiju - Zakašnjenja i nepažnja koji se mogu pripisati tijelima države članice - Stavljanje financijskih posljedica neizvršenog povrata na teret državi članici - Financijski ispravci - Članci 31. i 32. Uredbe (EZ) br. 1290/2005 - Članak 12. Delegirane uredbe (EU) br. 907/2014 - Razumni rok”)
      (2019/C 295/28)
      Jezik postupka: talijanski

         Stranke

         Tužitelj: Talijanska republika (zastupnici: G. Palmieri, agent, u početku uz asistenciju P. Pucciariello, a zatim F. Varrone, avvocati dello Stato)

         Tuženik: Europska komisija (zastupnici: D. Triantafyllou i D. Bianchi, agenti)

         Predmet

      Zahtjev na temelju članka 263. UFEU-a radi djelomičnog poništenja Provedbene odluke Komisije (EU) 2017/1144 od 26. lipnja 2017. o isključenju iz financiranja Europske unije određenih izdataka nastalih za države članice u okviru Europskog fonda za jamstva u poljoprivredi (EFJP) i Europskog poljoprivrednog fonda za ruralni razvoj (EPFRR) (SL 2017., L 165, str. 37.), u dijelu u kojem se odnosi na Talijansku Republiku.

         Izreka

                  1.

                     Tužba se odbija.

                  2.

                     Talijanskoj Republici nalaže se snošenje troškova.

         (1)  SL C 357, 23. 10. 2017.


title: predmet T-602/17: Presuda Općeg suda od 3. srpnja 2019. — Španjolska protiv Komisije („EFJP i EPFRR — Izdaci isključeni iz financiranja — Izdaci nastali za Španjolsku — Ključne kontrole — Mjerila za priznavanje za proizvođačke organizacije — Odobravanje operativnih programa. — Odgoda ulaganja u okviru istog operativnog programa — Legitimna očekivanja”)

text:
               2.9.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 295/23

      Presuda Općeg suda od 3. srpnja 2019. — Španjolska protiv Komisije
      (predmet T-602/17) (1)

      („EFJP i EPFRR - Izdaci isključeni iz financiranja - Izdaci nastali za Španjolsku - Ključne kontrole - Mjerila za priznavanje za proizvođačke organizacije - Odobravanje operativnih programa. - Odgoda ulaganja u okviru istog operativnog programa - Legitimna očekivanja”)
      (2019/C 295/29)
      Jezik postupka: španjolski

         Stranke

         Tužitelj: Kraljevina Španjolska (zastupnici: M. Sampol Pucurull i A. Gavela Llopis, zatim A. Gavela Llopis i naposljetku S. Jiménez García, agenti)

         Tuženik: Europska komisija (zastupnici: F. Castillo de la Torre, W. Farrell i M. Morales Puerta, agenti)

         Predmet

      Zahtjev na temelju članka 263. UFEU-a za poništenje Provedbene odluke Komisije (EU) 2017/1144 od 26. lipnja 2017. o isključenju iz financiranja Europske unije određenih izdataka nastalih za države članice u okviru Europskog fonda za jamstva u poljoprivredi (EFJP) i Europskog poljoprivrednog fonda za ruralni razvoj (EPFRR) (SL 2017., L 165, str. 37.), u dijelu u kojem se njome iz navedenog financiranja u pogledu Kraljevine Španjolske isključuje iznos od 7 097 397,27 eura.

         Izreka

                  1.

                     Tužba se odbija.

                  2.

                     Kraljevini Španjolskoj nalaže se snošenje troškova.

         (1)  SL C 357, 23. 10. 2017.


title: predmet T-617/17: Presuda Općeg suda od 26. lipnja 2019. — Vialto Consulting protiv Komisije („Izvanugovorna odgovornost — Instrument pretpristupne pomoći — Treća država — Nacionalna javna nabava — Decentralizirano upravljanje — Odluka nacionalnog tijela — OLAF-ove istrage — Neimovinska šteta — Dovoljno ozbiljna povreda pravnog pravila kojim se dodjeljuju prava pojedincima — Članak 7. stavak 1. Uredbe (EZ) br. 2185/96 — Načelo dobre uprave — Legitimna očekivanja — Proporcionalnost — Pravo na saslušanje”)

text:
               2.9.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 295/24

      Presuda Općeg suda od 26. lipnja 2019. — Vialto Consulting protiv Komisije
      (predmet T-617/17) (1)

      („Izvanugovorna odgovornost - Instrument pretpristupne pomoći - Treća država - Nacionalna javna nabava - Decentralizirano upravljanje - Odluka nacionalnog tijela - OLAF-ove istrage - Neimovinska šteta - Dovoljno ozbiljna povreda pravnog pravila kojim se dodjeljuju prava pojedincima - Članak 7. stavak 1. Uredbe (EZ) br. 2185/96 - Načelo dobre uprave - Legitimna očekivanja - Proporcionalnost - Pravo na saslušanje”)
      (2019/C 295/30)
      Jezik postupka: grčki

         Stranke

         Tužitelj: Vialto Consulting Kft. (Budimpešta, Mađarska) (zastupnici: V. Christianos i S. Paliou, odvjetnici)

         Tuženik: Europska komisija (zastupnici: D. Triantafyllou, J. Baquero Cruz i J. Estrada de Solà, agenti)

         Predmet

      Zahtjev na temelju članka 268. UFEU-a kojim se traži naknada štete koju je tužitelj navodno pretrpio zbog nezakonitosti koje su počinili, s jedne strane, Europski ured za borbu protiv prijevara (OLAF) prilikom kontrole u tužiteljevim prostorijama i, s druge strane, Europska komisija slijedom te kontrole.

         Izreka

                  1.

                     Tužba se odbija.

                  2.

                     Društvu Vialto Consulting Kft. nalaže se snošenje troškova.

         (1)  SL C 402, 27. 11. 2017.


title: predmet T-828/17: Presuda Općeg suda od 18. lipnja 2019. — Quadri di Cardano protiv Komisije („Javna služba — Ugovorno osoblje — Naknada za život u inozemstvu — Članak 4. stavak 1. točka (b), Priloga VII Statutu — Povrat preplaćenih iznosa — Članak 85. prvi stavak Statuta — Očito nepostojanje valjanog razloga za isplatu”)

text:
               2.9.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 295/24

      Presuda Općeg suda od 18. lipnja 2019. — Quadri di Cardano protiv Komisije
      (predmet T-828/17) (1)

      („Javna služba - Ugovorno osoblje - Naknada za život u inozemstvu - Članak 4. stavak 1. točka (b), Priloga VII Statutu - Povrat preplaćenih iznosa - Članak 85. prvi stavak Statuta - Očito nepostojanje valjanog razloga za isplatu”)
      (2019/C 295/31)
      Jezik postupka: francuski

         Stranke

         Tužitelj: Alessandro Quadri di Cardano (Alicante, Španjolska) (zastupnici: u početku N. de Montigny i J.–N. Louis, a zatim N. de Montigny, odvjetnici)

         Tuženik: Europska komisija (zastupnici: T. Bohr i L. Radu Bouyon, agenti)

         Predmet

      Zahtjev na temelju članka 270. UFEU-a za poništenje odluke Ureda Europske komisije za upravljanje individualnim materijalnim pravima i njihovu isplatu (PMO) od 28. veljače 2017. o povratu iznosa neosnovano plaćenih tužitelju s osnova naknade za život u inozemstvu i godišnjih putnih troškova za razdoblje rada u Izvršnoj agenciji za mala i srednja poduzeća (EASME), od 16. svibnja 2014. do 15. srpnja 2016., i, u mjeri u kojoj je potrebno, obračunskih isprava za plaću „uređenih” nakon te odluke.

         Izreka

                  1.

                     Tužba se odbija.

                  2.

                     Alessandru Quadri di Cardanu nalaže se snošenje troškova postupka.

         (1)  SL C 63, 19. 2. 2018.


title: predmet T-253/18: Presuda Općeg suda od 9. srpnja 2019. — VY protiv Komisije („Javna služba — Dužnosnici — Radno mjesto povezano sa srednjim upravljačkim dužnostima — Odbijanje prijave — Oglas za slobodno radno mjesto — Postupak odabira — Obveza obrazlaganja — Jednakost žena i muškaraca”)

text:
               2.9.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 295/27

      Presuda Općeg suda od 9. srpnja 2019. — VY protiv Komisije
      (predmet T-253/18) (1)

      („Javna služba - Dužnosnici - Radno mjesto povezano sa srednjim upravljačkim dužnostima - Odbijanje prijave - Oglas za slobodno radno mjesto - Postupak odabira - Obveza obrazlaganja - Jednakost žena i muškaraca”)
      (2019/C 295/34)
      Jezik postupka: francuski

         Stranke

         Tužitelj: VY (zastupnik: J.–N. Louis, odvjetnik)

         Tuženik: Europska komisija (zastupnici: G. Berscheid i L. Vernier, agenti)

         Predmet

      Zahtjev na temelju članka 270. UFEU-a za poništenje odluke kojom se odbija tužiteljeva kandidatura, te za poništenje odluke o imenovanju drugog kandidata na mjesto načelnika odjela u okviru delegacije Europske unije.

         Izreka

                  1.

                     Tužba se odbija.

                  2.

                     VY-u nalaže se snošenje troškova.

         (1)  SL C 240, 9. 7. 2018.


title: predmet T-284/18: Presuda Općeg suda od 11. srpnja 2019. — Arbuzov protiv Vijeća („Zajednička vanjska i sigurnosna politika — Mjere ograničavanja poduzete s obzirom na stanje u Ukrajini — Zamrzavanje financijskih sredstava — Popis osoba, subjekata i tijela na koje se primjenjuje zamrzavanje financijskih sredstava i gospodarskih izvora — Zadržavanje tužiteljeva imena na popisu — Obveza Vijeća da provjeri je li odluka tijela treće države donesena uz poštovanje pravâ obrane i prava na djelotvornu sudsku zaštitu”)

text:
               2.9.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 295/27

      Presuda Općeg suda od 11. srpnja 2019. — Arbuzov protiv Vijeća
      (predmet T-284/18) (1)

      („Zajednička vanjska i sigurnosna politika - Mjere ograničavanja poduzete s obzirom na stanje u Ukrajini - Zamrzavanje financijskih sredstava - Popis osoba, subjekata i tijela na koje se primjenjuje zamrzavanje financijskih sredstava i gospodarskih izvora - Zadržavanje tužiteljeva imena na popisu - Obveza Vijeća da provjeri je li odluka tijela treće države donesena uz poštovanje pravâ obrane i prava na djelotvornu sudsku zaštitu”)
      (2019/C 295/35)
      Jezik postupka: češki

         Stranke

         Tužitelj: Sergej Arbuzov (Kijev, Ukrajina) (zastupnik: M. Mleziva, odvjetnik)

         Tuženik: Vijeće Europske unije (zastupnici: R. Pekař i P. Mahnič, agenti)

         Predmet

      Zahtjev na temelju članka 263. UFEU-a za poništenje Odluke Vijeća (ZVSP) 2018/333 od5. ožujka 2018. o izmjeni Odluke 2014/119/ZVSP o mjerama ograničavanja usmjerenima protiv određenih osoba, subjekata i tijela s obzirom na stanje u Ukrajini (SL 2018, L 63, str. 48.) i Provedbene uredbe Vijeća (EU) 2018/326 od 5. ožujka 2018. o provedbi Uredbe (EU) br. 208/2014 o mjerama ograničavanja usmjerenima protiv određenih osoba, subjekata i tijela s obzirom na stanje u Ukrajini (SL 2018, L 63, str. 5.), u dijelu u kojem je tužiteljevo ime zadržano na popisu osoba, subjekata i tijela na koje se primjenjuju te mjere ograničavanja.

         Izreka

                  1.

                     Odluka Vijeća (ZVSP) 2018/333 od 5. ožujka 2018. o izmjeni Odluke 2014/119/ZVSP o mjerama ograničavanja usmjerenima protiv određenih osoba, subjekata i tijela s obzirom na stanje u Ukrajini i Provedbena uredba Vijeća (EU) 2018/326 od 5. ožujka 2018. o provedbi Uredbe (EU) br. 208/2014 o mjerama ograničavanja usmjerenima protiv određenih osoba, subjekata i tijela s obzirom na stanje u Ukrajini,poništavaju se u dijelu u kojem je ime Sergeja Arbuzova zadržano na popisu osoba, subjekata i tijela na koje se primjenjuju te mjere ograničavanja.

                  2.

                     Vijeću Europske unije nalaže se snošenje troškova postupka.

         (1)  SL C 249, 16. 7. 2018.


title: predmet T-305/18: Presuda Općeg suda od 11. srpnja 2019. — Kljujev protiv Vijeća („Zajednička vanjska i sigurnosna politika — Mjere ograničavanja poduzete s obzirom na stanje u Ukrajini — Zamrzavanje financijskih sredstava — Popis osoba, subjekata i tijela na koje se primjenjuje zamrzavanje financijskih sredstava i gospodarskih izvora — Zadržavanje tužiteljeva imena na popisu — Obveza Vijeća da provjeri je li odluka tijela treće države donesena uz poštovanje pravâ obrane i prava na djelotvornu sudsku zaštitu”)

text:
               2.9.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 295/28

      Presuda Općeg suda od 11. srpnja 2019. — Kljujev protiv Vijeća
      (predmet T-305/18) (1)

      („Zajednička vanjska i sigurnosna politika - Mjere ograničavanja poduzete s obzirom na stanje u Ukrajini - Zamrzavanje financijskih sredstava - Popis osoba, subjekata i tijela na koje se primjenjuje zamrzavanje financijskih sredstava i gospodarskih izvora - Zadržavanje tužiteljeva imena na popisu - Obveza Vijeća da provjeri je li odluka tijela treće države donesena uz poštovanje pravâ obrane i prava na djelotvornu sudsku zaštitu”)
      (2019/C 295/36)
      Jezik postupka: engleski

         Stranke

         Tužitelj: Andrij Kljujev (Donjeck, Ukrajina) (zastupnici: B. Kennelly, QC, J. Pobjoy, barrister, R. Gherson i T. Garner, solicitors)

         Tuženik: Vijeće Europske unije (zastupnici: P. Mahnič i A. Vitro, agenti)

         Predmet

      Zahtjev na temelju članka 263. UFEU-a kojim se traži poništenje Odluke Vijeća (ZVSP) 2018/333 od 5. ožujka 2018. o izmjeni Odluke 2014/119/ZVSP o mjerama ograničavanja usmjerenima protiv određenih osoba, subjekata i tijela s obzirom na stanje u Ukrajini (SL 2018., L 63, str. 48.) i Provedbene uredbe Vijeća (EU) 2018/326 od 5. ožujka 2018. o provedbi Uredbe (EU) br. 208/2014 o mjerama ograničavanja usmjerenima protiv određenih osoba, subjekata i tijela s obzirom na stanje u Ukrajini (SL 2018., L 63, str. 5.) u dijelu u kojem je tužiteljevo ime zadržano na popisu osoba, subjekata i tijela na koje se primjenjuju te mjere ograničavanja.

         Izreka

                  1.

                     Odluka Vijeća (ZVSP) 2018/333 od 5. ožujka 2018. o izmjeni Odluke 2014/119/ZVSP o mjerama ograničavanja usmjerenima protiv određenih osoba, subjekata i tijela s obzirom na stanje u Ukrajini i Provedbena uredba Vijeća (EU) 2018/326 od 5. ožujka 2018. o provedbi Uredbe (EU) br. 208/2014 o mjerama ograničavanja usmjerenima protiv određenih osoba, subjekata i tijela s obzirom na stanje u Ukrajini poništavaju se u dijelu u kojem je ime Andrija Kljujeva zadržano na popisu osoba, subjekata i tijela na koje se primjenjuju te mjere ograničavanja.

                  2.

                     Vijeće Europske unije snosit će vlastite troškove kao i troškove A. Kljujeva, uključujući troškove nastale u postupku privremene pravne zaštite.

         (1)  SL C 240, 9. 7. 2018.


title: predmet T-601/18: Presuda Općeg suda od 11. srpnja 2019. — Wewi Mobile protiv EUIPO-a (Fi Network) („Žig Europske unije — Prijava verbalnog žiga Europske unije Fi Network — Apsolutni razlog za odbijanje — Nepostojanje razlikovnog karaktera — Članak 7. stavak 1. točka (b) Uredbe (EU) 2017/1001”)

text:
               2.9.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 295/29

      Presuda Općeg suda od 11. srpnja 2019. — Wewi Mobile protiv EUIPO-a (Fi Network)
      (predmet T-601/18) (1)

      („Žig Europske unije - Prijava verbalnog žiga Europske unije Fi Network - Apsolutni razlog za odbijanje - Nepostojanje razlikovnog karaktera - Članak 7. stavak 1. točka (b) Uredbe (EU) 2017/1001”)
      (2019/C 295/37)
      Jezik postupka: španjolski

         Stranke

         Tužitelj: Wewi Mobile, SL (Villena, Španjolska) (zastupnici: J. C. Erdozain López, L. Montoya Terán i J. Galán López, odvjetnici)

         Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (zastupnici: S. Palmero Cabezas i H. O'Neill, agenti)

         Predmet

      Tužba podnesena protiv odluke prvog žalbenog vijeća EUIPO-a od 12. srpnja 2018. (predmet R 1462/2017-1), koja se odnosi na prijavu za registraciju verbalnog znaka Fi Network kao žiga Europske unije.

         Izreka

                  1.

                     Tužba se odbija.

                  2.

                     Društvu Wewi Mobile, SL nalaže se snošenje troškova postupka.

         (1)  SL C 427, 26. 11. 2018.


title: predmet T-103/15: Rješenje Općeg suda od 27. lipnja 2019. — Flabeg Deutschland protiv Komisije („Državne potpore — Potpore dodijeljene pojedinim odredbama izmijenjenog njemačkog Zakona o obnovljivim izvorima energije — Poništenje pobijanog akta od strane Suda — Prestanak postojanja predmeta spora — Obustava postupka”)

text:
               2.9.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 295/30

      Rješenje Općeg suda od 27. lipnja 2019. — Flabeg Deutschland protiv Komisije
      (predmet T-103/15) (1)

      („Državne potpore - Potpore dodijeljene pojedinim odredbama izmijenjenog njemačkog Zakona o obnovljivim izvorima energije - Poništenje pobijanog akta od strane Suda - Prestanak postojanja predmeta spora - Obustava postupka”)
      (2019/C 295/38)
      Jezik postupka: njemački

         Stranke

         Tužitelj: Flabeg Deutschland GmbH (Nürnberg, Njemačka) (zastupnici: M. Küper i E.–M. Schwind, a zatim J. Stein i A. Kersten, odvjetnici)

         Tuženik: Europska komsija (zastupnici: T. Maxian Rusche i R. Sauer, a zatim T. Maxian Rusche i K. Herrmann, u svojstvu agenata, uz asistenciju H. Wollmann, odvjetnika)

         Predmet

      Zahtjev na temelju članka 263. UFEU-a za poništenje Odluke Komisije (EU) 2015/1585 od 25. studenoga 2014., o programu potpore SA.33995 (2013/C) (ex 2013/NN) (koji je provela Njemačka radi potpore obnovljive električne energije i velikih potrošača) (SL 2015., L 250, str. 122.).

         Izreka

                  1.

                     Obustavlja se postupak povodom tužbe.

                  2.

                     Europska komisija snosit će vlastite troškove i troškove društva Flabeg Deutschland GmbH.

         (1)  SL C 138, 27. 4. 2015.