title: Predmet T-135/18: Tužba podnesena 5. ožujka 2018. – Szegedi protiv Parlamenta

text:
               28.5.2018

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 182/24

         Tužba podnesena 5. ožujka 2018. – Szegedi protiv Parlamenta
   (Predmet T-135/18)
   (2018/C 182/29)
   Jezik postupka: mađarski

      Stranke

      Tužitelj: Csanád Szegedi (Budimpešta, Mađarska) (zastupnik: Kristóf Bodó, odvjetnik)

      Tuženik: Europski parlament

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

               —

               poništi obavijest o terećenju br. 2017-1635 koju je izdao glavni tajnik Europskog parlamenta;

               —

               poništi odluku o povratu koju je donio glavni tajnik Europskog parlamenta 30. studenoga 2017., u iznosu od 264 196,11 eura.

      Tužbeni razlozi i glavni argumenti

   U prilog svojoj tužbi tužitelj navodi sedam tužbenih razloga.

               1.

               Prvi tužbeni razlog temelji se na činjenici da su u odluci glavnog tajnika, zaključci koji se odnose na povrat putnih troškova i na parlamentarne asistente, protivni objektivnoj stvarnosti. Tužitelj je tražio povrat putnih troškova samo u slučajevima u kojima je na njih imao pravo u skladu s odredbama Odluke br. 2009/C 159/01 Predsjedništva Europskog parlamenta o provedbenim mjerama Statuta zastupnika u Europskom parlamentu.
               Akreditirani parlamentarni asistenti na koje se odnosi odluka, koji su u ugovornom odnosu s Europskim parlamentom, obavljali su zadaće potpore u izvršavanju tužiteljevih zastupničkih dužnosti u Bruxellesu i Strasbourgu.

               2.

               Drugi tužbeni razlog temelji se na povredi načela jednakosti oružja.
               Tužitelj nije imao pristup dokazima u prilog činjenicama sadržanima u odluci glavnog tajnika. Iako ih je zatražio pisanim putem, glavni tajnik mu nije poslao navedene dokaze, čime ga je spriječio da u bilo kojem trenutku podnese očitovanja o meritumu. Odluka glavnog tajnika, na kojoj se temelji obavijest o terećenju, kao pravni akt koji se odnosi na tužitelja, donesena je uz povredu načela nepristranog i pravičnog postupka te načela jednakosti oružja i prava obrane tužitelja.

               3.

               Treći tužbeni razlog temelji se na činjenici da odluka glavnog tajnika sadrži pogrešku koja se tiče prava u dijelu koji se odnosi na teret dokazivanja. Suprotno onome što je utvrđeno u odluci glavnog tajnika, argumenti izneseni u točki 54. presude Općeg suda od 10. listopada 2014., donesene u predmetu T-479/13, Marciani/Parlament, ne mogu se smatrati relevantnima u ovom predmetu, upravo zato što je u slučaju zastupnika Marcianija trebalo primijeniti Pravilnik [Pravilnik o isplati troškova i naknada zastupnicima Europskog parlamenta], dok je tijekom zastupničkog mandata tužitelja još bila na snazi Uredba Vijeća (EZ) br. 160/2009.

               4.

               Četvrti tužbeni razlog temelji se na nedostatku pravne osnove povrata plaće isplaćene akreditiranim parlamentarnim asistentima. Taj razlog sadrži dva dijela:
               Prvi dio četvrtog tužbenog razloga temelji se na nepostojanju pravne veze između tužitelja i Europskog parlamenta. Od trenutka stupanja na snagu Uredbe (EZ) br. 160/2009 Europski parlament je taj koji ima pravnu vezu s akreditiranim parlamentarnim asistentom, a ne zastupnik, pri čemu Europski parlament ne naknađuje troškove, nego isplaćuje plaću. Što se tiče odgovarajućeg radnog odnosa akreditiranih parlamentarnih zastupnika, tužitelj nije u nikakvom ugovornom odnosu s Europskim parlamentom. Europski parlament nije tužitelju isplatio pripadajuću plaću akreditiranog parlamentarnog asistenta. U nedostatku pravnog odnosa i pravne osnove, tužitelj ne može imati nikakvu obvezu povrata u korist Europskog parlamenta.
               Drugi dio četvrtog tužbenog razloga temelji se na činjenici da vanjska djelatnost akreditiranih parlamentarnih asistenata ne dovodi do nastanka nikakvog prava na povrat u vezi s isplaćenom plaćom. Članak 12. Pravilnika o osoblju za dužnosnike Europske unije ne zabranjuje vanjsku djelatnost, nego samo zahtijeva dobivanje dopuštenja tijela za imenovanje. Naprotiv, u slučaju da se ne traži odobrenje, propisom nisu predviđene sankcije u obliku potpunog povrata isplaćene plaće.

               5.

               Peti tužbeni razlog temelji se na zabrani retroaktivne primjene propisa kojim se uvodi obveza. Točka 8. odluke glavnog tajnika upućuje, u pogledu pravne osnove za zaključak koji je izveden, na članak 39.a Provedbenih mjera, unatoč tome što je Odluka br. 2015/C 397/03 Predsjedništva Europskog parlamenta, kojom se izmjenjuju Provedbene mjere Statuta zastupnika u Europskom parlamentu, primjenjiva od 1. siječnja 2016. tako da ne može biti mjerodavna u ovom sporu.

               6.

               Šesti tužbeni razlog temelji se na neispunjavanju obveze obrazlaganja i povredi načela proporcionalnosti, u dijelu u kojem se odnosi na utvrđivanje iznosa. Traženi iznos nije detaljno obrazložen niti je ponuđena metoda izračuna te se pretpostavlja da parlamentarni asistent nije nikada radio za tužitelja.

               7.

               Sedmi tužbeni razlog temelji se na činjenici da je izvršena procjena dokumenta koji dokazuje datum putovanja, priloženog povratu putnih troškova, što odstupa od njegove svrhe i da je na temelju tog dokumenta izvučen neutemeljen zaključak.


title: Predmet C-143/18: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 23. veljače 2018. uputio Landgericht Bonn (Njemačka) – Antonio Romano, Lidia Romano protiv DSL Bank

text:
               28.5.2018

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 182/9

         Zahtjev za prethodnu odluku koji je 23. veljače 2018. uputio Landgericht Bonn (Njemačka) – Antonio Romano, Lidia Romano protiv DSL Bank
   (Predmet C-143/18)
   (2018/C 182/10)
   Jezik postupka: njemački

      Sud koji je uputio zahtjev

   Landgericht Bonn

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelji: Antonio Romano, Lidia Romano

      Tuženik: DSL Bank

      Prethodna pitanja

               1.

               Treba li članak 6. stavak 2. točku (c) Direktive 2002/65/EZ (1) tumačiti na način da mu se protivi nacionalno pravno pravilo ili praksa poput one o kojoj je riječ u glavnom postupku, kojom u slučaju ugovora o zajmu sklopljenih na daljinu nije propisano isključenje prava odustajanja ako su ugovor obje stranke u potpunosti već ispunile na izričit zahtjev potrošača prije nego što je potrošač ostvario svoje pravo odustajanja?

               2.

               Treba li članak 4. stavak 2., članak 5. stavak 1., članak 6. stavak 1. podstavak 2. drugu alineju i članak 6. stavak 6. Direktive 2002/65/EZ tumačiti na način da je za pravilan primitak informacija propisanih nacionalnim pravom u skladu s člankom 5. stavkom 1. i člankom 3. stavkom 1. točkom 3. podtočkom (a) Direktive 2002/65/EZ te potrošačevo ostvarivanje prava odustajanja u skladu s nacionalnim pravom, s obzirom na sve relevantne elemente činjeničnog stanja i sve okolnosti sklapanja tog ugovora, mjerodavan isključivo prosječan potrošač, koji je uredno obaviješten i postupa s dužnom pažnjom i razboritošću?

               3.

               U slučaju negativnog odgovora na prvo i drugo pitanje:
               Treba li članak 7. stavak 4. Direktive 2002/65/EZ tumačiti na način da mu se protivi pravno pravilo države članice kojim je propisano da nakon odustajanja od ugovora o potrošačkom zajmu sklopljenog na daljinu dobavljač mora potrošaču, osim iznosa koji je primio od potrošača u skladu s ugovorom na daljinu, platiti i naknadu za uporabu tog iznosa?

      (1)  Direktiva 2002/65/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 23. rujna 2002. o trgovanju na daljinu financijskim uslugama koje su namijenjene potrošačima i o izmjeni Direktive Vijeća 90/619/EEZ i direktiva 97/7/EZ i 98/27/EZ, SL L 271, str. 16. (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 6., svezak 9., str. 102.)


title: Predmet C-185/18: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 9. ožujka 2018. uputio Tribunal Supremo (Španjolska) – Oro Efectivo S.L. protiv Diputación Foral de Bizkaia

text:
               28.5.2018

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 182/13

         Zahtjev za prethodnu odluku koji je 9. ožujka 2018. uputio Tribunal Supremo (Španjolska) – Oro Efectivo S.L. protiv Diputación Foral de Bizkaia
   (Predmet C-185/18)
   (2018/C 182/16)
   Jezik postupka: španjolski

      Sud koji je uputio zahtjev

   Tribunal Supremo

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelj: Oro Efectivo S.L.

      Tuženik: Diputación Foral de Bizkaia

      Prethodno pitanje

   Protivi li se Direktivi Vijeća 2006/112/EZ od 28. studenoga 2006. o zajedničkom sustavu poreza na dodanu vrijednost (1) i načelu porezne neutralnosti koje iz te direktive proizlazi, kao i sudskoj praksi Suda koja je tumači, nacionalni propis prema kojem država članica od poduzetnika ili osobe koja obavlja profesionalnu djelatnost može zahtijevati plaćanje neizravnog poreza koji nije porez na dodanu vrijednost (PDV) zbog toga što je od pojedinca stekao pokretninu (točnije zlato, srebro ili nakit) u sljedećim okolnostima:

               1.

               Stečena je roba, nakon što je se obradi i proda, namijenjena upravo ekonomskoj djelatnosti navedenog poduzetnika;

               2.

               Transakcije na koje se primjenjuje PDV izvršavaju se prilikom vraćanja stečene robe na tržište i

               3.

               Zakonodavstvo koje se primjenjuje u toj državi članici ne dopušta poduzetniku ili osobi koja obavlja profesionalnu djelatnost da u vezi s takvim transakcijama odbije ono što je na temelju tog poreza platio prilikom prvog od navedenih stjecanja?

      (1)  SL 2006., L 347, str. 1. (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 9., svezak 1., str. 120.)


title: Predmet T-198/18: Tužba podnesena 16. ožujka 2018. – Chrysses Demetriades & Co. i Provident Fund of the Employees of Chrysses Demetriades & Co protiv Vijeća i dr.

text:
               28.5.2018

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 182/26

         Tužba podnesena 16. ožujka 2018. – Chrysses Demetriades & Co. i Provident Fund of the Employees of Chrysses Demetriades & Co protiv Vijeća i dr.
   (Predmet T-198/18)
   (2018/C 182/30)
   Jezik postupka: engleski

      Stranke

      Tužitelji: Chrysses Demetriades & Co. LLC (Limassol, Cipar), Provident Fund of the Employees of Chrysses Demetriades & Co LLC (Limassol) (zastupnik: P. Tridimas, Barrister)

      Tuženici: Vijeće Europske unije, Europska komisija, Europska središnja banka, Euroskupina i Europska unija

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelji od Općeg suda zahtijevaju da:

               —

               naloži tuženicima da tužiteljima plate iznose navedene u Popisu priloženom tužbi, uvećane za kamate koje teku od 26. ožujka 2013. do donošenja presude Općeg suda;

               —

               naloži tuženicima snošenje troškova.

         Podredno, tužitelji od Općeg suda zahtijevaju da:

               —

               utvrdi postojanje izvanugovorne odgovornosti Europske unije i/ili tuženih institucija;

               —

               utvrdi kojim se postupkom može ustanoviti naknadivi gubitak koji su tužitelji zaista pretrpjeli; i

               —

               naloži tuženicima snošenje troškova.

      Tužbeni razlozi i glavni argumenti

   U prilog osnovanosti tužbe tužitelji ističu četiri tužbena razloga koji su u bitnome istovjetni ili slični onima istaknutima u predmetu T-197/18, JV Voscf i dr. protiv Vijeća i dr.


title: Predmet C-97/18: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 12. veljače 2018. uputio Rechtbank Noord-Nederland (Nizozemska) – Openbaar Ministerie protiv ET

text:
               28.5.2018

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 182/7

         Zahtjev za prethodnu odluku koji je 12. veljače 2018. uputio Rechtbank Noord-Nederland (Nizozemska) – Openbaar Ministerie protiv ET
   (Predmet C-97/18)
   (2018/C 182/06)
   Jezik postupka: nizozemski

      Sud koji je uputio zahtjev

   Rechtbank Noord-Nederland, Standort Leeuwarden

      Stranke glavnog postupka

      Podnositelj zahtjeva: Openbaar Ministerie

      Druga stranka u postupku: ET

      Prethodna pitanja

               1.

               Može li se članak 12. stavak 1. Okvirne odluke 2006/783/PUP (1) tumačiti na način da je u okviru izvršavanja naloga o oduzimanju u Nizozemskoj, koji je proslijedila država izdavanja, moguće izreći supletornu kaznu zatvora u smislu članka 577.c Zakona o kaznenom postupku, uzimajući u obzir, među ostalim, odluku Hoge Raada od 20. prosinca 2011. (2), prema kojoj se supletorna kazna zatvora mora smatrati kaznom u smislu članka 7. stavka 1. EKLJP-a?

               2.

               Utječe li na mogućnost izricanja supletorne kazne zatvora to što pravo države izdavanja također predviđa mogućnost izricanja takve kazne?

      (1)  Okvirna odluka Vijeća 2006/783/PUP od 6. listopada 2006. o primjeni načela međusobnog priznavanja naloga za oduzimanje (SL 2006., L 328, str. 59.)

      (2)  NL:HR:2011:BP:9449


title: Predmet T-203/18: Tužba podnesena 23. ožujka 2018. – VQ protiv ESB-a

text:
               28.5.2018

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 182/26

         Tužba podnesena 23. ožujka 2018. – VQ protiv ESB-a
   (Predmet T-203/18)
   (2018/C 182/31)
   Jezik postupka: engleski

      Stranke

      Tužitelj: VQ (zastupnik: G. Cahill, Barrister)

      Tuženik: Europska središnja banka

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

               —

               poništi, u skladu s člankom 263. UFEU-a, Odluku Europske središnje banke SNC-2016-0026 od 14. ožujka 2018.;

               —

               utvrdi da je, u skladu s člankom 277. UFEU-a, članak 18. stavak 6. Uredbe o SSM-u (1) nezakonit te da stoga poništi navedenu odluku; i

               —

               naloži ESB-u snošenje troškova.

      Tužbeni razlozi i glavni argumenti

   U prilog osnovanosti tužbe tužitelj ističe tri tužbena razloga.

               1.

               Prvi tužbeni razlog, koji se temelji na tome da je ESB povrijedio članak 18. stavak 1. Uredbe o SSM-u i članak 49. stavak 1. Povelje Europske unije o temeljnim pravima, time što je odredio administrativnu novčanu kaznu na osnovi pravnog okvira koji se temelji na odredbama prava Unije i nacionalnog prava koje nemaju izravni učinak.

                           —

                           Tužitelj tvrdi da se njegove ponovne kupnje trezorskih dionica između 1. siječnja 2014. i 31. prosinca 2015. ne bi trebale smatrati povredom članka 77. točke (a) i članka 78. Uredbe 575/2013 (2), s obzirom na to da zaštitni sloj za očuvanje kapitala nije bio na snazi niti je bio utvrđen do 1. siječnja 2016.

                           —

                           Budući da se ESB-ova odluka temelji na pravilima kojima se uređuje zaštitni sloj za očuvanje kapitala u Direktivi 2013/36 (3), koja nisu bila ni obvezujuća, ni na snazi niti su bila utvrđena do 1. siječnja 2016., tužitelj tvrdi da je ESB odredio administrativnu novčanu kaznu a da ne postoji izravno primjenjivo pravilo prava Unije i nacionalnog prava.

                           —

                           Pobijanom je odlukom stoga povrijeđen članak 18. stavak 1. Uredbe o SSM-u i osobito načelo zakonitosti iz članka 49. stavka 1. Povelje o temeljnim pravima.

               2.

               Drugi tužbeni razlog, koji se temelji na tome da je ESB povrijedio članak 132. stavak 1. točku (b) Uredbe 468/2014, (4) time što je naložio objavu administrativne novčane kazne na neanonimnoj osnovi.

               3.

               Treći tužbeni razlog, koji se temelji na tome da je članak 18. stavak 6. Uredbe o SSM-u nezakonit i da se njime krši članak 263. šesti stavak UFEU-a i članak 47. Povelje o temeljnim pravima, u dijelu u kojem se njime propisuje obveza objavljivanja administrativne novčane kazne, neovisno o činjenici da tužitelj namjerava podnijeti tužbu Općem sudu u roku predviđenim člankom 263. šestim stavkom UFEU-a.

                           —

                           Vijeće je tužitelja koji je imao pravni interes za podnošenje tužbe protiv odluke o tome da se administrativna novčana kazna objavi na neanonimnoj osnovi, lišilo dvomjesečnog roka iz članka 263. šestog stavka UFEU-a time što je primijenilo pravilo poput onog iz članka 18. stavka 6. Uredbe o SSM-u.

                           —

                           Pobijanom se odredbom odstupa od dvomjesečnog roka za podnošenje tužbe za poništenje i ESB-u se dodjeljuje jednostrana ovlast određivanja trenutka u kojem kreditna institucija mora podnijeti tužbu.

                           —

                           Iako ESB ima ovlast objavljivanja administrativnih novčanih kazni, predmetna kreditna institucija mora podnijeti tužbu prije donošenja ESB-ove odluke o objavljivanju kazne. Ovom se situacijom stvara nerazumna nesigurnost za kreditnu instituciju koja u konačnici može ograničiti njezinu sposobnost podnošenja tužbe te kojom se naposljetku krši njezino temeljno pravo na djelotvoran pravni lijek.

                           —

                           Posljedično, članak 18. stavak 6. Uredbe o SSM-u protivan je članku 263. šestom stavku UFEU-a i članku 47. Povelje o temeljnim pravima.

                           —

                           Budući da je ESB lišio tužitelja njegovih prava na djelotvoran pravni lijek, pobijanu odluku treba poništiti.

      (1)  Uredba Vijeća (EU) br. 1024/2013 od 15. listopada 2013. o dodjeli određenih zadaća Europskoj središnjoj banci u vezi s politikama bonitetnog nadzora kreditnih institucija (SL 2013., L 287, str. 63.)

      (2)  Uredba (EU) br. 575/2013 Europskog parlamenta i Vijeća od 26. lipnja 2013. o bonitetnim zahtjevima za kreditne institucije i investicijska društva i o izmjeni Uredbe (EU) br. 648/2012 (SL 2013., L 176, str. 1.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 6., svezak 13., str. 3. i ispravak SL 2017., L 20, str. 2.)

      (3)  Direktiva 2013/36/EU Europskog parlamenta i Vijeća od 26. lipnja 2013. o pristupanju djelatnosti kreditnih institucija i bonitetnom nadzoru nad kreditnim institucijama i investicijskim društvima, izmjeni Direktive 2002/87/EZ te stavljanju izvan snage direktiva 2006/48/EZ i 2006/49/EZ (SL 2013., L 176, str. 338.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 6., svezak 14., str. 105. i ispravak SL 2017., L 20, str. 1.)

      (4)  Uredba (EU) br. 468/2014 Europske središnje banke od 16. travnja 2014. o uspostavljanju okvira za suradnju unutar Jedinstvenog nadzornog mehanizma između Europske središnje banke i nacionalnih nadležnih tijela te s nacionalnim imenovanim tijelima (Okvirna uredba o SSM-u) (ESB/2014/17) (SL 2014., L 141, str. 1.)


title: Predmet C-160/18: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 28. veljače 2018. uputio Hoge Raad der Nederlanden (Nizozemska) – X BV protiv Staatssecretaris van Financiën

text:
               28.5.2018

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 182/10

         Zahtjev za prethodnu odluku koji je 28. veljače 2018. uputio Hoge Raad der Nederlanden (Nizozemska) – X BV protiv Staatssecretaris van Financiën
   (Predmet C-160/18)
   (2018/C 182/11)
   Jezik postupka: nizozemski

      Sud koji je uputio zahtjev

   Hoge Raad der Nederlanden

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelj i žalitelj: X BV

      Tuženik i druga stranka u postupku: Staatssecretaris van Financiën

      Prethodna pitanja

               1.

               Treba li članak 3. stavke 2., 4. i 5. Uredbe (EZ) br. 1484/95 (1) u vezi s člankom 141. Uredbe (EZ) br. 1234/2007 (2) tumačiti na način da se u njemu opisanim kontrolnim mehanizmom, čak i u slučaju naknadne kontrole, željelo samo osigurati da nadležna tijela mogu pravodobno saznati činjenice ili okolnosti koje se odnose na slijed transakcija, koje bude sumnju u ispravnost navedene uvozne cijene CIF i koje mogu dovesti do podrobnijeg ispitivanja?
               Ili je točno suprotno mišljenje, te kontrolni mehanizam opisan u članku 3. stavcima 2., 4. i 5. Uredbe br. 1484/95, čak i u slučaju naknadne kontrole valja tumačiti na način da jedna ili više naknadnih prodaja od strane uvoznika na tržište Zajednice za cijenu nižu od navedene uvozne cijene CIF pošiljke zajedno s iznosom dugovanih uvoznih carina, ne udovoljavaju propisanim uvjetima (prodaje) na tržištu Unije, tako da se dodatna carina duguje već zbog toga? Je li za odgovor na posljednje pitanje bitno to je li naknadnu prodaju odnosno prodaje obavio uvoznik za cijenu koja je niža od važeće reprezentativne cijene? Je li u tom kontekstu značajno da je reprezentativna cijena prije 11. rujna 2009. određivana drugačije nego nakon tog datuma? Je li za odgovor na ova pitanja od značaja to da je kupac u Uniji povezano društvo uvoznika?

               2.

               Ako iz odgovora na pitanja postavljena pod 1. slijedi da daljnja prodaja uz gubitak predstavlja dovoljnu indiciju za odbacivanje navedene uvozne cijene CIF, kako onda treba izračunati iznos dugovane dodatne carine? Da li osnovicu za izračun treba utvrditi u skladu s metodama koje su propisane za utvrđivanje carinske vrijednosti člancima 29. do 31. Uredbe Vijeća (EEZ) br. 2913/93 o Carinskom zakoniku Zajednice (3)? Ili osnovicu treba utvrditi isključivo pomoću važeće reprezentativne cijene? Protivi li se članak 141. stavak 3. Uredbe (EZ) br. 1234/2007 u razdoblju prije 11. rujna 2007. korištenju reprezentativne cijene utvrđene u tom razdoblju?

               3.

               Ako iz odgovora na pitanja 1. i 2. slijedi da je za obvezu plaćanja dodatne carine od odlučujuće važnosti to da je uvezena roba preprodana na tržištu Unije uz gubitak, i da se za izračun visine dugovane dodatne carine kao osnovica mora uzeti reprezentativna cijena, jesu li članak 3. stavci 2., 4. i 5. Uredbe (EZ) br. 1484/95, s obzirom na presudu Suda Europske unije od 13. prosinca 2001., Kloosterboer Rotterdam B.V., C 317/99, ECLI:EU:C:2001:681, spojivi s člankom 141. Uredbe (EZ) br. 1234/2007?

      (1)  Uredba Komisije (EZ) br. 1484/95 od 28. lipnja 1995. o utvrđivanju detaljnih pravila za provedbu sustava dodatnih uvoznih carina i određivanju dodatnih uvoznih carina u sektorima mesa peradi i jaja i za albumin iz jaja te stavljanju izvan snage Uredbe br. 163/67/EEZ (SL 1995., L 145, str. 47.; SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 3., svezak 8., str. 145.)

      (2)  Uredba Vijeća (EZ) br. 1234/2007 od 22. listopada 2007. o uspostavljanju zajedničke organizacije poljoprivrednih tržišta i o posebnim odredbama za određene poljoprivredne proizvode (Uredba o jedinstvenom ZOT-u) (SL 2007., L 299, str. 1.; SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 3., svezak 9., str. 61.).

      (3)  SL 1992., L 302, str. 1.; SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 2., svezak 2., str. 110.


title: Predmet T-219/18: Tužba podnesena 30. ožujka 2018. – Piaggio & C. protiv EUIPO-a – Zhejiang Zhongneng Industry Group (Ciclomotori)

text:
               28.5.2018

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 182/28

         Tužba podnesena 30. ožujka 2018. – Piaggio & C. protiv EUIPO-a – Zhejiang Zhongneng Industry Group (Ciclomotori)
   (Predmet T-219/18)
   (2018/C 182/32)
   Jezik na kojem je tužba podnesena: talijanski

      Stranke

      Tužitelj: Piaggio & C. SpA (Pontedera, Italija) (zastupnik: F. Jacobacci, odvjetnik)

      Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO)

      Druga stranka pred žalbenim vijećem: Zhejiang Zhongneng Industry Group Co. Ltd (Taizhou City, Kina)

      Podaci o postupku pred EUIPO-om

      Nositelj spornog dizajna: druga strana pred žalbenim vijećem

      Predmetni sporni dizajn: dizajn Zajednice 1 783 655-0002

      Pobijana odluka: Odluka trećeg žalbenog vijeća EUIPO-a od 19. siječnja 2018. u predmetu R 1496/2015-3

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

               —

               poništi pobijanu odluku;

               —

               proglasi ništavim dizajn Zajednice koji je registriran pod br. 1 783 655-0002, u vlasništvu nositelja, zbog svih razloga navedenih u ovoj tužbi;

               —

               naloži da sve troškove koje se odnose na postupak pred žalbenim vijećem idu na teret tuženika i nositelja, u smislu članka 190. Poslovnika Općeg suda;

               —

               naloži EUIPO-u i eventualnom intervenijentu snošenje troškova ovog postupka.

      Tužbeni razlozi

               —

               Pogrešno tumačenje i primjena članka 6. Uredbe br. 6/2002;

               —

               Povreda članka 25. stavka 1. točke (e) Uredbe br. 6/2002;

               —

               Povreda članka 25. stavka 1. točke (f) Uredbe br. 6/2002.


title: Predmet C-163/18: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 1. ožujka 2018. uputio Rechtbank Noord-Nederland (Nizozemska) – HQ za sebe i kao zakonski zastupnik svojega maloljetnog djeteta IP, JO protiv Aegean Airlines SA

text:
               28.5.2018

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 182/11

         Zahtjev za prethodnu odluku koji je 1. ožujka 2018. uputio Rechtbank Noord-Nederland (Nizozemska) – HQ za sebe i kao zakonski zastupnik svojega maloljetnog djeteta IP, JO protiv Aegean Airlines SA
   (Predmet C-163/18)
   (2018/C 182/12)
   Jezik postupka: nizozemski

      Sud koji je uputio zahtjev

   Rechtbank Noord-Nederland

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelji: HQ za sebe i kao zakonski zastupnik svojega maloljetnog djeteta IP, JO

      Tuženik: Aegean Airlines SA

      Prethodna pitanja

               1.

               Treba li članak 8. stavak 2. Uredbe br. 261/2004 (1) tumačiti na način da putnik koji na temelju Direktive 90/314/EEZ o putovanjima, odmorima i kružnim putovanjima u paket aranžmanima (2) (koja je prenesena u nacionalno pravo) ima pravo na naknadu iznosa vrijednosti svoje karte od svojega organizatora putovanja više ne može zahtijevati naknadu od zračnog prijevoznika?

               2.

               U slučaju potvrdnog odgovora na prvo pitanje: može li putnik ipak zahtijevati naknadu iznosa vrijednosti svoje karte od zračnog prijevoznika ako treba smatrati da njegov organizator putovanja, u slučaju da se utvrdi njegova odgovornost, financijski neće moći stvarno naknaditi iznos vrijednosti karte te da organizator putovanja nije poduzeo ni mjere opreza kako bi osigurao naknadu?

      (1)  Uredba (EZ) br. 261/2004 Europskog parlamenta i Vijeća od 11. veljače 2004. o utvrđivanju općih pravila odštete i pomoći putnicima u slučaju uskraćenog ukrcaja i otkazivanja ili dužeg kašnjenja leta u polasku te o stavljanju izvan snage Uredbe (EEZ) br. 295/91 (SL 2004., L 46, str. 1.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 7., svezak 26., str. 21.)

      (2)  Direktiva Vijeća od 13. lipnja 1990. o putovanjima, odmorima i kružnim putovanjima u paket aranžmanima (SL 1990., L 158, str. 59.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 13., svezak 60., str. 27.)


title: Predmet C-192/18: Tužba podnesena 15. ožujka 2018. – Europska komisija protiv Republike Poljske

text:
               28.5.2018

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 182/14

         Tužba podnesena 15. ožujka 2018. – Europska komisija protiv Republike Poljske
   (Predmet C-192/18)
   (2018/C 182/17)
   Jezik postupka: poljski

      Stranke

      Tužitelj: Europska komisija (zastupnici: A. Szmytkowska, K. Banks, H. Krämer i C. Valero, agenti)

      Tuženik: Republika Poljska

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelj od Suda zahtijeva da:

               —

               uvrdi da je Republika Poljska, uvođenjem u članku 13. točkama 1. do 3. ustawe z dnia 12 lipca 2017 r. o zmianie ustawy – Prawo o ustroju sądów powszechnych (Zakon od 12. srpnja 2017. o izmjenama Zakona o ustroju redovnih sudova) razlike između dobne granice za stjecanje prava za mirovinu žena i muškaraca koji obavljaju dužnosti sudaca redovnih sudova, sudaca Vrhovnog suda i državnih odvjetnika Republike Poljske, povrijedila obveze koje ima na temelju članka 157. Ugovora o funkcioniranju Europske unije, članka 5. točke (a) i članka 9. stavka 1. točke (f) Direktive 2006/54/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 5. srpnja 2006. o provedbi načela jednakih mogućnosti i jednakog postupanja prema muškarcima i ženama u pitanjima zapošljavanja i rada (preinaka) (1) i

               —

               utvrdi da je time što je člankom 13. točkom 1. navedenog zakona snizila dobnu granicu za stjecanje prava na mirovinu koja se primjenjuje na suce redovnih sudova, istodobno dodijelivši ministru pravosuđa pravo da odluči o produženju razdoblja aktivne službe sudaca na temelju članka 1. točke 26. podtočaka (b) i (c) navedenog zakona, Republika Poljska povrijedila obveze koje proizlaze iz članka 19. stavka 1. drugog podstavka Ugovora o Europskoj uniji u vezi s člankom 47. Povelje Europske unije o temeljnim pravima;

               —

               Republici Poljskoj naloži snošenje troškova postupka.

      Tužbeni razlozi i glavni argumenti

   Komisija Republici Poljskoj prigovara da je uvođenjem u članku 13. točkama 1.do 3. ustawe z dnia 12 lipca 2017 r. o zmianie ustawy o ustroju sądów powszechnych odredbi o različitoj dobnoj granici za stjecanje prava na mirovinu za žene i muškarce koji obavljaju dužnosti sudaca redovnih sudova, sudaca Vrhovnog suda i državnih odvjetnika i time što je člankom 13. točkom 1. navedenog zakona dobnu granicu za stjecanje prava na mirovinu koja se primjenjuje na suce redovnih sudova, istodobno dodijelivši ministru pravosuđa pravo da odluči o produženju razdoblja aktivne službe sudaca na temelju članka 1. točke 26. podtočaka (b) i (c) navedenog zakona, Republika Poljska povrijedila obveze koje ima na temelju članka 157. Ugovora o funkcioniranju Europske unije, članka 5. točke (a), članka 9. stavka 1. točke (f) Direktive 2006/54/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 5. srpnja 2006. o provedbi načela jednakih mogućnosti i jednakog postupanja prema muškarcima i ženama u pitanjima zapošljavanja i rada (preinaka) i obveze koje proizlaze iz članka 19. stavka 1. drugog podstavka Ugovora o Europskoj uniji u vezi s člankom 47. Povelje Europske unije o temeljnim pravima.

      (1)  SL 2006., L 204, str. 23. (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 5., svezak 1., str. 246. i ispravak SL 2017., L 162, str. 56.)


title: Predmet T-228/18: Tužba podnesena 5. travnja 2018. – Transtec protiv Komisije

text:
               28.5.2018

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 182/29

         Tužba podnesena 5. travnja 2018. – Transtec protiv Komisije
   (Predmet T-228/18)
   (2018/C 182/33)
   Jezik postupka: francuski

      Stranke

      Tužitelj: Transtec (Bruxelles, Belgija) (zastupnici: L. Levi i N. Flandin, odvjetnici)

      Tuženik: Europska komisija

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

               —

               tužbu proglasi dopuštenom i osnovanom

         te u skladu s tim:

               —

               poništi odluku od 26. ožujka 2018. kojom je Europska komisija odbila ponudu konzorcija kojem je tužitelj voditelj za grupu predmeta nabave br. 3 u okviru javne nabave „Framework contract for the implementation of external aid 2018 (SIEA EUROPAID/138778/DH/SER/MULTI” (u daljnjem tekstu: javna nabava) u vezi s okvirnim ugovorom za pružanje usluga trećim zemljama korisnicama vanjske pomoći Unije i grupu predmeta nabave br. 3 dodijelio deseterima drugim ponuditeljima,

               —

               na temelju mjera upravljanja postupkom (vidjeti članak 55. Poslovnika Općeg suda) pozove tuženika da predoči (i) značajke i relativne prednosti 10 prihvaćenih ponuda za grupu predmeta nabave br. 3 kao i njihove ukupne ocjene za podstavke 1.1, 1.2, 1.3, 1.4, 1.5, 1.6 stavke Ukupna organizacija i metodologija („Global Organisation and Methodology”), te ukupne ocjene 10 prihvaćenih ponuda za grupu predmeta nabave br. 3 za stavku Ukupna tehnička ocjena („Technical score”) i za stavku Ukupna financijska ocjena („Financial score”) i (ii) detaljno izvješće povjerenstva za procjenu;

               —

               proglasi dopuštenim i osnovanim zahtjev za naknadu štete u bruto iznosu od 2 400 000 eura;

               —

               tuženiku naloži snošenje troškova.

      Tužbeni razlozi i glavni argumenti

   U prilog osnovanosti tužbe tužitelj ističe šest tužbenih razloga.

               1.

               Prvi tužbeni razlog koji se temelji na povredi članka 106. Uredbe (EU, Euratom) br. 966/2012 Europskog parlamenta i Vijeća od 25. listopada 2012. o financijskim pravilima koja se primjenjuju na opći proračun Unije i o stavljanju izvan snage Uredbe Vijeća (EZ, Euratom) br. 1605/2002 (SL L 298, str. 1.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 1., svezak 7., str. 248.; u daljnjem tekstu: Financijska uredba) i članka 4. Uputa ponuditeljima („Instructions to Tenderers”; u daljnjem tekstu: Upute). Komisija je takvu povredu počinila zato što zbog nepravilnosti nije isključila ponuditelja koji je član jednog od konzorcija kojima je dodijeljen ugovor.

               2.

               Drugi tužbeni razlog koji se temelji na Komisijinoj očitoj pogrešci u ocjeni i povredi odredaba članka 110. stavka 5. Financijske uredbe, članka 151. Delegirane uredbe Komisije (EU) br. 1268/2012 od 29. listopada 2012. o pravilima za primjenu Uredbe (EU, Euratom) br. 966/2012 Europskog parlamenta i Vijeća o financijskim pravilima koja se primjenjuju na opći proračun Unije (SL L 362, str.1.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 1., svezak 9., str. 183.; u daljnjem tekstu: Provedbena uredba), obveze koja proizlazi iz članka 41. stavka 2. Povelje Europske unije o temeljnim pravima (u daljnjem tekstu: Povelja) o poštovanju načela dobre uprave i članka 15. stavka 3. Uputa jer Komisija nije dovoljno pažljivo ispitala izuzetno niske ponude.

               3.

               Treći tužbeni razlog koji se temelji na povredi obveze obrazlaganja iz članka 113. stavka 2. Financijske uredbe i članka 161. stavka 1. Provedbene uredbe.

               4.

               Četvrti tužbeni razlog koji se temelji na povredi prava na djelotvoran pravni lijek kako je propisano člankom 47. Povelje.

               5.

               Peti tužbeni razlog koji se temelji na povredi načela jednakog postupanja, nediskriminacije jamstva poštenog tržišnog natjecanja, članka 102. stavaka 1. i 2. Financijske uredbe zbog nezakonitosti odredaba članka 7. Uputa.

               6.

               Šesti tužbeni razlog koji se temelji na povredi načela dobre uprave kako je propisano člankom 41. Povelje zbog nezakonitosti članka 7. stavka 3. Uputa.


title: Predmet C-201/18: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 19. ožujka 2018. uputio Cour d’appel de Mons (Belgija) – Mydibel SA protiv État belge

text:
               28.5.2018

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 182/15

         Zahtjev za prethodnu odluku koji je 19. ožujka 2018. uputio Cour d’appel de Mons (Belgija) – Mydibel SA protiv État belge
   (Predmet C-201/18)
   (2018/C 182/18)
   Jezik postupka: francuski

      Sud koji je uputio zahtjev

   Cour d’appel de Mons

      Stranke glavnog postupka

      Podnositelj zahtjeva: Mydibel SA

      Druga stranka u postupku: État belge

      Prethodna pitanja

   Treba li članke 14., 15., 168., 184., 185., 187. i 188. Direktive Vijeća 2006/112/EZ od 28. studenoga 2006. o zajedničkom sustavu poreza na dodanu vrijednost (1) tumačiti i primjenjivati na način da postoji revizija/ispravak PDV-a na kapitalno dobro nekretninu koji je početno bio pravilno odbijen, ako se na to kapitalno dobro nekretninu odnosila transakcija „sale and lease back” (povratni leasing), uzimajući u obzir sljedeće:

               —

               „sale lease back” uspostavlja se kombiniranom i istodobnom dodjelom prava na dugotrajan zakup (odnosno privremeno stvarno pravo) poreznog obveznika dvjema financijskim ustanovama i prava na leasing tih dviju financijskih ustanova poreznom obvezniku;

               —

               ta transakcija „sale lease back” jest potpuno financijska transakcija u svrhu povećanja likvidnosti poreznog obveznika;

               —

               na tu se transakciju „sale lease back” (povratni leasing) nije obračunao PDV;

               —

               kapitalno dobro nekretnina ostala je u vlasništvu poreznog obveznika te se upotrebljavala u svrhu oporezovane djelatnosti poreznog obveznika na neprekinut i trajan način, i prije i poslije transakcije.

         Jesu li tumačenje i primjena gore navedenih odredbi koji dovode do revizije/ispravka PDV-a koji je početno odbijen u skladu s načelom neutralnosti PDV-a i/ili načelom jednakog postupanja?

      (1)  SL L 347, str. 1. (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 9., svezak 1., str. 120.)


title: Presuda Suda od 31. listopada 2017. u predmetu E-16/16 – Fosen-Linjen AS protiv AtB AS (Javna nabava – Direktiva 89/665/EEZ – Direktiva 2004/18/EZ – Zahtjev za naknadu štete – Krivnja – Težina povrede – Teret dokazivanja – Provjera podnesene ponude – Načela djelotvornosti, jednakog postupanja, transparentnosti i proporcionalnosti)

text:
               31.5.2018

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 186/12

         PRESUDA SUDA
   od 31. listopada 2017.
   u predmetu E-16/16
   Fosen-Linjen AS protiv AtB AS

      (Javna nabava – Direktiva 89/665/EEZ – Direktiva 2004/18/EZ – Zahtjev za naknadu štete – Krivnja – Težina povrede – Teret dokazivanja – Provjera podnesene ponude – Načela djelotvornosti, jednakog postupanja, transparentnosti i proporcionalnosti)

   (2018/C 186/06)
   U predmetu E-16/16, Fosen-Linjen AS protiv AtB AS – ZAHTJEV Sudu u skladu s člankom 34. Sporazuma među državama EFTA-e o osnivanju Nadzornog tijela i Suda koji je podnio žalbeni sud Frostating (Frostating lagmannsrett) u pogledu tumačenja Direktive Vijeća 89/665/EEZ od 21. prosinca 1989. o usklađivanju zakonâ i drugih propisa u odnosu na primjenu postupaka kontrole na sklapanje ugovorâ o javnoj nabavi robe i javnim radovima, a posebno njezinog članka 1. stavka 1. i članka 2. stavka 1. točke (c), Sud, u sastavu Carl Baudenbacher, predsjednik i sudac izvjestitelj, Per Christiansen i Benedikt Bogason (ad hoc), suci, donio je 31. listopada 2017. presudu kao u izreci:

               1.

               Dodjela naknade štete u skladu s člankom 2. stavkom 1. točkom (c) Direktive 89/665/EEZ ne ovisi o tome je li povreda odredbe zakona o javnoj nabavi uzrokovana krivnjom i postupanjem koje izrazito odstupa od opravdanog djelovanja, ni o tome je li do njega došlo zbog bitne pogreške, ni o tome može li se ona pripisati postojanju bitne, velike i očite pogreške. Jednostavna povreda zakona o javnoj nabavi sama je po sebi dovoljna da prouzrokuje obvezu javnog naručitelja da oštećenoj osobi nadoknadi nastalu štetu, u skladu s člankom 2. stavkom 1. točkom (c) Direktive 89/665/EEZ, pod uvjetom da su ispunjeni drugi uvjeti za dodjelu naknade štete, osobito uključujući uvjet uzročne veze.

               2.

               Direktiva 89/665/EEZ ne protivi se zahtjevu prema kojem je dodjela naknade štete uvjetovana time da oštećeni ponuditelj pružanjem nedvojbenog važnog dokaza dokaže da je ugovor trebao biti dodijeljen njemu da javni naručitelj nije počinio pogrešku, pod uvjetom poštovanja načela istovrijednosti i djelotvornosti.

               3.

               Direktiva 89/665/EEZ ne protivi se nacionalnom zakonodavstvu koje javnog naručitelja oslobađa odgovornosti za pozitivni ugovorni interes ako je natječajni postupak zbog pogreške javnog naručitelja otkazan u skladu sa zakonom EGP-a o javnoj nabavi, čak i ako se tijekom natječajnog postupka nije pozivalo na tu pogrešku te se ona razlikuje od pogreške na koju se pozvao podnositelj zahtjeva. Javni naručitelj mora dokazati postojanje takve pogreške i opravdati svoju odluku o otkazivanju natječajnog postupka.

               4.

               Kriteriji dodjele u natječajnom postupku moraju biti oblikovani tako da ih svi razmjerno dobro obaviješteni i uobičajeno oprezni ponuditelji mogu tumačiti na isti način. Nadalje, javni naručitelj dužan je provjeriti jesu li informacije koje je podnio ponuditelj uvjerljive, u smislu da ti isti ponuditelji mogu osigurati ono što je ponuđeno u ponudi, kao i odgovara li ta ponuda zahtjevima koje je utvrdio javni naručitelj. Zahtjev za provjeru mora biti u skladu s načelom proporcionalnosti. Pod uvjetom da se prema svim ponuditeljima postupa jednako, javni naručitelj može uzeti u obzir sve informacije navedene u ponudi kako bi se provela učinkovita provjera informacija povezanih s kriterijima za dodjelu. Sud koji je uputio zahtjev dužan je odrediti, uzimajući u obzir načela jednakog postupanja, transparentnosti i proporcionalnosti, jesu li ti uvjeti bili ispunjeni u temeljnom postupku javne nabave.


title: Predmet C-605/16 P: Rješenje predsjednika Suda od 16. veljače 2018. – Vijeće Europske unije protiv PT Ciliandra Perkasa, Europske komisije, European Biodiesel Board (EBB)

text:
               4.6.2018

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 190/18

         Rješenje predsjednika Suda od 16. veljače 2018. – Vijeće Europske unije protiv PT Ciliandra Perkasa, Europske komisije, European Biodiesel Board (EBB)
   (Predmet C-605/16 P) (1)

   (2018/C 190/26)
   Jezik postupka: engleski
   Predsjednik Suda odredio je brisanje predmeta.

      (1)  SL C 30, 30. 1. 2017.


title: Predmet C-606/16 P: Rješenje predsjednika Suda od 16. veljače 2018. – Vijeće Europske unije protiv PT Perindustrian dan Perdagangan Musim Semi Mas (PT Musim Mas), Europske komisije, European Biodiesel Board (EBB)

text:
               4.6.2018

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 190/18

         Rješenje predsjednika Suda od 16. veljače 2018. – Vijeće Europske unije protiv PT Perindustrian dan Perdagangan Musim Semi Mas (PT Musim Mas), Europske komisije, European Biodiesel Board (EBB)
   (Predmet C-606/16 P) (1)

   (2018/C 190/27)
   Jezik postupka: engleski
   Predsjednik Suda odredio je brisanje predmeta.

      (1)  SL C 30, 30. 1. 2017.


title: Predmet C-252/17: Rješenje Suda (osmo vijeće) od 21. ožujka 2018. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Juzgado de lo Social n° 2 de Cádiz – Španjolska) – Moisés Vadillo González protiv Alestis Aerospace SL (Zahtjev za prethodnu odluku — Članak 53. stavak 2. i članak 94. Poslovnika Suda — Nepostojanje dostatnih pojašnjenja o činjeničnom i pravnom kontekstu glavnog postupka, kao i razloga koji opravdavaju potrebu odgovora na prethodna pitanja — Očita nedopuštenost)

text:
               4.6.2018

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 190/2

         Rješenje Suda (osmo vijeće) od 21. ožujka 2018. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Juzgado de lo Social no 2 de Cádiz – Španjolska) – Moisés Vadillo González protiv Alestis Aerospace SL
   (Predmet C-252/17) (1)

   ((Zahtjev za prethodnu odluku - Članak 53. stavak 2. i članak 94. Poslovnika Suda - Nepostojanje dostatnih pojašnjenja o činjeničnom i pravnom kontekstu glavnog postupka, kao i razloga koji opravdavaju potrebu odgovora na prethodna pitanja - Očita nedopuštenost))
   (2018/C 190/02)
   Jezik postupka: španjolski

      Sud koji je uputio zahtjev

   Juzgado de lo Social no 2 de Cádiz

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelj: Moisés Vadillo González

      Tuženik: Alestis Aerospace SL

      uz sudjelovanje: Ministerio Fiscal

      Izreka

   Zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Juzgado de lo Social no 2 de Cádiz (Radni sud br. 2 u Cadizu, Španjolska) odlukom od 8. svibnja 2017., očito je nedopušten.

      (1)  SL C 256, 7. 8. 2017.


title: Predmet C-170/17: Rješenje predsjednika devetog vijeća Suda od 2. veljače 2018. – Europska komisija protiv Portugalske Republike

text:
               4.6.2018

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 190/19

         Rješenje predsjednika devetog vijeća Suda od 2. veljače 2018. – Europska komisija protiv Portugalske Republike
   (Predmet C-170/17) (1)

   (2018/C 190/29)
   Jezik postupka: portugalski
   Predsjednik devetog vijeća odredio je brisanje predmeta.

      (1)  SL C 161, 22. 5. 2017.


title: Predmet T-178/18: Tužba podnesena 8. ožujka 2018. – Région de Bruxelles-Capitale protiv Komisije

text:
               4.6.2018

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 190/32

         Tužba podnesena 8. ožujka 2018. – Région de Bruxelles-Capitale protiv Komisije
   (Predmet T-178/18)
   (2018/C 190/55)
   Jezik postupka: francuski

      Stranke

      Tužitelj: Région de Bruxelles-Capitale (Bruxelles, Belgija) (zastupnici: A. Bailleux i B. Magarinos Rey, odvjetnici)

      Tuženik: Europska komisija

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

               —

               proglasi predmetnu tužbu dopuštenom i osnovanom;

               —

               poništi pobijanu [Provedbenu uredbu Komisije (EU) 2017/2324 оd 12. prosinca 2017. o produljenju odobrenja aktivne tvari glifosat u skladu s Uredbom (EZ) br. 1107/2009 Europskog parlamenta i Vijeća o stavljanju na tržište sredstava za zaštitu bilja i o izmjeni Priloga Provedbenoj uredbi Komisije (EU) br. 540/2011 (SL 2017., L 333, str. 10.)], s time da se održe na snazi njeni učinci sve dok ne bude zamijenjena u razumnom roku, najkasnije do 16. prosinca 2021.;

               —

               naloži Komisiji snošenje troškova postupka.

      Tužbeni razlozi i glavni argumenti

   U prilog tužbi, tužitelj ističe dva tužbena razloga.

               1.

               Prvi tužbeni razlog, koji se temelji na povredi načela visoke razine zaštite ljudskog zdravlja i okoliša. Taj se tužbeni razlog sastoji od dva dijela.

                           —

                           Prvi dio, koji se temelji na povredi obveze osiguravanja visoke razine zaštite zdravlja i okoliša u fazi znanstvene procjene rizika, s obzirom na to da se pobijana uredba temelji na znanstvenoj procjeni rizika za zdravlje i okoliš koja ne odgovara zahtjevima koji se traže načelom predostrožnosti. Tužitelj smatra da se nedostaci pojavljuju u odnosu na utvrđenje, odabir i ponderiranje te metodu postupanja i tumačenja dostupnih podataka i znanstvenih istraživanja.

                           —

                           Drugi dio, koji se temelji na povredi obveze osiguravanja visoke razine zaštite zdravlja i okoliša u fazi političke procjene i upravljanja rizikom, s obzirom na to da se u pobijanoj uredbi nije provela politička procjena i upravljanje rizikom u skladu s načelom predostrožnosti. Tužitelj, s jedne strane, smatra da je produljenje odobrenja dano u kontekstu velikoh nedostataka i nejasnoća koji su postojali na razini procjene rizika i da, s druge strane, produljenje nije popraćeno prikladnim mjerama ublažavanja ili smanjenja rizika u širem smislu.

               2.

               Drugi tužbeni razlog, koji se temelji na povredi obveze obrazlaganja i načela dobre uprave, s obzirom na to da je pobijana uredba proturječna sama sebi. Tužitelj smatra da uvodne izjave i članci navedene uredbe omogućuju zaključak da glifosat nema štetne učinke za ljudsko ili životinjsko zdravlje kao ni neprihvatljiv učinak na okoliš, iako se posebne odredbe sadržane u njezinom prilogu I. temelje na postojanju takvih učinaka. Takvo unutarnje proturječje dovelo bi stoga javnost u nedoumicu u odnosu na pitanje predstavlja li glifosat rizik za zdravlje i okoliš.


title: Predmet T-439/16: Presuda Općeg suda od 20. travnja 2018. – holyGhost protiv EUIPO-a – CBM (holyGhost) („Žig Europske unije — Postupak povodom prigovora — Prijava verbalnog žiga Europske unije holyGhost — Raniji verbalni žig Europske unije HOLY — Relativni razlog za odbijanje — Vjerojatnost dovođenja u zabludu — Članak 8. stavak 1. točka (b) Uredbe (EZ) br. 207/2009 (koji je postao članak 8. stavak 1. točka (b) Uredbe (EU) 2017/1001”)

text:
               4.6.2018

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 190/24

         Presuda Općeg suda od 20. travnja 2018. – holyGhost protiv EUIPO-a – CBM (holyGhost)
   (Predmet T-439/16) (1)

   ((„Žig Europske unije - Postupak povodom prigovora - Prijava verbalnog žiga Europske unije holyGhost - Raniji verbalni žig Europske unije HOLY - Relativni razlog za odbijanje - Vjerojatnost dovođenja u zabludu - Članak 8. stavak 1. točka (b) Uredbe (EZ) br. 207/2009 (koji je postao članak 8. stavak 1. točka (b) Uredbe (EU) 2017/1001”))
   (2018/C 190/43)
   Jezik postupka: njemački

      Stranke

      Tužitelj: holyGhost GmbH (München, Njemačka) (zastupnici: M. Wiedemann i D. Engbrink, odvjetnici)

      Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (zastupnici: u početku A. Schifko, a zatim D. Walicka, agenti)

      Druga stranka u postupku pred žalbenim vijećem EUIPO-a: CBM Creative Brands Marken GmbH (Zurich, Švicarska)

      Predmet

   Tužba podnesena protiv odluke petog žalbenog vijeća EUIPO-a od 30. svibnja 2016. (predmet R 2867/2014-5), koja se odnosi na postupak povodom prigovora između društava CBM i holyGhost.

      Izreka

               1.

               Tužba se odbija.

               2.

               Društvu HolyGhost GmbH nalaže se snošenje troškova.

      (1)  SL C 350, 26. 9. 2016.


title: Predmet C-604/17: Rješenje Suda (šesto vijeće) od 16. siječnja 2018. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Varhoven kasatsionen sad – Bugarska) – PM protiv AH (Zahtjev za prethodnu odluku — Članak 99. Poslovnika Suda — Područje slobode, sigurnosti i pravde — Pravosudna suradnja u građanskim stvarima — Nadležnost u stvarima povezanim s roditeljskom odgovornošću — Uredba (EZ) br. 2201/2003 — Nadležnost suda države članice za odlučivanje o tužbi u stvarima povezanim s roditeljskom odgovornošću u slučaju da dijete nema boravište na području te države — Nadležnost u stvarima koje se odnose na obvezu uzdržavanja — Uredba (EZ) br. 4/2009)

text:
               4.6.2018

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 190/3

         Rješenje Suda (šesto vijeće) od 16. siječnja 2018. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Varhoven kasatsionen sad – Bugarska) – PM protiv AH
   (Predmet C-604/17) (1)

   ((Zahtjev za prethodnu odluku - Članak 99. Poslovnika Suda - Područje slobode, sigurnosti i pravde - Pravosudna suradnja u građanskim stvarima - Nadležnost u stvarima povezanim s roditeljskom odgovornošću - Uredba (EZ) br. 2201/2003 - Nadležnost suda države članice za odlučivanje o tužbi u stvarima povezanim s roditeljskom odgovornošću u slučaju da dijete nema boravište na području te države - Nadležnost u stvarima koje se odnose na obvezu uzdržavanja - Uredba (EZ) br. 4/2009))
   (2018/C 190/04)
   Jezik postupka: bugarski

      Sud koji je uputio zahtjev

   Vrhoven kasacionen sad (Bugarska)

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelj: PM

      Tuženik: AH

      Izreka

   Uredbu Vijeća (EZ) br. 2201/2003 od 27. studenoga 2003. o nadležnosti, priznavanju i izvršenju sudskih odluka u bračnim sporovima i u stvarima povezanim s roditeljskom odgovornošću, kojom se stavlja izvan snage Uredba (EZ) br. 1347/2000, treba tumačiti na način da sud države članice, koji je na temelju članka 3. stavka 1. točke (b) te uredbe nadležan za odlučivanje o zahtjevu za razvod između dvaju bračnih drugova koji su državljani te države članice, nije nadležan za odlučivanje o pravu na roditeljsku skrb i pravo na kontakt s djetetom u pogledu djeteta bračnih drugova kada to dijete, u trenutku pokretanja tog postupka, ima uobičajeno boravište u drugoj državi članici i kada nisu ispunjeni uvjeti koji se traže za dodjeljivanje te nadležnosti navedenom sudu na temelju članka 12. navedene uredbe, uzimajući u obzir osim toga činjenicu da iz okolnosti glavnog postupka ne proizlazi da se ta nadležnost može temeljiti na člancima 9., 10. ili 15. iste uredbe. Osim toga, taj sud ne ispunjava uvjete predviđene u članku 3. točki (d) Uredbe Vijeća (EZ) br. 4/2009 od 18. prosinca 2008. o nadležnosti, mjerodavnom pravu, priznavanju i izvršenju sudskih odluka te suradnji u stvarima koje se odnose na obvezu uzdržavanja.

      (1)  SL C 22, 22. 1. 2018.


title: Predmet C-651/17 P: Žalba koju je 21. studenoga 2017. podnio Grupo Osborne S. A. protiv presude Općeg suda (sedmo vijeće) od 20. rujna 2017. u predmetu T-350/13, Jordi Nogués protiv Ureda Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO) – Grupo Osborne (BADTORO)

text:
               4.6.2018

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 190/4

         Žalba koju je 21. studenoga 2017. podnio Grupo Osborne S. A. protiv presude Općeg suda (sedmo vijeće) od 20. rujna 2017. u predmetu T-350/13, Jordi Nogués protiv Ureda Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO) – Grupo Osborne (BADTORO)
   (Predmet C-651/17 P)
   (2018/C 190/05)
   Jezik postupka: španjolski

      Stranke

      Žalitelj: Grupo Osborne S. A. (zastupnik: J. M. Iglesias Monravá, odvjetnik)

      Druge stranke u postupku: Jordi Nogués S. L. i Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO)
   Rješenjem od 12. travnja 2018. Sud (šesto vijeće) odbio je žalbu te je naložio žalitelju Grupo Osborne S. A. snošenje vlastitih troškova.


title: Predmet C-198/18: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 20. ožujka 2018. uputio Högsta domstolen (Švedska) — CeDe Group AB protiv KAN Sp. z o.o. u stečaju

text:
               4.6.2018

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 190/11

         Zahtjev za prethodnu odluku koji je 20. ožujka 2018. uputio Högsta domstolen (Švedska) — CeDe Group AB protiv KAN Sp. z o.o. u stečaju
   (Predmet C-198/18)
   (2018/C 190/15)
   Jezik postupka: švedski

      Sud koji je uputio zahtjev

   Högsta domstolen

      Stranke glavnog postupka

      Žalitelj: CeDe Group AB

      Druga stranka u postupku: KAN Sp. z o.o. u stečaju

      Prethodna pitanja

               1.

               Treba li članak 4. Uredbe br. 1346/2000 (1) tumačiti tako da se primjenjuje na tužbu koju švedskom sudu podnosi stečajni upravitelj poljskog društva – koje je predmet stečajnog postupka u Poljskoj – protiv švedskog društva radi plaćanja robe isporučene na temelju ugovora koji su ta društva sklopila prije otvaranja stečajnog postupka?

               2.

               U slučaju potvrdnog odgovora na prvo pitanje, je li relevantno da je tijekom postupka pred sudom stečajni upravitelj ustupio predmetno potraživanje društvu koje je stupilo u postupak umjesto stečajnog upravitelja?

               3.

               U slučaju potvrdnog odgovora na drugo pitanje, je li relevantno da je nad društvom koje je stupilo u postupak nakon toga otvoren stečajni postupak?

               4.

               Ako tuženik u postupku pred sudom u situaciji poput one iznesene u prvom pitanju zahtijeva da se potraživanje stečajnog upravitelja kompenzira s protupotraživanjem koje proizlazi iz istog ugovora kao i potraživanje, je li taj slučaj kompenzacije obuhvaćen člankom 4. stavkom 2. točkom (d)?

               5.

               Treba li odnos između članka 4. stavka 2. točke (d) i članka 6. stavka 1. Uredbe br. 1346/2000 tumačiti tako da se članak 6. stavak 1. primjenjuje samo ako prema pravu države u kojoj je pokrenut postupak nije moguće primijeniti kompenzaciju, ili se članak 6. stavak 1. može primijeniti i na druge situacije, primjerice kad postoji samo određena razlika u mogućnostima kompenzacije u predmetnim pravnim porecima ili kad uopće ne postoje razlike, ali se kompenzacija ipak ne priznaje u državi u kojoj je pokrenut postupak?

      (1)  Uredba Vijeća (EZ) br. 1346/2000 od 29. svibnja 2000. o stečajnom postupku (SL 2000. L 160, str. 1.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 19., svezak 3., str. 3.).


title: Predmet C-652/17 P: Žalba koju je 21. studenoga 2017. podnio Grupo Osborne S. A. protiv presude Općeg suda (sedmo vijeće) od 20. rujna 2017. u predmetu T-386/15, Jordi Nogués protiv Ureda Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO) – Grupo Osborne (BADTORO)

text:
               4.6.2018

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 190/4

         Žalba koju je 21. studenoga 2017. podnio Grupo Osborne S. A. protiv presude Općeg suda (sedmo vijeće) od 20. rujna 2017. u predmetu T-386/15, Jordi Nogués protiv Ureda Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO) – Grupo Osborne (BADTORO)
   (Predmet C-652/17 P)
   (2018/C 190/06)
   Jezik postupka: španjolski

      Stranke

      Žalitelj: Grupo Osborne S. A. (zastupnik: J. M. Iglesias Monravá, odvjetnik)

      Druge stranke u postupku: Jordi Nogués S. L. i Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO)
   Rješenjem od 12. travnja 2018. Sud (šesto vijeće) odbio je žalbu te je naložio žalitelju Grupo Osborne S. A. snošenje vlastitih troškova.


title: Predmet C-209/18: Tužba podnesena 23. ožujka 2018. – Europska komisija protiv Republike Austrije

text:
               4.6.2018

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 190/12

         Tužba podnesena 23. ožujka 2018. – Europska komisija protiv Republike Austrije
   (Predmet C-209/18)
   (2018/C 190/16)
   Jezik postupka: njemački

      Stranke

      Tužitelj: Europska komisija (zastupnici: G. Braun i H. Tserepa-Lacombe, opunomoćenici)

      Tuženik: Republika Austrija

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelj od Suda zahtijeva da:

               1.

               utvrdi da je Republika Austrija povrijedila svoje obveze iz članka 14. stavka 1., članka 15. stavka 1. i 2. točaka (b) i (c) i stavka 3. kao i iz članka 25. Direktive o uslugama (1) i iz članaka 49. i 56. UFEU-a jer je zadržala na snazi zahtjeve u pogledu sjedišta za društva patentnih odvjetnika u skladu s člankom 29.a točkom 7. u vezi s člankom 2. stavkom 1. točkom (c) Patentanwaltsgesetza (Zakon o patentnim odvjetnicima, u daljnjem tekstu: PatAnwG) i za društva građevinskih inženjera u skladu s člankom 25. stavkom 1. Ziviltechnikergesetza (Zakon o građevinskim inženjerima, u daljnjem tekstu: ZTG), u pogledu pravnog oblika i sudjelovanja u kapitalu društva za društva građevinskih inženjera u skladu s člankom 26. stavkom 1. i člankom 28. stavkom 1. ZTG-a, za društva patentnih odvjetnika u skladu s člankom 29.a točkama 1., 2. i 11. PatAnwG-a i za društva veterinara u skladu s člankom 15.a stavkom 1. Tierärztegesetza (Zakon o veterinarima) kao i ograničenje multidisciplinarnih aktivnosti za društva građevinskih inženjera u skladu s člankom 21. stavkom 1. ZTG-a i društva patentnih odvjetnika u skladu s člankom 29.a točkom 6. PatAnwG-a;

               2.

               naloži Republici Austriji snošenje troškova postupka.

      Tužbeni razlozi i glavni argumenti

   U prilog osnovanosti tužbe tužitelj ističe sljedeće:
   Austrijsko pravo i dalje sadržava zahtjeve u pogledu sjedišta društava za profesije građevinskih inženjera i patentnih odvjetnika, koji su u suprotnosti s člankom 14. stavkom 1. točkom (b) Direktive o uslugama. Te odredbe izravno diskriminiraju na temelju statutarnog sjedišta društva i neizravno na temelju državljanstva članova društva.
   Zahtjevi u pogledu pravnog oblika i sudjelovanja u kapitalu društva za društva građevinskih inženjera, patentnih odvjetnika i veterinara sprečavaju kako austrijske pružatelje usluga tako i uspostavu novih pružatelja usluga iz drugih država članica u dijelu u kojem ograničavaju njihovu mogućnost osnivanja druge podružnice u Austriji ako svoje organizacijske strukture ne prilagode tim odredbama.
   Austrijske odredbe koje predmetnim društvima propisuju da se moraju ograničiti na obavljanje profesije patentnog odvjetnika odnosno građevinskog inženjera u suprotnosti su s člankom 25. Direktive o uslugama jer ograničavaju kako osnivanje druge podružnice multidisciplinarnih društava profesija iz drugih država članica u Austriji tako i prvo osnivanje austrijskih društava profesija. Razvoj novih inovativnih poslovnih modela, koji bi poduzećima dali mogućnost ponude šire palete usluga, time se sprečava.

      (1)  Direktiva 2006/123/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 12. prosinca 2006. o uslugama na unutarnjem tržištu (SL 2006., L 376, str. 36.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 13., svezak 47., str. 160.)


title: Predmet C-660/17 P: Žalba koju je 24. studenog 2017. podnio RF protiv rješenja Općeg suda (šesto vijeće) od 13. rujna 2017. u predmetu T 880/16, RF protiv Komisije

text:
               4.6.2018

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 190/5

         Žalba koju je 24. studenog 2017. podnio RF protiv rješenja Općeg suda (šesto vijeće) od 13. rujna 2017. u predmetu T 880/16, RF protiv Komisije
   (Predmet C-660/17 P)
   (2018/C 190/07)
   Jezik postupka: poljski

      Stranke

      Žalitelj: RF (zastupnik: K. Komar-Komarowski, pravni savjetnik)

      Druga stranka u postupku: Europska komisija

      Žalbeni zahtjev

   Žalitelj od Suda zahtijeva da:

               —

               ukine pobijano rješenje te da predmet vrati Općem sudu radi preispitivanja i donošenja odluke o meritumu, protiv koje se može podnijeti žalba;

               —

               podredno – ako Sud smatra da su ispunjeni uvjeti za donošenje konačne odluke u predmetu – ukine pobijano rješenje i u cijelosti prihvati zahtjeve podnesene u prvostupanjskom postupku;

               —

               naloži tuženiku snošenje troškova postupka.

      Žalbeni razlozi i glavni argumenti

               1.

               Žalbeni razlog koji se temelji na povredi članka 45. stavka 2. Statuta Suda Europske unije, u vezi s člankom 53. toga statuta, zbog njegova pogrešnog tumačenja. Opći je sud, smatrajući da pojmovi „viša sila” i „nepredvidljive okolnosti” imaju istovjetno značenje, povrijedio načelo racionalnosti zakonodavca. Takvo shvaćanje obaju pojmova protivno je također cilju članka 45. Statuta, kojim se želi osigurati usklađivanje razlika koje proizlaze iz udaljenosti (boravišta stranaka i sjedišta Suda). Slijedom toga, Opći suda neopravdano nije uzeo u obzir nepredvidljive okolnosti, koje su onemogućile žalitelja da pravovremeno podnese tiskanu verziju (izvornik) tužbe.

               2.

               Žalbeni razlog koji se temelji na povredi članka 126. Poslovnika Općeg suda od 4. ožujka 2015., zbog njegova pogrešnog tumačenja. Unatoč nepostojanju elemenata, Opći je sud primijenio članak 126. Poslovnika, pogrešno smatrajući da je tužba koju je žalitelj podnio očito nedopuštena. Povreda članka 126. Poslovnika od strane Općeg suda bila je neizbježna i očita posljedica povrede članka 45. u vezi s člankom 53. Statuta.

               3.

               Žalbeni razlog koji se temelji na pogrešnoj tvrdnji da žalitelj nije dokazao postojanje nepredvidljive okolnosti iz članka 45. stavka 2. Statuta. Žalitelj je dokazao postojanje nepredvidljive okolnosti. U tim okolnostima, ne samo da je podnio više dokaza nego što je bilo neophodno, nego je podnio sve dokaze koje je imao. Kako bi se osigurala pravovremena dostava pošiljke koja sadrži tužbu, žalitelj je pokazao dužnu pažnju koju se od njega moglo razumno zahtijevati. U vrijeme dostave pošiljke žalitelj je izgubio utjecaj na postupak dostave; od tog trenutka žalitelj nije imao nikakav utjecaj na okolnosti koje utječu na rok dostave.

               4.

               Žalbeni razlog koji se temelji na povredi članka 1., članka 6. stavka 1. i članka 14. Konvencije za zaštitu ljudskih prava i temeljnih sloboda, potpisanih u Rimu 4. studenoga 1950., jer je Opći sud onemogućio strankama pristup sudu i diskriminirao ih na temelju njihovog boravišta odnosno sjedišta. Donošenje od strane Općeg suda jedinstvenog roka zbog udaljenosti za sve države članice Europske unije predstavlja prepreku pristupu Općem sudu za stranke čije je boravište ili sjedište znatno udaljeno od sjedišta Općeg suda, uključujući i u ruralnim područjima svojih zemalja, tako da predstavlja diskriminaciju stranaka u postupku na temelju njihova boravišta.


title: Predmet T-648/16: Presuda Općeg suda od 17. travnja 2018. – Şölen Çikolata Gıda Sanayi ve Ticaret protiv EUIPO-a – Zaharieva (BOBO cornet) („Žig Europske unije — Postupak povodom prigovora — Prijava figurativnog žiga Europske unije BOBO cornet — Raniji figurativni žig Europske unije OZMO cornet — Nepostojanje vjerojatnosti dovođenja u zabludu — Članak 8. stavak 1. točka (b) Uredbe (EZ) br. 207/2009 (koji je postao članak 8. stavak 1. točka (b) Uredbe (EU) 2017/1001”)

text:
               4.6.2018

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 190/25

         Presuda Općeg suda od 17. travnja 2018. – Şölen Çikolata Gıda Sanayi ve Ticaret protiv EUIPO-a – Zaharieva (BOBO cornet)
   (Predmet T-648/16) (1)

   ((„Žig Europske unije - Postupak povodom prigovora - Prijava figurativnog žiga Europske unije BOBO cornet - Raniji figurativni žig Europske unije OZMO cornet - Nepostojanje vjerojatnosti dovođenja u zabludu - Članak 8. stavak 1. točka (b) Uredbe (EZ) br. 207/2009 (koji je postao članak 8. stavak 1. točka (b) Uredbe (EU) 2017/1001”))
   (2018/C 190/44)
   Jezik postupka: engleski

      Stranke

      Tužitelj: Şölen Çikolata Gıda Sanayi ve Ticaret AŞ (Şehitkamil Gaziantep, Turska) (zastupnik: T. Tsenova, odvjetnik)

      Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (zastupnik: A. Folliard-Monguiral, agent)

      Druga stranka u postupku pred žalbenim vijećem EUIPO-a, intervenijent u postupku pred Općim sudom: Elka Zaharieva (Plovdiv, Bugarska) (zastupnik: A. Kostov, odvjetnik)

      Predmet

   Tužba podnesena protiv odluke četvrtog žalbenog vijeća EUIPO-a od 20. srpnja 2016. (predmet R 906/2015-4), koja se odnosi na postupak povodom prigovora između društva Şölen Çikolata Gıda Sanayi ve Ticaret i E. Zaharieve.

      Izreka

               1.

               Tužba se odbija.

               2.

               Društvu Şölen Çikolata Gıda Sanayi ve Ticaret AŞ nalaže se snošenje troškova.

      (1)  SL C 402, 31. 10. 2016.


title: Predmet C-135/18: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 20. veljače 2018. uputio Bundesgerichtshof (Njemačka) – Logistik XXL GmbH protiv CMR Transport & Logistik

text:
               4.6.2018

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 190/6

         Zahtjev za prethodnu odluku koji je 20. veljače 2018. uputio Bundesgerichtshof (Njemačka) – Logistik XXL GmbH protiv CMR Transport & Logistik
   (Predmet C-135/18)
   (2018/C 190/08)
   Jezik postupka: njemački

      Sud koji je uputio zahtjev

   Bundesgerichtshof

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelj: Logistik XXL GmbH

      Tuženik: CMR Transport & Logistik

      Prethodna pitanja

               1.

               Predstavlja li u slučaju presude kojom je tuženiku bez ograničenja te bezuvjetno naložena određena činidba, a protiv koje je u državi članici porijekla podnesen redovni pravni lijek, ili, u slučaju u kojem još nije protekao rok za taj pravni lijek, nalog suda porijekla da je presuda privremeno izvršiva samo uz davanje osiguranja uvjet u smislu točke 4.4. obrasca iz Priloga I. Uredbi (EU) br. 1215/2012 Europskog parlamenta i Vijeća od 12. prosinca 2012. o nadležnosti, priznavanju i izvršenju sudskih odluka u građanskim i trgovačkim stvarima (1)?

               2.

               U slučaju potvrdnog odgovora na prvo pitanje: vrijedi li to i ako je u državi članici porijekla moguće izvršenje osiguranja na temelju presude proglašene privremeno izvršivom bez davanja osiguranja?

               3.

               U slučaju potvrdnog odgovora na drugo pitanje:

                           a)

                           Kako mora postupiti sud porijekla u slučaju odluke koja sadržava izvršivu obvezu, a protiv koje je u državi članici porijekla podnesen redovni pravni lijek, ili u slučaju u kojem još nije istekao rok za taj pravni lijek s obzirom na obrazac iz Priloga I. Uredbi (EU) br. 1215/2012 Europskog parlamenta i Vijeća od 12. prosinca 2012. o nadležnosti, priznavanju i izvršenju sudskih odluka u građanskim i trgovačkim stvarima ako se odluka u državi članici porijekla na temelju izreke presude ili zakonske odredbe smije izvršiti tek nakon davanja osiguranja?

                           b)

                           Mora li sud porijekla u tom slučaju izdati potvrdu na obrascu iz Priloga I. Uredbi (EU) br. 1215/2012 Europskog parlamenta i Vijeća od 12. prosinca 2012. o nadležnosti, priznavanju i izvršenju sudskih odluka u građanskim i trgovačkim stvarima bez navođenja podataka predviđenih u točkama 4.4.1. do 4.4.4.?

                           c)

                           Je li sud porijekla u tom slučaju ovlašten tumačiti potvrdu na obrascu iz Priloga I. Uredbi (EU) br. 1215/2012 Europskog parlamenta i Vijeća od 12. prosinca 2012. o nadležnosti, priznavanju i izvršenju sudskih odluka u građanskim i trgovačkim stvarima na način da se uključuju dodatni podaci o zatraženom osiguranju – na primjer u točki 4.4.1. ili 4.4.3. obrasca – te da se tekst zakonske odredbe prilaže obrascu?

               4.

               U slučaju negativnog odgovora na drugo pitanje:

                           a)

                           Kako mora postupiti sud porijekla s obzirom na obrazac iz Priloga I. Uredbi (EU) br. 1215/2012 Europskog parlamenta i Vijeća od 12. prosinca 2012. o nadležnosti, priznavanju i izvršenju sudskih odluka u građanskim i trgovačkim stvarima ako je na temelju zakonske odredbe izvršenje osiguranja u državi članici porijekla dopušteno tek nakon isteka roka?

                           b)

                           Je li sud porijekla u tom slučaju ovlašten tumačiti potvrdu na obrascu iz Priloga I. Uredbi (EU) br. 1215/2012 Europskog parlamenta i Vijeća od 12. prosinca 2012. o nadležnosti, priznavanju i izvršenju sudskih odluka u građanskim i trgovačkim stvarima na način da se uključuju dodatni podaci o tom roku – na primjer u točki 4.4.1. ili 4.4.3. obrasca – te da se tekst zakonske odredbe prilaže obrascu?

      (1)  SL 2012., L 351, str. 1. (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 19., svezak 11., str. 289.)


title: Predmet T-190/18: Tužba podnesena 15. ožujka 2018. – Solwindet las Lomas protiv Komisije

text:
               4.6.2018

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 190/33

         Tužba podnesena 15. ožujka 2018. – Solwindet las Lomas protiv Komisije
   (Predmet T-190/18)
   (2018/C 190/56)
   Jezik postupka: engleski

      Stranke

      Tužitelj: Solwindet las Lomas, SL (Girona, Španjolska) (zastupnik: L. Sandberg-Mørch, odvjetnik)

      Tuženik: Europska komisija

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

               —

               poništi Odluku Komisije od 10. studenoga 2017. o državnoj potpori u predmetu SA.40348 (2015/NN) – Španjolska – Potpora za proizvodnju električne energije iz obnovljivih izvora energije, kogeneracije i otpada; (1)

               —

               naloži Komisiji snošenje tužiteljevih troškova.

      Tužbeni razlozi i glavni argumenti

   U prilog osnovanosti tužbe tužitelj ističe tri tužbena razloga.

               1.

               Prvi tužbeni razlog, koji se temelji na tome da je Komisija povrijedila svoju obvezu pokretanja formalnog istražnog postupka. Tužitelj ističe da postoje dokazi o ozbiljnim poteškoćama u vezi s trajanjem i okolnostima prethodnog istražnog postupka.

               2.

               Drugi tužbeni razlog, koji se temelji na tome da je Komisija počinila pogrešku koja se tiče prava i očitu pogrešku u ocjeni u vezi s isplatama koje su postojeća postrojenja primila u okviru prethodnog programa.

               3.

               Treći tužbeni razlog, koji se temelji na tome da Komisija nije ispunila svoju obvezu obrazlaganja u pogledu navodnog postojanja potpore u vezi s isplatama koje su postojeća postrojenja primila u okviru prethodnog programa.

      (1)  SL 2017., L 442, str. 1.


title: Predmet C-161/18: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 27. veljače 2018. uputio Tribunal Superior de Justicia de Castilla y León (Španjolska) – Violeta Villar Láiz protiv Instituto Nacional de la Seguridad Social (INSS) i Tesorería General de la Seguridad Social (TGSS)

text:
               4.6.2018

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 190/7

         Zahtjev za prethodnu odluku koji je 27. veljače 2018. uputio Tribunal Superior de Justicia de Castilla y León (Španjolska) – Violeta Villar Láiz protiv Instituto Nacional de la Seguridad Social (INSS) i Tesorería General de la Seguridad Social (TGSS)
   (Predmet C-161/18)
   (2018/C 190/09)
   Jezik postupka: španjolski

      Sud koji je uputio zahtjev

   Tribunal Superior de Justicia de Castilla y León

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelj: Violeta Villar Láiz

      Tuženik: Instituto Nacional de la Seguridad Social (INSS) i Tesorería General de la Seguridad Social (TGSS)

      Prethodna pitanja

               1.

               U skladu sa španjolskim pravom, za potrebe izračuna starosne mirovine osnovicu izračunatu na temelju plaća posljednjih godina treba pomnožiti s postotkom koji je određen s obzirom na godine uplaćivanja doprinosa tijekom cijelog radnog vijeka. Treba li smatrati da je odredba nacionalnog prava, kao što je ona iz članka 247. točke (a) i članka 248. stavka 3. Ley General de la Seguridada Social (Opći zakon o socijalnoj sigurnosti), kojom se umanjuje broj godina uračunatih radi primjene postotka kad je riječ o razdobljima rada u nepunom radnom vremenu, protivna članku 4. stavku 1. Direktive Vijeća 79/7/EEZ od 19. prosinca 1978. o postupnoj provedbi načela jednakog postupanja prema muškarcima i ženama u pitanjima socijalne sigurnosti (1)? Zahtijeva li članak 4. stavak 1. Direktive 78/7/EEZ da se broj godina uplaćivanja doprinosa, koje se uzimaju u obzir za potrebe određivanja postotka primjenjivog na izračun starosne mirovine, određuje na isti način za radnike u punom i za radnike u nepunom radnom vremenu?

               2.

               Je li odredba nacionalnog prava kao što je ona u ovom sporu također protivna članku 21. Povelje Europske unije o temeljnim pravima tako da je nacionalni sud dužan osigurati puni učinak Povelje i izuzeti iz primjene sporne zakonske odredbe nacionalnog prava a da ne zatraži ili čeka njihovo prethodno stavljanje izvan snage kroz zakonodavni ili bilo koji drugi postupak predviđen ustavom?

      (1)  SL 1979., L 6, str. 24. (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 5., svezak 3., str. 7.)


title: Predmet T-197/18: Tužba podnesena 16. ožujka 2018. – JV Voscf i dr. protiv Vijeća i dr.

text:
               4.6.2018

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 190/34

         Tužba podnesena 16. ožujka 2018. – JV Voscf i dr. protiv Vijeća i dr.
   (Predmet T-197/18)
   (2018/C 190/57)
   Jezik postupka: engleski

      Stranke

      Tužitelji: JV Voscf LTD (Limassol, Cipar) i 9 drugih (zastupnici: P. Tridimas, Barrister, K. Kakoulli, P. Panayides i C. Pericleous, odvjetnici)

      Tuženici: Vijeće Europske unije, Europska komisija, Europska središnja banka, Euroskupina i Europska unija

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelji od Općeg suda zahtijevaju da:

               —

               naloži tuženicima da tužiteljima isplate iznose navedene u Popisu priloženom tužbi, uvećane za kamate koje teku od 26. ožujka 2013. do donošenja presude Općeg suda;

               —

               naloži tuženicima snošenje troškova.

         Podredno, tužitelji od Općeg suda zahtijevaju da:

               —

               utvrdi postojanje izvanugovorne odgovornosti Europske unije i/ili tuženih institucija;

               —

               utvrdi kojim se postupkom može ustanoviti naknadivi gubitak koji su tužitelji zaista pretrpjeli; i

               —

               naloži tuženicima snošenje troškova.

      Tužbeni razlozi i glavni argumenti

   Tužitelji smatraju da su bail-in mjere koje je donijela Republika Cipar uvedene samo kako bi se provele mjere koje su donijeli tuženici i koje su odobrile tužene institucije. Tužitelji smatraju da bail-in sustav čini ozbiljnu povredu i u prilog osnovanosti svoje tužbe ističu četiri tužbena razloga.

               1.

                  Prvi tužbeni razlog, koji se temelji na povredi prava vlasništva, koje je zaštićeno člankom 17. stavkom 1. Povelje Europske unije o temeljnim pravima i člankom 1. Protokola br. 1. uz Europsku konvenciju za zaštitu ljudskih prava i temeljnih sloboda.

               2.

               Drugi tužbeni razlog, koji se temelji na povredi načela proporcionalnosti.

               3.

               Treći tužbeni razlog, koji se temelji na povredi načela zaštite legitimnih očekivanja.

               4.

               Četvrti tužbeni razlog, koji se temelji na povredi načela nediskriminacije.


title: Predmet C-171/18: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 5. ožujka 2018. uputio Court of Appeal (Ujedinjena Kraljevina) – Safeway Ltd protiv Andrewa Richarda Newtona, Safeway Pension Trustees Ltd

text:
               4.6.2018

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 190/8

         Zahtjev za prethodnu odluku koji je 5. ožujka 2018. uputio Court of Appeal (Ujedinjena Kraljevina) – Safeway Ltd protiv Andrewa Richarda Newtona, Safeway Pension Trustees Ltd
   (Predmet C-171/18)
   (2018/C 190/10)
   Jezik postupka: engleski

      Sud koji je uputio zahtjev

   Court of Appeal

      Stranke glavnog postupka

      Žalitelj: Safeway Ltd

      Druge stranke u postupku: Andrew Richard Newton, Safeway Pension Trustees Ltd

      Prethodna pitanja

   Ako se pravilima fonda mirovinskog osiguranja na temelju nacionalnog prava, nakon izmjene njegova akta trusta, dodjeljuje ovlast kojom se retroaktivno smanjuje vrijednost stečenih mirovinskih prava i muškaraca i žena za razdoblje između datuma objave planiranih promjena u fondu u pisanom obliku i datuma kad je akt trusta doista izmijenjen, zahtijeva li se člankom 157. Ugovora o funkcioniranju Europske unije (prethodno i u vrijeme nastanka činjenica članak 119. Ugovora iz Rima) da se stečena mirovinska prava i muškaraca i žena tijekom ovog razdoblja smatraju neizmjenjivima, na način da se njihova mirovinska prava štite od retroaktivnog smanjenja korištenjem ovlasti na temelju nacionalnog prava?


title: Predmet C-439/17: Rješenje predsjednika Suda od 7. veljače 2018. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Verwaltungsgericht Hamburg – Njemačka) – British American Tobacco (Germany) GmbH protiv Freie und Hansestadt Hamburg

text:
               4.6.2018

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 190/20

         Rješenje predsjednika Suda od 7. veljače 2018. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Verwaltungsgericht Hamburg – Njemačka) – British American Tobacco (Germany) GmbH protiv Freie und Hansestadt Hamburg
   (Predmet C-439/17) (1)

   (2018/C 190/34)
   Jezik postupka: njemački
   Predsjednik Suda odredio je brisanje predmeta.

      (1)  SL C 347, 16. 10. 2017.


title: Predmet T-15/17: Presuda Općeg suda od 20. travnja 2018. – Mitrakos protiv EUIPO-a – Belasco Baquedano (YAMAS) („Žig Europske unije — Postupak povodom prigovora — Prijava figurativnog žiga Europske unije YAMAS — Raniji verbalni žig Europske unije LLAMA — Relativni razlog za odbijanje — Vjerojatnost dovođenja u zabludu — Članak 8. stavak 1. točka (b) Uredbe (EZ) br. 207/2009 (koji je postao članak 8. stavak 1. točka (b) Uredbe (EU) 2017/1001)”

text:
               4.6.2018

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 190/25

         Presuda Općeg suda od 20. travnja 2018. – Mitrakos protiv EUIPO-a – Belasco Baquedano (YAMAS)
   (Predmet T-15/17) (1)

   ((„Žig Europske unije - Postupak povodom prigovora - Prijava figurativnog žiga Europske unije YAMAS - Raniji verbalni žig Europske unije LLAMA - Relativni razlog za odbijanje - Vjerojatnost dovođenja u zabludu - Članak 8. stavak 1. točka (b) Uredbe (EZ) br. 207/2009 (koji je postao članak 8. stavak 1. točka (b) Uredbe (EU) 2017/1001)”)
   (2018/C 190/45)
   Jezik postupka: engleski

      Stranke

      Tužitelj: Dimitrios Mitrakos (Palaio Faliro, Grčka) (zastupnik: D. Bakopanou, odvjetnik)

      Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (zastupnici: A. Kusturovic i J. Crespo Carrillo, agenti)

      Druga stranka u postupku pred žalbenim vijećem EUIPO-a, intervenijent u postupku pred Općim sudom: Juan Ignacio Belasco Baquedano (Viana, Španjolska) (zastupnik: P. Merino Baylos, odvjetnik)

      Predmet

   Tužba protiv odluke drugog žalbenog vijeća EUIPO-a od 11. listopada 2016. (predmet R 532/2016-2), koja se odnosi na postupak povodom prigovora između J. I. Belasca Baquedana i D. Mitrakosa.

      Izreka

               1.

               Tužba se odbija.

               2.

               Dimitriosu Mitrakosu nalaže se snošenje troškova.

      (1)  SL C 63, 27. 2. 2017.


title: Predmet T-207/18: Tužba podnesena 23. ožujka 2018. – PlasticsEurope protiv ECHA-e

text:
               4.6.2018

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 190/35

         Tužba podnesena 23. ožujka 2018. – PlasticsEurope protiv ECHA-e
   (Predmet T-207/18)
   (2018/C 190/58)
   Jezik postupka: engleski

      Stranke

      Tužitelj: PlasticsEurope (Bruxelles, Belgija) (zastupnici: R. Cana, E. Mullier, i F. Mattioli, odvjetnici)

      Tuženik: Europska agencija za kemikalije

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

               —

               proglasi tužbu dopuštenom i osnovanom;

               —

               poništi pobijanu odluku;

               —

               naloži ECHA-i snošenje troškova ovih postupaka; i

               —

               naloži poduzimanje ostalih takvih ili dodatnih mjera koje smatra potrebnima.

      Tužbeni razlozi i glavni argumenti

   U prilog osnovanosti tužbe tužitelj ističe četiri tužbena razloga.

               1.

               Prvi tužbeni razlog, koji se temelji na tome da je tuženik počinio očitu pogrešku u ocjeni informacija koje, da su odgovarajuće ocijenjene, ne bi mogle poduprijeti tuženikov zaključak, kao i na tome da nije uzeo u obzir sve relevantne informacije u vezi sa studijama koje su još u tijeku. Tuženik je također počinio očitu pogrešku u ocjeni time što nije utvrdio da: (a) postoje znanstveni dokazi o vjerojatnim ozbiljnim učincima svojstava endokrine disrupcije na okoliš i (b) da su takvi dokazi jednako zabrinjavajući kao učinci drugih tvari iz točaka (a) do (e) članka 57. Uredbe REACH.

               2.

               Drugi tužbeni razlog, koji se temelji na tome da su pobijanom odlukom povrijeđeni članak 59. i članak 57. točka (f) Uredbe REACH time što je bisfenol A identificiran kao posebno zabrinjavajuća tvar na temelju kriterija iz članka 57. točke (f), s obzirom na to da članak 57. točka (f) obuhvaća samo one tvari koje još nisu identificirane prema članku 57. točkama (a) do (e).

               3.

               Treći tužbeni razlog, koji se temelji na tome da je pobijanom odlukom povrijeđen članak 2. stavak 8. točka (b) Uredbe REACH, s obzirom na to da su intermedijeri izuzeti iz cijele glave VII. te stoga nisu obuhvaćeni područjem primjene članaka 57. i 59. i nisu obuhvaćeni autorizacijom.

               4.

               Četvrti tužbeni razlog, koji se temelji na tome da je pobijanom odlukom povrijeđeno načelo proporcionalnosti, s obzirom na to da uvrštenje bisfenola A na popis tvari koje se predlažu za uvrštenje, kad nije riječ o intermedijeru, prekoračuje granice onoga što je primjereno i nužno za postizanje postavljenog cilja i nije najmanje ograničavajuća mjera koju je Agencija mogla primijeniti.


title: Predmet C-490/17: Rješenje predsjednika Suda od 26. siječnja 2018. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Sąd Okręgowy w Warszawie – Poljska) – Passenger Rights sp. z o.o. protiv Deutsche Lufthansa AG

text:
               4.6.2018

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 190/20

         Rješenje predsjednika Suda od 26. siječnja 2018. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Sąd Okręgowy w Warszawie – Poljska) – Passenger Rights sp. z o.o. protiv Deutsche Lufthansa AG
   (Predmet C-490/17) (1)

   (2018/C 190/35)
   Jezik postupka: poljski
   Predsjednik Suda odredio je brisanje predmeta.

      (1)  SL C 357, 23. 10. 2017.


title: Predmet T-211/18: Tužba podnesena 26. ožujka 2018. – Vanda Pharmaceuticals protiv Komisije

text:
               4.6.2018

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 190/35

         Tužba podnesena 26. ožujka 2018. – Vanda Pharmaceuticals protiv Komisije
   (Predmet T-211/18)
   (2018/C 190/59)
   Jezik postupka: engleski

      Stranke

      Tužitelj: Vanda Pharmaceuticals Ltd (London, Ujedinjena Kraljevina) (zastupnici: M. Meulenbelt, B. Natens, A.-S. Melin i C. Muttin, odvjetnici)

      Tuženik: Europska komisija

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

               —

               poništi Provedbenu odluku Komisije C(2018) 252 final od 15. siječnja 2018. kojom je odbijeno izdavanje odobrenja za stavljanje lijeka u promet na temelju Uredbe (EZ) br. 726/2004 za „Fanaptum – iloperidon”, lijek za humanu uporabu, zajedno sa Znanstvenim zaključcima i razlozima za odbijanje od 9. studenoga 2017. i Izvješćem o ocjeni Odbora za lijekove za humanu uporabu od 9. studenoga 2017.;

               —

               podredno, poništi samo navedenu Provedbenu odluku Komisije C(2018) 252 final;

               —

               naloži Europskoj komisiji snošenje tužiteljevih troškova.

      Tužbeni razlozi i glavni argumenti

   U prilog osnovanosti tužbe tužitelj ističe pet tužbenih razloga.

               1.

               Prvi tužbeni razlog, koji se temelji na tome da se ocjena rizika aritmogenog potencijala Iloperidona temelji na nepostojanju obrazloženja (i da je u svakom slučaju očito pogrešna) te se njome krši načelo jednakog postupanja.

               2.

               Drugi tužbeni razlog, koji se temelji na tome da se ocjena mjera svođenja rizika na najmanju moguću mjeru koje su predložene za Iloperidon temelji na nepostojanju obrazloženja (i da je u svakom slučaju očito pogrešna) te da se njome krše članak 5. stavci 1. i 4. Ugovora o f Europskoj uniji (UEU) i načelo jednakog postupanja.

               3.

               Treći tužbeni razlog, koji se temelji na tome da se ocjena posljedica kasnijeg početka djelovanja Iloperidona temelji na nepostojanju obrazloženja i povredi članka 5. stavaka 1. i 4. UEU-a.

               4.

               Četvrti tužbeni razlog, koji se temelji na tome da se zahtjevom za utvrđivanje postojanja populacije bolesnika u kojoj bi Iloperidon postigao bolje rezultate od drugih lijekova krše članak 5. stavci 1., 2. i 3. UEU-a, članak 12. i članak 81. stavak 2. Uredbe 726/2004, (1) i načelo jednakog postupanja.

               5.

               Peti tužbeni razlog, koji se temelji na tome da se ukupna ocjena rizika Iloperidona temelji na nepostojanju obrazloženja (i da je u svakom slučaju očito pogrešna).

      (1)  Uredba (EZ) br. 726/2004 Europskog parlamenta i Vijeća od 31. ožujka 2004. o utvrđivanju postupaka odobravanja primjene i postupaka nadzora nad primjenom lijekova koji se rabe u humanoj i veterinarskoj medicini, te uspostavi Europske agencije za lijekove (SL 2004., L 136, str. 1.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 13., svezak 31., str. 18.).


title: Predmet C-172/18: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 5. ožujka 2018. uputio Court of Appeal (Ujedinjena Kraljevina) – AMS Neve Ltd, Barnett Waddingham Trustees, Mark Crabtree protiv Heritage Audio SL, Pedro Rodríguez Arribas

text:
               4.6.2018

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 190/8

         Zahtjev za prethodnu odluku koji je 5. ožujka 2018. uputio Court of Appeal (Ujedinjena Kraljevina) – AMS Neve Ltd, Barnett Waddingham Trustees, Mark Crabtree protiv Heritage Audio SL, Pedro Rodríguez Arribas
   (Predmet C-172/18)
   (2018/C 190/11)
   Jezik postupka: engleski

      Sud koji je uputio zahtjev

   Court of Appeal

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelji: AMS Neve Ltd, Barnett Waddingham Trustees, Mark Crabtree

      Tuženici: Heritage Audio SL, Pedro Rodríguez Arribas

      Prethodna pitanja

   U okolnostima u kojima poduzetnik ima sjedište i domicil u državi članici A i tamo je poduzeo korake kako bi oglasio i ponudio na prodaju robu pod znakom istovjetnim žigu Europske unije na internetskoj stranici namijenjenoj trgovcima i potrošačima u državi članici B:

               i.

               je li sud za žigove Europske unije u državi članici B nadležan u postupku povodom povrede žiga Europske unije zbog oglašavanja i nuđenja na prodaju robe na tom području?

               ii.

               ako nije, koje druge kriterije treba taj sud za žigove Europske unije uzeti u obzir pri utvrđivanju svoje nadležnosti u tom postupku?

               iii.

               ako je za odgovor na pitanje pod ii. potrebno da sud za žigove Europske unije utvrdi je li poduzetnik poduzeo aktivne korake u državi članici B, koji se kriteriji moraju uzeti u obzir pri utvrđivanju je li poduzetnik poduzeo takve aktivne korake?


title: Predmet T-218/18: Tužba podnesena 29. ožujka 2018. – Deutsche Lufthansa protiv Komisije

text:
               4.6.2018

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 190/36

         Tužba podnesena 29. ožujka 2018. – Deutsche Lufthansa protiv Komisije
   (Predmet T-218/18)
   (2018/C 190/60)
   Jezik postupka: njemački

      Stranke

      Tužitelj: Deutsche Lufthansa AG (Köln, Njemačka) (zastupnik: A. Martin-Ehlers, odvjetnik)

      Tuženik: Europska komisija

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

               —

               poništi Odluku Komisije od 31. srpnja 2017. u predmetu SA.47969, C(2017)5289 – Zračna luka Hahn;

               —

               naloži tuženiku snošenje troškova postupka.

      Tužbeni razlozi i glavni argumenti

   U prilog svojoj tužbi tužitelj u biti ističe sljedeće:

               —

               postupovne pogreške jer je tuženik sa Saveznom Republikom Njemačkom sklopio „dogovor” u pogledu ocjene potpora za Zračnu luku Frankfurt-Hahn GmbH (u daljnjem tekstu: FFHG) i Ryanair;

               —

               neuzimanje u obzir bitnih činjeničnih elemenata, iako su oni tuženiku u trenutku donošenja pobijane odluke bili u potpunosti poznati;

               —

               dijelom netočan opis činjeničnog stanja;

               —

               neuzimanje u obzir drugih potpora u korist FFHG-a, koje su u konačnici prenesene na Ryanair kao najvažnijeg korisnika zračne luke.


title: Predmet T-119/17: Presuda Općeg suda od 13. travnja 2018. – Alba Aguilera i dr. protiv ESVD-a („Javna služba — Dužnosnici — Privremeno osoblje — Ugovorno osoblje — Primici od rada — Osoblje ESVD-a koje radi u trećoj zemlji — Članak 10. Priloga X. Pravilniku o osoblju — Godišnja procjena naknade za životne uvjete — Odluka o smanjenju naknade za životne uvjete u Etiopiji s 30 % na 25 % — Nedonošenje općih provedbenih odredbi članka 10. Priloga X. Pravilniku o osoblju — Odgovornost — Neimovinska šteta”)

text:
               4.6.2018

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 190/27

         Presuda Općeg suda od 13. travnja 2018. – Alba Aguilera i dr. protiv ESVD-a
   (Predmet T-119/17) (1)

   ((„Javna služba - Dužnosnici - Privremeno osoblje - Ugovorno osoblje - Primici od rada - Osoblje ESVD-a koje radi u trećoj zemlji - Članak 10. Priloga X. Pravilniku o osoblju - Godišnja procjena naknade za životne uvjete - Odluka o smanjenju naknade za životne uvjete u Etiopiji s 30 % na 25 % - Nedonošenje općih provedbenih odredbi članka 10. Priloga X. Pravilniku o osoblju - Odgovornost - Neimovinska šteta”))
   (2018/C 190/47)
   Jezik postupka: francuski

      Stranke

      Tužitelji: Ruben Alba Aguilera (Adis Abeba, Etiopija) i 28 drugih dužnosnika i službenika ESVD-a čija se imena nalaze u prilogu presudi (zastupnici: S. Orlandi i T. Martin, odvjetnici)

      Tuženik: Europska služba za vanjsko djelovanje (zastupnici: S. Marquardt i R. Spac, agenti, uz asistenciju M. Troncosa Ferrera, F.-M. Hislairea i S. Moye Izquierda, odvjetnika)

      Predmet

   Zahtjev na temelju članka 270. UFEU-a kojim se, s jedne strane, traži poništenje odluke ESVD-a od 19. travnja 2016. o smanjenju, počevši od 1. siječnja 2016., naknade za životne uvjete koja se isplaćuje osoblju Europske unije koje radi u Etiopiji i kojim se, s druge strane, traži naknada neimovinske štete koju su tužitelji navodno pretrpjeli.

      Izreka

               1.

               Poništava se odluka Europske službe za vanjsko djelovanje (ESVD) od 19. travnja 2016. kojom se, počevši od 1. siječnja 2016., smanjuje naknada za životne uvjete koja se isplaćuje osoblju Europske unije koje radi u Etiopiji s 30 % na 25 % referentnog iznosa.

               2.

               U preostalom dijelu tužba se odbija.

               3.

               ESVD-u se nalaže snošenje troškova.

      (1)  SL C 129, 24. 4. 2017.


title: Predmet C-533/17: Rješenje predsjednika Suda od 15. siječnja 2018. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Amtsgericht Hannover – Njemačka) – Anja Oehlke, Wolfgang Oehlke protiv TUIfly GmbH

text:
               4.6.2018

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 190/20

         Rješenje predsjednika Suda od 15. siječnja 2018. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Amtsgericht Hannover – Njemačka) – Anja Oehlke, Wolfgang Oehlke protiv TUIfly GmbH
   (Predmet C-533/17) (1)

   (2018/C 190/36)
   Jezik postupka: njemački
   Predsjednik Suda odredio je brisanje predmeta.

      (1)  SL C 424, 11. 12. 2017.


title: Predmet T-220/18: Tužba podnesena 28. ožujka 2018. – Torrefazione Caffè Michele Battista protiv EUIPO-a – Battista Nino Caffè (Battistino)

text:
               4.6.2018

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 190/37

         Tužba podnesena 28. ožujka 2018. – Torrefazione Caffè Michele Battista protiv EUIPO-a – Battista Nino Caffè (Battistino)
   (Predmet T-220/18)
   (2018/C 190/61)
   Jezik na kojem je tužba podnesena: talijanski

      Stranke

      Tužitelj: Torrefazione Caffè Michele Battista Srl (Triggiano, Italija) (zastupnici: V. Franchini, F. Paesan i R. Bia, odvjetnici)

      Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO)

      Druga stranka pred žalbenim vijećem: Battista Nino Caffè Srl (Triggiano, Italija)

      Podaci o postupku pred EUIPO-om

      Nositelj spornog žiga: tužitelj

      Predmetni sporni žig: međunarodna registracija žiga u kojoj je naznačena Europska unija u vezi s figurativnim žigom koji sadrži verbalni element Battistino – međunarodna registracija u kojoj je naznačena Europska unija br. 1 071 387

      Postupak pred EUIPO-om: postupak proglašavanja žiga ništavim

      Pobijana odluka: odluka petog žalbenog vijeća EUIPO-a od 22. siječnja 2018. u predmetu R 400/2017-5

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

               —

               poništi pobijanu odluku i slijedom toga odbije zahtjev za proglašavanje spornog žiga ništavim i

               —

               naloži EUIPO-u i drugoj strani u postupku snošenje troškova ovog postupka kao i dvaju ranijih postupaka pred odjelom za poništaje EUIPO-a i petim žalbenim vijećem EUIPO-a.

      Tužbeni razlog

               —

               Povreda članka 64. stavka 2., članka 60. stavka 1. točke (a) i članka 8. stavka 1. točke (b) Uredbe n. 2017/1001.


title: Predmet C-191/18: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 16. ožujka 2018. uputio Supreme Court (Irska) – KN protiv Minister for Justice and Equality

text:
               4.6.2018

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 190/9

         Zahtjev za prethodnu odluku koji je 16. ožujka 2018. uputio Supreme Court (Irska) – KN protiv Minister for Justice and Equality
   (Predmet C-191/18)
   (2018/C 190/12)
   Jezik postupka: engleski

      Sud koji je uputio zahtjev

   Supreme Court

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelj: KN

      Tuženik: Minister for Justice and Equality

      Prethodna pitanja

               1.

               Uzimajući u obzir:

                           (a)

                           obavijest koju je Ujedinjena Kraljevina podnijela u skladu s člankom 50. UEU-a;

                           (b)

                           neizvjesnost u vezi sa sporazumima između Unije i Ujedinjene Kraljevine kojima će se uređivati njihovi odnosi nakon izlaska Ujedinjene Kraljevine; i

                           (c)

                           posljedičnu neizvjesnost u vezi s mjerom u kojoj bi KN u praksi mogao uživati prava dodijeljena Ugovorima, Poveljom ili relevantnim zakonodavstvom, ako bi ga se predalo Ujedinjenoj Kraljevini i ako bi mu i dalje bila oduzeta sloboda nakon izlaska Ujedinjene Kraljevine,

                     mora li država članica kojoj je upućen zahtjev u skladu s pravom Unije odbiti predati Ujedinjenoj Kraljevini osobu protiv koje je izdan europski uhidbeni nalog, a čija predaja bi inače bila obvezna na temelju nacionalnog prava države članice,

                           i.

                           u svim slučajevima?

                           ii.

                           u određenim slučajevima, ovisno o posebnim okolnostima slučaja?

                           iii.

                           ni u kojem slučaju?

               2.

               Ako je odgovor na prvo pitanje onaj naveden pod (ii), koji su kriteriji ili elementi koje sud države članice kojoj je upućen zahtjev mora ocijeniti kako bi utvrdio je li predaja zabranjena?

               3.

               U kontekstu drugog pitanja, mora li sud države članice kojoj je upućen zahtjev odgoditi konačnu odluku o izvršenju europskog uhidbenog naloga i pričekati daljnja pojašnjenja u vezi s relevantnim pravnim uređenjem koje će se uspostaviti nakon povlačenja predmetne države članice kojoj je upućen zahtjev iz Unije

                           (i)

                           u svim slučajevima?

                           (ii)

                           u određenim slučajevima, ovisno o posebnim okolnostima slučaja?

                           (iii)

                           ni u kojem slučaju?

               4.

               Ako je odgovor na treće pitanje onaj naveden pod (ii), koji su kriteriji ili elementi koje sud države članice kojoj je upućen zahtjev mora ocijeniti kako bi utvrdio je li potrebno odgoditi konačnu odluku o izvršenju europskog uhidbenog naloga?