title: Spojeni predmeti C-398/16 i C-399/16: Presuda Suda (prvo vijeće) od 22. veljače 2018. (zahtjevi za prethodnu odluku koje je uputio Hoge Raad der Nederlanden – Nizozemska) – X BV (C-398/16), X NV (C-399/16) protiv Staatssecretaris van Financiën (Zahtjev za prethodnu odluku — Članci 49. i 54. UFEU-a — Sloboda poslovnog nastana — Porezno zakonodavstvo — Porez na dobit — Prednosti povezane s uspostavom jedinstvenog poreznog subjekta — Isključenje prekograničnih grupa)

text:
               16.4.2018

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 134/7

         Presuda Suda (prvo vijeće) od 22. veljače 2018. (zahtjevi za prethodnu odluku koje je uputio Hoge Raad der Nederlanden – Nizozemska) – X BV (C-398/16), X NV (C-399/16) protiv Staatssecretaris van Financiën
   (Spojeni predmeti C-398/16 i C-399/16) (1)

   ((Zahtjev za prethodnu odluku - Članci 49. i 54. UFEU-a - Sloboda poslovnog nastana - Porezno zakonodavstvo - Porez na dobit - Prednosti povezane s uspostavom jedinstvenog poreznog subjekta - Isključenje prekograničnih grupa))
   (2018/C 134/09)
   Jezik postupka: nizozemski

      Sud koji je uputio zahtjev

   Hoge Raad der Nederlanden

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelji: X BV (C-398/16), X NV (C-399/16)

      Tuženik: Staatssecretaris van Financiën

      Izreka

               1.

               Članke 49. i 54. UFEU-a treba tumačiti na način da im se protivi nacionalni propis, poput onog o kojem je riječ u glavnom postupku, u skladu s kojim društvu majci sa sjedištem u jednoj državi članici nije dopušten odbitak kamata na zajam ugovoren s povezanim društvom radi financiranja unosa kapitala u društvo kćer sa sjedištem u drugoj državi članici, unatoč činjenici da ako društvo kći ima poslovni nastan u istoj državi članici, društvo majka ima pravo na taj odbitak jer s tim društvom čini porezno integriranu jedinicu.

               2.

               Članke 49. i 54. UFEU-a treba tumačiti na način da im se ne protivi nacionalni propis, poput onog o kojem je riječ u glavnom postupku, u skladu s kojim se društvu majci sa sjedištem u jednoj državi članici uskraćuje odbitak od njegove dobiti gubitaka nastalih zbog tečajne razlike, u pogledu iznosa njegovih udjela u društvu kćeri sa sjedištem u drugoj državi članici, ako se tim istim propisima simetrično ne oporezuju dobici ostvareni na temelju te tečajne razlike.

      (1)  SL C 371, 10. 10. 2016.


title: Predmet C-727/17: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 29. prosinca 2017. Wojewódzki Sąd Administracyjny w Kielcach (Poljska) – ECO-WIND Construction S.A. z siedzibą w Warszawie protiv Samorządowe Kolegium Odwoławcze w Kielcach

text:
               16.4.2018

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 134/14

         Zahtjev za prethodnu odluku koji je 29. prosinca 2017. Wojewódzki Sąd Administracyjny w Kielcach (Poljska) – ECO-WIND Construction S.A. z siedzibą w Warszawie protiv Samorządowe Kolegium Odwoławcze w Kielcach
   (Predmet C-727/17)
   (2018/C 134/19)
   Jezik postupka: poljski

      Sud koji je uputio zahtjev

   Wojewódzki Sąd Administracyjny w Kielcach

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelj: ECO-WIND Construction S.A. sa sjedištem u Varšavi

      Tijelo javne uprave: Samorządowe Kolegium Odwoławcze w Kielcach

      Prethodna pitanja

               1.

               Treba li odredbu članka 1. stavka 1. točke (f) Direktive (EU) br. 2015/1535 Europskog parlamenta i Vijeća od 9. rujna 2015. o utvrđivanju postupka pružanja informacija u području tehničkih propisa i pravila o uslugama informacijskog društva (kodificirani tekst) (SL EU 2015., L 241, str. 1.) tumačiti na način da u „tehničke propise”, čiji nacrt treba dostaviti Komisiji u skladu s člankom 5. stavkom 1. navedene direktive, ulazi i zakonska odredba kojom se ograničava postavljanje vjetroelektrana uvođenjem propisa o najmanjoj udaljenosti vjetroelektrane od stambenog objekta ili objekta s mješovitom funkcijom koja uključuje i stambenu funkciju, prema kojem ta udaljenost treba biti ista ili veća od deseterostruke visine vjetroelektrane mjerene od razine tla do najviše točke objekta uključujući tehničke elemente, osobito rotor s lopaticama?

               2.

               Treba li odredbu članka 15. stavka 2. točke (a) Direktive 2006/123/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 12. prosinca 2006. o uslugama na unutarnjem tržištu (SL EU 2006., L 376, str. 36.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 13., svezak 47., str. 160.) tumačiti na način da u odredbe kojima se pristup ili izvođenje uslužne djelatnosti uvjetuje teritorijalnim ograničenjem, osobito u obliku granica koje se utvrđuju s obzirom na minimalnu geografsku udaljenost između pružatelja usluga o kojima država članica obavješćuje Komisiju u skladu s člankom 15. stavkom 7. navedene direktive, ulazi i zakonska odredba kojom se ograničava postavljanje vjetroelektrana uvođenjem propisa o najmanjoj udaljenosti vjetroelektrane od stambenog objekta ili objekta s mješovitom funkcijom koja uključuje i stambenu funkciju, prema kojem ta udaljenost treba biti ista ili veća od deseterostruke visine vjetroelektrane mjerene od razine tla do najviše točke objekta uključujući tehničke elemente, osobito rotor s lopaticama?

               3.

               Treba li odredbe članka 3. stavka 1. prvog podstavka i članka 13. stavka 1. prvog podstavka Direktive 2009/28/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 23. travnja 2009. o promicanju uporabe energije iz obnovljivih izvora te o izmjeni i kasnijem stavljanju izvan snage direktiva 2001/77/EZ i 2003/30/EZ (SL EU 2009., L 140, str. 16., kako je izmijenjena) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 15., svezak 11., str. 39.), tumačiti na način da im se protive odredbe nacionalnog prava kojima se ograničava postavljanje vjetroelektrana uvođenjem propisa o najmanjoj udaljenosti vjetroelektrane od stambenog objekta ili objekta s mješovitom funkcijom koja uključuje i stambenu funkciju, prema kojem ta udaljenost treba biti ista ili veća od deseterostruke visine vjetroelektrane mjerene od razine tla do najviše točke objekta uključujući tehničke elemente, osobito rotor s lopaticama?


title: Predmet T-82/18: Tužba podnesena 13. veljače 2018. – Husky CZ protiv EUIPO-a – Husky of Tostock (HUSKY)

text:
               16.4.2018

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 134/27

         Tužba podnesena 13. veljače 2018. – Husky CZ protiv EUIPO-a – Husky of Tostock (HUSKY)
   (Predmet T-82/18)
   (2018/C 134/39)
   Jezik na kojem je tužba podnesena: engleski

      Stranke

      Tužitelj: Husky CZ s.r.o. (Prag, Češka Republika) (zastupnik: L. Lorenc, odvjetnik)

      Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO)

      Druga stranka pred žalbenim vijećem: Husky of Tostock Ltd (Woodbridge, Ujedinjena Kraljevina)

      Podaci o postupku pred EUIPO-om

      Podnositelj prijave: tužitelj

      Predmetni sporni žig: figurativni žig EU-a HUSKY u plavoj, crnoj i bijeloj boji – prijava za registraciju br. 4 442 431

      Postupak pred EUIPO-om: postupak povodom prigovora

      Pobijana odluka: odluka prvog žalbenog vijeća EUIPO-a od 18. siječnja 2018. u predmetu R 812/2017-1

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

               —

               poništi pobijanu odluku;

               —

               naloži EUIPO snošenje troškova.

      Tužbeni razlog

               —

               Žalbeno vijeće nije pravilno uzelo u obzir argumente i dokaze koje je podnio tužitelj i stoga je pogrešno zaključilo na kojim se ranijim pravima prigovor temelji.


title: Predmet C-9/18: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 4. siječnja 2018. uputio Oberlandesgericht Karlsruhe (Njemačka) – kazneni postupak protiv Detlefa Meyna

text:
               16.4.2018

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 134/15

         Zahtjev za prethodnu odluku koji je 4. siječnja 2018. uputio Oberlandesgericht Karlsruhe (Njemačka) – kazneni postupak protiv Detlefa Meyna
   (Predmet C-9/18)
   (2018/C 134/20)
   Jezik postupka: njemački

      Sud koji je uputio zahtjev

   Oberlandesgericht Karlsruhe

      Stranke glavnog postupka

      Optuženik: Detlef Meyn

      Prethodno pitanje

   Postoji li obveza priznavanja u skladu s člankom 2. stavkom 1. Direktive 2006/126/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 20. prosinca 2006. o vozačkim dozvolama (1) – Treća direktiva o vozačkim dozvolama (u daljnjem tekstu: Direktiva o vozačkim dozvolama) – i nakon zamjene vozačke dozvole bez ispitivanja sposobnosti za vožnju od strane države članice Europske unije, ako prethodna vozačka dozvola ne podliježe obvezi priznavanja (u ovom slučaju: prethodna vozačka dozvola koju je izdala druga država članica Europske unije temeljila se na zamjeni vozačke dozvole koju je izdala treća zemlja, članak 11. stavak 6. treća rečenica Direktive o vozačkim dozvolama)?

      (1)  SL L 403, str. 18. (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 7., svezak 8., str. 107.)


title: Predmet T-51/18: Tužba podnesena 30. siječnja 2018. – Kleani protiv Suda Europske unije

text:
               16.4.2018

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 134/22

         Tužba podnesena 30. siječnja 2018. – Kleani protiv Suda Europske unije
   (Predmet T-51/18)
   (2018/C 134/31)
   Jezik postupka: engleski

      Stranke

      Tužitelj: Efterpi Kleani (Berlin, Njemačka) (zastupnik: S. Tassi, odvjetnik)

      Tuženik: Sud Europske unije

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

               —

               poništi odluku Suda Europske unije od 23. studenoga 2017. (oznaka 20173192) kojom je odbijena tužiteljeva ponuda podnesena na temelju poziva na nadmetanje 2017/S 002-001564 za freelance prevoditelje za grčki jezik.

      Tužbeni razlozi i glavni argumenti

   U prilog tužbi, tužitelj tvrdi da pobijana odluka nije donesena ni uz jasna mjerila za određivanje kvalitete prijevoda koju se traži u postupku javne nabave, ni uz popis ispravaka ili komparativno izvješće koji bi, prema tužiteljevu mišljenju, mogli objasniti zašto tužiteljev test prevođenja nije dobio najnižu prolaznu ocjenu. Tužitelj tvrdi da, u tom pogledu, pobijana odluka nije propisno obrazložena i da postupak odabira nije bio transparentan.


title: Predmet T-83/18: Tužba podnesena 9. veljače 2018. – CH protiv Parlamenta

text:
               16.4.2018

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 134/28

         Tužba podnesena 9. veljače 2018. – CH protiv Parlamenta
   (Predmet T-83/18)
   (2018/C 134/40)
   Jezik postupka: francuski

      Stranke

      Tužitelj: CH (zastupnici: C. Bernard-Glanz i A. Tymen, odvjetnici)

      Tuženik: Europski parlament

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

               —

               ovu tužbu proglasi dopuštenom;

               —

               naloži tuženiku podnošenje zaključaka Odbora APA (Odbor akreditiranih parlamentarnih asistenata), zapisnika o saslušanju svjedoka koje je saslušao Odbor APA i spisa dostavljenog Predsjedniku Europskog parlamenta na temelju članka 10. Unutarnjeg pravilnika Odbora APA;

               —

               poništi pobijanu odluku i, prema potrebi, odluku o odbijanju žalbe;

               —

               naloži tuženiku plaćanje 68 500 eura naknade različite tužiteljeve neimovinske štete;

               —

               naloži tuženiku snošenje troškova.

      Tužbeni razlozi i glavni argumenti

   U prilog tužbi, tužitelj ističe dva tužbena razloga.

               1.

               Prvi tužbeni razlog, koji se temelji na povredi članka 41. Povelje Europske unije o temeljnim pravima (u daljnjem tekstu: Povelja), članka 25. Pravilnika o osoblju za dužnosnike Europske unije (u daljnjem tekstu: Pravilnik o osoblju) i na povredi obveze obrazlaganja, načela dobre uprave, prava na saslušanje i prava obrane te povredi dužnosti brižnog postupanja, čime je zahvaćena pobijana odluka u ovom slučaju, odnosno Odluka Europskog parlamenta o odbijanju tužitelja zahtjeva za pomoć.

               2.

               Drugi tužbeni razlog, koji se temelji na očitoj pogrešci u ocjeni, povredi članka 31. Povelje, članka 12.a Pravilnika o osoblju, članka 24. Pravilnika o osoblju i na povredi dužnosti brižnog postupanja.


title: Predmet T-61/18: Tužba podnesena 5. veljače 2018. – Rodriguez Prieto protiv Komisije

text:
               16.4.2018

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 134/23

         Tužba podnesena 5. veljače 2018. – Rodriguez Prieto protiv Komisije
   (Predmet T-61/18)
   (2018/C 134/32)
   Jezik postupka: francuski

      Stranke

      Tužitelj: Amador Rodriguez Prieto (Steinsel, Luxembourg) (zastupnici: S. Orlandi i T. Martin, odvjetnici)

      Tuženik: Europska komisija

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:
   utvrdi i presudi da se,

               —

               ponajprije, Komisiji nalaže snošenje pretrpljene štete i isplata iznosa od 68 831 eura tužitelju na temelju imovinske štete i 100 000 eura na temelju neimovinske štete,

               —

               podredno, poništava odluka o odbijanju pomoći od 28. ožujka 2017.,

               —

               u svakom slučaju, Komisiji nalaže snošenje troškova.

      Tužbeni razlozi i glavni argumenti

   U prilog tužbi, tužitelj ponajprije ističe da je Komisija počinila povredu dužnosti time što je povrijedila njegov status zviždača, što je tužitelju nanijelo imovinsku i neimovinsku štetu koju institucija mora nadoknaditi. Podredno, tužitelj ističe da je institucija povrijedila članak 24. Pravilnika o osoblju, time što mu je po okončanju kaznenog postupka odbila pružiti pomoć predviđenu tom odredbom.


title: Predmet C-545/16: Presuda Suda (šesto vijeće) od 22. veljače 2018. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio First-tier Tribunal (Tax Chamber) – Ujedinjena Kraljevina) – Kubota (UK) Limited, EP Barrus Limited protiv Commissioners for Her Majesty's Revenue & Customs (Zahtjev za prethodnu odluku — Zajednička carinska tarifa — Tarifni brojevi — Motorna vozila za prijevoz robe — Podbrojevi 8704 10 10 i 8704 21 91 — Uredba (EU) 2015/221 — Valjanost)

text:
               16.4.2018

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 134/8

         Presuda Suda (šesto vijeće) od 22. veljače 2018. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio First-tier Tribunal (Tax Chamber) – Ujedinjena Kraljevina) – Kubota (UK) Limited, EP Barrus Limited protiv Commissioners for Her Majesty's Revenue & Customs
   (Predmet C-545/16) (1)

   ((Zahtjev za prethodnu odluku - Zajednička carinska tarifa - Tarifni brojevi - Motorna vozila za prijevoz robe - Podbrojevi 8704 10 10 i 8704 21 91 - Uredba (EU) 2015/221 - Valjanost))
   (2018/C 134/10)
   Jezik postupka: engleski

      Sud koji je uputio zahtjev

   First-tier Tribunal (Tax Chamber)

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelji: Kubota (UK) Limited, EP Barrus Limited

      Tuženici: Commissioners for Her Majesty's Revenue & Customs

      Izreka

   Ispitivanje upućenih pitanja nije otkrilo ništa što bi moglo utjecati na valjanost Provedbene uredbe Komisije (EU) 2015/221 od 10. veljače 2015. o razvrstavanju određene robe u kombiniranu nomenklaturu.

      (1)  SL C 14, 16. 1. 2018.


title: Predmet C-572/16: Presuda Suda (prvo vijeće) od 22. veljače 2018. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Verwaltungsgericht Berlin – Njemačka) – INEOS Köln GmbH protiv Bundesrepublik Deutschland (Zahtjev za prethodnu odluku — Okoliš — Sustav trgovanja emisijskim jedinicama stakleničkih plinova unutar Europske unije — Direktiva 2003/87/EZ — Članak 10.a — Odluka 2011/278/EU — Prijelazni propisi za usklađenu besplatnu dodjelu emisijskih jedinica — Razdoblje 2013. – 2020. — Zahtjev za dodjelu — Pogrešni podaci — Ispravak — Prekluzivni rok)

text:
               16.4.2018

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 134/9

         Presuda Suda (prvo vijeće) od 22. veljače 2018. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Verwaltungsgericht Berlin – Njemačka) – INEOS Köln GmbH protiv Bundesrepublik Deutschland
   (Predmet C-572/16) (1)

   ((Zahtjev za prethodnu odluku - Okoliš - Sustav trgovanja emisijskim jedinicama stakleničkih plinova unutar Europske unije - Direktiva 2003/87/EZ - Članak 10.a - Odluka 2011/278/EU - Prijelazni propisi za usklađenu besplatnu dodjelu emisijskih jedinica - Razdoblje 2013. – 2020. - Zahtjev za dodjelu - Pogrešni podaci - Ispravak - Prekluzivni rok))
   (2018/C 134/11)
   Jezik postupka: njemački

      Sud koji je uputio zahtjev

   Verwaltungsgericht Berlin

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelj: INEOS Köln GmbH

      Tuženik: Bundesrepublik Deutschland

      Izreka

   Članak 10.a Direktive 2003/87/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 13. listopada 2003. o uspostavi sustava trgovanja emisijskim jedinicama stakleničkih plinova unutar Zajednice i o izmjeni Direktive Vijeća 96/61/EZ, kako je izmijenjena Direktivom 2009/29/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 23. travnja 2009., i Odluku Komisije 2011/278/EU od 27. travnja 2011. o utvrđivanju prijelaznih propisa na razini Unije za usklađenu besplatnu dodjelu emisijskih jedinica na temelju članka 10.a Direktive 2003/87 treba tumačiti na način da im se ne protivi nacionalna odredba kao što je ona o kojoj je riječ u glavnom postupku, koja za podnošenje zahtjeva za besplatnu dodjelu emisijskih jedinica za razdoblje 2013. – 2020. predviđa prekluzivni rok nakon čijeg isteka podnositelj zahtjeva više nema nikakve mogućnosti ispravka ili dopune svojeg zahtjeva, s obzirom na to da taj rok nije takav da podnošenje takvog zahtjeva čini praktično nemogućim ili pretjerano otežanim.

      (1)  SL C 53, 20. 2. 2017.


title: Predmet C-533/16: Presuda Suda (drugo vijeće) od 21. ožujka 2018. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Najvyšší súd Slovenskej republiky – Slovačka) – Volkswagen AG protiv Finančné riaditeľstvo Slovenskej republiky (Zahtjev za prethodnu odluku — Zajednički sustav poreza na dodanu vrijednost (PDV) — Direktiva 2006/112/EZ — Članci 167. do 171. — Pravo na odbitak PDV-a — Pravo na povrat PDV-a za porezne obveznike koji nemaju sjedište u državi članici povrata — Članak 178. točka (a) — Načini ostvarivanja prava na odbitak PDV-a — Direktiva 2008/9/EZ — Načini povrata PDV-a — Prekluzivni rok — Načelo porezne neutralnosti — PDV koji je plaćen i obračunat više godina nakon isporuke predmetne robe — Odbijanje priznavanja prava na povrat zbog isteka prekluzivnog roka koji je počeo teći računajući od datuma isporuke robe)

text:
               14.5.2018

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 166/11

         Presuda Suda (drugo vijeće) od 21. ožujka 2018. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Najvyšší súd Slovenskej republiky – Slovačka) – Volkswagen AG protiv Finančné riaditeľstvo Slovenskej republiky
   (Predmet C-533/16) (1)

   ((Zahtjev za prethodnu odluku - Zajednički sustav poreza na dodanu vrijednost (PDV) - Direktiva 2006/112/EZ - Članci 167. do 171. - Pravo na odbitak PDV-a - Pravo na povrat PDV-a za porezne obveznike koji nemaju sjedište u državi članici povrata - Članak 178. točka (a) - Načini ostvarivanja prava na odbitak PDV-a - Direktiva 2008/9/EZ - Načini povrata PDV-a - Prekluzivni rok - Načelo porezne neutralnosti - PDV koji je plaćen i obračunat više godina nakon isporuke predmetne robe - Odbijanje priznavanja prava na povrat zbog isteka prekluzivnog roka koji je počeo teći računajući od datuma isporuke robe))
   (2018/C 166/13)
   Jezik postupka: slovački

      Sud koji je uputio zahtjev

   Najvyšší súd Slovenskej republiky

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelj: Volkswagen AG

      Tuženik: Finančné riaditeľstvo Slovenskej republiky

      Izreka

   Pravo Unije treba tumačiti na način da mu se protivi propis određene države članice na temelju kojega je, u okolnostima poput onih u glavnom postupku u kojima je porez na dodanu vrijednost (PDV) obračunat obvezniku i koji je obveznik platio više godina nakon isporuke predmetne robe, obvezniku odbijeno pravo na povrat PDV-a zato što je prekluzivni rok za ostvarivanje tog prava predviđen navedenim propisom počeo teći od datuma isporuke te je istekao prije podnošenja zahtjeva za povrat.

      (1)  SL C 22, 23. 1. 2017.


title: Predmet T-194/18: Tužba podnesena 16. ožujka 2018. – Rewe-Beteiligungs-Holding International protiv EUIPO-a – Wessanen Benelux (BonNatura)

text:
               14.5.2018

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 166/42

         Tužba podnesena 16. ožujka 2018. – Rewe-Beteiligungs-Holding International protiv EUIPO-a – Wessanen Benelux (BonNatura)
   (Predmet T-194/18)
   (2018/C 166/54)
   Jezik na kojem je tužba podnesena: engleski

      Stranke

      Tužitelj: Rewe-Beteiligungs-Holding International GmbH (Köln, Njemačka) (zastupnici: S. Brandstätter, M. Kinkeldey i J. Rosenhäger, odvjetnici)

      Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO)

      Druga stranka u postupku pred žalbenim vijećem: Wessanen Benelux BV (Amsterdam, Nizozemska).

      Podaci o postupku pred EUIPO-om

      Podnositelj prijave spornog žiga: tužitelj

      Predmetni sporni žig: figurativni žig Europske unije BonNatura – Prijava za registraciju br. 14 038 491

      Postupak pred EUIPO-om: postupak povodom prigovora

      Pobijana odluka: odluka petog žalbenog vijeća EUIPO-a od 8. siječnja 2018. u predmetu R 949/2017-5.

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

               —

               poništi pobijanu odluku;

               —

               naloži EUIPO-u snošenje troškova.

      Tužbeni razlog

               —

               povreda članka 8. stavka 1. točke (b) i članka 46. Uredbe br. 2017/1001.


title: Predmet T-137/18: Tužba podnesena 2. ožujka 2018. – Chrome Hearts protiv EUIPO-a – Shenzhen Van St. Lonh Jewelry (Prikaz križa)

text:
               14.5.2018

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 166/35

         Tužba podnesena 2. ožujka 2018. – Chrome Hearts protiv EUIPO-a – Shenzhen Van St. Lonh Jewelry (Prikaz križa)
   (Predmet T-137/18)
   (2018/C 166/45)
   Jezik na kojem je tužba podnesena: engleski

      Stranke

      Tužitelj: Chrome Hearts LLC (Hollywood, Kalifornija, Sjedinjene Američke Države) (zastupnik: M. de Justo Bailey, odvjetnik)

      Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO)

      Druga stranka u postupku pred žalbenim vijećem: Shenzhen Van St. Lonh Jewelry Co. Ltd (Shenzhen, Kina)

      Podaci o postupku pred EUIPO-om

      Podnositelj prijave spornog žiga: druga stranka u postupku pred žalbenim vijećem

      Predmetni sporni žig: figurativni žig Europske unije (Prikaz križa) – Prijava za registraciju br. 13 845 871

      Postupak pred EUIPO-om: postupak povodom prigovora

      Pobijana odluka: odluka petog žalbenog vijeća EUIPO-a od 19. prosinca 2017. u predmetu R 766/2017-5

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

               —

               djelomično poništi pobijanu odluku;

               —

               naloži EUIPO-u (i intervenijentu ako će sudjelovati u postupku) snošenje troškova.

      Tužbeni razlozi

               —

               povreda članka 94. stavka 1. Uredbe br. 2017/1001;

               —

               povreda članka 95. stavka 1. Uredbe br. 2017/1001;

               —

               povreda članka 8. stavka 5. Uredbe br. 2017/1001;

               —

               povreda članka 8. stavka 1. točke (b) Uredbe br. 2017/1001 u dijelu koji se odnosi na sporne proizvode – osvježivače zraka i paste za zube.


title: Predmet T-806/16: Presuda Općeg suda od 22. ožujka 2018. – Agricola J.M. protiv EUIPO-a – Miguel Torres (CLOS DE LA TORRE) („Žig Europske unije — Postupak povodom prigovora — Prijava verbalnog žiga Europske unije CLOS DE LA TORRE — Raniji verbalni žig Europske unije TORRES — Relativni razlog za odbijanje — Članak 8. stavak 1. točka (b) Uredbe (EZ) br. 207/2009 (koji je postao članak . stavak 1. točka (b) Uredbe (EU) 2017/1001) — Vjerojatnost dovođenja u zabludu”)

text:
               14.5.2018

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 166/28

         Presuda Općeg suda od 22. ožujka 2018. – Agricola J.M. protiv EUIPO-a – Miguel Torres (CLOS DE LA TORRE)
   (Predmet T-806/16) (1)

   ((„Žig Europske unije - Postupak povodom prigovora - Prijava verbalnog žiga Europske unije CLOS DE LA TORRE - Raniji verbalni žig Europske unije TORRES - Relativni razlog za odbijanje - Članak 8. stavak 1. točka (b) Uredbe (EZ) br. 207/2009 (koji je postao članak . stavak 1. točka (b) Uredbe (EU) 2017/1001) - Vjerojatnost dovođenja u zabludu”))
   (2018/C 166/36)
   Jezik postupka: španjolski

      Stranke

      Tužitelj: Agricola J.M., SL (Gérone, Španjolska) (zastupnik: J. Clos Creus, odvjetnik)

      Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (zastupnik: J. Crespo Carrillo, agent)

      Druga stranka u postupku pred žalbenim vijećem EUIPO-a, intervenijent u postupku pred Općim sudom: Miguel Torres, SA (Vilafranca del Penedès, Španjolska) (zastupnik: J. Güell Serra, odvjetnik)

      Predmet

   Tužba podnesena protiv odluke petog žalbenog vijeća EUIPO-a od 28. srpnja 2016. (predmet R 2099/2015-5) koja se odnosi na postupak povodom prigovora između Miguela Torresa i društva Agricola J.M.

      Izreka

               1.

               Tužba se odbija.

               2.

               Društvu Agricola J.M., SL nalaže se snošenje troškova.

      (1)  SL C 14, 16. 1. 2017.


201806080251931402018/C 221/217212016TC22120180625HR01HRINFO_JUDICIAL20180508181922Predmet T-721/16: Presuda Općeg suda od 8. svibnja 2018. – Luxottica Group protiv EUIPO-a – Chen (BeyBeni) („Žig Europske unije — Postupak povodom prigovora — Prijava figurativnog žiga Europske unije BeyBeni — Raniji nacionalni figurativni žig Ray-Ban — Relativni razlog za odbijanje — Šteta za ugled — Članak 8. stavak 5. Uredbe (EZ) br. 207/2009 (koji je postao članak 8. stavak 5. Uredbe (EU) 2017/1001)”)
 ---documentbreak--- C2212018HR1820120180508HR0021182192Presuda Općeg suda od 8. svibnja 2018. – Luxottica Group protiv EUIPO-a – Chen (BeyBeni)
   (Predmet T-721/16) (
         1
      )
   „(„Žig Europske unije — Postupak povodom prigovora — Prijava figurativnog žiga Europske unije BeyBeni — Raniji nacionalni figurativni žig Ray-Ban — Relativni razlog za odbijanje — Šteta za ugled — Članak 8. stavak 5. Uredbe (EZ) br. 207/2009 (koji je postao članak 8. stavak 5. Uredbe (EU) 2017/1001)”)“2018/C 221/21Jezik postupka: španjolski
      Stranke

      Tužitelj: Luxottica Group SpA (Milano, Italija) (zastupnici: E. Ochoa Santamaría i I. Aparicio Martínez, odvjetnici)

      Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (zastupnik: J. Crespo Carrillo, agent)

      Druga stranka u postupku pred žalbenim vijećem EUIPO-a, intervenijent u postupku pred Općim sudom: Xian Chen (Wenzhou, Kina)

      Predmet

   Tužba protiv odluke petog žalbenog vijeća EUIPO-a od 8. lipnja 2016. (predmet R 675/2015-5), koja se odnosi na postupak povodom prigovora između društva Luxottica Group i X. Chena.

      Izreka

            1.

            Poništava se odluka petog žalbenog vijeća Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO) od 8. lipnja 2016. (predmet R 675/2015-5), koja se odnosi na postupak povodom prigovora između društva Luxottica Group i X. Chena.

            2.

            EUIPO-u se nalaže snošenje troškova.

      (
         1
      )	SL C 454, 5. 12. 2016.


201806080351931392018/C 221/251882017TC22120180625HR01HRINFO_JUDICIAL20180504212222Predmet T-188/17: Presuda Općeg suda od 4. svibnja 2018. – Bernard Krone Holding protiv EUIPO-a (Coil Liner) („Žig Europske unije — Prijava verbalnog žiga Europske unije Coil Liner — Apsolutni razlozi za odbijanje — Opisni karakter — Nepostojanje razlikovnog karaktera — Članak 7. stavak 1. točke (b) i (c) Uredbe (EZ) br. 207/2009 (koji je postao članak 7. stavak 1. točke (b) i (c) Uredbe (EU) 2017/1001) — Obveza obrazlaganja — Članak 75. prva rečenica Uredbe br. 207/2009 (koji je postao članak 94. stavak 1. Uredbe 2017/1001)”)
 ---documentbreak--- C2212018HR2120120180504HR0025212222Presuda Općeg suda od 4. svibnja 2018. – Bernard Krone Holding protiv EUIPO-a (Coil Liner)
   (Predmet T-188/17) (
         1
      )
   „(„Žig Europske unije — Prijava verbalnog žiga Europske unije Coil Liner — Apsolutni razlozi za odbijanje — Opisni karakter — Nepostojanje razlikovnog karaktera — Članak 7. stavak 1. točke (b) i (c) Uredbe (EZ) br. 207/2009 (koji je postao članak 7. stavak 1. točke (b) i (c) Uredbe (EU) 2017/1001) — Obveza obrazlaganja — Članak 75. prva rečenica Uredbe br. 207/2009 (koji je postao članak 94. stavak 1. Uredbe 2017/1001)”)“2018/C 221/25Jezik postupka: njemački
      Stranke

      Tužitelj: Bernard Krone Holding SE & Co. KG (Spelle, Njemačka) (zastupnici: T. Weeg i K. Lüken, odvjetnici)

      Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (zastupnici: M. Fischer i W. Schramek, agenti)

      Predmet

   Tužba protiv odluke prvog žalbenog vijeća EUIPO-a od 9. siječnja 2017. (predmet R 443/2016 –1), koja se odnosi na prijavu za registraciju verbalnog žiga Coil Liner kao žiga Europske unije.

      Izreka

            1.

            Poništava se točka 2. izreke odluke prvog žalbenog vijeća Ureda Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO) od 9. siječnja 2017. (predmet R 443/2016–1).

            2.

            EUIPO će snositi, osim vlastitih i troškove društva Bernard Krone Holding SE & Co. KG koji su nastali u postupku pred Općim sudom.

      (
         1
      )	SL C 161, 22. 5. 2017.


201806150531955352018/C 231/502712018TC23120180702HR01HRINFO_JUDICIAL20180503394021Predmet T-271/18: Tužba podnesena 3. svibnja 2018. – Mauritsch protiv INEA-e
 ---documentbreak--- C2312018HR3910120180503HR0050391402Tužba podnesena 3. svibnja 2018. – Mauritsch protiv INEA-e
   (Predmet T-271/18)2018/C 231/50Jezik postupka: engleski
      Stranke

      Tužitelj: Walter Mauritsch (Beč, Austrija) (zastupnici: S. Rodrigues i A. Champetier, odvjetnici)

      Tuženik: Izvršna agencija za inovacije i mreže (INEA)

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

            —

            kao prvo, poništi tuženikovu odluku od 24. siječnja 2018. o odbacivanju tužiteljevog prigovora od 4. listopada 2017. i, kao drugo, njegovu odluku od 2. kolovoza 2017. o odbijanju tužiteljevog zahtjeva za naknadu štete, podnesenog 10. travnja 2017.;

            —

            naloži tuženiku da tužitelju naknadi imovinsku štetu koju je on navodno pretrpio tuženikovom krivnjom, u iznosu koji odgovara gubitku naknade za slučaj nezaposlenosti za maksimalno razdoblje od tri godine, uvećano za pripadajuću kamatu; i

            —

            naloži tuženiku da naknadi tužiteljeve troškove.

      Tužbeni razlozi i glavni argumenti

   U prilog osnovanosti tužbe tužitelj ističe tužbeni razlog kojim tvrdi da mu tuženik nije dostavio točne i jasne informacije o njegovim pravima u okviru socijalne sigurnosti u slučaju da odbije potpisati produljenje ugovora. Tužitelj smatra da nije mogao znati da će se njegovo odbijanje potpisivanja ugovora smatrati otkazom. Stoga su tužitelju uskraćene informacije i tuženik je povrijedio svoju obvezu postupanja s dužnom pažnjom i načelo dobre uprave iz članka 41. Povelje Europske unije o temeljnim pravima.


201806150321954852018/C 231/091752018CJC23120180702HR01HRINFO_JUDICIAL201803068921Predmet C-175/18 P: Žalba koju je 6. ožujka 2018. podnio PTC Therapeutics International Ltd protiv presude Općeg suda (drugo vijeće) od 5. veljače 2018. u predmetu T-718/15, PTC Therapeutics International Ltd protiv Europske agencije za ljekove (EMA)
 ---documentbreak--- C2312018HR810120180306HR00098192Žalba koju je 6. ožujka 2018. podnio PTC Therapeutics International Ltd protiv presude Općeg suda (drugo vijeće) od 5. veljače 2018. u predmetu T-718/15, PTC Therapeutics International Ltd protiv Europske agencije za ljekove (EMA)
   (Predmet C-175/18 P)2018/C 231/09Jezik postupka: engleski
      Stranke

      Žalitelj: PTC Therapeutics International Ltd (zastupnici: G. Castle, Solicitor, B. Kelly, Solicitor, K. Ewert, Rechtsanwalt, M. Demetriou, QC, C. Thomas, Barrister)

      Druge stranke u postupku: Europska agencija za lijekove, European Confederation of Pharmaceutical Entrepreneurs (Eucope)

      Zahtjevi

   Žalitelj od Suda zahtjeva da:

            —

            prihvati žalbu PTC-a i ukine presudu Općeg suda;

            —

            poništi odluku koju je EMA dostavila PTC-u 25. studenoga 2015. o otkrivanju određenih podataka sukladno Uredbi o javnom pristupu dokumentima (
                  1
               );

            —

            vrati navedenu odluku EMA-i na ponovno odlučivanje kada je riječ o redakciji povjerljivih stranica za savjetovanje s PTC-om; i

            —

            naloži EMA-i snošenje troškova zastupanja PTC-a i svih ostalih troškova i izdataka u vezi s ovim predmetom.

      Žalbeni razlozi i glavni argumenti

   Presudu treba ukinuti iz zbog sljedećih razloga:

            —

            Opći sud nije utvrdio da su predmetni dokumenti bili zaštićeni općom pretpostavkom povjerljivosti;

            —

            Opći sud nije utvrdio da predmetni dokumenti predstavljaju komercijalno povjerljive podatke koji su zaštićeni člankom 4. stavkom 2. Uredbe o javnom pristupu dokumentima;

            —

            Opći sud je propustio utvrditi da bi predmetni dokumenti trebali biti zaštićeni člankom 4. stavkom 3. Uredbe o javnom pristupu dokumentima; i

            —

            EMA nije provela odvagivanje kao što to zahtjeva zakon.

      (
         1
      )	Uredba (EZ) br. 1049/2001 Europskog parlamenta i Vijeća od 30. svibnja 2001. o javnom pristupu dokumentima Europskog parlamenta, Vijeća i Komisije (SL 2001., L 145, str. 43.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 1., svezak 16., str. 70.).


201806150651955232018/C 231/582962018TC23120180702HR01HRINFO_JUDICIAL20180507454622Predmet T-296/18: Tužba podnesena 7. svibnja 2018. – Polskie Linie Lotnicze „LOT” protiv Komisije
 ---documentbreak--- C2312018HR4520120180507HR0058452462Tužba podnesena 7. svibnja 2018. – Polskie Linie Lotnicze „LOT” protiv Komisije
   (Predmet T-296/18)2018/C 231/58Jezik postupka: poljski
      Stranke

      Tužitelj: Polskie Linie Lotnicze „LOT” S.A. (Varšava, Poljska) (zastupnik: M. Jeżewski, odvjetnik)

      Tuženik: Europska komisija

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

            —

            poništi odluku Europske komisije;

            —

            Komisiji naloži snošenje troškova postupka pred Općim sudom.

      Tužbeni razlozi i glavni argumenti

   U prilog osnovanosti tužbe tužitelj ističe sedam tužbenih razloga.

            1.

            Komisija je povrijedila odredbe Ugovora u dijelu u kojem se odnose na pretpostavke za davanje odobrenja na koncentraciju poduzetnika, te u kojem iste posredno ili neposredno uređuju, a osobito članke 101. i 102. Ugovora, kao i odredbe koje služe za njihovu provedbu, osobito članak 6. stavak 1. točku (b), članak 2. stavak 1. i članak 2. stavak 2. Uredbe br. 139/2004, time što nije provela sveobuhvatnu ocjenu negativnih učinaka koncentracije na tržišno natjecanje, uključujući i ocjenu učinaka koncentracije na relevantna tržišta utvrđena na temelju P & O pristupa. Ocjena koncentracije na temelju P & O pristupa otkrila bi niz povreda tržišnog natjecanja koje uzrokuje ta koncentracija.

            2.

            Komisija je pogrešno ocijenila učinke koncentracije na mogućnost obavljanja usluga zračnog prijevoza osoba, kao i na zračne luke na koje se koncentracija odnosi, te je time počinila tešku i očitu povredu u ocjeni koncentracije. Pravilno provedeno analitičko ispitivanje koncentracije moralo bi dovesti do zaključka da provođenje koncentracije sa sobom povlači niz negativnih posljedica po tržišno natjecanje, i, među ostalim, da bi dovelo do prevladavajućeg položaja Lufthanse na određenim zračnim lukama.

            3.

            Komisija je povrijedila Uredbu br. 95/93 time što prilikom dodjele slotova na određenim zračnim lukama nije poštovala načela neutralnosti, transparentnosti i nediskriminacije.

            4.

            Komisija je povrijedila Smjernice za ocjenu horizontalnih koncentracija time što je propustila ispitati neutralizira li navodni porast učinkovitosti kao posljedica transakcije njezine nepovoljne učinke po tržišno natjecanje.

            5.

            Komisija je povrijedila odredbe Ugovora i odredaba koje služe za njihovu provedbu time što je Lufthansi nametnula obveze koje nisu neutralizirale značajno narušavanje tržišnog natjecanja prouzročeno transakcijom.

            6.

            Komisija je povrijedila odredbe Ugovora, među kojima i članak 107. stavak 1. UFEU-a, kao i odredbe za njihovu provedbu, time što narušavanje tržišnog natjecanja na unutarnjem tržištu prouzročeno transakcijom nije razmatrala u vezi s državnim potporama odobrenim društvu Air Berlin.

            7.

            Komisija je povrijedila članak 296. UFEU-a jer nije zadovoljavajuće obrazložila svoju odluku.


201806150871955082018/C 231/308602016TC23120180702HR01HRINFO_JUDICIAL20180515252511Predmet T-860/16: Presuda Općeg suda od 15. svibnja 2018. – Wirecard protiv EUIPO-a (mycard2go) („Žig Europske unije — Prijava figurativnog žiga Europske unije mycard2go — Apsolutni razlog za odbijanje — Opisni karakter — članak 7. stavak 1. točke (b) i (c) Uredbe (EZ) br. 207/2009 (koji je postao članak 7. stavak 1. točke (b) i (c) Uredbe (EU) 2017/1001)”)
 ---documentbreak--- C2312018HR2510120180515HR0030251251Presuda Općeg suda od 15. svibnja 2018. – Wirecard protiv EUIPO-a (mycard2go)
   (Predmet T-860/16) (
         1
      )
   „(„Žig Europske unije — Prijava figurativnog žiga Europske unije mycard2go — Apsolutni razlog za odbijanje — Opisni karakter — članak 7. stavak 1. točke (b) i (c) Uredbe (EZ) br. 207/2009 (koji je postao članak 7. stavak 1. točke (b) i (c) Uredbe (EU) 2017/1001)”)“2018/C 231/30Jezik postupka: njemački
      Stranke

      Tužitelj: Wirecard AG (Aschheim, Njemačka) (zastupnici: A. Bayer, odvjetnik)

      Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (zastupnik: D. Hanf, agent)

      Predmet

   Tužba protiv odluke četvrtog žalbenog vijeća EUIPO-a od 3. listopada 2016. (predmet R 281/2016-4) koja se odnosi na prijavu registracije figurativnog znaka mycard2go kao žiga Europske unije.

      Izreka

            1.

            Tužba se odbija.

            2.

            Društvu Wirecard AG se nalaže snošenje troškova.

      (
         1
      )	SL C 38, 6. 2. 2017.


201806290691986822018/C 249/452742018TC24920180716HR01HRINFO_JUDICIAL20180430353622Predmet T-274/18: Tužba podnesena 30. travnja 2018. – Klymenko protiv Vijeća
 ---documentbreak--- C2492018HR3520120180430HR0045352362Tužba podnesena 30. travnja 2018. – Klymenko protiv Vijeća
   (Predmet T-274/18)2018/C 249/45Jezik postupka: francuski
      Stranke

      Tužitelj: Oleksandr Viktorovych Klymenko (Moskva, Rusija) (zastupnik: M. Phelippeau, odvjetnik)

      Tuženik: Vijeće Europske unije

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

            —

            proglasi tužbu Oleksandra Viktorovycha Klymenka dopuštenom;

            —

            poništi Odluku Vijeća EU-a 2018/333 od 5. ožujka 2018. o izmjeni Odluke 2014/119/ZVSP o mjerama ograničavanja usmjerenima protiv određenih osoba, subjekata i tijela s obzirom na stanje u Ukrajini;

            —

            poništi Provedbenu uredbu Vijeća (EU) 2018/326 od 5. ožujka 2018. o provedbi Uredbe (EU) br. 208/2014 o mjerama ograničavanja usmjerenima protiv određenih osoba, subjekata i tijela s obzirom na stanje u Ukrajini;

            —

            naloži Vijeću Europske unije snošenje troškova primjenom članaka 87. i 91. Poslovnika Općeg suda.

      Tužbeni razlozi i glavni argumenti

   U prilog osnovanosti tužbe tužitelj ističe pet tužbenih razloga.

            1.

            Prvi tužbeni razlog, koji se temelji na nedostatnom obrazloženju pobijanih akata.

            2.

            Drugi tužbeni razlog, koji se temelji na povredi prava obrane i prava na djelotvoran pravni lijek zajamčenih temeljnim načelima europskog prava, osobito člankom 47. Povelje Europske unije o temeljnim pravima i člancima 6. i 13. Europske konvencije za zaštitu ljudskih prava i temeljnih sloboda.

            3.

            Treći tužbeni razlog, koji se temelji na nepostojanju pravne osnove jer članak 29. Ugovora o Europskoj uniji ne može biti pravna osnova mjere ograničavanja protiv O. V. Klymenka.

            4.

            Četvrti tužbeni razlog, koji se temelji na postojanju činjenične pogreške, jer je O. V. Klymenko dostavio elemente kojima se dokazuje da ne postoje činjenice koje bi bile dostatna osnova za bilo kakav kazneni postupak.

            5.

            Peti tužbeni razlog, koji se temelji na povredi temeljnog prava na poštovanje prava vlasništva, temeljnog načela prava Unije zaštićenog člankom 17. Povelje Europske unije o temeljnim pravima i članka 1. Prvog dodatnog Protokola uz Europsku konvenciju za zaštitu ljudskih prava i temeljnih sloboda.


title: Presuda Suda od 21. ožujka 2018. u predmetu E-4/17 – Nadzorno tijelo EFTA-e protiv Kraljevine Norveške (Propust države EFTA-e da ispuni svoje obveze – Direktiva 2004/18/EZ – Javna nabava – Ugovor o javnoj nabavi – Ugovor o koncesiji za javne radove)

text:
               26.7.2018

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 264/16

      PRESUDA SUDA
      od 21. ožujka 2018.
      u predmetu E-4/17
      Nadzorno tijelo EFTA-e protiv Kraljevine Norveške

         (Propust države EFTA-e da ispuni svoje obveze – Direktiva 2004/18/EZ – Javna nabava – Ugovor o javnoj nabavi – Ugovor o koncesiji za javne radove)

      (2018/C 264/10)
      U predmetu E-4/17, Nadzorno tijelo EFTA-e protiv Kraljevine Norveške – ZAHTJEV za utvrđenje da je Kraljevina Norveška, tako što je Ugovor o javnoj nabavi, čiji su predmet izgradnja i vođenje podzemnog parkirališta ispod Torveta u Kristiansandu, pogrešno klasificirala kao „koncesiju za usluge”, a ne kao „koncesiju za radove”, i provela natječajni postupak koji nije u skladu sa zahtjevima iz pravila EGP-a o javnoj nabavi, prekršila odredbe akta iz točke 2. Priloga XVI. Sporazumu o Europskom gospodarskom prostoru (Direktiva 2004/18/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 31. ožujka 2004. o usklađivanju postupaka za sklapanje ugovora o javnim radovima, ugovora o javnoj nabavi robe te ugovora o javnim uslugama) u vezi s aktom iz točke 6.a Priloga XVI. Sporazumu (Uredba (EZ) br. 2195/2002 Europskog parlamenta i Vijeća od 5. studenoga 2002. o Jedinstvenom rječniku javne nabave (CPV)) Sud, u sastavu Páll Hreinsson, predsjednik i sudac izvjestitelj, Per Christiansen i Nicole Kaiser (ad hoc), suci, presudio je 21. ožujka 2018. kao u izreci:
      Sud:

                  1.

                  utvrđuje da Kraljevina Norveška, u odnosu na postupak javnog nadmetanja za izgradnju i vođenje podzemnog parkirališta ispod Torveta u Kristiansandu koji je provela općina Kristiansand 2015., nije ispunila svoje obveze u skladu s Direktivom 2004/18/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 31. ožujka 2004. o usklađivanju postupaka za sklapanje ugovora o javnim radovima, ugovora o javnoj nabavi robe te ugovora o javnim uslugama, iz točke 2. Priloga XVI. Sporazumu o Europskom gospodarskom prostoru, time što nije:

                              i.

                              objavila obavijest o nadmetanju na cijelom području EGP-a u skladu s pravnim zahtjevima utvrđenima u članku 58. stavku 3. Direktive;

                              ii.

                              upotrijebila potpune i dovoljno precizne CPV oznake, čime je prekršila odredbe članka 58. stavka 2. Direktive, u vezi s člankom 1. stavkom 14. Direktive i Uredbom (EZ) br. 2195/2002 Europskog parlamenta i Vijeća od 5. studenoga 2002. o Jedinstvenom rječniku javne nabave (CPV), iz točke 6.a Priloga XVI. Sporazumu o EGP-u; te

                              iii.

                              poštovala minimalni rok za podnošenje prijava u postupku dodjele ugovora propisan člankom 59. Direktive.

                  2.

                  nalaže Kraljevini Norveškoj plaćanje troškova postupka.


201808030102050042018/C 294/064512016CJC29420180820HR01HRINFO_JUDICIAL201806265622Predmet C-451/16: Presuda Suda (veliko vijeće) od 26. lipnja 2018. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Supreme Court of the United Kingdom – Ujedinjena Kraljevina) – MB protiv Secretary of State for Work and Pensions (Zahtjev za prethodnu odluku — Direktiva 79/7/EEZ — Jednako postupanje prema muškarcima i ženama u pitanjima socijalne sigurnosti — Nacionalni sustav državnih mirovina — Uvjeti za priznanje promjene spola — Nacionalni propisi kojima se to priznanje uvjetuje poništenjem braka sklopljenog prije te promjene spola — Odbijanje dodjele državne starosne mirovine osobi koja je promijenila spol, s navršenom zakonskom dobi za odlazak u mirovinu osoba koje pripadaju stečenom spolu — Izravna diskriminacija na temelju spola)
 ---documentbreak--- C2942018HR520120180626HR00065262Presuda Suda (veliko vijeće) od 26. lipnja 2018. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Supreme Court of the United Kingdom – Ujedinjena Kraljevina) – MB protiv Secretary of State for Work and Pensions
   (Predmet C-451/16) (
         1
      )
   „(Zahtjev za prethodnu odluku — Direktiva 79/7/EEZ — Jednako postupanje prema muškarcima i ženama u pitanjima socijalne sigurnosti — Nacionalni sustav državnih mirovina — Uvjeti za priznanje promjene spola — Nacionalni propisi kojima se to priznanje uvjetuje poništenjem braka sklopljenog prije te promjene spola — Odbijanje dodjele državne starosne mirovine osobi koja je promijenila spol, s navršenom zakonskom dobi za odlazak u mirovinu osoba koje pripadaju stečenom spolu — Izravna diskriminacija na temelju spola)“2018/C 294/06Jezik postupka: engleski
      Sud koji je uputio zahtjev

   Supreme Court of the United Kingdom

      Stranke glavnog postupka

      Žalitelj: MB

      Druga stranka u postupku: Secretary of State for Work and Pensions

      Izreka

   Direktivu Vijeća 79/7/EEZ od 19. prosinca 1978. o postupnoj provedbi načela jednakog postupanja prema muškarcima i ženama u pitanjima socijalne sigurnosti, a osobito njezin članak 4. stavak 1. prvu alineju, u vezi s člankom 3. stavkom 1. točkom (a) trećom alinejom i člankom 7. stavkom 1. točkom (a), treba tumačiti na način da joj se protive nacionalni propisi kojima se osobi koja je promijenila spol, uz fizičke, socijalne i psihološke kriterije, nameće i uvjet da nije u braku s osobom koja pripada spolu stečenom tom promjenom, kako bi mogla ostvariti pravo na državnu starosnu mirovinu s navršenom zakonskom dobi za odlazak u mirovinu osoba koje pripadaju tom stečenom spolu.
   (
         1
      )	SL C 383, 17. 10. 2016.


title: Predmet T-443/18: Tužba podnesena 16. srpnja 2018. – Peek & Cloppenburg protiv EUIPO-a – Peek & Cloppenburg (Vogue Peek & Cloppenburg)

text:
               3.9.2018

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 311/17

      Tužba podnesena 16. srpnja 2018. – Peek & Cloppenburg protiv EUIPO-a – Peek & Cloppenburg (Vogue Peek & Cloppenburg)
      (Predmet T-443/18)
      (2018/C 311/17)
      Jezik na kojem je tužba podnesena: njemački

         Stranke

         Tužitelj: Peek & Cloppenburg KG, Düsseldorf (Düsseldorf, Njemačka) (zastupnik: P. Lange, odvjetnik)

         Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO)

         Druga stranka pred žalbenim vijećem: Peek & Cloppenburg KG, Hamburg (Hamburg, Njemačka)

         Podaci o postupku pred EUIPO-om

         Podnositelj prijave spornog žiga: tužitelj

         Predmetni sporni žig: verbalni žig Europske unije Peek & Cloppenburg – prijava za registraciju br. 2 700 847

         Postupak pred EUIPO-om: postupak povodom prigovora

         Pobijana odluka: odluka prvog žalbenog vijeća EUIPO-a od 20. travnja 2018. u predmetu R 1362/2005-1

         Tužbeni zahtjev

      Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

                  —

                  poništi pobijanu odluku;

                  —

                  naloži EUIPO-u snošenje troškova.

         Tužbeni razlozi

                  —

                  Povreda članka 8. stavka 4. Uredbe (EU) 2017/1001 Europskog parlamenta i Vijeća u vezi s člankom 15. stavkom 2. njemačkog Zakona o žigovima;

                  —

                  Povreda članka 8. stavka 4. točke (b) Uredbe (EU) 2017/1001 Europskog parlamenta i Vijeća u vezi s člankom 15. stavkom 3. njemačkog Zakona o žigovima;

                  —

                  Povreda članka 8. stavka 4. Uredbe (EU) 2017/1001 Europskog parlamenta i Vijeća;

                  —

                  Povreda članka 63. Uredbe Vijeća (EU) br. 207/2009 u vezi s pravilom 20. stavkom 7. točkom (c) Uredbe Komisije (EZ) br. 2868/95.


title: Predmet C-88/17: Presuda Suda (treće vijeće) od 11. srpnja 2018. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Korkein oikeus – Finska) – Zurich Insurance PLC, Metso Minerals Oy protiv Abnormal Load Services (International) Limited (Zahtjev za prethodnu odluku — Suradnja u građanskim i trgovačkim stvarima — Uredba (EZ) br. 44/2001 — Sudska nadležnost — Članak 5. točka 1. podtočka (b) druga alineja — Nadležnost suda mjesta izvršenja obveze — Mjesto pružanja usluga — Ugovor o prijevozu robe između dviju država članica — Prijevoz u nekoliko faza obavljen različitim prijevoznim sredstvima)

text:
               10.9.2018

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 319/8

      Presuda Suda (treće vijeće) od 11. srpnja 2018. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Korkein oikeus – Finska) – Zurich Insurance PLC, Metso Minerals Oy protiv Abnormal Load Services (International) Limited
      (Predmet C-88/17) (1)

      ((Zahtjev za prethodnu odluku - Suradnja u građanskim i trgovačkim stvarima - Uredba (EZ) br. 44/2001 - Sudska nadležnost - Članak 5. točka 1. podtočka (b) druga alineja - Nadležnost suda mjesta izvršenja obveze - Mjesto pružanja usluga - Ugovor o prijevozu robe između dviju država članica - Prijevoz u nekoliko faza obavljen različitim prijevoznim sredstvima))
      (2018/C 319/09)
      Jezik postupka: finski

         Sud koji je uputio zahtjev

      Korkein oikeus

         Stranke glavnog postupka

         Tužitelji: Zurich Insurance PLC, Metso Minerals Oy

         Tuženik: Abnormal Load Services (International) Limited

         Izreka

      Članak 5. točku 1. podtočku (b) drugu alineju Uredbe Vijeća (EZ) br. 44/2001 od 22. prosinca 2000. o nadležnosti, priznavanju i izvršenju sudskih odluka u građanskim i trgovačkim stvarima treba tumačiti na način da su, u ugovoru o prijevozu robe između država članica u nekoliko faza, sa zaustavljanjima i različitim prijevoznim sredstvima, poput onog o kojem je riječ u glavnom predmetu, i mjesto otpreme i mjesto isporuke robe mjesta pružanja usluge prijevoza u smislu te odredbe.

         (1)  SL C 112, 10. 4. 2017.


title: Predmet C-440/17: Rješenje Suda (šesto vijeće) od 14. lipnja 2018. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Finanzgericht Köln – Njemačka) – GS protiv Bundeszentralamt für Steuern (Zahtjev za prethodnu odluku — Članak 99. Poslovnika Suda — Izravno oporezivanje — Sloboda poslovnog nastana — Direktiva 2011/96/EU — Članak 1. stavak 2. — Matično društvo — Holding — Porez po odbitku na dobit raspodijeljenu matičnom društvu koje je nerezidentni holding — Oslobođenje — Prijevara, utaja i zloporabe u području poreza — Presumpcija)

text:
               17.9.2018

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 328/24

      Rješenje Suda (šesto vijeće) od 14. lipnja 2018. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Finanzgericht Köln – Njemačka) – GS protiv Bundeszentralamt für Steuern
      (Predmet C-440/17) (1)

      ((Zahtjev za prethodnu odluku - Članak 99. Poslovnika Suda - Izravno oporezivanje - Sloboda poslovnog nastana - Direktiva 2011/96/EU - Članak 1. stavak 2. - Matično društvo - Holding - Porez po odbitku na dobit raspodijeljenu matičnom društvu koje je nerezidentni holding - Oslobođenje - Prijevara, utaja i zloporabe u području poreza - Presumpcija))
      (2018/C 328/30)
      Jezik postupka: njemački

         Sud koji je uputio zahtjev

      Finanzgericht Köln

         Stranke glavnog postupka

         Tužitelj: GS

         Tuženik: Bundeszentralamt für Steuern

         Izreka

      Članak 1. stavak 2. Direktive Vijeća 2011/96/EU od 30. studenoga 2011. o zajedničkom sustavu oporezivanja koji se primjenjuje na matična društva i društva kćeri iz različitih država članica, kako je izmijenjena Direktivom Vijeća 2013/13/EU od 13. svibnja 2013., i članak 49. UFEU-a treba tumačiti na način da im se protivi porezno zakonodavstvo države članice, poput onog iz glavnog postupka, koje porez po odbitku primjenjuje na dividende koje rezidentno društvo kćer dodjeljuje svojem nerezidentnom matičnom društvu, ali isključuje pravo matičnog društva da traži povrat ili oslobođenje od takvog poreza po odbitku u slučaju kad, prvo, udjele u tom matičnom društvu posjeduju osobe koje ne bi imale pravo na takav povrat odnosno oslobođenje da su od takvog društva kćeri izravno primale dividende i kad to matično društvo svoje bruto prihode iz odnosne financijske godine nije ostvarilo vlastitom gospodarskom aktivnošću te, drugo, kad je ispunjen jedan od dva uvjeta propisanih tim zakonodavstvom, tj. da ne postoje gospodarski ili drugi važni razlozi koji bi opravdavali uključenost tog matičnog društva, ili da matično društvo ne sudjeluje u ukupnoj gospodarskoj aktivnosti s poslovnom jedinicom koja je na primjereno organizirana za njegovu poslovnu svrhu, bez obzira na organizacijske, gospodarske ili druge važne karakteristike poduzeća koja imaju veze s predmetnim matičnim društvom.

         (1)  SL C 374, 6. 11. 2017.


title: Predmet T-469/18: Tužba podnesena 26. srpnja 2018. – Battelle Memorial Institute protiv EUIPO-a (HEATCOAT)

text:
               24.9.2018

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 341/26

      Tužba podnesena 26. srpnja 2018. – Battelle Memorial Institute protiv EUIPO-a (HEATCOAT)
      (Predmet T-469/18)
      (2018/C 341/38)
      Jezik postupka: engleski

         Stranke

         Tužitelj: Battelle Memorial Institute (Columbus, Ohio, Sjedinjene Američke Države) (zastupnik: B. Brandreth, QC)

         Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO)

         Podaci o postupku pred EUIPO-om

         Predmetni sporni žig: prijava verbalnog žiga Europske unije „HEATCOAT” – prijava za registraciju br. 16 865 263

         Pobijana odluka: odluka drugog žalbenog vijeća EUIPO-a od 16. svibnja 2018. u predmetu R 36/2018-2

         Tužbeni zahtjev

      Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

                  —

                  u cijelosti poništi pobijanu odluku i

                  —

                  naloži EUIPO-u da naknadi tužiteljeve troškove, uključujući troškove postupka pred žalbenim vijećem.

         Tužbeni razlozi

                  —

                  povreda članka 7. stavka 1. točki (b) i (c) Uredbe (EU) 2017/1001 Europskog parlamenta i Vijeća;

                  —

                  povreda članka 95. Uredbe (EU) 2017/1001 Europskog parlamenta i Vijeća.


title: Predmet T-425/18: Tužba podnesena 5. srpnja 2018. – Altice Europe protiv Komisije

text:
               24.9.2018

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 341/20

      Tužba podnesena 5. srpnja 2018. – Altice Europe protiv Komisije
      (Predmet T-425/18)
      (2018/C 341/31)
      Jezik postupka: engleski

         Stranke

         Tužitelj: Altice Europe NV (Amsterdam, Nizozemska) (zastupnici: R. Allendesalazar Corcho i H. Brokelmann, odvjetnici)

         Tuženik: Europska komisija

         Tužbeni zahtjev

      Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

                  —

                  poništi članke 1., 2., 3. i 4. Odluke Komisije C(2018) 2418 final od 24. travnja 2018. o izricanju novčane kazne zbog provedbe koncentracije protivno članku 4. stavka 1. i članka 7. stavka 1. Uredbe Vijeća (EZ) br. 139/2004 (1) (Predmet M.7993 — Altice/PT Portugal, članak 14. stavak 2. Uredbe),

                  —

                  alternativno, izvrši svoju neograničenu nadležnost kako bi znatno smanjio novčane kazne iz članaka 3. i 4. Odluke i

                  —

                  u svakom slučaju, naloži Europskoj komisiji snošenje svih troškova.

         Tužbeni razlozi i glavni argumenti

      U prilog osnovanosti tužbe tužitelj ističe pet tužbenih razloga.

                  1.

                  Prvi tužbeni razlog, koji se temelji na tvrdnji da su povrijeđeni članak 4. stavak 1. i članak 7. stavak 1. Uredbe o koncentracijama te načela zakonitosti i pretpostavke nedužnosti u mjeri u kojoj se u pobijanoj odluci pojam „provedba” koncentracije primjenjuje izvan njegova opsega i značenja.
                  Tužitelj navodi da bi „provedba” koncentracije za potrebe članka 4. stavka 1. i članka 7. stavka 1. Uredbe o koncentracijama zahtijevala više od „mogućnosti izvršavanja odlučujućeg utjecaja” na poduzetnika i da niti jedan od elemenata na koje se poziva u pobijanoj odluci ne bi značio provedbu. Tužitelj nadalje navodi da pobijana odluka neosnovanim proširenjem pojma „provedba” povrjeđuje načelo zakonitosti sadržano u članku 49. stavku 1. Povelje Europske unije o temeljnim pravima i članku 7. Europske Konvencije za zaštitu ljudskih prava i temeljnih sloboda te pretpostavku nedužnosti zajamčenu člankom 48. stavkom 1. Povelje Europske unije o temeljnim pravima i člankom 6. stavkom 2. Europske Konvencije za zaštitu ljudskih prava i temeljnih sloboda.

                  2.

                  Drugi tužbeni razlog, koji se temelji na tvrdnji da je Komisija počinila pogrešku koja se tiče činjenica i prava u mjeri u kojoj se pobijanom odlukom utvrđuje da je tužitelj stekao isključivu kontrolu nad društvom PT Portugal.
                  Utvrđenjem u pobijanoj odluci da je tužitelj stekao isključivu kontrolu nad društvom PT Portugal i da je na taj način proveo koncentraciju počinjena je pogreška koja se tiče činjenica i prava.

                  3.

                  Treći tužbeni razlog, koji se temelji na tvrdnji da je Komisija počinila pogrešku koja se tiče činjenica i prava utvrdivši postojanje povreda članka 4. stavka 1. i članka 7. stavka 1. Uredbe o koncentracijama.
                  Predugovori koji su navodno bili sadržani u ugovoru o kupoprodaji akcesorne su prirode te ne znače preuranjenu provedbu koncentracije. Štoviše, tužitelj nije stvarno izvršavao nikakav odlučujući utjecaj nad društvom PT Portugal prije sklapanja ugovora. Komisija se nije mogla opravdano osloniti na sedam točaka iz odjeljka 4.2.1 pobijane odluke da bi dokazala tužiteljevo izvršavanje stvarne kontrole nad društvom PT Portugal. Naposljetku, utvrđenjem u pobijanoj odluci da se prijenosom informacija tužitelju pridonosi utvrđivanju izvršavanja kontrole počinjena je pogreška koja se tiče činjenica i prava.

                  4.

                  Četvrti tužbeni razlog, koji se temelji na tvrdnji da je Komisija povrijedila načela ne bis in idem, proporcionalnosti, zabrane dvostrukog kažnjavanja te na prigovoru nezakonitosti u pogledu članka 4. stavka 1. i članka 14. stavka 2. točke (a) Uredbe o koncentracijama.
                  Izricanjem dviju novčanih kazni istom počinitelju za isto postupanje na temelju dviju zakonskih odredaba koje štite isti pravni interes, pobijanom odlukom je navodno povrijeđeno načelo ne bis in idem sadržano u članku 50. Povelje Europske unije o temeljnim pravima i članku 4. stavku 1. Protokola br. 7 uz Europsku konvenciju za zaštitu ljudskih prava i temeljnih sloboda, načelo proporcionalnosti sadržano u članku 49. stavku 3. Povelje Europske unije o temeljnim pravima i zabrana dvostrukog kažnjavanja ukorijenjena u općim načelima koja su zajednička pravnim sustavima država članica. Prigovor nezakonitosti ističe se u skladu s člankom 277. UFEU-a u pogledu članka 4. stavka 1. i članka 14. stavka 2. točke (a) Uredbe o koncentracijama koji Komisiji omogućuju da dvostruko sankcionira istog počinitelja za isto postupanje koje je već sankcionirano člankom 7. stavkom 1. i člankom 14. stavkom 2. točkom (b) Uredbe o koncentracijama.

                  5.

                  Peti tužbeni razlog, koji se temelji na tvrdnji da su novčane kazne nezakonite i da se njima povređuje načelo proporcionalnosti.
                  Pobijanom odlukom povređuje se članak 14. stavak 2. Uredbe o koncentracijama u mjeri u kojoj se njome izriču novčane kazne tužitelju unatoč nepostojanju nepažnje ili namjere i bilo kakvog nepoštovanja ciljeva pravila Unije o kontroli koncentracija. Pobijanom odlukom povređuje se članak 296. UFEU-a i članak 41. stavak 2. Povelje Europske unije o temeljnim pravima zbog neobrazlaganja iznosa novčanih kazni. Nadalje, izricanjem druge kazne u skladu s člankom 14. stavkom 2. točkom (a) Uredbe o koncentracijama za isto postupanje koje je već sankcionirano člankom 14. stavkom 2. točkom (b) Uredbe o koncentracijama pobijanom odlukom povređuje se načelo proporcionalnosti. Naposljetku, novčanim kaznama povređuje se načelo proporcionalnosti jer se pobijanom odlukom ne uzima pravilno u obzir sve relevantne okolnosti prilikom određivanja njihovih iznosa.

         (1)  Uredba Vijeća (EZ) br. 139/2004 od 20. siječnja 2004. o kontroli koncentracija između poduzetnika (Uredba EZ o koncentracijama) (SL 2004., L 24, str. 1.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 8., svezak 5., str. 73.) (u daljnjem tekstu: Uredba o koncentracijama).


title: Predmet T-773/15: Rješenje Općeg suda od 13. srpnja 2018. – BBY Solutions protiv EUIPO-a – Worldwide Sales Corporation España (BEST BUY)

text:
               22.10.2018

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 381/31

      Rješenje Općeg suda od 13. srpnja 2018. – BBY Solutions protiv EUIPO-a – Worldwide Sales Corporation España (BEST BUY)
      (Predmet T-773/15) (1)

      (2018/C 381/37)
      Jezik postupka: engleski
      Predsjednik trećeg vijeća odredio je brisanje predmeta.

         (1)  SL C 78, 29. 2. 2016.


title: Predmet C-453/18: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 11. svibnja 2018. uputio Juzgado de Primera Instancia Vigo (Španjolska) – Bondora AS protiv Carlosa V. C.

text:
               22.10.2018

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 381/3

      Zahtjev za prethodnu odluku koji je 11. svibnja 2018. uputio Juzgado de Primera Instancia Vigo (Španjolska) – Bondora AS protiv Carlosa V. C.
      (Predmet C-453/18)
      (2018/C 381/04)
      Jezik postupka: španjolski

         Sud koji je uputio zahtjev

      Juzgado de Primera Instancia Vigo

         Stranke glavnog postupka

         Tužitelj: Bondora AS

         Tuženik: Carlos V. C.

         Prethodna pitanja

                  1.

                  Treba li članak 7. stavak 1. Direktive Vijeća 93/13/EEZ od 5. travnja 1993. o nepoštenim uvjetima u potrošačkim ugovorima (1), i sudsku praksu koja je tumači, tumačiti na način da se navedenom članku direktive protivi nacionalno pravilo, poput onoga iz dvadeset treće završne odredbe [točke 2.] Leya 1/2000, de 7 de enero, de Enjuiciamiento Civil (Zakon 1/2000 od 7. siječnja o parničnom postupku), koje određuje da u okviru zahtjeva za europski platni nalog nije potrebno priložiti nikakvu dokumentaciju te da će ona, ako bude priložena, biti proglašena nedopuštenom?

                  2.

                  Treba li članak 7. stavak 2. točku (e) Uredbe br. 1896/2006 Europskog parlamenta i Vijeća od 12. prosinca 2006. (2), tumačiti na način da navedena odredba ne sprječava [sud] da od društva vjerovnika zahtijeva podnošenje dokumentacije na kojoj temelji svoj zahtjev koji proizlazi iz potrošačkog kredita sklopljenog između prodavatelja robe ili pružatelja usluge i potrošača ako sud smatra da je ispitivanje tih dokumenata neophodno radi ocjene eventualnog postojanja nepoštenih ugovornih odredbi u ugovoru sklopljenom među strankama i tako postupi u skladu s odredbama Direktive Vijeća 93/13/EEZ od 5. travnja 1993. o nepoštenim uvjetima u potrošačkim ugovorima i sudskom praksom koja je tumači?

         (1)  SL 1993., L 95, str. 29. (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 15., svezak 12., str. 24.)

         (2)  Uredba (EZ) br. 1896/2006 Europskog parlamenta i Vijeća od 12. prosinca 2006. o uvođenju postupka za europski platni nalog (SL 2006., L 399, str. 1.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 19., svezak 7., str. 94.)


title: Predmet T-905/16: Presuda Općeg suda od 12. rujna 2018. – Chefaro Ireland protiv EUIPO-a – Laboratoires M&L (NUIT PRECIEUSE) („Žig Europske unije — Postupak za proglašavanje žiga ništavim — Međunarodna registracija u kojoj je naznačena Europska unija — Figurativni žig NUIT PRECIEUSE — Raniji nacionalni verbalni žig EAU PRECIEUSE — Relativni razlog za odbijanje — Članak 8. stavak 1. točka (b) Uredbe (EZ) br. 207/2009 [koji je postao članak 8. stavak 1. točka (b) Uredbe (EU) 2017/1001]”)

text:
               22.10.2018

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 381/21

      Presuda Općeg suda od 12. rujna 2018. – Chefaro Ireland protiv EUIPO-a – Laboratoires M&L (NUIT PRECIEUSE)
      (Predmet T-905/16) (1)

      ((„Žig Europske unije - Postupak za proglašavanje žiga ništavim - Međunarodna registracija u kojoj je naznačena Europska unija - Figurativni žig NUIT PRECIEUSE - Raniji nacionalni verbalni žig EAU PRECIEUSE - Relativni razlog za odbijanje - Članak 8. stavak 1. točka (b) Uredbe (EZ) br. 207/2009 [koji je postao članak 8. stavak 1. točka (b) Uredbe (EU) 2017/1001]”))
      (2018/C 381/24)
      Jezik postupka: engleski

         Stranke

         Tužitelj: Chefaro Ireland DAC (Dublin, Irska) (zastupnici: P. Maeyaert i J. Muyldermans, odvjetnici)

         Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (zastupnici: A. Lukošiūtė, D. Walicka i D. Gája, agenti)

         Druga stranka u postupku pred žalbenim vijećem EUIPO-a, intervenijent u postupku pred Općim sudom: Laboratoires M&L SA (Manosque, Francuska) (zastupnik: F. Cordt, odvjetnik)

         Predmet

      Tužba protiv odluke četvrtog žalbenog vijeća EUIPO-a od 19. listopada 2016. (predmet R 2596/2015-4), koja se odnosi na postupak za proglašavanje žiga ništavim između društava Chefaro Ireland i Laboratoires M&L.

         Izreka

                  1.

                  Tužba se odbija.

                  2.

                  Društvu Chefaro Ireland DAC nalaže se snošenje troškova.

         (1)  SL C 53, 20. 2. 2017.


title: Predmet C-460/18 P: Žalba koju je 12. srpnja 2018. podnio HK protiv presude Općeg suda (osmo vijeće) od 3. svibnja 2018. u predmetu T-574/16, HK protiv Komisije

text:
               22.10.2018

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 381/4

      Žalba koju je 12. srpnja 2018. podnio HK protiv presude Općeg suda (osmo vijeće) od 3. svibnja 2018. u predmetu T-574/16, HK protiv Komisije
      (Predmet C-460/18 P)
      (2018/C 381/05)
      Jezik postupka: francuski

         Stranke

         Žalitelji: HK (zastupnici: A. Champetier, S. Rodrigues, odvjetnici)

         Druge stranke u postupku: Europska komisija, Vijeće Europske unije

         Zahtjevi

                  —

                  utvrditi da je žalba dopuštena i osnovana;

                  —

                  ukinuti presudu Općeg suda od 3. svibnja 2018. (predmet T-574/16);

                  —

                  konačno odlučiti u predmetu prihvaćanjem tužiteljevih zahtjeva iznesenih u prvostupanjskom postupku, uključujući nalog tuženiku za snošenje troškova, ili, podredno

                  —

                  vratiti predmet Općem sudu radi ponovnog odlučivanja, s time da se o troškovima žalbenog postupka odluči sukladno članku 184. Poslovnika Suda.

         Žalbeni razlozi i glavni argumenti

      U prilog svojoj žalbi, žalitelj ističe dva žalbena razloga. Prvi se temelji na povredi članka 17. stavka 1. Priloga VIII. Pravilniku o osoblju, zbog povremeno dvosmislene, neusklađene i proturječne naravi obrazloženja. Drugi žalbeni razlog se temelji na povredi načela nediskriminacije i na nedostatnom obrazloženju.


title: Predmet T-417/18 R: Rješenje predsjednika Općeg suda od 20. srpnja 2018. – CdT protiv EUIPO-a „Privremena pravna zaštita — Institucionalno pravo — Prevoditeljske usluge potrebne za funkcioniranje EUIPO-a — Korištenje vanjskih pružatelja usluga — Zahtjev za određivanje privremenih mjera — Nepostojanje hitnosti”

text:
               22.10.2018

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 381/26

      Rješenje predsjednika Općeg suda od 20. srpnja 2018. – CdT protiv EUIPO-a
      (Predmet T-417/18 R)
      („Privremena pravna zaštita - Institucionalno pravo - Prevoditeljske usluge potrebne za funkcioniranje EUIPO-a - Korištenje vanjskih pružatelja usluga - Zahtjev za određivanje privremenih mjera - Nepostojanje hitnosti”)
      (2018/C 381/31)
      Jezik postupka: francuski

         Stranke

         Tužitelj: Prevoditeljski centar za tijela Europske unije (CdT) (zastupnici: J. Rikkert i M. M. Garnier, agenti)

         Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO) (zastupnici: N. Bambara i D. Hanf, agents)

         Predmet

      Zahtjev na temelju članaka 278. i 279. UFEU-a kojim se traži, s jedne strane, odgoda izvršenja EUIPO-vih odluka o mjerama kojima se omogućuje korištenje drugih pružatelja usluga osim CdT-a za prevoditeljske usluge potrebne za funkcioniranje EUIPO-a i, s druge strane, da EUIPO-u bude naloženo da u dodatku Službenom listu Europske unije objavi obavijest o obustavi svojeg postupka javne nabave prevoditeljskih usluga te da ne potpisuje ugovore povezane s tim postupkom javne nabave.

         Izreka

                  1.

                  Odbija se zahtjev za privremenu pravnu zaštitu.

                  2.

                  O troškovima će se odlučiti naknadno.


title: Predmet T-72/16: Rješenje Općeg suda od 13. srpnja 2018. – BBY Solutions protiv EUIPO-a – Worldwide Sales Corporation España (BEST BUY mobile)

text:
               22.10.2018

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 381/31

      Rješenje Općeg suda od 13. srpnja 2018. – BBY Solutions protiv EUIPO-a – Worldwide Sales Corporation España (BEST BUY mobile)
      (Predmet T-72/16) (1)

      (2018/C 381/38)
      Jezik postupka: engleski
      Predsjednik trećeg vijeća odredio je brisanje predmeta.

         (1)  SL C 118, 4. 4. 2016.


title: Predmet C-468/18: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 18. srpnja 2018. uputila Judecătoria Constanţa (Rumunjska) – R protiv P-a

text:
               22.10.2018

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 381/5

      Zahtjev za prethodnu odluku koji je 18. srpnja 2018. uputila Judecătoria Constanţa (Rumunjska) – R protiv P-a
      (Predmet C-468/18)
      (2018/C 381/06)
      Jezik postupka: rumunjski

         Sud koji je uputio zahtjev

      Judecătoria Constanţa

         Stranke glavnog postupka

         Tužitelj: R

         Tuženik: P

         Prethodna pitanja

                  1.

                  Kada se pred sudom države članice vodi postupak u vezi s predmetom koji sadrži tri tužbena zahtjeva, to jest zahtjev za prestanak bračne veze između roditelja maloljetnog djeteta, zahtjev za dodjelu roditeljske skrbi nad tim djetetom i zahtjev za utvrđivanje obveze uzdržavanja samog djeteta, mogu li se odredbe članka 3. točke (a), članka 3. točke (d) i članka 5. Uredbe br. 4/2009 (1) tumačiti na način da sud koji provodi postupak razvoda, koji je istodobno sud nadležan na temelju mjesta uobičajenog boravišta tuženika i sud pred kojim se tuženik upustio u postupak, može odlučivati o zahtjevu koji se odnosi na obvezu uzdržavanja djeteta bez obzira na to što se proglasio nenadležnim za donošenje odluke o roditeljskoj skrbi nad tim djetetom, ili pak o zahtjevu koji se odnosi na obvezu uzdržavanja može odlučivati isključivo sud nadležan za odlučivanje u predmetu roditeljske skrbi nad djetetom?

                  2.

                  U istoj situaciji, vezano za nadležnost nacionalnog suda, ostaje li zahtjev koji se odnosi na obvezu uzdržavanja djeteta sporedan u odnosu na postupak o roditeljskoj odgovornosti u smislu članka 3. točke (d) navedene uredbe?

                  3.

                  U slučaju da je odgovor na drugo pitanje negativan, je li u najboljem interesu djeteta da sud države članice, nadležan na temelju članka 3. točke (a) Uredbe (EZ) br. 4/2009, odlučuje o zahtjevu koji se odnosi na obvezu roditelja da uzdržava maloljetno dijete rođeno u braku čiji se prestanak traži, uzimajući u obzir da se navedeni sud proglasio nenadležnim za donošenje odluke o roditeljskoj skrbi, pravomoćno utvrđujući da nisu zadovoljeni uvjeti iz članka 12. Uredbe Vijeća (EZ) br. 2201/2003 od 27. studenoga 2003. o nadležnosti, priznavanju i izvršenju sudskih odluka u bračnim sporovima i u stvarima povezanim s roditeljskom odgovornošću, kojom se stavlja izvan snage Uredba (EZ) br. 1347/2000 (2)?

         (1)  Uredba Vijeća (EZ) br. 4/2009 od 18. prosinca 2008. o nadležnosti, mjerodavnom pravu, priznavanju i izvršenju sudskih odluka te suradnji u stvarima koje se odnose na obvezu uzdržavanja (SL L 7, str. 1.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 19., svezak 5., str. 138. i ispravak SL 2013., L 281, str. 29.)

         (2)  SL 2003., L 338, str. 1. (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 19., svezak 3., str. 133. i ispravak SL 2014., L 46, str. 22.)


title: Predmet T-710/17: Rješenje Općeg suda od 28. rujna 2018. – Lux-Rehab Non-Profit protiv Komisije („Tužba za poništenje — Državne potpore — Potpora koju je Mađarska dodijelila društvima koja su zaposlila osobe s invaliditetom — Postupak prethodnog ispitivanja — Navodne Komisijine odluke kojima se mjera potpore proglašava spojivom s unutarnjim tržištem — Pojam zainteresirana osoba — Nepostojanje osobnog utjecaja — Nedopuštenost”)

text:
               26.11.2018

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 427/73

      Rješenje Općeg suda od 28. rujna 2018. – Lux-Rehab Non-Profit protiv Komisije
      (Predmet T-710/17) (1)

      („Tužba za poništenje - Državne potpore - Potpora koju je Mađarska dodijelila društvima koja su zaposlila osobe s invaliditetom - Postupak prethodnog ispitivanja - Navodne Komisijine odluke kojima se mjera potpore proglašava spojivom s unutarnjim tržištem - Pojam zainteresirana osoba - Nepostojanje osobnog utjecaja - Nedopuštenost”)
      (2018/C 427/97)
      Jezik postupka: mađarski

         Stranke

         Tužitelj: Lux-Rehab Foglalkoztató Non-Profit Kft. (Lux-Rehab Non-Profit Kft.) (Szombathely, Mađarska) (zastupnik: L. Szabó, odvjetnik)

         Tuženik: Europska komisija (zastupnici: V. Bottka i C. Georgieva-Kecsmar, agenti)

         Predmet

      Zahtjev na temelju članka 263. UFEU-a za poništenje odluka koje je Komisija navodno donijela u pogledu pritužbi SA.29432 – CP 290/2009 – Mađarska – Potpora za zapošljavanje osoba s invaliditetom koja je navodno nezakonita zbog diskriminatornog karaktera propisa i SA.45498 (FC/2016) – Pritužba društva OPS Újpest-lift Kft. u vezi s državnom potporom isplaćenom društvima koja su zaposlila osobe s invaliditetom između 2006. i 2012.

         Izreka

                  1.

                  Tužba se odbija.

                  2.

                  Društvu Lux-Rehab Foglalkoztató Non-Profit Kft. (Lux-Rehab Non-Profit Kft.) nalaže se snošenje troškova.

         (1)  SL C 437, 18. 12. 2017.


title: Predmet T-120/17: Presuda Općeg suda od 11. listopada 2018. – M&T Emporia Ilektrikon-Ilektronikon Eidon protiv EUIPO-a (fluo.) („Žig Europske unije — Prijava figurativnog žiga Europske unije fluo. — Djelomično odbijanje prijave za registraciju — Apsolutni razlog za odbijanje — Opisni karakter — Članak 7. stavak 1. točka (c) Uredbe (EZ)br. 207/2009 (koji je postao članak 7. stavak 1. točka (c) Uredbe (EU) 2017/1001)”)

text:
               26.11.2018

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 427/52

      Presuda Općeg suda od 11. listopada 2018. – M&T Emporia Ilektrikon-Ilektronikon Eidon protiv EUIPO-a (fluo.)
      (Predmet T-120/17) (1)

      („Žig Europske unije - Prijava figurativnog žiga Europske unije fluo. - Djelomično odbijanje prijave za registraciju - Apsolutni razlog za odbijanje - Opisni karakter - Članak 7. stavak 1. točka (c) Uredbe (EZ)br. 207/2009 (koji je postao članak 7. stavak 1. točka (c) Uredbe (EU) 2017/1001)”)
      (2018/C 427/66)
      Jezik postupka: engleski

         Stranke

         Tužitelj: M&T Emporia Ilektrikon-Ilektronikon Eidon AE (Solun, Grčka) (zastupnik: A. Spyridonos, odvjetnik)

         Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO) (zastupnici: M.d.M. Baldares i J. Ivanauskas, agenti)

         Predmet

      Tužba protiv odluke drugog žalbenog vijeća EUIPO-a od 2. prosinca 2016. (predmet R 863/2016-2) koja se odnosi na prijavu za registraciju figurativnog znaka fluo. kao žiga Europske unije.

         Izreka

                  1.

                  Poništava se točka 2. izreke odluke drugog žalbenog vijeća Ureda Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO) od 2. prosinca 2016. (predmet R 863/2016-2).

                  2.

                  EUIPO će snositi vlastite troškove kao i troškove društva M & T Emporia Ilektrikon-Ilektronikon Eidon AE, uključujući i nužne troškove nastale u svrhu postupka pred žalbenim vijećem EUIPO-a.

         (1)  SL C 121, 18. 4. 2017.


               6.12.2018

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 439/14

      Zahtjev za savjetodavno mišljenje Suda EFTA-e koji je 13. srpnja 2018. podnio Prvostupanjski sud Kneževine Lihtenštajn (Fürstliches Landgericht) u predmetu C protiv Concordia Schweizerische Kranken- und Unfallversicherung AG, Landesvertretung Lihtenštajn
      (Predmet E-2/18)
      (2018/C 439/14)
      Dopisom Sudu EFTA-e od 13. srpnja 2018., zaprimljenim u pisarnicu Suda 17. srpnja 2018., Prvostupanjski sud Kneževine Lihtenštajn (Fürstliches Obergericht) podnio je zahtjev za savjetodavno mišljenje u predmetu C/Concordia Schweizerische Kranken- und Unfallversicherung AG, Landesvertretung Lihtenštajn o sljedećim pitanjima:

                  1.

                  Utvrđuje li se Uredbom (EZ) br. 883/2004 Europskog parlamenta i Vijeća od 29. travnja 2004. o koordinaciji sustava socijalne sigurnosti samo minimalni okvir koji se mora poštovati kako bi se spriječilo narušavanje tržišnog natjecanja ili su pravila utvrđena tom uredbom obvezna u smislu da utječu i na obveze o davanjima koje proizlaze iz ugovora o osiguranju u cijelom svijetu i da te obveze ograničavaju? Primjenjuje li se Uredba (EZ) br. 883/2004 Europskog parlamenta i Vijeća od 29. travnja 2004. o koordinaciji sustava socijalne sigurnosti na sustave socijalnog osiguranja koji radnika obvezuju samo na to da dokaže da ima odgovarajuće zdravstveno osiguranje te mu dopuštaju da, na temelju slobode ugovaranja, odabere među različitim osiguravateljima uređenima privatnim pravom, pri čemu se samo zahtijeva dokaz o sklapanju odgovarajućeg ugovora o osiguranju?

                  2.

                              (a)

                              Je li osiguranik primjenom Uredbe (EZ) br. 883/2004 Europskog parlamenta i Vijeća od 29. travnja 2004. o koordinaciji sustava socijalne sigurnosti obvezan ustanovi za socijalno osiguranje u mjestu svojeg boravišta dostaviti račune obuhvaćene ugovorom o osiguranju sklopljenim u okviru sustava obveznog zdravstvenog osiguranja, tako da se ustanova za socijalno osiguranje koja se nalazi u državi članici odgovornoj za isplatu mirovine smatra odgovornom za isplatu tek nakon što ustanova u mjestu osiguranikova boravišta odbije platiti, ili se osiguranik može u svakom slučaju pozvati na svoja prava po ugovoru o osiguranju?

                              (b)

                              Ako se, u skladu s točkom (a), osiguranik ne može pozvati na ugovor o osiguranju:
                              vrijedi li to i ako je ugovor o osiguranju sklopljen u okviru zahtjeva za obveznim osiguranjem, ali ugovoreno osiguranje premašuje minimum propisan zakonom te je stoga njegovo ugovaranje u određenoj mjeri „dobrovoljno”?

                  3.

                  Ako su osiguranici, u skladu s pitanjem 2., obvezni najprije dostaviti račune instituciji u svojoj državi boravišta:

                              (a)

                              Primjenjuje li se to i na osiguranu osobu koja već nekoliko godina prima davanja na temelju ugovornog odnosa ili se činjenica da se sustav socijalnog osiguranja poziva na Uredbu (EZ) br. 883/2004 Europskog parlamenta i Vijeća od 29. travnja 2004. o koordinaciji sustava socijalne sigurnosti protivi načelu dobre vjere?

                              (b)

                              Ima li sustav socijalnog osiguranja pravo, pozivajući se na Uredbu (EZ) br. 883/2004 Europskog parlamenta i Vijeća od 29. travnja 2004. o koordinaciji sustava socijalne sigurnosti, zatražiti povrat davanja od osigurane osobe kojoj je u prošlosti pruženo osiguravateljno pokriće iznad razine predviđene Uredbom, to jest, ostvarila je davanja koja joj se na temelju pravila te uredbe nisu trebala isplatiti, ili se takvi zahtjevi za povrat protive načelu dobre vjere?

                              (c)

                              S obzirom na Uredbu (EZ) br. 883/2004 Europskog parlamenta i Vijeća od 29. travnja 2004. o koordinaciji sustava socijalne sigurnosti, ima li osiguranik koji je primio davanja u okviru sustava socijalnog osiguranja bez prethodnog podnošenja računa preko ustanove za socijalno osiguranje u mjestu boravišta, pravo na buduća davanja, bez potrebe za podnošenjem računa preko ustanove za socijalno osiguranje u mjestu boravišta?


title: Predmet T-648/18: Tužba podnesena 22. listopada 2018. – Super bock group, SGPS protiv EUIPO-a – Agus (Crystal)

text:
               14.1.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 16/56

      Tužba podnesena 22. listopada 2018. – Super bock group, SGPS protiv EUIPO-a – Agus (Crystal)
      (Predmet T-648/18)
      (2019/C 16/66)
      Jezik postupka: engleski

         Stranke

         Tužitelj: Super bock group, SGPS SA (Leça do Balio, Portugal) (zastupnik: J. Mioludo, odvjetnik)

         Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO)

         Druga stranka pred žalbenim vijećem: Agus sp. z o.o. (Varšava, Poljska)

         Podaci o postupku pred EUIPO-om

         Nositelj spornog žiga: druga stranka pred žalbenim vijećem

         Predmetni sporni žig: prijava za verbalni žig Europske unije Crystal – prijava za registraciju br. 15 016 728

         Postupak pred EUIPO-om: postupak povodom prigovora

         Pobijana odluka: odluka drugog žalbenog vijeća EUIPO-a od 23. srpnja 2018. u predmetu R 299/2018-2

         Tužbeni zahtjevi

      Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

                  —

                  poništi pobijanu odluku;

                  —

                  odbije prijavu za registraciju žiga Europske unije br. 15 016 728 Crystal za sve proizvode koje obuhvaća;

                  —

                  naloži EUIPO-u i društvu AGUS sp. z o.o. snošenje vlastitih troškova i troškova tužitelja.

         Tužbeni razlog

                  —

                  povreda članka 8. stavka 1. točke (b) Uredbe (EU) 2017/1001 Europskog parlamenta i Vijeća


title: Predmet C-495/17: Presuda Suda (sedmo vijeće) od 8. studenoga 2018. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Tribunalul Prahova – Rumunjska) – Cartrans Spedition Srl protiv Direcţia Generală Regională a Finanţelor Publice Ploieşti – Administraţia Judeţeană a Finanţelor Publice Prahova, Direcţia Regională a Finanţelor Publice Bucureşti – Administraţia Fiscală pentru Contribuabili Mijlocii (Zahtjev za prethodnu odluku — Porez na dodanu vrijednost (PDV) — Direktiva 2006/112/EZ — Izuzeća — Članak 146. stavak 1. točka (e) i članak 153. — Transakcije cestovnog prijevoza izravno povezane s izvozom robe — Isporuke koje obavljaju posrednici koji sudjeluju u takvim transakcijama — Dokazni postupak u vezi s izvozom robe — Carinska deklaracija — Karnet TIR)

text:
               14.1.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 16/22

      Presuda Suda (sedmo vijeće) od 8. studenoga 2018. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Tribunalul Prahova – Rumunjska) – Cartrans Spedition Srl protiv Direcţia Generală Regională a Finanţelor Publice Ploieşti – Administraţia Judeţeană a Finanţelor Publice Prahova, Direcţia Regională a Finanţelor Publice Bucureşti – Administraţia Fiscală pentru Contribuabili Mijlocii
      (Predmet C-495/17) (1)

      ((Zahtjev za prethodnu odluku - Porez na dodanu vrijednost (PDV) - Direktiva 2006/112/EZ - Izuzeća - Članak 146. stavak 1. točka (e) i članak 153. - Transakcije cestovnog prijevoza izravno povezane s izvozom robe - Isporuke koje obavljaju posrednici koji sudjeluju u takvim transakcijama - Dokazni postupak u vezi s izvozom robe - Carinska deklaracija - Karnet TIR))
      (2019/C 16/27)
      Jezik postupka: rumunjski

         Sud koji je uputio zahtjev

      Tribunalul Prahova

         Stranke glavnog postupka

         Tužitelj: Cartrans Spedition Srl

         Tuženik: Direcţia Generală Regională a Finanţelor Publice Ploieşti – Administraţia Judeţeană a Finanţelor Publice Prahova,
      Direcţia Regională a Finanţelor Publice Bucureşti – Administraţia Fiscală pentru Contribuabili Mijlocii

         Izreka

      Članak 146. stavak 1. točku (e) Direktive Vijeća 2006/112/EZ od 28. studenoga 2006. o zajedničkom sustavu poreza na dodanu vrijednost, s jedne strane, i navedenu odredbu u vezi s člankom 153. iste direktive, s druge strane, treba tumačiti na način da im se protivi porezna praksa države članice na temelju koje je izuzeće od poreza na dodanu vrijednost za isporuku usluga prijevoza izravno povezanu s izvozom robe i za isporuku usluga koju obavljaju posrednici koji sudjeluju u toj isporuci usluga prijevoza uvjetovano time da porezni obveznik podnese carinsku deklaraciju o izvozu predmetne robe. U tom pogledu, obveza je nadležnih tijela da, u svrhu odobrenja navedenih izuzeća, ispitaju može li se iz svih dokaza kojima ta tijela raspolažu s dovoljnim stupnjem vjerojatnosti izvesti zaključak o ispunjenju uvjeta izvoza predmetne robe. U tom kontekstu, karnet TIR koji su ovjerile carine trećih zemalja odredišta robe, a koji podnosi porezni obveznik, dokaz je o kojemu navedena tijela načelno moraju voditi računa, osim ako nemaju određene razloge za sumnju u autentičnost ili vjerodostojnost tog dokumenta.

         (1)  SL C 369, 30. 10. 2017.


title: Predmet T-14/17: Rješenje Općeg suda od 19. studenoga 2018. – Landesbank Baden-Württemberg protiv SRB-a („Tužba za poništenje — Ekonomska i monetarna Unija — Bankovna unija — Jedinstveni mehanizam za sanaciju kreditnih institucija i određenih investicijskih društava (JSRM — Jedinstveni fond za sanaciju (SRF — Određivanje ex ante doprinosa za 2016. — Rok za tužbu — Nepravodobnost — Očita nedopuštenost”)

text:
               4.2.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 44/58

      Rješenje Općeg suda od 19. studenoga 2018. – Landesbank Baden-Württemberg protiv SRB-a
      (Predmet T-14/17) (1)

      ((„Tužba za poništenje - Ekonomska i monetarna Unija - Bankovna unija - Jedinstveni mehanizam za sanaciju kreditnih institucija i određenih investicijskih društava (JSRM - Jedinstveni fond za sanaciju (SRF - Određivanje ex ante doprinosa za 2016. - Rok za tužbu - Nepravodobnost - Očita nedopuštenost”))
      (2019/C 44/74)
      Jezik postupka: njemački

         Stranke

         Tužitelj: Landesbank Baden-Württemberg (Stuttgart, Njemačka) (zastupnici: H. Berger i K. Rübsamen, odvjetnici)

         Tuženik: Jedinstveni sanacijski odbor (zastupnici: A. Martin-Ehlers, S. Raes, A. Kopp i T. Van Dyck, odvjetnici)

         Intervenijent u potporu tuženiku: Europska komisija (zastupnici: A. Steiblytė i K.-Ph. Wojcik, agenti)

         Predmet

      Zahtjev na temelju članaka 263. UFEU-a za poništenje, s jedne strane, SRB-ove odluke izvršnog odbora od 15. travnja 2016. o ex ante doprinosima za 2016. u Jedinstveni fond za sanaciju (SRB/ES/SRF/2016/06) i, s druge strane, SRB-ove odluke izvršnog odbora od 20. svibnja 2016. o prilagođavanju ex ante doprinosa za 2016. u Jedinstveni fond za sanaciju, kojom se dopunjuje SRB-ova odluka od 15. travnja 2016. (SRB/ES/SRF/2016/13), u mjeri u kojoj se odnose na tužitelja.

         Izreka

                  1.

                  Tužba se odbacuje kao očito nedopuštena.

                  2.

                  Landesbank Baden-Württemberg nalaže se snošenje vlastitih troškova kao i troškova Jedinstvenog sanacijskog odbora (SRB).

                  3.

                  Europska komisija snosit će vlastite troškove.

         (1)  SL C 63, 27. 2. 2017.


title: Predmet T-890/16: Rješenje Općeg suda od 13. prosinca 2018. – Scandlines Danmark i Scandlines Deutschland protiv Komisije („Tužba za poništenje — Državne potpore — Javno financiranje stalne željezničko-cestovne poveznice u tjesnacu Fehmarn — Pojedinačne potpore — Akt koji se ne može pobijati — Isključivo potvrđujući akt — Pripremni akt — Nedopuštenost”)

text:
               18.2.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 65/34

      Rješenje Općeg suda od 13. prosinca 2018. – Scandlines Danmark i Scandlines Deutschland protiv Komisije
      (Predmet T-890/16) (1)

      ((„Tužba za poništenje - Državne potpore - Javno financiranje stalne željezničko-cestovne poveznice u tjesnacu Fehmarn - Pojedinačne potpore - Akt koji se ne može pobijati - Isključivo potvrđujući akt - Pripremni akt - Nedopuštenost”))
      (2019/C 65/43)
      Jezik postupka: engleski

         Stranke

         Tužitelji: Scandlines Danmark ApS (Kopenhagen, Danska) i Scandlines Deutschland GmbH (Hamburg, Njemačka) (zastupnik: L. Sandberg-Mørch, odvjetnik)

         Tuženik: Europska komisija (zastupnici: L. Armati i S. Noë, agenti)

         Intervenijent u potporu tuženiku: Kraljevina Danska (zastupnici: C. Thorning, a zatim J. Nymann-Lindegren, agenti, uz asistenciju R. Holdgaarda, odvjetnika)

         Predmet

      Zahtjev na temelju članka 263. UFEU-a kojim se želi poništiti Komisijin dopis od 30. rujna 2016. u vezi s državnom potporom koju Danska provodi radi financiranja stalne željezničko-cestovne poveznice u tjesnacu Fehmarn.

         Izreka

                  1.

                  Tužba se odbacuje kao nedopuštena.

                  2.

                  Scandlines Danmark ApS i Scandlines Deutschland GmbH snosit će, osim vlastitih, troškove koje je imala Europska komisija.

                  3.

                  Kraljevina Danska snosit će vlastite troškove.

         (1)  SL C 63, 27. 2. 2017.


title: Predmet C-415/18 P: Žalba koju je 22. lipnja 2018. podnio CBA Spielapparate- und Restaurantbetriebs GmbH protiv rješenja Općeg suda (treće vijeće) od 19. travnja 2018. u predmetu T-606/17, CBA Spielapparate- und Restaurantbetriebs GmbH protiv Europske komisije

text:
               4.3.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 82/2

      Žalba koju je 22. lipnja 2018. podnio CBA Spielapparate- und Restaurantbetriebs GmbH protiv rješenja Općeg suda (treće vijeće) od 19. travnja 2018. u predmetu T-606/17, CBA Spielapparate- und Restaurantbetriebs GmbH protiv Europske komisije
      (Predmet C-415/18 P)
      (2019/C 82/02)
      Jezik postupka: njemački

         Stranke

         Žalitelj: CBA Spielapparate- und Restaurantbetriebs GmbH (zastupnik: A. Schuster, odvjetnik)

         Druga stranka u postupku: Europska komisija
      Sud Europske unije (osmo vijeće) je rješenjem od 10. siječnja 2019. odbio žalbu kao djelomično očito nedopuštenu i djelomično očito neosnovanu te naložio žalitelju snošenje vlastitih troškova.


title: Predmet C-682/18: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 6. studenoga 2018. uputio Bundesgerichtshof (Njemačka) – LF protiv Google LLC, YouTube Inc., YouTube LLC, Google Germany GmbH

text:
               4.3.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 82/2

      Zahtjev za prethodnu odluku koji je 6. studenoga 2018. uputio Bundesgerichtshof (Njemačka) – LF protiv Google LLC, YouTube Inc., YouTube LLC, Google Germany GmbH
      (Predmet C-682/18)
      (2019/C 82/03)
      Jezik postupka: njemački

         Sud koji je uputio zahtjev

      Bundesgerichtshof

         Stranke glavnog postupka

         Tužitelj: LF

         Tuženici: Google LLC, YouTube Inc., YouTube LLC, Google Germany GmbH

         Prethodna pitanja

                  1.

                  Poduzima li operater internetske platforme za videozapise, na kojoj korisnici bez odobrenja nositelja prava javnosti na raspolaganje stavljaju sadržaje zaštićene autorskim pravom, radnju priopćavanja javnosti u smislu članka 3. stavka 1. Direktive 2001/29/EZ (1), ako

                              —

                              platformom ostvaruje prihode od oglašavanja,

                              —

                              ako je postupak prijenosa automatski i provodi se bez prethodnog nadzora ili kontrole operatera,

                              —

                              ako operater, u skladu s uvjetima korištenja dobiva svjetsku, neisključivu i besplatnu licenciju na videozapise za razdoblje postavljanja videozapisa,

                              —

                              ako operater u uvjetima korištenja i u okviru postupka prijenosa upućuje na to da se ne smiju unositi sadržaji kojima se povređuje autorsko pravo,

                              —

                              ako operater na raspolaganje stavlja pomoćna sredstva kojima nositelji prava mogu pokrenuti onemogućavanje pristupa videozapisima kojima se povređuje autorsko pravo,

                              —

                              ako operater na platformi priprema rezultate pretraživanja u obliku rang lista i sadržajnih rubrika i registriranim korisnicima prikazuje pregled preporučenih videozapisa koji se temelji na već pregledanim videozapisima,

                        ako nema konkretnog znanja o dostupnosti sadržaja kojima se povređuje autorsko pravo ili ako nakon što je to saznao te sadržaje odmah ukloni ili odmah tim sadržajima onemogućava pristup?

                  2.

                  U slučaju negativnog odgovora na prvo pitanje:
                  je li djelatnost operatera internetskih platformi za razmjenu video sadržaja u okolnostima koje su navedene u prvom pitanju obuhvaćena područjem primjene članka 14. stavkom 1. Direktive 2000/31/EZ (2)?

                  3.

                  U slučaju potvrdnog odgovora na drugo pitanje:
                  mora li se stvarno znanje o protuzakonitoj aktivnosti ili informaciji i o činjenicama ili okolnostima iz kojih bi bila vidljiva protuzakonita aktivnost ili informacija u skladu s člankom 14. stavkom 1. Direktive 2000/31/EZ odnositi na konkretne protuzakonite aktivnosti ili informacije?

                  4.

                  Nadalje, u slučaju potvrdnog odgovora na drugo pitanje:
                  je li spojivo s člankom 8. stavkom 3. Direktive 2001/29/EZ ako nositelj prava protiv davatelja usluge, čija se usluga sastoji od pohrane informacija dobivenih od primatelja usluge i kojom se primatelj usluge služi za povredu autorskog prava ili srodnih prava, može sudski nalog ishoditi samo ako je nakon ukazivanja na očitu povredu ponovno došlo do takve povrede?

                  5.

                  U slučaju negativnog odgovora na prvo i drugo pitanje:
                  treba li operatera internetske platforme za videozapise u okolnostima navedenima u prvom pitanju smatrati počiniteljem povrede u smislu članka 11. prve rečenice i članka 13. Direktive 2004/48/EZ (3)?

                  6.

                  U slučaju potvrdnog odgovora na peto pitanje:
                  smije li se obveza naknade štete takvog počinitelja povrede u skladu s člankom 13. stavkom 1. Direktive 2004/48/EZ uvjetovati time da je počinitelj povrede postupao namjerno i u odnosu na svoju vlastitu povredu kao i u odnosu na povredu treće osobe te da je znao ili je osnovano pretpostaviti da je morao znati da korisnici platformu koriste za konkretne povrede?

         (1)  Direktiva 2001/29/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 22. svibnja 2001. o usklađivanju određenih aspekata autorskog i srodnih prava u informacijskom društvu (SL 2001, L 167, str. 10.; SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 17., svezak 1., str. 119.)

         (2)  Direktiva 2000/31/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 8. lipnja 2000. o određenim pravnim aspektima usluga informacijskog društva na unutarnjem tržištu, posebno elektroničke trgovine (Direktiva o elektroničkoj trgovini) (SL 2000, L 178, str. 1.; SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 13., svezak 39., str. 58.)

         (3)  Direktiva 2004/48/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 29. travnja 2004. o provedbi prava intelektualnog vlasništva (SL 2004, L 157, str. 45.; SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 17., svezak 2., str. 74.)