title: Predmet F-132/14: Presuda Službeničkog suda (prvo vijeće) od 6. listopada 2015. – CH protiv Parlamenta (Javna služba — Akreditirani asistenti zastupnika — Članak 266. UFEU-a — Mjere izvršenja presude o poništenju Službeničkog suda — Poništenje odluke o otkazu — Poništenje odluke o odbijanju zahtjeva za pomoć na temelju članka 24. Pravilnika o osoblju — Opseg obveze pružanja pomoći ako postoji prima facie dokaz o uznemiravanju — Obveza tijela nadležnog za sklapanje ugovora da provede upravnu istragu — Mogućnost dužnosnika ili člana osoblja da pokrene nacionalni sudski postupak — Savjetodavni odbor za uznemiravanje i njegovo sprječavanje na radnom mjestu koji rješava prigovore akreditiranih asistenata zastupnika u pogledu članova Parlamenta — Uloga i ovlasti — Materijalna i nematerijalna šteta)

text:
               16.11.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 381/64

         Presuda Službeničkog suda (prvo vijeće) od 6. listopada 2015. – CH protiv Parlamenta
   (Predmet F-132/14) (1)

   ((Javna služba - Akreditirani asistenti zastupnika - Članak 266. UFEU-a - Mjere izvršenja presude o poništenju Službeničkog suda - Poništenje odluke o otkazu - Poništenje odluke o odbijanju zahtjeva za pomoć na temelju članka 24. Pravilnika o osoblju - Opseg obveze pružanja pomoći ako postoji prima facie dokaz o uznemiravanju - Obveza tijela nadležnog za sklapanje ugovora da provede upravnu istragu - Mogućnost dužnosnika ili člana osoblja da pokrene nacionalni sudski postupak - Savjetodavni odbor za uznemiravanje i njegovo sprječavanje na radnom mjestu koji rješava prigovore akreditiranih asistenata zastupnika u pogledu članova Parlamenta - Uloga i ovlasti - Materijalna i nematerijalna šteta))
   (2015/C 381/90)
   Jezik postupka: francuski

      Stranke

      Tužitelj: CH (zastupnici: L. Levi, C. Bernard-Glanz i A. Tymen, odvjetnici)

      Tuženik: Europski parlament (zastupnici: E. Taneva i M. Dean, agenti)

      Predmet

   Tužiteljev zahtjev za poništenje odluka koje je donio Europski parlament izvršavajući presudu Službeničkog suda od 12. prosinca 2013., F-129/12, CH/Parlament, kojima se odbija pokretanje upravne istrage u vezi s prijavom tužitelja za uznemiravanje, isplata dodatnog iznosa financijske naknade tužitelju te svih koristi i dodataka u vezi s njegovim ugovorom o radu akreditiranog asistenta zastupnika, čiji je otkaz poništen spomenutom presudom Službeničkog suda, i zahtjev za naknadu navodno pretrpljene materijalne i nematerijalne štete.

      Izreka presude

               1.

               Poništava se odluka Europskog parlamenta od 2. travnja 2014., kako je potvrđena odlukom od 4. kolovoza 2014. o odbijanju žalbe u dijelu u kojem je Europski parlament, povredom članka 266. UFEU-a, odbio isplatiti CH-u dodatan iznos u visini od 5  686 eura izvršavajući presudu od 12. prosinca 2013., CH/Parlament (F-129/12, EU:F:2013:203).

               2.

               Poništava se odluka Europskog parlamenta od 3. ožujka 2014. kako je potvrđena odlukom od 4. kolovoza 2014. o odbijanju žalbe u dijelu u kojem je, nakon što je presudom od 12. prosinca 2013., CH/Parlament (F-129/12, EU:F:2013:203), poništena odluka Europskog parlamenta od 15. ožujka 2012. kojom se odbija CH-ov zahtjev za pomoć od 22. prosinca 2011., Europski parlament odlučio da neće pokrenuti upravnu istragu o navodnim činjenicama uznemiravanja te je tako povrijedio članak 266. UFEU-a.

               3.

               Zahtjev za poništenje se u preostalom dijelu odbija.

               4.

               Europskom parlamentu nalaže se da CH-u isplati iznos od 5  686 eura, uvećan, počevši od 1. srpnja 2014., datum prestanka CH-ovog zaposlenja, za zatezne kamate prema stopi koju je utvrdila Europska središnja banka za glavne operacije refinanciranja, uvećanoj za dva postotna boda.

               5.

               Europskom parlamentu nalaže se da CH-u isplati iznos od 25  000 eura na ime naknade pretrpljene nematerijalne štete uvećan, počevši od 4. kolovoza 2014., za zatezne kamate prema stopi koju je utvrdila Europska središnja banka za glavne operacije refinanciranja, uvećanoj za dva postotna boda.

               6.

               Zahtjev za naknadu štete se u preostalom dijelu odbija.

               7.

               Europski parlament snosi vlastite troškove te mu se nalaže snošenje troškova CH-a.

      (1)  SL C 34, 2. 2. 2015., str. 52.


title: Predmet C-630/13 P: Žalba koju je 25. studenoga 2013. podnio Issam Anbouba protiv presude Općeg suda (šesto vijeće) donesene 13. rujna 2013. u predmetu T-592/11, Anbouba protiv Vijeća

text:
               15.2.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 45/21

         Žalba koju je 25. studenoga 2013. podnio Issam Anbouba protiv presude Općeg suda (šesto vijeće) donesene 13. rujna 2013. u predmetu T-592/11, Anbouba protiv Vijeća
   (Predmet C-630/13 P)
   2014/C 45/37
   Jezik postupka: francuski

      Stranke

      Žalitelj: Issam Anbouba (zastupnici: J.-M. Salva et M.-A. Bastin, odvjetnici)

      Druga stranka u postupku: Vijeće Europske unije

      Zahtjevi

               —

               utvrditi i presuditi:

                           —

                           da se ukida presuda Općeg suda Europske unije T-592/11 (šesto vijeće) od 13. rujna 2013., Issam Anbouba protiv Vijeća Europske unije;

                           —

                           da je nezakonita odluka o upisivanju žalitelja na popis osoba i tijela obuhvaćenih gospodarskim sankcijama;

                           —

                           da se poništavaju odluke i uredbe pobijani u predmetu T-592/11;

                           —

                           da se nalaže Vijeću snošenje troškova pred dvije instance.

      Žalbeni razlozi i glavni argumenti

   U prilog svojoj žalbi, žalitelj se poziva na dva žalbena razloga.
   Kao prvo, žalitelj smatra da je Opći sud povrijedio pravo smatrajući da je Vijeće, u nemogućnosti davanja dokaza o podršci žalitelja sirijskom režimu, pravilno pretpostavilo o davanju podrške upravitelja glavnih poduzeća Sirije sirijskom režimu. Prvi dio žalbenog razloga proizlazi iz nepostojanja pravne osnove za takvu pretpostavku. Naime, izrazito ozbiljan i ograničavajući karakter restriktivnih mjera ne dozvoljava njihovu primjenu na temelju pretpostavke protiv koje niti jedan regulatorni akt nije redovno predvidio pravni lijek. Drugi dio žalbenog razloga proizlazi iz neproporcionalnog karaktera te pretpostavke u odnosu na slijeđeni cilj, a osobito zbog njezinog iznimno općenitog karaktera. Treći dio žalbenog razloga proizlazi iz neoborivog karaktera te pretpostavke. Negativan dokaz o nepostojanju podrške režimu je materijalno nemoguće proizvesti, a davanje pozitivnog dokaza protivljenja režimu ne može se razumno smatrati kao jedino sredstvo utvrđivanja nepostojanja veze s režimom.
   Kao drugo, žalitelj prigovara da je Opći sud odlučivao bez dokaza od strane Vijeća. Prvim dijelom drugog žalbenog razloga žalitelj smatra da je Opći sud povrijedio pravo, s jedne strane, jer nije izvršio uobičajen nadzor pobijanih odluka, i s druge strane, donijevši odluku, a da mu Vijeće nije dostavilo dokaze. Drugim dijelom drugog žalbenog razloga žalitelj se žali da Opći sud u pobijanoj presudi nije sankcionirao očito kršenje načela kontradiktornosti i pravâ na obranu žalitelja. Opći sud je oslobodio Vijeće od davanja elemenata dokaza ili razloga koji bi opravdali uskraćivanje otkrivanja navedenih elemenata i priznao je da Vijeće može temeljiti svoju odluku samo na temelju pretpostavke protiv koje se međutim ne može redovno uložiti pravni lijek.


title: Predmet C-673/13 P: Žalba koju je 17. prosinca 2013. podnijela Europska komisija protiv presude Općeg suda (drugo vijeće) donesene 8. listopada 2013. u predmetu T-545/11: Stichting Greenpeace Nederland and Pesticide Action Network Europe (PAN Europe) protiv Europske komisije

text:
               8.3.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 71/10

      Žalba koju je 17. prosinca 2013. podnijela Europska komisija protiv presude Općeg suda (drugo vijeće) donesene 8. listopada 2013. u predmetu T-545/11: Stichting Greenpeace Nederland and Pesticide Action Network Europe (PAN Europe) protiv Europske komisije
      (Predmet C-673/13 P)
      (2014/C 71/17)
      Jezik postupka: engleski

         Stranke

         Žalitelj: Europska komisija (zastupnici: B. Smulders, P. Oliver, P. Ondrůšek, agenti)

         Druge stranke u postupku: Stichting Greenpeace Nederland, Pesticide Action Network Europe (PAN Europe)

         Žalbeni zahtjev

      Žalitelj od Suda zahtijeva da:

                  —

                  ukine presudu Općeg suda;

                  —

                  u skladu s člankom 61. Statuta Suda, ili da konačno sam odluči o prvom i trećem žalbenom razlogu ili da vrati predmet na odlučivanje Općem sudu o tim žalbenim razlozima; i

                  —

                  naloži protustrankama plaćanje troškova.

         Žalbeni razlozi i glavni argumenti

      Žalba sadrži jedan žalbenog razloga, naime da je Opći sud pogrešno primijenio koncept informacije koji se odnosi na „emisije u okoliš” u prvoj rečenici članka 6. stavka 1. Uredbe (EK) br. 1367/2006 Europskog parlamenta i Vijeća od 6. rujna 2006. o primjeni odredaba Aarhurške konvencije o pristupu informacijama, sudjelovanju javnosti u odlučivanju i pristupu pravosuđu u pitanjima okoliša (1) („Arhurška uredba”), odbacujući stajalište Komisije da ovaj koncept mora biti tumačen na konzistentan i ujednačen način u smislu drugih, s time povezanih odredbi. Ovaj žalbeni razlog ima tri dijela:

                  (i)

                  Opći sud je pogriješio zanemarivši potrebu za osiguranjem „unutarnje” dosljednosti Uredbe (EK) br. 1049/2001 Europskog parlamenta i Vijeća od 30. svibnja 2001. o javnom pristupu dokumentima Europskog parlamenta, Vijeća i Komisije (2) zajedno s člankom 6. stavkom 1. Arhurške uredbe, kako je shvaćena u smislu članka 4. stavka 4. Konvencije o pristupu informacijama, sudjelovanju javnosti u odlučivanju i pristupu pravosuđu u pitanjima okoliša („Arhurška konvencija”);

                  (ii)

                  Opći sud nije primijenio dužnu pažnju na odredbe o povjerljivosti u zakonodavstvu specifičnom za proizvode za zaštitu bilja, naime Direktivu Vijeća 91/414/EEZ o stavljanju sredstava za zaštitu bilja na tržište (3) i Uredbu (EK) br. 1107/2009 Europskog parlamenta i Vijeća od 21. listopada 2009. o stavljanju na tržište sredstava za zaštitu bilja i stavljanju izvan snage Direktive Vijeća 79/117/EEZ i91/414/EEZ (4); i

                  (iii)

                  Opći sud je pogriješio zanemarivši potrebu za tumačenjem članka 6. stavka 1. Arhurške uredbe što je više moguće u skladu s odredbama Povelje o temeljnim pravima i sa Sporazumom o trgovinskim aspektima prava intelektualnog vlasništva („TRIPS”).

         (1)  (SL L 264, 25.9.2006., str. 13.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 15., svezak 20., str.29.).

         (2)  SL L 145, 31.5.2001., str. 43.

         (3)  SL L 230, 19.8.1991., str. 1.

         (4)  SL L 309, 24.11.2009., str. 1.


title: Predmet T-80/15 P: Žalba koju je 19. veljače 2015. podnio Luigi Macchia protiv rješenja Službeničkog suda od 12. veljače 2014. u predmetu F-63/11 RENV, Macchia protiv Komisije

text:
               20.4.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 127/33

         Žalba koju je 19. veljače 2015. podnio Luigi Macchia protiv rješenja Službeničkog suda od 12. veljače 2014. u predmetu F-63/11 RENV, Macchia protiv Komisije
   (Predmet T-80/15 P)
   (2015/C 127/45)
   Jezik postupka: francuski

      Stranke

      Žalitelj: Luigi Macchia (Rim, Italija) (zastupnici: S. Rodrigues i A. Blot, odvjetnici)

      Druga stranka u postupku: Europska komisija

      Žalbeni zahtjev

   Žalitelj od Općeg suda zahtijeva da:

               —

               ukine presudu Službeničkog suda od 12. prosinca 2014 u predmetu F-63/11 RENV;

               —

               posljedično, usvoji tužiteljeve zahtjeve iz prvostupanjskog postupka i stoga:

                           —

                           utvrdi da je zahtjev dopušten;

                           —

                           kao glavni zahtjev:

                                       —

                                       poništiti implicitnu odluku generalnog direktora OLAF-a, u svojstvu tijela ovlaštenog za sklapanje ugovora o radu, da ne produlji njegov ugovor, donijetu 12. kolovoza 2010., kako proizlazi osobito iz njegova nedostatka odgovora na pitanje koje mu je potonji uputio 12. travnja 2010.;

                                       —

                                       ukoliko je potrebno, poništi odluku koju je tijelo ovlašteno za sklapanje ugovora o radu donijelo 22. veljače 2011. kojom odbija prigovor koji je tuženik podnio na temelju članka 90. stavka 2. Pravilnika o osoblju;

                                       —

                                       posljedično, vrati tuženika na funkciju koju je obavljao unutar OLAF-a, u okviru produljenja njegovog ugovora o radu sukladno zahtjevima Pravilnika o radu;

                           —

                           podredno, i u slučaju da se ne usvoji zahtjev za vraćanje na funkciju koji je gore iznesen, naloži Komisiji da naknadi materijalnu štetu koju je pretrpio tuženik, provizorno i ex aequo et bono određenu na temelju na razlike između plaće koju bi bio primio kao član privremenog osoblja OLAF-a i one koju prima za rad na svojem trenutačnom radnom mjestu (odnosno oko 3000 eura na mjesec), barem za razdoblje slično onome njegovog prvotnog ugovora (4 godine), a više od toga za slučaj da je navedeni ugovor bio produljen treći put, što bi mu omogućilo sklapanje ugovora o radu na neodređeno vrijeme;

                           —

                           u svakom slučaju, naložiti Komisiji da plati provizorno i ex aequo et bono određen iznos od 5000 € (pet tisuća eura), kao naknadu nematerijalne štete, uvećano za zatezne kamate po zakonskoj stopi na datum donošenja odluke;

               —

               naložiti tuženiku snošenje svih troškova, uključujući onih ove žalbe.

      Žalbeni razlozi i glavni argumenti

   U prilog žalbi, tužitelj navodi jedan jedini žalbeni razlog koji se temelji na kršenju članka 81. Poslovnika Službeničkog suda, kršenju opsega sudske kontrole Službeničkog suda, kršenju obveze obrazlaganja, iskrivljenju činjenica ovog slučaja i sadržajne netočnosti utvrđenja dokumenata spisa od strane Službeničkog suda.


title: Predmet T-176/17: Tužba podnesena 13. ožujka 2017. – Sequel Naturals protiv EUIPO-a – Fernandes (VeGa one)

text:
               8.5.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 144/58

         Tužba podnesena 13. ožujka 2017. – Sequel Naturals protiv EUIPO-a – Fernandes (VeGa one)
   (Predmet T-176/17)
   (2017/C 144/78)
   Jezik na kojem je tužba podnesena: engleski

      Stranke

      Tužitelj: Sequel Naturals ULC (Port Coquilam, Britanska Kolumbija, Kanada) (zastupnik: H. Lindström, odvjetnik)

      Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO)

      Druga stranka pred žalbenim vijećem: Carlos Fernandes (Gross-Umstadt, Njemačka)

      Podaci o postupku pred EUIPO-om

      Podnositelj prijave: tužitelj

      Predmetni sporni žig: figurativni žig Europske unije s verbalnim elementima „VeGa one” – prijava za registraciju br. 12 649 612

      Postupak pred EUIPO-om: postupak povodom prigovora

      Pobijana odluka: odluka prvog žalbenog vijeća EUIPO-a od 9. siječnja 2017. u predmetu R 2466/2015-1

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

               —

               poništi pobijanu odluku;

               —

               naloži EUIPO-u snošenje troškova.

      Tužbeni razlog

               —

               povreda članka 8. stavka 1. točke (b) Uredbe br. 207/2009.


title: Predmet T-258/16: Presuda Općeg suda od 7. lipnja 2017. – Mediterranean Premium Spirits protiv EUIPO-a– G – Star Raw (GINRAW) („Žig Europske unije — Postupak povodom prigovora — Prijava verbalnog žiga Europske unije GINRAW — Raniji verbalni žigovi Europske unije RAW — Relativni razlog za odbijanje — Članak 8. stavak 1. točka (b) Uredbe (EZ) br. 207/2009 — Dokazi koji su podneseni prvi put pred Općim sudom — Obveza obrazlaganja”)

text:
               31.7.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 249/26

         Presuda Općeg suda od 7. lipnja 2017. – Mediterranean Premium Spirits protiv EUIPO-a– G – Star Raw (GINRAW)
   (Predmet T-258/16) (1)

   ((„Žig Europske unije - Postupak povodom prigovora - Prijava verbalnog žiga Europske unije GINRAW - Raniji verbalni žigovi Europske unije RAW - Relativni razlog za odbijanje - Članak 8. stavak 1. točka (b) Uredbe (EZ) br. 207/2009 - Dokazi koji su podneseni prvi put pred Općim sudom - Obveza obrazlaganja”))
   (2017/C 249/39)
   Jezik postupka: engleski

      Stranke

      Tužitelj: Mediterranean Premium Spirits, SL (Barcelona, Španjolska) (zastupnici: J. A. Mora Granell i J. Romaní Lluch, odvjetnici)

      Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (zastupnici: A. Folliard-Monguiral i K. Sidat Humphreys, agenti)

      Druga stranka u postupku pred žalbenim vijećem EUIPO-a, intervenijent u postupku pred Općim sudom: G-Star Raw CV (Amsterdam, Nizozemska) (zastupnici: L. Dijkman i J. van Manen, odvjetnici)

      Predmet

   Tužba podnesena protiv odluke četvrtog žalbenog vijeća EUIPO-a od 14. ožujka 2016. (predmet R 1583/2015-4), koja se odnosi na postupak povodom prigovora između društava G-Star Raw i Mediterranean Premium Spirits.

      Izreka

               1.

               Tužba se odbija.

               2.

               Društvu Mediterranean Premium Spirits, SL nalaže se snošenje vlastitih troškova, troškova EUIPO-a i društva G-Star Raw CV.

      (1)  SL C 251, 11. 7. 2016.


title: Predmet T-216/16: Presuda Općeg suda od 23. ožujka 2017. – Vignerons de la Méditerranée protiv EUIPO-a – Bodegas Grupo Yllera (LE VAL FRANCE) („Žig Europske unije — Postupak povodom prigovora — Prijava figurativnog žiga Europske unije LE VAL FRANCE — Raniji verbalni žig Europske unije VIÑA DEL VAL — Relativni razlog za odbijanje — Vjerojatnost dovođenja u zabludu — Članak 8. stavak 1. točka (b) Uredbe (EZ) br. 207/2009”)

text:
               8.5.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 144/40

         Presuda Općeg suda od 23. ožujka 2017. – Vignerons de la Méditerranée protiv EUIPO-a – Bodegas Grupo Yllera (LE VAL FRANCE)
   (Predmet T-216/16) (1)

   ((„Žig Europske unije - Postupak povodom prigovora - Prijava figurativnog žiga Europske unije LE VAL FRANCE - Raniji verbalni žig Europske unije VIÑA DEL VAL - Relativni razlog za odbijanje - Vjerojatnost dovođenja u zabludu - Članak 8. stavak 1. točka (b) Uredbe (EZ) br. 207/2009”))
   (2017/C 144/53)
   Jezik postupka: francuski

      Stranke

      Tužitelj: Vignerons de la Méditerranée (Narbonne, Francuska) (zastupnici: M. Karsenty-Ricard i M. Merli, odvjetnici)

      Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (zastupnik: A. Folliard-Monguiral, agent)

      Druga stranka u postupku pred žalbenim vijećem EUIPO-a: Bodegas Grupo Yllera SL (Rueda, Španjolska)

      Predmet

   Tužba podnesena protiv odluke petog žalbenog vijeća EUIPO-a od 2. ožujka 2016. (predmet R 427/2015-5), koja se odnosi na postupak povodom prigovora između Bodegas Grupo Yllera i Vignerons de la Méditerranée.

      Izreka

               1.

               Tužba se odbija.

               2.

               Vignerons de la Méditerranéeu nalaže se snošenje troškova.

      (1)  SL C 243, od 4. 7. 2016.


title: Predmet C-514/12: Presuda Suda (drugo vijeće) od 5. prosinca 2013. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Landesgericht Salzburg — Austrija) — Zentralbetriebsrat der gemeinnützigen Salzburger Landeskliniken Betriebs GmbH protiv Land Salzburg (Sloboda kretanja radnika — Članak 45. UFEU-a — Uredba (EU) br. 492/2011 — Članak 7. stavak 1. — Nacionalno uređenje koje predviđa djelomično uvažavanje razdoblja rada kod poslodavaca koji nisu Land Salzburg — Ograničenje slobode kretanja radnika — Opravdanja — Važni razlozi u općem interesu — Cilj nagrađivanja vjernosti — Upravno pojednostavljenje — Transparentnost)

text:
               15.2.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 45/15

         Presuda Suda (drugo vijeće) od 5. prosinca 2013. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Landesgericht Salzburg — Austrija) — Zentralbetriebsrat der gemeinnützigen Salzburger Landeskliniken Betriebs GmbH protiv Land Salzburg
   (Predmet C-514/12) (1)

   (Sloboda kretanja radnika - Članak 45. UFEU-a - Uredba (EU) br. 492/2011 - Članak 7. stavak 1. - Nacionalno uređenje koje predviđa djelomično uvažavanje razdoblja rada kod poslodavaca koji nisu Land Salzburg - Ograničenje slobode kretanja radnika - Opravdanja - Važni razlozi u općem interesu - Cilj nagrađivanja vjernosti - Upravno pojednostavljenje - Transparentnost)
   2014/C 45/26
   Jezik postupka: njemački

      Sud koji je uputio zahtjev

   Landesgericht Salzburg

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelj: Zentralbetriebsrat der gemeinnützigen Salzburger Landeskliniken Betriebs GmbH

      Tuženik: Land Salzburg

      Predmet

   Zahtjev za prethodnu odluku — Landesgericht Salzburg — Tumačenje članaka 45. UFEU-a i članka 7. stavka 1. Uredbe (EU) br. 492/2011 Europskog parlamenta i Vijeća od 5. travnja 2011. o slobodi kretanja radnika u Uniji (SL L 141, str. 1.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 5., svezak 2., str. 264.) — Nagrađivanje ugovornih djelatnika u javnoj službi države članice — Nacionalno uređenje koje predviđa uvažavanje razdoblja rada za određenog javnog poslodavca u cijelosti, ali i uvažavanje samo u postotku razdoblja rada ostvarenog nakon određene dobi kod drugih javnih ili privatnih poslodavaca

      Izreka

   Članak 45. UFEU-a i članak 7. stavak 1. Uredbe br. 492/2011 Europskog parlamenta i Vijeća od 5. travnja 2011. o slobodi kretanja radnika u Uniji trebaju se tumačiti na način da se protive nacionalnom zakonodavstvu prema kojem se — u svrhu utvrđivanja referentnog datuma radi napredovanja u više platne razrede njihove kategorije zaposlenika neke jedinice lokalne ili regionalne samouprave — razdoblja neprekinutog rada ostvarena u službi te jedinice uvažavaju u cijelosti, dok se svako drugo razdoblje rada u obzir uzima samo djelomično.

      (1)  SL C 63, 2.3.2013.


title: Predmet C-80/17: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 14. veljače 2017. uputio Supremo Tribunal de Justiça (Portugal) – Fundo de Garantia Automóvel protiv Aline Antónije Destapado Pão Mole Juliane, Cristiane Micaele Caetano Juliane

text:
               8.5.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 144/30

         Zahtjev za prethodnu odluku koji je 14. veljače 2017. uputio Supremo Tribunal de Justiça (Portugal) – Fundo de Garantia Automóvel protiv Aline Antónije Destapado Pão Mole Juliane, Cristiane Micaele Caetano Juliane
   (Predmet C-80/17)
   (2017/C 144/39)
   Jezik postupka: portugalski

      Sud koji je uputio zahtjev

   Supremo Tribunal de Justiça

      Stranke glavnog postupka

      Žalitelj: Fundo de Garantia Automóvel

      Tuženici: Alina Antónia Destapado Pão Mole Juliana, Cristiana Micaela Caetano Juliana

      Prethodna pitanja

               1.

               Treba li članak 3. Direktive Vijeća 72/166/EEZ (1) od 24. travnja 1972. (koja je bila na snazi u trenutku nesreće) tumačiti na način da se obveznost ugovaranja osiguranja od građanskopravne odgovornosti za upotrebu motornih vozila odnosi i na situacije u kojima se u skladu s odlukom vlasnika vozilo nalazi izvan pogona na privatnom zemljištu izvan javnog puta?
               ili ga pak
               treba tumačiti na način da u takvim okolnostima vlasnik nije dužan osigurati vozilo a da to ne utječe na odgovornost koju Fundo de Garantia Automóvel ima prema trećim ozlijeđenim osobama, posebice u slučaju neovlaštenog korištenja vozilom?

               2.

               Treba li članak 1. stavak 4. Direktive Vijeća 84/5/EEZ (2) od 30. prosinca 1983. (koja je bila na snazi u trenutku nesreće) tumačiti na način da Fundo de Garantia Automóvel – koji je zbog nepostojanja ugovora o osiguranju od građanskopravne odgovornosti isplatio odgovarajuću naknadu trećim osobama ozlijeđenima u prometnoj nesreći što ju je prouzročilo motorno vozilo koje je bez vlasnikove suglasnosti i bez njegova znanja uzeto s privatnog zemljišta na kojem je stajalo izvan pogona – ima pravo subrogacije u odnosu na vlasnika vozila, neovisno o njegovoj odgovornosti za nesreću?
               ili ga pak
               treba tumačiti na način da subrogacija Fundo de Garantia Automóvel u odnosu na vlasnika ovisi o tome jesu li ispunjene pretpostavke građanskopravne odgovornosti, a osobito je li vlasnik u trenutku kada se dogodila nesreća imao stvarnu vlast nad vozilom?

      (1)  Direktiva Vijeća 72/166/EEZ od 24. travnja 1972. o usklađivanju zakonodavstava država članica o osiguranju od odgovornosti za upotrebu motornih vozila i o provedbi obveze osiguranja od takve odgovornosti (SL 1972., L 103, str. 1.)

      (2)  Direktiva Vijeća 84/5/EEZ od 30. prosinca 1983., Druga direktiva o usklađivanju zakonodavstava država članica o osiguranju od odgovornosti za upotrebu motornih vozila (SL 1984., L 8, str. 17.)


title: Predmet T-76/16: Rješenje Općeg suda od 1. ožujka 2017. – Ikos protiv EUIPO-a (AEGYPTISCHE ERDE) („Žig Europske unije — Prijava verbalnog žiga Europske unije AEGYPTISCHE ERDE — Apsolutni razlog za odbijanje — Opisni karakter — Obijanje prijave — Članak 7. stavak 1. točka (c) Uredbe (EZ) br. 207/2009 — Djelomično očito nedopuštena i djelomično očito pravno neosnovana tužba”)

text:
               26.6.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 202/18

         Rješenje Općeg suda od 1. ožujka 2017. – Ikos protiv EUIPO-a (AEGYPTISCHE ERDE)
   (Predmet T-76/16) (1)

   ((„Žig Europske unije - Prijava verbalnog žiga Europske unije AEGYPTISCHE ERDE - Apsolutni razlog za odbijanje - Opisni karakter - Obijanje prijave - Članak 7. stavak 1. točka (c) Uredbe (EZ) br. 207/2009 - Djelomično očito nedopuštena i djelomično očito pravno neosnovana tužba”))
   (2017/C 202/32)
   Jezik postupka: njemački

      Stranke

      Tužitelj: Ikos GmbH (Lörrach, Njemačka) (zastupnik: A. Masberg, odvjetnik)

      Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (zastupnik: M. Fischer, agent)

      Predmet

   Tužba protiv odluke prvog žalbenog vijeća EUIPO-a od 7. prosinca 2015. (predmet R 1257/2015-1), koja se odnosi na prijavu za registraciju verbalnog znaka AEGYPTISCHE ERDE kao žiga Europske unije.

      Izreka

               1.

               Tužba se odbija.

               2.

               Društvu Ikos GmbH nalaže se snošenje troškova.

      (1)  SL C 118, 4. 4. 2016.


title: Predmet C-84/14 P: Žalba koju je 18. veljače 2014. podnio Forgital Italy SpA protiv rješenja Općeg suda (šesto vijeće) od 4. prosinca 2013. u predmetu T-438/10, Forgital Italy SpA protiv Vijeća Europske unije

text:
               28.4.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 129/14

         Žalba koju je 18. veljače 2014. podnio Forgital Italy SpA protiv rješenja Općeg suda (šesto vijeće) od 4. prosinca 2013. u predmetu T-438/10, Forgital Italy SpA protiv Vijeća Europske unije
   (Predmet C-84/14 P)
   2014/C 129/17
   Jezik postupka: talijanski

      Stranke

      Žalitelj: Forgital Italy SpA (zastupnici: R. Mastroianni, V. Turinetti di Priero, odvjetnici)

      Druge stranke u postupku: Vijeće Europske unije i Europska komisija

      Zahtjevi

               —

               ukinuti rješenje od 4. prosinca 2013. kojim je Opći sud u predmetu T-438/10 odbio kao nedopuštenu tužbu za poništenje Uredbe Vijeća (EU) br. 566/2010 od 29. lipnja 2010. kojom se mijenja Uredba (EZ) br. 1255/96 o privremenoj suspenziji autonomnih carina iz Zajedničke carinske tarife za određene industrijske i poljoprivredne proizvode i proizvode ribarstva (SL L 163, str. 4.), u dijelu u kojem se mijenja označavanje robe za koju su autonomne carine iz zajedničke carinske tarife suspendirane;

               —

               vratiti predmet T-438/10 Općem sudu radi odlučivanja o meritumu spora sukladno članku 61. Poslovnika Suda;

               —

               naložiti Vijeću i Komisiji snošenje troškova ovog postupka kao i troškova postupka u predmetu T-438/10.

      Žalbeni razlozi i glavni argumenti

   Tužitelj ističe povredu članka 113. Poslovnika Općeg suda, prava na učinkoviti pravni lijek iz članka 47. Povelje o temeljnim pravima Europske unije, općeg načela učinkovite sudske zaštite i povredu prava na obranu. On tvrdi da je Opći sud pogrešno primijenio pravo ističući po službenoj dužnosti prigovor nedopuštenosti tužbe koju je žalitelj podnio u predmetu T-438/10 bez predočenja činjeničnih i pravnih argumenata na kojima se temelji navedeni prigovor i bez dopuštanja da se stranke očituju u tom smislu, kako je predviđeno člankom 113. Poslovnika Općeg suda. U tom smislu, nevažno je što je Opći sud strankama uputio pitanje o utjecaju njegovog rješenja od 5. veljače 2013. (predmet T-551/11, BSI/Vijeće) na predmet T-438/10 jer, suprotno onome što tvrdi Opći sud, stranke nisu iz toga trebale zaključiti da on razmatra mogućnost da po službenoj dužnosti istakne prigovor nedopuštenosti.
   Kao drugo, Opći sud je pogrešno primijenio pravo prilikom tumačenja članka 263. stavka 4. zadnje rečenice UFEU-a tumačenog zajedno s općim načelom učinkovite sudske zaštite sadržanim u članku 47. Povelje o ljudskim pravima Europske unije. Uredba Vijeća (EZ) br. 566/2010 od 29. lipnja 2010. ne predstavlja regulatorni akt koji sadrži provedbene mjere.


title: Predmet T-364/13: Presuda Općeg suda od 30. rujna 2015. – Mocek i Wenta KAJMAN Firma Handlowo-Usługowo-Produkcyjna protiv OHIM-a – Lacoste (KAJMAN) („Žig Zajednice — Postupak povodom prigovora — Prijava figurativnog žiga Zajednice KAJMAN — Raniji figurativni žig zajednice koji prikazuje krokodila — Relativni razlog za odbijanje — Vjerojatnost dovođenja u zabludu — Članak 8. stavak 1. točka (b) Uredbe (EZ) br. 207/2009 — Zahtjevi intervenijenta za poništenje i preinaku — Članak 134. stavak 3. Poslovnika od 2. svibnja 1991.”)

text:
               23.11.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 389/33

         Presuda Općeg suda od 30. rujna 2015. – Mocek i Wenta KAJMAN Firma Handlowo-Usługowo-Produkcyjna protiv OHIM-a – Lacoste (KAJMAN)
   (Predmet T-364/13) (1)

   ((„Žig Zajednice - Postupak povodom prigovora - Prijava figurativnog žiga Zajednice KAJMAN - Raniji figurativni žig zajednice koji prikazuje krokodila - Relativni razlog za odbijanje - Vjerojatnost dovođenja u zabludu - Članak 8. stavak 1. točka (b) Uredbe (EZ) br. 207/2009 - Zahtjevi intervenijenta za poništenje i preinaku - Članak 134. stavak 3. Poslovnika od 2. svibnja 1991.”))
   (2015/C 389/34)
   Jezik postupka: engleski

      Stranke

      Tužitelj: Eugenia Mocek i Jadwiga Wenta KAJMAN Firma Handlowo-Usługowo-Produkcyjna (Chojnice, Poljska) (zastupnici: K. Grala i B. Szczepaniak, odvjetnici)

      Tuženik: Ured za usklađivanje na unutarnjem tržištu (žigovi i dizajni) (zastupnici: P. Geroulakos, a zatim D. Gája, agenti)

      Druga stranka u postupku pred žalbenim vijećem OHIM-a, intervenijent u postupku pred Općim sudom: Lacoste SA (Pariz, Francuska) (zastupnik: P. Gaultier, odvjetnik)

      Predmet

   Tužba protiv odluke četvrtog žalbenog vijeća OHIM-a od 10. svibnja 2013. (predmet R 2466/2010-4) koja se odnosi na postupak povodom prigovora između, s jedne strane, društva Lacoste SA i, s druge strane, društva Eugenia Mocek i Jadwiga Wenta KAJMAN Firma Handlowo-Usługowo-Produkcyjna.

      Izreka

               1.

               Tužba se odbija.

               2.

               Odbijaju se zahtjevi za poništenje i preinaku koje je podnijelo društvo Lacoste SA.

               3.

               Društvo Eugenia Mocek i Jadwiga Wenta KAJMAN Firma Handlowo-Usługowo-Produkcyjna snosit će sve troškove tužbe kao i vlastite troškove u vezi sa zahtjevima društva Lacoste SA za poništenje i preinaku.

               4.

               Društvo Lacoste SA snosit će vlastite troškove u vezi sa zahtjevima za poništenje i preinaku.

      (1)  SL C 260, 7. 9. 2013.


title: Predmet C-626/15: Tužba podnesena 23. studenoga 2015. – Europska komisija protiv Vijeća Europske unije

text:
               15.2.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 59/5

         Tužba podnesena 23. studenoga 2015. – Europska komisija protiv Vijeća Europske unije
   (Predmet C-626/15)
   (2016/C 059/04)
   Jezik postupka: francuski

      Stranke

      Tužitelj: Europska komisija (zastupnici: A. Bouquet, E. Paasivirta, C. Hermes, agenti)

      Tuženik: Vijeće Europske unije

      Tužbeni zahtjevi

               —

               djelomično poništiti odluku Vijeća od 11. rujna 2015. kako je sadržana u zaključku predsjednika Odbora stalnih predstavnika od 11. rujna 2015. kojim se prihvaća, u ime Unije i njezinih država članica, podnošenje Komisiji dokumenta za raspravu o budućem prijedlogu za očuvanje antarktičkih morskih živih resursa koji se odnosi na uspostavu zaštićenog morskog područja u Weddellovom moru, koji je sadržan u sažetom zapisniku od 23. rujna 2015. sa 2554. sastanka Odbora stalnih predstavnika (Dokument 11837/15, t. 65., str. 19. i 20. i Dokument 11644/1/15/REV), u dijelu u kojemu je Vijeće naložilo da se dokument za raspravu podnese u ime Unije i njezinih država članica, umjesto da ga se podnese samo u ime Unije;

               —

               naložiti Vijeću Europske unije snošenje troškova.

      Tužbeni razlozi i glavni argumenti

   Ovom tužbom Komisija zahtijeva od Suda da poništi odluku Vijeća od 11. rujna 2015. u dijelu u kojem je Vijeće naložilo da se dokument za raspravu o budućem prijedlogu za očuvanje antarktičkih morskih živih resursa koji se odnosi na uspostavu zaštićenog morskog područja u Weddellovom moru podnese Komisiji u ime Unije i njezinih država članica, umjesto da ga se podnese samo u ime Unije.
   Imajući u vidu da je nadležnost u ovom području podijeljena te smatrajući da se, slijedom toga, o dokumentu za raspravu mora odlučiti konsenzusom i da ga se mora podnijeti u ime Unije i njezinih država članica, mišljenje je Komisije da je pobijana odluka nezakonita, s obzirom na to da onemogućuje Komisiji da podnese taj dokument samo u ime Unije i time krši isključivu nadležnost Unije u tom području (i ovlaštenja Komisije da zastupa Unije).
   Komisija ističe dva tužbena razloga u potporu svoje tužbe za poništenje pobijane odluke.
   Kao prvo, Komisija navodi da je donošenjem pobijanog akta Vijeće prekršilo isključivu nadležnost Unije u području očuvanja morskih bioloških resursa, kako je propisana u članku 3. stavku 1. točki (d) UFEU-a. S jedne strane, Komisija smatra da donošenjem pobijanog akta Vijeće nije postupilo u skladu s pravnim kontekstom predmetne mjere, kako u okviru Konvencije za očuvanje antarktičkih morskih živih resursa tako i u okviru prava Unije. S druge strane, Komisija smatra da Vijeće nije postupilo u skladu s ciljem i sadržajem te mjere.
   Kao drugo, Komisija podredno navodi da čak i u slučaju da se mjeru ne mora smatrati mjerom očuvanja morskih živih resursa u smislu članka 3. stavka 1. točke (d) UFEU-a, donošenjem pobijanog akta Vijeće je, u svakom slučaju, prekršilo isključive nadležnosti Unije, s obzirom na to da Unije ima isključivu vanjsku nadležnost u tom području, jer predviđena mjera može utjecati na pravila Unije ili izmijeniti njihov doseg u smislu članka 3. stavka 2. UFEU-a. S jedne strane, Komisija smatra da Vijeće nije uzelo u obzir da predviđena mjera može utjecati ili izmijeniti dvije uredbe sekundarnog prava (Uredbu (EZ) br. 600/2004 (1) i Uredbu (EZ) br. 601/2004 (2)). S druge strane, Komisija smatra da Vijeće nije vodilo računa o utjecaju ili o izmjeni okvirnog stajališta Unije iz lipnja 2014.

      (1)  Uredba Vijeća (EZ) br. 600/2004 od 22. ožujka 2004. o utvrđivanju određenih tehničkih mjera koje se primjenjuju na ribolovne aktivnosti na području obuhvaćenom Konvencijom o očuvanju antarktičkih morskih živih resursa (SL L 97, str. 1.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 4., svezak 11., str. 53.)

      (2)  Uredba Vijeća (EZ) br. 601/2004 od 22. ožujka 2004. o određenim mjerama nadzora koje se primjenjuju na ribolovne aktivnosti u području koje pokriva Konvencija o očuvanju antarktičkih morskih živih resursa i stavljanju izvan snage uredaba (EEZ) br. 3943/90, (EZ) br. 66/98 i (EZ) br. 1721/1999 (SL L 97, str. 16.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 11., svezak 123., str. 23.)


title: Predmet C-580/13: Presuda Suda (četvrto vijeće) od 16. srpnja 2015. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Bundesgerichtshof – Njemačka) – Coty Germany GmbH protiv Stadtsparkasse Magdeburg (Zahtjev za prethodnu odluku — Intelektualno i industrijsko vlasništvo — Direktiva 2004/48/EZ — Članak 8. stavak 3. točka (e) — Prodaja robe kojom se povređuje pravo — Pravo na informaciju u okviru postupka zbog povrede prava intelektualnog vlasništva — Propis države članice koji bankovnim institucijama dopušta da odbiju zahtjev za pružanje informacija o bankovnom računu (bankovna tajna))

text:
               14.9.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 302/4

         Presuda Suda (četvrto vijeće) od 16. srpnja 2015. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Bundesgerichtshof – Njemačka) – Coty Germany GmbH protiv Stadtsparkasse Magdeburg
   (Predmet C-580/13) (1)

   ((Zahtjev za prethodnu odluku - Intelektualno i industrijsko vlasništvo - Direktiva 2004/48/EZ - Članak 8. stavak 3. točka (e) - Prodaja robe kojom se povređuje pravo - Pravo na informaciju u okviru postupka zbog povrede prava intelektualnog vlasništva - Propis države članice koji bankovnim institucijama dopušta da odbiju zahtjev za pružanje informacija o bankovnom računu (bankovna tajna)))
   (2015/C 302/04)
   Jezik postupka: njemački

      Sud koji je uputio zahtjev

   Bundesgerichtshof

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelj: Coty Germany GmbH

      Tuženik: Stadtsparkasse Magdeburg

      Izreka

   Članak 8. stavak 3. točku (e) Direktive 2004/48/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 29. travnja 2004. o provedbi prava intelektualnog vlasništva treba tumačiti na način da se protivi nacionalnoj odredbi kao što je to ona o kojoj je riječ u glavnom postupku, koja neograničeno i bezuvjetno dopušta bankovnoj instituciji da se pozove na bankovnu tajnu radi odbijanja pružanja informacija o imenu i adresi vlasnika računa prema članku 8. stavku 1. točki (c) te direktive.

      (1)  SL C 31, 1. 2. 2014.


title: Predmet C-548/13: Rješenje predsjednika Suda od 16. travnja 2015. (zahtjev za prethodnu odluku Juzgado de Primera Instancia e Instrucción no 2 de Marchena – Španjolska) – Caixabank SA protiv Francisca Javiera Brenes Jiméneza, Andree Jiménez Jiménez

text:
               29.6.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 213/20

         Rješenje predsjednika Suda od 16. travnja 2015. (zahtjev za prethodnu odluku Juzgado de Primera Instancia e Instrucción no 2 de Marchena – Španjolska) – Caixabank SA protiv Francisca Javiera Brenes Jiméneza, Andree Jiménez Jiménez
   (Predmet C-548/13) (1)

   (2015/C 213/31)
   Jezik postupka: španjolski
   Predsjednik Suda odredio je brisanje predmeta.

      (1)  SL C 24, 25. 1. 2014.


title: Predmet T-155/14: Presuda Općeg suda od 27. travnja 2016. – ANKO protiv Komisije („Arbitražna klauzula — Sporazumi o dodjeli bespovratnih sredstava sklopljeni u okviru Šestog okvirnog programa za istraživanja, tehnološki razvoj i demonstracijske aktivnosti (2002.-2006.) — Projekti Persona i Terregov — Prihvatljivi troškovi — Vraćanje isplaćenih iznosa — Protuzahtjev — Zatezne kamate”)

text:
               13.6.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 211/44

      Presuda Općeg suda od 27. travnja 2016. – ANKO protiv Komisije
      (Predmet T-155/14) (1)

      ((„Arbitražna klauzula - Sporazumi o dodjeli bespovratnih sredstava sklopljeni u okviru Šestog okvirnog programa za istraživanja, tehnološki razvoj i demonstracijske aktivnosti (2002.-2006.) - Projekti Persona i Terregov - Prihvatljivi troškovi - Vraćanje isplaćenih iznosa - Protuzahtjev - Zatezne kamate”))
      (2016/C 211/55)
      Jezik postupka: grčki

         Stranke

         Tužitelj: ANKO AE Antiprosopeion, Emporiou kai Viomichanias (Atena, Grčka) (zastupnici: V. Christianos, S. Paliou i A. Skoulikis, odvjetnici)

         Tuženik: Europska komisija (zastupnici: R. Lyal i P. Arenas, agents, uz asistenciju O. Lytra, odvjetnika)

         Predmet

      Zahtjevi, utemeljeni na članku 272. UFEU-a, da, s jedne strane, kao prvo, proglasi neosnovanim Komisijin zahtjev za povratom potpora isplaćenih tužitelju na temelju sporazumâ br. 045459 „Espaces perceptifs promouvant le vieillissement indépendant” i br. 507749 „Impact de l’e-gouvernance sur les services des administrations territoriales”, koji su sklopljeni u okviru Šestog okvirnog programa za istraživanja, tehnološki razvoj i demonstracijske aktivnosti (2002.-2006.), i kao drugo, naloži Komisiji plaćanje iznosa neisplaćenih potpora na temelju prvog od navedenih sporazuma, kao i, s druge strane, da naloži tužitelju, kao protuzahtjev, da vrati potpore koje su mu neosnovano isplaćene u okviru tih sporazuma.

         Izreka

                  1.

                  Tužba koju je podnio ANKO AE Antiprosopeion, Emporiou kai Viomichanias se odbija.

                  2.

                  Društvu ANKO AE Antiprosopeion, Emporiou kai Viomichanias nalaže se da Europskoj komisiji plati iznos od 606 570,61 eura, što odgovara povratu financijskih doprinosa koji su mu isplaćeni na temelju sporazumâ br. 045459, „Espaces perceptifs promouvant le vieillissement indépendant” i br. 507749 „Impact de l’e-gouvernance sur les services des administrations territoriales”, koji su sklopljeni u okviru Šestog okvirnog programa za istraživanja, tehnološki razvoj i demonstracijske aktivnosti (2002.-2006.), uvećan za zatezne kamate od 3. svibnja 2014. uz kamatnu stopu od 3,75 %.

                  3.

                  Društvu ANKO AE Antiprosopeion, Emporiou kai Viomichanias nalaže se snošenje troškova.

         (1)  SL C 175, 10. 6. 2014.


title: Predmet C-419/13: Zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Hoge Raad der Nederlanden (Nizozemska) 24. srpnja 2013. — Art & Allposters International BV, druga stranka: Stichting Pictoright

text:
               9.11.2013

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 325/10

         Zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Hoge Raad der Nederlanden (Nizozemska) 24. srpnja 2013. — Art & Allposters International BV, druga stranka: Stichting Pictoright
   (Predmet C-419/13)
   2013/C 325/18
   Jezik postupka: nizozemski

      Sud koji je uputio zahtjev

   Hoge Raad der Nederlanden

      Stranke u glavnom postupku

      Tužitelj: Art & Allposters International BV

      Tuženik: Stichting Pictoright

      Prethodna pitanja

               1.

               Je li člankom 4. Direktive 2001/29 (1) uređeno pitanje može li se pravo distribucije koje pripada nositelju autorskog prava primjenjivati i na reprodukciju djela zaštićenog autorskim pravom, koje u Europskom gospodarskom prostoru prodaje i isporučuje sâm nositelj ili se to čini uz njegov pristanak, ako je ta reprodukcija pretrpjela izmjenu u pogledu oblika, pa se u tom novom obliku ponovno stavlja u promet?

               2.

                           (a)

                           Ukoliko je odgovor na prvo pitanje potvrdan: je li okolnost da postoji izmjena u smislu prvog pitanja u ovom slučaju bitna za odgovor na pitanje je li došlo do sprječavanja ili prekida iscrpljivanja prava distribucije u smislu članka 4. stavka 2. Direktive 2001/29?

                           (b)

                           Ukoliko se na pitanje pod 2.a odgovori potvrdno: koja se mjerila u ovom slučaju trebaju uzeti u obzir da bi se moglo govoriti o takvoj izmjeni oblika reprodukcije koja sprječava ili prekida iscrpljivanje prava distribucije u smislu članka 4. stavka 2. Direktive 2001/29?

                           (c)

                           Ostavljaju li ova mjerila prostora za mjerilo razvijeno u nizozemskom pravu prema kojemu više ne može biti riječi samo o iscrpljivanju prava distribucije, iz razloga što je preprodavač reprodukcijama dao drugi oblik i distribuirao ih je javnosti u tom obliku (presuda Hoge Raad od 19. siječnja 1979., Poortvliet, NJ 1979/412)?

      (1)  Direktiva 2001/29/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 22. svibnja 2001. o usklađivanju određenih aspekata autorskog i srodnih prava u informacijskom društvu (SL 2001 L 167, str. 10.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 17., svezak 1., str. 119.).


title: Predmet C-297/13: Zahtjev za prethodnu odluku koji je podnio Finanzgericht München (Njemačka) 29. svibnja 2013. — Data I/O GmbH protiv Hauptzollamt München

text:
               7.9.2013

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 260/19

         Zahtjev za prethodnu odluku koji je podnio Finanzgericht München (Njemačka) 29. svibnja 2013. — Data I/O GmbH protiv Hauptzollamt München
   (Predmet C-297/13)
   2013/C 260/36

   Predmetni postupak pokrenut je prije 1. srpnja 2013., datuma pristupanja Republike Hrvatske Europskoj uniji


title: Predmet C-195/12: Presuda Suda (četvrto vijeće) od 26. rujna 2013. (zahtjev za prethodnu odluku Cour constitutionnelle — Belgija) — Industrie du bois de Vielsalm & Cie (IBV) SA protiv Région wallonne (Direktiva 2004/8/CE — Područje primjene — Kogeneracija i visokoučinkovita kogeneracija — Članak 7. — Regionalni program potpore koji predviđa izdavanje „zelenih potvrda” za kogeneracijska postrojenja — Izdavanje većeg broja zelenih potvrda za kogeneracijska postrojenja koja prvenstveno iskorištavaju oblike biomase koji ne uključuju drvo ili drvni otpad — Načelo jednakosti i nediskriminacije — Članci 20. i 21. Povelje o temeljnim pravima Europske unije)

text:
               23.11.2013

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 344/28

         Presuda Suda (četvrto vijeće) od 26. rujna 2013. (zahtjev za prethodnu odluku Cour constitutionnelle — Belgija) — Industrie du bois de Vielsalm & Cie (IBV) SA protiv Région wallonne
   (Predmet C-195/12) (1)

   (Direktiva 2004/8/CE - Područje primjene - Kogeneracija i visokoučinkovita kogeneracija - Članak 7. - Regionalni program potpore koji predviđa izdavanje „zelenih potvrda” za kogeneracijska postrojenja - Izdavanje većeg broja zelenih potvrda za kogeneracijska postrojenja koja prvenstveno iskorištavaju oblike biomase koji ne uključuju drvo ili drvni otpad - Načelo jednakosti i nediskriminacije - Članci 20. i 21. Povelje o temeljnim pravima Europske unije)
   2013/C 344/48
   Jezik postupka: francuski

      Sud koji je uputio zahtjev

   Cour constitutionnelle

      Stranke u glavnom postupku

      Tužitelj: Industrie du bois de Vielsalm & Cie (IBV) SA

      Tuženik: Région wallonne

      Predmet

   Zahtjev za prethodnu odluku — Cour constitutionnelle — Tumačenje čl. 7. Direktive 2004/8/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 11. veljače 2004. o promicanju kogeneracije na temelju potražnje korisne topline na unutarnjem tržištu energije i o izmjeni Direktive 92/42/EEZ (SL L 52, str. 50.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 12., svezak 3., str. 47.) — Tumačenje čl. 2. i 4. Direktive 2001/77/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 27. rujna 2001. o promicanju električne energije proizvedene iz obnovljivih izvora energije na unutarnjem tržištu električne energije (SL L 283, str. 33) — Tumačenje čl. 22. Direktive 2009/28/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 23. travnja 2009. o promicanju uporabe energije iz obnovljivih izvora te o izmjeni i kasnijem stavljanju izvan snage direktiva 2001/77/EZ i 2003/30/EZ (SL L 140, str. 16) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 15., svezak 11., str. 39.) — Tumačenje čl. 6. UEU-a kao i članaka 20. i 21. Povelje o temeljnim pravima Europske unije — Program financijske potpore ograničen na visokoučinkovita kogeneracijska postrojenja — Obveza, odobrenje ili zabrana isključivanja iz mjera potpore kogeneracijskih postrojenja koja prvenstveno iskorištavaju drvo ili drvni otpad — Usklađenost propisa s načelom jednakosti

      Izreka

               1.

               Članak 7. Direktive 2004/8/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 11. veljače 2004. o promicanju kogeneracije na temelju potražnje korisne topline na unutarnjem tržištu energije i o izmjeni Direktive 92/42/EEZ treba tumačiti na način da njegovo područje primjene nije ograničeno samo na kogeneracijska postrojenja koja koja predstavljaju visokoučinkovita postrojenja u smislu te direktive.

               2.

               Prema sadašnjem stanju prava Unije, načelo jednakog postupanja i nediskriminacije utemeljena na člancima 20. i 21. Povelje o temeljnim pravima Europske unije ne protivi se tome da države članice prilikom ustrojavanja nacionalnih programa potpore kogeneraciji i proizvodnji električne energije iz obnovljivih izvora energije, kako su određeni u članku 7. Direktive 2004/8/EZ i članku 4. Direktive 2001/77/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 27. rujna 2001. o promicanju električne energije proizvedene iz obnovljivih izvora energije na unutarnjem tržištu električne energije, predvide mjeru dodatne potpore, kao što je ona u glavnom postupku, koju mogu koristiti sva kogeneracijska postrojenja koja prvenstveno iskorištavaju biomasu, osim postrojenja koja prvenstveno iskorištavaju drvo i/ili drvni otpad.

      (1)  SL C 200, 7.7.2012.


title: Predmet C-161/14: Tužba podnesena 4. travnja 2014. – Europska komisija protiv Ujedinjene Kraljevine Velike Britanije i Sjeverne Irske

text:
               7.7.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 212/14

         Tužba podnesena 4. travnja 2014. – Europska komisija protiv Ujedinjene Kraljevine Velike Britanije i Sjeverne Irske
   (Predmet C-161/14)
   2014/C 212/14
   Jezik postupka: engleski

      Stranke

      Tužitelj: Europska komisija (zastupnici: C. Soulay, M. Clausen, agenti)

      Tuženik: Ujedinjena Kraljevina Velike Britanije i Sjeverne Irske

      Tužitelj od Suda zahtijeva da:

               (1)

               utvrdi da je

                           —

                           primjenom snižene stope PDV-a na isporuku usluga ugradnje „materijala za uštedu energije” i na isporuku „materijala za uštedu energije”od strane osobe koja te materijale ugrađuje u stambene objekte, u mjeri u kojoj se te isporuke ne mogu smatrati „nabav[om], izgradnj[om], obnavljanje[m] i adaptacij[om] stanova, kao di[jelom] socijalne politike” u smislu kategorije 10. Priloga III. Direktivi o PDV-u (1),

                           —

                           primjenom snižene stope PDV-a na isporuke usluga ugradnje „materijala za uštedu energije” i na isporuke „materijala za uštedu energije” od strane osobe koja te materijale ugrađuje u stambene objekte, u mjeri u kojoj su te isporuke izvan dosega obnove i popravaka privatnih stanova u smislu kategorije 10.a Priloga III. Direktivi o PDV-u,

                           —

                           primjenom snižene stope PDV-a na isporuke usluga ugradnje „materijala za uštedu energije” i na isporuke „materijala za uštedu energije” od strane osobe koja te materijale ugrađuje u stambene objekte, u mjeri u kojoj te isporuke, iako u dosegu obnove i popravaka privatnih stanova u smislu kategorije 10.a Priloga III. Direktivi o PDV-u, uključuju materijale koji čine značajni dio vrijednosti isporučene usluge, Ujedinjena Kraljevina Velike Britanije i Sjeverne Irske povrijedila svoje obveze iz članka 98. u svezi s Prilogom III. Direktive o PDV-u;

               (2)

               naloži Ujedinjenoj Kraljevini Velike Britanije i Sjeverne Irske snošenje troškova.

      Tužbeni razlozi i glavni argumenti

   Na temelju članka 96. Direktive o PDV-u, standardna stopa PDV-a koju utvrđuje svaka država članica, a koja ne može biti niža od 15 %, se primjenjuje na sve isporuke roba i usluga. Stopa koja nije standardna se smije primijeniti samo ukoliko to dopuštaju druge odredbe direktive. Članak 98. predviđa da države članice mogu primijeniti jednu ili dvije snižene stope na isporuke dobara i usluga navedenih u Prilogu III. toj direktivi.
   Komisija smatra da sustav sniženih stopa koji se primjenjuje na isporuke materijala za uštedu energije i na njihovu ugradnju, propisan Odsjekom 29A Zakona o PDV-u iz 1994., odjeljak 29A, kako je naznačeno u Prilogu 7A tom zakonu, premašuje mogućnosti koje državama članicama pružaju kategorije 10. i 10.a Priloga III. Direktivi o PDV-u, koje redom obuhvaćaju „nabav[u], izgradnj[u], obnavljanje i adaptacij[u] stanova, kao dio socijalne politike” i „obnov[u] i poprav[ke] privatnih stanova, osim materijala koji čine značajni dio vrijednosti isporučene usluge”.
   Sustav snižene stope PDV-a Ujedinjene Kraljevine, kako je opisan u Prilogu 7A dijelu 2. skupini 2. Zakonu o PDV-u iz 1994. ne može biti izravno povezan sa stambenim pitanjima kao dio socijalne politike, te je stoga izvan područja primjene koji dopušta kategorija 10. Priloga III. Direktivi o PDV-u.
   Prilog 7A dio 2. skupina 2. Zakonu o PDV-u iz 1994., primjenom snižene stope na isporuku usluga ugradnje „materijala za uštedu energije” i na isporuku „materijala za uštedu energije” od strane osobe koja ih ugrađuje u stambene objekte, kada te isporuke uključuju nabavu, izgradnju, obnavljanje i adaptaciju stanova i ne vodeći računa o proporcionalnoj vrijednosti tih materijala u ukupnoj vrijednosti isporučene usluge, premašuje uvjet propisan kategorijom 10.a, to jest da se snižena stopa smije primijeniti samo na obnavljanje i popravak privatnih stanova, a ne na materijale koji čine značajni dio vrijednosti isporučene usluge.

      (1)  Direktiva Vijeća 2006/112/EZ od 28. studenoga2006. o zajedničkom sustavu poreza na dodanu vrijednost SL L 347, str. 1. (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 9., svezak 1., str. 120.).


title: Predmet T-793/14: Tužba podnesena 4. prosinca 2014. – Tempus Energy and Tempus Energy Technology protiv Komisije

text:
               9.3.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 81/21

         Tužba podnesena 4. prosinca 2014. – Tempus Energy and Tempus Energy Technology protiv Komisije
   (Predmet T-793/14)
   (2015/C 081/28)
   Jezik postupka: engleski

      Stranke

      Tužitelji: Tempus Energy Ltd (Reading, Ujedinjena Kraljevina); i Tempus Energy Technology Ltd (Cheltenham, Ujedinjena Kraljevina) (zastupnici: J. Derenne, J. Blockx, C. Ziegler i M. Kinsella, odvjetnici)

      Tuženik: Europska komisija

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelji od Općeg suda zahtijevaju da:

               —

               poništi pobijanu odluku; i

               —

               naloži tuženiku snošenje vlastitih troškova i troškova tužiteljâ.

      Tužbeni razlozi i glavni argumenti

   Tužitelji svojom tužbom žele poništenje Komisijine Odluke C(2014) 5083 final od 23. srpnja 2014. u predmetu SA.35980 (2014/N-2) – Ujedinjena Kraljevina, Reforma tržišta električne energije – Tržište kapaciteta.
   U prilog osnovanosti tužbe tužitelji ističu dva tužbena razloga.

               1.

               Prvi tužbeni razlog navodi da je, time što nije otvorila formalni istražni postupak, Komisija povrijedila članak 108. stavak 2. UFEU-a, načela zabrane diskriminacije, proporcionalnosti i legitimnih očekivanja te je pogrešno ocijenila činjenice. Tužitelji tvrde da:

                           —

                           Komisija nije ispravno ocijenila potencijalnu ulogu odgovora na potražnju na britanskom tržištu kapaciteta;

                           —

                           ograničenja trajanja ugovora o odgovorima na potražnju na tržištu kapaciteta krše načela legitimnih očekivanja i zabrane diskriminacije, te se temelje na pogrešnoj ocjeni činjenica;

                           —

                           ograničenja operatora odgovora na potražnju da izaberu između prijelaznih i trajnih dražbi krše načela legitimnih očekivanja i zabrane diskriminacije;

                           —

                           metodologija povrata troškova tržišta kapaciteta krši načela zabrane diskriminacije, legitimnih očekivanja i proporcionalnosti;

                           —

                           upotreba događaja neograničenog trajanja umjesto događaja ograničenog trajanja u trajnim dražbama tržišta kapaciteta protivna je načelima zabrane diskriminacije i legitimnih očekivanja;

                           —

                           zahtjev jamstva ponude na tržištu kapaciteta za pristup ponudama krši načela zabrane diskriminacije i legitimnih očekivanja; i

                           —

                           nemogućnost tržišta kapaciteta da predvidi dodatnu naknadu u slučaju smanjenja gubitaka u prijenosu i distribuciji zbog odgovora na potražnju krši načela zabrane diskriminacije i legitimnih očekivanja.

               2.

               Drugi tužbeni razlog navodi da Komisija nije pružila dostatno obrazloženje Odluke.


title: Predmet T-86/17 R: Rješenje predsjednika Općeg suda od 6. travnja 2017. – Le Pen protiv Parlamenta („Privremena pravna zaštita — Članica Europskog parlamenta — Povrat prijebojem iznosa uplaćenih u okviru naknade troškova parlamentarne pomoći — Zahtjev za suspenziju primjene — Nepostojanje hitnosti”)

text:
               6.6.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 178/22

         Rješenje predsjednika Općeg suda od 6. travnja 2017. – Le Pen protiv Parlamenta
   (Predmet T-86/17 R)
   ((„Privremena pravna zaštita - Članica Europskog parlamenta - Povrat prijebojem iznosa uplaćenih u okviru naknade troškova parlamentarne pomoći - Zahtjev za suspenziju primjene - Nepostojanje hitnosti”))
   (2017/C 178/31)
   Jezik postupka: francuski

      Stranke

      Tužitelj: Marion Anne Perrine Le Pen (Saint Cloud, Francuska) (zastupnici: M. Ceccaldi i J.-P. Le Moigne, odvjetnici)

      Tuženik: Europski parlament (zastupnici: G. Corstens i S. Seyr, agenti)

      Predmet

   Zahtjev na temelju članaka 278. i 279. TFUE radi suspenzije primjene Odluke Glavnog tajnika Parlamenta od 5. prosinca 2016. kojom se utvrđuje tužiteljičin dug u iznosu od 298 497,87 eura na ime nepravilno uplaćenih iznosa i zahtijeva njihov povrat i suspenzije primjene Obavijesti o terećenju 2016-1560 od 6. prosinca 2016. izdane slijedom te odluke.

      Izreka

               1.

               Odbija se zahtjev za privremenu pravnu zaštitu.

               2.

               O troškovima će se odlučiti naknadno.


title: Predmet C-240/14: Presuda Suda (prvo vijeće) od 9. rujna 2015. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Landesgericht Korneuburg – Austrija) – Eleonore Prüller-Frey protiv Norberta Brodniga, Axa Versicherung AG (Zahtjev za prethodnu odluku — Odgovornost zračnih prijevoznika u slučaju nesreća — Zahtjev za naknadu štete — Montrealska konvencija — Uredba (EZ) br. 2027/97 — Besplatni let čija je svrha bila pokazati mogućem kupcu iz zraka pilotovu nekretninu — Uredba (EZ) br. 864/2007 — Izravna tužba koju nacionalno pravo predviđa protiv osiguravatelja od građanskopravne odgovornosti)

text:
               3.11.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 363/15

         Presuda Suda (prvo vijeće) od 9. rujna 2015. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Landesgericht Korneuburg – Austrija) – Eleonore Prüller-Frey protiv Norberta Brodniga, Axa Versicherung AG
   (Predmet C-240/14) (1)

   ((Zahtjev za prethodnu odluku - Odgovornost zračnih prijevoznika u slučaju nesreća - Zahtjev za naknadu štete - Montrealska konvencija - Uredba (EZ) br. 2027/97 - Besplatni let čija je svrha bila pokazati mogućem kupcu iz zraka pilotovu nekretninu - Uredba (EZ) br. 864/2007 - Izravna tužba koju nacionalno pravo predviđa protiv osiguravatelja od građanskopravne odgovornosti))
   (2015/C 363/17)
   Jezik postupka: njemački

      Sud koji je uputio zahtjev

   Landesgericht Korneuburg

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelj: Eleonore Prüller-Frey

      Tuženici: Norbert Brodnig, Axa Versicherung AG

      Izreka

               1.

               Članak 2. stavak 1. točke (a) i (c) Uredbe Vijeća (EZ) br. 2027/97 od 9. listopada 1997. o odgovornosti zračnih prijevoznika u slučaju nesreća, kako je izmijenjena Uredbom 889/2002 Europskog parlamenta i Vijeća od 13. svibnja 2002. i članak 1. stavak 1. Konvencije o ujednačavanju određenih pravila u međunarodnom zračnom prijevozu zaključene u Montréalu 28. svibnja 1999. odobrene u ime Europske unije Odlukom Vijeća 2001/539/EZ od 5. travnja 2001. treba tumačiti na način da se protive tomu da se zahtjev za naknadu štete osobe koja je bila putnica zrakoplova čije je mjesto polijetanja i slijetanja bilo isto mjesto koje se nalazi u jednoj državi članici i koja se besplatno prevozila na letu gdje je svrha leta bila pregledati iz zraka nekretninu radi zaključenja posla prijenosa nekretnine s pilotom te letjelice, te je pretrpjela tjelesne ozljede zbog pada spomenutog zrakoplova ocjenjuje prema članku 17. te konvencije.

               2.

               Članak 18. Uredbe (EZ) br. 864/2007 Europskog parlamenta i Vijeća od 11. srpnja 2007. o pravu koje se primjenjuje na izvanugovorne obveze („Rim II”) treba tumačiti na način da omogućuje da u situaciji poput ove u glavnom postupku osoba koja je pretrpjela štetu podnese izravnu tužbu protiv štetnikova osiguravatelja, kad takvu tužbu predviđa pravo koje se primjenjuje na izvanugovorne obveze, koje je temelj zahtjeva za naknadu štete, neovisno od onoga što predviđa pravo primjenjivo na ugovor o osiguranju koje su izabrale stranke tog ugovora.

      (1)  SL C 261, 11. 8. 2014.


title: Predmet T-310/15: Rješenje Općeg suda od 27. travnja 2016. – European Union Copper Task Force protiv Komisije („Tužba za poništenje — Sredstva za zaštitu bilja — Provedbena uredba (EU) 2015/408 — Izrada popisa kandidata za zamjenu — Uvrštenje spojeva bakra na navedeni popis — Nepostojanje osobnog utjecaja — Regulatorni akt koji podrazumijeva provedbene mjere — Nedopuštenost”)

text:
               11.7.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 251/32

         Rješenje Općeg suda od 27. travnja 2016. – European Union Copper Task Force protiv Komisije
   (Predmet T-310/15) (1)

   ((„Tužba za poništenje - Sredstva za zaštitu bilja - Provedbena uredba (EU) 2015/408 - Izrada popisa kandidata za zamjenu - Uvrštenje spojeva bakra na navedeni popis - Nepostojanje osobnog utjecaja - Regulatorni akt koji podrazumijeva provedbene mjere - Nedopuštenost”))
   (2016/C 251/37)
   Jezik postupka: engleski

      Stranke

      Tužitelj: European Union Copper Task Force (Essex, Ujedinjena Kraljevina) (zastupnici: C. Fernández Vicién i I. Moreno-Tapia Rivas, odvjetnici)

      Tuženik: Europska komisija (zastupnici: G. von Rintelen i P. Ondrůšek, agenti)

      Predmet

   Zahtjev za djelomično poništenje Provedbene uredbe Komisije (EU) 2015/408 od 11. ožujka 2015. o provedbi članka 80. stavka 7. Uredbe (EZ) br. 1107/2009 Europskog parlamenta i Vijeća o stavljanju na tržište sredstava za zaštitu bilja i izradi popisa kandidata za zamjenu (SL L 67, str. 18).

      Izreka

               1.

               Tužba se odbacuje kao nedopuštena.

               2.

               Obustavlja se postupak o zahtjevima za intervenciju Parlamenta i Vijeća.

               3.

               Društvu European Union Copper Task Force nalaže se snošenje troškova.

      (1)  SL C 294, 7. 9. 2015.


title: Predmet T-137/15: Tužba podnesena 24. ožujka 2015. – Parker Hannifin Manufacturing i Parker-Hannifin protiv Komisije

text:
               8.6.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 190/15

         Tužba podnesena 24. ožujka 2015. – Parker Hannifin Manufacturing i Parker-Hannifin protiv Komisije
   (Predmet T-137/15)
   (2015/C 190/19)
   Jezik postupka: engleski

      Stranke

      Tužitelji: Parker Hannifin Manufacturing Srl (Corsico, Italija); i Parker-Hannifin Corp. (Mayfield Heights, Sjedinjene Američke Države) (zastupnici: B. Amory, F. Marchini Camia, i É. Barbier de La Serre, odvjetnici)

      Tuženik: Europska komisija

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelji od Općeg suda zahtijevaju da:

               —

               proglasi predmetnu tužbu dopuštenom;

               —

               poništi pobijanu odluku u dijelu u kojem je naloženo plaćanje zateznih kamata u iznosu od 1 8 59  949,04 eura;

               —

               podredno, prikladno smanji visinu zateznih kamata, te;

               —

               naloži Komisiji snošenje vlastitih i tužiteljevih troškova.

      Tužbeni razlozi i glavni argumenti

   U prilog osnovanosti tužbe tužitelji ističu jedan glavni tužbeni razlog i, podredno, sedam drugih razloga.

               1.

               Prvi tužbeni razlog temelji se na tome da je pobijana odluka ultra vires.

                           —

                           Tužitelj ističe da ne postoji pravna osnova za nalaganje plaćanje zateznih kamata kada je novčana kazna plaćena u zatraženom roku koji je određen u odluci kojom je izrečena novčana kazna.

               2.

               Drugi tužbeni razlog temelji se na nepostojanju ili nedostatnošću obrazloženja pobijane odluke.

                           —

                           Tužitelji ističu da pobijana odluka ne sadrži ni činjenične ni pravne osnove za primjenu zateznih kamata u ovom predmetu.

               3.

               Treći tužbeni razlog temelji se na povredi načela proporcionalnosti.

                           —

                           Tužitelji ističu da je primjena zateznih kamata neproporcionalna u odnosu na cilj koji se njima želi postići.

               4.

               Četvrti tužbeni razlog temelji se na povredi načela nediskriminacije.

                           —

                           Tužitelji ističu da je u ovom predmetu Komisija naložila plaćanje zateznih kamata u visini 6 %, iako je prilikom vraćanja tužiteljima dijela novčane kazne platila kamate u visini od 1,06 %.

               5.

               Peti tužbeni razlog temelji se na povredi načela pravne sigurnosti i legitimnih očekivanja.

                           —

                           Tužitelji ističu da, na temelju odluke kojom je naloženo plaćanje novčane kazne i delegirane uredbe, u ovom slučaju nisu mogli predvidjeti nalaganje plaćanja zateznih kamata. Oni nadalje ističu da su mogli legitimno očekivati da u ovom slučaju Komisija neće primijeniti zatezne kamate.

               6.

               Šesti tužbeni razlog temelji se na povredi članka 266. UFEU-a i prava na djelotvornu sudsku zaštitu.

                           —

                           Tužitelji ističu da je pobijanom odlukom prekršen članak 266. UFEU-a, s obzirom na to da zahvaća njegov korisni učinak, i pravo na djelotvornu sudsku zaštitu, budući da je tužiteljima, zato što su ostvarili svoje temeljno pravo na sudsku zaštitu, naloženo plaćanje očito neproporcionalnih zateznih kamata.

               7.

               Sedmi tužbeni razlog temelji se na neosnovanog obogaćenja.

                           —

                           Tužitelji ističu da primjena zateznih kamata u ovom predmetu predstavlja neosnovano obogaćenje Komisije.

               8.

               Osmi tužbeni razlog temelji se na zlouporabi ovlasti.

                           —

                           Tužitelji ističu da nalaganje tužiteljima plaćanje zateznih kamata dovodi do rezultata koji u potpunosti odstupa od ciljeva zbog kojih je Komisiji dana ovlast nalaganja zateznih kamata.


20150731029616882015/C 270/342742015TC27020150817HR01HRINFO_JUDICIAL20150616272711Predmet T-274/15 R: Rješenje predsjednika Općeg suda od 16. lipnja 2015. – Alcogroup i Alcodis protiv Komisije („Privremena pravna zaštita — Tržišno natjecanje — Zabranjeni sporazumi — Tržište bioetanola i etanola — Upravni postupak — Nalog o podvrgavanju pretrazi — Odbijanje prekida provedbe istražnih mjera — Zahtjev za privremene mjere — Nedopuštenost”)
 ---documentbreak--- C2702015HR2710120150616HR0034271271Rješenje predsjednika Općeg suda od 16. lipnja 2015. – Alcogroup i Alcodis protiv Komisije
   (Predmet T-274/15 R)
   „(„Privremena pravna zaštita — Tržišno natjecanje — Zabranjeni sporazumi — Tržište bioetanola i etanola — Upravni postupak — Nalog o podvrgavanju pretrazi — Odbijanje prekida provedbe istražnih mjera — Zahtjev za privremene mjere — Nedopuštenost”)“2015/C 270/34Jezik postupka: francuski
      Stranke

      Tužitelji: Alcogroup (Bruxelles, Belgija) i Alcodis (Bruxelles) (zastupnici: P. de Bandt, J. Dewispelaere i J. Probst, odvjetnici)

      Tuženik: Europska komisija (zastupnici: C. Giolito, V. Bottka i F. Jimeno Fernández, agenti)

      Predmet

   Zahtjev za privremene mjere radi, s jedne strane, suspenzije primjene Odluke Komisije C (2015) 1769 final od 12. ožujka 2015. upućene društvu Alcogroup i svim poduzetnicima koje on izravno ili neizravno kontrolira, uključujući i društvo Alcodis, u vezi s postupkom primjene članka 20. stavka 4. Uredbe Vijeće (EZ) br. 1/2003 (AT.40244 – AQUAVIT) kao i njezine odluke od 8. svibnja 2015. upućene društvu Alcogroup u okviru istraga AT.A0244 – Bioetanol – i AT.A0054 – Oil and Biofuel Markets i, s druge strane, nalaganja Komisiji da prekine sve istražne radnje u okviru postupaka AT.A0054 i AT.A0244.

      Izreka

            1.

            Zahtjev za privremenu pravnu zaštitu se odbija.

            2.

            O troškovima će se odlučiti naknadno.


title: Predmet F-110/14: Tužba podnesena 15. listopada 2014. – ZZ protiv Komisije

text:
               26.1.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 26/46

         Tužba podnesena 15. listopada 2014. – ZZ protiv Komisije
   (Predmet F-110/14)
   (2015/C 026/61)
   Jezik postupka: francuski

      Stranke

      Tužitelj: ZZ (zastupnik: S. Orlandi, odvjetnik)

      Tuženik: Europska komisija

      Predmet i opis spora

   Poništenje odluke o povećanju mirovinskih prava tužitelja u mirovinskom sustavu Unije, primjenom novih općih odredaba provedbe u vezi s člancima 11. i 12. Priloga VIII. Pravilniku o osoblju.

      Tužbeni zahtjev tužitelja

               —

               Utvrditi nezakonitost i, prema tome, neprimjenjivost članka 9. općih odredbi provedbe članka 11. stavka 2. Priloga VIII. Pravilniku;

               —

               Poništiti odluku od 24. svibnja 2013. o povećanju mirovinskih prava koje je tužitelj stekao prije svojeg stupanja u službu, u okviru prijenosa tih prava u mirovinski sustav institucija Europske unije, primjenom općih odredaba provedbe članka 11. stavka 2. Priloga VIII. Pravilniku od 3. ožujka 2011.;

               —

               Naložiti Komisiji snošenje troškova.


title: Predmet T-167/17 R: Rješenje predsjednika Općeg suda od 24. ožujka 2017. – R. V. protiv Komisije („Privremena pravna zaštita — Javna služba — Odlazak na dopust i u mirovinu — Zahtjev za suspenziju primjene — Nepostojanje hitnosti”)

text:
               6.6.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 178/26

         Rješenje predsjednika Općeg suda od 24. ožujka 2017. – R. V. protiv Komisije
   (Predmet T-167/17 R)
   ((„Privremena pravna zaštita - Javna služba - Odlazak na dopust i u mirovinu - Zahtjev za suspenziju primjene - Nepostojanje hitnosti”))
   (2017/C 178/39)
   Jezik postupka: francuski

      Stranke

      Tužitelj: R. V. (zastupnici: J.-N. Louis i N. de Montigny, odvjetnici)

      Tuženik: Europska komisija (zastupnici: G. Berscheid i D. Martin, agenti)

      Predmet

   Zahtjev na temelju članaka 278. i 279. UFEU-a radi suspenzije primjene Odluke Komisije od 21. prosinca 2016. o upućivanju tužitelja na dopust u interesu službe i odlasku u mirovinu po službenoj dužnosti od 1. travnja 2017.

      Izreka

               1.

               Odbija se zahtjev za privremenu pravnu zaštitu.

               2.

               O troškovima će se odlučiti naknadno.


title: Mišljenje 2/15: Zahtjev za mišljenje koji je podnijela Europska komisija na temelju članka 218. stavka 11. UFEU-a

text:
               3.11.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 363/18

         Zahtjev za mišljenje koji je podnijela Europska komisija na temelju članka 218. stavka 11. UFEU-a
   (Mišljenje 2/15)
   (2015/C 363/22)
   Jezik postupka: svi službeni jezici

      Podnositelj zahtjeva

   Europska komisija (zastupnici: U. Wölker, B. De Meester, M. Kocjan, R. Vidal Puig, agenti)

      Pitanje postavljeno Sudu:

   Ima li Unija zahtijevanu nadležnost da sama potpiše i sklopi Sporazum o slobodnoj trgovini sa Singapurom? Preciznije,

               —

               koje odredbe sporazuma spadaju u isključivu nadležnost Unije?

               —

               koje odredbe sporazuma spadaju u podijeljenu nadležnost Unije?

               —

               spada li neka odredba sporazuma u isključivu nadležnost država članica?


title: Predmet T-364/10: Presuda Općeg suda od 16. rujna 2013. — Duravit i dr. protiv Komisije ( „Tržišno natjecanje — Zabranjeni ugovori — Belgijsko, njemačko, francusko, talijansko, nizozemsko i austrijsko tržište kupaonske opreme — Odluka kojom se utvrđuje povreda članka 101. UFEU-a i članka 53. Sporazuma o EGP-u — Usklađivanje povećanja cijena i razmjena osjetljivih poslovnih informacija — Jedinstvena i trajna povreda — Teret dokazivanja — Novčane kazne — Jednakost postupanja — Proporcionalnost — Zakonitost kazni” )

text:
               9.11.2013

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 325/21

         Presuda Općeg suda od 16. rujna 2013. — Duravit i dr. protiv Komisije
   (Predmet T-364/10) (1)

   (Tržišno natjecanje - Zabranjeni ugovori - Belgijsko, njemačko, francusko, talijansko, nizozemsko i austrijsko tržište kupaonske opreme - Odluka kojom se utvrđuje povreda članka 101. UFEU-a i članka 53. Sporazuma o EGP-u - Usklađivanje povećanja cijena i razmjena osjetljivih poslovnih informacija - Jedinstvena i trajna povreda - Teret dokazivanja - Novčane kazne - Jednakost postupanja - Proporcionalnost - Zakonitost kazni)
   2013/C 325/38
   Jezik postupka: njemački

      Stranke

      Tužitelji: Duravit AG (Hornberg, Njemačka), Duravit SA (Bischwiller, Francuska) i Duravit BeLux SPRL/BVBA (Overijse, Belgija) (zastupnici: R. Bechtold, U. Soltész i C. von Köckritz, odvjetnici)

      Tuženik: Europska komisija (zastupnici: F. Castillo de la Torre i A. Antoniadis, agenti, uz asistenciju P. Thyria, odvjetnika)

      Intervenijent koji podržava tuženika: Vijeće Europske unije (zastupnici: M. Simm i F. Florindo Gijón, agenti)

      Predmet

   Zahtjev za djelomično poništenje Odluke Komisije C(2010) 4185 final od 23. lipnja 2010. o postupku primjene članka 101. UFEU-a i članka 53. Sporazuma o EGP-u (predmet COMP/39092 — Kupaonska oprema) i, podredno, zahtjev za smanjenje iznosa novčane kazne izrečene tužiteljima u toj odluci.

      Izreka

               1.

               Članak 1. stavak 1. točka 8. Odluke Komisije C(2010) 4185 final od 23. lipnja 2010. o postupku primjene članka 101. UFEU-a i članka 53. Sporazuma o EGP-u (predmet COMP/39092 — Kupaonska oprema) poništava se u dijelu u kojem Europska komisija utvrđuje da su Duravit AG, Duravit BeLux SPRL/BVBA i Duravit SA sudjelovali u povredi na državnom području Italije, Austrije i Nizozemske.

               2.

               U preostalom dijelu tužbenog zahtjeva tužba se odbija.

               3.

               Duravit AG, Duravit BeLux i Duravit SA će snositi tri četvrtine svojih troškova.

               4.

               Komisija će snositi svoje troškove i jednu četvrtinu troškova Duravit AG, Duravit BeLux i Duravit SA.

               5.

               Vijeće Europske unije će snositi svoje troškove.

      (1)  SL C 288, 23.10.2010.


title: Predmet F-59/15: Presuda Službeničkog suda (treće vijeće) od 2. ožujka 2016. – FX protiv Komisije (Javna služba — Član privremenog osoblja — Otpremnina — Članak 12. Stavak 2. Priloga VIII Pravilnika o osoblju — Prestanak radnog odnosa)

text:
               18.4.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 136/47

         Presuda Službeničkog suda (treće vijeće) od 2. ožujka 2016. – FX protiv Komisije
   (Predmet F-59/15) (1)

   ((Javna služba - Član privremenog osoblja - Otpremnina - Članak 12. Stavak 2. Priloga VIII Pravilnika o osoblju - Prestanak radnog odnosa))
   (2016/C 136/66)
   Jezik postupka: francuski

      Stranke

      Tužitelj: FX (zastupnici: T. Bontinck i A. Guillerme, odvjetnici)

      Tuženik: Europska komisija (zastupnici: G. Gattinara i F. Simonetti, agenti)

      Predmet

   Zahtjev za poništenje odluke o neisplati otpremnine koju je tužitelj zatražio po prestanku radnog odnosa kao i isplata naknade i kamata za navodno pretrpljenu štetu.

      Izreka presude

               1.

               Tužba se odbija.

               2.

               FX će snositi dvije trećine vlastitih troškova.

               3.

               Europska Komisija snosit će vlastite troškove i trećinu troškova FX-a.

      (1)  SL C 213, 29. 6. 2015., str. 48.


title: Predmet C-232/16 P: Žalba koju je 20. travnja 2016. podnio Simet SpA protiv presude Općeg suda (osmo vijeće) od 3. ožujka 2016. u predmetu T-15/14, Simet protiv Komisije

text:
               27.6.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 232/7

         Žalba koju je 20. travnja 2016. podnio Simet SpA protiv presude Općeg suda (osmo vijeće) od 3. ožujka 2016. u predmetu T-15/14, Simet protiv Komisije
   (Predmet C-232/16 P)
   (2016/C 232/09)
   Jezik postupka: talijanski

      Stranke

      Žalitelj: Simet SpA (zastupnici: A. Clarizia, C. Varrone, P. Clarizia, odvjetnici)

      Druga stranka u postupku: Europska komisija

      Zahtjevi

               —

               ukinuti pobijanu presudu (predmet T-15/14) kojom je Opći sud odbio tužbu za poništenje Odluke Komisije 2014/201/EU od 2. listopada 2013. o naknadi koju treba platiti društvu Simet SpA za usluge javnog prijevoza pružene u razdoblju od 1987. do 2003. (mjera državne potpore SA.33037 (2012/C) – Italija) i poništiti navedenu odluku;

               —

               Komisiji naložiti plaćanje troškova postupka.

      Žalbeni razlozi i glavni argumenti

   Žalitelj tvrdi da presuda povrjeđuje:

               —

               članak 107. UFEU-a, jer je u njoj utvrđeno da plaćanja naknade društvu Simet, koja su određena presudom talijanskog Consiglio di Stato i priopćena od strane talijanskih tijela, predstavljaju državnu potporu, dok se spor o kojem je odlučio nacionalni sud odnosio na naknadu štete koju je žalitelj pretrpio zbog nezakonitosti kojima su bili zahvaćeni akti Ministero delle Infrastrutture e dei Trasporti (Ministarstvo infrastruktura i prometa) u vezi s javnom uslugom međuregionalnog cestovnog prijevoza pruženom u razdoblju od 1987. do 2003.;

               —

               Uredbu (EEZ) br. 1191/69 (1), jer je Opći sud propustio utvrditi da talijanski propis nije usklađen s navedenom uredbom zbog dvaju razloga: (1) jer je njime pojedincu nametnuto obavljanje gospodarske djelatnosti samo u obliku javne usluge, dok je na temelju Uredbe br. 1191/69 takav način obavljanja djelatnosti poduzeća zabranjen, s obzirom na to da javna usluga podrazumijeva to da koncesionar mora poštovati obveze javne usluge; (2) jer nije predviđao naknadu obveza usluge koje je ispunilo poduzeće; nakon izmjena uvedenih Uredbom (EEZ) br. 1893/91 (2) Simetu se više nije mogla nametnuti nikakva obveza javne usluge, s obzirom na to da je on poduzeće za međuregionalni autobusni prijevoz putnika;

               —

               Uredbu br. 1191/69, a osobito zbog toga što je Opći sud pogrešno smatrao zakonitom Komisijinu odluku prema kojoj su plaćanja društvu Simet predstavljala državnu potporu jer to društvo nije vodilo odvojeno računovodstvo obavljajući tu djelatnost zbog čega je postojao rizik od prekomjerne naknade. Suprotno onome što je tvrdio Opći sud, članak 5. uredbe i sljedeći predviđaju drugačiji način određivanja kompenzacijske mjere koji se temelji na „posljedicama” koje je bi nametanje takvih obveza javne usluge moglo imati na gubitak konkurentnosti poduzeća u cjelini;

               —

               načela koja uređuju naknadu štete koju su pojedinci pretrpjeli zbog povrede prava EU, a na temelju kojih, ako tijelo države članice u okviru svoje nadležnosti donese upravnu odluku koja je protivna pravu Unije, za njega iz te odluke, zbog njezine nezakonitosti, proizlazi obveza naknade štete adresatu odluke.

      (1)  Uredba Vijeća (EEZ) br. 1191/69 od 26. lipnja 1969. o aktivnostima država članica koje se odnose na obveze svojstvene konceptu javnih usluga u željezničkom, cestovnom i prijevozu unutarnjim vodnim putovima (SL L 156, str. 1.)

      (2)  Uredba Vijeća (EEZ) br. 1893/91 od 20. lipnja 1991. o izmjeni Uredbe (EEZ) br. 1191/69 o aktivnostima država članica koje se odnose na obveze svojstvene konceptu javnih usluga u željezničkom, cestovnom i prijevozu unutarnjim vodnim putovima (SL L 169, str. 1.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 7., svezak 2., str. 7.)


title: Predmet T-202/16: Tužba podnesena 3. svibnja 2016. – Keturi kambariai protiv EUIPO-a – Coffee In (coffee inn)

text:
               25.7.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 270/46

         Tužba podnesena 3. svibnja 2016. – Keturi kambariai protiv EUIPO-a – Coffee In (coffee inn)
   (Predmet T-202/16)
   (2016/C 270/53)
   Jezik na kojem je tužba podnesena: engleski

      Stranke

      Tužitelj: UAB Keturi kambariai (Vilnius, Litva) (zastupnik: R. Pumputienė, odvjetnik)

      Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO)

      Druga stranka pred žalbenim vijećem: AS Coffee In (Tallinn, Estonija)

      Podaci o postupku pred EUIPO-om

      Nositelj spornog žiga: tužitelj

      Predmetni sporni žig: Figurativni žig EU-a sa zahtjevom za zaštitu boje „crno, narančasto, bijelo” koji sadrži verbalni element „coffee inn” – prijava za registraciju br. 11 475 233

      Postupak pred EUIPO-om: postupak povodom prigovora

      Pobijana odluka: odluka četvrtog žalbenog vijeća EUIPO-a od 3. ožujka 2016. u predmetu R 137/2015-4

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

               —

               poništi pobijanu odluku i posljedično odbije prigovor i odobri registraciju prijavljenog žiga;

               —

               naloži EUIPO-u i intervenijentu snošenje troškova postupka pred Sudom i žalbenim vijećem.

      Tužbeni razlozi

               —

               Povreda članka 42. stavaka 2. i 3. Uredbe br. 207/2009;

               —

               Povreda članka 8. stavka 1. točke (b) Uredbe br. 207/2009.


title: Predmet T-344/13: Presuda Općeg suda od 19. studenoga 2014. – Out of the blue protiv OHIM-a – Dubois i drugi (FUNNY BANDS) ( „Žig Zajednice — Postupak povodom prigovora — Prijava verbalnog žiga Zajednice FUNNY BANDS — Raniji nacionalni komercijalni naziv FUNNY BANDS — Ime ranije nacionalne internetske domene ‘www.funny-bands.com’ — Relativni razlog za odbijanje — Članak 8. stavak 4. Uredbe (EZ) br. 207/2009 — Uporaba u trgovačkom prometu znaka čija važnost nije samo lokalnog karaktera — Članak 76. stavak 2. Uredbe br. 207/2009 — Odbijanje prigovora” )

text:
               12.1.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 7/34

         Presuda Općeg suda od 19. studenoga 2014. – Out of the blue protiv OHIM-a – Dubois i drugi (FUNNY BANDS)
   (Predmet T-344/13) (1)

   ((„Žig Zajednice - Postupak povodom prigovora - Prijava verbalnog žiga Zajednice FUNNY BANDS - Raniji nacionalni komercijalni naziv FUNNY BANDS - Ime ranije nacionalne internetske domene ‘www.funny-bands.com’ - Relativni razlog za odbijanje - Članak 8. stavak 4. Uredbe (EZ) br. 207/2009 - Uporaba u trgovačkom prometu znaka čija važnost nije samo lokalnog karaktera - Članak 76. stavak 2. Uredbe br. 207/2009 - Odbijanje prigovora”))
   (2015/C 007/37)
   Jezik postupka: engleski

      Stranke

      Tužitelj: Out of the blue KG (Lilienthal, Njemačka) (zastupnici: G. Hasselblatt i D. Kipping, odvjetnici)

      Tuženik: Ured za usklađivanje na unutarnjem tržištu (žigovi i dizajni) (zastupnik: A. Pohlmann, agent)

      Druge stranke u postupku pred žalbenim vijećem OHIM-a: Frédéric Dubois (Lasne, Belgija) i drugi

      Predmet

   Tužba protiv odluke drugog žalbenog vijeća OHIM-a od 4. travnja 2013. (predmet R 542/2012-2) koja se odnosi na postupak prigovora između Out of the blue KG-a, s jedne strane, i Frédérica Duboisa i dr., s druge strane.

      Izreka

               1.

               Tužba se odbija.

               2.

               Out of the blue KG-u nalaže se snošenje troškova.

      (1)  SL C 260, 7.9.2013.


title: Predmet T-541/12: Rješenje Općeg suda od 2. travnja 2014. – Wedi protiv OHIM-a – Mehlhose Bauelemente für Dachrand + Fassade (BALCO) ( „Žig zajednice — Prigovor — Povlačenje prigovora — Obustava postupka” )

text:
               16.6.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 184/29

         Rješenje Općeg suda od 2. travnja 2014. – Wedi protiv OHIM-a – Mehlhose Bauelemente für Dachrand + Fassade (BALCO)
   (Predmet T-541/12) (1)

   ((„Žig zajednice - Prigovor - Povlačenje prigovora - Obustava postupka”))
   2014/C 184/50
   Jezik postupka: njemački

      Stranke

      Tužitelj: Wedi GmbH (Emsdetten, Njemačka) (zastupnik: O. Bischof, odvjetnik)

      Tuženik: Ured za usklađivanje na unutarnjem tržištu (žigovi i dizajni) (zastupnici: prvotno A. Pohlmann, zatim A. Schifko, agenti)

      Druga stranka u postupku pred žalbenim vijećem OHIM-a: Mehlhose Bauelemente für Dachrand + Fassade GmbH & Co. KG (Herford, Njemačka) (zastupnik: M. Wirtz, odvjetnik)

      Predmet

   Tužba protiv odluke četvrtog žalbenog vijeća OHIM-a od 25. rujna 2012. (predmet R 2255/2011-4) koja se odnosi na postupak povodom prigovora između Mehlhose Bauelemente für Dachrand + Fassade GmbH & Co. KG i Wedi GmbH.

      Izreka

               1.

               Obustavlja se postupak o tužbi.

               2.

               Nalaže se tužitelju i tuženiku snošenje vlastitih troškova.

      (1)  SL C 46, 16.2.2013.


title: Predmet F-115/10: Rješenje Službeničkog suda (sudac pojedinac) od 18. lipnja 2013. — Biwer i dr. protiv Komisije

text:
               31.8.2013

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 252/30

         Rješenje Službeničkog suda (sudac pojedinac) od 18. lipnja 2013. — Biwer i dr. protiv Komisije
   (Predmet F-115/10) (1)

   2013/C 252/82

   Predmetni postupak zaključen je prije 1. srpnja 2013., datuma pristupanja Republike Hrvatske Europskoj uniji

      (1)  SL C 30 od 29.1.2011., str. 66.


title: Predmet T-76/17: Rješenje Općeg suda od 6. travnja 2017. – TeamLava protiv EUIPO-a – King.com (Animirane ikone)

text:
               6.6.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 178/34

         Rješenje Općeg suda od 6. travnja 2017. – TeamLava protiv EUIPO-a – King.com (Animirane ikone)
   (Predmet T-76/17)
   (2017/C 178/56)
   Jezik postupka: engleski
   Predsjednik prvog vijeća odredio je brisanje predmeta.


title: Predmet T-52/15: Tužba podnesena 4. veljače 2015. – Sharif University of Technology protiv Vijeća

text:
               27.4.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 138/52

         Tužba podnesena 4. veljače 2015. – Sharif University of Technology protiv Vijeća
   (Predmet T-52/15)
   (2015/C 138/70)
   Jezik postupka: engleski

      Stranke

      Tužitelj: Sharif University of Technology (Tehran, Iran) (zastupnik: M. Happold, Barrister)

      Tuženik: Vijeće Europske unije

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

               —

               poništi Prilog Odluci Vijeća 2014/776/ZVSP, Prilog II. Odluke Vijeća 2010/413/ZVSP, Prilog Provedbene Uredbe Vijeća (EU) br. 1202/2014, i Prilog IX. Uredbe Vijeća (EU) br. 267/2012 u dijelu u kojem se odnose na tužitelja;

               —

               dodijeli tužitelju naknadu radi otklanjanja štete koju su njegovom ugledu prouzročile mjere Vijeća; i

               —

               naloži Vijeću snošenje troškova postupka tužitelja.

      Tužbeni razlozi i glavni argumenti

   Svojom tužbom, tužitelj zahtjeva poništenje Priloga Odluke Vijeća 2014/776/ZVSP (1), Priloga II. Odluke Vijeća 2010/413/ZVSP (2), Priloga Provedbene Uredbe Vijeća (EU) br. 1202/2014 (3), i Priloga IX. Uredbe Vijeća (EU) br. 267/2012 (4) u dijelu u kojem se odnose na tužitelja.
   U prilog svoje tužbe tužitelj ističe četiri tužbena razloga.
   Prvi tužbeni razlog temelji se na navodu da je Vijeće povrijedilo tužiteljeva prava na obranu i pravo na učinkovitu sudsku zaštitu;
   Drugi tužbeni razlog temelji se na navodu da je Vijeće počinilo očite pogreške u ocjeni u pogledu donošenja mjera ograničavanja protiv tužitelja;
   Treći tužbeni razlog temelji se na navodu da je Vijeće povrijedilo tužiteljevo pravo na vlasništvo i načelo proporcionalnosti; i
   Četvrti tužbeni razlog temelji se na navodu se da je Vijeće zloupotrijebilo svoje ovlasti donošenjem mjera ograničavanja protiv tužitelja.

      (1)  Odluka Vijeća 2014/776/ZVSP od 7. studenog 2014. o izmjeni Odluke 2010/413/ZVSP o mjerama ograničavanja protiv Irana (SL L 325, str. 19.).

      (2)  Odluka Vijeća 2010/413/ZVSP od 26. srpnja 2010. o mjerama ograničavanja protiv Irana i stavljanju izvan snage Zajedničkog stajališta 2007/140/ZVSP (SL L 195, str. 39.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 18., svezak 3., str. 220.)

      (3)  Provedbena Uredba Vijeća (EU) br. 1202/2014 od 7. studenog 2014. o provedbi Uredbe (EU) br. 267/2012 o mjerama ograničavanja protiv Irana (SL L 325, str. 3.)

      (4)  Uredba Vijeća (EU) br. 267/2012 od 23. ožujka 2012. o mjerama ograničavanja protiv Irana i stavljanju izvan snage Uredbe (EU) br. 961/2010 (SL L 88, str. 1.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 18., svezak 4., str. 194.)


title: Predmet T-469/07: Presuda Općeg suda od 11. srpnja 2013. — Philips Lighting Poland i Philips Lighting protiv Vijeća ( „Damping — Uvoz integriranih elektroničkih kompaktnih fluorescentnih rasvjetnih tijela (CFL-i) podrijetlom iz Kine, Vijetnama, Pakistana i s Filipina — Istek antidampinških mjera — Revizija — Članak 4. stavak 1., članak 5. stavak 4. i članak 9. stavak 1. Uredbe (EZ) br. 384/96 (koji su postali članak 4. stavak 1. članak 5. stavak 4. i članak 9. stavak 1. Uredbe (EZ) br. 1225/2009) — Pojam proizvodnja Zajednice — Utvrđivanje štete — Obveza obrazlaganja” )

text:
               31.8.2013

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 252/19

         Presuda Općeg suda od 11. srpnja 2013. — Philips Lighting Poland i Philips Lighting protiv Vijeća
   (Predmet T-469/07) (1)

   (Damping - Uvoz integriranih elektroničkih kompaktnih fluorescentnih rasvjetnih tijela (CFL-i) podrijetlom iz Kine, Vijetnama, Pakistana i s Filipina - Istek antidampinških mjera - Revizija - Članak 4. stavak 1., članak 5. stavak 4. i članak 9. stavak 1. Uredbe (EZ) br. 384/96 (koji su postali članak 4. stavak 1. članak 5. stavak 4. i članak 9. stavak 1. Uredbe (EZ) br. 1225/2009) - Pojam proizvodnja Zajednice - Utvrđivanje štete - Obveza obrazlaganja)
   2013/C 252/44
   Jezik postupka: engleski

      Stranke

      Tužitelj: Philips Lighting Poland S.A. (Piła, Poljska); i Philips Lighting BV (Eindhoven, Nizozemska) (zastupnici: L. Catrain González, odvjetnik, i E. Wright, barrister)

      Tuženik: Vijeće Europske unije (zastupnici: J.-P. Hix, agent, uz asistenciju G. Berrisch i G. Wolf, odvjetnici, a zatim J.-P. Hix i B. Driessen, agenti, uz asistenciju G. Berrisch)

      Intervenijenti koji podupiru tužitelje: Hangzhou Duralamp Electronics Co., Ltd (Hangzhou, Chine) (zastupnici: M. Gambardella i V. Villante, odvjetnici); i GE Hungary Ipari és Kereskedelmi Zrt. (GE Hungary Zrt) (Budimpešta, Mađarska) (zastupnik: P. De Baere, odvjetnik)

      Intervenijenti koji podupiru tuženika: Europska komisija (zastupnici: H. van Vliet i K. Talabér-Ritz, agenti); i Osram GmbH (München, Njemačka) (zastupnik: R. Bierwagen, odvjetnik)

      Predmet

   Zahtjev za poništenje Uredbe Vijeća (EZ) br. 1205/2007, od 15. listopada 2007., koja uvodi antidampinšku pristojbu na uvoz integriranih elektroničkih kompaktnih fluorescentnih rasvjetnih tijela (CFL-i) podrijetlom iz Narodne Republike Kine nakon revizije zbog isteka mjera, izvršene sukladno članku 11. stavku 2. Uredbe (EZ) br. 384/96, te proširujući primjenu mjera na uvoz istog proizvoda poslanog iz Socijalističke Republike Vijetnam, Islamske Republike Pakistan i Republike Filipini (SL L 272, str. 1.).

      Izreka

               1.

               Tužba se odbija.

               2.

               Philips Lighting Poland S.A. i Philips Lighting BV snosit će vlastite troškove, troškove Vijeća Europske unije, osim troškova Vijeća koji su u vezi s intervencijom Hangzhou Duralamp Electronics Co., Ltd i GE Hungary Ipari és Kereskedelmi Zrt (GE Hungary Zrt), i troškove Osram GmbH.

               3.

               Europska komisija snosit će svoje vlastite troškove.

               4.

               Hangzhou Duralamp Electronics i GE Hungary snosit će svatko svoje troškove te troškove Vijeća koji su u vezi s njihovom intervencijom.

      (1)  SL C 51, 23.2.2008.


title: Predmet T-430/15: Presuda Općeg suda od 30. rujna 2016. – Flowil International Lighting protiv EUIPO-a – Lorimod Prod Com (Silvania Food) („Žig Europske unije — Postupak povodom prigovora — Prijava figurativnog žiga Europske unije Silvania Food — Raniji verbalni žigovi Europske unije SYLVANIA — Relativni razlozi za odbijanje — Vjerojatnost dovođenja u zabludu — Članak 8. stavak 1. točka (b) Uredbe (EZ) br. 207/2009 — Članak 8. stavak 5. Uredbe br. 207/2009”)

text:
               14.11.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 419/42

         Presuda Općeg suda od 30. rujna 2016. – Flowil International Lighting protiv EUIPO-a – Lorimod Prod Com (Silvania Food)
   (Predmet T-430/15) (1)

   ((„Žig Europske unije - Postupak povodom prigovora - Prijava figurativnog žiga Europske unije Silvania Food - Raniji verbalni žigovi Europske unije SYLVANIA - Relativni razlozi za odbijanje - Vjerojatnost dovođenja u zabludu - Članak 8. stavak 1. točka (b) Uredbe (EZ) br. 207/2009 - Članak 8. stavak 5. Uredbe br. 207/2009”))
   (2016/C 419/54)
   Jezik postupka: engleski

      Stranke

      Tužitelj: Flowil International Lighting (Holding) BV (Amsterdam, Nizozemska) (zastupnik: J. Güell Serra, odvjetnik)

      Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (zastupnik: L. Rampini, agent)

      Druga stranka u postupku pred žalbenim vijećem EUIPO-a: SC Lorimod Prod Com, Srl (Simleul Silvaniei, Rumunjska)

      Predmet

   Tužba protiv odluke drugog žalbenog vijeća EUIPO-a od 8. svibnja 2015. (predmet R 616/2014-2) koja se odnosi na postupak povodom prigovora između društava Flowil International Lighting (Holding) i SC Lorimod Prod Com.

      Izreka

               1.

               Tužba se odbija.

               2.

               Flowil International Lighting (Holding) BV snosit će troškove.

      (1)  SL C 320, 28. 9. 2015.


title: Spojeni predmeti C-217/15 i C-350/15: Presuda Suda (četvrto vijeće) od 5. travnja 2017. (zahtjevi za prethodnu odluku koje je uputio Tribunale di Santa Maria Capua Vetere – Italija) – kazneni postupci protiv Massima Orsija (C-217/15) i Luciana Baldettija (C-350/15) („Zahtjev za prethodnu odluku — Oporezivanje — Porez na dodanu vrijednost — Direktiva 2006/112/EZ — Članci 2. i 273. — Nacionalno zakonodavstvo koje predviđa upravnu kaznu i kaznenopravnu sankciju za isto djelo koje se odnosi na neplaćanje poreza na dodanu vrijednost — Povelja Europske unije o temeljnim pravima — Članak 50. — Načelo ne bis in idem — Istovjetnost optužene ili kažnjene osobe — Nepostojanje”)

text:
               29.5.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 168/5

         Presuda Suda (četvrto vijeće) od 5. travnja 2017. (zahtjevi za prethodnu odluku koje je uputio Tribunale di Santa Maria Capua Vetere – Italija) – kazneni postupci protiv Massima Orsija (C-217/15) i Luciana Baldettija (C-350/15)
   (Spojeni predmeti C-217/15 i C-350/15) (1)

   ((„Zahtjev za prethodnu odluku - Oporezivanje - Porez na dodanu vrijednost - Direktiva 2006/112/EZ - Članci 2. i 273. - Nacionalno zakonodavstvo koje predviđa upravnu kaznu i kaznenopravnu sankciju za isto djelo koje se odnosi na neplaćanje poreza na dodanu vrijednost - Povelja Europske unije o temeljnim pravima - Članak 50. - Načelo ne bis in idem - Istovjetnost optužene ili kažnjene osobe - Nepostojanje”))
   (2017/C 168/05)
   Jezik postupka: talijanski

      Sud koji je uputio zahtjev

   Tribunale di Santa Maria Capua Vetere

      Stranke glavnog kaznenog postupka

   Massimo Orsi (C-217/15), Luciano Baldetti (C-350/15)

      Izreka

   Članak 50. Povelje Europske unije o temeljnim pravima valja tumačiti na način da mu se ne protivi nacionalni propis poput onoga o kojem je riječ u glavnom postupku, koji dopušta pokretanje kaznenog postupka zbog neplaćanja poreza na dodanu vrijednost nakon izricanja konačne porezne kazne za isto djelo ako je ta kazna izrečena društvu koje je pravna osoba, a navedeni kazneni postupak je pokrenut protiv fizičke osobe.

      (1)  SL C 245, 27. 7. 2015.

      SL C 311, 21. 9. 2015.