Presuda Suda (osmo vijeće) od 14. prosinca 2006. # Komisija Europskih zajednica protiv Helenske Republike. # Povreda obveze države članice. # Predmet C-390/05.


Presuda Općeg suda (prvo vijeće) od 5. listopada 2017.#Versace 19.69 Abbigliamento Sportivo Srl protiv Ureda Europske unije za intelektualno vlasništvo.#Žig Europske unije - Postupak povodom prigovora - Prijava figurativnog žiga Europske unije VERSACE 19.69 ABBIGLIAMENTO SPORTIVO - Raniji verbalni žig Europske unije VERSACE - Stvarna uporaba ranijeg žiga - Članak 42. stavak 2. Uredbe (EZ) br. 207/2009 - Relativni razlog za odbijanje - Vjerojatnost dovođenja u zabludu - Sličnost znakova - Članak 8. stavak 1. točka (b) Uredbe br. 207/2009.#Predmet T-336/16.


Presuda Suda (peto vijeće) od 14. ožujka 1996. # Roger van der Linden protiv Berufsgenossenschaft der Feinmechanik und Elektrotechnik. # Zahtjev za prethodnu odluku: Hof van Cassatie - Belgija. # Bruxelleska konvencija. # Predmet C-275/94.


Presuda Suda od 10. prosinca 1969. # Caisse d'assurance vieillesse des travailleurs salariés de Paris protiv Jeanne Duffy. # Zahtjev za prethodnu odluku: Cour d'appel de Paris - Francuska. # Predmet 34-69.


title: Presuda Suda (prvo vijeće) od 26. veljače 2015.#Wucher Helicopter GmbH i Euro-Aviation Versicherungs AG protiv Fridolina Santera.#Zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Oberster Gerichtshof.#Zahtjev za prethodnu odluku – Uredba (EZ) br. 785/2004 – Zračni prijevoznici i operatori zahtjeva – Osiguranja – Zahtjevi – Pojmovi ,putnik’ i ,član posade’ – Helikopter – Prijevoz stručnjaka za miniranje lavina eksplozivom – Šteta pretrpljena tijekom leta u sklopu rada – Naknada štete.#Predmet C-6/14.

text:
         PRESUDA SUDA (prvo vijeće)
      26. veljače 2015. (
            *1
         )
      „Zahtjev za prethodnu odluku — Uredba (EZ) br. 785/2004 — Zračni prijevoznici i operatori zahtjeva — Osiguranja — Zahtjevi — Pojmovi ‚putnik’ i ‚član posade’ — Helikopter — Prijevoz stručnjaka za miniranje lavina eksplozivom — Šteta pretrpljena tijekom leta u sklopu rada — Naknada štete“
      U predmetu C‑6/14,
      povodom zahtjeva za prethodnu odluku na temelju članka 267. UFEU‑a, koji je uputio Oberster Gerichtshof (Austrija), odlukom od 19. prosinca 2013., koju je Sud zaprimio 9. siječnja 2014., u postupku

         Wucher Helicopter GmbH,

         Euro‑Aviation Versicherungs AG

      protiv

         Fridolina Santera,

      SUD (prvo vijeće),
      u sastavu: A. Tizzano, predsjednik vijeća, S. Rodin (izvjestitelj), A. Borg Barthet, E. Levits i F. Biltgen, suci,
      nezavisni odvjetnik: Y. Bot,
      tajnik: K. Malacek, administrator,
      uzimajući u obzir pisani postupak i nakon rasprave održane 20. studenoga 2014.,
      uzimajući u obzir očitovanja koja su podnijeli:

               —

               za Wucher Helicopter GmbH i Euro‑Aviation Versicherungs AG, J. J. Janezic, Rechtsanwalt,

               —

               za F. Santera, Ch. Schlechl i M. Peter, Rechtsanwälte,

               —

               za talijansku vladu, G. Palmieri, u svojstvu agenta, uz asistenciju C. Colellija, avvocato dello Stato,

               —

               za poljsku vladu, B. Majczyna, u svojstvu agenta,

               —

               za Europsku komisiju, W. Mölls, G. Braun i F. Wilman, u svojstvu agenata,

         odlučivši, nakon što je saslušao nezavisnog odvjetnika, da u predmetu odluči bez njegovog mišljenja,
      donosi sljedeću

         Presudu

               1

               Zahtjev za prethodnu odluku odnosi se na tumačenje članka 3. točke (g) Uredbe (EZ) br. 785/2004 Europskog parlamenta i Vijeća od 21. travnja 2004. o zahtjevima za zračne prijevoznike i operatore zrakoplova u vezi s osiguranjem (SL L 138, str. 1.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 7., svezak 23., str. 5.) kao i članka 17. stavka 1. Montrealske konvencije o ujednačavanju određenih pravila za međunarodni zračni prijevoz, sklopljene u Montréalu 28. svibnja 1999., potpisane od strane Europske zajednice 9. prosinca 1999. na temelju članka 300. stavka 2. UEZ‑a, odobrene u njezino ime Odlukom Vijeća 2001/359/EZ od 5. travnja 2001. (SL L 194, str. 38., u daljnjem tekstu: Montrealska konvencija).

               2

               Zahtjev je upućen u okviru pravnog sredstva „u postupku revizije“ između Wucher Helicoptera GmbH, austrijskog zračnog prijevoznika (u daljnjem tekstu: Wucher), i Euro‑Aviation Versicherungsa AG, njemačkog osiguravajućeg društva (u daljnjem tekstu: Euro‑Aviation), s jedne strane, i Fridolina Santera, s druge strane, u vezi s naknadom štete F. Santeru zbog ozljede pretrpljene u zrakoplovnoj nesreći.

         Pravni okvir

         Međunarodno pravo

               3

               Članak 3. stavci 1., 2. i 5. Montrealske konvencije glasi:
               „1.   Za prijevoz putnika izdaje se samostalni ili skupni prijevozni dokument koji sadržava:

                        a)

                        navođenje mjesta polaska i mjesta odredišta;

                        b)

                        ukoliko se mjesta polaska i odredišta nalaze unutar državnog područja jedne države stranke, a jedno ili više ugovorenih zaustavnih mjesta unutar državnog područja druge države, navođenje barem jednog od tih zaustavnih mjesta.

                  2.   Bilo koji drugi način zabilježbe podataka navedenih u stavku 1. može zamijeniti izdavanje dokumenta navedenog u tom stavku. Ako se koristi bilo koje od tih sredstava, prijevoznik nudi putniku da mu izda pisanu izjavu o podatku zabilježenom na navedeni način.
               [...]
               5.   Nepoštovanje odredaba prethodnih stavaka ne utječe na postojanje ili valjanost ugovora o prijevozu koji usprkos tome podliježe odredbama ove Konvencije uključujući i one koje se odnose na ograničenje odgovornosti.“

               4

               Članak 17. stavak 1. navedene konvencije određuje:
               „Prijevoznik je odgovoran za pretrpljenu štetu u slučaju smrti ili tjelesne povrede putnika isključivo pod uvjetom da se nesreća koja je prouzročila smrt ili ozljedu dogodila u zrakoplovu ili u tijeku bilo koje radnje ukrcaja ili iskrcaja.“

         Pravo Unije

               5

               Uredba Vijeća (EZ) br. 2027/97 od 9. listopada 1997. o odgovornosti zračnih prijevoznika u pogledu zračnog prijevoza putnika i njihove prtljage (SL L 285, str. 1.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 7., svezak 3., str. 45.) izmijenjena je Uredbom (EZ) br. 889/2002 Europskog parlamenta i Vijeća od 13. svibnja 2002. (SL L 140, str. 2.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 7., svezak 4., str. 60.) (u daljnjem tekstu: Uredba br. 2027/97).

               6

               Uvodna izjava 8. Uredbe br. 889/2002 predviđa:
               „Na unutarnjem zrakoplovnom tržištu ukinuta je razlika između domaćeg i međunarodnog prijevoza te je stoga primjereno uvesti istu razinu i vrstu odgovornosti u međunarodnom kao i domaćem prijevozu u Zajednici.“

               7

               Članak 1. Uredbe br. 2027/97 određuje:
               „Ovom se Uredbom provode odgovarajuće odredbe Montrealske konvencije u pogledu zračnog prijevoza putnika i njihove prtljage te se utvrđuju određene dodatne odredbe. Područje primjene tih odredaba također se proširuje na zračni prijevoz unutar pojedine države članice.“

               8

               Članak 2. stavak 2. te uredbe određuje:
               „Pojmovi sadržani u ovoj Uredbi koji nisu definirani u stavku 1. odgovaraju pojmovima koji se koriste u Montrealskoj konvenciji.“

               9

               Članak 3. stavak 1. navedene uredbe predviđa:
               „Odgovornost zračnog prijevoznika Zajednice u pogledu putnika i njihove prtljage uređena je svim odredbama Montrealske konvencije koje se odnose na takvu odgovornost.“

               10

               Članak 3. točka (g) Uredbe br. 785/2004 glasi:
               „Za potrebe ove uredbe:
               [...]

                        g)

                        ‚putnik’ znači svaka osoba koja je na letu uz pristanak zračnog prijevoznika ili operatora zrakoplova, osim članova letačke i kabinske posade koji su na dužnosti;

                  [...]“

               11

               Točka 1. pod (c) Priloga IV. Uredbi (EZ) br. 216/2008 Europskog parlamenta i Vijeća od 20. veljače 2008. o zajedničkim pravilima u području civilnog zrakoplovstva i osnivanju Europske agencije za sigurnost zračnog prometa i stavljanju izvan snage Direktive Vijeća 91/670/EEZ, Uredbe (EZ) br. 1592/2002 i Direktive 2004/36/EZ (SL L 79, str. 1.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 7., svezak 16., str. 39.) glasi ovako:
               „Prije svakog leta potrebno je definirati uloge i dužnosti svakog člana letačkog osoblja. Zapovjednik zrakoplova mora biti odgovoran za upravljanje i sigurnost zrakoplova te za sigurnost svih članova letačkog osoblja, putnika i tereta u zrakoplovu.“

         Glavni postupak i prethodna pitanja

               12

               Dana 9. veljače 2009. F. Santer, koji se nalazio u helikopteru u vlasništvu Wuchera koji je kod Euro‑Aviationa ugovorio obvezno osiguranje od građanskopravne odgovornosti, teško je ozlijeđen tijekom domaćeg leta iznad glečerske zone Sölden (Austrija).

               13

               F. Santer, zaposlen kod Ötztalera Gletscherbahn‑GmbH&Co. KG (u daljnjem tekstu: Ötztaler), odgovoran je, kao član odbora za lavine, za sigurnost u glečerskoj zoni i na skijaškim stazama koje koristi njegov poslodavac. Zadaća F. Santera se među ostalim sastoji u tome da procijeni mjesto na kojem se lavine moraju minirati. Lavine se pokreću iz helikoptera.

               14

               Wucher je na dan nesreće od Ötztalera primio zahtjev za izvođenje „leta s ciljem miniranja lavina“. Tijekom tog leta je pilot, kojeg zapošljava Wucher, bio u pratnji F. Santera i još dvije osobe koje također zapošljava Ötztaler. F. Santer je pilota uputio prema mjestu na kojem su se eksplozivna punjenja trebala ispustiti. U sklopu tog zadatka F. Santer je trebao otvoriti vrata po naredbi pilota i držati ih otvorenima, kako bi pirotehničar mogao ispustiti eksplozivno punjenje. Tijekom tog postupka nalet vjetra je udario u odškrinuta vrata tako da ih je otvorio. Budući da nije mogao na vrijeme pustiti ručku vrata, F. Santer pretrpio je tešku ozljedu lakta.

               15

               F. Santer je pred austrijskim prvostupanjskim sudom podnio zahtjev za naknadu štete protiv Wuchera i Euro‑Aviationa. Taj sud je odlučio da je tužba za naknadu štete u načelu utemeljena i da treba smatrati da je F. Santer putovao u svojstvu putnika. Budući da je ograničenje odgovornosti poslodavca trebalo biti isključeno, navedeni sud je utvrdio da je odgovornost Wuchera i Euro‑Aviationa utemeljena na austrijskom internom pravu.

               16

               Žalbeni sud je potvrdio prvostupanjsku presudu, ali je smatrao da F. Santer nije putovao u svojstvu „putnika“ u smislu navedene konvencije jer nije bila riječ o prijevozu s jednog mjesta na drugo, već je glavni cilj leta u pitanju bio zadatak miniranja lavina eksplozivnim punjenjima. Prema mišljenju tog suda, Uredbi br. 2027/97 nije protivna primjena austrijskog Zakona o zračnom prijevozu, s obzirom na to da se Montrealska konvencija, na koju ta uredba upućuje, primjenjuje na putnike i njihovu prtljagu.

               17

               Žalbeni sud je zaključio da je Wucher odgovoran za štetu prouzročenu F. Santeru zbog pogreške pilota koja je pripisiva Wucheru, kao i zbog Wucherovih vlastitih pogrešaka u organizaciji, i da F. Santer ima ugovorno pravo na obeštećenje na temelju ugovora koji veže njegova poslodavca i Wuchera. Prema mišljenju tog suda, austrijsko pravo propisuje strožu građanskopravnu odgovornost za Wuchera te je ograničenje odgovornosti stoga isključeno.

               18

               Tužitelji u glavnom postupku podnijeli su pravno sredstvo „u postupku revizije“ protiv te odluke pred Oberster Gerichtshofom, smatrajući da žalbeni sud nije pravilno protumačio Uredbu br. 2027/97 niti da je priznao ograničenje odgovornosti poslodavca, u mjeri u kojoj, prema njihovu mišljenju, F. Santer nije bio putnik, već član posade, što isključuje primjenu austrijskog prava o općem socijalnom osiguranju.

               19

               Oberster Gerichtshof smatra da je pitanje treba li smatrati F. Santera „putnikom“odlučujuće za primjenu sustava odgovornosti iz Montrealske konvencije. Taj sud navodi da ni u Montrealskoj konvenciji ni u sudskoj praksi Suda ne postoji definicija tog pojma. Također, podsjeća da više sudova let s posebnim ciljem ne smatra komercijalnim prijevozom već „radom u zraku“. Međutim, sud koji je uputio zahtjev izražava sumnje što se tiče mogućnosti klasificiranja F. Santera s jedne strane kao „putnika“i s druge stranke ili kao „člana posade“ ili kao „treću osobu“. Taj sud smatra da treba osigurati minimalnu razinu osiguranja za zaštitu prava potrošača i da bi ujednačeno tumačenje pojma „putnik“ u pravu Unije i u Montrealskoj konvenciji bilo prikladno.

               20

               U tim uvjetima Oberster Gerichtshof odlučio je prekinuti postupak i postaviti Sudu sljedeća prethodna pitanja:

                        „1.

                        Treba li članak 3. točku (g) Uredbe br. 785/2004 tumačiti na način da je osoba koja se nalazi u helikopteru zračnog prijevoznika Zajednice

                                 —

                                 koja se doduše prevozi na ugovornom temelju (konkretno: ugovor između zračnog prijevoznika i poslodavca te osobe),

                                 —

                                 ali se njezin prijevoz izvršava u svrhu određenog radnog zadatka (konkretno: miniranje lavina)
                                 i

                                 —

                                 koja tom zadatku pridonosi kao vodič koji poznaje teren’ i koja po nalogu pilota treba otvarati vrata helikoptera tijekom leta te ih potom držati otvorenima na određeni način i u određenom trajanju,

                                          a)

                                          ‚putnik’
                                          ili

                                          b)

                                          ‚član letačke i kabinske posade koji je na dužnosti’?

                        2.

                        U slučaju potvrdnog odgovora na pitanje 1. a):
                        Treba li članak 17. stavak 1. Montrealske konvencije tumačiti na način da je pojmom ‚putnik’ u svakom slučaju obuhvaćen i ‚putnik’ u smislu članka 3. točke (g) Uredbe br. 785/2004?

                        3.

                        U slučaju potvrdnog odgovora na pitanje 2.:
                        Treba li članak 17. stavak 1. Montrealske konvencije tumačiti na način da je osoba koja se nalazi u helikopteru zračnog prijevoznika Zajednice ‚putnik’ pod pretpostavkama navedenima u pitanju 1.?“

         O prethodnim pitanjima

         Prvo pitanje

               21

               Svojim prvim pitanjem sud koji je uputio zahtjev u biti pita treba li članak 3. točku (g) Uredbe br. 785/2004 tumačiti na način da je osoba koja se nalazi u helikopteru zračnog prijevoznika Zajednice, koja se prevozi na temelju ugovora sklopljenog između svojeg poslodavca i tog zračnog prijevoznika radi izvršavanja posebnog zadatka, poput onog u pitanju u glavnom postupku, „putnik“ili „član letačke i kabinske posade koji je na dužnosti“ u smislu te odredbe.

               22

               Kako bi se odgovorilo na to pitanje, valja podsjetiti na to da pojam „putnik“ u smislu članka 3. točke (g) Uredbe br. 785/2004 podrazumijeva svaku osobu koja je na letu uz pristanak zračnog prijevoznika ili operatora zrakoplova, osim članova letačke i kabinske posade koji su na dužnosti.

               23

               Slijedi da klasifikacija osobe u kategoriju člana letačke i kabinske posade koji je na dužnosti predstavlja iznimku od pravila prema kojem je ta osoba obuhvaćena kategorijom putnika.

               24

               Najprije valja navesti da se prema stalnoj sudskoj praksi iznimke strogo tumače kako opća pravila ne bi bila lišena sadržaja (vidjeti presudu Komisija/Ujedinjena Kraljevina, C‑346/08, EU:C:2010:213, t. 39. i navedenu sudsku praksu).

               25

               Stoga prvo treba ispitati je li tuženik u glavnom postupku obuhvaćen kategorijom „član letačke i kabinske posade koji je na dužnosti“.

               26

               U predmetu u glavnom postupku, kao što to proizlazi iz činjenica u glavnom postupku kako ih je opisao sud koji je uputio zahtjev, F. Santer, zaposlen u društvu koje upravlja skijaškim stazama, bio je na letu u svojstvu „vodiča koji poznaje teren“ i imao je zadatak da tijekom leta po nalogu pilota otvori vrata helikoptera i drži ih otvorenima na određeni način i u određenom trajanju.

               27

               Slijedi da F. Santer nije obavljao zadatak upravljanja zrakoplovom i stoga nije obuhvaćen kategorijom „član letačke posade“.

               28

               Nadalje, suprotno argumentu Wuchera, činjenica da je F. Santer imao zadatak otvoriti vrata po nalogu pilota nije dovoljna da bi F. Santer bio u kategoriji „član kabinske posade“. Naime, pilot je uvijek ovlašten, u svojem svojstvu kapetana, davati naloge svim osobama koje se nalaze u zrakoplovu, uključujući putnicima.

               29

               Slijedi da F. Santer nije obuhvaćen ni kategorijom „član kabinske posade“.

               30

               Prema tome, valja utvrditi da se osoba poput F. Santera treba smatrati putnikom u smislu Uredbe br. 785/2004.

               31

               Uzimajući u obzir prethodna razmatranja, članak 3. točku (g) Uredbe br. 785/2004 treba tumačiti na način da je osoba koja se nalazi u helikopteru zračnog prijevoznika Zajednice, koja se prevozi na temelju ugovora sklopljenog između svojeg poslodavca i tog zračnog prijevoznika radi izvršavanja posebnog zadatka, poput onog u pitanju u glavnom postupku, „putnik“ u smislu te odredbe.

         Drugo i treće pitanje

               32

               Svojim drugim i trećim pitanjem, koja treba ispitati zajedno, sud koji je uputio zahtjev u biti pita treba li članak 17. Montrealske konvencije tumačiti na način da je osoba koja je obuhvaćena pojmom „putnik“u smislu članka 3. točke (g) Uredbe br. 785/2004 također obuhvaćena pojmom „putnik“ u smislu članka 17. navedene konvencije.

               33

               U tom pogledu je neosporno da je Montrealska konvencija sastavni dio pravnog poretka Unije i da je Sud nadležan za odlučivanje povodom prethodnog pitanja o njezinu tumačenju (vidjeti presude IATA i ELFAA, C‑344/04, EU:C:2006:10, t. 36. i navedenu sudsku praksu kao i t. 40. te Walz, C‑63/09, EU:C:2010:251, t. 20. i navedenu sudsku praksu).

               34

               Navedena konvencija postala je primjenjiva na letove unutar jedne države članice temeljem Uredbe br. 2027/97, kojoj je cilj osigurati istu razinu i istu vrstu odgovornosti zračnih prijevoznika i zračnih prijevoznika Zajednice u međunarodnom i domaćem prijevozu unutar Zajednice.

               35

               Kao što to proizlazi iz odluke o upućivanju zahtjeva za prethodnu odluku, Wucher je obuhvaćen pojmom „zračni prijevoznik Zajednice“ na koji se primjenjuje Uredba br. 2027/97, s obzirom na to da je on poduzetnik u zračnom prijevozu, nositelj valjane dozvole za obavljanje djelatnosti koju je izdala Republika Austrija, sukladno odredbama Uredbe Vijeća (EEZ) br. 2407/32 od 23. srpnja 1992. o izdavanju dozvola za zračne prijevoznike.

               36

               Valja također provjeriti jesu li ostale pretpostavke za primjenu Montrealske konvencije ispunjene u predmetu u glavnom postupku. U tom pogledu valja utvrditi je li F. Santer obuhvaćen pojmom „putnik“u smislu te konvencije, što podrazumijeva provjeru je li cilj leta u pitanju u glavnom postupku bio „prijevoz putnika“ u smislu navedene konvencije.

               37

               U tu svrhu važno je ustanoviti da je prema članku 3. stavcima 1. i 2. Montrealske konvencije status „putnika“ u smislu te konvencije uistinu vezan uz izdavanje samostalnog ili skupnog prijevoznog dokumenta, čiji je sadržaj definiran u tom stavku 1. ili, alternativno, druge vrste dokumenta koji ima takav sadržaj.

               38

               Međutim, iz članka 3. stavka 5. navedene konvencije također proizlazi da nepoštovanje odredaba koje prethode stavku 5. tog članka ne utječe na postojanje ili valjanost ugovora o prijevozu koji usprkos tome podliježe odredbama te konvencije, uključujući i one koje se odnose na ograničenje odgovornosti.

               39

               Prema tome, ako ugovor o prijevozu postoji i ako su sve ostale pretpostavke za primjenu navedene konvencije ispunjene, ona se primjenjuje neovisno o obliku ugovora o prijevozu.

               40

               Iz odluke o upućivanju zahtjeva za prethodnu odluku proizlazi da je F. Santer, zaposlen kod Ötztalera, u svojem svojstvu člana odbora za lavine, odgovornog za sigurnost u glečerskoj zoni i na skijaškim stazama, izvršio zadatak miniranja lavina kao dio svojeg svakodnevnog posla. Nadalje, upravo je na ugovornoj bazi Wucher prevezao F. Santera i druge Ötztalerove zaposlenike od mjesta uzlijetanja helikoptera prema mjestima na kojima je trebalo minirati lavine, kako bi ih zatim prevezao natrag do mjesta uzlijetanja.

               41

               Slijedi da je cilj leta u pitanju u glavnom postupku bio prijevoz Ötztalerovih zaposlenika na mjesta na kojima su bili dužni obaviti svoj svakodnevni posao.

               42

               Iz prethodnoga proizlazi da članak 17. Montrealske konvencije treba tumačiti na način da je osoba koja je obuhvaćena pojmom „putnik“u smislu članka 3. točke (g) Uredbe br. 785/2004 također obuhvaćena pojmom „putnik“ u smislu navedenog članka 17. te konvencije, time što je ta osoba prevezena na temelju „ugovora o prijevozu“ u smislu članka 3. navedene konvencije.

         Troškovi

               43

               Budući da ovaj postupak ima značaj prethodnog pitanja za stranke glavnog postupka pred sudom koji je uputio zahtjev, na tom je sudu da odluči o troškovima postupka. Troškovi podnošenja očitovanja Sudu, koji nisu troškovi spomenutih stranaka, ne nadoknađuju se.

               Slijedom navedenoga, Sud (prvo vijeće) odlučuje:

                           1.

                           Članak 3. točku (g) Uredbe (EZ) br. 785/2004 Europskog parlamenta i Vijeća od 21. travnja 2004. o zahtjevima za zračne prijevoznike i operatore zrakoplova u vezi s osiguranjem treba tumačiti na način da je osoba koja se nalazi u helikopteru zračnog prijevoznika Zajednice, koja se prevozi na temelju ugovora sklopljenog između svojeg poslodavca i tog zračnog prijevoznika radi izvršavanja posebnog zadatka, poput onog u pitanju u glavnom postupku, „putnik“ u smislu te odredbe.

                           2.

                           Članak 17. Montrealske konvencije o ujednačavanju određenih pravila za međunarodni zračni prijevoz, sklopljene u Montréalu 28. svibnja 1999., potpisane od strane Europske zajednice 9. prosinca 1999. na temelju članka 300. stavka 2. UEZ‑a, odobrene u njezino ime Odlukom Vijeća 2001/359/EZ od 5. travnja 2001., treba tumačiti na način da je osoba koja je obuhvaćena pojmom „putnik“u smislu članka 3. točke (g) Uredbe br. 785/2004 također obuhvaćena pojmom „putnik“ u smislu navedenog članka 17. te konvencije, time što je ta osoba prevezena na temelju „ugovora o prijevozu“ u smislu članka 3. navedene konvencije.

                     Potpisi

            (
            *1
         )	Jezik postupka: njemački


Presuda Suda (deveto vijeće) od 5. lipnja 2014.#Europska komisija protiv Republike Italije.#Povreda obveze države članice – Državne potpore – Odluke 2006/323/EZ i 2007/375/EZ – Oslobođenje od trošarina za mineralna ulja koja se koriste kao gorivo za proizvodnju aluminijevog oksida na Sardiniji – Povrat – Odluke o odgodi izvršenja naloga za plaćanje koje je donio nacionalni sud.#Predmet C‑547/11.


Presuda Službeničkog suda (treće vijeće) od 30. rujna 2010. # Giorgio Lebedef i Trevor Jones protiv Europske komisije. # Predmet F-29/09.


Presuda Općeg suda (sedmo vijeće) od 12. veljače 2015.#Tarif Akhras protiv Vijeća Europske unije.#Zajednička vanjska i sigurnosna politika – Zamrzavanje sredstava – Pravo na obranu – Obveza obrazlaganja – Očita pogreška u ocjeni – Pravo na život – Pravo na vlasništvo – Pravo na poštovanje privatnog života – Proporcionalnost.#Predmet T‑579/11.


Presuda Općeg suda (treće vijeće) od 21. svibnja 2015.#Mo Industries LLC protiv Ureda za usklađivanje na unutarnjem tržištu (žigovi i dizajni) (OHIM).#Predmet T-203/14.


Presuda Općeg suda (četvrto vijeće) od 23. listopada 2015.#TrekStor Ltd protiv Ureda za usklađivanje na unutarnjem tržištu (žigovi i dizajni) (OHIM).#Žig Zajednice – Postupak za proglašenje žiga ništavim – Verbalni žig Zajednice MovieStation – Apsolutni razlozi za odbijanje – Nepostojanje razlikovnog karaktera – Opisni karakter – Članak 7. stavak 1. točke (b) i (c) Uredbe (EZ) br. 207/2009 – Članak 52. Uredbe br. 207/2009.#Predmet T-636/13.


Presuda Suda (osmo vijeće) od 27. rujna 2007. # Komisija Europskih zajednica protiv Češke Republike. # Povreda obveze države članice - Direktiva 2005/28/EZ. # Predmet C-117/07.


Presuda Općeg suda (osmo vijeće) od 13. svibnja 2015.#Harper Hygienics S.A. protiv Ureda za usklađivanje na unutarnjem tržištu (žigovi i dizajni) (OHIM).#Predmet T-363/12.


Presuda Općeg suda (sedmo vijeće) od 4. veljače 2014. # Gandia Blasco, SA protiv Ureda za usklađivanje na unutarnjem tržištu (žigovi i dizajni) (OHIM). # Predmet T-339/12.


Presuda Općeg suda (sedmo vijeće) od 26. veljače 2015.#Bassam Sabbagh protiv Vijeća Europske unije.#Zajednička vanjska i sigurnosna politika – Mjere ograničavanja protiv Sirije – Zamrzavanje financijskih sredstava – Očita pogreška u ocjeni – Izvanugovorna odgovornost.#Predmet T‑652/11.


Presuda Suda (osmo vijeće) od 26. siječnja 2017.#Kraljevina Španjolska protiv Europske komisije.#Žalba – Europski poljoprivredni fond za ruralni razvoj (EPFRR) – Troškovi isključeni iz financiranja Unije – Uredbe (EZ) br. 1698/2005, (EZ) br. 1975/2006 i (EZ) br. 796/2004 – Mjere ruralnog razvoja – Područja s prirodnim ograničenjima – Kontrole na terenu – Koeficijent gustoće populacije stoke – Brojenje životinja.#Predmet C-506/15 P.


Presuda Općeg suda (treće vijeće) od 19. listopada 2017.#Kuka Systems GmbH protiv Ureda Europske unije za intelektualno vlasništvo.#Žig Europske unije – Prijava verbalnog žiga Europske unije Matrix light – Apsolutni razlog za odbijanje – Opisni karakter – Članak 7. stavak 1. točka (c) Uredbe (EZ) br. 207/2009 (sadašnji članak 7. stavak 1. točka (c) Uredbe (EU) 2017/1001).#Predmet T-87/17.


title: Presuda Suda (drugo vijeće) od 11. veljače 2015.#Marktgemeinde Straßwalchen i dr. protiv Bundesminister für Wirtschaft, Familie und Jugend.#Zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Verwaltungsgerichtshof.#Okoliš – Direktiva 85/337/EEZ – Procjena utjecaja određenih javnih i privatnih projekata na okoliš – Projekti koji moraju ili ne moraju biti predmet procjene – Istraživačka bušenja – Točka 14. Priloga I. – Pojam ,vađenja nafte i prirodnog plina u komercijalne svrheʼ – Obveza procjene prilikom vađenja određene količine plina – Točka 2. podtočka (d) Priloga II. – Pojam ,dubinskih bušenjaʼ – Točka 1. Priloga III. – Pojam ,kumuliranja s drugim projektimaʼ.#Predmet C-531/13.

text:
         PRESUDA SUDA (drugo vijeće)
      11. veljače 2015. (
            *1
         )
      „Okoliš — Direktiva 85/337/EEZ — Procjena utjecaja određenih javnih i privatnih projekata na okoliš — Projekti koji moraju ili ne moraju biti predmet procjene — Istraživačka bušenja — Točka 14. Priloga I. — Pojam ,vađenja nafte i prirodnog plina u komercijalne svrhe' — Obveza procjene prilikom vađenja određene količine plina — Točka 2. podtočka (d) Priloga II. — Pojam ,dubinskih bušenja' — Točka 1. Priloga III. — Pojam ,kumuliranja s drugim projektima'“
      U predmetu C‑531/13,
      povodom zahtjeva za prethodnu odluku na temelju članka 267. UFEU‑a, koji je uputio Verwaltungsgerichtshof (Austrija), odlukom od 11. rujna 2013., koju je Sud zaprimio 8. listopada 2013., u postupku

         Marktgemeinde Straßwalchen i dr.

      protiv

         Bundesminister für Wirtschaft, Familie und Jugend,

      uz sudjelovanje:

         Rohöl‑Aufsuchungs AG,

      SUD (drugo vijeće),
      u sastavu: R. Silva de Lapuerta, predsjednica vijeća, K. Lenaerts, potpredsjednik Suda, u svojstvu suca drugog vijeća, J.-C. Bonichot (izvjestitelj), A. Arabadjiev i J. L. da Cruz Vilaça, suci,
      nezavisna odvjetnica: J. Kokott,
      tajnik: I. Illéssy, administrator,
      uzimajući u obzir pisani postupak i nakon rasprave održane 3. rujna 2014.,
      uzimajući u obzir očitovanja koja su podnijeli:

               —

               za Marktgemeinde Straßwalchen i dr., G. Lebitsch, Rechtsanwalt,

               —

               za Rohöl‑Aufsuchungs AG, C. Onz, Rechtsanwalt, uz asistenciju H.-J. Handlera,

               —

               za austrijsku vladu, C. Pesendorfer i M. Lais, u svojstvu agenata,

               —

               za njemačku vladu, T. Henze, A. Lippstreu i A. Wiedmann, u svojstvu agenata,

               —

               za poljsku vladu, B. Majczyna, D. Krawczyk i M. Rzotkiewicz, u svojstvu agenata,

               —

               za Europsku komisiju, G. Wilms i C. Hermes, u svojstvu agenata,

         saslušavši mišljenje nezavisne odvjetnice na raspravi održanoj 9. listopada 2014.,
      donosi sljedeću

         Presudu

               1

               Zahtjev za prethodnu odluku odnosi se na tumačenje točke 14. Priloga I. Direktivi Vijeća 85/337/EEZ od 27. lipnja 1985. o procjeni utjecaja određenih javnih i privatnih projekata na okoliš (SL L 175, str. 40.) [neslužbeni prijevod], kako je izmijenjena Direktivom 2009/31/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 23. travnja 2009. (SL L 140, str. 114.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 15., svezak 26., str. 158.; u daljnjem tekstu: Direktiva 85/337).

               2

               Zahtjev je upućen u okviru spora između Marktgemeindea Straßwalchen (općine Straßwalchen) i 59 drugih tužitelja u glavnom postupku, s jedne strane, i Bundesministera für Wirtschaft, Familie und Jugend, s druge strane, u pogledu odluke kojom se Rohöl‑Aufsuchungsu AG odobrava provedba istraživačkog bušenja na području Marktgemeinde Straßwalchen.

         Pravni okvir

         Pravo Unije

               3

               Članak 4. stavci 1. i 2. Direktive 85/337 glasi kako slijedi:
               „Uz pridržavanje članka 2. stavka 3., projekti nabrojeni u Prilogu I. podvrgnuti su procjeni, u skladu s člancima 5. do 10.
               2.   Uz pridržavanje članka 2. stavka 3., države članice za projekte nabrojene u Prilogu II. određuju:

                        (a)

                        na temelju ispitivanja od slučaja do slučaja,
                        ili

                        (b)

                        na temelju pragova ili kriterija koje utvrdi država članica,

                  mora li se projekt podvrgnuti procjeni u skladu s člancima 5. do 10.
               Države članice mogu odlučiti primijeniti oba postupka iz točaka (a) i (b).“ [neslužbeni prijevod]

               4

               Prilog I. Direktivi 85/337, naslovljen „Projekti iz članka 4. stavka 1.“, u točki 14. propisuje:
               „Vađenje nafte i zemnog plina u komercijalne svrhe, ako dobivene količine dnevno prelaze 500 tona nafte i 500.000 kubnih metara plina.“ [neslužbeni prijevod]

               5

               Prilog II. Direktivi 85/337, naslovljen „Projekti iz članka 4. stavka 2.“, u točki 2. podtočki (d) propisuje:
               „Industrija vađenja
               [...]

                        (d)

                        Dubinska bušenja, osobito:

                                 —

                                 geotermička bušenja,

                                 —

                                 bušenja za skladištenje nuklearnog otpada,

                                 —

                                 bušenja za opskrbu vodom,

                           osim bušenja za ispitivanje stabilnosti tla.“ [neslužbeni prijevod]

               6

               Prilog III. Direktivi 85/337, naslovljen „Kriteriji odabira iz članka 4. stavka 3.“, glasi kako slijedi:
               „1. Značajke projekata
               Značajke projekata moraju se razmotriti, osobito s obzirom na sljedeće:

                        —

                        veličinu projekta,

                        —

                        kumulativni utjecaj s ostalim projektima,

                        —

                        korištenje prirodnim resursima,

                        —

                        proizvodnju otpada,

                        —

                        onečišćenje i štetna djelovanja,

                        —

                        rizik od nesreća, osobito s obzirom na upotrijebljene tvari i tehnologije.

                  2. Lokacija projekata
               Mora se razmotriti osjetljivost okoliša zemljopisnih područja za koja je izgledno da bi projekti mogli na njih značajno utjecati, posebno uzimajući u obzir sljedeće:

                        —

                        postojeće korištenje zemljištem;

                        —

                        relativno obilje, kakvoću i sposobnost obnavljanja prirodnih resursa tog područja;

                        —

                        prihvatni kapacitet prirodnog okoliša, obraćajući posebnu pozornost na sljedeća područja:

                                 (a)

                                 močvarna područja;

                                 (b)

                                 obalna područja;

                                 (c)

                                 planinska i šumska područja;

                                 (d)

                                 prirodne rezervate i parkove;

                                 (e)

                                 područja kategorizirana ili zaštićena zakonodavstvom država članica; područja posebne skrbi koja države članice odrede u skladu s direktivama 79/409/EEZ i 92/43/EZ;

                                 (f)

                                 područja na kojima su već prekoračeni standardi kakvoće okoliša utvrđeni zakonodavstvom Zajednice;

                                 (g)

                                 gusto naseljena područja;

                                 (h)

                                 krajobraze od povijesne, kulturne i arheološke važnosti.

                  3.   Značajke mogućeg utjecaja
               Izgledni značajni utjecaji projekata na okoliš moraju se razmotriti s obzirom na kriterije određene u točkama 1. i 2., osobito u odnosu na:

                        —

                        opseg utjecaja (zemljopisno područje i broj stanovnika na koje se utječe),

                        —

                        prekograničnu narav utjecaja,

                        —

                        veličinu i složenost utjecaja,

                        —

                        vjerojatnost utjecaja,

                        —

                        trajanje, učestalost i reverzibilnost utjecaja.“ [neslužbeni prijevod]

         Austrijsko pravo

               7

               Prilog 1. Zakonu iz 2000. o procjeni utjecaja na okoliš (Umweltverträglichkeitsprüfungsgesetz 2000, BGBl. 697/1993), u verziji primjenjivoj na činjenice iz glavnog postupka (BGBl. I, 87/2009, u daljnjem tekstu: UPV‑G), glasi kako slijedi:
               „Prilog sadrži projekte koji zahtijevaju procjenu utjecaja na okoliš u skladu s člankom 3.
               U stupcima 1. i 2. nalaze se projekti koji u svakom slučaju zahtijevaju procjenu utjecaja na okoliš i koji su podvrgnuti postupku procjene utjecaja na okoliš (stupac 1.) ili pojednostavnjenom postupku (stupac 2.). Izmjene iz Priloga 1. zahtijevaju ispitivanje od slučaja do slučaja iznad naznačenog praga; u protivnom se primjenjuje članak 3.a stavci 2. i 3., osim ako se izmjene ne odnose izričito na nove konstrukcije, nove građevine ili nove priključke.
               U stupcu 3. nalaze se projekti koji zahtijevaju procjenu utjecaja na okoliš samo ako su ispunjeni određeni posebni uvjeti. Ti su projekti podvrgnuti ispitivanju od slučaja do slučaja iznad naznačenog minimalnog praga. Ako to ispitivanje od slučaja do slučaja pokaže da postoji obveza procjene utjecaja na okoliš, primjenjuje se pojednostavnjeni postupak.
               Kategorije područja koja treba zaštititi iz stupca 3. definirane su u Prilogu 2. Međutim, područja kategorije A, C, D i E treba uzeti u obzir prilikom obvezne procjene utjecaja projekta na okoliš samo ako su razvrstana na dan podnošenja zahtjeva.
               [...]

                           Procjena utjecaja na okoliš (PUO)

                           PUO prema pojednostavnjenom postupku

                           Stupac 1.

                           Stupac 2.

                           Stupac 3.

                           29

                           a) proizvodnja nafte ili prirodnog plina kapaciteta najmanje 500 tona po danu po sondi za naftu i najmanje 500.000 m3 po danu po sondi za prirodni plin
                           b) [...]

                           c) proizvodnja nafte ili prirodnog plina na zaštićenim područjima kategorije A kapaciteta najmanje 250 tona po danu po sondi za naftu i najmanje 250.000 m3 po danu po sondi za prirodni plin;
                           d) [...]
                           (količine ili podaci o obujmu pri atmosferskom tlaku)“

               8

               Članak 1. Zakona iz 1999. o mineralnim sirovinama (Mineralrohstoffgesetz 1999, BGBl. I, 38/1999), u verziji primjenjivoj na činjenice iz glavnog postupka (BGBl. I, 111/2010, u daljnjem tekstu: MinroG), predviđa:
               „U smislu ovog federalnog zakona:

                        1.

                        ‚traženje’ je svaka posredna i neposredna potraga za mineralnim sirovinama, uključujući s time povezane pripremne djelatnosti, te otvaranje i ispitivanje prirodnih nalazišta mineralnih sirovina i napuštenih odlagališta koja sadrže te sirovine radi utvrđivanja isplativosti vađenja.

                        2.

                        ,vađenje' je odvajanje ili oslobađanje (iskorištavanje) mineralnih sirovina i s time povezane pripremne, prateće i naknadne djelatnosti;

                  [...]“

               9

               Članak 119. MinroG‑a, naslovljen „Odobrenje rudarskih radova“, u stavku 1. predviđa:
               „Potrebno je upravno odobrenje za izgradnju (postavljanje) površinskog rudarskog objekta i tom objektu namijenjenih prokopa, okna i bušotina s dubinom bušotina i okna od najmanje 300 metara. […]“

         Glavni postupak i prethodna pitanja

               10

               Odlukom od 29. kolovoza 2011. koju je donio Bundesminister für Wirtschaft, Familie und Jugend Rohöl‑Aufsuchungs AG dobio je na temelju članka 119. MinroG‑a odobrenje za provedbu istraživačkog bušenja na području Marktgemeinde Straßwalchen, do 4150 metara dubine, bez procjene utjecaja tog bušenja na okoliš. Ta je odluka predmet tužbe pred Verwaltungsgerichtshofom koju su podnijeli Marktgemeinde Straßwalchen i 59 drugih osoba.

               11

               Iz odluke kojom se upućuje zahtjev za prethodnu odluku proizlazi da se sporno odobrenje odnosi na više radova i aktivnosti, osobito provedbu radova potrebnih za postavljanje postrojenja za bušenje i u slučaju neuspješnog istraživanja povratak područja u prijašnje stanje.

               12

               U slučaju pronalaska ugljikovodika, Rohöl‑Aufsuchungs AG dobio je dozvolu za testno vađenje prirodnog plina ukupne količine do 1.000.000 m3 za dokazivanje isplativosti bušenja. Prema navodima suda koji je uputio zahtjev, predviđeno je vađenje 150.000 m3 do 250.000 m3 plina dnevno i također najviše 150 m3 nafte i 18.900 m3 vezanog prirodnog plina dnevno. Tako izvađeni ugljikovodici bi se izgarali na rubu bušotine. Nije predviđen priključak na visokotlačni vod prirodnog plina.

               13

               Tužitelji u glavnom postupku osporavaju valjanost odobrenja o kojem je riječ, osobito zbog toga što je istraživačko bušenje trebalo biti podvrgnuto procjeni utjecaja na okoliš, u skladu s točkom 14. Priloga I. Direktivi 85/337 koja predviđa da vađenje nafte i prirodnog plina treba podvrgnuti procjeni utjecaja na okoliš kad se, s jedne strane, ono provodi „u komercijalne svrhe“ i, s druge strane, kad izvađene količine premaše pragove koji su u njoj navedeni.

               14

               Sud koji je uputio zahtjev se pita, kao prvo, provodi li se istraživačko bušenje „u komercijalne svrhe“ kada ima za cilj jedino provjeriti isplativost nalazišta. Usto ocjenjuje da je ukupni obujam ugljikovodika koji se može izvaditi u tom okviru relativno ograničen jer je količina prirodnog plina za koji je odobreno vađenje u konkretnom slučaju ograničena na obujam koji je samo dva puta veći od dnevnog praga predviđenog u točki 14. Priloga I. Direktivi 85/337.

               15

               Verwaltungsgerichtshof navodi, kao drugo, da su i pod pretpostavkom da istraživačka bušenja imaju komercijalnu svrhu u smislu točke 14. Priloga I. Direktivi 85/337 količine ugljikovodika čije je vađenje predviđeno po danu ispod pragova utvrđenih UVP‑G-om od kojih se za projekt zahtijeva procjena utjecaja na okoliš. Naime, odobrenje o kojem je riječ ne uzima u obzir ugljikovodike izvađene u okviru drugih bušenja u tom području, nego se temelji jedino na istraživačkom bušenju iz zahtjeva Rohöl Aufsuchungsa AG.

               16

               Verwaltungsgerichtshof navodi da je taj pristup u skladu s austrijskim pravom jer točka 29. podtočka (a) Priloga 1. UVP‑G‑u navodi da treba uzeti u obzir količine nafte i prirodnog plina izvađenih „po sondi“ kako bi se ocijenilo treba li provesti procjenu utjecaja na okoliš. Međutim, budući da točka 14. Priloga I. Direktivi 85/337 ne sadrži takvu odredbu, treba se zapitati je li ta odredba pravilno prenesena u austrijsko zakonodavstvo.

               17

               Sud koji je uputio zahtjev pita se, kao treće, jesu li austrijska tijela imala obvezu uzeti u obzir, prilikom odobravanja istraživačkog bušenja o kojem je riječ, kumulativne učinke svih „istovrsnih“ projekata. U tom smislu navodi da se na području Marktgemeinde Straßwalchen nalazi oko 30 sondi za vađenje prirodnog plina koje Bundesminister für Wirtschaft, Familie und Jugend nije uzeo u obzir u spornoj odluci, iako iz presuda Umweltanwalt von Kärnten (C‑205/08, EU:C:2009:767, t. 53.) te Brussels Hoofdstedelijk Gewest i dr. (C‑275/09, EU:C:2011:154, t. 36.) proizlazi da se cilj Direktive 85/337 ne može zaobići razdiobom projekata.

               18

               S obzirom na prethodno navedeno, Verwaltungsgerichtshof odlučio je prekinuti postupak i postaviti Sudu sljedeća prethodna pitanja:

                        „1.

                        Je li kod vremenski i količinski ograničenog testnog vađenja prirodnog plina koje se provodi u okviru istraživačkog bušenja radi ispitivanja isplativosti trajnog pridobivanja prirodnog plina riječ o ,vađenju […] prirodnog plina u komercijalne svrhe' sukladno točki 14. Priloga I. Direktivi 85/337?
                        Ako je odgovor na prvo prethodno pitanje potvrdan:

                        2.

                        Protivi li se točka 14. Priloga I. Direktivi 85/337 odredbi nacionalnog prava koja pragove kod vađenja prirodnog plina navedene u tom prilogu ne veže za sâmo vađenje kao takvo nego za ,proizvodnju po sondi'?

                        3.

                        Treba li Direktivu 85/337 tumačiti tako da u situaciji kakva je u glavnom postupku, u kojoj je postavljen zahtjev za odobrenje testnog vađenja prirodnog plina u okviru istraživačkog bušenja, tijelo prilikom utvrđivanja postoji li obveza procjene utjecaja na okoliš mora ispitati kumulativni učinak samo svih istovrsnih projekata, konkretno svih bušenja pokrenutih na području općine?“

         O prethodnim pitanjima

         Prvo pitanje

               19

               Svojim prvim pitanjem sud koji je uputio zahtjev u biti želi znati treba li točku 14. Priloga I. Direktivi 85/337 tumačiti tako da je istraživačko bušenje, poput onoga iz glavnog postupka, u okviru kojega je predviđeno testno vađenje prirodnog plina i nafte kako bi se utvrdila komercijalna isplativost nalazišta, obuhvaćeno područjem primjene te odredbe.

               20

               Najprije treba podsjetiti da su na temelju članka 4. stavka 1. Direktive 85/337 i uz pridržavanje članka 2. stavka 3. te direktive projekti nabrojeni u Prilogu I. toj direktivi podvrgnuti procjeni utjecaja na okoliš. Stoga, u skladu s točkom 14. Priloga I. toj direktivi, vađenje nafte i prirodnog plina u komercijalne svrhe mora biti podvrgnuto takvoj procjeni kad izvađene količine dnevno prelaze 500 tona nafte i 500.000 m3 plina.

               21

               Također treba podsjetiti da potreba za ujednačenom primjenom prava Unije kao i načelo jednakosti nalažu da se tekst odredbe prava Unije, koji ne upućuje izričito na pravo država članica, radi utvrđenja njegova smisla i dosega redovito mora autonomno i ujednačeno tumačiti u čitavoj Europskoj uniji, s tim da takvo tumačenje mora uzeti u obzir kontekst i cilj te odredbe (vidjeti presudu Edwards i Pallikaropoulos, C‑260/11, EU:C:2013:221, t. 29.).

               22

               Točno je da je istraživačko bušenje provedeno s ciljem provjere mogućnosti iskorištavanja i isplativosti nalazišta prema definiciji djelovanje u komercijalne svrhe. Drukčije bi bilo, kako je to navela nezavisna odvjetnica u točki 26. svojeg mišljenja, jedino u slučaju bušenja koje služi samo istraživanju, a ne pripremi gospodarske aktivnosti.

               23

               Međutim, iz konteksta i cilja točke 14. Priloga I. Direktivi 85/337 proizlazi da područje primjene te odredbe ne obuhvaća istraživačka bušenja. Naime, ta odredba veže obvezu provedbe procjene utjecaja na okoliš na količine nafte i prirodnog plina čije se vađenje planira. U tom smislu predviđa pragove koji se moraju prekoračiti na dnevnoj razini, što pokazuje da se odnosi na projekte određenog trajanja koji omogućuju stalno vađenje relativno velikih količina ugljikovodika.

               24

               U tom smislu treba navesti da primjena kriterija predviđenih u točki 14. Priloga I. Direktivi 85/337 kao takva na istraživačka bušenja baš i ne bi imala smisla jer je prag koji ta odredba predviđa 500 tona dnevno za vađenje nafte i 500.000 m3 dnevno za vađenje prirodnog plina, dok, kako to pokazuje sporna odluka iz glavnog postupka, koja odobrava vađenje ukupne količine od samo milijun m3 prirodnog plina, granica određena za istraživačko bušenje nema veze s tim pragom.

               25

               Nadalje, iz objašnjenja iz odluke kojom se upućuje zahtjev te iz objašnjenja na raspravi proizlazi da se prije istraživačkog bušenja stvarno postojanje ugljikovodika ne može sa sigurnošću utvrditi. Takvo bušenje provodi se kako bi se dokazalo postojanje ugljikovodikâ i, prema potrebi, kako bi se utvrdila njihova količina i provjerilo, pomoću testnog vađenja, može li se pristupiti njihovom komercijalnom iskorištavanju. Stoga, jedino se na temelju istraživačkog testiranja može utvrditi količina ugljikovodika koja se može vaditi na dnevnoj razini. Usto količina ugljikovodika čije je vađenje planirano u okviru takvog testa te njegovo trajanje ograničeni su na tehničke potrebe koje proizlaze iz cilja dokazivanja isplativosti nalazišta.

               26

               To tumačenje usto potvrđuje opći sustav Direktive 85/337. Naime, točka 2. podtočka (d) Priloga II. te direktive može se primijeniti na istraživačka bušenja, tako da sva istraživačka bušenja nisu a priori izvan područja primjene te direktive.

               27

               U tom smislu treba podsjetiti da na temelju članka 4. stavka 2. prvog podstavka Direktive 85/337 države članice utvrđuju, bilo na temelju ispitivanja od slučaja do slučaja bilo na temelju pragova ili kriterija koje utvrde, moraju li se projekti obuhvaćeni Prilogom II. toj direktivi podvrgnuti procjeni svojeg utjecaja na okoliš.

               28

               Među tim su projektima u točki 2. podtočki (d) tog priloga dubinska bušenja koja osobito obuhvaćaju geotermička bušenja, bušenja za skladištenje nuklearnog otpada i bušenja za opskrbu vodom, osim bušenja za ispitivanje stabilnosti tla.

               29

               Iz teksta te odredbe proizlazi da ona ne nabraja iscrpno različite vrste bušenja na koje se odnosi, nego da njezino područje primjene obuhvaća sva dubinska bušenja, osim onih koja se provode radi ispitivanja stabilnosti tla.

               30

               Stoga treba utvrditi da su u mjeri u kojoj su istraživačka bušenja dubinska bušenja ona obuhvaćena točkom 2. podtočkom (d) Priloga II. Direktivi 85/337.

               31

               U konkretnom slučaju treba istaknuti da istraživačko bušenje, poput onoga iz glavnog postupka, koje ima za cilj utvrditi komercijalnu isplativost nalazišta i koje može dosegnuti 4150 metara dubine, predstavlja dubinsko bušenje u smislu točke 2. podtočke (d) Priloga II. toj direktivi.

               32

               S obzirom na prethodno navedeno, na prvo pitanje treba odgovoriti na način da točku 14. Priloga I. Direktivi 85/337 treba tumačiti tako da istraživačko bušenje, poput onoga iz glavnog postupka, u okviru kojega se planira testno vađenje prirodnog plina i nafte kako bi se utvrdila komercijalna isplativost nalazišta, nije obuhvaćeno područjem primjene te odredbe.

         Drugo pitanje

               33

               S obzirom na odgovor na prvo pitanje, ne treba odgovoriti na drugo pitanje.

         Treće pitanje

               34

               Svojim trećim pitanjem sud koji je uputio zahtjev u biti želi znati treba li Direktivu 85/337 tumačiti tako da je za utvrđivanje je li istraživačko bušenje, poput onoga iz glavnog postupka, podvrgnuto obvezi procjene utjecaja na okoliš nadležno tijelo obvezno uzeti u obzir samo kumulativne učinke istovrsnih projekata – u konkretnom slučaju, prema navodima suda koji je uputio zahtjev, svih iskorištavanih bušotina na području općine.

               35

               Kao što je to nezavisna odvjetnica navela u točki 47. svojeg mišljenja, budući da je to pitanje postavljeno samo za slučaj potvrdnog odgovora na prvo pitanje, čini se da sud koji je uputio zahtjev polazi od pretpostavke da u predmetu koji se pred njim vodi obveza procjene utjecaja na okoliš može proizići jedino iz članka 4. stavka 1. Direktive 85/337 u vezi s točkom 14. Priloga I. toj direktivi.

               36

               Međutim, ta je pretpostavka pogrešna jer, kako to proizlazi iz točaka 27. i 30. ove presude, takva obveza može proizići iz članka 4. stavka 2. Direktive 85/337 u vezi s točkom 2. podtočkom (d) Priloga II. toj direktivi.

               37

               S obzirom na to, u okviru postupka suradnje iz članka 267. UFEU‑a između nacionalnih sudova i Suda, zadatak je Suda dati nacionalnom sucu koristan odgovor na temelju kojega će moći riješiti predmet o kojem vodi postupak. U tom smislu Sud prema potrebi treba preoblikovati pitanja koja su mu postavljena. Usto Sud može uzeti u obzir odredbe prava Unije na koje nacionalni sudac nije uputio u svojim pitanjima.

               38

               Prema tome, na treće pitanje treba odgovoriti s obzirom na obveze koje mogu proizići iz članka 4. stavka 2. Direktive 85/337 u vezi s točkom 2. podtočkom (d) Priloga II. toj direktivi.

               39

               U točki 27. ove presude navedeno je da na temelju članka 4. stavka 2. Direktive 85/337 države članice moraju utvrditi, na temelju ispitivanja od slučaja do slučaja ili na temelju pragova ili kriterija koje odrede, moraju li se projekti obuhvaćeni Prilogom II. toj direktivi podvrgnuti procjeni svojeg utjecaja na okoliš.

               40

               Što se tiče utvrđivanja tih pragova ili kriterija, treba podsjetiti da, doduše, članak 4. stavak 2. točka (b) Direktive 85/337 državama članicama povjerava marginu prosudbe u tom pogledu. Međutim, ta margina prosudbe ima svoje granice u obvezi propisanoj u članku 2. stavku 1. te direktive da se procjeni utjecaja na okoliš podvrgnu projekti koji mogu imati značajan utjecaj, osobito zbog svoje naravi, veličine ili lokacije (presuda Salzburger Flughafen, C‑244/12, EU:C:2013:203, t. 29.).

               41

               Stoga kriteriji i pragovi spomenuti u članku 4. stavku 2. točki (b) Direktive 85/337 imaju za cilj olakšati ocjenu konkretnih značajki projekta kako bi se utvrdilo je li projekt podvrgnut obvezi procjene utjecaja na okoliš (presuda Salzburger Flughafen, EU:C:2013:203, t. 30.).

               42

               Iz toga slijedi da nadležna nacionalna tijela, kojima je podnesen zahtjev za odobrenje projekta obuhvaćenog Prilogom II. toj direktivi, moraju provesti posebno ispitivanje treba li, s obzirom na kriterije iz Priloga III. toj direktivi, provesti procjenu utjecaja na okoliš (vidjeti u tom smislu presudu Mellor, C‑75/08, EU:C:2009:279, t. 51.).

               43

               U tom smislu iz točke 1. tog Priloga III. proizlazi da značajke projekta treba ocijeniti osobito u odnosu na njegove kumulativne učinke s drugim projektima. Naime, neuzimanje u obzir kumulativnog učinka projekta s drugim projektima može imati praktičan rezultat da se izbjegne obveza procjene, iako, uzet zajedno s drugim projektima, može imati značajan utjecaj na okoliš (vidjeti u tom smislu presudu Brussels Hoofdstedelijk Gewest i dr., EU:C:2011:154, t. 36.).

               44

               Taj zahtjev treba promatrati s obzirom na točku 3. Priloga III. Direktivi 85/337 na temelju koje značajan utjecaj koji projekt može imati treba uzeti u obzir ovisno o kriterijima nabrojenima u točkama 1. i 2. tog priloga, osobito u odnosu na vjerojatnost, opseg, veličinu, trajanje i reverzibilnost utjecaja tog projekta.

               45

               Iz toga slijedi da nacionalno tijelo treba, kad provjerava treba li projekt podvrgnuti procjeni utjecaja na okoliš, ispitati utjecaj koji bi taj projekt mogao imati zajedno s drugim projektima. Usto, u nedostatku preciziranja, ta obveza nije ograničena samo na istovrsne projekte. Kao što je to navela nezavisna odvjetnica u točki 71. svojeg mišljenja, u okviru tog prethodnog ispitivanja treba se zapitati bi li utjecaj istraživačkih bušenja na okoliš mogao zbog utjecaja drugih projekata biti veći nego da ih nema.

               46

               Nadalje, treba podsjetiti da bi koristan učinak Direktive 85/337 bio ozbiljno ugrožen ako bi nadležna tijela države članice prilikom odlučivanja o tome je li projekt podvrgnut obvezi procjene svojeg utjecaja na okoliš mogla zanemariti dio projekta koji treba provesti u drugoj državi članici (presuda Umweltanwalt von Kärnten, EU:C:2009:767, t. 55.). Iz istih razloga procjena utjecaja drugih projekata ne može ovisiti o granicama općine.

               47

               S obzirom na sve prethodno navedeno, na treće pitanje treba odgovoriti na način da članak 4. stavak 2. Direktive 85/337 u vezi s točkom 2. podtočkom (d) Priloga II. toj direktivi treba tumačiti tako da obveza provedbe procjene utjecaja na okoliš dubinskog bušenja, poput istraživačkog bušenja iz glavnog postupka, može proizići iz te odredbe. Nadležna nacionalna tijela moraju stoga provesti posebno ispitivanje treba li, s obzirom na kriterije iz Priloga III. toj direktivi, provesti procjenu utjecaja na okoliš. U okviru toga osobito treba ispitati bi li utjecaj istraživačkih bušenja na okoliš zbog utjecaja drugih projekata mogao biti veći nego da tih projekata nema. Ta ocjena ne može ovisiti o granicama općine.

         Troškovi

               48

               Budući da ovaj postupak ima značaj prethodnog pitanja za stranke glavnog postupka pred sudom koji je uputio zahtjev, na tom je sudu da odluči o troškovima postupka. Troškovi podnošenja očitovanja Sudu, koji nisu troškovi spomenutih stranaka, ne nadoknađuju se.

               Slijedom navedenoga, Sud (drugo vijeće) odlučuje:

                           1.

                           Točku 14. Priloga I. Direktivi Vijeća 85/337/EEZ od 27. lipnja 1985. o procjeni utjecaja određenih javnih i privatnih projekata na okoliš, kako je izmijenjena Direktivom 2009/31/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 23. travnja 2009., treba tumačiti tako da istraživačko bušenje, poput onoga iz glavnog postupka, u okviru kojega se planira testno vađenje prirodnog plina i nafte kako bi se utvrdila komercijalna isplativost nalazišta, nije obuhvaćeno područjem primjene te odredbe.

                           2.

                           Članak 4. stavak 2. Direktive 85/337, kako je izmijenjena Direktivom 2009/31, u vezi s točkom 2. podtočkom (d) Priloga II. toj direktivi treba tumačiti tako da obveza provedbe procjene utjecaja na okoliš dubinskog bušenja, poput istraživačkog bušenja iz glavnog postupka, može proizići iz te odredbe. Nadležna nacionalna tijela moraju stoga provesti posebno ispitivanje treba li, s obzirom na kriterije iz Priloga III. Direktivi 85/337, kako je izmijenjena Direktivom 2009/31, provesti procjenu utjecaja na okoliš. U okviru toga osobito treba ispitati bi li utjecaj istraživačkih bušenja na okoliš zbog utjecaja drugih projekata mogao biti veći nego da tih projekata nema. Ta ocjena ne može ovisiti o granicama općine.

                     Potpisi

            (
            *1
         )	Jezik postupka: njemački


Presuda Suda (drugo vijeće) od 2. travnja 2009.#Kazneni postupak protiv Frede Damgaard.#Zahtjev za prethodnu odluku: Vestre Landsret - Danska.#Direktiva 2001/83/EZ.#Predmet C-421/07.


Presuda Općeg suda (treće vijeće) od 13. listopada 2017.#Sensi Vigne & Vini Srl protiv Ureda Europske unije za intelektualno vlasništvo.#Žig Europske unije – Postupak povodom prigovora – Prijava figurativnog žiga Europske unije CONTADO DEL GRIFO – Raniji figurativni žig Europske unije EL GRIFO – Relativni razlog za odbijanje – Vjerojatnost dovođenja u zabludu – Članak 8. stavak 1. točka (b) Uredbe (EZ) br. 207/2009 (koji je postao članak 8. stavak 1. točka (b) Uredbe (EU) 2017/1001).#Predmet T-434/16.


Presuda Suda (prvo vijeće) od 8. srpnja 1992. # Belgijska država protiv Noushin Taghavi. # Zahtjev za prethodnu odluku: Cour de cassation - Belgija. # Socijalna sigurnost - Sloboda kretanja radnika. # Predmet C-243/91.


Presuda Suda od 30. studenog 1976. # Jozef de Wolf protiv Harry Cox BV. # Zahtjev za prethodnu odluku: Hoge Raad - Nizozemska. # Predmet 42-76.