title: Predmet T-35/15: Tužba podnesena 14. siječnja 2015. – Alkarim for Trade and Industry protiv Vijeća

text:
               16.3.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 89/39

         Tužba podnesena 14. siječnja 2015. – Alkarim for Trade and Industry protiv Vijeća
   (Predmet T-35/15)
   (2015/C 089/47)
   Jezik postupka: francuski

      Stranke

      Tužitelj: Alkarim for Trade and Industry LLC (Tal Kurdi, Sirija) (zastupnici: J.-P. Buyle i L. Cloquet, odvjetnici)

      Tuženik: Vijeće Europske unije

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

               —

               poništi Provedbenu uredbu Vijeća (EU) br. 1105/2014 od 20. listopada 2014. o provedbi Uredbe (EU) br. 36/2012 o mjerama ograničavanja s obzirom na stanje u Siriji, u dijelu u kojem se odnosi na tužitelja;

               —

               poništi Provedbenu odluku Vijeća 2014/730/ZVSP od 20. listopada 2014. o provedbi Odluke 2013/255/ZVSP o mjerama ograničavanja protiv Sirije, u dijelu u kojem se odnosi na tužitelja;

               —

               naloži Vijeću snošenje svih troškova postupka, uključujući troškove tužitelja.

      Tužbeni razlozi i glavni argumenti

   U prilog osnovanosti svoje tužbe tužitelj ističe sedam tužbenih razloga.

               1.

               Prvi tužbeni razlog odnosi se na povredu prava na obranu i prava na pravično suđenje s obzirom da tužitelj prije donošenja spornih sankcija nikada nije saslušan.

               2.

               Drugi tužbeni razlog odnosi se na očitu pogrešku u ocjeni činjenica.

               3.

               Treći tužbeni razlog odnosi se na povredu načela proporcionalnosti.

               4.

               Četvrti tužbeni razlog odnosi se na neproporcionalnu povredu prava vlasništva i prava na obavljanje profesionalne djelatnosti.

               5.

               Peti tužbeni razlog odnosi se na nezakonitost osporavanih odluka s obzirom da pretpostavke iz članka 32. Odluke 2013/255/ZVSP (1) i članaka 14. i 26. Uredbe 36/2012 (2) nisu bile ispunjene jer tužitelj nije nikada svjesno i dobrovoljno sudjelovao u operacijama čiji je cilj bilo zaobilaženje europskih ili međunarodnih sankcija.

               6.

               Šesti tužbeni razlog odnosi se na zlouporabu ovlasti s obzirom da se na temelju objektivnih, relevantnih i dosljednih indicija moglo vjerovati da su sporne mjere usvojene radi postizanja ciljeva različitih od onih navedenih (isključenje s tržišta – stavljanje u povoljniji položaj drugih aktera).

               7.

               Sedmi tužbeni razlog odnosi se na povredu obveze obrazlaganja.

      (1)  Odluka Vijeća 2013/255/ZVSP od 31. svibnja 2013. o mjerama ograničavanja prema Siriji (SL L 147, str. 14).

      (2)  Uredba Vijeća (EU) br. 36/2012 od 18. siječnja 2012. o mjerama ograničavanja s obzirom na stanje u Siriji i o stavljanju izvan snage Uredbe (EU) br. 442/2011 (SL L 16, str. 1) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, svezak 18., poglavlje 10., str.205.).


title: Predmet T-282/17: Tužba podnesena 11. svibnja 2017. – UI (*) protiv Vijeća

text:
                  21.8.2017

                  HR

                  Službeni list Europske unije

                  C 277/46

            Tužba podnesena 11. svibnja 2017. –  UI (*1) protiv Vijeća
      (Predmet T-282/17)
      (2017/C 277/68)
      Jezik postupka: engleski

         Stranke

         Tužitelj:
          UI (*1) (zastupnik: J. Diaz Cordova, odvjetnik)

         Tuženik: Vijeće Europske unije

         Tužbeni zahtjev

      Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

                  —

                  naloži tuženiku da ga imenuje na mjesto AST/SC 2 u Glavnom tajništvu Vijeća (DG A3).

         Tužbeni razlozi i glavni argumenti

      Tužitelj u prilog svojoj tužbi u biti dovodi u pitanje zakonitost postupaka za koje on smatra da su doveli do nezakonitog propusta da ga se imenuje na predmetno mjesto. Tužitelj osobito upućuje na to da je tuženik izradio dodatan dokument koji se, prema njegovu mišljenju, ne bi trebao uzeti u obzir prilikom izrade njegova izvješća o sposobnosti, s obzirom na to da je podnesen mnogo kasnije nakon završetka njegova probnog rada. Tužitelj navodi da je tuženik prilikom ocjenjivanja tužiteljeva slučaja povrijedio određena temeljna prava, uključujući pravo na privatan život, pravo na povjerljivost komuniciranja i pravo na podnošenje pritužbi.

         (*1)  Informacije su izbrisane u okviru zaštite pojedinca u vezi s obradom osobnih podataka.


title: Predmet C-79/17: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 14. veljače 2017. uputio Landesverwaltungsgericht Oberösterreich (Austrija) – Gmalieva s.r.o. i dr. protiv Landespolizeidirektion Oberösterreich

text:
               6.6.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 178/3

         Zahtjev za prethodnu odluku koji je 14. veljače 2017. uputio Landesverwaltungsgericht Oberösterreich (Austrija) – Gmalieva s.r.o. i dr. protiv Landespolizeidirektion Oberösterreich
   (Predmet C-79/17)
   (2017/C 178/03)
   Jezik postupka: njemački

      Sud koji je uputio zahtjev

   Landesverwaltungsgericht Oberösterreich

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelji: Gmalieva s.r.o., Celik KG, PBW GmbH, Antoaneta Claudia Gruber, Play For Me GmbH, Haydar Demir

      Tuženik: Landespolizeidirektion Oberösterreich

      Prethodna pitanja

               1.)

               Treba li nacionalno uređenje monopola na igre na sreću smatrati sukladnim s člankom 56. i dalje UFEU-a, u pogledu kojeg je

                           —

                           polazeći u tom smislu od toga da

                           a)

                           je dovoljno utvrđivanje i ocjenjivanje činjenica pomoću dokaza koje su podnijela državna tijela i privatne stranke postupka i pomoću opće poznatih činjenica (v. o tome pobliže C-685/15) i

                           b)

                           ne postoji vezanost pravnim mišljenjem drugih unutarnjih sudova koje se ne temelji na samostalnom ispitivanju usklađenosti (v. o tome pobliže C-589/16) –

                     u sudskom postupku koji poštuje gore navedena razmatranja i stoga presumptivno poštuje načelo poštenog suđenja iz članka 6. stavka 1. EKLJP-a odnosno članka 47. Europske povelje o temeljnim pravima utvrđeno da

                           —

                           ovisnost o igri nije društveni problem koji zahtijeva državnu intervenciju,

                           —

                           se zabranjena igra na sreću ne pojavljuje kao kazneno djelo, nego samo (iako često) kao narušavanje reda u upravno-policijskom smislu,

                           —

                           državni prihodi od igre na sreću godišnje iznose više od 500 milijuna eura (tj. 0,4 % cjelokupnog godišnjeg državnog proračuna) i

                           —

                           mjere oglašavanja koncesionara uglavnom imaju za cilj privući k igri na sreću one koji prije nisu u njoj sudjelovali?

               2.)

               U slučaju potvrdnog odgovora na prvo pitanje: treba li takav sustav, koji ne utvrđuje izričito zakonski ni svoje ciljeve ni teret dokazivanja države u pogledu njihova stvarnog ostvarivanja, nego izradu bitnih kriterija usklađenosti i njihovu provjeru prepušta nacionalnim sudovima, tako da u konačnici pravičan postupak u smislu članka 6. stavka 1. EKLJP-a odnosno u smislu članka 47. Povelje Europske unije o temeljnim pravima nije pouzdano zajamčen, smatrati sukladnim s člankom 56. i dalje UFEU-a?

               3.)

               U slučaju potvrdnog odgovora na prvo i/ili drugo pitanje: treba li takav sustav, s obzirom na zakonski uređene i široke ovlasti zadiranja izvršnih tijela, koje nisu podvrgnute prethodnom sudskom odobrenju ili nadzoru, smatrati proporcionalnim u smislu članka 56. i dalje UFEU-a?

               4.)

               U slučaju potvrdnog odgovora na prvo, drugo i treće pitanje: treba li takav sustav, s obzirom na to da bi puko uređenje strogih pretpostavki pristupa, bez istodobnog utvrđivanja broja koncesija koje treba dodijeliti, uzrokovalo relativno manje zadiranje u slobodu pružanja usluga, smatrati proporcionalnim u smislu članka 56. i dalje UFEU-a?

               5.)

               U slučaju niječnog odgovora na neko od prethodnih pitanja: mora li nacionalni sud koji je utvrdio da je sustav monopola iz Zakona o igrama na sreću (GSpG) u suprotnosti s pravom Unije na temelju toga ne samo utvrditi da su mjere donesene u postupcima koji su pred njim u tijeku zbog tog razloga protupravne nego i usto odgoditi izvršenje sankcija koje su nužno akcesorne, ali su već postale pravomoćne (primjerice upravne kazne)?


title: Predmet C-33/15 P: Žalba koju je 26. siječnja 2015. podnijela Cantina Broglie 1 Srl protiv presude Općeg suda (sedmo vijeće) od 27. studenoga 2014. u predmetu T-153/11, Cantina Broglie 1 protiv OHIM-a

text:
               21.12.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 429/8

         Žalba koju je 26. siječnja 2015. podnijela Cantina Broglie 1 Srl protiv presude Općeg suda (sedmo vijeće) od 27. studenoga 2014. u predmetu T-153/11, Cantina Broglie 1 protiv OHIM-a
   (Predmet C-33/15 P)
   (2015/C 429/10)
   Jezik postupka: talijanski

      Stranke

      Žalitelj: Cantina Broglie 1 Srl (zastupnik: A. Rizzoli, odvjetnik)

      Druge stranke u postupku: Ured za usklađivanje na unutarnjem tržištu (žigovi i dizajni), Camera di Commercio, Industria, Artigianato e Agricoltura di Verona
   Rješenjem od 15. listopada 2015. Sud (deveto vijeće) je odbio žalbu i odredio da Cantina Broglie 1 Srl snosi vlastite troškove.


title: Predmet T-282/16: Tužba podnesena 30. svibnja 2016. – Inpost Paczkomaty protiv Komisije

text:
               25.7.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 270/58

         Tužba podnesena 30. svibnja 2016. – Inpost Paczkomaty protiv Komisije
   (Predmet T-282/16)
   (2016/C 270/65)
   Jezik postupka: poljski

      Stranke

      Tužitelj: Inpost Paczkomaty sp. z o.o. (Krakov, Poljska) (zastupnik: T. Proć, odvjetnik [radca prawny])

      Tuženik: Europska komisija

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

               —

               poništi Odluku Komisije (EU) C(2015) 8236 od 26. studenoga 2015. o državnoj potpori SA.38869 (2014/N), koju Poljska želi osigurati poljskoj pošti kao kompenzaciju za neto troškove koji su nastali u godinama 2013-2015 u vezi s obvezom pružanja univerzalne usluge;

               —

               naloži tuženiku snošenje troškova.

      Tužbeni razlozi i glavni argumenti

   U prilog osnovanosti tužbe tužitelj ističe sedam tužbenih razloga.

               1.

               Prvi tužbeni razlog: povreda članka 106. stavka 2. Ugovora, pogrešno utvrđenje ispunjenja zahtjeva iz br. 19 (Odjeljak 2.6) Okvira [Europske unije za državne potpore u obliku naknade za javne usluge (2011)], povreda načela Ugovora u području javne nabave kao i pogrešno tumačenje članka 7. stavka 2. Direktive 97/67/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 15. prosinca 1997. o zajedničkim pravilima za razvoj unutarnjeg tržišta poštanskih usluga u Zajednici i poboljšanje kvalitete usluga (SL L 15, str. 14.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 6., svezak 9., str. 53.; u daljnjem tekstu: Direktiva o pošti)

                           —

                           Metode za financiranje pružanja univerzalne usluge koje primjenjuju države članice moraju biti u skladu kako sa načelima nediskriminacije, transparentnosti i jednakog postupanja koja proizlaze iz odredaba UFEU-a o slobodama unutarnjeg tržišta (uključujući izbor pružatelja univerzalne poštanske usluge putem natječaja) kao i člankom 106. stavkom 2. UFEU-a, što nije bilo tako u predmetnom slučaju.

               2.

               Drugi tužbeni razlog: povreda članka 106. stavka 2. Ugovora kao i pogrešno utvrđenje ispunjenja zahtjeva iz br. 14 (Odjeljak 2.2) i br. 60 (Odjeljak 2.10) Okvira [Europske unije za državne potpore u obliku naknade za javne usluge (2011)]

                           —

                           Europska komisija je iz toga pogrešno zaključila da, budući da obveza pružanja javnih usluga povjerena poljskoj pošti ispunjava zahtjeve sadržane u Direktivi o pošti, nije nužno provesti javno savjetovanje ili primijeniti drugo primjereno sredstvo u svrhu uzimanja u obzir interesa korisnika i pružatelja usluga radi dokazivanja dužnog uzimanja u obzir potreba javne usluge.

               3.

               Treći tužbeni razlog: povreda članka 106. stavka 2. Ugovora, pogrešno utvrđenje ispunjenja zahtjeva iz br. 52 (Odjeljak 2.9) Okvira [Europske unije za državne potpore u obliku naknade za javne usluge (2011)] kao i povreda članka 7. stavaka 1., 3. i 5. Direktive o pošti

                           —

                           Europska komisija je pogrešno zaključila da kompenzacijski fond ispunjava zahtjev nediskriminacije u vezi s jedinstvenim najvišim doprinosom u visini od 2 % prihoda pružatelja univerzalnih usluga ili zamjenjivih usluga; taj postotak obveznog uloga koji je trebao dati pružatelj vrijedio je jedinstveno za sve sudionike na tržištu, što je diskriminirajuće, jer se položaj pružatelja univerzalnih usluga i položaj pružatelja zamjenjivih usluga razlikuju.

               4.

               Četvrti tužbeni razlog: povreda članka 7. stavka 1. Direktive o pošti jer Europska komisija priznaje da se troškovi univerzalne usluge financiraju kroz mnogo ekskluzivnih i posebnih prava koja su osigurana poljskoj pošti

                           —

                           Članak 7. stavak 1. Direktive o pošti predviđa da države članice ne odobravaju niti održavaju na snazi ekskluzivna ili posebna prava za uspostavljanje i pružanje poštanskih usluga niti ih mogu više zadržati. Istodobno Komisija priznaje da su poljskoj pošti u vezi s univerzalnim uslugama koje je ona pružila osigurana ekskluzivna i posebna prava.

               5.

               Peti tužbeni razlog: povreda članka 102. u vezi s člankom 106. stavkom 1. Ugovora

                           —

                           Neproporcionalno visoki obvezni ulozi u kompenzacijski fond dovode do protutržišnog istiskivanja iz poštanskog tržišta.

               6.

               Šesti tužbeni razlog: povreda članka 16. i članka 17. stavka 1. Povelje Europske unije o temeljnim pravima

                           —

                           Pobijanom odlukom potvrđen je sustav državnih potpora (program državnih potpora) koji u konačnici dovodi do neproporcionalnog zadiranja u tužiteljevo pravo vlasništva kao i do neproporcionalnog ograničenja njegove slobode poduzetništva.

               7.

               Sedmi tužbeni razlog: bitne povrede postupka i povreda obveze obrazlaganja iz članka 296. UFEU-a

                           —

                           Komisija nije pravilno utvrdila činjenično stanje, obrazloživši odluku u nekoliko navrata pogrešno utvrđenim činjenicama. Usto je Komisija stoga također počinila pogreška u obrazloženju jer – suprotno vlastitoj praksi odlučivanja – nije uzela u obzir kao otegotnu okolnost učinke neprovedenog natječaja na tržišno natjecanje.


title: Predmet C-388/15: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 17. srpnja 2015. uputio Raad (Belgija) – Denis Malcorp i dr. protiv Vlaamsa Gewesta, intervenijent: Gemeentelijk Havenbedrijf Antwerpen

text:
               26.10.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 354/19

         Zahtjev za prethodnu odluku koji je 17. srpnja 2015. uputio Raad (Belgija) – Denis Malcorp i dr. protiv Vlaamsa Gewesta, intervenijent: Gemeentelijk Havenbedrijf Antwerpen
   (Predmet C-388/15)
   (2015/C 354/21)
   Jezik postupka: nizozemski

      Sud koji je uputio zahtjev

   Raad van State

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelji: Denis Malcorp, Myriam Rijssens, Guido Van De Walle

      Tuženik: Vlaams Gewest

      Intervenijent: Gemeentelijk Havenbedrijf Antwerpen

      Prethodno pitanje

   Regionalni RUP (prostorni plan) sadrži urbanističke odredbe kojima je na obvezujući način propisano da je razvoj područja (točnije, za poduzeća vezana za morske luke i vodne putove, logističke parkove, infrastrukture vodnih putova te prometne i prijevozne infrastrukture), u kojima se nalaze prirodne vrijednosti (područje s vrstom prirodnog staništa ili stanište takve vrste koje je označeno kao posebno zaštićeno područje o kojem je riječ), koji pridonose ciljevima očuvanja posebnih zaštićenih područja o kojima je riječ, moguć tek nakon uspostave održivog zaštićenog područja u ključnim prirodnim područjima (označenima u području u okviru Nature 2000.) i nakon odluke flamanske vlade nakon prethodnog stajališta flamanskog upravnog tijela nadležnog za zaštitu prirode – koja mora biti dio zahtjeva za dodjelu urbanističkog odobrenja za provedbu spomenutih projekata – da je održiva uspostava ključnih prirodnih područja uspjela.
   Mogu li se te urbanističke odredbe s u njima predviđenim pozitivnim razvojima ključnih prirodnih područja uzeti u obzir prilikom utvrđivanja mogućeg znatnog utjecaja i/ili ocjene prihvatljivosti utjecaja u smislu članka 6. stavka 3. Direktive 92/43/EEZ (1) ili se te urbanističke odredbe mogu smatrati samo „kompenzacijskim mjerama” u smislu članka 6. stavka 4. Direktive 92/43/EEZ ako su pretpostavke te odredbe ispunjene?

      (1)  Direktiva Vijeća 92/43/EEZ od 21. svibnja 1992. o očuvanju prirodnih staništa i divlje faune i flore (SL L 206, str. 7.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 15., svezak 2., str. 14.).


title: Predmet C-677/15 P: Žalba koju je 16. prosinca 2015. podnio Ured za usklađivanje na unutarnjem tržištu (žigovi i dizajni) protiv presude Općeg suda (četvrto vijeće) od 7. listopada 2015. u predmetu T-299/11, European Dynamics Luxembourg SA, Evropaïki Dynamiki – Proigmena Systimata Tilepikoinonion Pliroforikis kai Tilematikis AE, European Dynamics Belgium SA protiv Ureda za usklađivanje na unutarnjem tržištu (žigovi i dizajni)

text:
               7.3.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 90/8

         Žalba koju je 16. prosinca 2015. podnio Ured za usklađivanje na unutarnjem tržištu (žigovi i dizajni) protiv presude Općeg suda (četvrto vijeće) od 7. listopada 2015. u predmetu T-299/11, European Dynamics Luxembourg SA, Evropaïki Dynamiki – Proigmena Systimata Tilepikoinonion Pliroforikis kai Tilematikis AE, European Dynamics Belgium SA protiv Ureda za usklađivanje na unutarnjem tržištu (žigovi i dizajni)
   (Predmet C-677/15 P)
   (2016/C 090/12)
   Jezik postupka: engleski

      Stranke

      Žalitelj: Ured za usklađivanje na unutarnjem tržištu (žigovi i dizajni) (zastupnici: N. Bambara, agent, P. Wytinck i B. Hoorelbeke, odvjetnici)

      Druge stranke u postupku: European Dynamics Luxembourg SA, Evropaïki Dynamiki – Proigmena Systimata Tilepikoinonion Pliroforikis kai Tilematikis AE, European Dynamics Belgium SA

      Zahtjevi

   Žalitelj od suda zahtijeva da:

               —

               primarno

                           —

                           ukine pobijanu presudu Općeg suda u dijelu u kojem je utvrđeno da odluka o dodjeli ugovora sadrži više materijalnih nezakonitosti uključujući povredu načela jednakih mogućnosti i transparentnosti, očite pogreške u ocjeni i više nedostataka u obrazloženju (točka 1. izreke pobijane presude) i u dijelu u kojem je Europskoj uniji naloženo plaćanje naknade štete društvu European Dynamics Luxembourg za izgubljenu mogućnost za dodjeljivanje okvirnog ugovora (točka 2. izreke pobijane presude),

                           —

                           odbije tužbu za poništenje sporne odluke o dodjeli ugovora i odštetni zahtjev koji je podnio tužitelj u prvostupanjskom postupku;

               —

               podredno, ukine pobijanu presudu Općeg suda u dijelu u kojem je utvrđeno da odluka o dodjeli ugovora sadrži više materijalnih nezakonitosti uključujući povredu načela jednakih mogućnosti i transparentnosti, očite pogreške u ocjeni i više nedostataka u obrazloženju i u dijelu u kojem je Europskoj uniji naložena naknada štete društvu European Dynamics Luxembourg za izgubljenu mogućnost za dodjeljivanje okvirnog ugovora i vrati predmet na odlučivanje Općem sudu;

               —

               dodatno podredno, ukine pobijanu presudu Općeg suda u dijelu u kojem je Europskoj uniji naloženo plaćanje naknade štete društvu European Dynamics Luxembourg za izgubljenu mogućnost za dodjeljivanje okvirnog ugovora i vrati predmet na odlučivanje Općem sudu;

               —

               tužiteljima u prvostupanjskom postupku naloži snošenje cjelokupnih troškova postupka.

      Žalbeni razlozi i glavni argumenti

               1.

               Žalba se temelji na četiri glavna žalbena razloga to jest: 1) Opći sud je počinio grešku koja se tiče prava kod tumačenja i primjene načela jednakih mogućnosti i transparentnosti te je povrijedio svoju obvezu obrazlaganja iz članka 36. Statuta Suda, 2) Opći sud je počinio grešku koja se tiče prava kod tumačenja i primjene kriterija u vezi s očitim pogreškama u ocjeni, 3) Opći sud je počinio grešku koja se tiče prava kod tumačenja članka 100. stavka 2. Opće financijske uredbe (1) u vezi s drugim stavkom članka 296. UFEU-a, i 4) Opći sud je počinio grešku koja se tiče prava dodijelivši naknadu štete na temelju izgubljene mogućnosti.

               2.

                  Prvim žalbenim razlogom žalitelj tvrdi da je Opći sud počinio grešku koja se tiče prava jer nije ocijenio ni utvrdio je li uvođenje kriterija za vrednovanje podmjerila prvih tehničkih mjerila za dodjeljivanje koja nisu bili priopćena ponuditeljima prije podnošenja njihovih ponuda 1) izmijenilo kriterije za dodjelu ugovora izložene u ugovornim dokumentima ili pozivu za nadmetanje, 2) sadržavalo elemente koji, da su bili poznati u vrijeme kada su se ponude pripremale, mogli utjecati na njihovu pripremu, ili 3) temeljilo na elementima koji su mogli uzrokovati diskriminaciju jednog od ponuđača. U drugom dijelu prvog žalbenog razloga žalitelj također navodi da je Opći sud povrijedio svoju obvezu obrazlaganja u skladu člankom 36. Statuta Suda jer nije naveo ni jedan razlog zbog kojeg smatra da je nenajavljeno uvođenje kriterija za vrednovanje podmjerila korištenih kod prvih mjerila za dodjeljivanje umanjivalo šanse tužitelja u prvom stupnju za uvrštavanje na prvo ili drugo mjesto kaskadnog sustava za spornu javnu nabavu.

               3.

                  Drugim žalbenim razlogom žalitelj tvrdi da je Opći sud počinio grešku koja se tiče prava jer nije ispitao jesu li očite pogreške u ocjeni koje je počinila ocjenjivačka komisija kod ocjene ponude društva European Dynamics’ u vezi s prvim i drugim kriterijem za dodjeljivanje utjecale na konačan ishod sporne odluke o dodjeli ugovora. Žalitelj ističe da je Opći sud trebao ispitati jesu li utvrđene očite pogreške u ocjeni mogle dovesti do drugačijeg ishoda postupka o dodjeli ugovora u dva pogleda. Najprije je Opći sud trebao ispitati da li bi, u slučaju da te očite pogreške u ocjeni nisu bile počinjene, odbijeni ponuđač dobio dovoljno bodova za više rangiranje na ljestvici. Kao drugo, Opći sud treba provjeriti da li utvrđene očite pogreške imaju učinak na rezultat dobiven za (pod)mjerilo ako postoji više različitih razloga (kod kojih nisu počinjene očite pogreške u ocjeni) koji jednako opravdavaju dodijeljene ocjene.

               4.

                  Trećim žalbenim razlogom žalitelj ističe da je Opći sud počinio grešku koja se tiče prava ispitavši svaki pojedinačni komentar ocjenjivačke komisije zasebno, a ne u širem kontekstu te je tako primijenio stroži test u vezi s obvezom obrazlaganja od onoga koji proizlazi iz ustaljene sudske prakse Suda. Osim toga, Opći sud je počinio grešku koja se tiče prava jer nije ispitao da li drugi razlozi (koji nisu obuhvaćeni pogreškom nepostojanja obrazloženja) koje je OHIM iznio kako bi opravdao bodove dodijeljene za prvo mjerilo za dodjelu, još uvijek ne bi bili dovoljni za potvrdu valjanosti dodijeljene ocjene. Zbog toga je Opći sud počinio grešku koja se tiče prava poništivši spornu odluku zbog povrede članka 100. stavka 2. Opće financijske uredbe u vezi s člankom 296. UFEU-a.

               5.

                  Četvrtim žalbenim razlogom žalitelj tvrdi da je Opći sud počinio grešku koja se tiče prava dodijelivši prvom tužitelju u prvostupanjskom postupku odštetu iako jedan od kumulativnih uvjeta za postojanje izvanugovorne odgovornosti institucija EU (to jest postojanje nezakonitog postupanja) nije bio dokazan. Žalitelj podredno tvrdi da, čak i kada bi žalba bila usvojena samo na temelju prvog žalbenog razloga, pobijanu presudu trebalo bi ukinuti u dijelu u kojem određuje obvezu naknade štete jer u ovom slučaju nije dokazana kauzalna veza između nezakonitog postupanja (očita pogreška u ocjeni i nepostojanja obrazloženja) i navodne štete. Dodatno podredno, žalitelj traži ukidanje pobijane presude jer postoji proturječnost između razmatranja koja se u njoj nalaze i druge točke njene izreke. Još dodatno podredno žalitelj ističe da u svakom slučaju izreka pobijane presude sadrži materijalnu pogrešku jer nalaže Europskoj uniji, a ne OHIM-u naknadu štete za izgubljenu mogućnost društvu European Dynamics Luxembourg.

      (1)  Uredba (EU, Euratom) br. 966/2012 Europskog Parlamenta i Vijeća od 25. listopada 2012. o financijskim pravilima koja se primjenjuju na opći proračun Unije i o stavljanju izvan snage Uredbe Vijeća (EZ, Euratom) br. 1605/2002 (SL L 298, str. 1.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 1., svezak 7., str. 248.).


title: Predmet T-333/17: Tužba podnesena 29. svibnja 2017. – Austrian Power Grid i Voralberger Übertragungsnetz protiv ACER-a

text:
               31.7.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 249/36

         Tužba podnesena 29. svibnja 2017. – Austrian Power Grid i Voralberger Übertragungsnetz protiv ACER-a
   (Predmet T-333/17)
   (2017/C 249/52)
   Jezik postupka: engleski

      Stranke

      Tužitelji: Austrian Power Grid AG (Beč, Austrija) i Voralberger Übertragungsnetz GmbH (Bregenz, Austrija) (zastupnici: H. Kristoferitsch i S. Huber, odvjetnici)

      Tuženik: Agencija za suradnju energetskih regulatora (ACER)

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelji od Općeg suda zahtijevaju da:

               —

               u cijelosti poništi odluku žalbenog vijeća Agencije za suradnju energetskih regulatora od 17. ožujka 2017., predmet A-001-2017 (konsolidirani tekst) te poništi sljedeće dijelove Odluke ACER-a br. 06/2016 od 17. studenoga 2016. o prijedlogu operatora elektroenergetskog prijenosnog sustava za utvrđivanje regija za proračun kapaciteta:

                           i.

                           Članak 1. pobijane odluke u vezi s

                                       —

                                       Prilogom I. člankom 1. stavkom 1. točkom (c);

                                       —

                                       riječi „također” i dijelom teksta koji glasi „radi dodjele kapaciteta na obuhvaćenim granicama zona trgovanja sve dok su ispunjeni zahtjevi opisani u članku 5. stavku 3. ovog dokumenta” u Prilogu I., članku 2. stavku 2. točki (e);

                           ii.

                           Članak 2. pobijane odluke;

                           iii.

                           Prilog IV.;

                           iv.

                           Prilog V.;

                     Podredno,
               da u cijelosti ukine pobijanu odluku i vrati predmet na ponovno odlučivanje žalbenom vijeću

               —

               naloži tuženiku snošenje troškova.

      Tužbeni razlozi i glavni argumenti

   U prilog osnovanosti tužbe tužitelj ističe sedam tužbenih razloga.

               1.

               Prvi tužbeni razlog, koji se temelji na tvrdnji da je žalbeno vijeće pogriješilo time što je ACER smatralo nadležnim za izmjenu prijedloga operatora prijenosnog sustava.
               Tužitelji tvrde da je pobijana odluka nezakonita jer je žalbeno vijeće propustilo navesti da ACER nije bio nadležan za materijalne izmjene prijedloga regija za proračun kapaciteta svih operatora prijenosnog sustava.

               2.

               Drugi tužbeni razlog, koji se temelji na tvrdnji da je žalbeno vijeće pogrešno pretpostavilo da je ACER bio nadležan zanemariti zahtjev za izmjenu koji je podnio E-Control.
               Tužitelji smatraju da zahtjev koji je podnijelo austrijsko državno regulatorno tijelo, E-Control, kojim se traži da se izmijeni nacrt regija za proračun kapaciteta svih operatora, nije razmotren u skladu s postupkom iz članka 9. stavka 12. Uredbe o uspostavljanje smjernica za dodjelu kapaciteta (1). Tužitelji tvrde da je žalbeno vijeće počinilo pogrešku koja se tiče prava time što je odobrilo ovu nezakonitu primjenu članka 9. Uredbe o uspostavljanju smjernica za dodjelu kapaciteta.

               3.

               Treći tužbeni razlog, koji se temelji na tvrdnji da je žalbeno vijeće pogriješilo time što je pretpostavilo da je ACER nadležan za određivanje zona trgovanja tijekom postupka na temelju članka 15. Uredbe o uspostavljanju smjernica za dodjelu kapaciteta.
               Tužitelji smatraju da sve dostupne metode tumačenja kao i sudska praksa i Komisijino autentično tumačenje jasno podupiru zaključak da se razdvajanje postojeće zone trgovanja i obveza uvođenja mehanizma za dodjelu kapaciteta ne mogu temeljiti na članku 15. Uredbe o uspostavljanju smjernica za dodjelu kapaciteta. Nasuprot tomu, tužitelji tvrde, tumačenje koje zagovara ACER i podupire žalbeno vijeće temelji se na netočnom i nepotpunom tumačenju prava i činjenica u predmetu.

               4.

               Četvrti tužbeni razlog, koji se temelji na navodu da je žalbeno vijeće pogriješilo prilikom tumačenja „strukturnog zagušenja” i dosegu svojeg nadzora.
               Tužitelji smatraju da je, u odluci o regijama za proračun kapaciteta, ACER pružio tumačenje strukturnog zagušenja koje nema osnovu ni u Uredbi o uspostavljanju smjernica za dodjelu kapaciteta ni u Uredbi (EZ) br. 714/2009 (2), kako bi opravdao svoju pretpostavku da je njemačko-austrijska granica strukturno zagušena. Tužitelji ističu da je, time što je de facto prihvatilo to pogrešno tumačenje primjenjivog prava, žalbeno vijeće donijelo materijalno nezakonitu odluku. Nadalje, tužitelji tvrde da je prihvativši pretpostavku ACER-a o postojanju strukturnog zagušenja na njemačko-austrijskoj interkonekciji, žalbeno vijeće pogrešno prebacilo teret dokazivanja na tužitelje i povrijedilo svoju obvezu potpune ocjene činjenica u predmetu kao i obvezu obrazlaganja.

               5.

               Peti tužbeni razlog, koji se temelji na tvrdnji da je žalbeno vijeće pogrešno utvrdilo da je razdvajanje njemačko-austrijske zone trgovanja proporcionalno.
               Tužitelji tvrde da su jasno dokazali da je razdvajanje njemačko-austrijske zone trgovanja koje je naložio ACER neproporcionalno posezanje u njihova prava. Međutim, tužitelji tvrde da je žalbeno vijeće u potpunosti propustilo razmotriti argumente koje su iznijeli u svojim žalbama. Nadalje, tužitelji navode da je žalbeno vijeće pogrešno utvrdilo da je razdvajanje zone trgovanja i uvođenje mehanizma dodjele kapaciteta primjereno.

               6.

               Šesti tužbeni razlog, koji se temelji na tvrdnji da je žalbeno vijeće pogrešno utvrdilo da uvođenje njemačko-austrijske zone trgovanja ne ograničava temeljne slobode.
               Tužitelji smatraju da su dokazali da, protivno zaključku ACER-a i žalbenog vijeća, uvođenje mehanizma dodjele kapaciteta na njemačko-austrijsku granicu ograničava slobodu kretanja robe zajamčenu člancima 34. i 35. UFEU-a i slobodu pružanja usluga (članak 56. UFEU-a). Tužitelji ističu da je žalbeno vijeće sažeto i neutemeljeno odbilo njihove argumente i navelo da količinska ograničenja bilateralne trgovine energijom ne podliježu nikakvim uvjetima u vezi s temeljnim slobodama. Tužitelji smatraju da je žalbeno vijeće time povrijedilo primarno pravo Unije i svoju obvezu pružanja odgovarajućeg obrazloženja.

               7.

               Sedmi tužbeni razlog, koji se temelji na tvrdnji da je žalbeno vijeće pogriješilo utvrdivši da je odluka Agencije o regijama za proračun kapaciteta u skladu s postupovnim pravilima.
               Tužitelji ističu da su u svojim žalbama naveli da je odluka Agencije o regijama za proračun kapaciteta djelomično pogrešna iz sljedećih razloga: (i) Agencija je prekoračila svoju nadležnost utvrdivši da neobvezujuće ACER-ovo Mišljenje 09/2015, objavljeno u rujnu 2015., ima obvezujući učinak, te je, s obzirom na to da u odnosu na to mišljenje nije proveden postupak savjetovanja, ACER u bitnome povrijedio postupovna prava tužiteljâ; (ii) spis Agencije za pripremu odluke o regijama za proračun kapaciteta nije sadržavao tehničke studije, analizu i detaljne ocjene: ili je Agencija tužiteljima podnijela bitno nepotpune informacije te time povrijedila njihovo pravo na potpuni pristup spisu predmeta prema članku 41. Povelje Europske unije o temeljnim pravima ili Agencija uopće nije pripremila i/ili proučila tehnički nalaz i mišljenje te analize kako bi činjenično potkrijepila svoju odluku o regijama za proračun kapaciteta; (iii) Agencija nije uzela u obzir obvezne zahtjeve u pogledu izmjene zone trgovanja kao što je to propisano u članku 33. Uredbe o uspostavljanju smjernica za dodjelu kapaciteta; (iv) odluka o regijama za proračun kapaciteta temelji se na činjenicama koje nisu u dovoljnoj mjeri pojašnjene, a Agencija nije podnijela očitovanje.
               Tužitelji smatraju da je unatoč ovim vrlo bitnim povredama zakonom određenih postupovnih pravila od strane ACER-a, žalbeno vijeće, ponovno na vrlo općenit način, potvrdilo legitimitet odluke o regijama za proračun kapaciteta te je stoga djelovalo nezakonito.

      (1)  Uredba Komisije (EU) 2015/1222 od 24. srpnja 2015. o uspostavljanju smjernica za dodjelu kapaciteta i upravljanje zagušenjima (SL 2015., L 197, str. 24.).

      (2)  Uredba (EZ) br. 714/2009 Europskog parlamenta i Vijeća od 13. srpnja 2009. o uvjetima za pristup mreži za prekograničnu razmjenu električne energije i stavljanju izvan snage Uredbe (EZ) br. 1228/2003 (SL 2009., L 211, str. 8.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 12., svezak 4., str. 8.)


title: Predmet T-229/12: Presuda Općeg suda od 27. veljače 2014. – Advance Magazine Publishers protiv OHIM-a – López Cabré (VOGUE) [ „Žig Zajednice — Postupak povodom prigovora — Prijava figurativnog žiga Zajednice VOGUE — Raniji verbalni žig Zajednice VOGUE — Vjerojatnost dovođenja u zabludu — Istovjetnost ili sličnost proizvoda — Istovjetnost ili sličnost znakova — Članak 8. stavak 1. točka (b) Uredbe (EZ) br. 207/2009 — Neodređenost prijave žiga — Članak 26. stavak 1. točka (c) Uredbe br. 207/2009 — Pravilo 2. stavak 2. Uredbe (EZ) br. 2868/95 — Djelomično odbijanje registracije” ]

text:
               14.4.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 112/29

         Presuda Općeg suda od 27. veljače 2014. – Advance Magazine Publishers protiv OHIM-a – López Cabré (VOGUE)
   (Predmet T-229/12) (1)

   ([„Žig Zajednice - Postupak povodom prigovora - Prijava figurativnog žiga Zajednice VOGUE - Raniji verbalni žig Zajednice VOGUE - Vjerojatnost dovođenja u zabludu - Istovjetnost ili sličnost proizvoda - Istovjetnost ili sličnost znakova - Članak 8. stavak 1. točka (b) Uredbe (EZ) br. 207/2009 - Neodređenost prijave žiga - Članak 26. stavak 1. točka (c) Uredbe br. 207/2009 - Pravilo 2. stavak 2. Uredbe (EZ) br. 2868/95 - Djelomično odbijanje registracije”])
   2014/C 112/37
   Jezik postupka: engleski

      Stranke

      Tužitelj: Advance Magazine Publishers, Inc. (New York, New York, Sjedinjene Američke Države) (zastupnik C. Aikens, barrister)

      Tuženik: Ured za usklađivanje na unutarnjem tržištu (žigovi i dizajni) (zastupnik: V. Melgar, agent)

      Druga stranka u postupku pred žalbenim vijećem OHIM-a: Eduardo López Cabré (Barcelona, Španjolska)

      Predmet

   Tužba protiv odluke četvrtog žalbenog vijeća OHIM-a od 26. ožujka 2012. (predmet R 1170/2011-4), koja se odnosi na postupak povodom prigovora između Eduarda Lópeza Cabréa i Advance Magazine Publishers, Inc.

      Izreka

               1.

               Odluka četvrtog žalbenog vijeća OHIM-a od 26. ožujka 2012. (predmet R 1170/2011-4), koja se odnosi na postupak povodom prigovora između Eduarda Lópeza Cabréa i Advance Magazine Publishers, Inc. poništava se u dijelu u kojem se potvrđuje odluka Odjela za prigovore od 18. ožujka 2011. o prihvaćanju prigovora u pogledu pribora iz razreda 18 Nicanskog sporazuma o međunarodnoj klasifikaciji proizvoda i usluga za registraciju žigova od 15. lipnja 1957., kako je izmijenjen i dopunjen.

               2.

               Preostali dio tužbenog zahtjeva kojim se traži poništenje odluke navedene u točki 1. ove izreke se odbija.

               3.

               Nema mjesta odlučivanju o dijelu tužbenog zahtjeva kojim se traži da se prigovor prihvati samo u dijelu u kojem se odnosi na kišobrane i suncobrane i pribor za kišobrane i suncobrane.

               4.

               Svaka stranka snosit će vlastite troškove.

      (1)  SL C 227, 28.7.2012.


title: Predmet F-32/14: Presuda Službeničkog suda (treće vijeće) od 26. ožujka 2015. – DO protiv ESMA-e „Javna služba — Osoblje ESMA-e — Član privremenog osoblja — Neproduženje ugovora — Izvješće o ocjeni — Nepravodobno sastavljeno izvješće o ocjeni — Nedosljednost između općih i posebnih ocjena”

text:
               26.5.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 171/36

         Presuda Službeničkog suda (treće vijeće) od 26. ožujka 2015. – DO protiv ESMA-e
   (Predmet F-32/14) (1)

   („Javna služba - Osoblje ESMA-e - Član privremenog osoblja - Neproduženje ugovora - Izvješće o ocjeni - Nepravodobno sastavljeno izvješće o ocjeni - Nedosljednost između općih i posebnih ocjena”)
   (2015/C 171/43)
   Jezik postupka: engleski

      Stranke

      Tužitelj: DO (zastupnik: S. A. Pappas, odvjetnik)

      Tuženik: Europsko nadzorno tijelo za vrijednosne papire i tržišta kapitala (zastupnici: R. Vasileva, agent, D. Waelbroeck i A. Duron, odvjetnici)

      Predmet

   Zahtjev za poništenje odluke o neproduženju tužiteljevog ugovora kao člana privremenog osoblja zbog negativnog izvješća o ocjeni, za poništenje tog izvješća o ocjeni i za naknadu pretrpljene štete.

      Izreka presude

               1.

               Tužba se odbija.

               2.

               DO snosit će vlastite troškove i nalaže mu se snošenje troškova Europskog nadzornog tijela za vrijednosne papire i tržišta kapitala.

      (1)  SL C 184, 16. 6. 2014., str. 45.


title: Predmet C-232/16 P: Rješenje Suda (šesto vijeće) od 9. ožujka 2017. – Simet SpA protiv Europske komisije (Žalba — Članak 181. Poslovnika Suda — Državne potpore — Prijevozni sektor — Usluge međuregionalnog autobusnog prijevoza — Uredba (EEZ) br. 1191/69 — Pravo na naknadu troškova koji proizlaze iz izvršavanja obveza pružanja javnih usluga — Nacionalna sudska odluka — Potpora koja je nespojiva s unutarnjim tržištem)

text:
               29.5.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 168/17

         Rješenje Suda (šesto vijeće) od 9. ožujka 2017. – Simet SpA protiv Europske komisije
   (Predmet C-232/16 P) (1)

   ((Žalba - Članak 181. Poslovnika Suda - Državne potpore - Prijevozni sektor - Usluge međuregionalnog autobusnog prijevoza - Uredba (EEZ) br. 1191/69 - Pravo na naknadu troškova koji proizlaze iz izvršavanja obveza pružanja javnih usluga - Nacionalna sudska odluka - Potpora koja je nespojiva s unutarnjim tržištem))
   (2017/C 168/22)
   Jezik postupka: talijanski

      Stranke

      Žalitelj: Simet SpA (zastupnici: A. Clarizia, C. Varrone i P. Clarizia, avvocati)

      Druga stranka u postupku: Europska komisija (zastupnici: G. Conte, D. Grespan i P.J. Loewenthal, agenti)

      Izreka

               1.

               Žalba se odbija.

               2.

               Društvu Simet SpA nalaže se snošenje troškova.

      (1)  SL C 232, 27. 6. 2016.


title: Predmet C-607/14: Presuda Suda (drugo vijeće) od 26. svibnja 2016. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio First-tier Tribunal (Tax Chamber) – Ujedinjena Kraljevina) – Bookit, Ltd protiv Commissioners for Her Majesty's Revenue and Customs (Zahtjev za prethodnu odluku — Zajednički sustav poreza na dodanu vrijednost — Direktiva 2006/112/EZ — Izuzeće — Članak 135. stavak 1. točka (d) — Transakcije koje se tiču plaćanja i transfera — Pojam — Kupovina kinoulaznica putem telefona ili interneta — Plaćanje debitnom ili kreditnom karticom — Usluge „obrade plaćanja karticom”)

text:
               18.7.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 260/5

         Presuda Suda (drugo vijeće) od 26. svibnja 2016. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio First-tier Tribunal (Tax Chamber) – Ujedinjena Kraljevina) – Bookit, Ltd protiv Commissioners for Her Majesty's Revenue and Customs
   (Predmet C-607/14) (1)

   ((Zahtjev za prethodnu odluku - Zajednički sustav poreza na dodanu vrijednost - Direktiva 2006/112/EZ - Izuzeće - Članak 135. stavak 1. točka (d) - Transakcije koje se tiču plaćanja i transfera - Pojam - Kupovina kinoulaznica putem telefona ili interneta - Plaćanje debitnom ili kreditnom karticom - Usluge „obrade plaćanja karticom”))
   (2016/C 260/06)
   Jezik postupka: engleski

      Sud koji je uputio zahtjev

   First-tier Tribunal (Tax Chamber)

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelj: Bookit, Ltd

      Tuženik: Commissioners for Her Majesty's Revenue and Customs

      Izreka

   Članak 135. stavak 1. točku (d) Direktive Vijeća 2006/112/EZ od 28. studenoga 2006. o zajedničkom sustavu poreza na dodanu vrijednost treba tumačiti na način da se izuzeće od poreza na dodanu vrijednost koje je u njemu predviđeno za transakcije koje se odnose na plaćanja i transfere ne primjenjuje na uslugu „obrade plaćanja debitnom ili kreditnom karticom”, poput one o kojoj je riječ u glavnom postupku, koju provodi porezni obveznik koji je pružatelj te usluge u slučaju kada određena osoba kupuje, putem toga pružatelja, kinoulaznicu koju potonji prodaje u ime i za račun drugog subjekta i koju ta osoba plaća debitnom ili kreditnom karticom.

      (1)  SL C 81, 9. 3. 2015.


title: Predmet T-714/13: Presuda Općeg suda od 8. rujna 2015. – Gold Crest protiv OHIM-a (MIGHTY BRIGHT) („Žig Zajednice — Prijava verbalnog žiga Zajednice MIGHTY BRIGHT — Apsolutni razlog za odbijanje — Nepostojanje razlikovnog karaktera — Članak 7. stavak 1. točka (b) Uredbe (EZ) br. 207/2009”)

text:
               19.10.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 346/25

         Presuda Općeg suda od 8. rujna 2015. – Gold Crest protiv OHIM-a (MIGHTY BRIGHT)
   (Predmet T-714/13) (1)

   ((„Žig Zajednice - Prijava verbalnog žiga Zajednice MIGHTY BRIGHT - Apsolutni razlog za odbijanje - Nepostojanje razlikovnog karaktera - Članak 7. stavak 1. točka (b) Uredbe (EZ) br. 207/2009”))
   (2015/C 346/28)
   Jezik postupka: engleski

      Stranke

      Tužitelj: Gold Crest LLC (Goleta, Sjedinjene Države) (zastupnici: P. Rath i W. Festl-Wietek, odvjetnici)

      Tuženik: Ured za usklađivanje na unutarnjem tržištu (žigovi i dizajni) (zastupnik: S. Bonne, agent)

      Predmet

   Tužba protiv odluke drugog žalbenog vijeća OHIM-a od 8. listopada 2013. (predmet R 2038/2012-2), koja se odnosi na prijavu za registraciju verbalnog znaka MIGHTY BRIGHT kao žiga Zajednice.

      Izreka

               1.

               Tužba se odbija.

               2.

               Gold Crest LLC snosit će vlastite troškove, kao i troškove Ureda za usklađivanje na unutarnjem tržištu (žigovi i dizajni)(OHIM).

      (1)  SL C 61, 1. 3. 2014.


title: Predmet T-64/13: Rješenje Općeg suda od 6. studenoga 2014. – ANKO protiv Komisije („Arbitražna klauzula – Šesti okvirni program za istraživanja, tehnološki razvoj i demonstracijske aktivnosti (2002.-2006.) – Ugovor koji se odnosi na projekt Doc@Hand – Povrat unaprijed isplaćenih iznosa – Dopis kojim se najavljuje izdavanje obavijesti o terećenju – Nepostojanje pravnog interesa – Nedopuštenost”)

text:
               19.1.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 16/37

      Rješenje Općeg suda od 6. studenoga 2014. – ANKO protiv Komisije
      (Predmet T-64/13) (1)

      („Arbitražna klauzula - Šesti okvirni program za istraživanja, tehnološki razvoj i demonstracijske aktivnosti (2002.-2006.) - Ugovor koji se odnosi na projekt Doc@Hand - Povrat unaprijed isplaćenih iznosa - Dopis kojim se najavljuje izdavanje obavijesti o terećenju - Nepostojanje pravnog interesa - Nedopuštenost”)
      (2015/C 016/59)
      Jezik postupka: grčki

         Stranke

         Tužitelj: ANKO AE Antiprosopeion, Emporiou kai Viomichanias (Atena, Grčka) (zastupnik: V. Christianos, odvjetnik)

         Tuženik: Europska komisija (zastupnici: R. Lyal i A. Cordewener, agenti, uz asistenciju S. Drakakakisa, odvjetnika)

         Predmet

      Tužba podnesena na temelju članka 272. UFEU-a, kojom se od Općeg suda zahtijeva utvrđenje, kao prvo, da tužitelj nije dužan vratiti iznos koji mu je Komisija isplatila za projekt Doc@Hand dogovoren u okviru Šestog okvirnog programa za istraživanja, tehnološki razvoj i demonstracijske aktivnosti (2002.-2006.), te, kao drugo, da tužitelj temeljem istog projekta nije dužan isplatiti paušalnu naknadu štete.

         Izreka

                  1.

                  Tužba se odbacuje kao nedopuštena.

                  2.

                  ANKO-u AE Antiprosopeion, Emporiou kai Viomichanias nalaže se snošenje troškova.

         (1)  SL C 86, 23.3.2013.


title: Predmet T-333/10: Rješenje Općeg suda od 17. rujna 2014. – ATC i dr. protiv Komisije (Izvanugovorna odgovornost — Uvoz ptica — Sporazum o iznosima naknade štete — Obustava postupka)

text:
               17.11.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 409/37

         Rješenje Općeg suda od 17. rujna 2014. – ATC i dr. protiv Komisije
   (Predmet T-333/10) (1)

   ((Izvanugovorna odgovornost - Uvoz ptica - Sporazum o iznosima naknade štete - Obustava postupka))
   2014/C 409/53
   Jezik postupka: nizozemski

      Stranke

      Tužitelji: Animal Trading Company (ATC) BV (Loon op Zand, Nizozemska); Avicentra NV (Malle, Belgija); Borgstein Birds and Zoofood Trading vof (Wamel, Nizozemska); Bird Trading Company Van der Stappen BV (Dongen, Nizozemska); New Little Birds Srl (Anagni, Italija); Vogelhuis Kloeg (Zevenbergen, Nizozemska); i Giovanni Pistone (Westerlo, Belgija) (zastupnici: M. Osse i J. Houdijk, odvjetnici)

      Tuženik: Europska komisija (zastupnici: prvotno F. Jimeno Fernández i B. Burggraaf, a zatim F. Jimeno Fernández i H. Kranenborg, agenti)

      Predmet

   Tužba za naknadu štete koju su tužitelji pretrpjeli zbog donošenja, najprije Odluke Komisije 2005/760/EZ od 27. listopada 2005. o određenim zaštitnim mjerama kod uvoza ptica u zatočeništvu u vezi s visoko patogenom influencom ptica u određenim trećim zemljama (SL L 285, str. 60.), kako joj je primjena produljena, i Uredbe Komisije (EZ) br. 318/2007 od 23. ožujka 2007. o utvrđivanju zahtjeva zdravlja životinja za uvoz određenih vrsta ptica u Zajednicu i o uvjetima njihove karantene (SL L 84, str. 7.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 3., svezak 19., str. 118.).

      Izreka

               1.

               Postupak se obustavlja.

               2.

               Animal Trading Company (ATC) BV, Avicentra NV, Borgstein Birds and Zoofood Trading vof, Bird Trading Company Van der Stappen BV, New Little Birds Srl, Vogelhuis Kloeg i M. Giovanni Pistone snosit će vlastite troškove.

               3.

               Europska komisija snosit će vlastite troškove.

      (1)  SL C 274, 9.10.2010.


title: Spojeni predmeti C-227/13 P do C-239/13 P: Rješenje Suda (deseto vijeće) od 4. rujna 2014. – Albergo Quattro Fontane Snc, (C-227/13 P), Hotel Gabrielli Srl, ranije Hotel Gabrielli Sandwirth SpA, (C-228/13 P), GE.AL.VE. Srl, (C-229/13 P), Metropolitan SpA, ranije Metropolitan Srl, (C-230/13 P), Hotel Concordia Srl, ranije Hotel Concordia Snc, (C-231/13 P), Società per l’industria alberghiera (SPLIA), (C-232/13 P), Principessa Srl, u stečaju, (C-233/13 P), Albergo Saturnia Internazionale SpA, (C-234/13 P), Savoia e Jolanda Srl, (C-235/13 P), Biasutti Hotels Srl, ranije Hotels Biasutti Snc, (C-236/13 P), Ge.A.P. Srl, (C-237/13 P), Rialto Inn Srl, (C-238/13 P), Bonvecchiati Srl, (C-239/13 P) protiv Comitato „Venezia vuole vivere” , Manutencoop Società Cooperativa, ranije Manutencoop Soc. coop. arl i Astrocoop Universale Pulizie, Manutenzioni e Trasporti Soc. coop. arl, Albergo ristorante „All’Angelo” Snc, Europska komisija ( „Žalba — Državne potpore — Potpore za poduzeća koja su osnovana na području Venecije i Chioggie — Članak 181. Poslovnika Suda” )

text:
               17.11.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 409/21

         Rješenje Suda (deseto vijeće) od 4. rujna 2014. – Albergo Quattro Fontane Snc, (C-227/13 P), Hotel Gabrielli Srl, ranije Hotel Gabrielli Sandwirth SpA, (C-228/13 P), GE.AL.VE. Srl, (C-229/13 P), Metropolitan SpA, ranije Metropolitan Srl, (C-230/13 P), Hotel Concordia Srl, ranije Hotel Concordia Snc, (C-231/13 P), Società per l’industria alberghiera (SPLIA), (C-232/13 P), Principessa Srl, u stečaju, (C-233/13 P), Albergo Saturnia Internazionale SpA, (C-234/13 P), Savoia e Jolanda Srl, (C-235/13 P), Biasutti Hotels Srl, ranije Hotels Biasutti Snc, (C-236/13 P), Ge.A.P. Srl, (C-237/13 P), Rialto Inn Srl, (C-238/13 P), Bonvecchiati Srl, (C-239/13 P) protiv Comitato „Venezia vuole vivere”, Manutencoop Società Cooperativa, ranije Manutencoop Soc. coop. arl i Astrocoop Universale Pulizie, Manutenzioni e Trasporti Soc. coop. arl, Albergo ristorante „All’Angelo” Snc, Europska komisija
   (Spojeni predmeti C-227/13 P do C-239/13 P) (1)

   ((„Žalba - Državne potpore - Potpore za poduzeća koja su osnovana na području Venecije i Chioggie - Članak 181. Poslovnika Suda”))
   2014/C 409/28
   Jezik postupka: talijanski

      Stranke

      Žalitelji: Albergo Quattro Fontane, (C-227/13 P), Hotel Gabrielli Srl, ranije Hotel Gabrielli Sandwirth SpA, (C-228/13 P), GE.AL.VE. Srl, (C-229/13 P), Metropolitan SpA, ranije Metropolitan Srl, (C-230/13 P), Hotel Concordia Srl, ranije Hotel Concordia Snc, (C-231/13 P), Società per l’industria alberghiera (SPLIA), (C-232/13 P), Principessa Srl, u stečaju, (C-233/13 P), Albergo Saturnia Internazionale SpA, (C-234/13 P), Savoia e Jolanda Srl, (C-235/13 P), Biasutti Hotels Srl, ranije Hotels Biasutti Snc, (C-236/13 P), Ge.A.P. Srl, (C-237/13 P), Rialto Inn Srl, (C-238/13 P), Bonvecchiati Srl, (C-239/13 P) (zastupnici: A. Bianchini i F. Busetto, avvocati)

      Druge stranke u postupku: Comitato „Venezia vuole vivere”, Manutencoop Società Cooperativa, ranije Manutencoop Soc. coop. arl i Astrocoop Universale Pulizie, Manutenzioni e Trasporti Soc. coop. arl, Albergo ristorante „All’Angelo” Snc, Europska komisija (zastupnici: V. Di Bucci, G. Conte i D. Grespan, agenti)

      Izreka

               1.

               Žalbe se odbijaju.

               2.

               Društvima Albergo Quattro Fontane Snc, Hotel Gabrielli Srl, GE.AL.VE. Srl, Metropolitan SpA, Hotel Concordia Srl, Società per l’industria alberghiera (SPLIA), Principessa Srl, Albergo Saturnia Internazionale SpA, Savoia e Jolanda Srl, Biasutti Hotels Srl, Ge.A.P. Srl, Rialto Inn Srl et Bonvecchiati Srl nalaže se snošenje troškova.

      (1)  SL C 207, od 20.7.2013.


title: Predmet F-92/11: Presuda Službeničkog suda (drugo vijeće) od 16. rujna 2013 — Faita protiv CESE-a (Javna služba — Psihološko uznemiravanje — Zahtjev za pomoć — Razlozi za odluku)

text:
               8.3.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 71/30

      Presuda Službeničkog suda (drugo vijeće) od 16. rujna 2013 — Faita protiv CESE-a
      (Predmet F-92/11) (1)

      (Javna služba - Psihološko uznemiravanje - Zahtjev za pomoć - Razlozi za odluku)
      (2014/C 71/56)
      Jezik postupka: francuski

         Stranke

         Tužiteljica: Carla Faita (Bruxelles, Belgija) (zastupnici: D. Abreu Caldas, S. Orlandi, A. Coolen, J.-N. Louis i É. Marchal, odvjetnici)

         Tuženik: Europski gospodarski i socijalni odbor (EGSO) (zastupnici: M. Arsène i M. L. Camarena Januzec, agenti, uz asistenciju M. Troncoso Ferrera i F.-M. Hislairea, odvjetnika)

         Predmet

      Zahtjev za poništenje odluke Europskog gospodarskog i socijalnog odbora kojom se odbija zahtjev tužiteljice za priznavanje pogrešaka počinjenih naspram nje zbog izostanka pomoći i povrede dužnosti pažnje kao i za donošenje mjera kojima se javno utvrđuju njezine zasluge i sposobnosti i zahtjev za naknadu štete.

         Izreka presude

                  1.

                  Tužba se odbija.

                  2.

                  C. Faita snosi vlastite troškove i nalaže joj se snošenje triju četvrtina troškova Europskog gospodarskog i socijalnog odbora.

                  3.

                  Europskom gospodarskom i socijalnom odboru se nalaže snošenje jedne četvrtine vlastitih troškova.

         (1)  SL C 347 26.11.11 str. 46.


title: Predmet T-626/13: Tužba podnesena 25. studenog 2013. — The Tea Board protiv OHIM-a — Delta Lingerie (DARJEELING collection de lingerie)

text:
               15.2.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 45/38

         Tužba podnesena 25. studenog 2013. — The Tea Board protiv OHIM-a — Delta Lingerie (DARJEELING collection de lingerie)
   (Predmet T-626/13)
   2014/C 45/66
   Jezik na kojem je tužba podnesena: engleski

      Stranke

      Tužitelj: The Tea Board (Kalkuta, Indija) (zastupnik: A. Nordemann, lawyer)

      Tuženik: Ured za usklađivanje na unutarnjem tržištu (žigovi i dizajni)

      Druga stranka u postupku pred žalbenim vijećem: Delta Lingerie (Cachan, Francuska)

      Zahtjevi

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

               —

               poništi odluku drugog žalbenog vijeća Ureda za usklađivanje na unutarnjem tržištu (žigovi i dizajni) od 17. rujna 2013. donesenu u predmetu R 1501/2012-2;

               —

               naloži tuženiku snošenje troškova postupka.

      Tužbeni razlozi i glavni argumenti

      Podnositelj prijave žiga Zajednice: druga stranka u postupku pred žalbenim vijećem

      Predmetni žig Zajednice: figurativni žig koji sadrži verbalne elemente „Darjeeling collection de lingerie” za razrede 25, 35 i 38 — prijava žiga Zajednice br. 9 468 463

      Nositelj žiga ili znaka navedenog u postupku prigovora: tužitelj

      Navedeni žig ili znak: registracija zajedničkog žiga Zajednice br. 4 325 718 za verbalni žig „DARJEELING” za proizvode iz razreda 30; registracija zajedničkog žiga Zajednice br. 8 674 327 za figurativni žig koji sadrži verbalni element „DARJEELING”

      Odluka odjela za prigovore: prigovor je odbačen

      Odluka žalbenog vijeća: žalba je odbijena

      Tužbeni razlozi: povreda članka 8. stavka 1. točke (b) i članka 8. stavka 5. Uredbe o žigu Zajednice.


title: Predmet T-603/15: Tužba podnesena 23. listopada 2015. – Frank protiv Komisije

text:
               8.2.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 48/52

         Tužba podnesena 23. listopada 2015. – Frank protiv Komisije
   (Predmet T-603/15)
   (2016/C 048/60)
   Jezik postupka: njemački

      Stranke

      Tužiteljica: Regine Frank (Bonn, Njemačka) (zastupnik: W. Trautner, Rechtsanwalt)

      Tuženik: Europska komisija

      Tužbeni zahtjev

   Tužiteljica od Općeg suda zahtijeva da:

               —

               poništi odluku tuženika dostavljenu dopisom od 5. lipnja 2015., kojom je zahtjev tužiteljice br. 680151 – QUASIMODO u fazi 1. ocijenjen negativno te joj je uskraćen pristup ocjenjivanju u fazi 2.;

               —

               naloži tuženiku snošenje troškova postupka.

      Tužbeni razlozi i glavni argumenti

   Predmetnom tužbom tužiteljica pobija Komisijinu prešutnu odluku o odbijanju upravne pritužbe protiv zaključka ERCEA-e od 5. lipnja 2015. kojom je zahtjev tužiteljice br. 680151 – QUASIMODO u okviru poziva na podnošenje zahtjeva i povezanim aktivnostima prema ERC Radnom programu 2015. Okvirnog programa za istraživanje i inovacije (2014-2020) – „Horizont 2020” ocijenjen negativno te joj je uskraćen pristup ocjenjivanju u fazi 2.
   U prilog osnovanosti tužbe tužiteljica ističe dva tužbena razloga.

               1.

               Prvi tužbeni razlog: povreda načela transparentnosti
               Tužiteljica tvrdi da ERCEA svojim postupanje višestruko povrijedila načelo transparentnosti. Osnove za obračunavanje nisu navedene ni u „Guidelines for Applicants” ni u odluci od 5. lipnja 2015..

               2.

               Drugi tužbeni razlog: povreda načela jednakog postupanja
               Nadalje tužiteljica tvrdi da je Komisija nediferenciranim ocjenjivanjem i napadima na znanstveni ugled tužiteljice također povrijedila i načelo jednakog postupanja.


title: Predmet C-153/15 P: Žalba koju je 30. ožujka 2015. podnio Naftiran Intertrade Co. (NICO) Sàrl protiv rješenja Općeg suda (sedmo vijeće) od 20. siječnja 2015. u predmetu T-6/13, Naftiran Intertrade Co. (NICO) Sàrl protiv Vijeća Europske unije

text:
               8.6.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 190/6

         Žalba koju je 30. ožujka 2015. podnio Naftiran Intertrade Co. (NICO) Sàrl protiv rješenja Općeg suda (sedmo vijeće) od 20. siječnja 2015. u predmetu T-6/13, Naftiran Intertrade Co. (NICO) Sàrl protiv Vijeća Europske unije
   (Predmet C-153/15 P)
   (2015/C 190/06)
   Jezik postupka: engleski

      Stranke

      Žalitelj: Naftiran Intertrade Co. (NICO) Sàrl (zastupnici: J. Grayston, solicitor, P. Gjørtler, advokat, G. Pandey, advocaat, D. Rovetta, avocat, i M. Gambardella, avvocato)

      Druga stranka u postupku: Vijeće Europske unije

      Žalbeni zahtjev

   Žalitelj od Suda zahtjeva da:

               —

               ukine rješenje Općeg suda od 20. siječnja 2015. u predmetu T-6/13, Naftiran Intertrade Co. (NICO) Sàrl protiv Vijeća Europske unije, i proglasi dopuštenom tužbu za poništenje;

               —

               vrati predmet Općem sudu na ponovno odlučivanje;

               —

               naloži Vijeću snošenje troškova ovog žalbenog postupka.

      Žalbeni razlozi i glavni argumenti

   Žalitelj ističe dva žalbena razloga, i to da je Opći sud utemeljio pobijano rješenje na očitim pogreškama u ocjeni i pogreškama koje se tiču prava.
   Žalitelj smatra da je Opći sud počinio očite pogreške u ocjeni time što je, kao prvo, utvrdio da je osobna dostava izvršena 19. listopada 2012. i, kao drugo, da je ta dostava izvršena prije objave opće obavijesti u C seriji Službenog lista Europske unije dana 16. listopada 2012.
   Nadalje, žalitelj smatra da je Opći sud počinio pogrešku koja se tiče prava, kao prvo, time što nije uzeo u obzir činjenicu da dostava mora sadržavati obrazloženje, kao drugo, time što je smatrao da osobna dostava može imati za učinak skraćivanje roka za pobijanje pravnog akta Europske unije pred sudom, kao treće, time što je zanemario pravne posljedice izbora Vijeća u odnosu na postupak dostave i, kao četvrto, time što nije uzeo u obzir legitimno tumačenje prava u vrijeme podnošenja tužbe.


title: Predmet C-44/16 P: Presuda Suda (deveto vijeće) od 11. svibnja 2017. – Dyson Ltd protiv Europske komisije (Žalba — Direktiva 2010/30/EU — Označivanje potrošnje energije uz pomoć oznaka i standardiziranih informacija o proizvodu — Delegirana uredba (EU) br. 665/2013 — Označivanje energetske učinkovitosti usisavača — Energetska učinkovitost — Metoda mjerenja — Granice delegirane nadležnosti — Iskrivljavanje dokaza — Obveza obrazlaganja Općeg suda)

text:
               24.7.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 239/10

         Presuda Suda (deveto vijeće) od 11. svibnja 2017. – Dyson Ltd protiv Europske komisije
   (Predmet C-44/16 P) (1)

   ((Žalba - Direktiva 2010/30/EU - Označivanje potrošnje energije uz pomoć oznaka i standardiziranih informacija o proizvodu - Delegirana uredba (EU) br. 665/2013 - Označivanje energetske učinkovitosti usisavača - Energetska učinkovitost - Metoda mjerenja - Granice delegirane nadležnosti - Iskrivljavanje dokaza - Obveza obrazlaganja Općeg suda))
   (2017/C 239/13)
   Jezik postupka: engleski

      Stranke

      Žalitelj: Dyson Ltd (zastupnici: E. Batchelor i M. Healy, solicitors, F. Carlin, barrister, A. Patsa, advocate)

      Druga stranka u postupku: Europska komisija (zastupnici: K. Herrmann i E. White, agenti)

      Izreka

               1.

               Ukida se presuda Općeg suda Europske unije od 11. studenoga 2015., Dyson/Komisija (T-544/13, EU:T:2015:836) u dijelu u kojem su njome odbijeni prvi dio prvog tužbenog razloga i treći tužbeni razlog.

               2.

               Predmet se vraća Općem sudu Europske unije kako bi odlučio o prvom dijelu prvog tužbenog razloga i o trećem tužbenom razlogu.

               3.

               O troškovima će se odlučiti naknadno.

      (1)  SL C 145, 25. 4. 2016.


title: Predmet C-96/13: Rješenje predsjednika desetog vijeća Suda od 10. veljače 2014. – Europska komisija protiv Helenske republike

text:
               16.6.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 184/23

         Rješenje predsjednika desetog vijeća Suda od 10. veljače 2014. – Europska komisija protiv Helenske republike
   (Predmet C-96/13) (1)

   2014/C 184/36
   Jezik postupka: grčki
   Predsjednik desetog vijeća Suda odredio je brisanje predmeta.

      (1)  SL C 129, 4.5.2013.


title: Predmet T-669/15: Tužba podnesena 09. listopada 2015. – Lysoform Dr. Hans Rosemann i dr. protiv ECHA-e

text:
               8.2.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 48/80

         Tužba podnesena 09. listopada 2015. – Lysoform Dr. Hans Rosemann i dr. protiv ECHA-e
   (Predmet T-669/15)
   (2016/C 048/88)
   Jezik postupka: engleski

      Stranke

      Tužitelji: Lysoform Dr. Hans Rosemann GmbH (Berlin, Njemačka), Ecolab Deutschland GmbH (Monheim, Njemačka), Schülke & Mayr GmbH (Norderstedt, Njemačka), Diversey Europe Operations BV (Amsterdam, Nizozemska) (zastupnici: K. Van Maldegem, M. Grunchard, lawyers, i P. Sellar, Solicitor)

      Tuženik: Europska agencija za kemikalije (ECHA)

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelji od Općeg suda zahtijevaju da:

               —

               tužbu proglasi dopuštenom i osnovanom;

               —

               poništi odluku Europske agencije za kemikalije o uključenju društva BASF na popis aktivnih tvari i dobavljača iz članka 95. Uredbe (EU) br. 528/2012 (1); i

               —

               naloži ECHA-i snošenje troškova tog postupka.

      Tužbeni razlozi i glavni argumenti

   Tužitelji tvrde da je ECHA uključivanjem društva na popis iz članka 95. Uredbe (EU) br. 528/2012 u pogledu određene tvari pogrešno primijenila pravo. Te se pogreške temelje na tri tužbena razloga.

               1.

               Prvi tužbeni razlog kojim se navodi da je ECHA pogrešno primijenila pravila u pogledu zahtjeva prema kojem društvo u skladu s člankom 95. stavkom 1. Uredbe (EU) br. 528/2012 treba podnijeti potpunu dokumentaciju.

               2.

               Drugi tužbeni razlog kojim se navodi da je ECHA postupala različito prema društvima koja su se nalazila u istom položaju.

               3.

               Treći tužbeni razlog kojim se navodi da je ECHA protivno zahtjevima Uredbe (EU) br. 528/2012 propustila osigurati jednaki položaj društava koja su sudjelovala u programu ocjenjivanja određene tvari i onih koja su bila izvan tog programa.

      (1)  Uredba (EU) br. 528/2012 Europskog parlamenta i Vijeća od 22. svibnja 2012. o stavljanju na raspolaganje na tržištu i uporabi biocidnih proizvoda (SL L 167, str. 1.) (SL posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 13., svezak 49., str. 181.)


title: Predmet F-12/12: Presuda Službeničkog suda (treće vijeće) od 26. lipnja 2013. — Di Prospero protiv Komisije

text:
               31.8.2013

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 252/29

         Presuda Službeničkog suda (treće vijeće) od 26. lipnja 2013. — Di Prospero protiv Komisije
   (Predmet F-12/12) (1)

   2013/C 252/78

   Predmetni postupak zaključen je prije 1. srpnja 2013., datuma pristupanja Republike Hrvatske Europskoj uniji

      (1)  SL C 138, 12.5.2012., str. 32.


title: Predmet C-442/14: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 24. rujna 2014. uputio College van Beroep voor het bedrijfsleven (Nizozemska) – Bayer CropScience SA-NV, Stichting De Bijenstichting protiv College voor de toelating van gewasbeschermingsmiddelen en biociden

text:
               22.12.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 462/14

         Zahtjev za prethodnu odluku koji je 24. rujna 2014. uputio College van Beroep voor het bedrijfsleven (Nizozemska) – Bayer CropScience SA-NV, Stichting De Bijenstichting protiv College voor de toelating van gewasbeschermingsmiddelen en biociden
   (Predmet C-442/14)
   (2014/C 462/23)
   Jezik postupka: nizozemski

      Sud koji je uputio zahtjev

   College van Beroep voor het bedrijfsleven

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelji: Bayer CropScience SA-NV, Stichting De Bijenstichting

      Tuženik: College voor de toelating van gewasbeschermingsmiddelen en biociden

      Prethodna pitanja

               1.

               Znače li odredbe članka 14. Direktive 91/414 (1) odnosno članka 63. u vezi s člankom 59. Uredbe o sredstvima za zaštitu bilja (2) (br. 1107/2009 od 21. listopada 2009.) odnosno članka 19. Direktive 98/8 (3) da se o zahtjevu za povjerljivost u smislu navedenih članaka 14., 63. i 19. od strane podnositelja zahtjeva navedenog u tim člancima u odnosu na svaki pojedini izvor informacija prije ili prilikom izdavanja odobrenja odnosno prije ili prilikom izmjene odobrenja mora odlučiti odlukom dostupnom trećim zainteresiranim osobama?

               2.

               U slučaju potvrdnog odgovora na prethodno pitanje: treba li članak 4. stavak 2. Direktive o informacijama o okolišu (4) tumačiti tako da u nedostatku odluke u smislu prethodnog pitanja tuženik kao nacionalno tijelo mora otkriti zatražene informacije o okolišu, ako je takav zahtjev podnesen nakon izdavanja odobrenja odnosno nakon izmjene odobrenja?

               3.

               Kako treba tumačiti pojam „emisije u okoliš” u članku 4. stavku 2. Direktive o informacijama o okolišu ako se uzmu u obzir tvrdnje stranaka o tome iz točke 5.5. ove međuodluke s obzirom na sadržaj dokumenata naveden u točki 5.2.?

               4.

                           a)

                           Treba li podatke koji sadrže ocjenu o istjecanju sredstva, njegove aktivne tvari ili više njih i drugih sastojaka u okoliš nakon upotrebe sredstva smatrati „informacijama o emisijama u okoliš”?

                           b)

                           U slučaju potvrdnog odgovora: je li s tim u vezi bitno jesu li navedeni podaci dobiveni (polu) terenskim studijama ili drugim vrstama studija (na primjer laboratorijskim ispitivanjima i translokacijskim studijama)?

               5.

               Treba li informacije o laboratorijskim ispitivanjima kod kojih je cilj testa ispitivanje izoliranih aspekata pod standardiziranim uvjetima smatrati „informacijama o emisijama u okoliš”, ako je u okviru tih ispitivanja puno čimbenika (poput klimatoloških utjecaja) isključeno i testovi se često – u usporedbi sa stvarnom upotrebom – provode s visokim dozama?

               6.

               Treba li s tim u vezi pod „emisijama u okoliš” podrazumijevati i ostatke koji se nakon upotrebe sredstava u eksperimentalnom režimu nalaze primjerice u zraku ili na tlu, listovima, peludi ili nektaru biljke (koja je izrasla iz obrađenog sjemena), u medu ili na neciljanim organizmima?

               7.

               Vrijedi li to i za stupanj raznošenja (tvari) prilikom upotrebe sredstava u eksperimentalnom režimu?

               8.

               Znači li pojam „informacije o emisijama u okoliš” u smislu članka 4. stavka 2. podstavka 2. druge rečenice Direktive o informacijama o okolišu da se, kada je riječ o emisijama u okoliš, izvor informacija mora otkriti u cijelosti, a ne samo podaci o mjerenju koji se, ovisno o slučaju, iz njega mogu izvesti?

               9.

               Treba li za potrebe primjene razloga za iznimku za povjerljivost trgovačkih ili industrijskih podataka u smislu prethodno navedenog članka 4. stavka 2. točke (d) razlikovati između, s jedne strane, „emisija” i, s druge strane, „ispuštanja i drugih istjecanja u okoliš” u smislu članka 2. stavka 1. točke (b) Direktive o informacijama o okolišu?

      (1)  Direktiva Vijeća 91/414/EEZ od 15. srpnja 1991. o stavljanju sredstava za zaštitu bilja na tržište (SL L 230, str. 1.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 3., svezak 55., str. 32.).

      (2)  Uredba (EZ) br. 1107/2009 Europskog parlamenta i Vijeća od 21. listopada 2009. o stavljanju na tržište sredstava za zaštitu bilja i stavljanju izvan snage direktiva Vijeća 79/117/EEZ i 91/414/EEZ (SL L 309, str. 1.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 3., svezak 61., str. 52.).

      (3)  Direktiva 98/8/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 16. veljače 1998. o stavljanju biocidnih pripravaka na tržište (SL L 123, str. 1.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 3., svezak 1., str. 30.).

      (4)  Direktiva 2003/4/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 28. siječnja 2003. o javnom pristupu informacijama o okolišu i stavljanju izvan snage Direktive Vijeća 90/313/EEZ (SL L 41, str. 26.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 15., svezak 1., str. 128.).


title: Predmet C-561/13: Presuda Suda (deveto vijeće) od 15. listopada 2014. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Obvodní soud pro Prahu 1 – Češka Republika) – Hoštická a.s., Jaroslav Haškovec, Zemědělské družstvo Senice na Hané protiv Česká republika – Ministerstvo zemědělství (Zahtjev za prethodnu odluku — Zajednička poljoprivredna politika — Programi potpore — Provedba programâ potpore u novim državama članicama — Uredba (EZ) br. 1782/2003 — Članak 143.ba — Uredba (EZ) br. 73/2009 — Članak 126. — Zasebno plaćanje za šećer — Odvajanje tog plaćanja od proizvodnje — Pojam 'mjerila koja su odnosne države članice utvrdile u 2006. i 2007.' — Reprezentativno razdoblje)

text:
               22.12.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 462/10

         Presuda Suda (deveto vijeće) od 15. listopada 2014. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Obvodní soud pro Prahu 1 – Češka Republika) – Hoštická a.s., Jaroslav Haškovec, Zemědělské družstvo Senice na Hané protiv Česká republika – Ministerstvo zemědělství
   (Predmet C-561/13) (1)

   ((Zahtjev za prethodnu odluku - Zajednička poljoprivredna politika - Programi potpore - Provedba programâ potpore u novim državama članicama - Uredba (EZ) br. 1782/2003 - Članak 143.ba - Uredba (EZ) br. 73/2009 - Članak 126. - Zasebno plaćanje za šećer - Odvajanje tog plaćanja od proizvodnje - Pojam 'mjerila koja su odnosne države članice utvrdile u 2006. i 2007.' - Reprezentativno razdoblje))
   (2014/C 462/16)
   Jezik postupka: češki

      Sud koji je uputio zahtjev

   Obvodní soud pro Prahu 1

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelj: Hoštická a.s., Jaroslav Haškovec, Zemědělské družstvo Senice na Hané

      Tuženik: Česká republika – Ministerstvo zemědělství

      Izreka

   Članak 126. stavak 1. Uredbe Vijeća (EZ) br. 73/2009 od 19. siječnja 2009. o utvrđivanju zajedničkih pravila za programe izravne potpore za poljoprivrednike u okviru zajedničke poljoprivredne politike i utvrđivanju određenih programa potpore za poljoprivrednike, o izmjeni uredaba (EZ) br. 1290/2005, (EZ) br. 247/2006, (EZ) br. 378/2007 i stavljanju izvan snage Uredbe (EZ) br. 1782/2003 treba tumačiti na način da pojam „mjerila koja su odnosne države članice utvrdile u 2006. i 2007.” uključuje tržišnu godinu koju su te države članice morale odabrati do 30. travnja 2006. kao reprezentativno razdoblje za dodjelu zasebnog plaćanja za šećer, primjenom članka 143.ba stavka 1. Uredbe Vijeća (EZ) br. 1782/2003 (EZ) od 29. rujna 2003. o zajedničkim pravilima za programe izravne potpore u sklopu zajedničke poljoprivredne politike i o uvođenju određenih programa potpore poljoprivrednicima, o izmjeni uredaba (EEZ) br. 2019/93, (EZ) br. 1452/2001, (EZ) br. 1453/2001, (EZ) br. 1454/2001, (EZ) br. 1868/94, (EZ) br. 1251/1999, (EZ) br. 1254/1999, (EZ) br. 1673/2000, (EEZ) br. 2358/71 i (EZ) br. 2529/2001, kako je izmijenjena Uredbama Vijeća (EZ) br. 319/2006 od 20. veljače 2006., (EZ) br. 2011/2006 od 19. prosinca 2006. i (EZ) br. 2012/2006 od 19. prosinca 2006.

      (1)  SL C 45, 15.2.2014.


title: Predmet C-232/17: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 4. svibnja 2017. uputio Budai Központi Kerületi Bíróság (Mađarska) – VE protiv WD-a

text:
               7.8.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 256/3

         Zahtjev za prethodnu odluku koji je 4. svibnja 2017. uputio Budai Központi Kerületi Bíróság (Mađarska) – VE protiv WD-a
   (Predmet C-232/17)
   (2017/C 256/03)
   Jezik postupka: mađarski

      Sud koji je uputio zahtjev

   Budai Központi Kerületi Bíróság

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelj: VE

      Tuženik: WD

      Prethodna pitanja

               1.

               U vezi s tumačenjem mogućnosti pregleda svih odredaba na koju upućuje dvadeseta uvodna izjava Direktive 93/13 (1) i zahtjeva jasnoće i razumljivosti utvrđenog u članku 4. stavku 2. i članku 5. iste direktive, treba li smatrati da odgovarajuće ugovorne odredbe nisu nepoštene ako potrošač može pregledati jedino vrijednost određenih bitnih sastojaka ugovora o kreditu (predmet ugovora, odnosno iznos kredita, obroci otplate i kamate) tek nakon što je ugovor sklopljen (ne zato što je to objektivno potrebno, nego na temelju odredbe koju je prodavatelj robe ili pružatelj usluge u tom smislu uključio u opće uvjete ugovora i o kojoj se nije pojedinačno pregovaralo) pomoću jednostrane izjave volje prodavatelja robe ili pružatelja usluge (iako se navodi da je dio ugovora) koja je pravno obvezujuća za potrošača?

               2.

               U vezi s tumačenjem mogućnosti pregleda svih odredaba na koju upućuje dvadeseta uvodna izjava Direktive 93/13 i zahtjeva jasnoće i razumljivosti utvrđenog u članku 4. stavku 2. i članku 5. iste direktive, treba li smatrati da odgovarajuće ugovorne odredbe nisu nepoštene ako ugovor o kreditu samo priopćuje neke bitne sastojke (predmet ugovora, odnosno iznos kredita, obroci otplate i kamate) upotrebljavajući izraz „za informaciju” bez pojašnjenja je li dio koji je priopćen radi informiranja pravno obvezujući ili mogu li se na njemu temeljiti prava i obveze?

               3.

               U vezi s tumačenjem mogućnosti pregleda svih odredaba na koju upućuje dvadeseta uvodna izjava Direktive 93/13 i zahtjeva jasnoće i razumljivosti utvrđenog u članku 4. stavku 2. i članku 5. iste direktive, treba li smatrati da odgovarajuće ugovorne odredbe nisu nepoštene ako ugovor o kreditu definira neki bitni sastojak upotrebljavajući pogrešnu terminologiju, osobito ako se u ugovoru o kreditu u devizama (u kojem se krediti na temelju ugovora o kreditu određuju i bilježe u stranoj valuti – u daljnjem tekstu: kreditna valuta – a obveza plaćanja tih kredita ispunjava u nacionalnoj valuti – u daljnjem tekstu: valuta ispunjenja)

                           (1)

                           iznos kredita određuje kao

                                       —

                                       iznos kreditne linije, naveden u kreditnoj valuti; ili

                                       —

                                       maksimalni iznos kredita, određen u kreditnoj valuti; ili

                                       —

                                       financiranje koje je zatražio potrošač, određeno u valuti ispunjenja; ili

                                       —

                                       ograničenje isplate, određeno u valuti ispunjenja?

                           (2)

                           obroci otplate određuju kao najviša predvidljiva granica obroka otplate, određena u kreditnoj valuti i/ili valuti ispunjenja?

               4.

               U vezi s tumačenjem mogućnosti pregleda svih odredaba na koju upućuje dvadeseta uvodna izjava Direktive 93/13 i zahtjeva jasnoće i razumljivosti utvrđenog u članku 4. stavku 2. i članku 5. iste direktive, treba li smatrati da odgovarajuće ugovorne odredbe nisu nepoštene ako su u ugovoru o kreditu u devizama (ne zato što je to objektivno potrebno, nego na temelju odredbe koju je prodavatelj robe ili pružatelj usluge u tom smislu uključio u opće uvjete ugovora i o kojoj se nije pojedinačno pregovaralo), predmet ugovora, odnosno iznos kredita i obroci otplate

                           (1)

                           određeni u kreditnoj valuti u konkretnom iznosu (koji se sastoji isključivo od niza znamenki između 0 i 9) i u valuti ispunjenja barem pomoću metode točnog izračuna?

                           (2)

                           određeni u kreditnoj valuti u konkretnom iznosu i u valuti ispunjenja barem pomoću metode točnog izračuna?

                           (3)

                           određeni i u kreditnoj valuti i u valuti ispunjenja barem pomoću metode točnog izračuna?

                           (4)

                           uopće nisu određeni u kreditnoj valuti, ali jesu u valuti ispunjenja barem pomoću metode točnog izračuna?

                           (5)

                           uopće nisu određeni u valuti ispunjenja, ali jesu u kreditnoj valuti ispunjenja barem pomoću metode točnog izračuna?

                           4.1.

                           U kontekstu gornjeg pitanja 4. pod (5), ako nije potrebno odrediti nikakav konkretan iznos i uključiti ga u ugovor o kreditu u trenutku njegova sklapanja, je li i dalje zajamčena mogućnost točnog izračuna iznosa kredita u trenutku sklapanja ugovora kada (ne zato što je to objektivno potrebno, nego na temelju odredbe koju je prodavatelj robe ili pružatelj usluge u tom smislu uključio u opće uvjete ugovora i o kojoj se nije pojedinačno pregovaralo)

                                       (1)

                                       ugovor o kreditu ne sadržava konkretan iznos kredita ni u jednoj od valuta;

                                       (2)

                                       ugovor o kreditu sadržava konkretno financiranje koje je zatražio potrošač ili konkretno ograničenje isplate, koji su naznačeni u valuti ispunjenja;

                                       (3)

                                       ugovor o kreditu ne sadržava iznos kredita na temelju metode točnog izračuna u valuti ispunjenja, i

                                       (4)

                                       što se tiče točnog izračuna iznosa kredita u kreditnoj valuti, element izračuna naznačen u ugovoru o kreditu nije precizan, nego je riječ samo o gornjoj granici (konkretnom financiranju koje je zatražio potrošač ili konkretnom ograničenju isplate, naznačenih u valuti ispunjenja)?

                           4.2.

                                       4.2.1.

                                       Ako nije potrebno odrediti nikakve konkretne iznose i uključiti ih u ugovor o kreditu u trenutku njegova sklapanja, što se tiče točnog izračuna:

                                                   (1)

                                                   čini li pravni zahtjev to da se u ugovoru o kreditu odredi vrijednost predmeta ugovora, odnosno iznos kredita i obroka otplate – a u slučaju kredita s promjenjivom kamatnom stopom, iznos obroka otplate koji odgovaraju prvom razdoblju kamata – pomoću metode koja omogućuje točan izračun u trenutku sklapanja ugovora; ili je

                                                   (2)

                                                   dovoljno da u trenutku sklapanja ugovor o kreditu sadržava objektivno odredive parametre koji omogućavaju izračun tih podataka (predmet ugovora i obroke otplate) u nekom budućem trenutku (tj. da se u trenutku sklapanja ugovora o kreditu u njemu samo odrede parametri koji će omogućiti budući točan izračun)?

                                       4.2.2.

                                       Ako je dovoljno da se vrijednost predmeta ugovora, odnosno iznos kredita i obroka otplate – a u slučaju kredita s promjenjivom kamatnom stopom, iznos obroka otplate koji odgovaraju prvom razdoblju kamata – može izračunati u kreditnoj valuti u nekom budućem trenutku, je li potrebno da je taj budući trenutak (koji će logično odgovarati trenutku određivanja iznosa ugovornih kredita u kreditnoj valuti) objektivno određen u ugovoru o kreditu u trenutku njegova sklapanja, ili se određivanje tog budućeg trenutka može ostaviti isključivoj diskreciji prodavatelja robe ili pružatelja usluga?

                           4.3.

                           U slučaju kredita s periodički promjenjivom kamatnom stopom, treba li smatrati dovoljnim, i da stoga nije riječ o nepoštenoj odredbi, da se u pogledu obroka otplate odrede (i unesu u ugovor o kreditu u trenutku njegova sklapanja) konkretni iznosi i/ili metoda točnog izračuna u kreditnoj valuti i/ili valuti ispunjenja za prvo kamatno razdoblje tijekom trajanja ugovora, ili je pravni zahtjev da se odredi (i unese u ugovor o kreditu u trenutku njegova sklapanja) metoda točnog izračuna u kreditnoj valuti i/ili valuti ispunjenja za sva kamatna razdoblja tijekom trajanja ugovora?

                           4.4.

                           Može li se točni izračun zajamčiti na način koji nije nepošten samo primjenom odgovarajuće matematičke formule ili se može uporabiti druga metoda?

                                       4.4.1.

                                       Ako nije nužno da se točni izračun zajamči primjenom odgovarajuće matematičke formule, može li se uporabiti dovoljno precizan opis?

                                       4.4.2.

                                       Ako nije nužno da se točan izračun zajamči primjenom odgovarajuće matematičke formule, mogu li se također uporabiti tehnički izrazi (poput anuiteta ili linearne amortizacije) bez dodavanja ikakvog pojašnjenja?

      (1)  Direktiva Vijeća 93/13/EEZ od 5. travnja 1993. o nepoštenim uvjetima u potrošačkim ugovorima (SL 1993., L 95,str. 29.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 15., svezak 12., str. 24.)


title: Predmet C-474/14: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 20. listopada 2014. uputio Tribunale di Salerno (Italija) – kazneni postupak protiv Cristiana Pontilla

text:
               22.12.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 462/17

         Zahtjev za prethodnu odluku koji je 20. listopada 2014. uputio Tribunale di Salerno (Italija) – kazneni postupak protiv Cristiana Pontilla
   (Predmet C-474/14)
   (2014/C 462/27)
   Jezik postupka: talijanski

      Sud koji je uputio zahtjev

   Tribunale di Salerno

      Stranke glavnog postupka

   Cristiano Pontillo

      Prethodna pitanja

               1.

               Treba li članak 49. i prateće članke te članak 56. i prateće članke UFEU-a, u skladu s obrazloženjem Suda Europske unije iz presude donesene 16. veljače 2012. [u spojenim predmetima C-72/10 i C-77/10], tumačiti na način da im je protivno organizirati postupak javne nabave koji se odnosi na koncesije kraćeg trajanja od onih dodijeljenih ranije, iako je kao cilj spomenutog postupka javne nabave navedeno uklanjanje posljedica nezakonitog isključenja određenog broja subjekata iz ranijih postupaka javne nabave?

               2.

               Treba li članak 49. i prateće članke te članak 56. i prateće članke UFEU-a, u skladu s obrazloženjem Suda Europske unije iz gore navedene presude, tumačiti na način da im je protivno da zahtijevanje vremenskog usklađenja prestanka koncesija predstavlja odgovarajuće opravdanje za kraće trajanje koncesija koje su predmet postupka javne nabave u odnosu na trajanje ranije dodijeljenih koncesija?

               3.

               Treba li članak 49. i prateće članke te članak 56. i prateće članke UFEU-a, u skladu s obrazloženjem Suda Europske unije iz gore navedene presude, tumačiti na način da im je protivno predvidjeti obvezu nenaplatnog ustupanja korištenja imovinskih i neimovinskih dobara koja su u nečijem vlasništvu i koja tvore mrežu upravljanja i prikupljanja oklada, u slučaju prestanka djelatnosti zbog isteka trajanja koncesije ili zbog učinka odluka o oduzimanju ili opozivu koncesije?


title: Predmet F-89/11: Presuda Službeničkog suda (drugo vijeće) od 19. lipnja 2013. — Goetz protiv Odbora regija

text:
               31.8.2013

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 252/29

         Presuda Službeničkog suda (drugo vijeće) od 19. lipnja 2013. — Goetz protiv Odbora regija
   (Predmet F-89/11) (1)

   2013/C 252/73

   Predmetni postupak završen je prije 1. srpnja 2013., datuma pristupanja Republike Hrvatske Europskoj uniji

      (1)  SL C 347, 26.11.2011. str. 45.


title: Predmet C-678/15: Presuda Suda (četvrto vijeće) od 14. lipnja 2017. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Bundesgerichtshof – Njemačka) – Mohammad Zadeh Khorassani protiv Kathrin Pflanz (Zahtjev za prethodnu odluku — Direktiva 2004/39/EZ — Tržišta financijskih instrumenata — Članak 4. stavak 1. točka 2. — Pojam ‚investicijske usluge’ — Prilog I. odjeljak A točka 1. — Zaprimanje i prijenos naloga u vezi s jednim ili više financijskih instrumenata — Moguće uključivanje posredovanja s ciljem sklapanja ugovora o upravljanju portfeljima)

text:
               21.8.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 277/9

         Presuda Suda (četvrto vijeće) od 14. lipnja 2017. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Bundesgerichtshof – Njemačka) – Mohammad Zadeh Khorassani protiv Kathrin Pflanz
   (Predmet C-678/15) (1)

   ((Zahtjev za prethodnu odluku - Direktiva 2004/39/EZ - Tržišta financijskih instrumenata - Članak 4. stavak 1. točka 2. - Pojam ‚investicijske usluge’ - Prilog I. odjeljak A točka 1. - Zaprimanje i prijenos naloga u vezi s jednim ili više financijskih instrumenata - Moguće uključivanje posredovanja s ciljem sklapanja ugovora o upravljanju portfeljima))
   (2017/C 277/11)
   Jezik postupka: njemački

      Sud koji je uputio zahtjev

   Bundesgerichtshof

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelj: Mohammad Zadeh Khorassani

      Tuženik: Kathrin Pflanz

      Izreka

   Članak 4. stavak 1. točku 2. Direktive 2004/39/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 21. travnja 2004. o tržištima financijskih instrumenata te o izmjeni direktiva Vijeća 85/611/EEZ i 93/6/EEZ i Direktive 2000/12/EZ Europskog parlamenta i Vijeća te stavljanju izvan snage Direktive Vijeća 93/22/EEZ u vezi s Prilogom I. odjeljkom A točkom 1. te direktive treba tumačiti na način da investicijska usluga koja se sastoji od zaprimanja i prijenosa naloga u vezi s jednim ili više financijskih instrumenata ne obuhvaća posredovanje s ciljem sklapanja ugovora čiji je predmet aktivnost upravljanja portfeljem.

      (1)  SL C 106, 21. 3. 2016.


title: Predmet C-72/16: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 10. veljače 2016. uputio High Court of Justice Queen's Bench Division (Administrative Court) (Ujedinjena Kraljevina) – Prospector Offshore Drilling SA, Prospector Rig 1 Contracting Company SARL, Prospector Rig 5 Contracting Company SARL, Ensco plc, Ensco Offshore UK Limited, Rowan Companies plc, Rowan Cayman Limited, protiv Her Majesty's Treasury, Commissioners for Her Majesty's Revenue and Customs

text:
               18.4.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 136/17

         Zahtjev za prethodnu odluku koji je 10. veljače 2016. uputio High Court of Justice Queen's Bench Division (Administrative Court) (Ujedinjena Kraljevina) – Prospector Offshore Drilling SA, Prospector Rig 1 Contracting Company SARL, Prospector Rig 5 Contracting Company SARL, Ensco plc, Ensco Offshore UK Limited, Rowan Companies plc, Rowan Cayman Limited, protiv Her Majesty's Treasury, Commissioners for Her Majesty's Revenue and Customs
   (Predmet C-72/16)
   (2016/C 136/23)
   Jezik postupka: engleski

      Sud koji je uputio zahtjev

   High Court of Justice Queen's Bench Division (Administrative Court)

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelji: Prospector Offshore Drilling SA, Prospector Rig 1 Contracting Company SARL, Prospector Rig 5 Contracting Company SARL, Ensco plc, Ensco Offshore UK Limited, Rowan Companies plc, Rowan Cayman Limited

      Tuženici: Her Majesty's Treasury, Commissioners for Her Majesty's Revenue and Customs

      Prethodna pitanja

               1.

               Protive li se članci 49., 56. ili 63. UFEU-a zakonodavstvu poput dijela 8ZA Zakona o porezu na dobit iz 2010., koji uređuje olakšicu za troškove koju u vezi s dobiti koja se oporezuje u Ujedinjenoj Kraljevini može koristiti društvo koje naftnoj industriji pruža usluge bušenja („poduzetnik koji pruža usluge u naftnom sektoru”) od djelatnosti (predmetna gospodarska djelatnost) koje uključuju uporabu određenih vrsta imovine („relevantna imovina”) uzete u zakup od subjekta „povezanog” s poduzetnikom koji pruža usluge u naftnom sektoru, koji:

                           1.1.

                           u svrhu izračuna dobiti od predmetne gospodarske djelatnosti, propisuje unaprijed određeni najviši iznos – izračunat upućivanjem na originalni trošak imovine koja je dana u zakup – za koji je moguće umanjiti iznose plaćene na temelju zakupa relevantne imovine od povezanih subjekata;

                           1.2.

                           predviđa da se iznosi koji se ne mogu umanjiti zbog toga što je prekoračen najviši iznos, mogu umanjiti od dobiti oporezive u Ujedinjenoj Kraljevini (ako je to slučaj) poduzetnika koji pruža usluge u naftnom sektoru ili drugih društava u okviru iste grupe, koja ne proizlazi iz predmetne gospodarske djelatnosti; i

                           1.3.

                           razdvaja dobiti od predmetne gospodarske djelatnosti na način da sprječava da se troškovi grupe poduzetnika koji pružaju usluge u naftnom sektoru nastali u Ujedinjenoj Kraljevini ili gubitci nastali u Ujedinjenoj Kraljevini ili izvan nje usklade s dobiti od predmetne gospodarske djelatnosti, ali omogućuje da se usklade s drugom dobiti (ako je to slučaj)?

               2.

               Preciznije govoreći, protive li se članci 49., 56. ili 63. UFEU-a takvom zakonodavstvu u okolnostima u kojima:

                           2.1.

                           poduzetnik koji pruža usluge u naftnom sektoru koji je britanski porezni obveznik poreza na dobit uzima u zakup imovinu od povezanog društva koje nije britanski porezni obveznik poreza na dobit i koje je osnovano te ima sjedište u toj drugoj državi članici; i/ili

                           2.2.

                           u okolnostima poput onih navedenih u gornjoj točki 2.1 poduzetnik koji pruža usluge u naftnom sektoru je također osnovan na temelju prava te druge države članice i ima registrirano sjedište u toj drugoj državi članici; i/ili

                           2.3.

                           poduzetnik koji pruža usluge u naftnom sektoru koji je britanski obveznik poreza na dobit je društvo kćer britanskog društva majke koje ima i drugo društvo kćer koje nije obveznik plaćanja poreza na dobit i koje je osnovano i ima sjedište u toj trećoj zemlji, a poduzetnik koji pruža usluge u naftnom sektoru uzima u zakup imovinu od tog društva kćeri iz treće zemlje; i/ili

                           2.4.

                           situacija obuhvaća bilo koju drugu relevantnu kombinaciju poslovnog nastana i/ili poreznog sustava koji se primjenjuje na poduzetnika koji pruža usluge u naftnom sektoru i/ili zakupodavca vlasnika imovine?

               3.

               Bi li odgovori na prethodna pitanja bili drugačiji ako općenito i/ili u posebnom slučaju tužitelja, grupe vlasnici platformi za bušenje koje Ujedinjenoj Kraljevini pružaju usluge bušenja ne ostvaruju druge značajne dobiti u Ujedinjenoj Kraljevini osim dobiti od bušenja?

               4.

               Bi li odgovori na prethodna pitanja bili drugačiji kad bi svrha pobijanih odredbi bila spriječiti utaju poreza na način da se stvori organizacija društava koja je podijeljena na umjetni način, koja nema nikakve stvarne gospodarske samostalnosti izvan grupe?“


title: Predmet F-78/11: Presuda Službeničkog suda (treće vijeće) od 26. lipnja 2013. — BM protiv ESB-a

text:
               31.8.2013

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 252/29

         Presuda Službeničkog suda (treće vijeće) od 26. lipnja 2013. — BM protiv ESB-a
   (Predmet F-78/11) (1)

   2013/C 252/71

   Predmetni postupak zaključen je prije 1. srpnja 2013., datuma pristupanja Republike Hrvatske Europskoj uniji

      (1)  SL C 319, 29.10.2011., str. 30.


title: Predmet T-243/12: Presuda Općeg suda od 3. srpnja 2013. — Warsteiner Brauerei Haus Cramer protiv OHIM-a — Stuffer (ALOHA 100 % NATURAL) ( „Žig Zajednice — Postupak povodom prigovora — Prijava za registraciju figurativnog žiga Zajednice ALOHA 100 % NATURAL — Raniji nacionalni verbalni žig ALOA — Relativan razlog za odbijanje — Vjerojatnost dovođenja u zabludu — Članak 8. stavak 1. točka (b) Uredbe (EZ) br. 207/2009” )

text:
               10.8.2013

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 233/6

         Presuda Općeg suda od 3. srpnja 2013. — Warsteiner Brauerei Haus Cramer protiv OHIM-a — Stuffer (ALOHA 100 % NATURAL)
   (Predmet T-243/12) (1)

   (Žig Zajednice - Postupak povodom prigovora - Prijava za registraciju figurativnog žiga Zajednice ALOHA 100 % NATURAL - Raniji nacionalni verbalni žig ALOA - Relativan razlog za odbijanje - Vjerojatnost dovođenja u zabludu - Članak 8. stavak 1. točka (b) Uredbe (EZ) br. 207/2009)
   2013/C 233/15
   Jezik postupka: njemački

      Stranke

      Tužitelj: Warsteiner Brauerei Haus Cramer KG (ranije International Brands Germany GmbH & Co. KG) (Warstein, Njemačka) (zastupnici: B. Hein i M.-H. Hoffmann, odvjetnici)

      Tuženik: Ured za harmonizaciju na unutarnjem tržištu (žigovi i industrijski dizajni) (zastupnici: G. Schneider, zatim A. Schifko, agenti)

      Druga stranka postupka pred žalbenim vijećem OHIM-a, intervenijent u postupku pred Općim sudom: Stuffer SpA (Bolzano, Italija) (zastupnik: F. Jacobacci, odvjetnik)

      Predmet

   Tužba protiv odluke prvog žalbenog vijeća OHIM-a od 14. ožujka 2012. (predmet R 1058/2011-1), koja se odnosi na postupak povodom prigovora između Stuffer SpA i Warsteiner Brauerei Haus Cramer KG, ranije International Brands Germany GmbH & Co. KG.

      Izreka

               1.

               Tužba se odbija.

               2.

               Nalaže se Warsteiner Brauerei Haus Cramer KG snošenje troškova.

      (1)  SL C 217 od 21.7.2012.


title: Predmet F-124/11: Presuda Službeničkog suda (drugo vijeće) od 30. rujna 2013. — Possanzini protiv Frontexa (Javna služba — Osoblje Frontexa — Član privremenog osoblja — Izvješće o razvoju karijere koje sadrži negativne ocjene ocjenjivača koje nisu bile priopćene zainteresiranoj osobi — Neproduljenje ugovora na određeno vrijeme — Odluka utemeljena na mišljenju ocjenjivača — Prava na obranu — Povreda — Spor novčane prirode — Neograničena nadležnost)

text:
               8.3.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 71/30

      Presuda Službeničkog suda (drugo vijeće) od 30. rujna 2013. — Possanzini protiv Frontexa
      (Predmet F-124/11) (1)

      (Javna služba - Osoblje Frontexa - Član privremenog osoblja - Izvješće o razvoju karijere koje sadrži negativne ocjene ocjenjivača koje nisu bile priopćene zainteresiranoj osobi - Neproduljenje ugovora na određeno vrijeme - Odluka utemeljena na mišljenju ocjenjivača - Prava na obranu - Povreda - Spor novčane prirode - Neograničena nadležnost)
      (2014/C 71/57)
      Jezik postupka: engleski

         Stranke

         Tužitelj: Daniele Possanzini (Pisa, Italija) (zastupnik: S. Pappas, odvjetnik)

         Tuženik: Europska agencija za upravljanje operativnom suradnjom na vanjskim granicama država članica Europske unije (Frontex) (zastupnici: S. Vuorensola i H. Caniard, agenti, uz asistenciju D. Waelbroecka i A. Durona, odvjetnika)

         Predmet

      Zahtjev za poništenje odluke o opozivu odluke o produljenju tužiteljevog ugovora člana privremenog osoblja.

         Izreka presude

                  1.

                  Poništava se odluka od 28. ožujka 2011. o neproduljenju ugovora člana privremenog osoblja D. Possanzinija koju je donio izvršni direktor Europske agencije za upravljanje operativnom suradnjom na vanjskim granicama država članica Europske unije.

                  2.

                  Nalaže se Europskoj agenciji za upravljanje operativnom suradnjom na vanjskim granicama država članica Europske unije isplatiti D. Possanziniju iznos od 5 000 EUR na ime naknade štete.

                  3.

                  Europska agencija za upravljanje operativnom suradnjom na vanjskim granicama država članica Europske unije snosi vlastite troškove i nalaže joj se snošenje troškova D. Possanzinija.

         (1)  SL C 25 28.01.12 str. 72.