title: Predmet T-60/18: Tužba podnesena 29. siječnja 2018. – Hangzhou Lezoo traveling equipment protiv EUIPO-a – Promotional Traders (GREEN HERMIT)

text:
               19.3.2018

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 104/53

         Tužba podnesena 29. siječnja 2018. – Hangzhou Lezoo traveling equipment protiv EUIPO-a – Promotional Traders (GREEN HERMIT)
   (Predmet T-60/18)
   (2018/C 104/69)
   Jezik na kojem je tužba podnesena: engleski

      Stranke

      Tužitelj: Hangzhou Lezoo traveling equipment Co. Ltd (Hangzhou, Kina) (zastupnik: D. Burghardt, odvjetnik)

      Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO)

      Druga stranka pred žalbenim vijećem: Promotional Traders Pty Ltd (Subiaco, Australija)

      Podaci o postupku pred EUIPO-om

      Nositelj spornog žiga: druga stranka pred žalbenim vijećem

      Predmetni sporni žig: verbalni žig „GREEN HERMIT” – žig Europske unije br. 11 835 964

      Postupak pred EUIPO-om: postupak proglašavanja žiga ništavim

      Pobijana odluka: odluka četvrtog žalbenog vijeća EUIPO-a od 27. studenoga 2017. u predmetu R 857/2016-4

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

               —

               poništi pobijanu odluku;

               —

               vrati predmet četvrtom žalbenom vijeću na ponovno odlučivanje;

               —

               naloži EUIPO-u snošenje troškova.

      Tužbeni razlozi

               —

               povreda članka 59. stavka 1. točke (b) Uredbe br. 2017/1001;

               —

               povreda članka 94. stavka 1. Uredbe br. 2017/1001.


title: Predmet T-812/17 R: Rješenje predsjednika Općeg suda od 23. siječnja 2018. – Seco Belgium i Vinçotte protiv Parlamenta („Privremena pravna zaštita — Javna nabava — Zahtjev za suspenziju primjene — Povlačenje pobijanog akta — Djelomična obustava postupka — Zahtjev za izdavanje naloga — Nepostojanje hitnosti”)

text:
               19.3.2018

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 104/42

         Rješenje predsjednika Općeg suda od 23. siječnja 2018. – Seco Belgium i Vinçotte protiv Parlamenta
   (Predmet T-812/17 R)
   ((„Privremena pravna zaštita - Javna nabava - Zahtjev za suspenziju primjene - Povlačenje pobijanog akta - Djelomična obustava postupka - Zahtjev za izdavanje naloga - Nepostojanje hitnosti”))
   (2018/C 104/55)
   Jezik postupka: francuski

      Stranke

      Tužitelji: Seco Belgium (Bruxelles, Belgija) Vinçotte (Vilvoorde, Belgija) (zastupnici: A. Delvaux i R. Simar, odvjetnici)

      Tuženik: Europski parlament (zastupnici: P. López-Carceller i Z. Nagy, agenti)

      Predmet

   Zahtjev na temelju članaka 278. i 279. UFEU-a radi, s jedne strane, suspenzije primjene odluke Parlamenta od 1. prosinca 2017. kojom se odbija ponuda koju su tužitelji podnijeli u okviru postupka javne nabave 06D 20/2017/M005, naslovljenog „Zadaci nadzora i tehničkih savjeta u vezi sa stjecanjem, projektiranjem i građevinskim radovima u Europskom parlamentu u Bruxellesu” i dodjeljuje ugovor o javnoj nabavi drugom ponuditelju i, s druge strane, za ishođenje privremene mjere protiv Parlamenta.

      Izreka

               1.

               Obustavlja se postupak radi suspenzije primjene odluke Europskog parlamenta od 1. prosinca 2017. kojom se odbija ponuda koju su podnijeli Seco Belgium i Vinçotte u okviru postupka javne nabave 06D 20/2017/M005, naslovljenog „Zadaci nadzora i tehničkih savjeta u vezi sa stjecanjem, projektiranjem i građevinskim radovima u Europskom parlamentu u Bruxellesu” i dodjeljuje ugovor o javnoj nabavi drugom ponuditelju.

               2.

               Zahtjev za privremenu pravnu zaštitu se u preostalom dijelu odbija.

               3.

               Ukida se rješenje od 21. prosinca 2017., Seco Belgium i Vinçotte/Parlament (T-812/17 R).

               4.

               O troškovima će se odlučiti naknadno.


title: Predmet C-367/16: Presuda Suda (veliko vijeće) od 23. siječnja 2018. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Hof van beroep te Brussel – Belgija) – Izvršenje europskog uhidbenog naloga izdanog protiv Dawida Piotrowskog (Zahtjev za prethodnu odluku — Policijska i pravosudna suradnja u kaznenim stvarima — Okvirna odluka 2002/584/PUP — Europski uhidbeni nalog — Postupci predaje između država članica — Razlozi za obvezno neizvršavanje — Članak 3. točka 3. — Maloljetnici — Zahtjev za provjeru minimalne dobi za kaznenu odgovornost ili ocjenu, u svakom slučaju zasebno, dodatnih uvjeta propisanih pravom države članice izvršenja kako bi se u konkretnom slučaju moglo kazneno goniti ili osuditi maloljetnika)

text:
               19.3.2018

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 104/7

         Presuda Suda (veliko vijeće) od 23. siječnja 2018. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Hof van beroep te Brussel – Belgija) – Izvršenje europskog uhidbenog naloga izdanog protiv Dawida Piotrowskog
   (Predmet C-367/16) (1)

   ((Zahtjev za prethodnu odluku - Policijska i pravosudna suradnja u kaznenim stvarima - Okvirna odluka 2002/584/PUP - Europski uhidbeni nalog - Postupci predaje između država članica - Razlozi za obvezno neizvršavanje - Članak 3. točka 3. - Maloljetnici - Zahtjev za provjeru minimalne dobi za kaznenu odgovornost ili ocjenu, u svakom slučaju zasebno, dodatnih uvjeta propisanih pravom države članice izvršenja kako bi se u konkretnom slučaju moglo kazneno goniti ili osuditi maloljetnika))
   (2018/C 104/07)
   Jezik postupka: nizozemski

      Sud koji je uputio zahtjev

   Hof van beroep te Brussel

      Stranka glavnog postupka

   Dawid Piotrowski

      Izreka

               1.

               Članak 3. točku 3. Okvirne odluke Vijeća 2002/584/PUP od 13. lipnja 2002. o Europskom uhidbenom nalogu i postupcima predaje između država članica, kako je izmijenjena Okvirnom odlukom Vijeća 2009/299/PUP od 26. veljače 2009., treba tumačiti na način da pravosudno tijelo države članice izvršenja mora odbiti predaju samo maloljetnih osoba protiv kojih je izdan europski uhidbeni nalog i koje, u skladu s pravom države članice izvršenja, nemaju propisanu dob za kaznenu odgovornost za djela na kojima se temelji nalog izdan protiv njih.

               2.

               Članak 3. točku 3. Okvirne odluke 2002/584, kako je izmijenjena Okvirnom odlukom 2009/299, treba tumačiti na način da pri odlučivanju o predaji maloljetne osobe protiv koje je izdan europski uhidbeni nalog pravosudno tijelo države članice izvršenja mora provjeriti samo je li predmetna osoba navršila minimalnu dob za kaznenu odgovornost u državi članici izvršenja za djela na kojima se temelji takav nalog a da pritom ne mora uzeti u obzir eventualne dodatne uvjete koji se odnose na individualiziranu ocjenu, kojima pravo te države članice u konkretnom slučaju podvrgava kazneni progon ili osudu maloljetne osobe za takva djela.

      (1)  SL C 335, 12. 9. 2016.


title: Predmet T-740/16: Rješenje Općeg suda od 31. siječnja 2018. – Stips protiv Komisije

text:
               19.3.2018

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 104/54

         Rješenje Općeg suda od 31. siječnja 2018. – Stips protiv Komisije
   (Predmet T-740/16) (1)

   (2018/C 104/70)
   Jezik postupka: francuski
   Predsjednik trećeg vijeća odredio je brisanje predmeta.

      (1)  SL C 475, 19. 12. 2016.


title: Predmet C-473/16: Presuda Suda (treće vijeće) od 25. siječnja 2018. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Szegedi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság – Mađarska) – F protiv Bevándorlási és Állampolgársági Hivatal (Zahtjev za prethodnu odluku — Povelja Europske unije o temeljnim pravima — Članak 7. — Poštovanje privatnog i obiteljskog života — Direktiva 2011/95/EU — Standardi za priznavanje statusa izbjeglice ili statusa supsidijarne zaštite — Strah od proganjanja zbog spolne orijentacije — Članak 4. — Procjena činjenica i okolnosti — Provođenje vještačenja — Psihološki testovi)

text:
               19.3.2018

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 104/8

         Presuda Suda (treće vijeće) od 25. siječnja 2018. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Szegedi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság – Mađarska) – F protiv Bevándorlási és Állampolgársági Hivatal
   (Predmet C-473/16) (1)

   ((Zahtjev za prethodnu odluku - Povelja Europske unije o temeljnim pravima - Članak 7. - Poštovanje privatnog i obiteljskog života - Direktiva 2011/95/EU - Standardi za priznavanje statusa izbjeglice ili statusa supsidijarne zaštite - Strah od proganjanja zbog spolne orijentacije - Članak 4. - Procjena činjenica i okolnosti - Provođenje vještačenja - Psihološki testovi))
   (2018/C 104/08)
   Jezik postupka: mađarski

      Sud koji je uputio zahtjev

   Szegedi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelj: F

      Tuženik: Bevándorlási és Állampolgársági Hivatal

      Izreka

               1.

               Članak 4. Direktive 2011/95/EU Europskog parlamenta i Vijeća od 13. prosinca 2011. o standardima za kvalifikaciju državljana trećih zemalja ili osoba bez državljanstva za ostvarivanje međunarodne zaštite, za jedinstveni status izbjeglica ili osoba koje ispunjavaju uvjete za supsidijarnu zaštitu te sadržaj odobrene zaštite treba tumačiti na način da mu nije protivno to da tijelo nadležno za razmatranje zahtjeva za međunarodnu zaštitu odnosno sudovi koji prema potrebi odlučuju o pravnom sredstvu protiv odluke tog tijela odrede vještačenje u okviru ocjene činjenica i okolnosti koje se tiču navodne spolne orijentacije podnositelja zahtjeva, pod uvjetom da su načini provedbe takvog vještačenja u skladu s temeljnim pravima zajamčenima Poveljom Europske unije o temeljnim pravima, da spomenuto tijelo i navedeni sudovi svoju odluku ne temelje samo na zaključcima iz stručnog izvješća te nisu njima vezani prilikom ocjene navoda podnositelja zahtjeva koji se tiču njegove spolne orijentacije.

               2.

               Članak 4. Direktive 2011/95, u vezi s člankom 7. Povelje o temeljnim pravima, treba tumačiti na način da su mu protivne provedba i upotreba psihološkog vještačenja poput onog u glavnom postupku, čiji je cilj, na temelju projekcijskih testova osobnosti, pružiti uvid u spolnu orijentaciju podnositelja zahtjeva za međunarodnu zaštitu, kako bi se ocijenili njegovi navodi izneseni u tom smislu.

      (1)  SL C 419, 14. 11. 2016.


title: Predmet T-850/16: Rješenje Općeg suda od 29. siječnja 2018. – QE protiv Eurojust-a

text:
               19.3.2018

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 104/54

         Rješenje Općeg suda od 29. siječnja 2018. – QE protiv Eurojust-a
   (Predmet T-850/16) (1)

   (2018/C 104/71)
   Jezik postupka: francuski
   Predsjednik prvog vijeća odredio je brisanje predmeta.

      (1)  SL C 38, 6. 2. 2017.


title: Predmet C-498/16: Presuda Suda (treće vijeće) od 25. siječnja 2018. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Oberster Gerichtshof – Austrija) – Maximilian Schrems protiv Facebook Ireland Limited (Zahtjev za prethodnu odluku — Područje slobode, sigurnosti i pravde — Uredba (EZ) br. 44/2001 — Članci 15. i 16. — Sudska nadležnost u području potrošačkih ugovora — Pojam „potrošač” — Ustupanje zahtjeva između potrošača koji se ističu protiv istog poduzetnika)

text:
               19.3.2018

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 104/9

         Presuda Suda (treće vijeće) od 25. siječnja 2018. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Oberster Gerichtshof – Austrija) – Maximilian Schrems protiv Facebook Ireland Limited
   (Predmet C-498/16) (1)

   ((Zahtjev za prethodnu odluku - Područje slobode, sigurnosti i pravde - Uredba (EZ) br. 44/2001 - Članci 15. i 16. - Sudska nadležnost u području potrošačkih ugovora - Pojam „potrošač” - Ustupanje zahtjeva između potrošača koji se ističu protiv istog poduzetnika))
   (2018/C 104/09)
   Jezik postupka: njemački

      Sud koji je uputio zahtjev

   Oberster Gerichtshof

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelj: Maximilian Schrems

      Tuženik: Facebook Ireland Limited

      Izreka

               1.

               Članak 15. Uredbe Vijeća br. 44/2001 od 22. prosinca 2000. o [sudskoj] nadležnosti, priznavanju i izvršenju sudskih odluka u građanskim i trgovačkim stvarima treba tumačiti na način da korisnik privatnog Facebook računa ne gubi svojstvo „potrošača” u smislu tog članka kad objavljuje knjige, drži predavanja, vodi internetske stranice, prikuplja donacije te mu se ustupaju zahtjevi brojnih potrošača radi njihova ostvarivanja sudskim putem.

               2.

               Članak 16. stavak 1. Uredbe br. 44/2001 treba tumačiti na način da se ne primjenjuje na tužbu koju je potrošač podnio pred sudom mjesta u kojem ima domicil ne samo kako bi isticao vlastite zahtjeve, već i zahtjeve koje su mu ustupili drugi potrošači s domicilom u istoj državi članici, u drugim državama članicama ili trećim zemljama.

      (1)  SL C 441, 28. 11. 2016.


title: Predmet T-311/17: Rješenje Općeg suda od 31. siječnja 2018.– Stips protiv Komisije

text:
               19.3.2018

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 104/55

         Rješenje Općeg suda od 31. siječnja 2018.– Stips protiv Komisije
   (Predmet T-311/17) (1)

   (2018/C 104/72)
   Jezik postupka: francuski
   Predsjednik trećeg vijeća odredio je brisanje predmeta.

      (1)  SL C 231, 17. 7. 2017.


title: Spojeni predmeti C-616/16 i C-617/16: Presuda Suda (osmo vijeće) od 24. siječnja 2018. (zahtjevi za prethodnu odluku koje je uputio Corte suprema di cassazione – Italija) – Presidenza del Consiglio dei Ministri i drugi protiv Giannija Pantusa i drugih (Zahtjev za prethodnu odluku — Usklađivanje odredbi utvrđenih zakonima i drugim propisima u vezi s djelatnostima liječnika — Direktive 75/363/EEZ i 82/76/EEZ — Specijalističko usavršavanje liječnika — Odgovarajuća naknada — Primjena Direktive 82/76/EEZ na usavršavanja koja su započela prije roka koji su države članice odredile za njezino prenošenje, a dovršena su nakon tog roka)

text:
               19.3.2018

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 104/9

         Presuda Suda (osmo vijeće) od 24. siječnja 2018. (zahtjevi za prethodnu odluku koje je uputio Corte suprema di cassazione – Italija) – Presidenza del Consiglio dei Ministri i drugi protiv Giannija Pantusa i drugih
   (Spojeni predmeti C-616/16 i C-617/16) (1)

   ((Zahtjev za prethodnu odluku - Usklađivanje odredbi utvrđenih zakonima i drugim propisima u vezi s djelatnostima liječnika - Direktive 75/363/EEZ i 82/76/EEZ - Specijalističko usavršavanje liječnika - Odgovarajuća naknada - Primjena Direktive 82/76/EEZ na usavršavanja koja su započela prije roka koji su države članice odredile za njezino prenošenje, a dovršena su nakon tog roka))
   (2018/C 104/10)
   Jezik postupka: talijanski

      Sud koji je uputio zahtjev

   Corte suprema di cassazione

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelji: Presidenza del Consiglio dei Ministri, Università degli Studi di Palermo, Ministero della Salute, Ministero dell’Istruzione, dell’Università e della Ricerca Ministero del Tesoro

      Tuženici: Gianni Pantuso, Angelo Tralongo, Maria Michela D’Alessandro, Nello Grassi, Carmela Amato (C-616/16), Giovanna Castellano, Maria Concetta Pandolfo, Antonio Marletta, Vito Mannino, Olga Gagliardo, Emilio Nardi, Maria Catania, Massimo Gallucci, Giovanna Pischedda, Giambattista Gagliardo (C-617/16)

      Izreka

               1.

               Članak 2. stavak 1. točku (c), članak 3. stavke 1. i 2. i prilog Direktivi Vijeća 75/363/EEZ od 16. lipnja 1975. o usklađivanju odredbi utvrđenih zakonima i drugim propisima u vezi s djelatnostima liječnika, kako je izmijenjena Direktivom Vijeća 82/76/EEZ od 26. siječnja 1982., treba tumačiti na način da se za sva specijalistička usavršavanja liječnika u punom ili nepunom radnom vremenu koja su započela tijekom 1982. i nastavila se do 1990. treba isplatiti odgovarajuća naknada, u smislu navedenog priloga, pod uvjetom da se predmetna usavršavanja odnose na specijalizacije liječnika zajedničke svim državama članicama ili dvjema ili više njih i koje su navedene u člancima 5. ili 7. Direktive 75/362/EEZ od 16. lipnja 1975. o uzajamnom priznavanju diploma, svjedodžbi i drugih dokaza o formalnim kvalifikacijama u medicini, uključujući o mjerama za lakše ostvarivanje prava na poslovni nastan i slobode pružanja usluga.

               2.

               Članak 2. stavak 1. točku (c), članak 3. stavke 1. i 2. i prilog Direktivi 75/363, kako je izmijenjena Direktivom 82/76, treba tumačiti na način da postojanje obveze države članice da predvidi odgovarajuću naknadu, u smislu tog priloga, za sva specijalistička usavršavanja liječnika u punom ili nepunom radnom vremenu koja su započela tijekom 1982. i nastavila se do 1990. ne ovisi o tome je li ta država članica donijela mjere za prenošenje Direktive 82/76. Nacionalni sud dužan je, kada primjenjuje odredbe nacionalnog prava koje su donesene prije i nakon direktive, da ih u najvećoj mogućoj mjeri tumači s obzirom na tekst i svrhu tih direktiva. U slučaju da se zbog nepostojanja nacionalnih mjera za prenošenje Direktive 82/76 rezultat propisan tom direktivom ne može postići tumačenjem, uzimajući u obzir cjelokupno nacionalno pravo i primjenom metoda tumačenja koje ono priznaje, pravo Unije nameće državama članicama da naknade štetu koju su uzrokovale pojedincima zbog neprenošenja navedene direktive. Zadaća je suda koji je uputio zahtjev da provjeri jesu li ispunjeni svi uvjeti koje s tim u vezi propisuje sudska praksa Suda kako bi na temelju prava Unije postojala odgovornost te države članice.

               3.

               Članak 2. stavak 1. točku (c), članak 3. stavke 1. i 2. i Prilog Direktivi 75/363, kako je izmijenjena Direktivom 82/76, treba tumačiti na način da za specijalističko usavršavanje liječnika u punom i nepunom radnom vremenu koje je započelo tijekom 1982. i nastavilo se do 1990. treba isplatiti odgovarajuću naknadu, u smislu tog priloga, za razdoblje tog usavršavanja od 1. siječnja 1983. do dovršenja navedenog usavršavanja.

      (1)  SL C 63, 27. 2. 2017.


title: Predmet T-10/18: Tužba podnesena 12. siječnja 2018. – Eesti Apteekide Ühendus protiv Komisije

text:
               19.3.2018

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 104/43

         Tužba podnesena 12. siječnja 2018. – Eesti Apteekide Ühendus protiv Komisije
   (Predmet T-10/18)
   (2018/C 104/56)
   Jezik postupka: engleski

      Stranke

      Tužitelj: Eesti Apteekide Ühendus MTÜ (Laagri, Estonija) (zastupnik: K. Paas-Mohando i I. Kangur, odvjetnici)

      Tuženik: Europska komisija

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

               —

               poništi Odluku Komisije SA.42028 (2017/NN) donesenu 23. listopada 2017.; (1)

               —

               naloži Komisiji snošenje troškova.

      Tužbeni razlozi i glavni argumenti

   U prilog osnovanosti tužbe tužitelj ističe dva tužbena razloga.

               1.

               Prvi tužbeni razlog temelji se na tvrdnji da Estonian Pharmacies Association ima procesnu legitimaciju za podnošenje tužbe za poništenje Komisijine Odluke SA.42028 (2017/NN).

                           —

                           Sukladno presudi Suda u predmetu C-313/90, (2) Komisijine odluke o ne isticanju prigovora usvojene na kraju prethodnog postupka podliježu sudskom nadzoru;

                           —

                           Estonian Pharmacies Association ima procesnu legitimaciju za podnošenje tužbe za poništenje Odluke Komisije SA.42028 (2017/NN) Općem sudu kao zainteresirana stranka sukladno članku 108. stavku 2. UFEU-a i članku 1. točki (h) Uredbe br. 2015/1589. (3)

               2.

               Drugi tužbeni razlog temelji se na tvrdnji da je Komisija imala obvezu pokrenuti službeni istražni postupak na temelju članka 108. stavka 2. UFEU-a na temelju testa „ozbiljnih poteškoća”. Ozbiljne poteškoće Komisije u donošenju pobijane odluke i stoga povreda procesnih jamstava iz članka 108. stavka 2. UFEU-a razvidni su iz sljedećeg:

                           —

                           Komisija je počinila pogrešku koja se tiče prava utvrdivši da se državnim sredstvima ne dodjeljuje nikakva prednost, jer Komisija nije uvidjela da je Finska zloporabila svoju regulatornu diskreciju, iz čega je proizašlo odricanje od državnih sredstava;

                           —

                           Komisija je počinila pogrešku koja se tiče prava utvrdivši da ne postoji selektivna prednost, jer Komisija nije pravilno okvalificirala „posebne zadatke” kao usluge od općeg gospodarskog interesa;

                           —

                           Komisija je propustila prikupiti bitne informacije u prethodnom postupku;

                           —

                           Prethodni postupak je trajao nerazumno dugo (skoro 30 mjeseci);

                           —

                           Komisija je primijenila nezabilježenu pravnu definiciju pojma „posebni zadaci”;

                           —

                           Finska je tijekom prethodnog postupka izmijenila svoj Zakon o sveučilištima sukladno kojem je Finska vraćala poreza na dobit i pristojbe za ljekarne koje je Yliopiston Apteekki Oy platilo Sveučilištu u Helsinkiju, što je bio glavni propis za jednu od prijavljenih mjera državne potpore.

      (1)  SL 2017., C 422, str. 10.

      (2)  Presuda od 24. ožujka 1993., Comité International de la Rayonne et des Fibres Synthétiques i drugi protiv Komisije, C-313/90, EU: C:1993:111.

      (3)  Uredba Vijeća (EU) 2015/1589 od 13. srpnja 2015. o utvrđivanju detaljnih pravila primjene članka 108. Ugovora o funkcioniranju Europske unije (SL 2015., L 248, str. 9.).


title: Predmet C-538/17 P: Žalba koju je 13. rujna 2017. podnio Thomas Murphy protiv presude Općeg suda (peto vijeće) od 4. srpnja 2017. u predmetu T-90/16: Murphy protiv EUIPO-a

text:
               19.3.2018

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 104/11

         Žalba koju je 13. rujna 2017. podnio Thomas Murphy protiv presude Općeg suda (peto vijeće) od 4. srpnja 2017. u predmetu T-90/16: Murphy protiv EUIPO-a
   (Predmet C-538/17 P)
   (2018/C 104/13)
   Jezik postupka: engleski

      Stranke

      Žalitelj: Thomas Murphy (zastupnici: N. Travers SC, J. Gormley, BL, M. O’Connor, Solicitor)

      Druge stranke u postupku: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO), Nike Innovate CV
   Rješenjem od 30. siječnja 2018. Sud (deveto vijeće) je utvrdio da je žalba nedopuštena.


title: Predmet C-617/17: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 30. listopada 2017. uputio Sąd Najwyższy (Poljska) – Powszechny Zakład Ubezpieczeń na Życie S.A protiv Prezes Urzędu Ochrony Konkurencji i Konsumentów

text:
               19.3.2018

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 104/12

         Zahtjev za prethodnu odluku koji je 30. listopada 2017. uputio Sąd Najwyższy (Poljska) – Powszechny Zakład Ubezpieczeń na Życie S.A protiv Prezes Urzędu Ochrony Konkurencji i Konsumentów
   (Predmet C-617/17)
   (2018/C 104/14)
   Jezik postupka: poljski

      Sud koji je uputio zahtjev

   Sąd Najwyższ

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelj i žalitelj u kasacijskom postupku: Powszechny Zakład Ubezpieczeń na Życie S.A.

      Tuženik i druga stranka u kasacijskom postupku: Prezes Urzędu Ochrony Konkurencji i Konsumentów

      Druge zainteresirane stranke: Edward Detka, Mirosław Krzyszczak, Zakład Projektowania i Programowania Systemów Sterowania Atempol sp. z o.o. w Piekarach Ślaskich, Tomasz Woźniak, Spółdzielnia Kółek Rolniczych w Bielinach, Lech Marchlewski, Ommer Polska sp. z o.o. w Krapkowicach, Zakład Przetwórstwa Drobiu Marica spółka jawna J.M.E.K. Wróbel sp. jawna w Bielsku Białej, Glimat Marcinek i S-ka sp. jawna w Gliwicach, HTS Polska sp. z o.o., Jastrzębskie Zakłady Remontowe Dźwigi sp. z o.o. w Jastrzębiu Zdroju, Petrofer – Polska sp. z o.o. w Nowinach, Paco Cases Andrzej Paczkowski, Piotr Paczkowski sp. jawna w Puszczykowie, Bożeny Kubalańcy, Zbigniew Arczykowski, Przedsiębiorstwo Produkcji Handlu i Usług Unipasz sp. z o.o. w Radzikowicach, Pietrzak B.B. Beata Pietrzak Bogdan Pietrzak sp. jawna w Katowicach, Ewelina Baranowska, Przemysław Nikiel, Marcin Nikiel, Janusz Walocha i Marek Grzegolec

      Prethodna pitanja

               1.

               Može li se članak 50. Povelje Europske unije o temeljnim pravima tumačiti na način da primjena načela ne bis in idem zahtijeva ne samo istovjetnost počinitelja kažnjivog djela i činjeničnog stanja, već i zaštićenog pravnog interesa?

               2.

               Treba li članak 3. Uredbe Vijeća (EZ) br. 1/2003 od 16. prosinca 2002. o provedbi pravila o tržišnom natjecanju koja su propisana člancima 81. i 82. Ugovora o EZ-u (1) u vezi s člankom 50. Povelje Europske unije o temeljnim pravima, tumačiti na način da se pravom Unije i nacionalnim pravilima o tržišnom natjecanju, koja tijelo države članice nadležno za tržišno natjecanje usporedno primjenjuje, štiti isti pravni interes?

      (1)  SL 2003, L 1, str. 1. (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 8., svezak 1., str. 165.)


title: Predmet T-74/16: Presuda Općeg suda od 8. veljače 2018. – POA protiv Komisije „Pristup dokumentima — Uredba (EZ) br. 1049/2001 — Dokumenti koji se odnose na zahtjev za registraciju naziva u skladu s Uredbom (EU) br. 1151/2012 — Dokumenti koji potječu iz Komisije — Dokumenti koji potječu iz države članice — Članak 4. stavak 5. Uredbe br. 1049/2001 — Odbijanje pristupa — Obveza obrazlaganja — Izuzeće koje se odnosi na zaštitu procesa odlučivanja — Izuzeće koje se odnosi na zaštitu sudskog postupka — Opseg nadzora koji provode institucija i sud Unije u pogledu razloga za prigovor na koje se pozvala država članica”

text:
               26.3.2018

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 112/29

         Presuda Općeg suda od 8. veljače 2018. – POA protiv Komisije
   (Predmet T-74/16) (1)

   („Pristup dokumentima - Uredba (EZ) br. 1049/2001 - Dokumenti koji se odnose na zahtjev za registraciju naziva u skladu s Uredbom (EU) br. 1151/2012 - Dokumenti koji potječu iz Komisije - Dokumenti koji potječu iz države članice - Članak 4. stavak 5. Uredbe br. 1049/2001 - Odbijanje pristupa - Obveza obrazlaganja - Izuzeće koje se odnosi na zaštitu procesa odlučivanja - Izuzeće koje se odnosi na zaštitu sudskog postupka - Opseg nadzora koji provode institucija i sud Unije u pogledu razloga za prigovor na koje se pozvala država članica”)
   (2018/C 112/37)
   Jezik postupka: engleski

      Stranke

      Tužitelj: Pagkyprios organismos ageladotrofon (POA) Dimosia Ltd (Latsia, Cipar) (zastupnik: N. Korogiannakis, odvjetnik)

      Tuženik: Europska komisija (zastupnici: J. Baquero Cruz i F. Clotuche-Duvieusart, agenti)

      Predmet

   Zahtjev na temelju članka 263. UFEU-a za poništenje odluke Glavnog tajnika Komisije Ares(2015) 5632670 od 7. prosinca 2015. kojom se odbija ponovni zahtjev podnesen dopisom od 15. rujna 2015. kojim je tužitelj u skladu s Uredbom (EZ) br. 1049/2001 Europskog parlamenta i Vijeća od 30. svibnja 2001. o javnom pristupu dokumentima Europskog parlamenta, Vijeća i Komisije (SL 2001., L 145, str. 43.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 1., svezak 16., str. 70.) zatražio pristup dokumentima koji se odnose, s jedne strane, na zahtjev za registraciju CY/PDO/0005/01243 za „Halloumi” kao zaštićene oznake izvornosti (ZOI) u skladu s Uredbom (EU) br. 1151/2012 Europskog parlamenta i Vijeća od 21. studenoga 2012. o sustavima kvalitete za poljoprivredne i prehrambene proizvode (SL 2012., L 343, str. 1.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 15., svezak 25., str. 31. i ispravak SL 2015., L 191, str. 9.) i, s druge strane, na raniji zahtjev za registraciju CY/PDO/0005/00766 za „Halloumi” kao ZOI.

      Izreka

               1.

               Tužba se odbija.

               2.

               Društvo Pagkyprios organismos ageladotrofon (POA) Dimosia Ltd snosit će, osim vlastitih troškova, i troškove Europske komisije.

      (1)  SL C 145 od 25. 4. 2016.


title: Predmet T-39/18: Tužba podnesena 25. siječnja 2018. – VF protiv ESB-a

text:
               26.3.2018

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 112/38

         Tužba podnesena 25. siječnja 2018. – VF protiv ESB-a
   (Predmet T-39/18)
   (2018/C 112/49)
   Jezik postupka: engleski

      Stranke

      Tužitelj: VF (zastupnici: L. Levi i A. Blot, odvjetnici)

      Tuženik: Europska središnja banka

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

               —

               predmetnu žalbu proglasi dopuštenom i osnovanom;

               —

               poništi izvješće o ocjeni tužitelja iz 2016. i njegov annual salary and bonus review („ASBR”) od 24. svibnja 2017., koji su priopćeni istog dana;

               —

               poništi ESB-ovu odluku od 13. rujna 2017. kojom je odbijen tužiteljev zahtjev za upravno preispitivanje njegova izvješća o ocjeni iz 2016. i ASBR-a;

               —

               poništi ESB-ovu odluku od 20. prosinca 2017., priopćenu tužitelju 21. prosinca 2017., kojom se odbija žalba koju je podnio protiv svojeg izvješća o ocjeni iz 2016. i ASBR-a;

               —

               poništi odluka o nemogućnosti izmjene tužiteljeva ugovora od 6. ožujka 2017.;

               —

               poništi ESB-ovu odluku od 4. srpnja 2017. kojom je odbijen tužiteljev zahtjev za upravno preispitivanje odluke da se njegov ugovor ne transformira;

               —

               poništi ESB-ovu odluku od 15. studenoga 2017., koja mu je priopćena 21. studenoga 2017., o odbijanju žalbe koju je tužitelj podnio protiv odluke da se njegov ugovor ne transformira;

               —

               tuženiku naloži da naknadi imovinsku i neimovinsku štetu koju je tužitelj pretrpio; i

               —

               tuženiku naloži snošenje svih tužiteljevih troškova u vezi s ovom tužbom.

      Tužbeni razlozi i glavni argumenti

   U prilog osnovanosti tužbe tužitelj ističe sljedeće tužbene razloge:

               1.

               Kada je riječ o odluci da se njegov ugovor ne transformira:

                           —

                           prigovor nezakonitosti politike u vezi s transformacijom: povreda članka 10. točke (c) Uvjeta zaposlenja za osoblje Europske središnje banke (u daljnjem tekstu: UvZ) i članka 2.0 Pravilnika o osoblju (u daljnjem tekstu: PO) te povreda hijerarhije pravnih normi;

                           —

                           prigovor nezakonitosti: člankom 10. točka (c) UvZ-a i člankom 2.0 PO-a krši se Direktiva Vijeća 1999/70/EZ od 28. lipnja 1999 (1) o Okvirnom sporazumu o radu na određeno vrijeme koji su sklopili ETUC, UNICE i CEEP i uvodna izjava 6. Okvirnog sporazuma o radu na određeno vrijeme koji su sklopili ETUC, UNICE i CEEP;

                           —

                           Odluka da se njegov ugovor ne transformira donesena je na temelju nezakonitog izvješća o ocjeni i ASBR-a.

               2.

               Kada je riječ o izvješću o ocjeni:

                           —

                           postupovna nepravilnost i izostanak dijaloga;

                           —

                           povreda obveze obrazlaganja, povreda načela dobre uprave i dužne pažnje te nedostatak informacija;

                           —

                           očita pogreška u ocjeni.

               3.

               Kada je riječ o odluci ASBR:

                           —

                           prigovor nezakonitosti ASBR-ovih Smjernica, povreda obveze obrazlaganja i načela pravne sigurnosti;

                           —

                           nedostatak dužnog objašnjenja u pogledu osnove tužiteljeva bonusa na plaću, nedostatak transparentnosti i povreda obveze obrazlaganja;

                           —

                           očita pogreška u ocjeni.

      (1)  Direktiva Vijeća 1999/70/EC od 28. lipnja 1999. o Okvirnom sporazumu o radu na određeno vrijeme koji su sklopili ETUC, UNICE i CEEP (SL 1999., L 175, str. 43.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 5., svezak 4., str. 228.)


title: Predmet C-718/17: Tužba podnesena 22. prosinca 2017. – Europska komisija protiv Mađarske

text:
               26.3.2018

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 112/19

         Tužba podnesena 22. prosinca 2017. – Europska komisija protiv Mađarske
   (Predmet C-718/17)
   (2018/C 112/25)
   Jezik postupka: mađarski

      Stranke

      Tužitelj: Europska komisija (zastupnici: A. Tokár i G. Wils, agenti)

      Tuženik: Mađarska

      Tužbeni zahtjev

   Komisija od Suda zahtijeva da:

               —

               utvrdi kako Mađarska – time što u redovitim vremenskim razmacima, a najmanje svaka tri mjeseca, nije priopćavala broj podnositelja zahtjeva koje može brzo premjestiti na svoje državno područje – nije ispunila obveze koje proizlaze iz članka 5. stavka 2. Odluke Vijeća (EU) 2015/1601 i, slijedom toga, nije ispunila ni svoje ostale obveze u području premještanja propisane člankom 5. stavcima 4. do 11. iste odluke i da

               —

               Mađarskoj naloži snošenje troškova.

      Tužbeni razlozi i glavni argumenti

   Odluke koje je Vijeće donijelo u rujnu 2015., to jest Odluka Vijeća (EU) 2015/1523 (1) i Odluka Vijeća (EU) 2015/1601 (2), uspostavile su sustav privremenog i iznimnog premještanja u sklopu kojeg su države članice preuzele obvezu premještanja osoba kojima je potrebna međunarodna zaštita, s državnog područja Italije i Grčke.
   Odluke Vijeća obvezivale su države članice da u svakom kvartalu ponude mjesta za smještaj podnositelja zahtjeva koji se mogu premjestiti, što je jamčilo brzu i organiziranu provedbu postupka premještanja. Iako su gotovo sve države članice premjestile podnositelje zahtjeva i preuzele obveze u tom području, Mađarska od početka sustava premještanja nije usvojila nikakve mjere.
   Komisija je 16. lipnja 2017. protiv Mađarske pokrenula postupak zbog povrede obveze u pogledu Odluke Vijeća (EU) 2015/1601.
   Smatrajući da odgovor Mađarske nije zadovoljavajući, Komisija je započela sa sljedećom fazom postupka zbog povrede obveze te joj je 26. srpnja 2017. uputila obrazloženo mišljenje.
   Budući da je i odgovor na obrazloženo mišljenje smatrala nezadovoljavajućim, Komisija je odlučila pokrenuti postupak pred Sudom radi utvrđenja da Mađarska nije ispunila obveze koje ima u području premještanja.

      (1)  Odluka Vijeća (EU) 2015/1523 od 14. rujna 2015. o uvođenju privremenih mjera u području međunarodne zaštite u korist Italije i Grčke (SL 2015., L 239, str. 146.)

      (2)  Odluka Vijeća (EU) 2015/1601 od 22. rujna 2015. o uvođenju privremenih mjera u području međunarodne zaštite u korist Italije i Grčke (SL 2015., L 248, str. 80.)


title: Predmet T-52/18: Tužba podnesena 30. siječnja 2018. – Teollisuuden Voima protiv Komisije

text:
               26.3.2018

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 112/39

         Tužba podnesena 30. siječnja 2018. – Teollisuuden Voima protiv Komisije
   (Predmet T-52/18)
   (2018/C 112/50)
   Jezik postupka: engleski

      Stranke

      Tužitelj: Teollisuuden Voima Oyj (Eurajoki, Finska) (zastupnici: M. Powell, solicitor, Y. Utzschneider i K. Struckmann, odvjetnici)

      Tuženik: Europska komisija

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

               —

               poništi Odluku Komisije C(2017) 3777 final od 29. svibnja 2017. kojom se koncentracija u vezi s preuzimanjem društva New Np od strane društva EDF proglašava spojivom s unutarnjim tržištem i Sporazumom o EGP-u (predmet COMP/M.7764 – EDF/Areva reactor business) (SL 2017., C 377, str. 5.); i

               —

               naloži Komisiji snošenje tužiteljevih troškova ovog postupka.

      Tužbeni razlozi i glavni argumenti

   U prilog osnovanosti tužbe tužitelj ističe tri tužbena razloga.

               1.

               Prvi tužbeni razlog, koji se temelji na tvrdnji da pobijana odluka sadržava očite pogreške u ocjeni definicije tržišta proizvoda za gorivne sklopove nuklearnog goriva

                           —

                           Zbog ovih pogrešaka, pobijana odluka dovodi do navodno pogrešnog zaključka da u okviru tržišta gorivnih sklopova za tlakovodne reaktore ne postoji zasebno tržište za europske gorivne sklopove za tlakovodne reaktore. Zbog navodnih pogrešaka u definiciji tržišta, pobijanom odlukom nisu ispitani učinci preuzimanja poslova u vezi nuklearnih reaktora Areva grupe od strane društva EDF (u daljnjem tekstu: transakcija) na predmetno uže tržište proizvoda.

                           —

                           Nadalje, meritorna ocjena šireg tržišta gorivnih sklopova za tlakovodne reaktore sadržavala bi dodatne pogreške u ocjeni.

               2.

               Drugi tužbeni razlog, koji se temelji na tvrdnji da pobijana odluka sadržava očite pogreške u ocjeni definicije tržišta proizvoda za nuklearne usluge

                           —

                           Zbog ovih pogrešaka, pobijana odluka dovodi do navodno pogrešnog zaključka da u okviru tržišta nuklearnih usluga za postojeće nuklearne parne opskrbne sustave ne postoji zasebno tržište proizvoda za nuklearne usluge za europske tlakovodne reaktore s nuklearnim parnim opskrbnim sustavom. Zbog navodnih pogrešaka u definiciji tržišta pobijanom odlukom nisu ispitani učinci transakcije na predmetno uže tržište proizvoda.

                           —

                           Nadalje, meritorna ocjena šireg tržišta nuklearnih usluga za postojeće nuklearne parne opskrbne sustave sadržavala bi dodatne pogreške u ocjeni.

               3.

               Treći tužbeni razlog, koji se temelji na tvrdnji da pobijana odluka sadržava očite pogreške u ocjeni definicije zemljopisnog tržišta silaznog tržišta proizvodnje i veleprodaje električne energije

         Ova pogrešna definicija zemljopisnog tržišta navodno dovodi do dodatnih pogrešaka u ocjeni učinaka transakcije.


title: Predmet C-681/17: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 6. prosinca 2017. uputio Bundesgerichtshof (Njemačka) – slewo // schlafen leben wohnen GmbH protiv Sasche Ledowskog

text:
               26.3.2018

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 112/10

         Zahtjev za prethodnu odluku koji je 6. prosinca 2017. uputio Bundesgerichtshof (Njemačka) – slewo // schlafen leben wohnen GmbH protiv Sasche Ledowskog
   (Predmet C-681/17)
   (2018/C 112/14)
   Jezik postupka: njemački

      Sud koji je uputio zahtjev

   Bundesgerichtshof

      Stranke glavnog postupka

      Revident: slewo // schlafen leben wohnen GmbH

      Druga strana u postupku revizije: Sascha Ledowski

      Prethodna pitanja

   Sljedeća prethodna pitanja o tumačenju članka16. točke (e) kao i – bude li potrebno – članka 6. stavka 1. točke (k) Direktive 2011/83/EU Europskog parlamenta i Vijeća od 25. listopada 2011. o pravima potrošača, izmjeni Direktive Vijeća 93/13/EEZ i Direktive 1999/44/EZ Europskog parlamenta i Vijeća te o stavljanju izvan snage Direktive Vijeća 85/577/EEZ i Direktive 97/7/EZ Europskog parlamenta i Vijeća (1) upućuju se Sudu Europske unije na temelju članka 267. UFEU-a:

               1.

               Treba li članak 16. točku (e) Direktive o pravima potrošača tumačiti na način da se u robu koja je tamo navedena, a koja radi zaštite zdravlja ili higijene nije pogodna za povrat, ubraja i roba (poput primjerice madraca) koja doduše pri pravilnoj uporabi može doći u izravan kontakt s ljudskim tijelom, ali koju poduzetnik uz pomoć odgovarajućih mjera (čišćenja) može učiniti ponovno prikladnom za prodaju?

               2.

               U slučaju potvrdnog odgovora na prvo pitanje:

                           a)

                           Koje pretpostavke mora ispunjavati ambalaža robe da bi moglo biti riječi o zatvorenosti u smislu članka 16. točke (e) Direktive o pravima potrošača?
                           i

                           b)

                           Treba li informacija koju trgovac u skladu s člankom 6. stavkom 1. točkom (k) Direktive o pravima potrošača treba pružiti prije nego što ugovor postane obvezujuć biti pružena na način da se potrošača obavijesti konkretno u odnosu na predmet kupnje (u predmetnom slučaju: madrac) i činjenicu da je isti zatvoren, da će izgubiti pravo odustajanja ako ga otvori?

      (1)  SL 2011., L 304, str. 64. (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 15., svezak 8., str. 260.)


title: Predmet C-682/17: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 6. prosinca 2017. uputio Verwaltungsgericht Berlin (Njemačka) – ExxonMobil Production Deutschland GmbH protiv Savezne Republike Njemačke

text:
               26.3.2018

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 112/11

         Zahtjev za prethodnu odluku koji je 6. prosinca 2017. uputio Verwaltungsgericht Berlin (Njemačka) – ExxonMobil Production Deutschland GmbH protiv Savezne Republike Njemačke
   (Predmet C-682/17)
   (2018/C 112/15)
   Jezik postupka: njemački

      Sud koji je uputio zahtjev

   Verwaltungsgericht Berlin

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelj: ExxonMobil Production Deutschland GmbH

      Tuženik: Savezna Republika Njemačka

      Prethodna pitanja

               1.

               Je li proizvođač električne energije u smislu članka 3. točke (u) Direktive 2003/87/EZ (1) (Direktiva o trgovanju emisijama) ono postrojenje koje proizvodi proizvod čija proizvodnja ne ulazi u djelatnosti navedene u Prilogu I. Direktivi 2003/87/EZ (kao ovdje: proizvodnja sumpora) i u kojoj se istodobno prema Prilogu I. Direktivi o trgovanju emisijama obavlja djelatnost „izgaranje goriva u postrojenjima ukupne nazivne ulazne toplinske snage iznad 20 MW” koja je podvrgnuta obvezi trgovanja emisijskim jedinicama stakleničkih plinova, ako se u sporednoj jedinici tog postrojenja također proizvodi električna energija za postrojenje i jedan (mali) dio te električne energije predaje u javnu električnu mrežu uz naknadu?

               2.

               U slučaju potvrdnog odgovora na prvo pitanje:
               Ako je postrojenje opisano u prvom pitanju proizvođač električne energije u smislu članka 3. točke (u) Direktive 2003/87/EZ, može li se tom postrojenju raspodijeliti emisijske jedinice za toplinu prema Odluci 2011/278/EU (2) i kada toplina ispunjava uvjete iz članka 3. točke (c) Odluke 2011/278/EU, ali ne ulazi u kategorije navedene u članku 10.a stavku 1. trećem podstavku i stavcima 3. i 4. Direktive o trgovanju emisijama – toplinu od izgaranja otpadnih plinova radi proizvodnje električne energije, centralno grijanje i visokoučinkovitu kogeneraciju?

               3.

               Ako nakon odgovora na prva dva prethodna pitanja u obzir dolazi raspodjela za toplinu proizvedenu u tužiteljevom postrojenju:
               Je li u slučaju CO2 ispuštenog u atmosferu u vezi s preradom zemnog plina (u obliku kiselog plina) u takozvanom Clausovu postupku izdvajanjem CO2 koji se nalazi u zemnom plinu iz smjese plinova riječ o takvim emisijama koje u smislu članka 3. točke (h) prve rečenice Odluke Komisije 2011/278/EU nastaju zbog postupka navedenog u članku 3. točki (h) podtočki v.?

                           (a)

                           Mogu li u smislu članka 3. točke (h) prve rečenice Odluke Komisije 2011/278/EU emisije CO2„nastati” zbog postupka u slučaju kojeg se CO2 koji se nalazi u sirovini fizički izdvaja iz smjese plinova i ispušta u atmosferu, a da uz to iz postupka koji se pri tome odvija ne nastaje dodatni ugljični dioksid, ili ta odredba kogentno propisuje da CO2 ispušten u atmosferu prvi put nastane kao rezultat tog postupka?

                           (b)

                           „Koristi” li se sirovina koja sadrži ugljik u smislu članka 3. točke (h) podtočke v. Odluke Komisije 2011/278/EU, ako se prilikom tzv. Clausovog postupka prirodno nastali zemni plin koristi za proizvodnju sumpora i pri tome se u atmosferu ispušta ugljikov dioksid koji se nalazi u zemnome plinu, a da ugljikov dioksid koji se nalazi u zemnome plinu ne sudjeluje u kemijskoj reakciji do koje dolazi u postupku, ili pojam „korištenje” nužno pretpostavlja da ugljik sudjeluje u kemijskoj reakciji do koje dolazi odnosno čak da je za nju potreban?

               4.

               U slučaju potvrdnog odgovora na treće pitanje: prema kojoj se referentnoj vrijednosti odvija raspodjela besplatnih emisijskih jedinica, ako postrojenje koje je podvrgnuto obvezi trgovanja emisijskim jedinicama ispunjava i pretpostavke propisane za formiranje potpostrojenja s referentnom vrijednošću za toplinu i pretpostavke propisane za formiranje potpostrojenja s procesnim emisijama? Ima li pravo na raspodjelu s referentnom vrijednošću za toplinu prednost pred pravom na raspodjelu za procesne emisije ili pravo na raspodjelu za procesne emisije zbog načela specijalnosti ima prednost pred referentnom vrijednošću za toplinu i referentnom vrijednošću za gorivo?

      (1)  Direktiva 2003/87/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 13. listopada 2003. o uspostavi sustava trgovanja emisijskim jedinicama stakleničkih plinova unutar Zajednice i o izmjeni Direktive Vijeća 96/61/EZ, SL 2003., L 275, str. 32. (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 15., svezak 9., str. 28.)

      (2)  2011/278/EU: Odluka Komisije od 27. travnja 2011. o utvrđivanju prijelaznih propisa na razini Unije za usklađenu besplatnu dodjelu emisijskih jedinica na temelju članka 10.a Direktive 2003/87/EZ Europskog parlamenta i Vijeća, SL 2011., L 130, str. 1. (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 15., svezak 29., str. 257.)


title: Predmet C-719/17: Tužba podnesena 22. prosinca 2017. – Europska komisija protiv Češke Republike

text:
               26.3.2018

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 112/19

         Tužba podnesena 22. prosinca 2017. – Europska komisija protiv Češke Republike
   (Predmet C-719/17)
   (2018/C 112/26)
   Jezik postupka: češki

      Stranke

      Tužitelj: Europska komisija (zastupnici: Z. Malůšková i G. Wils, u svojstvu agenata)

      Tuženik: Češka Republika

      Tužbeni zahtjev

               1.

               utvrđenje da je, time što u redovitim vremenskim razmacima, a najmanje svaka tri mjeseca, nije navela relevantan broj podnositelja zahtjeva koji se mogu brzo premjestiti na njezino državno područje, Češka Republika povrijedila obveze koje ima na temelju članka 5. stavka 2. Odluke Vijeća (EU) 2015/1523 od 14. rujna 2015. o uvođenju privremenih mjera u području međunarodne zaštite u korist Italije i Grčke (1) i članka 5. stavka 2. Odluke Vijeća (EU) 2015/1601 od 22. rujna 2015. o uvođenju privremenih mjera u području međunarodne zaštite u korist Italije i Grčke (2) i stoga i druge obveze koje se odnose na premještanje propisane člankom 5. stavcima 4. do 11. tih dviju odluka Vijeća;

               2.

               nalaganje Češkoj Republici snošenje troškova.

      Tužbeni razlozi i glavni argumenti

   U rujnu 2015. Vijeće je donijelo privremeni program hitnog premještanja dvjema odlukama, to jest Odlukom (EU) 2015/1523 i Odlukom (EU) 2015/1601, na temelju kojih su države članice preuzele obvezu da iz Italije i Grčke premjeste osobe koje očito trebaju međunarodnu zaštitu.
   Odluke Vijeća državama članicama nameću obvezu da svaka tri mjeseca ponude slobodna mjesta za premještanje, kako bi osigurale brzi i redoviti postupak premještanja. Dok su gotovo sve države provodile premještanja i prihvaćale obveze u tom području, Češka Republika nije provela ni jedno premještanje od kolovoza 2016., te sada više od godine dana nije ponudila nikakva nova mjesta.
   Komisija je 15. lipnja 2017. pokrenula postupak zbog povrede obveza protiv Češke Republike.
   Odgovor Češke Republike nije smatran zadovoljavajućim i Komisija je stoga odlučila poduzeti slijedeći korak u postupku, to jest izdati obrazloženo mišljenje 26. srpnja 2017.
   Odgovor na obrazloženo mišljenje nije smatran zadovoljavajućim i Komisija je stoga odlučila podnijeti tužbu protiv Češke Republike Sudu Europske unije zbog povrede obveza vezanih uz premještanje.

      (1)  SL 2015., L 239, str. 146.

      (2)  SL 2015., L 248, str. 80.


title: Predmet C-263/16 P: Presuda Suda (šesto vijeće) od 1. veljače 2018. – Schenker Ltd protiv Europske komisije (Žalba — Tržišno natjecanje — Zabranjeni sporazumi — Članak 101. UFEU-a — Određivanje cijene — Usluge međunarodnog zračnog prijevoza — Sporazum o cijeni koji utječe na konačnu cijenu usluge)

text:
               26.3.2018

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 112/3

         Presuda Suda (šesto vijeće) od 1. veljače 2018. – Schenker Ltd protiv Europske komisije
   (Predmet C-263/16 P) (1)

   ((Žalba - Tržišno natjecanje - Zabranjeni sporazumi - Članak 101. UFEU-a - Određivanje cijene - Usluge međunarodnog zračnog prijevoza - Sporazum o cijeni koji utječe na konačnu cijenu usluge))
   (2018/C 112/04)
   Jezik postupka: engleski

      Stranke

      Žalitelj: Schenker Ltd (zastupnici: F. Montag i M. Eisenbarth, Rechtsanwälte, F. Hoseinian, advokat)

      Druga stranka u postupku: Europska komisija (zastupnici: A. Dawes, H. Leupold i G. Meessen, agenti)

      Izreka

               1)

               Žalba se odbija.

               2)

               Društvu Schenker Ltd nalaže se snošenje, osim vlastitih troškova, i troškova Europske komisije.

      (1)  SL C 243, 4. 7. 2016.


title: Predmet T-53/18: Tužba podnesena 31. siječnja 2018. – Njemačka protiv Komisije

text:
               26.3.2018

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 112/40

         Tužba podnesena 31. siječnja 2018. – Njemačka protiv Komisije
   (Predmet T-53/18)
   (2018/C 112/51)
   Jezik postupka: njemački

      Stranke

      Tužitelj: Savezna Republika Njemačka (zastupnici: T. Henze i J. Möller i odvjetnici M. Winkelmüller, F. van Schewick i M. Kottmann)

      Tuženik: Europska komisija

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

               —

               poništi Odluku Komisije (EU) 2017/1995 od 6. studenoga 2017. o zadržavanju u Službenom listu Europske unije upućivanja na usklađenu normu EN 13341:2005 + A1:2011 o nepomičnim termoplastičnim spremnicima za nadzemno skladištenje lož ulja za domaćinstvo, kerozinskog i dizelskog goriva u skladu s Uredbom (EU) br. 305/2011 Europskog parlamenta i Vijeća (SL 2017., L 288, str. 36.),

               —

               poništi Odluku Komisije (EU) 2017/1996 od 6. studenoga 2017. o zadržavanju u Službenom listu Europske unije upućivanja na usklađenu normu EN 12285:-2:2005 o čeličnim spremnicima izrađenima u radionici u skladu s Uredbom (EU) br. 305/2011 Europskog parlamenta i Vijeća (SL 2017., L 288, str. 39.) i

               —

               Komisiji naloži snošenje troškova.

      Tužbeni razlozi i glavni argumenti

   U prilog osnovanosti tužbe tužitelj ističe dva tužbena razloga.

               1.

               Prvi tužbeni razlog: povreda obveze obrazlaganja
               Prvim tužbenim razlogom tužitelj prigovara da se pobijanim odlukama povređuje obveza obrazlaganja iz članka 296. stavka 2. UFEU-a. Tvrdi da se pobijanim odlukama ne zauzima nikakvo stajalište o središnjem pitanju u skladu s člankom 18. stavkom 1. Uredbe (EU) br. 305/2011 (1) – jesu li dotične usklađene norme sukladne relevantnim ovlaštenjima i može li se na temelju normi osigurati ispunjenje temeljnih zahtjeva za građevine. Zbog toga ni tužitelj ni Opći sud ne mogu ocijeniti na kojim se bitnim pravnim i činjeničnim razmatranjima tuženik temeljio.

               2.

               Drugi tužbeni razlog: povreda materijalnopravnih odredbi Uredbe (EU) br. 305/2011

                           —

                           Kao prvo, pobijanim odlukama povređuju se članak 17. stavak 5. podstavci 1. i 2. Uredbe (EU) br. 305/2011. Čini se da tuženik protivno navedenim odredbama nije provjerio u kojoj su mjeri dotične usklađene norme sukladne relevantnim ovlaštenjima. Zbog toga nije primijetio da takva sukladnost zapravo ne postoji.

                           —

                           Kao drugo, pobijanim odlukama povređuju se članak 18. stavak 2. u vezi s člankom 3. stavcima 1. i 2. kao i članak 17. stavak 3. podstavak 1. Uredbe (EU) br. 305/2011. Tuženik je previdio da usklađene norme kojima se prigovara ne sadržavaju metode i kriterije ocjenjivanja svojstava u pogledu bitnih značajki u vezi s mehaničkom otpornosti i stabilnosti te otpornosti na lomljenje ili drobljenje i nosivost spremnika za korištenje u trusnim ili poplavnim područjima obuhvaćenim područjem primjene normi, da su stoga nepotpune u pogledu tri bitne značajke građevnih proizvoda i da se slijedom toga ugrožava ispunjenje temeljnih zahtjeva za građevine.

                           —

                           Kao treće, tuženik je počinio pogrešku u ocjeni time što je protivno članku 18. stavku 2. Uredbe (EU) br. 305/2011 odbacio kao nedopušteno predmetno dodavanje ograničenja koje je tužitelj zahtijevao prilikom objave upućivanja na usklađene norme kojima je prigovarao.

                           —

                           Naposljetku je tuženik prilikom donošenja pobijanih akata počinio daljnju pogrešku u ocjeni time što je odbio povlačenje upućivanja dotičnih normi iz Službenog lista Europske unije koje je tužitelj podredno zahtijevao pozivajući se na mogućnost država članica za ograničavanja i zabrane koja prema Komisijinu mišljenju postoji.

      (1)  Uredba (EU) br. 305/2011 Europskog parlamenta i Vijeća od 9. ožujka 2011. o utvrđivanju usklađenih uvjeta za stavljanje na tržište građevnih proizvoda i stavljanju izvan snage Direktive Vijeća 89/106/EEZ (SL 2011., L 88, str. 5.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 13., svezak 50., str. 113.)


title: Predmet T-118/17: Presuda Općeg suda od 8. veljače 2018. – Institute for Direct Democracy in Europe protiv Parlamenta („Pravo institucija — Europski parlament — Odluka kojom se političkoj zakladi dodjeljuju bespovratna sredstva za 2017. i predviđa prethodno financiranje od 33 % maksimalnog iznosa bespovratnih sredstava i obveza pribavljanja bankarske garancije za prethodno financiranje — Tužba za poništenje — Akt koji se može pobijati — Dopuštenost — Obveza nepristranosti — Prava obrane — Financijska uredba — Pravila za primjenu Financijske uredbe — Uredba (EZ) br. 2004/2003 — Proporcionalnost”)

text:
               26.3.2018

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 112/30

         Presuda Općeg suda od 8. veljače 2018. – Institute for Direct Democracy in Europe protiv Parlamenta
   (Predmet T-118/17) (1)

   ((„Pravo institucija - Europski parlament - Odluka kojom se političkoj zakladi dodjeljuju bespovratna sredstva za 2017. i predviđa prethodno financiranje od 33 % maksimalnog iznosa bespovratnih sredstava i obveza pribavljanja bankarske garancije za prethodno financiranje - Tužba za poništenje - Akt koji se može pobijati - Dopuštenost - Obveza nepristranosti - Prava obrane - Financijska uredba - Pravila za primjenu Financijske uredbe - Uredba (EZ) br. 2004/2003 - Proporcionalnost”))
   (2018/C 112/39)
   Jezik postupka: engleski

      Stranke

      Tužitelj: Institute for Direct Democracy in Europe ASBL (IDDE) (Bruxelles, Belgija) (zastupnici: E. Plasschaert i É. Montens, odvjetnici)

      Tuženik: Europski parlament (zastupnici: C. Burgos i S. Alves, agenti)

      Predmet

   Zahtjev na temelju članka 263. UFEU-a za poništenje odluke Europskog parlamenta FINS-2017-28 od 12. prosinca 2016. o dodjeli bespovratnih sredstava tužitelju u dijelu u kojom se tom odlukom privremeno suspendira isplata navedenih bespovratnih sredstava za 2017. i ograničava prethodno financiranje na 33 % maksimalnog iznosa bespovratnih sredstava pod uvjetom pribavljanja bankarske garancije.

      Izreka

               1.

               Tužba se odbija.

               2.

               Zaklada Institute for Direct Democracy in Europe ASBL (IDDE) snosit će vlastite troškove, kao i one Europskog parlamenta, uključujući troškove postupka privremene pravne zaštite.

      (1)  SL C 121 od 18. 4. 2017.


title: Predmet T-58/18: Tužba podnesena 2. veljače 2018. – Mahr protiv EUIPO-a – Especialidades Vira (Xocolat)

text:
               26.3.2018

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 112/41

         Tužba podnesena 2. veljače 2018. – Mahr protiv EUIPO-a – Especialidades Vira (Xocolat)
   (Predmet T-58/18)
   (2018/C 112/52)
   Jezik na kojem je tužba podnesena: engleski

      Stranke

      Tužitelj: Ramona Mahr (Beč, Austrija) (zastupnik: T. Rohracher, odvjetnik)

      Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO)

      Druga stranka pred žalbenim vijećem: Especialidades Vira, SL (Martorell, Španjolska)

      Podaci o postupku pred EUIPO-om

      Podnositelj prijave spornog žiga: tužitelj

      Predmetni sporni žig: verbalni žig Europske unije „Xocolat” – prijava za registraciju br. 14 335 574

      Postupak pred EUIPO-om: postupak povodom prigovora

      Pobijana odluka: odluka drugog žalbenog vijeća EUIPO-a od 6. studenoga 2017. u predmetu R 541/2017-2

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

               —

               poništi pobijanu odluku;

               —

               EUIPO-u naloži snošenje troškova.

      Tužbeni razlog

               —

               povreda članka 8. stavka 1. točke (b) Uredbe br. 2017/1001.


title: Predmet C-688/17: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 8. prosinca 2017. uputio Fővárosi Törvényszék (Mađarska) – Bayer Pharma AG protiv Richter Gedeon Vegyészeti Gyár Nyrt., Exeltis Magyarország Gyógyszerkereskedelmi Kft.

text:
               26.3.2018

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 112/12

         Zahtjev za prethodnu odluku koji je 8. prosinca 2017. uputio Fővárosi Törvényszék (Mađarska) – Bayer Pharma AG protiv Richter Gedeon Vegyészeti Gyár Nyrt., Exeltis Magyarország Gyógyszerkereskedelmi Kft.
   (Predmet C-688/17)
   (2018/C 112/16)
   Jezik postupka: mađarski

      Sud koji je uputio zahtjev

   Fővárosi Törvényszék

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelj: Bayer Pharma AG

      Tuženici: Richter Gedeon Vegyészeti Gyár Nyrt. i Exeltis Magyarország Gyógyszerkereskedelmi Kft.

      Prethodna pitanja

               1.

               Treba li izraz „osigura odgovarajuću naknadu” iz članka 9. stavka 7. Direktive 2004/48/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 29. travnja 2004. o provedbi prava intelektualnog vlasništva tumačiti na način da države članice (1) trebaju utvrditi materijalna pravna pravila u pogledu odgovornosti stranaka, kao i iznosa i načina naknade štete, na temelju kojih sudovi država članica mogu tužitelju naložiti da tuženiku osigura naknadu štete uzrokovane mjerama koje je sud naknadno ukinuo ili koje su naknadno prestale vrijediti zbog tužiteljeve radnje ili propusta ili ako je sud naknadno utvrdio da nije bilo povrede ili prijetnje povredom prava intelektualnog vlasništva?

               2.

               U slučaju potvrdnog odgovora na prvo prethodno pitanje, protivi li se članku 9. stavku 7. te direktive propis države članice na temelju kojeg se na naknadu štete iz te odredbe direktive primjenjuju opća pravila države članice koja se odnose na građanskopravnu odgovornost i naknadu štete, a u skladu s kojima sud od tužitelja ne može zahtijevati naknadu štete uzrokovane privremenom mjerom koja je naknadno postala neosnovana zbog ništavosti patenta i koja je nastala jer tuženik nije postupao kako bi se općenito moglo očekivati u situaciji o kojoj je riječ, ili je za njezin nastanak iz navedenog razloga odgovoran tuženik, pod uvjetom da je tužitelj prilikom podnošenja zahtjeva za privremenu mjeru postupao kako bi se općenito moglo očekivati u takvoj situaciji?

      (1)  SL 2004., L 157, str. 45. (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 17., svezak 2., str. 74.)


title: Predmet C-264/16 P: Presuda Suda (šesto vijeće) od 1. veljače 2018. – Deutsche Bahn AG, Schenker AG, Schenker China Ltd, Schenker International (H.K.) Ltd protiv Europske komisije (Žalba — Tržišno natjecanje — Zabranjeni sporazumi — Članak 101. UFEU-a — Određivanje cijene — Usluge međunarodnog zračnog prijevoza — Sporazum o cijeni koji utječe na konačnu cijenu usluga)

text:
               26.3.2018

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 112/4

         Presuda Suda (šesto vijeće) od 1. veljače 2018. – Deutsche Bahn AG, Schenker AG, Schenker China Ltd, Schenker International (H.K.) Ltd protiv Europske komisije
   (Predmet C-264/16 P) (1)

   ((Žalba - Tržišno natjecanje - Zabranjeni sporazumi - Članak 101. UFEU-a - Određivanje cijene - Usluge međunarodnog zračnog prijevoza - Sporazum o cijeni koji utječe na konačnu cijenu usluga))
   (2018/C 112/05)
   Jezik postupka: engleski

      Stranke

      Žalitelji: Deutsche Bahn AG, Schenker AG, Schenker China Ltd, Schenker International (H.K.) Ltd (zastupnici: F. Montag i M. Eisenbarth, Rechtsanwälte), F. Hoseinian, advokat)

      Druga stranka u postupku: Europska komisija (zastupnici: A. Dawes, H. Leupold i G. Meessen, agenti)

      Izreka

               1)

               Žalba se odbija.

               2)

               Društvima Deutsche Bahn AG, Schenker AG, Schenker China Ltd i Schenker International (H.K.) Ltd nalaže se snošenje, osim vlastitih troškova, i troškova Europske komisije.

      (1)  SL C 243 od 4. 7. 2016.


title: Predmet T-59/18: Tužba podnesena 5. veljače 2018. – Endoceutics protiv EUIPO-a – Merck (FEMIVIA)

text:
               26.3.2018

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 112/42

         Tužba podnesena 5. veljače 2018. – Endoceutics protiv EUIPO-a – Merck (FEMIVIA)
   (Predmet T-59/18)
   (2018/C 112/53)
   Jezik na kojem je tužba podnesena: engleski

      Stranke

      Tužitelj: Endoceutics, Inc. (Quebec, Quebec, Kanada) (zastupnik: M. Wahlin, odvjetnik)

      Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO)

      Druga stranka pred žalbenim vijećem: Merck KGaA (Darmstadt, Njemačka)

      Podaci o postupku pred EUIPO-om

   Podnositelj prijave spornog žiga: tužitelj

      Predmetni sporni žig: verbalni žig Europske unije „FEMIVIA” – prijava za registraciju br. 13 148 986

      Postupak pred EUIPO-om: postupak povodom prigovora

      Pobijana odluka: odluka drugog žalbenog vijeća EUIPO-a od 27. studenoga 2017. u predmetu R 280/2017-2

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

               —

               poništi pobijanu odluku;

               —

               EUIPO-u naloži snošenje tužiteljevih troškova pred EUIPO-om i Općim sudom.

      Tužbeni razlog

               —

               povreda članka 8. stavka 1. točke (b) Uredbe br. 2017/1001.


title: Predmet C-690/17: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 8. prosinca 2017. uputio Oberlandesgericht Düsseldorf (Njemačka) – ÖKO-Test Verlag GmbH protiv Dr. Rudolf Liebe Nachf. GmbH & Co.KG

text:
               26.3.2018

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 112/13

         Zahtjev za prethodnu odluku koji je 8. prosinca 2017. uputio Oberlandesgericht Düsseldorf (Njemačka) – ÖKO-Test Verlag GmbH protiv Dr. Rudolf Liebe Nachf. GmbH & Co.KG
   (Predmet C-690/17)
   (2018/C 112/17)
   Jezik postupka: njemački

      Sud koji je uputio zahtjev

   Oberlandesgericht Düsseldorf

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelj: ÖKO-Test Verlag GmbH

      Tuženik: Dr. Rudolf Liebe Nachf. GmbH & Co.KG

      Prethodna pitanja

               1.

               Predstavlja li uporabu pojedinačnog žiga kojom se povređuju prava u smislu članka 9. stavka 1. druge rečenice točke (b) Uredbe Zajednice (1)/Uredbe o žigu Europske unije (2) ili članka 5. stavka 1. druge rečenice točke (a) Direktive o žigu (3) ako

                           —

                           je pojedinačni žig istaknut na proizvodu za koji pojedinačni žig nije zaštićen,

                           —

                           javnost isticanje pojedinačnog žiga treće strane shvaća kao takozvani testni žig, dakle u smislu da je proizvod proizvela i na tržište stavila treća strana koja se ne nalazi pod nadzorom nositelja žiga, ali je nositelj žiga proveo ispitivanja tog proizvoda u pogledu određenih svojstava i na osnovu toga ga ocijenio određenom ocjenom, zabilježenom na testnom žigu,

                           —

                           je pojedinačni žig između ostalog registriran za „informiranje i savjetovanje potrošača pri izboru proizvoda i usluga, osobito uz primjenu rezultata testova i ispitivanja kao i ocjenama kvalitete”

         U slučaju da Sud na prvo pitanje odgovori negativno:
   Predstavlja li uporaba kojom se povređuju prava u smislu članka 9. stavka 1. druge rečenice točke (c) Uredbe o žigu Zajednice i članka 5. stavka 2. Direktive o pravu žiga ako

               —

               je pojedinačni žig poznat samo kao testni žig opisan pod točkom 1., a

               —

               pojedinačni žig kao testni žig rabi treća strana

      (1)  Uredba Vijeća (EZ) br. 207/2009 od 26. veljače 2009. o žigu Zajednice, SL 2009., L 78, str. 1. (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 17., svezak 1., str. 226.)

      (2)  Uredba (EU) 2017/1001 Europskog parlamenta i Vijeća od 14. lipnja 2017. o žigu Europske unije SL 2017., L 154, str. 1.

      (3)  Direktiva 2008/95/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 22. listopada 2008. o usklađivanju zakonodavstava država članica o žigovima, SL 2008., L 299, str. 25. (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 17., svezak 2., str. 149.)


title: Predmet C-25/18: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 16. siječnja 2018. uputio Okržen sad Blagoevgrad (Bugarska) – Bryan Andrew Ker protiv Pavla Postnova, Natalije Postnove

text:
               26.3.2018

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 112/21

         Zahtjev za prethodnu odluku koji je 16. siječnja 2018. uputio Okržen sad Blagoevgrad (Bugarska) – Bryan Andrew Ker protiv Pavla Postnova, Natalije Postnove
   (Predmet C-25/18)
   (2018/C 112/28)
   Jezik postupka: bugarski

      Sud koji je uputio zahtjev

   Okržen sad Blagoevgrad

      Stranke glavnog postupka

      Žalitelj: Bryan Andrew Ker

      Druge stranke u postupku: Pavlo Postnov, Natalija Postnova

      Prethodna pitanja

               1.

               Jesu li odluke pravnih zajednica bez pravne osobnosti, koje nastaju po sili zakona zbog posebnog posjedovanja prava, koje se donose većinom njihovih članova, ali obvezuju sve, pa i one koji nisu glasovali, osnova „ugovorne obveze” u pogledu određivanja međunarodne nadležnosti u skladu s člankom 7. točkom 1. podtočkom (a) Uredbe (EU) br. 1215/2012 (1)?

               2.

               U slučaju negativnog odgovora na prvo pitanje: treba li na te odluke primijeniti pravila o određivanju mjerodavnog prava za ugovorne odnose iz Uredbe (EZ) br. 593/2008 (2) Europskog parlamenta i Vijeća od 17. lipnja 2008. o pravu koje se primjenjuje na ugovorne obveze (Rim I)?

               3.

               U slučaju negativnog odgovora na prvo i drugo pitanje: treba li na takve odluke primijeniti odredbe Uredbe (EZ) br. 864/2007 (3) od 11. srpnja 2007. o pravu koje se primjenjuje na izvanugovorne obveze (Rim II) i koja je od izvanugovornih pravnih osnova navedenih u uredbi primjenjiva u ovom slučaju?

               4.

               U slučaju potvrdnog odgovora na prvo i drugo pitanje: treba li odluke zajednica bez pravne osobnosti o izdacima za održavanje zgrade smatrati „ugovorom o pružanju usluga” u smislu članka 4. stavka 1. točke (b) Uredbe (EZ) br. 593/2008 Europskog parlamenta i Vijeća od 17. lipnja 2008. o pravu koje se primjenjuje na ugovorne obveze (Rim I) ili ugovorom koji se odnosi na „stvarno pravo” ili „pravo najma ili zakupa” u smislu članka 4. stavka 1. točke (c) te uredbe?

      (1)  Uredba (EU) br. 1215/2012 Europskog parlamenta i Vijeća od 12. prosinca 2012. o [sudskoj] nadležnosti, priznavanju i izvršenju sudskih odluka u građanskim i trgovačkim stvarima (SL 2012., L 351, str. 1.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 19., svezak 11., str. 289. i ispravci SL 2014., L 160, str. 40. i SL 2016., L 202, str. 57.)

      (2)  Uredba (EZ) br. 593/2008 Europskog parlamenta i Vijeća od 17. lipnja 2008. o pravu koje se primjenjuje na ugovorne obveze (Rim I) (SL 2008., L 177, str. 6.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 19., svezak 6., str. 109. i ispravak SL 2015., L 66, str. 22.)

      (3)  Uredba (EZ) br. 864/2007 Europskog parlamenta i Vijeća od 11. srpnja 2007. o pravu koje se primjenjuje na izvanugovorne obveze (Rim II) (SL 2007., L 199, str. 40.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 19., svezak 6., str. 73.)


title: Predmet C-691/17: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 11. prosinca 2017. uputio Fővárosi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság (Mađarska) – PORR Építési Kft. protiv Nemzeti Adó- és Vámhivatal Fellebbviteli Igazgatósága

text:
               26.3.2018

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 112/13

         Zahtjev za prethodnu odluku koji je 11. prosinca 2017. uputio Fővárosi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság (Mađarska) – PORR Építési Kft. protiv Nemzeti Adó- és Vámhivatal Fellebbviteli Igazgatósága
   (Predmet C-691/17)
   (2018/C 112/18)
   Jezik postupka: mađarski

      Sud koji je uputio zahtjev

   Fővárosi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelj: PORR Építési Kft.

      Tuženik: Nemzeti Adó- és Vámhivatal Fellebbviteli Igazgatósága

      Prethodna pitanja

               1.

               Treba li odredbe Direktive 2006/112/EZ (1), a osobito načela proporcionalnosti, porezne neutralnosti i djelotvornosti, tumačiti na način da im se protivi praksa nacionalnog poreznog tijela koje, bez postojanja porezne utaje, prilikom obračuna poreza uskraćuje pravo na odbitak koje se može ostvarivati na temelju računa s izraženim PDV-om izdanog u skladu s općim poreznim sustavom, s obzirom na to da bi pravilno bilo za transakciju izdati račun u skladu sa sustavom prijenosa porezne obveze, pri čemu se prije uskraćivanja prava na odbitak

                           —

                           ne ispituje može li izdavatelj računa vratiti adresatu računa iznos PDV-a koji je greškom naplaćen, i

                           —

                           ne ispituje može li izdavatelj računa zakonito (unutar nacionalnog pravnog okvira) ispraviti račun i uskladiti ga s propisima i na taj način od poreznog tijela ishoditi povrat poreza koji je ovaj greškom platio?

               2.

               Treba li odredbe Direktive 2006/112/EZ, a osobito načela proporcionalnosti, porezne neutralnosti i djelotvornosti, tumačiti na način da im se protivi praksa nacionalnog poreznog tijela koje, bez postojanja porezne utaje, prilikom obračuna poreza uskraćuje pravo na odbitak koje se može ostvarivati na temelju računa s izraženim PDV-om izdanog u skladu s općim poreznim sustavom, s obzirom na to da bi pravilno bilo za transakciju izdati račun u skladu sa sustavom prijenosa porezne obveze, i koje prilikom obračuna ne odluči da se adresatu računa vrati greškom plaćen porez, unatoč tome što je izdavatelj računa u javnu riznicu uplatio iznos PDV-a s računa?

      (1)  Direktiva Vijeća 2006/112/EZ od 28. studenoga 2006. o zajedničkom sustavu poreza na dodanu vrijednost (SL 2006., L 347, str. 1.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 9., svezak 1., str. 120.)


title: Predmet T-67/18: Tužba podnesena 5. veljače 2018. – Probelte. protiv Komisije

text:
               26.3.2018

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 112/42

         Tužba podnesena 5. veljače 2018. – Probelte. protiv Komisije
   (Predmet T-67/18)
   (2018/C 112/54)
   Jezik postupka: engleski

      Stranke

      Tužitelj: Probelte, SA (Murcia, Španjolska) (zastupnici: C. Mereu i S. Saez Moreno, odvjetnici)

      Tuženik: Europska komisija

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

               —

               tužbu proglasi dopuštenom i osnovanom;

               —

               poništi Provedbenu uredbu Komisije (EU) 2017/2065 od 13. studenoga 2017. o potvrđivanju uvjeta za odobravanje aktivne tvari 8-hidroksikvinolin kako je utvrđeno Provedbenom uredbom (EU) br. 540/2011 i o izmjeni Provedbene uredbe (EU) 2015/408 u pogledu uvrštavanja aktivne tvari 8-hidroksikvinolin na popis kandidata za zamjenu (1) (u daljnjem tekstu: pobijana odluka); i

               —

               tuženiku naloži snošenje svih troškova ovog postupka.

      Tužbeni razlozi i glavni argumenti

   Tužitelj ističe da je tuženik počinio očitu pogrešku u ocjeni i povrijedio tužiteljeva prava obrane i legitimna očekivanja donošenjem pobijane odluke kojom je odbijen tužiteljev zahtjev za izmjenu uvjeta za odobravanje 8-hidroksikinolina i ta tvar uvrštena na popis kandidata za zamjenu.
   Konkretno, tužitelj zahtijeva da se pobijana odluka poništi zbog sljedećih razloga:

               1.

               Odbijanja tužiteljeva zahtjeva za izmjenu uvjeta za odobravanje 8-hidroksikinolina na temelju Provedbene uredbe br. (EU) No 540/2011 (2).

                           —

                           Prava obrane: tuženik nije na stručan način ispitao nove podatke koje je tužitelju izričito omogućeno podnijeti u okviru postupka izmjene 8-hidroksikinolina na temelju Uredbe br. 1107/2009 (3). Time je tuženik lišio tužitelja njegova prava da iznese svoja stajališta na odgovarajući i djelotvoran način. Isto tako, tuženik je uvrstio 8-hidroksikvinolin na popis kandidata za zamjenu, a da nije na odgovarajući način uzeo u obzir tužiteljeve nove testne podatke.

                           —

                           Legitimna očekivanja: tuženik nije na stručan način pregledao nove podatke koje je tužitelju izričito omogućeno podnijeti u okviru postupka izmjene 8-hidroksikinolina na temelju Uredbe br. 1107/2009, iako je izričito obavijestio tužitelja da će to učiniti. Time je tuženik povrijedio tužiteljeva legitimna očekivanja da će sve države članice na stručan način pregledati njegove nove podatke.

                           —

                           Očita pogreška u ocjeni: Sa znanstvenog stajališta bilo je razvidno da je postojao manjak podataka te da će stoga novi podaci, kako ih je podnio tužitelj, pomoći u uklanjanju praznine u pogledu klasifikacije. Tuženik je počinio očitu pogrešku u ocjeni jer nije uzeo u obzir sva postojeća znanstvena i tehnička znanja o tvari 8- hidroksikinolin.

               2.

               Izmjena Provedbene uredbe br. 2015/408 (4) u pogledu uvrštavanja tvari na popis kandidata za zamjenu.

                           —

                           Prava obrane/legitimna očekivanja/očita pogreška: nepoštovanje i neprimjena zahtjeva za uvrštavanje kandidata u skladu s točkom 4. Priloga II. Uredbi br. 1107/2009: tuženik nije proveo procjenu izloženosti kako bi utvrdio može li se iznimka iz točke 4. Priloga II. primijeniti na tvar. Time je povrijedio mjerodavne odredbe Uredbe br. 1107/2009 i tužiteljeva prava obrane/legitimna očekivanja. S druge strane, tuženik je također počinio očitu pogrešku u ocjeni.

      (1)  SL 2017., L 295, str. 40.

      (2)  Provedbena uredba Komisije (EU) br. 540/2011 od 25. svibnja 2011. o provedbi Uredbe (EZ) br. 1107/2009 Europskog parlamenta i Vijeća u pogledu popisa odobrenih aktivnih tvari (SL 2011., L 153, str. 1.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 3., svezak 6., str. 133.)

      (3)  Uredba (EZ) br. 1107/2009 Europskog parlamenta i Vijeća od 21. listopada 2009. o stavljanju na tržište sredstava za zaštitu bilja i stavljanju izvan snage direktiva Vijeća 79/117/EEZ i 91/414/EEZ (SL 2009., L 309, str. 1.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 3., svezak 61., str. 52.)

      (4)  Provedbena uredba Komisije (EU) br. 2015/408 оd 11. ožujka 2015. o provedbi članka 80. stavka 7. Uredbe (EZ) br. 1107/2009 Europskog parlamenta i Vijeća o stavljanju na tržište sredstava za zaštitu bilja i izradi popisa kandidata za zamjenu (SL 2015., L 67, str. 18.)


title: Predmet C-271/16 P: Presuda Suda (šesto vijeće) od 1. veljače 2018. – Panalpina World Transport (Holding) Ltd, Panalpina Management AG, Panalpina China Ltd protiv Europske komisije (Žalba — Tržišno natjecanje — Zabranjeni sporazumi — Članak 101. UFEU-a — Određivanje cijene — Usluge međunarodnog zračnog prijevoza — Sporazum o cijeni koji utječe na konačnu cijenu usluga)

text:
               26.3.2018

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 112/4

         Presuda Suda (šesto vijeće) od 1. veljače 2018. – Panalpina World Transport (Holding) Ltd, Panalpina Management AG, Panalpina China Ltd protiv Europske komisije
   (Predmet C-271/16 P) (1)

   ((Žalba - Tržišno natjecanje - Zabranjeni sporazumi - Članak 101. UFEU-a - Određivanje cijene - Usluge međunarodnog zračnog prijevoza - Sporazum o cijeni koji utječe na konačnu cijenu usluga))
   (2018/C 112/06)
   Jezik postupka: engleski

      Stranke

      Žalitelji: Panalpina World Transport (Holding) Ltd, Panalpina Management AG, Panalpina China Ltd (zastupnici: S. Mobley, A. Stratakis i A. Gamble, solicitors)

      Druga stranka u postupku: Europska komisija (zastupnici: V. Bottka, G. Meessen i P.J.O. Van Nuffel, agenti)

      Izreka

               1.

               Žalba se odbija.

               2.

               Društvima Panalpina World Transport (Holding) Ltd, Panalpina Management AG i Panalpina China Ltd nalaže se snošenje, osim vlastitih troškova, i troškova Europske komisije.

      (1)  SL C 243, 4. 7. 2016.


title: Predmet T-68/18: Tužba podnesena 7. veljače 2018. – Fränkischer Weinbauverband protiv EUIPO-a (oblik boce)

text:
               26.3.2018

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 112/44

         Tužba podnesena 7. veljače 2018. – Fränkischer Weinbauverband protiv EUIPO-a (oblik boce)
   (Predmet T-68/18)
   (2018/C 112/55)
   Jezik postupka: njemački

      Stranke

      Tužitelj: Fränkischer Weinbauverband eV. (Würzburg, Njemačka) (zastupnici: L. Petri i M. Gilch, odvjetnici)

      Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO)

      Podaci o postupku pred EUIPO-om

      Predmetni sporni žig: trodimenzionalni žig Europske unije (oblik boce) – prijava za registraciju br. 15 431 281

      Pobijana odluka: odluka četvrtog žalbenog vijeća EUIPO-a od 4. prosinca 2017. u predmetu R 413/2017-4

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

               —

               poništi pobijanu odluku;

               —

               naloži EUIPO-u snošenje troškova.

      Tužbeni razlog

               —

               povreda članka 7. stavka 1. točke (b) Uredbe br.2017/1001


title: Predmet C-33/18: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 18. siječnja 2018. uputio Cour du travail de Liège (Belgija) – V protiv Institut national d'assurances sociales pour travailleurs indépendants, Securex Integrity ASBL

text:
               26.3.2018

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 112/22

         Zahtjev za prethodnu odluku koji je 18. siječnja 2018. uputio Cour du travail de Liège (Belgija) – V protiv Institut national d'assurances sociales pour travailleurs indépendants, Securex Integrity ASBL
   (Predmet C-33/18)
   (2018/C 112/29)
   Jezik postupka: francuski

      Sud koji je uputio zahtjev

   Cour du travail de Liège

      Stranke glavnog postupka

      Žalitelj: V

      Druge stranke u postupku: Institut national d'assurances sociales pour travailleurs indépendants, Securex Integrity ASBL

      Prethodna pitanja

               1.

               Treba li članak 87. stavak 8. Uredbe (EZ) br. 883/2004 Europskog parlamenta i Vijeća od 29. travnja 2004. o koordinaciji sustava socijalne sigurnosti (1) tumačiti na način da osoba koja je prije 1. svibnja 2010. počela obavljati djelatnost u svojstvu zaposlene osobe u Velikom Vojvodstvu Luksemburgu i djelatnost u svojstvu samozaposlene osobe u Belgiji, mora, kako bi podlijegala zakonodavstvu primjenjivom na temelju Uredbe 883/2004, podnijeti izričit zahtjev u tom smislu, čak i ako nije podlijegala obvezi plaćanja u Belgiji prije 1. svibnja 2010. i podlijegala je belgijskom zakonodavstvu u vezi socijalnog sustava za samozaposlene osobe samo retroaktivno, nakon isteka roka od tri mjeseca počevši od 1. svibnja 2010.?

               2.

               U slučaju pozitivnog odgovora na prvo pitanje, dovodi li zahtjev iz članka 87. stavka 8. Uredbe 883/2004, podnesen u gore opisanim okolnostima, do primjene zakonodavstva nadležne države članice na temelju Uredbe 883/2004 s retroaktivnim učinkom od 1. svibnja 2010.?

      (1)  SL L 166, str. 1. (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 5., svezak 3., str. 160.)


title: Predmet C-697/17: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 11. prosinca 2017. uputio Consiglio di Stato (Italija) – Telecom Italia SpA protiv Ministero dello Sviluppo Economico, Infrastrutture e telecomunicazioni per l’Italia SpA (Infratel Italia SpA)

text:
               26.3.2018

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 112/14

         Zahtjev za prethodnu odluku koji je 11. prosinca 2017. uputio Consiglio di Stato (Italija) – Telecom Italia SpA protiv Ministero dello Sviluppo Economico, Infrastrutture e telecomunicazioni per l’Italia SpA (Infratel Italia SpA)
   (Predmet C-697/17)
   (2018/C 112/19)
   Jezik postupka: talijanski

      Sud koji je uputio zahtjev

   Consiglio di Stato

      Stranke glavnog postupka

      Žalitelj: Telecom Italia SpA

      Druge stranke postupka: Ministero dello Sviluppo Economico, Infrastrutture e telecomunicazioni per l’Italia SpA (Infratel Italia SpA)

      Prethodno pitanje

   Treba li članak 28. stavak 2. prvu rečenicu Direktive 2014/24/EU (1) tumačiti na način da se njime predviđa puna pravna i gospodarska istovjetnost prethodno odabranih subjekata i onih koji će podnijeti ponude tijekom ograničenog postupka i, konkretno, treba li tu odredbu tumačiti na način da se njome zabranjuje sklapanje sporazuma između holdinga koji nadziru dva prethodno odabrana subjekta, u razdoblju između prethodnog odabira i podnošenja ponuda, kada: (a) takav sporazum ima za cilj i posljedicu (inter alia) provedbu spajanja preuzimanjem koje je jedan od prethodno odabranih poduzetnika proveo nad drugim (štoviše, tu je radnju odobrila Europska komisija); (b) su učinci spajanja dovršeni nakon što je poduzetnik preuzimatelj podnio ponudu (zbog čega njegov sastav u trenutku podnošenja ponude nije različit u odnosu na njegov sastav u trenutku prethodnog odabira); (c) je poduzetnik koji je naknadno bio predmet preuzimanja (čiji sastav nije bio izmijenjen na posljednji dan roka za podnošenje ponuda) svejedno ocijenio da neće sudjelovati u ograničenom postupku, vjerojatno radi provedbe ugovornog programa, koji je određen sporazumom sklopljenim između holdinga.

      (1)  Direktiva 2014/24/EU Europskog parlamenta i Vijeća od 26. veljače 2014. o javnoj nabavi i o stavljanju izvan snage Direktive 2004/18/EZ (SL L 94, str. 65.).


title: Predmet T-69/18: Tužba podnesena 5. veljače 2018. – Verband Deutscher Alten und Behindertenhilfe i CarePool Hannover protiv Komisije

text:
               26.3.2018

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 112/44

         Tužba podnesena 5. veljače 2018. – Verband Deutscher Alten und Behindertenhilfe i CarePool Hannover protiv Komisije
   (Predmet T-69/18)
   (2018/C 112/56)
   Jezik postupka: njemački

      Stranke

      Tužitelji: Verband Deutscher Alten- und Behindertenhilfe, Landesverband Niedersachsen/Bremen und Hamburg/Schleswig-Holstein eV (Hannover, Njemačka) i CarePool Hannover GmbH (Hannover) (zastupnik: T. Unger, odvjetnik)

      Tuženik: Europska komisija

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelji od Općeg suda zahtijevaju da:

               —

               poništi Odluku Komisije C(2017) 7686 final od 23. studenoga 2017. o državnim potporama SA.42268 (2017/E) – Njemačka, državna potpora za subvencioniranje zadaća socijalne skrbi i SA.42877 (2017/E) – Deutschland CarePool Hannover GmbH, i

               —

               tuženiku naloži snošenje troškova postupka.

      Tužbeni razlozi i glavni argumenti

   U prilog osnovanosti tužbe tužitelji ističu tri tužbena razloga.

               1.

               Prvi tužbeni razlog: povreda postupovnih prava
               Bitna povreda postupka u smislu članka 263. stavka 2. UFEU-a proizlazi iz toga da je tuženik odlučio da unatoč ozbiljnim poteškoćama prilikom ocjene činjeničnog i pravnog stanja ne otvori formalni ispitni postupak. Osobito trajanje, kvaliteta tuženikova obrazloženja i njegovo ponašanje tijekom spornog postupka nadzora državne potpore govore u prilog tim ozbiljnim poteškoćama prilikom ocjene pitanja otvaranja formalnog ispitnog postupka.

               2.

               Drugi tužbeni razlog: povreda obveze obrazlaganja iz članka 296. stavka 2. UFEU-a
               Daljnja bitna povreda postupka proizlazi iz toga da je pobijana odluka nedostatno obrazložena i stoga ne ispunjava zahtjeve iz članka 296. stavka 2. UFEU-a.

               3.

               Treći tužbeni razlog: povreda članaka 107. i 108. UFEU-a
               Nadalje, postoji povreda članaka 107. i 108. UFEU-a jer je tuženik nepravilno pretpostavio da je riječ o postojećoj mjeri. Sporne subvencije bile su nove mjere koje ispunjavaju pretpostavke potpore.


title: Predmet T-759/16: Rješenje Općeg suda od 23. siječnja 2018. – Campailla protiv Europske unije („Tužba za naknadu štete — Pravo institucija — Odgovornost Europske unije — Odluke koje su donijeli Opći sud i Sud — Tužba koju je Opći sud odbacio kao nedopuštenu — Žalba odbačena kao nedopuštena zbog nezastupanja — Očito nedopuštena tužba”)

text:
               26.3.2018

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 112/31

         Rješenje Općeg suda od 23. siječnja 2018. – Campailla protiv Europske unije
   (Predmet T-759/16) (1)

   ((„Tužba za naknadu štete - Pravo institucija - Odgovornost Europske unije - Odluke koje su donijeli Opći sud i Sud - Tužba koju je Opći sud odbacio kao nedopuštenu - Žalba odbačena kao nedopuštena zbog nezastupanja - Očito nedopuštena tužba”))
   (2018/C 112/40)
   Jezik postupka: francuski

      Stranke

      Tužitelj: Massimo Campailla (Holtz, Luksemburg) (zastupnik: F. Rollinger, odvjetnik)

      Tuženik: Europska unija, koju zastupa Sud Europske unije (zastupnici: u početku J. Inghelram i L. Tonini Alabiso, a zatim J. Inghelram i V. Hanley-Emilsson, agenti)

      Predmet

   Zahtjev na temelju članka 268. UFEU-a radi naknade štete koju je tužitelj navodno pretrpio zbog rješenja od 6. listopada 2011., Campailla/Komisija (C-265/11 P, neobjavljeno, EU:C:2011:644).

      Izreka

               1.

               Tužba se odbija.

               2.

               Massimo Campailla snosit će vlastite troškove i troškove Europske unije koju zastupa Sud Europske unije.

      (1)  SL C 78 od 13. 3. 2017.


title: Predmet C-43/18: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 24. siječnja 2018. uputio Conseil d'État (Belgija) – Compagnie d'entreprises CFE SA protiv Région de Bruxelles-Capitale

text:
               26.3.2018

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 112/24

         Zahtjev za prethodnu odluku koji je 24. siječnja 2018. uputio Conseil d'État (Belgija) – Compagnie d'entreprises CFE SA protiv Région de Bruxelles-Capitale
   (Predmet C-43/18)
   (2018/C 112/31)
   Jezik postupka: francuski

      Sud koji je uputio zahtjev

   Conseil d'État

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelj: Compagnie d'entreprises CFE SA

      Tuženik: Région de Bruxelles-Capitale

      Prethodna pitanja

               1.

               Je li odluka kojom je na temelju Direktive [Vijeća] 92/43/EEZ od 21. svibnja 1992. o očuvanju prirodnih staništa i divlje faune i flore (1) tijelo države članice odredilo posebno područje očuvanja, pri čemu ta odluka sadržava ciljeve očuvanja i opće preventivne mjere s regulatornom snagom, plan ili program u smislu Direktive 2001/42/EZ [Europskog parlamenta i Vijeća od 27. lipnja 2001.] o procjeni učinaka određenih planova i programa na okoliš (2)?

               2.

               Konkretnije, odnosi li se članak 3. stavak 4. na takvu odluku, kao plan ili program kojim se određuje okvir za buduće odobravanje provedbe projekata, na način da države članice trebaju utvrditi bi li ona mogla imati značajne učinke na okoliš u skladu sa stavkom 5.?

               3.

               Treba li članak 3. stavak 2. točku (b) Direktive 2001/42/EZ o procjeni učinaka određenih planova i programa na okoliš tumačiti na način da je ta odluka o određivanju izuzeta iz primjene njezina članka 3. stavka 4.?

      (1)  SL L 206, str. 7.; SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 15., svezak 2., str. 14.

      (2)  SL L 197, str. 30.; SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 15., svezak 13., str. 17.


title: Predmet C-625/17: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 3. studenoga 2017. uputio Verwaltungsgerichtshof (Austrija) – Vorarlberger Landes- und Hypothekenbank AG

text:
               26.3.2018

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 112/5

         Zahtjev za prethodnu odluku koji je 3. studenoga 2017. uputio Verwaltungsgerichtshof (Austrija) – Vorarlberger Landes- und Hypothekenbank AG
   (Predmet C-625/17)
   (2018/C 112/08)
   Jezik postupka: njemački

      Sud koji je uputio zahtjev

   Verwaltungsgerichtshof

      Stranke glavnog postupka

      Podnositelj revizije: Vorarlberger Landes- und Hypothekenbank AG

      Druga stranka u postupku: Finanzamt Feldkirch

      Prethodno pitanje

   Protivi li se propis koji predviđa davanje na temelju ukupne bilance kreditnih institucija slobodi pružanja usluga u skladu s člankom 56. i sljedećim člancima UFEU-a i/ili slobodi kretanja kapitala i platnog prometa u skladu s člankom 63. UFEU-a, ako je kreditna institucija sa sjedištem u Austriji obvezna plaćati davanje za bankovne poslove s klijentima u ostatku Europske unije, dok to nije slučaj s kreditnom institucijom sa sjedištem u Austriji, koja takve poslove obavlja kao krajnje matično društvo grupe kreditnih institucija putem kreditne institucije koja pripada grupi čije je sjedište u ostatku Europske unije, a čiju bilancu zbog pripadnosti grupi treba konsolidirati s bilancom kreditne institucije koja ima ulogu krajnjeg matičnog društva, jer se davanje treba platiti na temelju nekonsolidirane ukupne bilance (koja nije uključena u konsolidirano financijsko izvješće)?


title: Predmet C-702/17: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 14. prosinca 2017. uputio Consiglio di Stato (Italija) – Unareti SpA protiv Ministero dello Sviluppo Economico i dr.

text:
               26.3.2018

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 112/15

         Zahtjev za prethodnu odluku koji je 14. prosinca 2017. uputio Consiglio di Stato (Italija) – Unareti SpA protiv Ministero dello Sviluppo Economico i dr.
   (Predmet C-702/17)
   (2018/C 112/20)
   Jezik postupka: talijanski

      Sud koji je uputio zahtjev

   Consiglio di Stato

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelj: Unareti SpA

      Tuženici: Ministero dello Sviluppo Economico, Presidenza del Consiglio dei Ministri – Dipartimento per gli Affari Regionali, Autorità Garante per l’Energia Elettrica il Gas e il Sistema Idrico – Sede di Milano, Presidenza del Consiglio dei Ministri – Conferenza Stato Regioni ed Unificata, Ministero per gli affari regionali, Dipartimento per gli affari regionali e le autonomie, Conferenza Unificata Stato Regioni e Enti Locali

      Prethodno pitanje

   Posebno, zahtjeva se od Suda Europske unije da utvrdi protivi li se tim načelima gore navedeno nacionalno zakonodavstvo kojim se predviđa retroaktivna primjena kriterija za utvrđivanje visine naknade koju treba isplatiti bivšim koncesionarima, što utječe na postojeće poslovne odnose, ili je takva primjena opravdana, i s obzirom na načelo proporcionalnosti, zbog zahtjeva zaštite drugih javnih interesa od europskog značaja, koji se odnose na zahtjev da se omogući bolja zaštita tržišnog natjecanja tako da se osigura bolja zaštita korisnika usluge, koji bi mogli posredno pretrpjeti posljedice eventualnog povećanja iznosa koji treba platiti bivšim koncesionarima.


title: Predmet T-265/17: Rješenje Općeg suda od 1. veljače 2018. – ExpressVPN protiv EUIPO-a (EXPRESSVPN) („Žig Europske unije — Međunarodna registracija žiga u kojoj je naznačena Europska unija — Figurativni žig EXPRESSVPN — Apsolutni razlog za odbijanje — Zahtjev za preinaku — Jedini tužbeni zahtjev — Nedopuštenost”)

text:
               26.3.2018

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 112/32

         Rješenje Općeg suda od 1. veljače 2018. – ExpressVPN protiv EUIPO-a (EXPRESSVPN)
   (Predmet T-265/17) (1)

   ((„Žig Europske unije - Međunarodna registracija žiga u kojoj je naznačena Europska unija - Figurativni žig EXPRESSVPN - Apsolutni razlog za odbijanje - Zahtjev za preinaku - Jedini tužbeni zahtjev - Nedopuštenost”))
   (2018/C 112/41)
   Jezik postupka: engleski

      Stranke

      Tužitelj: ExpressVPN Ltd (Glen Vine, Île de Man) (zastupnik: A. Muir Wood, odvjetnik)

      Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (zastupnik: J. Ivanauskas, agent)

      Predmet

   Tužba protiv odluke petog žalbenog vijeća EUIPO-a od 16. veljače 2017. (predmet R 1352/2016-5), koja se odnosi na međunarodnu registraciju br. 1 265 562 figurativnog žiga EXPRESSVPN u kojoj je naznačena Europska unija.

      Izreka

               1.

               Tužba se odbacuje.

               2.

               Društvu ExpressVPN Ltd nalaže se snošenje troškova.

      (1)  SL C 202, 26. 6. 2017.


title: Predmet C-51/18: Tužba podnesena 29. siječnja 2018. – Europska komisija protiv Republike Austrije

text:
               26.3.2018

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 112/25

         Tužba podnesena 29. siječnja 2018. – Europska komisija protiv Republike Austrije
   (Predmet C-51/18)
   (2018/C 112/32)
   Jezik postupka: njemački

      Stranke

      Tužitelj: Europska komisija (zastupnici: N. Gossement, B.-R. Killmann, agenti)

      Tuženik: Republika Austrija

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelj od Suda zahtijeva da:

               1.

               utvrdi da je Republika Austrija povrijedila svoje obveze iz članka 2. Direktive o PDV-u na način da naknadu koja na temelju prava slijeđenja pripada autoru izvornika umjetničkog djela podvrgava plaćanju poreza na dodanu vrijednost.

               2.

               Republici Austriji naloži snošenje troškova postupka.

      Tužbeni razlozi i glavni argumenti

   U potporu tužbi tužitelj ističe slijedeće:
   Austrija opterećuje porezom na dodanu vrijednost naknadu koja na temelju prava slijeđenja koje je u Austriji uvedeno prilikom prenošenja Direktive 2001/84/EZ (1) Europskog parlamenta i Vijeća od 27. rujna 2001. o pravu slijeđenja u korist autora izvornika umjetničkog djela, pripada autoru prilikom preprodaje izvornika djela grafičke ili likovne umjetnosti. Time Austrija povrjeđuje članak 2. Direktive o PDV-u.
   Kod prava slijeđenja između autora i obveznika plaćanja ne postoji odnos razmjene činidaba. Dio prihoda na temelju prava slijeđenja koji pripada autoru proizlazi iz zakona, i tako je uređen da prodavatelj – ili druga osoba koja je sudjelovala u preprodaji – autoru mora platiti naknadu, bez da autor pri tome ispuni bilo kakvu činidbu. Činidba je autora već i prije preprodaje ispunjena time što je autor svoj izvornik prvobitno stavio u promet.
   Naknada na temelju prava slijeđenja koju valja platiti autoru stoga ne predstavlja protuvrijednost za bilo kakvu činidbu koju je ispunio autor, već ona ovisi isključivo o cijeni postignutoj prilikom preprodaje, na čiju visinu autor ne može utjecati. Autoru naknada pripada a da ne mora – ili čak ne može – ispuniti bilo kakvu činidbu, bilo to činjenjem ili propuštanjem. Slijedom navedenoga naknada koja proizlazi iz prava slijeđenja ne predstavlja naknadu za isporuku robe ili usluga u smislu članka 2. Direktive o PDV-u.

      (1)  Direktiva 2001/84/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 27. rujna 2001. o pravu slijeđenja u korist autora izvornika umjetničkog djela, SL 2001., L 272, str. 32. (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 17., svezak 2., str. 22.)