title: Predmet C-272/15: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 8. lipnja 2015. uputio Court of Appeal (Engleska i Wales) (Civil Division) – Swiss International Air Lines AG protiv The Secretary of State for Energy and Climate Change, Environment Agency

text:
               24.8.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 279/20

         Zahtjev za prethodnu odluku koji je 8. lipnja 2015. uputio Court of Appeal (Engleska i Wales) (Civil Division) – Swiss International Air Lines AG protiv The Secretary of State for Energy and Climate Change, Environment Agency
   (Predmet C-272/15)
   (2015/C 279/25)
   Jezik postupka: engleski

      Sud koji je uputio zahtjev

   Court of Appeal (Engleska i Wales) (Civil Division)

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelj: Swiss International Air Lines AG

      Tuženici: The Secretary of State for Energy and Climate Change, Environment Agency

      Prethodna pitanja

               1.

               Krši li se Odlukom br. 377/2013/EU (1) Europskog parlamenta i Vijeća od 24. travnja 2013. (u daljnjem tekstu: Odluka) opće načelo jednakog postupanja iz prava Unije utoliko što se njome uspostavlja moratorij na zahtjeve za predaju emisijskih jedinica uvedene Direktivom 2003/87/EZ (2) Europskog parlamenta i Vijeća od 13. listopada 2003. (kako je izmijenjena različitim aktima, uključujući Direktivom 2008/101/EZ (3) Europskog parlamenta i Vijeća od 19. studenoga 2008.) za letove između država Europskog gospodarskog prostora (u daljnjem tekstu: EGP) i gotovo svih država koje nisu dio EGP-a, ali taj moratorij ne primjenjuje na letove između država EGP-a i Švicarske?

               2.

               U slučaju pozitivnog odgovora na prvo pitanje, koje pravno sredstvo mora imati na raspolaganju podnositelj zahtjeva u situaciji u kojoj se nalazi društvo Swiss International Airlines AG koje je predalo emisijske jedinice za letove obavljene tijekom 2012. između država EGP-a i Švicarske, kako bi bio vraćen u položaj u kojem bi se nalazio da nije bilo isključenja moratorija na letove između država EGP-a i Švicarske? Osobito:

                           a)

                           Mora li se registar ispraviti na način da odražava manju količinu emisijskih jedinica koje bi takav podnositelj zahtjeva morao predati da su letovi u Švicarsku ili iz nje bili uključeni u moratorij?

                           b)

                           U slučaju pozitivnog odgovora na prethodno pitanje, kakve radnje (u slučaju potrebe) mora poduzeti nacionalno nadležno tijelo i/ili nacionalni sud kako bi se osiguralo da se dodatne emisijske jedinice koje su predane vrate takvom podnositelju zahtjeva?

                           c)

                           Ima li takav podnositelj zahtjeva pravo zahtijevati naknadu štete na temelju članka 340. UFEU-a od Europskog parlamenta i Vijeća za štetu koju je pretrpio zbog predaje dodatnih emisijskih jedinica prouzročenu Odlukom?

                           d)

                           Treba li podnositelju zahtjeva dodijeliti neki drugi oblik pravne zaštite, te, ako treba, kakve?

      (1)  Odluka br. 377/2013/EU Europskog parlamenta i Vijeća od 24. travnja 2013. o privremenom odstupanju od Direktive 2003/87/EZ o uspostavi sustava trgovanja emisijskim jedinicama stakleničkih plinova unutar Zajednice (SL L 113, str. 1.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 15., svezak 31., str. 186.).

      (2)  Direktiva 2003/87/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 13. listopada 2003. o uspostavi sustava trgovanja emisijskim jedinicama stakleničkih plinova unutar Zajednice i o izmjeni Direktive Vijeća 96/61/EZ (Tekst značajan za EGP) (SL L 275, str. 32.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 15., svezak 9., str. 28.).

      (3)  Direktiva 2008/101/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 19. studenoga 2008. o izmjeni Direktive 2003/87/EZ radi uključivanja zrakoplovnih djelatnosti u sustav trgovanja emisijskim jedinicama stakleničkih plinova unutar Zajednice (Tekst značajan za EGP) (SL L 8, str. 3.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 15., svezak 29., str. 213.).


title: Predmet C-122/14: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 14. ožujka 2014. uputio Juzgado de Primera Instancia n °5 de Cartagena (Španjolska) – Aktiv Kapital Portfolio Invesment protiv Ángela Luisa Egee Torregrose

text:
               26.5.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 159/14

         Zahtjev za prethodnu odluku koji je 14. ožujka 2014. uputio Juzgado de Primera Instancia no 5 de Cartagena (Španjolska) – Aktiv Kapital Portfolio Invesment protiv Ángela Luisa Egee Torregrose
   (Predmet C-122/14)
   2014/C 159/19
   Jezik postupka: španjolski

      Sud koji je uputio zahtjev

   Juzgado de Primera Instancia no 5 de Cartagena

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelj: Aktiv Kapital Portfolio Invesment

      Tuženik: Angel Luis Egea Torregrosa

      Prethodno pitanje

   Treba li Direktivu 93/13/EEZ (1) tumačiti na način da se protivi nacionalnom propisu poput onog španjolskog koji ne dopušta po službenoj dužnosti [in] limine litis, u naknadnom ovršnom postupku ispitati ovršnu sudsku odluku – sudsko rješenje kojim se završava postupak izdavanja platnog naloga zbog nepodnošenja prigovora – i postojanje nepoštenih uvjeta u ugovoru koji su doveli do obrazložene odluke čije se izvršenje traži, zato što nacionalno pravo smatra da postoji pravomoćno presuđena stvar (članak 551. i 552. zajedno s 816. stavkom 2. LEC-a)

      (1)  Direktiva Vijeća 93/13/EEZ. od 5. travnja 1993. o nepoštenim uvjetima u potrošačkim ugovorima SL L 95, str. 29.


title: Predmet T-688/14 R: Rješenje predsjednika Općeg suda od 28. studenoga 2014. – Airport Handling protiv Komisije ( „Privremena pravna zaštita — Državne potpore — Obveza povrata potpore koju je javni operator zračne luke dodijelio u korist društva kćeri zaduženog za usluge upravljanja — Likvidacija spomenutog društva — Osnivanje novog društva zaduženog za usluge upravljanja — Odluka Komisije o pokretanju formalnog postupka ispitivanja u vezi s državnim potporama radi ispitivanja postoji li gospodarski kontinuitet između dvaju društava — Zahtjev za odgodu izvršenja — Očita nedopuštenost glavne tužbe — Nedopuštenost — Nedostatak hitnosti” )

text:
               26.1.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 26/35

         Rješenje predsjednika Općeg suda od 28. studenoga 2014. – Airport Handling protiv Komisije
   (Predmet T-688/14 R)
   ((„Privremena pravna zaštita - Državne potpore - Obveza povrata potpore koju je javni operator zračne luke dodijelio u korist društva kćeri zaduženog za usluge upravljanja - Likvidacija spomenutog društva - Osnivanje novog društva zaduženog za usluge upravljanja - Odluka Komisije o pokretanju formalnog postupka ispitivanja u vezi s državnim potporama radi ispitivanja postoji li gospodarski kontinuitet između dvaju društava - Zahtjev za odgodu izvršenja - Očita nedopuštenost glavne tužbe - Nedopuštenost - Nedostatak hitnosti”))
   (2015/C 026/44)
   Jezik postupka: talijanski

      Stranke

      Tužitelj: Airport Handling SpA (Somma Lombardo, Italija) (zastupnici: R. Cafari Panico i F. Scarpellini, odvjetnici)

      Tuženik: Europska komisija (zastupnici: S. Noë i G. Conte, agenti)

      Predmet

   Zahtjev za određivanje privremenih mjera kojima je u biti cilj odgoditi izvršenje Odluke Komisije C (2014) 4537 final od 9. srpnja 2014. o pokretanju, na temelju članka 108. stavka 2. UFEU-a, formalnog postupka ispitivanja u vezi s osnivanjem društva Airport Handling [SA.21420 (2014/NN) – Italija – Osnivanje društva Airport Handling].

      Izreka

               1.

               Odbija se zahtjev za privremenu pravnu zaštitu.

               2.

               Ukida se rješenje od 29. rujna 2014. doneseno u predmetu T-688/14 R.

               3.

               O troškovima će se odlučiti naknadno.


title: Predmet T-629/13: Presuda Općeg suda od 26. rujna 2014. – Molda protiv Komisije („Okoliš — Direktiva 2003/87/EZ — Sustav trgovanja emisijskim jedinicama stakleničkih plinova — Prijelazni propisi o usklađenoj besplatnoj dodjeli emisijskih jedinica od 2013. — Odluka 2011/278/EU — Nacionalne provedbene mjere koje je dostavila Njemačka — Odredba koja se odnosi na slučajeve prekomjernih teškoća — Sloboda izbora zanimanja i sloboda poduzetništva — Pravo na vlasništvo — Proporcionalnost”)

text:
               10.11.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 395/47

      Presuda Općeg suda od 26. rujna 2014. – Molda protiv Komisije
      (Predmet T-629/13) (1)

      ((„Okoliš - Direktiva 2003/87/EZ - Sustav trgovanja emisijskim jedinicama stakleničkih plinova - Prijelazni propisi o usklađenoj besplatnoj dodjeli emisijskih jedinica od 2013. - Odluka 2011/278/EU - Nacionalne provedbene mjere koje je dostavila Njemačka - Odredba koja se odnosi na slučajeve prekomjernih teškoća - Sloboda izbora zanimanja i sloboda poduzetništva - Pravo na vlasništvo - Proporcionalnost”))
      (2014/C 395/59)
      Jezik postupka: njemački

         Stranke

         Tužitelj: Molda AG (Dahlenburg, Njemačka) (zastupnici: I. Zenke, M.-Y. Vollmer, C. Telschow i A. Schulze, odvjetnici)

         Tuženik: Europska komisija (zastupnici: E. White, C. Hermes i K. Herrmann, agenti)

         Predmet

      Zahtjev za poništenje Odluke Komisije 2013/448/EU od 5. rujna 2013. o nacionalnim provedbenim mjerama za prijelaznu besplatnu dodjelu emisijskih jedinica stakleničkih plinova u skladu s člankom 11. stavkom 3. Direktive 2003/87/EZ Europskog parlamenta i Vijeća (SL L 240, str. 27.) u dijelu u kojem je u članku 1. stavku 1. te odluke odbijena dodjela dodatnih jedinica tužitelju za treće razdoblje trgovanja od 2013. do 2020. na temelju odredbe koja se odnosi na slučajeve prekomjernih teškoća iz članka 9. stavka 5. Treibhausgas-Emissionshandelsgesetz (njemačkog Zakona o trgovanju emisijama stakleničkih plinova) od 21. srpnja 2011.

         Izreka

                  1.

                  Tužba se odbija.

                  2.

                  Društvu Molda AG nalaže se snošenje troškova.

         (1)  SL C 31, 1.2.2014.


title: Predmet T-305/13 R: Rješenje predsjednika Općeg suda od 13. lipnja 2014. – SACE i Sace BT protiv Komisije ( „Privremena pravna zaštita — Državne potpore — Dokapitalizacija osiguravajućeg društva od strane njegovog društva majke koje je u državnom vlasništvu — Odluka kojom se potpore proglašavaju nespojivima s unutarnjim tržištem i nalaže njihov povrat — Zahtjev za odgodu izvršenja — Hitnost — Fumus boni juris — Vaganje interesa” )

text:
               15.9.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 315/60

         Rješenje predsjednika Općeg suda od 13. lipnja 2014. – SACE i Sace BT protiv Komisije
   (Predmet T-305/13 R)
   ((„Privremena pravna zaštita - Državne potpore - Dokapitalizacija osiguravajućeg društva od strane njegovog društva majke koje je u državnom vlasništvu - Odluka kojom se potpore proglašavaju nespojivima s unutarnjim tržištem i nalaže njihov povrat - Zahtjev za odgodu izvršenja - Hitnost - Fumus boni juris - Vaganje interesa”))
   2014/C 315/100
   Jezik postupka: talijanski

      Stranke

      Tužitelji: Servizi assicurativi del commercio estero SpA (SACE SpA) (Rim, Italija); i Sace BT SpA (Rim) (zastupnici: M. Siragusa i G. Rizza, odvjetnici)

      Tuženik: Europska komisija (zastupnici: G. Conte i D. Grespan, agenti)

      Intervenijent na strani tužiteljâ: Talijanska Republika (zastupnici: G. Palmieri, agent, uz asistenciju S. Fiorentina, avvocato dello stato)

      Predmet

   Zahtjev za odgodu izvršenja Odluke Komisije C (2013) 1501 final od 20. ožujka 2013. o mjerama SA.23425 (2011/C) (ex NN 41/2010) koje je Italija provela u 2004. i 2009. u korist društva Sace BT SpA.

      Izreka

               1.

               Ukida se rješenje od 28. veljače 2014. doneseno u predmetu T-305/13 R.

               2.

               Odgađa se izvršenje članka 5. Odluke Komisije C (2013) 1501 final od 20. ožujka 2013. o mjerama SA.23425 (2011/C) (ex NN 41/2010) koje je Italija provela u 2004. i 2009. u korist društva Sace BT SpA, u dijelu u kojem su talijanske vlasti dužne od potonjeg društva ishoditi povrat iznosa višeg od [Povjerljivo] eura.

               3.

               O troškovima će se odlučiti naknadno.


title: Predmet T-508/13: Tužba podnesena 20. rujna 2013. — Vlada Malezije protiv OHIM-a — Vergamini (HALAL MALAYSIA)

text:
               30.11.2013

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 352/17

         Tužba podnesena 20. rujna 2013. — Vlada Malezije protiv OHIM-a — Vergamini (HALAL MALAYSIA)
   (Predmet T-508/13)
   2013/C 352/33
   Jezik na kojem je tužba podnesena: engleski

      Stranke

      Tužitelj: Vlada Malezije (Putrajaya, Malezija) (zastupnici: R. Volterra, solicitor, R. Miller, barrister, V. von Bomhard i T. Heitmann, lawyers)

      Tuženik: Ured za usklađivanje na unutarnjem tržištu (žigovi i dizajni)

      Druga stranka u postupku pred žalbenim vijećem: Paola Vergamini (Castelnuovo di Garfagnana, Italija)

      Tužbeni zahtjevi

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

               —

               poništi odluku prvog žalbenog vijeća OHIM-a od 27. lipnja 2013. u predmetu R 326/2012-1; te

               —

               naloži tuženiku i drugoj stranci u postupku pred žalbenim vijećem, ukoliko intervenira u postupku, snošenje troškova postupka.

      Tužbeni razlozi i glavni argumenti

      Podnositelj prijave žiga Zajednice: Druga stranka u postupku pred žalbenim vijećem

      Predmetni žig Zajednice: Figurativni žig koji sadrži riječi „HALAL MALAYSIA” za proizvode i usluge iz razreda 5, 18, 25, 29, 30, 31, 32 i 43 — prijava žiga Zajednice br. 9 169 343

      Nositelj žiga ili znaka navedenog u postupku povodom prigovora: Tužitelj

      Žig ili znak navedeni u prigovoru: Neregistrirani figurativni žig koji sadrži riječi „HALAL MALAYSIA”, a koji je dobro poznat u svih 27 država članica Europske unije u smislu odredbe članka 8. stavka 2. točke (c) Uredbe Vijeća (EZ) br. 207/2009 u vezi s člankom 6.a Pariške konvencije i za potrebe članka 8. stavka 4. Uredbe Vijeća (EZ) br. 207/2009 predstavlja neregistrirani figurativni žig u Ujedinjenoj Kraljevini

      Odluka Odjela za prigovore: odbacivanje prigovora u cijelosti

      Odluka žalbenog vijeća: odbijanje žalbe

      Tužbeni razlozi: povreda članka 8. stavka 4. Uredbe Vijeća (EZ) br. 207/2009.


title: Predmet T-360/13: Presuda Općeg suda od 25. rujna 2015. – VECCO i dr. protiv Komisije („REACH — Uključivanje krom-trioksida na popis tvari koje podliježu autorizaciji — Upotreba ili kategorije upotrebe koje su izuzete od obveze autorizacije — Pojam ‘specifično postojeće zakonodavstvo Zajednice, koje uvodi minimalne zahtjeve što se tiče zaštite ljudskog zdravlja i okoliša u slučaju uporabe tvari’ — Očita pogreška u ocjeni — Proporcionalnost — Prava na obranu — Načelo dobre uprave”)

text:
               23.11.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 389/32

         Presuda Općeg suda od 25. rujna 2015. – VECCO i dr. protiv Komisije
   (Predmet T-360/13) (1)

   ((„REACH - Uključivanje krom-trioksida na popis tvari koje podliježu autorizaciji - Upotreba ili kategorije upotrebe koje su izuzete od obveze autorizacije - Pojam ‘specifično postojeće zakonodavstvo Zajednice, koje uvodi minimalne zahtjeve što se tiče zaštite ljudskog zdravlja i okoliša u slučaju uporabe tvari’ - Očita pogreška u ocjeni - Proporcionalnost - Prava na obranu - Načelo dobre uprave”))
   (2015/C 389/33)
   Jezik postupka: engleski

      Stranke

      Tužitelji: Verein zur Wahrung von Einsatz und Nutzung von Chromtrioxid und anderen Chrom-VI-verbindungen in der Oberflächentechnik eV (VECCO) (Memmingen, Njemačka) i 185 drugih tužitelja čija se imena nalaze u prilogu presudi (zastupnici: C. Mereu, K. Van Maldegem, odvjetnici i J. Beck, solicitor)

      Tuženik: Europska komisija (zastupnici: K. Talabér-Ritz i J. Tomkin, agenti)

      Intervenijenti u potporu tužiteljima: Assogalvanica (Padova, Italija) i 31 drugi intervenijent čija se imena nalaze u prilogu presudi (zastupnici: C. Mereu, K. Van Maldegem, odvjetnici i J. Beck, solicitor)

      Intervenijent u potporu tuženiku: Europska agencija za kemikalije (ECHA) (zastupnici: W. Broere, M. Heikkilä i T. Zbihlej, agenti)

      Predmet

   Zahtjev za djelomično poništenje Uredbe Komisije (EU) br. 348/2013 od 17. travnja 2013. o izmjeni Priloga XIV. Uredbi (EZ) br. 1907/2006 Europskog parlamenta i Vijeća o registraciji, evaluaciji, autorizaciji i ograničavanju kemikalija (REACH) (SL L 108, str. 1.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 15., svezak 25., str. 238.).

      Izreka

               1.

               Tužba se odbija.

               2.

               Verein zur Wahrung von Einsatz und Nutzung von Chromtrioxid und anderen Chrom-VI-verbindungen in der Oberflächentechnik eV (VECCO) i tužitelji čija imena su navedena u prilogu I. snositi će, osim vlastitih, i troškove Europske komisije.

               3.

               Assogalvanica i ostali intervenijenti čija imena su navedena u prilogu II. snositi će vlastite troškove.

               4.

               Europska agencija za kemikalije (ECHA) snositi će vlastite troškove.

      (1)  SL C 260, 7. 9. 2013.


title: Predmet C-297/15: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 18. lipnja 2015. uputio Sø- og Handelsretten (Danska) – Ferring Lægemidler A/S, koji zastupa Ferring B.V. protiv Orifarm A/S

text:
               7.9.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 294/34

         Zahtjev za prethodnu odluku koji je 18. lipnja 2015. uputio Sø- og Handelsretten (Danska) – Ferring Lægemidler A/S, koji zastupa Ferring B.V. protiv Orifarm A/S
   (Predmet C-297/15)
   (2015/C 294/42)
   Jezik postupka: danski

      Sud koji je uputio zahtjev

   Sø- og Handelsretten (Danska)

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelj: Ferring Lægemidler A/S, koji zastupa Ferring B.V.

      Tuženik: Orifarm A/S

      Prethodna pitanja

               1.

               Treba li odredbe članka 7. stavka 2. Direktive 2008/95/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 22. listopada 2008. o usklađivanju zakonodavstava država članica o žigovima (1) i povezanu sudsku praksu tumačiti na način da se nositelj žiga može protiviti daljnjoj komercijalizaciji lijeka od strane usporednog uvoznika ako potonji navedeni lijek prepakirava u novo pakiranje i označava žigom, u slučaju kad nositelj žiga komercijalizira taj lijek u pakiranjima s istim sadržajem i istom količinom u svim zemljama Europskog gospodarskog prostora gdje se taj lijek stavlja na tržište?

               2.

               Je li odgovor na prvo pitanje drukčiji ako i u državi izvoza i u državi uvoza nositelj žiga stavlja lijek na tržište u dva različita pakiranja, odnosno u kutijama s deset bočica tj. s jednom bočicom, a uvoznik kupuje kutije s deset bočica u državi izvoza kako bi ih prepakirao u kutije s jednom bočicom i označio žigom prije stavljanja na tržište u državi uvoza?

      (1)  SL 2008. L 299, str. 25.; SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 17., svezak 2., str. 149.


title: Predmet C-89/15 P: Žalba koju je 24. veljače 2015. podnijelo društvo Riva Fire SpA u likvidaciji protiv presude Općeg suda (drugo vijeće) od 9. prosinca 2015. u predmetu T-83/10, Riva Fire protiv Komisije

text:
               4.5.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 146/24

         Žalba koju je 24. veljače 2015. podnijelo društvo Riva Fire SpA u likvidaciji protiv presude Općeg suda (drugo vijeće) od 9. prosinca 2015. u predmetu T-83/10, Riva Fire protiv Komisije
   (Predmet C-89/15 P)
   (2015/C 146/31)
   Jezik postupka: talijanski

      Stranke

      Žalitelj: Riva Fire SpA, u likvidaciji (zastupnici: M. Merola, M. Pappalardo, T. Ubaldi, M. Toniolo, odvjetnici)

      Druga stranka u postupku: Europska komisija

      Žalbeni zahtjev

   Riva Fire S.p.A. u likvidaciji zahtijeva od Suda da:

               —

               u prvome redu, ukine pobijanu presudu u dijelu u kojem je njome utvrđeno da pravo žalitelja na obranu nije bilo povrijeđeno i da posljedično u cijelosti poništi pobijanu odluku;

               —

               podredno, ukine presudu Općeg suda samo u dijelu u kojem određuje smanjenje novčane kazne izrečene žalitelju na 3 % i stoga, izvršavajući neograničenu nadležnost koja je Sudu priznata u čl. 31. Uredbe br. 1/2003 (1), smanji novčanu kaznu izrečenu društvu Riva Fire S.p.A. u likvidaciji za iznos koji smatra prikladnim ili da vrati predmet Općem sudu;

               —

               u svakom slučaju, naloži Komisiji snošenje troškova, uključujući troškove nastale u postupku pred Općim sudom;

               —

               uzgredno, utvrdi da je postupkom pred Općim sudom povrijeđen članak 47. stavak drugi Povelje Europske unije o temeljnim pravima i članak 6. stavak 1. Europske konvencije za zaštitu ljudskih prava i temeljnih sloboda (EKLJP), zbog toga što se nije držalo pravila o razumnom trajanju postupka.

      Žalbeni razlozi i glavni argumenti

   U prilog svojoj žalbi, Riva Fire S.p.A. u likvidaciji ističe četiri žalbena razloga.

               1.

                  Prvi žalbeni razlog: pogreška koja se tiče prava, kao i nedovoljno i kontradiktorno obrazloženje pobijane presude, u ocjeni povrede postupovnih odredbi predviđenih u Uredbi Komisije (EZ) br. 773/2004
                   (2)
                  i pravâ žalitelja na obranu

               Opći sud je počinio pogrešku koja se tiče prava time što je smatrao da nisu relevantne usporedbe pobijane odluke i Komisijine odluke iz 2002. koje je učinilo društvo Riva Fire S.p.A. u likvidaciji te zbog toga što je zaključilo da Komisija nije bila dužna donijeti novu obavijest o utvrđenim činjenicama kako bi zainteresiranim poduzetnicima omogućila da se izjasne o spornim činjenicama.

               2.

                  Drugi žalbeni razlog: pogreška koja se tiče prava, kao i nedovoljno i kontradiktorno obrazloženje pobijane presude, u određivanju konačnog iznosa novčane kazne

               Opći sud je ponovno odredivši iznos novčane kazne izvršio vlastitu nadležnost proširenu na meritum na način koji je pogrešan iz dva razloga:

                           (i)

                           na prvom mjestu, iz teksta obrazloženja pobijane presude ne može se zaključiti je li sud prilikom smanjenja iznosa novčane kazne na 3 % vodio računa kraće trajanje i manju težinu povrede pripisive Društvu;

                           (ii)

                           na drugom mjestu, pobijana presuda je kontradiktorna te sadrži pogreške koje se tiču prava zbog toga što na društvo Riva Fire S.p.A. u likvidaciji proširuje odgovornost za ponašanje drugih poduzetnika u razdoblju između 25. studenoga 1997. i 30. studenoga 1998. te zato što radi određivanja iznosa novčane kazne implicitno stavlja tu odgovornost na Društvo.

               3.

                  Treći žalbeni razlog: kontradiktornost i pogreška koja se tiče prava u dijelu u kojem je u presudi Općeg suda društvo Riva okvalificirano kao sudionik u sporazumu iz 1998. te je stoga uračunao to sudjelovanje u zabranjenom sporazumu radi određivanja iznosa novčane kazne

               Opći sud je počinio pogrešku koja se tiče prava time što je na temelju udjela u prodaji smatrao utvrđenim da je društvo Riva Fire S.p.A. u likvidaciji sudjelovalo u sporazumu iz prosinca 1998., a da nije pridalo važnost okolnosti da Društvo, u razdoblju u kojem je taj sporazum nastao, nije sudjelovalo u zabranjenom sporazumu koji je bio dio prethodno spomenutog sporazuma. Ta pogreška koja se tiče prava odrazila se na određivanje osnovnog iznosa novčane kazne kroz određivanje težine i trajanja povrede pripisive društvu Riva Fire S.p.A. u likvidaciji.

               4.

                  Četvrti žalbeni razlog: nedostatak u obrazloženju u pogledu učinka umiješanosti uprave Društva na povećanje početnog iznosa novčane kazne

               Opći sud ne objašnjava iz kojih je elemenata mogao zaključiti da umiješanost uprave društva Riva Fire S.p.A. u likvidaciji nije bila odlučujući čimbenik prilikom povećanja osnovnog iznosa novčane kazne. Da je Opći sud utvrdio da je multiplikator primijenjen na osnovni iznos novčane kazne izrečene društvu Riva Fire S.p.A. u likvidaciji izračunat, među ostalim, i na temelju umiješanosti uprave poduzetnika, trebao je poništiti Komisijinu odluku i stoga smanjiti iznos novčane kazne.

      (1)  Uredba Vijeća (EZ) br. 1/2003 od 16. prosinca 2002. o provedbi pravila o tržišnom natjecanju koja su propisana člancima 81. i 82. Ugovora o EZ-u (SL L 1, str. 1.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 8., svezak 1., str. 165.).

      (2)  Uredba Komisije (EZ) br. 773/2004 od 7. travnja 2004. o postupcima koje Komisija vodi na temelju članaka 81. i 82. Ugovora o EZ-u (SL L 123, str. 18.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 8., svezak 1., str. 298.).


title: Predmet T-431/15: Tužba podnesena 30. srpnja 2015. – Fruit of the Loom protiv OHIM-a – Takko (FRUIT)

text:
               28.9.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 320/39

         Tužba podnesena 30. srpnja 2015. – Fruit of the Loom protiv OHIM-a – Takko (FRUIT)
   (Predmet T-431/15)
   (2015/C 320/56)
   Jezik na kojem je tužba podnesena: engleski

      Stranke

      Tužitelj: Fruit of the Loom, Inc. (Bowling Green, Sjedinjene Američke Države) (zastupnici: S. Malynicz, barrister, i V. Marsland, solicitor)

      Tuženik: Ured za usklađivanje na unutarnjem tržištu (žigovi i dizajni) (OHIM)

      Druga stranka pred žalbenim vijećem: Takko Holding GmbH (Telgte, Njemačka)

      Podaci o postupku pred OHIM-om

      Nositelj spornog žiga: tužitelj

      Sporni žig u pitanju: verbalni žig Zajednice „FRUIT” – žig Zajednice br. 5 077 508

      Postupak pred OHIM-om: postupak povodom opoziva

      Pobijana odluka: odluka drugog žalbenog vijeća OHIM-a od 12. svibnja 2015. u predmetu R 1641/2014-2

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

               —

               poništi pobijanu odluku;

               —

               naloži OHIM-u i drugoj strani snošenje vlastitih troškova i troškova tužitelja.

      Tužbeni razlog

               —

               povreda članka 51. stavka 1. Uredbe br. 207/2009.


title: Predmet T-211/14: Presuda Općeg suda od 24. studenoga 2015. – Klement protiv OHIM-a – Bullerjan (Oblik pećnice) („Žig Zajednice — Postupak opoziva — Trodimenzionalni žig Zajednice — Oblik pećnice — Stvarna uporaba žiga — Članak 15. stavak 1. točka (a) i članak 51. stavak 1. točka (a) Uredbe (EZ) br. 207/2009 — Narav uporabe žiga — Oblik koji se razlikuje po elementima koji ne mijenjaju razlikovni karakter”)

text:
               23.11.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 389/48

         Presuda Općeg suda od 24. studenoga 2015. – Klement protiv OHIM-a – Bullerjan (Oblik pećnice)
   (Predmet T-211/14) (1)

   ((„Žig Zajednice - Postupak opoziva - Trodimenzionalni žig Zajednice - Oblik pećnice - Stvarna uporaba žiga - Članak 15. stavak 1. točka (a) i članak 51. stavak 1. točka (a) Uredbe (EZ) br. 207/2009 - Narav uporabe žiga - Oblik koji se razlikuje po elementima koji ne mijenjaju razlikovni karakter”))
   (2015/C 389/52)
   Jezik postupka: njemački

      Stranke

      Tužitelj: Toni Klement (Dippoldiswalde, Njemačka) (zastupnici: J. Weiser i A. Grohmann, odvjetnici)

      Tuženik: Ured za usklađivanje na unutarnjem tržištu (žigovi i dizajni) (zastupnici: A. Poch, D. Botis i A. Schifko, agenti)

      Druga stranka u postupku pred žalbenim vijećem OHIM-a, intervenijent u postupku pred Općim sudom: Bullerjan GmbH (Isernhagen-Kirchhorst, Njemačka)

      Predmet

   Tužba protiv odluke prvog žalbenog vijeća OHIM-a od 9. siječnja 2014. (predmet R 927/2013-1), u vezi s postupkom opoziva između Toni Klementa i Bullerjana GmbH.

      Izreka

               1.

               Tužba se odbija.

               2.

               Toni Klementu se nalaže snošenje troškova.

      (1)  SL C 245, 28. 7. 2014.


title: Predmet T-19/15: Tužba podnesena 16. siječnja 2015. – Gómez Echevarría protiv OHIM-a – M and M Direct (wax by Yuli’s)

text:
               16.3.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 89/33

         Tužba podnesena 16. siječnja 2015. – Gómez Echevarría protiv OHIM-a – M and M Direct (wax by Yuli’s)
   (Predmet T-19/15)
   (2015/C 089/40)
   Jezik na kojem je tužba podnesena: španjolski

      Stranke

      Tužitelj: Yuleidy Caridad Gómez Echevarría (Benalmádena, Španjolska) (zastupnik: E. López-Chicheri y Selma, odvjetnik)

      Tuženik: Ured za usklađivanje na unutarnjem tržištu (žigovi i dizajni) (OHIM)

      Druga stranka u postupku pred žalbenim vijećem: M and M Direct Ltd (London, Ujedinjena Kraljevina)

      Podaci o postupku pred OHIM-om

      Nositelj spornog žiga: tužitelj

      Sporni žig u pitanju: figurativni žig Zajednice s verbalnim elementom „wax by Yuli's” – žig Zajednice br. 9 0 99  367

      Postupak pred OHIM-om: postupak proglašavanja žiga ništavim

      Pobijana odluka: odluka prvog žalbenog vijeća OHIM-a od 6. studenoga 2014. u predmetu R 951/2014-1

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

               —

               poništi odluku prvog žalbenog vijeća OHIM-a od 6. studenoga 2014. i naloži podnositelju zahtjeva za proglašavanje žiga ništavim snošenje troškova tog i ovog postupka;

               —

               podredno, u slučaju neprihvaćanja prethodnog zahtjeva, izmijeni odluku prvog žalbenog vijeća OHIM-a od 6. studenoga 2014. i odbije zahtjev za proglašavanje ništavim žiga Zajednice br. 9 0 99  367„wax by Yuli's” te naloži podnositelju zahtjeva za proglašavanje žiga ništavim snošenje troškova tog i ovog postupka;

               —

               podredno, u slučaju neprihvaćanja prethodnih zahtjeva, izmijeni odluku prvog žalbenog vijeća OHIM-a od 6. studenoga 2014. u pogledu troškova i ne uzme u obzir one nastale u vezi sa zastupanjem u postupku povodom žalbe protiv odluke Odjela za poništaje OHIM-a;

      Tužbeni razlozi

               —

               povreda članka 64. Uredbe br. 207/2009, u vezi s člankom 41. stavkom 2. točkom (a) Povelje Europske unije o temeljnim pravima;

               —

               povreda članka 8. stavka 1. točke (b) Uredbe br. 207/2009 jer je zahtjev za proglašavanje žiga ništavim podnesen uz zloporabu ovlasti;

               —

               pogrešna primjena i tumačenje članka 53. stavka 1. točke (a), u vezi s člankom 8. stavkom 1. točkom (b) Uredbe br. 207/2009 zbog nepostojanja vjerojatnosti dovođenja u zabludu;

               —

               pogrešna primjena i tumačenje pravila 94. stavka 1. točke (7) Uredbe Komisije br. 2868/95, u vezi s člankom 85. stavkom 1. Uredbe br. 207/2009.


title: Predmet C-148/14: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 31. ožujka 2014. uputio Bundesverwaltungsgericht (Njemačka) – Savezna Republika Njemačka protiv Nordzucker AG

text:
               21.7.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 235/2

         Zahtjev za prethodnu odluku koji je 31. ožujka 2014. uputio Bundesverwaltungsgericht (Njemačka) – Savezna Republika Njemačka protiv Nordzucker AG
   (Predmet C-148/14)
   2014/C 235/03
   Jezik postupka: njemački

      Sud koji je uputio zahtjev

   Bundesverwaltungsgericht

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelj: Savezna Republika Njemačka

      Tuženik: Nordzucker AG

      Druga stranka u postupku: Der Vertreter des Bundesinteresses beim Bundesverwaltungsgericht

      Prethodna pitanja

   Treba li članak 16. stavak 3. Direktive 2003/87/EZ (1) tumačiti na način da se kazna zbog prekoračenja emisija mora izreći i u slučaju kada je operater do 30. travnja relevantne godine predao određeni broj emisijskih jedinica koji odgovara ukupnim emisijama navedenim od strane operatera u izvješću o emisijama postrojenja u prethodnoj godini koje je verifikator ocijenio zadovoljavajućim, no nadležno tijelo nakon 30. travnja utvrdi da je u verificiranom izvješću o emisijama pogrešno navedena preniska ukupna količina emisija, izvješće bude ispravljeno i operater preda dodatne emisijske jedinice u dodatnom roku?

      (1)  Direktiva 2003/87/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 13. listopada 2003. o uspostavi sustava trgovanja emisijskim jedinicama stakleničkih plinova unutar Zajednice i o izmjeni Direktive Vijeća 96/61/EZ (SL L 275, str. 32.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 15., svezak 9., str. 28.)


title: Predmet T-263/12: Rješenje Općeg suda od 14. travnja 2014. – Manufacturing Support & Procurement Kala Naft protiv Vijeća ( „Zajednička vanjska i sigurnosna politika — Mjere ograničavanja protiv Irana s ciljem sprječavanja širenja nuklearnog oružja — Zamrzavanje financijskih sredstava — Načelo pravomoćnosti — Obveza obrazlaganja — Obveza individualnog obavještavanja — Pravo na obranu — Pravo na učinkovitu sudsku zaštitu — Pravo vlasništva — Proporcionalnost — Nadležnost Vijeća — Zlouporaba ovlasti — Pogreška koja se tiče prava — Pojam potpora u širenju nuklearnog oružja — Pogreška u ocjeni — Tužba koja je očito pravno neutemeljena” )

text:
               24.6.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 194/25

         Rješenje Općeg suda od 14. travnja 2014. – Manufacturing Support & Procurement Kala Naft protiv Vijeća
   (Predmet T-263/12) (1)

   ((„Zajednička vanjska i sigurnosna politika - Mjere ograničavanja protiv Irana s ciljem sprječavanja širenja nuklearnog oružja - Zamrzavanje financijskih sredstava - Načelo pravomoćnosti - Obveza obrazlaganja - Obveza individualnog obavještavanja - Pravo na obranu - Pravo na učinkovitu sudsku zaštitu - Pravo vlasništva - Proporcionalnost - Nadležnost Vijeća - Zlouporaba ovlasti - Pogreška koja se tiče prava - Pojam potpora u širenju nuklearnog oružja - Pogreška u ocjeni - Tužba koja je očito pravno neutemeljena”))
   2014/C 194/32
   Jezik postupka: francuski

      Stranke

      Tužitelj: Manufacturing Support & Procurement Kala Naft Co., Tehran (Teheran, Iran) (zastupnici: F. Esclatine i S. Perrotet, odvjetnici)

      Tuženik: Vijeće Europske unije (zastupnici: M. Bishop i R. Liudvinaviciute-Cordeiro, agenti)

      Intervenijent koji podržava tuženika: Europska komisija (zastupnici: É. Cujo i M. Konstantinidis, agenti)

      Predmet

   Zahtjev da se djelomično poništi Uredba Vijeća (EU) br. 267/2012 od 23. ožujka 2012. o mjerama ograničavanja protiv Irana i stavljanju izvan snage Uredbe (EU) br. 961/2010 (SL L 88, str. 1.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 18., svezak 4., str. 194.).

      Izreka

               1.

               Tužba se odbija kao očito pravno neutemeljena.

               2.

               Manufacturing Support & Procurement Kala Naft Co., Tehran nalaže se snošenje vlastitih troškova te troškova Vijeća Europske unije.

               3.

               Europska komisija snosit će vlastite troškove.

      (1)  SL C 258, 25.8.2012.


title: Predmet C-379/14: Presuda Suda (treće vijeće) od 16. srpnja 2015. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Gerechtshof Den Haag – Nizozemska) – TOP Logistics BV, Van Caem International BV protiv Bacardi Co. Ltd, Bacardi International Ltd i Bacardi Co. Ltd, Bacardi International Ltd protiv TOP Logistics BV, Van Caem International BV. (Zahtjev za prethodnu odluku — Žigovi — Direktiva 89/104/EEZ — Članak 5. — Proizvodi zaštićeni žigom pušteni u slobodan promet i stavljeni u sustav odgode plaćanja trošarina bez odobrenja nositelja žiga — Pravo tog nositelja da se protivi takvom stavljanju — Pojam, uporabe u trgovačkom prometu’)

text:
               14.9.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 302/11

         Presuda Suda (treće vijeće) od 16. srpnja 2015. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Gerechtshof Den Haag – Nizozemska) – TOP Logistics BV, Van Caem International BV protiv Bacardi Co. Ltd, Bacardi International Ltd i Bacardi Co. Ltd, Bacardi International Ltd protiv TOP Logistics BV, Van Caem International BV.
   (Predmet C-379/14) (1)

   ((Zahtjev za prethodnu odluku - Žigovi - Direktiva 89/104/EEZ - Članak 5. - Proizvodi zaštićeni žigom pušteni u slobodan promet i stavljeni u sustav odgode plaćanja trošarina bez odobrenja nositelja žiga - Pravo tog nositelja da se protivi takvom stavljanju - Pojam, uporabe u trgovačkom prometu’))
   (2015/C 302/14)
   Jezik postupka: nizozemski

      Sud koji je uputio zahtjev

   Gerechtshof Den Haag

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelji: TOP Logistics BV, Van Caem International BV, Bacardi Co. Ltd, Bacardi International Ltd

      Tuženici: Bacardi Co. Ltd, Bacardi International Ltd, TOP Logistics BV, Van Caem International BV

      Izreka

   Članak 5. Prve direktive Vijeća 89/104 od 21. prosinca 1988. o usklađivanju zakonodavstava država članica o žigovima treba tumačiti na način da se nositelj žiga registriranog u jednoj državi članici ili više njih može protiviti tomu da treći stavi robu zaštićenu tim žigom u sustav odgode plaćanja trošarina nakon što ju je bez odobrenja nositelja unio u EGP i pustio u slobodan promet.

      (1)  SL C 388, 3. 11. 2014.


title: Predmet F-51/14: Tužba podnesena 3. srpnja 2014. – ZZ protiv ESVD-a

text:
               1.9.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 292/62

         Tužba podnesena 3. srpnja 2014. – ZZ protiv ESVD-a
   (Predmet F-51/14)
   2014/C 292/81
   Jezik postupka: francuski

      Stranke

      Tužitelj: ZZ (zastupnici: D. de Abreu Caldas, M. de Abreu Caldas i J.-N. Louis, odvjetnici)

      Tuženik: ESVD

      Predmet i opis spora

   Poništenje odluke o nepromicanju tužitelja u razred AST 3 u sklopu promaknuća za 2013. i određivanje naknade štete i kamate za navodno pretrpljenu nematerijalnu štetu.

      Tužbeni zahtjev tužitelja

               —

               Poništiti odluku od 9. listopada 2013. kojom je utvrđen popis dužnosnika promaknutih u sklopu promaknuća za 2013.;

               —

               naložiti ESVD-u snošenje troškova.


title: Predmet C-237/15 PPU: Presuda Suda (veliko vijeće) od 16. srpnja 2015. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio High Court of Ireland – Irska) – Minister for Justice and Equality protiv Francisa Lanigana (Zahtjev za prethodnu odluku — Hitni prethodni postupak — Povelja Europske unije o temeljnim pravima — Članak 6. — Pravo na slobodu i sigurnost — Policijska i pravosudna suradnja u kaznenim stvarima — Okvirna odluka 2002/584/PUP — Europski uhidbeni nalog — Obveza izvršenja europskog uhidbenog naloga — Članak 12. — Zadržavanje tražene osobe — Članak 15. — Odluka o predaji — Članak 17. — Rokovi i postupci za donošenje odluke o izvršenju — Posljedice prekoračenja rokova)

text:
               14.9.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 302/12

         Presuda Suda (veliko vijeće) od 16. srpnja 2015. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio High Court of Ireland – Irska) – Minister for Justice and Equality protiv Francisa Lanigana
   (Predmet C-237/15 PPU) (1)

   ((Zahtjev za prethodnu odluku - Hitni prethodni postupak - Povelja Europske unije o temeljnim pravima - Članak 6. - Pravo na slobodu i sigurnost - Policijska i pravosudna suradnja u kaznenim stvarima - Okvirna odluka 2002/584/PUP - Europski uhidbeni nalog - Obveza izvršenja europskog uhidbenog naloga - Članak 12. - Zadržavanje tražene osobe - Članak 15. - Odluka o predaji - Članak 17. - Rokovi i postupci za donošenje odluke o izvršenju - Posljedice prekoračenja rokova))
   (2015/C 302/15)
   Jezik postupka: engleski

      Sud koji je uputio zahtjev

   High Court of Ireland

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelj: Minister for Justice and Equality

      Tuženik: Francis Lanigan

      Izreka

   Članak 15. stavak 1. i članak 17. Okvirne odluke Vijeća 2002/584/PUP od 13. lipnja 2002. o Europskom uhidbenom nalogu i postupcima predaje između država članica, kako je izmijenjena Okvirnom odlukom Vijeća 2009/299/PUP od 26. veljače 2009., treba tumačiti na način da pravosudno tijelo izvršenja ostaje u obvezi donijeti odluku o izvršenju europskog uhidbenog naloga i nakon isteka rokova utvrđenih u navedenom članku 17.
   Članak 12. navedene Okvirne odluke, u vezi s njezinim člankom 17. u svjetlu članka 6. Povelje Europske unije o temeljnim pravima, treba tumačiti na način da se u navedenom slučaju ne protivi zadržavanju tražene osobe, u skladu s pravom države članice izvršenja, čak i ako ukupno trajanje razdoblja zadržavanja te osobe premašuje navedene rokove, pod uvjetom da to trajanje nije pretjerano s obzirom na obilježja postupka u predmetu iz glavnog postupka, što je dužan provjeriti sud koji je uputio zahtjev. Ako pravosudno tijelo izvršenja odluči okončati zadržavanje tražene osobe, tada je dužno njezino privremeno puštanje na slobodu popratiti svakom mjerom koju smatra nužnom radi sprječavanja njezina bijega, kao i osigurati ispunjavanje materijalnih preduvjeta potrebnih za učinkovitu predaju tražene osobe sve dok se ne donese konačna odluka o izvršenju europskog uhidbenog naloga.

      (1)  SL C 236, 20. 7. 2015.


title: Predmet T-693/15: Presuda Općeg suda od 20. listopada 2016. – Clover Canyon protiv EUIPO-a – Kaipa Sportswear (CLOVER CANYON) (Žig Europske unije — Postupak povodom prigovora — Međunarodna registracija u kojoj je naznačena Europska unija — Verbalni žig CLOVER CANYON — Raniji nacionalni verbalni žig CANYON — Relativni razlog za odbijanje — Članak 8. stavak 1. točka (b) Uredbe (EZ) br. 207/2009 — Vjerojatnost dovođenja u zabludu)

text:
               5.12.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 454/24

      Presuda Općeg suda od 20. listopada 2016. – Clover Canyon protiv EUIPO-a – Kaipa Sportswear (CLOVER CANYON)
      (Predmet T-693/15) (1)

      ((Žig Europske unije - Postupak povodom prigovora - Međunarodna registracija u kojoj je naznačena Europska unija - Verbalni žig CLOVER CANYON - Raniji nacionalni verbalni žig CANYON - Relativni razlog za odbijanje - Članak 8. stavak 1. točka (b) Uredbe (EZ) br. 207/2009 - Vjerojatnost dovođenja u zabludu))
      (2016/C 454/44)
      Jezik postupka: engleski

         Stranke

         Tužitelj: Clover Canyon, Inc. (Los Angeles, Kalifornija, Sjedinjene Američke Države) (zastupnik: T. Schmitz, odvjetnik)

         Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (zastupnik: J. Ivanauskas i A. Folliard-Monguiral, agenti)

         Druga stranka u postupku pred žalbenim vijećem EUIPO-a, intervenijent u postupku pred Općim sudom: Kaipa Sportswear GmbH (Heilbronn, Allemagne) (zastupnik: D. Pauli, odvjetnik)

         Predmet

      Žalba protiv odluke petog žalbenog vijeća EUIPO-a od 4. kolovoza 2014. (predmet R 3018/2014-5) koja se odnosi na postupak povodom prigovora između društava Kaipa Sportswear i Clover Canyon.

         Izreka

                  1.

                  Tužba se odbija.

                  2.

                  Društvu Clover Canyon, Inc. nalaže se snošenje troškova.

         (1)  SL C 38, 1. 2. 2016.


title: Predmet C-516/14: Presuda Suda (četvrto vijeće) od 15. rujna 2016. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Tribunal Arbitral Tributário (Centro de Arbitragem Administrativa – CAAD) – Portugal – Barlis 06 – Investimentos Imobiliários e Turísticos SA protiv Autoridade Tributária e Aduaneira (Zahtjev za prethodnu odluku — Zajednički sustav poreza na dodanu vrijednost — Direktiva 2006/112/EZ — Članak 178. točka (a) — Pravo na odbitak — Načini korištenja — Članak 226. točke 6. i 7. — Podaci koje račun obvezno mora sadržavati — Opseg i vrsta pruženih usluga — Datum kada je obavljena isporuka usluga)

text:
               14.11.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 419/6

         Presuda Suda (četvrto vijeće) od 15. rujna 2016. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Tribunal Arbitral Tributário (Centro de Arbitragem Administrativa – CAAD) – Portugal – Barlis 06 – Investimentos Imobiliários e Turísticos SA protiv Autoridade Tributária e Aduaneira
   (Predmet C-516/14) (1)

   ((Zahtjev za prethodnu odluku - Zajednički sustav poreza na dodanu vrijednost - Direktiva 2006/112/EZ - Članak 178. točka (a) - Pravo na odbitak - Načini korištenja - Članak 226. točke 6. i 7. - Podaci koje račun obvezno mora sadržavati - Opseg i vrsta pruženih usluga - Datum kada je obavljena isporuka usluga))
   (2016/C 419/06)
   Jezik postupka: portugalski

      Sud koji je uputio zahtjev

   Tribunal Arbitral Tributário (Centro de Arbitragem Administrativa – CAAD)

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelj: Barlis 06 – Investimentos Imobiliários e Turísticos SA

      Tuženik: Autoridade Tributária e Aduaneira

      Izreka

   Članak 226. Direktive Vijeća 2006/112/EZ od 28. studenoga 2006. o zajedničkom sustavu poreza na dodanu vrijednost treba tumačiti na način da računi koji sadržavaju samo podatak „pravne usluge pružene od [određenog datuma] do današnjeg dana”, poput onih u glavnom postupku, nisu a priori sukladni sa zahtjevima iz točke 6. tog članka, a da računi koji sadržavaju samo podatak „pravne usluge pružene do današnjeg dana” nisu a priori sukladni ni sa zahtjevima iz te točke 6. ni sa zahtjevima iz točke 7. tog članka, što treba provjeriti sud koji je uputio zahtjev.
   Članak 178. točku (a) Direktive 2006/112 treba tumačiti na način da mu se protivi to da nacionalna porezna tijela mogu odbiti pravo na odbitak poreza na dodanu vrijednost samo zbog toga što porezni obveznik posjeduje račun koji ne ispunjava uvjete propisane člankom 226. točkama 6. i 7. te direktive, pri čemu nadležna tijela raspolažu svim potrebnim informacijama za provjeru jesu li ispunjeni materijalni uvjeti u vezi s korištenjem tim pravom.

      (1)  SL C 34, 2. 2. 2015.


title: Predmet C-256/13: Zahtjev za prethodnu odluku koji je podnio Hof van beroep te Antwerpen (Belgija) 10. svibnja 2013. — Provincie Antwerpen protiv Belgacom NV van publiek recht

text:
               20.7.2013

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 207/7

         Zahtjev za prethodnu odluku koji je podnio Hof van beroep te Antwerpen (Belgija) 10. svibnja 2013. — Provincie Antwerpen protiv Belgacom NV van publiek recht
   (Predmet C-256/13)
   (2013/C 207/42)

   Predmetni postupak pokrenut je prije 1. srpnja 2013., datuma pristupanja Republike Hrvatske Europskoj uniji.


title: Predmet C-237/13 P: Žalba od 29. travnja 2013. koju je podnio Ge. A.P. Srl protiv rješenja Općeg suda (četvrto vijeće) donesenog 20. veljače 2013. spojeni predmeti od T-278/00 do T-280/00, od T-282/00 do T-286/00 i od T-288/00 do T-295/00, Albergo Quattro Fontane i drugi protiv Komisije

text:
               20.7.2013

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 207/6

         Žalba od 29. travnja 2013. koju je podnio Ge. A.P. Srl protiv rješenja Općeg suda (četvrto vijeće) donesenog 20. veljače 2013. spojeni predmeti od T-278/00 do T-280/00, od T-282/00 do T-286/00 i od T-288/00 do T-295/00, Albergo Quattro Fontane i drugi protiv Komisije
   (Predmet C-237/13 P)
   (2013/C 207/35)

   Predmetni postupak pokrenut je prije 1. srpnja 2013., datuma pristupanja Republike Hrvatske Europskoj uniji.


title: Predmet C-588/16 P: Žalba koju je 18. studenoga 2016. podnio Generics (UK) Ltd protiv presude Općeg suda (deveto vijeće) od 8. rujna 2016. u predmetu T-469/13: Generics (UK) protiv Komisije

text:
               30.1.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 30/23

         Žalba koju je 18. studenoga 2016. podnio Generics (UK) Ltd protiv presude Općeg suda (deveto vijeće) od 8. rujna 2016. u predmetu T-469/13: Generics (UK) protiv Komisije
   (Predmet C-588/16 P)
   (2017/C 030/28)
   Jezik postupka: engleski

      Stranke

      Žalitelj: Generics (UK) Ltd (zastupnici: I. Vandenborre, odvjetnik, T. Goetz, rechtsanwalt)

      Druga stranka u postupku: Europska komisija

      Zahtjev

   Žalitelj od suda zahtijeva da:

               —

               ukine presudu ili poduzme svaku drugu mjeru koju smatra potrebnom.

      Žalbeni razlozi i glavni argumenti

               1.

                  Prvi žalbeni razlog. Opći sud je propustio dokazati da sporazumi o nagodbi predstavljaju povrede „s obzirom na cilj” u smislu presude Cartes Bancaires. Posebice, Opći sud ne objašnjava na koji način sporazumi o nagodbi sadržavaju u sebi dovoljan stupanj štetnosti za tržišno natjecanje bez potrebe ocjenjivanja njihovih stvarnih i mogućih učinaka. Naprotiv, Opći sud izražava sumnju i nesigurnost u vezi s kritičnim dijelovima analize sporazumâ o nagodbi.

               2.

                  Drugi žalbeni razlog. Dokazi navedeni u prilog utvrđenjima Općeg suda ne ispunjavaju uvjete točnosti, pouzdanosti, dosljednosti i sveobuhvatnosti dokaza koje je ovaj Sud odredio kao nužne da bi se udovoljilo uvjetu dokazivanja povrede „s obzirom na cilj”.

               3.

                  Treći žalbeni razlog. U prilog zakonitosti sporazuma o nagodbi, Opći sud prebacuje teret dokazivanja tako što društvu Generics (UK) nameće obvezu dokazati da bi u slučaju stavljanja proizvoda na tržište za vrijeme parnice zbog povrede patenta zasigurno uslijedio spor i da bi ga Generics (UK) zasigurno izgubio.

               4.

                  Četvrti žalbeni razlog. Opći sud je propustio provesti potpuno preispitivanje Komisijine odluke o odbijanju primjene članka 101. stavka 3. UFEU-a.

               5.

                  Peti žalbeni razlog. Opći sud je počinio pogrešku koja se tiče prava vršenjem ovlasti sudskog nadzora ultra vires time što je utvrdio novu povredu članka 101. stavka 1. UFEU-a koja nije bila navedena u odluci i time što je Komisijina utvrđenja zamijenio vlastitim.

               6.

                  Šesti žalbeni razlog. Sud je propustio navesti jasne, precizne i dosljedne dokaze u prilog utvrđenju da je Generics (UK) navodno počinio povredu namjerno ili nepažnjom, kako to zahtijeva članak 23. stavak 2. Uredbe Vijeća (EZ) br. 1/2003 (1) od 16. prosinca 2002. o provedbi pravila o tržišnom natjecanju koja su propisana člancima 81. i 82. Ugovora.

      (1)  (SL 2003, L 1, str. 1.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 8., svezak 1., str. 165.)


title: Predmet C-179/15: Presuda Suda (drugo vijeće) od 3. ožujka 2016. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Fővárosi Törvényszék – Mađarska) – Daimler AG protiv Együd Garage Gépjárműjavító és Értékesítő Kft. (Zahtjev za prethodnu odluku — Žigovi — Direktiva 2008/95/EZ — Članak 5. stavak 1. — Oglasi koji se odnose na treću stranu dostupni na internetu — Neovlaštena uporaba žiga — Oglasi objavljeni na internetu bez znanja i odobrenja te treće strane ili zadržani na internetu usprkos njezinu prigovoru — Tužba nositelja žiga protiv te treće strane)

text:
               2.5.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 156/19

         Presuda Suda (drugo vijeće) od 3. ožujka 2016. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Fővárosi Törvényszék – Mađarska) – Daimler AG protiv Együd Garage Gépjárműjavító és Értékesítő Kft.
   (Predmet C-179/15) (1)

   ((Zahtjev za prethodnu odluku - Žigovi - Direktiva 2008/95/EZ - Članak 5. stavak 1. - Oglasi koji se odnose na treću stranu dostupni na internetu - Neovlaštena uporaba žiga - Oglasi objavljeni na internetu bez znanja i odobrenja te treće strane ili zadržani na internetu usprkos njezinu prigovoru - Tužba nositelja žiga protiv te treće strane))
   (2016/C 156/27)
   Jezik postupka: mađarski

      Sud koji je uputio zahtjev

   Fővárosi Törvényszék

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelj: Daimler AG

      Tuženik: Együd Garage Gépjárműjavító és Értékesítő Kft.

      Izreka

   Članak 5. stavak 1. točke (a) i (b) Direktive 2008/95/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 22. listopada 2008. o usklađivanju zakonodavstava država članica o žigovima, treba tumačiti na način da treća strana navedena u oglasu objavljenom na internetskoj stranici, koji sadrži znak istovjetan ili sličan žigu, na temelju čega se može stvoriti dojam da postoji poslovni odnos između te treće strane i nositelja žiga, ne koristi taj znak, a čije korištenje može spriječiti taj nositelj na temelju te odredbe, ako taj oglas nije objavila ta treća strana niti je to učinjeno za njezin račun ili, u slučaju da je taj oglas objavila ta treća strana ili da je to učinjeno za njezin račun uz odobrenje nositelja, ako je ta treća strana izričito zahtijevala od operatera te internetske stranice od kojeg je naručila oglas da ukloni oglas ili navođenje žiga u tom oglasu.

      (1)  SL C 228, 13. 7. 2015.


title: Predmet T-160/12: Presuda Općeg suda od 14. svibnja 2014. – Adler Modemärkte protiv OHIM-a – Blufin (MARINE BLEU) ( „Žig Zajednice — Postupak povodom prigovora — Prijava za registraciju verbalnog žiga Zajednice MARINE BLEU — Raniji verbalni žig Zajednice BLUMARINE — Relativni razlog za odbijanje — Vjerojatnost dovođenja u zabludu — Članak 8. stavak 1. točka (b) Uredbe (EZ) br. 207/2009” )

text:
               30.6.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 202/19

         Presuda Općeg suda od 14. svibnja 2014. – Adler Modemärkte protiv OHIM-a – Blufin (MARINE BLEU)
   (Predmet T-160/12) (1)

   ((„Žig Zajednice - Postupak povodom prigovora - Prijava za registraciju verbalnog žiga Zajednice MARINE BLEU - Raniji verbalni žig Zajednice BLUMARINE - Relativni razlog za odbijanje - Vjerojatnost dovođenja u zabludu - Članak 8. stavak 1. točka (b) Uredbe (EZ) br. 207/2009”))
   2014/C 202/23
   Jezik postupka: njemački

      Stranke

      Tužitelj: Adler Modemärkte AG (Haibach, Njemačka) (zastupnici: J.-C. Plate i R. Kaase, odvjetnici)

      Tuženik: Ured za usklađivanje na unutarnjem tržištu (žigovi i dizajni) (zastupnici: D. Walicka i G. Schneider, agenti)

      Druga stranka u postupku pred žalbenim vijećem OHIM-a, intervenijent u postupku pred Općim sudom: Blufin SpA (Carpi, Italija) (zastupnik: F. Caricato, odvjetnik)

      Predmet

   Tužba protiv odluke drugog žalbenog vijeća OHIM-a od 3. veljače 2012. (predmet R 1955/2010-2) u vezi s postupkom povodom prigovora između Blufin SpA i Adler Modemärkte AG.

      Izreka

               1.

               Tužba se odbija.

               2.

               Adler Modemärkte AG će pored vlastitih troškova snositi i troškove Ureda za usklađivanje na unutarnjem tržištu (žigovi i dizajni).

               3.

               Blufin SpA snosit će vlastite troškove.

      (1)  SL C 184, 23.6.2012.


title: Predmet C-276/16: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 17. svibnja 2016. uputio Corte suprema di cassazione (Italija) – Prequ' Italia Srl protiv Agenzia delle Dogane e dei Monopoli

text:
               22.8.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 305/13

         Zahtjev za prethodnu odluku koji je 17. svibnja 2016. uputio Corte suprema di cassazione (Italija) – Prequ' Italia Srl protiv Agenzia delle Dogane e dei Monopoli
   (Predmet C-276/16)
   (2016/C 305/18)
   Jezik postupka: talijanski

      Sud koji je uputio zahtjev

   Corte suprema di cassazione

      Stranke glavnog postupka

      Žalitelj: Prequ' Italia Srl

      Druga stranka u postupku: Agenzia delle Dogane e dei Monopoli

      Prethodna pitanja

   Protivi li se općem načelu postupovne kontradiktornosti jedinstvenog europskog sustava [predmetni][talijanski] porezni propis u dijelu u kojem ne propisuje, u korist poreznog obveznika kojeg se nije saslušalo prije nego što su carinska tijela usvojila porezni akt, suspenziju primjene tog akta kao redovnu posljedicu podnošenja pravnog sredstva?


title: Predmet C-273/15: Presuda Suda (osmo vijeće) od 26. svibnja 2016. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Augstākā tiesa - Latvija) – ZS „Ezernieki” protiv Lauku atbalsta dienests (Zahtjev za prethodnu odluku — Poljoprivreda — Europski fond za smjernice i jamstva u poljoprivredi — Uredbe (EZ) br. 1257/1999 i 817/2004 — Potpora ruralnom razvoju — Povrat neopravdanih plaćanja — Povećanje prijavljene površine iznad predviđenog praga tijekom petogodišnjeg razdoblja trajanja obveze — Zamjena prvotne obveze novom — Nepoštovanje od strane korisnika obveze podnošenja godišnjeg zahtjeva za plaćanje potpore — Nacionalni propis kojim se zahtijeva povrat svih potpora isplaćenih tijekom nekoliko godina — Načelo proporcionalnosti — Članci 17. i 52. Povelje Europske unije o temeljnim pravima)

text:
               18.7.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 260/10

         Presuda Suda (osmo vijeće) od 26. svibnja 2016. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Augstākā tiesa - Latvija) – ZS „Ezernieki” protiv Lauku atbalsta dienests
   (Predmet C-273/15) (1)

   ((Zahtjev za prethodnu odluku - Poljoprivreda - Europski fond za smjernice i jamstva u poljoprivredi - Uredbe (EZ) br. 1257/1999 i 817/2004 - Potpora ruralnom razvoju - Povrat neopravdanih plaćanja - Povećanje prijavljene površine iznad predviđenog praga tijekom petogodišnjeg razdoblja trajanja obveze - Zamjena prvotne obveze novom - Nepoštovanje od strane korisnika obveze podnošenja godišnjeg zahtjeva za plaćanje potpore - Nacionalni propis kojim se zahtijeva povrat svih potpora isplaćenih tijekom nekoliko godina - Načelo proporcionalnosti - Članci 17. i 52. Povelje Europske unije o temeljnim pravima))
   (2016/C 260/13)
   Jezik postupka: latvijski

      Sud koji je uputio zahtjev

   Augstākā tiesa

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelj: ZS „Ezernieki”

      Tuženik: Lauku atbalsta dienests

      Izreka

   Članak 71. stavak 2. Uredbe Komisije (EZ) br. 817/2004 od 29. travnja 2004. o detaljnim pravilima za primjenu Uredbe Vijeća br. 1257/1999 o potpori Europskog fonda za smjernice i jamstva u poljoprivredi (EFSJP) i ruralnom razvoju treba, s obzirom na cilj Uredbe Vijeća (EZ) br. 1257/1999 od 17. svibnja 1999. o potpori Europskog fonda za smjernice i jamstva u poljoprivredi (EFSJP) i ruralnom razvoju kojom se izmjenjuju i stavljaju izvan snage određene uredbe, kako je izmijenjena Uredbom Vijeća (EZ) br. 1783/2003 od 29. rujna 2003., i Uredbe br. 817/2004, te s obzirom na načelo proporcionalnosti i članke 17. i 52. Povelje Europske unije o temeljnim pravima, tumačiti na način da mu se ne protivi nacionalni propis, poput onog o kojem je riječ u glavnom postupku, na temelju kojeg je korisnik potpore dodijeljene u zamjenu za njegove višegodišnje agrookolišne obveze dužan u cijelosti vratiti već isplaćenu potporu jer nije podnio godišnji zahtjev za plaćanje te potpore za posljednju godinu petogodišnjeg razdoblja trajanja njegovih obveza kad je, s jedne strane, to petogodišnje razdoblje zamijenilo prethodno zbog povećanja površine njegova gospodarstva i, s druge strane, taj korisnik nije prestao ispunjavati svoje obveze u vezi s uporabom površine prijavljene prije tog povećanja.

      (1)  SL C 262, 10. 8. 2015.


title: Predmet C-86/16 P: Žalba koju je 12. veljače 2016. podnio Kenzo Tsujimoto protiv presude Općeg suda (prvo vijeće) od 2. prosinca 2015. u predmetu T-522/13, Kenzo Tsujimoto protiv Ureda Europske unije za intelektualno vlasništvo

text:
               12.9.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 335/28

         Žalba koju je 12. veljače 2016. podnio Kenzo Tsujimoto protiv presude Općeg suda (prvo vijeće) od 2. prosinca 2015. u predmetu T-522/13, Kenzo Tsujimoto protiv Ureda Europske unije za intelektualno vlasništvo
   (Predmet C-86/16 P)
   (2016/C 335/37)
   Jezik postupka: engleski

      Stranke

      Žalitelj: Kenzo Tsujimoto (zastupnici: A. Wenninger-Lenz, M. Ring, Rechtsanwältinnen, W. von der Osten-Sacken, Rechtsanwalt)

      Druge stranke u postupku: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo, Kenzo

      Zahtjevi

   Žalitelj od suda zahtijeva da:

               —

               ukine presudu Općeg suda (prvo vijeće) od 2. prosinca 2015. u predmetu T-522/13;

               —

               konačno odluči o sporu;

               —

               naloži EUIPO-u i društvu Kenzo S.A. snošenje troškova postupka, uključujući troškove postupka pred žalbenim vijećem.

      Žalbeni razlozi i glavni argumenti

               1.

                     Povreda članka 76. stavka 2. Uredbe o žigu Zajednice

               Oba prigovora društva KENZO S.A. temelje se na članku 8. stavku 5. Uredbe o žigu Zajednice (1). U oba predmeta, žalbeno je vijeće uzelo u obzir dokaz u prilog zahtjevu zbog povrede uglede koji je podnio podnositelj prigovora u postupku pred odjelom za prigovore radi utvrđivanja stvarne uporabe žiga. Nesporno je da su odnosni dokumenti podneseni nakon isteka rokova za podnošenje dokaza o postojanju, valjanosti i opsegu zaštite ranijeg prava u skladu s pravilom 19. stavkom 1. Provedbene uredbe (2). Iz pravila 19. stavaka 1. i 2. i pravila 20. stavka 1. Provedbene uredbe proizlazi da prigovor koji se temelji na članku 8. stavku 5. treba odbaciti ako podnositelj prigovora ne podnese dokaz o ugledu ranijeg žiga u roku koji je odredio Ured. Ipak, Opći je sud utvrdio da je žalbeno vijeće imalo diskrecijsku ovlast odlučiti treba li uzeti u obzir odnosne dokaze u prilog ugledu žiga, da je žalbeno vijeće utvrdilo i izvršilo svoju diskrecijsku ovlast te pravilno obrazložilo svoju odluku o uzimanju u obzir tog dokaza. Žalitelj, s druge strane, smatra da je Opći sud počinio pogrešku koja se tiče prava dodijelivši diskrecijsku ovlast žalbenom vijeću te da je pogrešno primijenio pravilo 19. stavke 1. i 2. i pravilo 20. stavak 1. Provedbene uredbe.
               Žalitelj je svjestan da druge stranke u postupku tvrde da dopuštenost dokumentacije podnesene u prilog ugledu žiga nije uređena pravilom 20. stavkom 1. Provedbene uredbe, nego pravilom 50. stavkom 1. podstavkom 3. Provedbene uredbe kao posebnim postupovnim pravilom pred žalbenim vijećem.
               Čak i ako diskrecijsku ovlast žalbenog vijeća treba tumačiti u skladu s pravilom 50. stavkom 1. podstavkom 3. Provedbene uredbe, žalbeno vijeće nepravilno ju je izvršilo te je Opći sud pogrešno primijenio članak 76. stavak 2. utvrdivši da razmatranja žalbenog vijeća o neraskidivoj vezi između dokaza o uporabi i dokaza o ugledu predstavljaju primjereno izvršavanje njegove diskrecijske ovlasti. Naime, žalbeno vijeće nije ni utvrdilo ni opseg svoje diskrecijske ovlasti, odnosno je li tu ovlast trebalo u predmetnom slučaju izvršavati restriktivno. Da je žalbeno vijeće izvršavalo svoju diskrecijsku ovlast pravilno, trebalo je priznati da ju je, u skladu s presudom Rintisch (predmet C-120/12 P, Bernhard Rintisch/OHIM), trebalo izvršavati restriktivno. U tim okolnostima, jedini pravilni način izvršavanja diskrecijske ovlasti bio bi ne uzimati u obzir dokumente podnesene u prilog ugledu žiga. Opći sud previdio je činjenicu da žalbeno vijeće nije pravilno utvrdilo opseg svoje diskrecijske ovlasti niti je primijenilo u tom opsegu te sje, na taj način, povrijedilo članak 76. stavak 2. Uredbe o žigu Zajednice.

               2.

                     Povreda članka 8. stavka 5. Uredbe o žigu Zajednice

               Žalitelj tvrdi da Opći sud nije usporedio žigove „KENZO” i „KENZO ESTATE” u cjelini te je tako povrijedio članak 8. stavak 5. Uredbe o žigu Zajednice. Osim toga, žalitelj smatra da je Opći sud prihvatio tvrdnje u odnosu na ugled žiga na temelju dokumenata koje žalbeno vijeće, pravilnom primjenom prava i pravilnim izvršavanjem svoje diskrecijske ovlasti, nije trebalo uzeti u obzir. Žalitelj nadalje tvrdi da Opći sud nije obavio neophodnu sveobuhvatnu ocjenu zaključivši da se osporavani žig može povezati s ranijim žigom i da nepošteno iskorištava ugled ranijeg žiga. Naposljetku, žalitelj tvrdi da su žalbeno vijeće i Opći sud pogriješili utvrdivši da žalitelj nije dokazao postojanje „opravdanog razloga” u smislu članka 8 stavka 5. Uredbe o žigu Zajednice.

      (1)  Uredba Vijeća (EZ) br. 207/2009 od 26. veljače 2009. o žigu Zajednice (SL L 78, str. 1.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 17., svezak 1., str. 226.)

      (2)  Uredba Komisije (EZ) br. 2868/95 od 13. prosinca 1995. o provedbi Uredbe Vijeća (EZ) br. 40/94 o žigu Zajednice (SL 1995, L 303, str. 1.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 17., svezak 1., str. 84.)


title: Predmet C-561/12: Presuda Suda (četvrto vijeće) od 5. prosinca 2013. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Riigikohus — Estonija) — Nordecon AS, Ramboll Eesti AS protiv Rahandusministeerium (Javna nabava — Pregovarački postupak s prethodnom objavom poziva na nadmetanje — Mogućnost da javni naručitelj pregovara o ponudama koje ne ispunjavaju bitne zahtjeve tehničkih specifikacija navedenih u dokumentaciji za nadmetanje)

text:
               15.2.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 45/16

         Presuda Suda (četvrto vijeće) od 5. prosinca 2013. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Riigikohus — Estonija) — Nordecon AS, Ramboll Eesti AS protiv Rahandusministeerium
   (Predmet C-561/12) (1)

   (Javna nabava - Pregovarački postupak s prethodnom objavom poziva na nadmetanje - Mogućnost da javni naručitelj pregovara o ponudama koje ne ispunjavaju bitne zahtjeve tehničkih specifikacija navedenih u dokumentaciji za nadmetanje)
   2014/C 45/28
   Jezik postupka: estonski

      Sud koji je uputio zahtjev

   Riigikohus

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelj: Nordecon AS, Ramboll Eesti AS

      Tuženik: Rahandusministeerium

      Predmet

   Zahtjev za prethodnu odluku — Riigikohus — Tumačenje članka 30. stavka 2. Direktive Europskog parlamenta i Vijeća 2004/18/EZ od 31. ožujka 2004. o usklađivanju postupaka za sklapanje ugovora o javnim radovima, ugovora o javnoj nabavi robe te ugovora o javnim uslugama (SL L 134., str. 114.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 6., svezak 1., str. 156.) — Pregovarački postupak s prethodnom objavom poziva na nadmetanje — Mogućnost da javni naručitelj započne s pregovorima o ponudama koje ne ispunjavaju bitne zahtjeve tehničkih specifikacija navedenih u dokumentaciji za nadmetanje — Tehničke specifikacije izmijenjene tijekom pregovaranja — Mogućnost sklapanja ugovora s ponuditeljem čija ponuda ne ispunjavaju bitne zahtjeve predviđene u tehničkim specifikacijama

      Izreka

   Članak 30. stavak 2. Direktive Europskog parlamenta i Vijeća 2004/18/EZ od 31. ožujka 2004. o usklađivanju postupaka za sklapanje ugovora o javnim radovima, ugovora o javnoj nabavi robe te ugovora o javnim uslugama treba tumačiti tako da ne ovlašćuje javnog naručitelja da pregovara s ponuditeljima čije ponude ne ispunjavaju bitne zahtjeve predviđene u tehničkim specifikacijama nabave.

      (1)  SL C 38, 9.2.2013.


title: Predmet C-363/12: Presuda Suda (veliko vijeće) od 18. ožujka 2014. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Equality Tribunal – Irska) – Z protiv Government Departmenta, the Board of Management of a Community School (Zahtjev za prethodnu odluku  — Socijalna politika  — Direktiva 2006/54/EZ  — Jednako postupanje prema radnicima i radnicama  — Majka naručiteljica koja je dobila dijete na temelju dogovora o zamjenskom majčinstvu  — Neodobravanje plaćenog dopusta koji je istovjetan rodiljnom ili posvojiteljskom dopustu  — Konvencija Ujedinjenih naroda o pravima osoba s invaliditetom  — Direktiva 2000/78/EZ  — Jednako postupanje u pitanjima zapošljavanja i rada  — Zabrana svake diskriminacije na temelju invaliditeta  — Majka naručiteljica koja ne može nositi dijete  — Postojanje invaliditeta  — Valjanost direktiva 2006/54 i 2000/78)

text:
               12.5.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 142/7

         Presuda Suda (veliko vijeće) od 18. ožujka 2014. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Equality Tribunal – Irska) – Z protiv Government Departmenta, the Board of Management of a Community School
   (Predmet C-363/12) (1)

   ((Zahtjev za prethodnu odluku - Socijalna politika - Direktiva 2006/54/EZ - Jednako postupanje prema radnicima i radnicama - Majka naručiteljica koja je dobila dijete na temelju dogovora o zamjenskom majčinstvu - Neodobravanje plaćenog dopusta koji je istovjetan rodiljnom ili posvojiteljskom dopustu - Konvencija Ujedinjenih naroda o pravima osoba s invaliditetom - Direktiva 2000/78/EZ - Jednako postupanje u pitanjima zapošljavanja i rada - Zabrana svake diskriminacije na temelju invaliditeta - Majka naručiteljica koja ne može nositi dijete - Postojanje invaliditeta - Valjanost direktiva 2006/54 i 2000/78))
   2014/C 142/07
   Jezik postupka: engleski

      Sud koji je uputio zahtjev

   The Equality Tribunal

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelj: Z

      Tuženici: A Government Department, the Board of Management of a Community School

      Predmet

   Zahtjev za prethodnu odluku – Equality Tribunal (Irska) – Tumačenje članaka 4. i 14. Direktive 2006/54/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 5. srpnja 2006. o provedbi načela jednakih mogućnosti i jednakog postupanja prema muškarcima i ženama u pitanjima zapošljavanja i rada (SL L 204, str. 23.) – Tumačenje članka 3. stavka 1. i članka 5. Direktive Vijeća 2000/78/EZ od 27. studenoga 2000. o uspostavi općeg okvira za jednako postupanje pri zapošljavanju i obavljanju zanimanja (SL L 303, str. 16.) – Biološka majka koja je pribjegla zamjenskom majčinstvu – Osoba koja pati od fizičkog oštećenja koje joj onemogućava roditi dijete – Pravo na rodiljni dopust

      Izreka

               1.

               Direktivu 2006/54/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 5. srpnja 2006. o provedbi načela jednakih mogućnosti i jednakog postupanja prema muškarcima i ženama u pitanjima zapošljavanja i rada, osobito njezine članke 4. i 14., treba tumačiti na način da neodobravanje plaćenog dopusta koji je istovjetan rodiljnom radnici koja je kao majka naručiteljica dobila dijete na temelju zamjenskog majčinstva ne predstavlja diskriminaciju na temelju spola.
               Situacija takve majke naručiteljice, što se tiče odobrenja posvojiteljskog dopusta, ne potpada pod tu direktivu.

               2.

               Direktivu Vijeća 2000/78/EZ od 27. studenoga 2000. o uspostavi općeg okvira za jednako postupanje pri zapošljavanju i obavljanju zanimanja treba tumačiti na način da neodobravanje plaćenog dopusta koji je istovjetan rodiljnom ili posvojiteljskom dopustu radnici koja ne može nositi dijete i koja je pribjegla zamjenskom majčinstvu ne predstavlja diskriminaciju na temelju invaliditeta.
               Valjanost te direktive nije moguće ocijeniti u odnosu na Konvenciju Ujedinjenih naroda o osobama s invaliditetom, ali se navedena direktiva mora u najvećoj mogućoj mjeri tumačiti u skladu s tom konvencijom.

      (1)  SL C 311, 13.10.2012.


title: Predmet T-203/16: Rješenje Općeg suda od 6. travnja 2017. – Brancheforeningen for Regulerkraft i Danmark protiv Komisije („Državne potpore — Žalba — Tužba zbog propusta — Stajalište Komisije kojim se okončava propuštanje — Obustava postupka”)

text:
               6.6.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 178/21

         Rješenje Općeg suda od 6. travnja 2017. – Brancheforeningen for Regulerkraft i Danmark protiv Komisije
   (Predmet T-203/16) (1)

   ((„Državne potpore - Žalba - Tužba zbog propusta - Stajalište Komisije kojim se okončava propuštanje - Obustava postupka”))
   (2017/C 178/28)
   Jezik postupka: danski

      Stranke

      Tužitelj: Brancheforeningen for Regulerkraft i Danmark (Ikast, Danska) (zastupnik: N. Gade, odvjetnik)

      Tuženik: Europska komisija (zastupnici: D. Recchia i S. Maaløe, agenti)

      Predmet

   Zahtjev na temelju članka 265. UFEU-a radi utvrđenja da Komisija nije zakonito poštovala rok u pogledu duljine trajanja prethodnog ispitivanja državne potpore i da, nakon pokretanja formalnog postupka, nije zakonito donijela odluku o žalbi tužitelja povodom državne potpore.

      Izreka

               1.

               Obustavlja se postupak povodom tužbe.

               2.

               Brancheforeningen for Regulerkraft i Danmark i Europska komisija snosit će vlastite troškove.

      (1)  SL C 232, 27. 6. 2016.


title: Predmet T-688/15 P: Presuda Općeg suda od 14. veljače 2017. – Schönberger protiv Revizorskog suda („Žalba — Javna služba — Dužnosnici — Promaknuće — Promaknuće za 2011. godinu — Odluka da se žalitelja ne promakne u razred AD 13 — Odbacivanje kao djelomično očito nedopuštene i odbijanje kao djelomično očito neosnovane tužbe u prvom stupnju, nakon upućivanja od strane Općeg suda — Izglednost za promaknuće”)

text:
               27.3.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 95/10

         Presuda Općeg suda od 14. veljače 2017. – Schönberger protiv Revizorskog suda
   (Predmet T-688/15 P) (1)

   ((„Žalba - Javna služba - Dužnosnici - Promaknuće - Promaknuće za 2011. godinu - Odluka da se žalitelja ne promakne u razred AD 13 - Odbacivanje kao djelomično očito nedopuštene i odbijanje kao djelomično očito neosnovane tužbe u prvom stupnju, nakon upućivanja od strane Općeg suda - Izglednost za promaknuće”))
   (2017/C 095/17)
   Jezik postupka: njemački

      Stranke

      Žalitelj: Peter Schönberger (Luxembourg, Luksemburg) (zastupnik: O. Mader, odvjetnik)

      Druga stranka u postupku: Revizorski sud Europske unije (zastupnici: Í. Ní Riagáin Düro i B. Schäfer, agenti)

      Predmet

   Žalba protiv rješenja Službeničkog suda Europske unije (prvo vijeće) od 30. rujna 2015., Schönberger/Revizorski sud (F-14/12 RENV, EU:F:2015:112) kojom se zahtijeva ukidanje tog rješenja.

      Izreka

               1.

               Žalba se odbija.

               2.

               Peteru Schönbergeru nalaže se snošenje vlastitih troškova i troškova koje u ovom postupku zahtijeva Revizorski sud Europske unije.

      (1)  SL C 59, 15. 2. 2016.


title: Predmet C-339/14: Presuda Suda (deseto vijeće) od 21. svibnja 2015. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Oberlandesgericht Nürnberg – Njemačka) – kazneni postupak protiv Andreasa Wittmanna (Zahtjev za prethodnu odluku — Direktiva 2006/126/EZ — Uzajamno priznavanje vozačkih dozvola — Razdoblje zabrane — Izdavanje vozačke dozvole od države članice prije stupanja na snagu razdoblja zabrane u državi članici uobičajenog boravišta — Razlozi odbijanja priznanja u državi članici uobičajenog boravišta valjanosti vozačke dozvole koju je izdala druga država članica)

text:
               20.7.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 236/19

         Presuda Suda (deseto vijeće) od 21. svibnja 2015. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Oberlandesgericht Nürnberg – Njemačka) – kazneni postupak protiv Andreasa Wittmanna
   (Predmet C-339/14) (1)

   ((Zahtjev za prethodnu odluku - Direktiva 2006/126/EZ - Uzajamno priznavanje vozačkih dozvola - Razdoblje zabrane - Izdavanje vozačke dozvole od države članice prije stupanja na snagu razdoblja zabrane u državi članici uobičajenog boravišta - Razlozi odbijanja priznanja u državi članici uobičajenog boravišta valjanosti vozačke dozvole koju je izdala druga država članica))
   (2015/C 236/27)
   Jezik postupka: njemački

      Sud koji je uputio zahtjev

   Oberlandesgericht Nürnberg

      Stranka glavnog kaznenog postupka

   Andreas Wittmann

      Izreka

   Članak 11. stavak 4. drugi podstavak Direktive 2006/126/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 20. prosinca 2006. o vozačkim dozvolama treba tumačiti na način da mjeru kojom država članica uobičajenog boravišta osobe, koja toj osobi, vozaču motornog vozila, ne može oduzeti njezinu vozačku dozvolu zbog toga što je ona već ranije bila predmet odluke o oduzimanju, naloži da se nova vozačka dozvola ne može izdati toj osobi tijekom određenog razdoblja – treba smatrati mjerom ograničavanja, privremenog oduzimanja ili oduzimanja vozačke dozvole u smislu te odredbe, s posljedicom da ona predstavlja prepreku priznavanju valjanosti svake vozačke dozvole koju izda druga država članica prije završetka tog razdoblja. U tom smislu nema utjecaja okolnost da je presuda kojom se izriče ta mjera postala pravomoćna nakon izdavanja vozačke dozvole u drugoj državi, s obzirom na to da je ta dozvola stečena nakon donošenja te presude i da su razlozi koji opravdavaju tu mjeru postojali na dan izdavanja te dozvole.

      (1)  SL C 372, 20.10.2014.


title: Predmet C-247/15 P: Žalba koju je 27. svibnja 2015. podnio Maxcom Ltd protiv presude Općeg suda (sedmo vijeće) od 19. ožujka 2015. u predmetu T-412/13, Chin Haur Indonesia, PT protiv Vijeća Europske unije

text:
               10.8.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 262/8

         Žalba koju je 27. svibnja 2015. podnio Maxcom Ltd protiv presude Općeg suda (sedmo vijeće) od 19. ožujka 2015. u predmetu T-412/13, Chin Haur Indonesia, PT protiv Vijeća Europske unije
   (Predmet C-247/15 P)
   (2015/C 262/10)
   Jezik postupka: engleski

      Stranke

      Žalitelj: Maxcom Ltd (zastupnici: L. Ruessmann, odvjetnik, J. Beck, Solicitor)

      Druge stranke u postupku: Chin Haur Indonesia, PT; Vijeće Europske unije; Europska komisija

      Zahtjevi

   Žalitelj od Suda zahtijeva da:

               —

               proglasi žalbu dopuštenom i osnovanom;

               —

               ukine presudu Općeg suda u dijelu u kojem se odnosi na drugi dio prvog tužbenog razloga;

               —

               u potpunosti odbije prvi tužbeni razlog tužitelja u prvostupanjskom postupku; i

               —

               naloži tužitelju u prvostupanjskom postupku snošenje troškova koje je imao žalitelj u vezi sa žalbom i svojom intervencijom pred Općim sudom.

      Žalbeni razlozi i glavni argumenti

   U prilog svojoj žalbi, žalitelj ističe sljedeće argumente:

               —

               Opći sud počinio je očitu pogrešku utvrdivši da Vijeće, u skladu s člankom 13. stavkom 1. Osnovne uredbe (1), iz činjenica da (i) tužitelj u prvostupanjskom postupku nije bio autentični indonezijski proizvođač i da (ii) nije provodio postupak sklapanja koji prelazi granice određene člankom 13. stavkom 2. Osnovne uredbe, nije moglo zaključiti da je tužitelj u prvostupanjskom postupku izvršavao pretovar.

               —

               Podredno: poništenje Uredbe br. 501/2013 (2) u mjeri u kojoj se odnosi na tužitelja u prvostupanjskom postupku nije opravdano čak i ako su nalazi Vijeća o pretovaru pogrešni jer je Opći sud potvrdio da je tužitelj u prvostupanjskom postupku provodio postupak sklapanja koji nije prelazio granice određene člankom 13. stavkom 2. Osnovne uredbe te je potvrdio postojanje svih drugih kriterija potrebnih kako bi se tužitelju u prvostupanjskom postupku moglo uskratiti odobravanje izuzeća od mjera za sprečavanje izbjegavanja.

      (1)  Uredba Vijeća (EZ) br. 1225/2009 od 30. studenoga 2009. o zaštiti od dampinškog uvoza iz zemalja koje nisu članice Europske zajednice

      SL L 343, str. 51., SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 11., svezak 30., str.202.

      (2)  Provedbena uredba (EU) br. 501/2013 o proširenju konačne antidampinške pristojbe uvedene Provedbenom uredbom (EU) br. 990/2011 na uvoz bicikala poslanih iz Indonezije, Malezije, Šri Lanke i Thunisa, bez obzira na to imaju li deklarirano podrijetlo iz Indonezije, Malezije, Šri Lanke i Tunisa ili nemaju
   SL L 153, str. 1., SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 11., svezak 126., str. 274.


title: Predmet T-412/16: Tužba podnesena 31. srpnja 2016. – Bena Properties protiv Vijeća

text:
               3.10.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 364/19

      Tužba podnesena 31. srpnja 2016. – Bena Properties protiv Vijeća
      (Predmet T-412/16)
      (2016/C 364/16)
      Jezik postupka: francuski

         Stranke

         Tužitelj: Bena Properties Co. SA (Damask, Sirija) (zastupnik: E. Ruchat, odvjetnik)

         Tuženik: Vijeće Europske Unije

         Tužbeni zahtjev

      Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

                  —

                  proglasi tužiteljevu tužbu dopuštenom i osnovanom;

                  —

                  posljedično, poništi Odluku (ZVSP) 2016/850 od 27. svibnja 2016. i njezine naknadne provedbene akte u dijelu u kojem se odnose na tužitelja;

                  —

                  naloži Vijeću Europske unije snošenje troškova postupka.

         Tužbeni razlozi i glavni argumenti

      U prilog osnovanosti tužbe tužitelj ističe pet tužbenih razloga koji su u osnovi istovjetni ili slični onima istaknutima u predmetu T-411/16, Syriatel Mobile Telecom/Vijeće.


title: Predmet T-520/14: Presuda Općeg suda od 25. studenoga 2015. – bd breyton-design protiv OHIM-a (RACE GTP) („Žig Zajednice — Prijava verbalnog žiga Zajednice RACE GTP — Apsolutni razlog za odbijanje — Opisni karakter — Članak 7. stavak 1. točka (c) Uredbe (EZ) br. 207/2009”)

text:
               18.1.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 16/33

         Presuda Općeg suda od 25. studenoga 2015. – bd breyton-design protiv OHIM-a (RACE GTP)
   (Predmet T-520/14) (1)

   ((„Žig Zajednice - Prijava verbalnog žiga Zajednice RACE GTP - Apsolutni razlog za odbijanje - Opisni karakter - Članak 7. stavak 1. točka (c) Uredbe (EZ) br. 207/2009”))
   (2016/C 016/41)
   Jezik postupka: njemački

      Stranke

      Tužitelj: bd breyton-design GmbH (Stockach, Njemačka) (zastupnici: T. Raab i H. Lauf, odvjetnici)

      Tuženik: Ured za usklađivanje na unutarnjem tržištu (žigovi i dizajni) (zastupnik: A. Schifko, agent)

      Predmet

   Tužba protiv odluke prvog žalbenog vijeća OHIM-a od 27. ožujka 2014. (predmet R 1230/2013-1) koja se odnosi na prijavu za registraciju verbalnog znaka RACE GTP kao žiga Zajednice.

      Izreka

               1.

               Tužba se odbija.

               2.

               Nalaže se društvu bd breyton-design GmbH snošenje troškova.

      (1)  SL C 303, 8. 9. 2014.


title: Predmet T-402/12: Presuda Općeg suda od 16. travnja 2015. – Schlyter protiv Komisije („Pristup dokumentima — Uredba (EZ) br. 1049/2001 — Članak 4. stavak 2. treća alineja — Izuzeće koje se odnosi na zaštitu svrhe istraga — Uredba (EZ) br. 1367/2006 — Članak 6. stavak 1. — Komisijino detaljno mišljenje u vezi s prijedlogom odluke o godišnjem izvješću o nanočesticama, o kojem su je francuska tijela obavijestila sukladno odredbama Direktive 98/34/EZ — Uskraćivanje pristupa”)

text:
               8.6.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 190/11

         Presuda Općeg suda od 16. travnja 2015. – Schlyter protiv Komisije
   (Predmet T-402/12) (1)

   ((„Pristup dokumentima - Uredba (EZ) br. 1049/2001 - Članak 4. stavak 2. treća alineja - Izuzeće koje se odnosi na zaštitu svrhe istraga - Uredba (EZ) br. 1367/2006 - Članak 6. stavak 1. - Komisijino detaljno mišljenje u vezi s prijedlogom odluke o godišnjem izvješću o nanočesticama, o kojem su je francuska tijela obavijestila sukladno odredbama Direktive 98/34/EZ - Uskraćivanje pristupa”))
   (2015/C 190/13)
   Jezik postupka: engleski

      Stranke

      Tužitelj: Carl Schlyter (Linköping, Švedska) (zastupnici: O. Brouwer i S. Schubert, odvjetnici)

      Tuženik: Europska komisija (zastupnici: P. Costa de Oliveira, A. Tokár i C. Zadra, agenti)

      Intervenijenti u potporu tužitelju: Republika Finska (zastupnik: S. Hartikainen, agent); i Kraljevina Švedska (zastupnici: A. Falk, C. Meyer-Seitz, U. Persson, C. Stege, S. Johannesson i H. Karlsson, potom A. Falk, C. Meyer-Seitz, U. Persson, E. Karlsson, L. Swedenborg i C. Hagerman, agenti)

      Intervenijent u potporu tuženiku: Francuska Republika (zastupnici: B. Beaupère-Manokha, D. Colas i F. Fize, agenti)

      Predmet

   Zahtjev za poništenje odluke Komisije od 27. lipnja 2012. kojom je – tijekom razdoblja mirovanja – uskratila pristup svom detaljnom mišljenju koje se odnosilo na prijedlog odluke o sadržaju i uvjetima podnošenja godišnjeg izvješća o nanočesticama (2011/673/F), o kojem su je francuska tijela obavijestila sukladno odredbama Direktive 98/34/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 22. lipnja 1998. o utvrđivanju postupka osiguravanja informacija u području tehničkih normi i propisa (SL L 204, str. 37.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 13., svezak 42., str. 58.), kako je izmijenjena Direktivom 98/48/EZ Parlamenta i Vijeća od 20. srpnja 1998. (SL L 217, str. 18.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 13., svezak 55., str. 11.).

      Izreka

               1.

               Poništava se odluka Europske komisije od 27. lipnja 2012. kojom je, tijekom razdoblja mirovanja, uskratila pristup svom detaljnom mišljenju koje se odnosi na prijedlog odluke o sadržaju i uvjetima podnošenja godišnjeg izvješća o nanočesticama (2011/673/F), o kojem su je francuska tijela obavijestila sukladno odredbama Direktive 98/34/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 22. lipnja 1998. o utvrđivanju postupka osiguravanja informacija u području tehničkih normi i propisa, kako je izmijenjena Direktivom 98/48/EZ Parlamenta i Vijeća od 20. srpnja 1998.

               2.

               Komisija će, osim vlastitih, snositi i troškove Carla Schlytera.

               3.

               Francuska Republika, Republika Finska i Kraljevina Švedska snosit će vlastite troškove.

      (1)  SL C 343, 10.11.2012.


title: Predmet T-601/15: Tužba podnesena 22. listopada 2015. – CEVA protiv Komisije

text:
               21.12.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 429/28

         Tužba podnesena 22. listopada 2015. – CEVA protiv Komisije
   (Predmet T-601/15)
   (2015/C 429/36)
   Jezik postupka: francuski

      Stranke

      Tužitelj: Centre d’étude et de valorisation des algues SA (CEVA) (Pleubian, Francuska) (zastupnik: E. De Boissieu, odvjetnik)

      Tuženik: Europska komisija

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

               —

               naloži Komisiji da CEVA-i isplati iznos od 59  103,21 eura, u skladu s Grant Agreementom;

               —

               naloži Komisiji snošenje svih troškova.

      Tužbeni razlozi i glavni argumenti

   Tužitelj ovom tužbom zahtijeva da se Komisiji naloži plaćanje dospjelog iznosa financijskog doprinosa koji je dodijeljen izvršenjem ugovora SEABIOPLAS i njegovog sporazuma o bespovratnim sredstvima („Grant Agreement”), koji se odnosi na projekt istraživanja i tehnološkog razvoja u području „Alge iz održive akvakulture kao sirovina za biorazgradivu bioplastiku”, nakon prijeboja po službenoj dužnosti koji je Komisija izvršila po osnovi povrata, primjenom utvrđenja financijske revizije OLAF, iznosa isplaćenih tužitelju na temelju ugovora PROTOP.
   U prilog svojoj tužbi, tužitelj se poziva, u biti, samo na jedan tužbeni razlog, koji se temelji na pogreškama koje je počinila Komisija, koje bi utjecale na povrat, putem prijeboja potraživanja, iznosa koje je Komisija isplatila tužitelju. Tužitelj s tim u svezi tvrdi, u biti, da uvjeti za kompenzaciju nisu ispunjeni. Kao prvo, Komisijino potraživanje prema tužitelju nije ni sigurno ni naplativo. Nadalje, Komisija nije postupila u skladu s člankom 87. stavkom 2., koji se odnosi na povrat iznosa prijebojem, i člankom 88., koji se odnosi na povrat u slučaju neizvršenja dobrovoljnog plaćanja, Delegirane uredbe Komisije (EU) br. 1268/2012 od 29. listopada 2012. o pravilima za primjenu Uredbe (EU, Euratom) br. 966/2012 Europskog parlamenta i Vijeća o financijskim pravilima koja se primjenjuju na opći proračun Unije. Naposljetku, tužitelj tvrdi da Komisija u odnosu na njega ne raspolaže nikakvim pravom na temelju ugovora. Podredno, ukoliko Opći sud utvrdi da je prijeboj osnovan, tužitelj navodi da je puni povrat bespovratih sredstava koja je dobio u suprotnosti s načelom razmjernosti i da predstavlja nepravedno bogaćenje Komisije.


title: Predmet F-68/15: Tužba podnesena 27. travnja 2015. – ZZ protiv Frontex-a

text:
               27.7.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 245/49

         Tužba podnesena 27. travnja 2015. – ZZ protiv Frontex-a
   (Predmet F-68/15)
   (2015/C 245/60)
   Jezik postupka: francuski

      Stranke

      Tužitelj: ZZ (zastupnik: S. Pappas, odvjetnik)

      Tuženik: Europska agencija za upravljanje operativnom suradnjom na vanjskim granicama država članica Europske unije (Frontex)

      Predmet i opis spora

   Poništenje izvješća o ocjeni tužitelja za 2009. godinu i zahtjev za naknadu navodno pretrpljene neimovinske štete.

      Tužbeni zahtjev tužitelja

   Tužitelj od Službeničkog suda zahtijeva da:

               —

               poništi izvješće o ocjeni od 4. srpnja 2014., koje je tužitelju dostavljeno 12. srpnja 2014., u dijelu u kojem se njime mijenja prvotno izvješće;

               —

               naloži Frontex-u da tužitelju isplati 4  000 eura na ime naknade štete;

               —

               naloži Frontex-u snošenje troškova.


title: Predmet C-646/16: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 15. prosinca 2016. uputio Verwaltungsgerichtshof (Austrija) – Khadija Jafari, Zainab Jafari

text:
               20.2.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 53/23

         Zahtjev za prethodnu odluku koji je 15. prosinca 2016. uputio Verwaltungsgerichtshof (Austrija) – Khadija Jafari, Zainab Jafari
   (Predmet C-646/16)
   (2017/C 053/30)
   Jezik postupka: njemački

      Sud koji je uputio zahtjev

   Verwaltungsgerichtshof

      Stranke glavnog postupka

      Podnositelj revizije: Khadija Jafari, Zainab Jafari

      Tuženo tijelo: Bundesamt für Fremdenwesen und Asyl

      Prethodna pitanja

               1.

               Treba li članak 2. točku (m), članak 12. i članak 13. Uredbe (EU) br. 604/2013 (1) Europskog parlamenta i Vijeća od 26. lipnja 2013. o utvrđivanju kriterija i mehanizama za određivanje države članice odgovorne za razmatranje zahtjeva za međunarodnu zaštitu koji je u jednoj od država članica podnio državljanin treće zemlje ili osoba bez državljanstva (preinaka), u daljnjem tekstu: Uredba Dublin III, shvaćati vodeći računa o ostalim pravnim instrumentima na koje ukazuju dodirne točke Uredbe Dublin III, ili je tim odredbama potrebno pridati autonomno značenje?

               2.

               U slučaju da je odredbe Uredbe Dublin III potrebno tumačiti neovisno o ostalim pravnim instrumentima:

                           a)

                           Treba li prema okolnostima iz glavnog postupka, koje obilježava da se događaju u vrijeme kada su nacionalna tijela najviše uključenih država suočena s neuobičajeno velikim brojem osoba koje zahtijevaju tranzit preko njihovog državnog područja, ulazak na područje države članice koji ona de facto prihvaća, a koji služi samo tranzitu preko te države članice da bi podnijele zahtjev za međunarodnu zaštitu u drugoj državi članici, smatrati „vizom” u smislu članka 2. točke (m) i članka 12. Uredbe Dublin III?
                           Ako je odgovor na pitanje 2.a) potvrdan:

                           b)

                           Ako se de facto prihvaća ulazak radi tranzita, treba li smatrati da odlaskom iz predmetne države članice „viza” prestaje važiti?

                           c)

                           Ako se de facto prihvaća ulazak radi tranzita, treba li smatrati da je „viza” i dalje važeća ako odlazak iz predmetne države članice još nije ostvaren, ili „viza” prestaje važiti, bez obzira na to što nije došlo do odlaska, u trenutku kada podnositelj zahtjeva konačno odustane od namjere odlaska u drugu državu članicu?

                           d)

                           Znači li odustajanje podnositelja zahtjeva od namjere odlaska u državu članicu koju je prvotno odabrao kao odredište da je u smislu članka 12. stavka 5. Uredbe Dublin III počinjena prijevara nakon izdavanja „vize”, tako da država članica koja je izdala „vizu” nije odgovorna?
                           Ako je odgovor na pitanje 2.a) niječan:

                           e)

                           Treba li izraz u članku 13. stavku 1. Uredbe Dublin III „pri dolasku iz treće zemlje nezakonito prešao granicu države članice kopnom, morem ili zrakom” shvaćati na način da u opisanim posebnim okolnostima glavnog postupka treba smatrati da nije došlo do nezakonitog prelaska vanjske granice?

               3.

               U slučaju da odredbe Uredbe Dublin III treba tumačiti vodeći računa o drugim pravnim instrumentima:

                           a)

                           Je li za ocjenu postojanja „nezakonitog prelaska” granice u smislu članka 13. stavka 1. Uredbe Dublin III potrebno posebno uzeti u obzir je li ulazak na državno područje odgovarao uvjetima iz Zakonika o schengenskim granicama – posebno članku 5. Uredbe (EZ) 562/2006 (2) Europskog parlamenta i Vijeća od 15. ožujka 2006. o Zakoniku Zajednice o pravilima kojima se uređuje kretanje osoba preko granica, koji je primjenjiv na glavni postupak zbog trenutka ulaska?
                           Ako je odgovor na pitanje 3.a) niječan:

                           b)

                           Koje je odredbe prava Unije potrebno posebno uzeti u obzir pri ocjeni je li došlo do „nezakonitog prelaska” granice u smislu članka 13. stavka 1. Uredbe Dublin III?
                           Ako je odgovor na pitanje 3. a) potvrdan:

                           c)

                           Treba li prema okolnostima iz glavnog postupka, koje obilježava da se događaju u vrijeme kada su nacionalna tijela najviše uključenih država suočena s neuobičajeno velikim brojem osoba koje zahtijevaju tranzit preko njihovog državnog područja, samo radi tranzita preko te države da bi podnijele zahtjev za međunarodnu zaštitu u drugoj državi članici, ulazak na državno područje koji se de facto prihvaća, bez ispitivanja pojedinačnih okolnosti od strane države članice na čije se područje ulazi, smatrati dopuštenjem za ulazak u smislu članka 5. stavka 4. točke (c) Zakonika o schengenskim granicama?
                           Ako su odgovori na pitanja 3.a) i 3.c) potvrdni:

                           d)

                           Dovodi li dopuštenje za ulazak prema članku 5. stavku 4. točki (c) Zakonika o schengenskim granicama do toga da je potrebno smatrati da se radi o odobrenju istovjetnom vizi u smislu članka 5. stavka 1. točke (b) Zakonika o schengenskim granicama i stoga „vizi” prema članku 2. točki (m) Uredbe Dublin III, tako da je prilikom primjene odredaba koje se odnose na utvrđivanje države koja je odgovorna prema Uredbi Dublin III potrebno također uzeti u obzir njezin članak 12.?
                           Ako su odgovori na pitanja 3.a), 3.c) i 3.d) potvrdni:

                           e)

                           Ako se de facto prihvaća ulazak radi tranzita, treba li smatrati da „viza” u slučaju odlaska iz predmetne države članice prestaje važiti?

                           f)

                           Ako se de facto prihvaća ulazak radi tranzita, treba li smatrati da je „viza” i dalje važeća ako odlazak iz predmetne države članice još nije ostvaren, ili „viza” prestaje važiti, bez obzira na to što nije došlo do odlaska, u trenutku kada podnositelj zahtjeva konačno odustane od namjere odlaska u drugu državu članicu?

                           g)

                           Znači li odustajanje podnositelja zahtjeva od namjere odlaska u državu članicu koju je prvotno odabrao kao odredište da je u smislu članka 12. stavka 5. Uredbe Dublin III počinjena prijevara nakon izdavanja „vize”, tako da država članica koja je izdala „vizu” nije odgovorna?
                           Ako su odgovori na pitanja 3.a) i 3.c) potvrdni, ali je odgovor na pitane 3.d) niječan:

                           h)

                           Treba li izraz u članku 13. stavku 1. Uredbe Dublin III „pri dolasku iz treće zemlje nezakonito prešao granicu države članice kopnom, morem ili zrakom” u opisanim posebnim okolnostima glavnog postupka shvaćati na način da se prelazak granice koji se kvalificira kao dopuštenje za ulazak u smislu članka 5. stavka 4. točke (c) Zakonika o schengenskim granicama ne smatra nezakonitim prelaskom vanjske granice?

      (1)  SL L 180, str. 31. (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 19., svezak 15., str. 108.)

      (2)  Uredba (EZ) br. 562/2006 Europskog parlamenta i Vijeća od 15. ožujka 2006. o Zakoniku Zajednice o pravilima kojima se uređuje kretanje osoba preko granica (Zakonik o schengenskim granicama) (SL L 105, str. 1.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 19., svezak 10., str. 61.)


title: Predmet C-455/15 PPU: Presuda Suda (četvrto vijeće) od 19. studenoga 2015. (zahtjev za prethodnu odluku Varbergs tingsrätt – Švedska) – P protiv Q (Zahtjev za prethodnu odluku — Hitni prethodni postupak — Pravosudna suradnja u građanskim stvarima — Nadležnost, priznavanje i izvršenje sudskih odluka u bračnim sporovima i u stvarima povezanim s roditeljskom odgovornošću — Uredba (EZ) br. 2201/2003 — Članak 23. točka (a) — Razlozi nepriznavanja sudskih odluka koje se odnose na roditeljsku odgovornost — Javni poredak)

text:
               18.1.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 16/13

         Presuda Suda (četvrto vijeće) od 19. studenoga 2015. (zahtjev za prethodnu odluku Varbergs tingsrätt – Švedska) – P protiv Q
   (Predmet C-455/15 PPU) (1)

   ((Zahtjev za prethodnu odluku - Hitni prethodni postupak - Pravosudna suradnja u građanskim stvarima - Nadležnost, priznavanje i izvršenje sudskih odluka u bračnim sporovima i u stvarima povezanim s roditeljskom odgovornošću - Uredba (EZ) br. 2201/2003 - Članak 23. točka (a) - Razlozi nepriznavanja sudskih odluka koje se odnose na roditeljsku odgovornost - Javni poredak))
   (2016/C 016/15)
   Jezik postupka: švedski

      Sud koji je uputio zahtjev

   Varbergs tingsrätt

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelj: P

      Tuženik: Q

      Izreka

   Članak 23. točku (a) Uredbe Vijeća (EZ) br. 2201/2003 od 27. studenoga 2003. o nadležnosti, priznavanju i izvršenju sudskih odluka u bračnim sporovima i u stvarima povezanim s roditeljskom odgovornošću, kojom se stavlja izvan snage Uredba (EZ) br. 1347/2000 treba tumačiti na način da ta odredba, u slučaju kad u odnosu na interes djeteta ne postoji očita povreda pravnog pravila za koje se u pravnom poretku države članice smatra da ima ključni značaj ili prava koje je u tom pravnom poretku priznato kao temeljno pravo, ne omogućuje sudu te države članice, koji se smatra nadležnim za odlučivanje o skrbi nad djetetom, da odbije priznati odluku suda druge države članice koji je odlučio o skrbi nad tim djetetom.

      (1)  SL C 346, 19. 10. 2015.