title: Predmet T-236/19: Rješenje Općeg suda od 12. ožujka 2020. – Le Comité de Douzelage de Houffalize protiv Komisije i EACEA-e („Tužba za poništenje – Program Europa za građane (2014.-2020.) – Poziv na podnošenje prijava „Bratimljenje gradova 2017., drugi krug” (EACEA 36/2014) – Odluka EACEA-e kojom je odbijena tužiteljeva kandidatura zbog nepoštovanja kriterija prihvatljivosti – Odluka Komisije kojom je odbijena upravna žalba u odnosu na odluku EACEA-e – Kandidatura podnesena putem de facto udruženja – Stranačka sposobnost – Nepostojanje dokaza pravne osobnosti – Nedopuštenost”)

text:
               25.5.2020

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 175/26

      Rješenje Općeg suda od 12. ožujka 2020. – Le Comité de Douzelage de Houffalize protiv Komisije i EACEA-e
      (Predmet T-236/19) (1)

      („Tužba za poništenje - Program Europa za građane (2014.-2020.) - Poziv na podnošenje prijava „Bratimljenje gradova 2017., drugi krug” (EACEA 36/2014) - Odluka EACEA-e kojom je odbijena tužiteljeva kandidatura zbog nepoštovanja kriterija prihvatljivosti - Odluka Komisije kojom je odbijena upravna žalba u odnosu na odluku EACEA-e - Kandidatura podnesena putem de facto udruženja - Stranačka sposobnost - Nepostojanje dokaza pravne osobnosti - Nedopuštenost”)
      (2020/C 175/34)
      Jezik postupka: francuski

         Stranke

         Tužitelj: Le Comité de Douzelage de Houffalize (Belgija) (zastupnik: A. Kettels, odvjetnik)

         Tuženici: Europska komisija (zastupnici: G. Wils i A. Kyratsou, agenti), Izvršna agencija za obrazovanje, audiovizualnu politiku i kulturu (EACEA) (zastupnici: H. Monet i N. Durand, agenti)

         Predmet

      Zahtjev na temelju članka 263. UFEU-a, kojim se traži poništenje ili preinaka, s jedne strane, odluke EACEA-e od 25. lipnja 2018. kojom je odbijen zahtjev za bespovratna sredstva u okviru poziva na podnošenje prijava „Bratimljenje gradova 2017., drugi krug” (EACEA 36/2014) i, s druge strane, Provedbene odluke Komisije C(2019) 572 final od 4. veljače 2019., kojom je odbijena upravna žalba koju je tužitelj podnio na osnovi članka 22. stavka 1. Uredbe Vijeća (EZ) br. 58/2003 od 19. prosinca 2002. o utvrđivanju statusa izvršnih agencija kojima se povjeravaju određene zadaće u vezi s upravljanjem programima Zajednice (SL 2003., L 11, str. 1.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 1., svezak 16., str. 83.).

         Izreka

                  1.

                  Tužba se odbija.

                  2.

                  Obustavlja se postupak o prigovoru nedopuštenosti koji je podnijela Izvršna agencija za obrazovanje, audiovizualnu politiku i kulturu (EACEA).

                  3.

                  Obustavlja se postupak o zahtjevu za intervenciju EACEA-e.

                  4.

                  Le Comité du Douzelage de Houffalize će snositi, osim vlastitih troškova, i troškove Komisije i EACEA-e, osim onih koji se odnose na zahtjev za intervenciju.

                  5.

                  EACEA će snositi vlastite troškove koje se odnose na zahtjev za intervenciju.

         (1)  SL C 270, 12. 8. 2019.


title: Predmet T-507/19: Rješenje Općeg suda od 25. ožujka 2020. – Lucaccioni protiv Komisije („Tužba za poništenje – Javna služba – Pripremni akt – Tužba za naknadu štete – Tužba koja je usko vezana uz tužbu za poništenje – Nepoštovanje predsudskog postupka – Nedopuštenost”)

text:
               25.5.2020

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 175/26

      Rješenje Općeg suda od 25. ožujka 2020. – Lucaccioni protiv Komisije
      (Predmet T-507/19) (1)

      („Tužba za poništenje - Javna služba - Pripremni akt - Tužba za naknadu štete - Tužba koja je usko vezana uz tužbu za poništenje - Nepoštovanje predsudskog postupka - Nedopuštenost”)
      (2020/C 175/35)
      Jezik postupka: talijanski

         Stranke

         Tužitelj: Arnaldo Lucaccioni (San Benedetto del Tronto, Italija) (zastupnik: E. Bonanni, odvjetnik)

         Tuženik: Europska komisija (zastupnici: T. Bohr i L. Vernier, agenti, uz asistenciju A. Dal Ferra, odvjetnika)

         Predmet

      Zahtjev na temelju članka 270. UFEU-a za, s jedne strane, poništenje odluke Komisije od 13. rujna 2018. kojom se odbija zahtjev za izuzeće doktora A., liječnika kojega je Komisija imenovala u liječničko povjerenstvo uspostavljeno u okviru tužiteljeva zahtjeva za priznanje pogoršanja profesionalne bolesti i, s druge strane, za naknadu štete koju je tužitelj navodno pretrpio.

         Izreka

                  1.

                  Tužba se odbacuje kao nedopuštena.

                  2.

                  Arnaldu Lucaccioniju nalaže se snošenje troškova.

         (1)  SL C 295, 2. 9. 2019.


title: Predmet T-603/19 R: Rješenje predsjednika Općeg suda od 13. ožujka 2020. – Helsingin Bussiliikenne protiv Komisije („Zahtjev za privremenu pravnu zaštitu – Državne potpore – Odluka kojom je potpora proglašena nespojivom s unutarnjim tržištem te je naložen njezin povrat – Zahtjev za suspenziju primjene – Nepostojanje hitnosti”)

text:
               25.5.2020

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 175/27

      Rješenje predsjednika Općeg suda od 13. ožujka 2020. – Helsingin Bussiliikenne protiv Komisije
      (Predmet T-603/19 R)
      („Zahtjev za privremenu pravnu zaštitu - Državne potpore - Odluka kojom je potpora proglašena nespojivom s unutarnjim tržištem te je naložen njezin povrat - Zahtjev za suspenziju primjene - Nepostojanje hitnosti”)
      (2020/C 175/36)
      Jezik postupka: finski

         Stranke

         Tužitelj: Helsingin Bussiliikenne Oy (Helsinki, Finska) (zastupnici: O. Hyvönen i N. Rosenlund, odvjetnici)

         Tuženik: Europska komisija (zastupnici: M. Huttunen i F. Tomat, agenti)

         Intervenijent u potporu tužitelju: Republika Finska (zastupnik: J. Heliskoski, agent)

         Predmet

      Zahtjev koji se temelji na člancima 278. i 279. UFEU-a i kojim se traži suspenzija primjene Odluke Komisije C(2019) 3152 final od 28. lipnja 2019. o državnoj potpori SA.33846 (2015/C) (ex 2014/NN) (ex 2011/CP) koju je Republika Finska dodijelila tužitelju.

         Izreka

                  1.

                  Zahtjev za privremenu pravnu zaštitu se odbija.

                  2.

                  Obustavlja se postupak o zahtjevu za intervenciju Nobine Oy i Nobine AB, kao i o zahtjevu za povjerljivo postupanje Europske komisije.

                  3.

                  O troškovima će se odlučiti naknadno, osim o onima Nobine Oy i Nobine AB koje će snositi vlastite troškove vezano za zahtjev za intervenciju u postupku privremene pravne zaštite.


title: Predmet T-612/19 R: Rješenje predsjednika Općeg suda od 11. ožujka 2020. – Aceto Agricultural Chemicals protiv Komisije („Privremena pravna zaštita – Sredstva za zaštitu bilja – Neproduljenje odobrenja aktivne tvari klorprofam – Zahtjev za suspenziju primjene – Nepostojanje hitnosti”)

text:
               25.5.2020

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 175/28

      Rješenje predsjednika Općeg suda od 11. ožujka 2020. – Aceto Agricultural Chemicals protiv Komisije
      (Predmet T-612/19 R)
      („Privremena pravna zaštita - Sredstva za zaštitu bilja - Neproduljenje odobrenja aktivne tvari klorprofam - Zahtjev za suspenziju primjene - Nepostojanje hitnosti”)
      (2020/C 175/37)
      Jezik postupka: engleski

         Stranke

         Tužitelj: Aceto Agricultural Chemicals Corp. Ltd (Chester, Ujedinjena Kraljevina) (zastupnici: C. Mereu i P. Sellar, odvjetnici)

         Tuženik: Europska komisija (zastupnici: F. Castilla Contreras, A. Dawes i I. Naglis, agenti)

         Predmet

      Zahtjev na temelju članaka 278. i 279. UFEU-a za suspenziju primjene Provedbene uredbe Komisije (EU) 2019/989 od 17. lipnja 2019. o neproduljenju odobrenja aktivne tvari klorprofam, u skladu s Uredbom (EZ) br. 1107/2009 Europskog parlamenta i Vijeća o stavljanju na tržište sredstava za zaštitu bilja i o izmjeni Priloga Provedbenoj uredbi Komisije (EU) br. 540/2011 (SL 2019., L 160, str.11.).

         Izreka

                  1.

                  Odbija se zahtjev za privremenu pravnu zaštitu.

                  2.

                  O troškovima će se odlučiti naknadno.


title: Predmet T-20/20 R: Rješenje predsjednika Općeg suda od 13. ožujka 2020. – Intertranslations (Intertransleïsions) Metafraseis protiv Parlamenta („Privremena pravna zaštita – Ugovori o javnoj nabavi usluga – Zahtjev za određivanje privremenih mjera – Nepostojanje hitnosti”)

text:
               25.5.2020

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 175/28

      Rješenje predsjednika Općeg suda od 13. ožujka 2020. – Intertranslations (Intertransleïsions) Metafraseis protiv Parlamenta
      (Predmet T-20/20 R)
      („Privremena pravna zaštita - Ugovori o javnoj nabavi usluga - Zahtjev za određivanje privremenih mjera - Nepostojanje hitnosti”)
      (2020/C 175/38)
      Jezik postupka: engleski

         Stranke

         Tužitelj: Intertranslations (Intertransleïsions) Metafraseis AE (Kallithéa, Grčka) (zastupnik: N. Korogiannakis, odvjetnik)

         Tuženik: Europski parlament (zastupnici: S. Toliušis i E. Taneva, agenti)

         Predmet

      Zahtjev na temelju članaka 278. i 279. UFEU-a radi određivanja privremenih mjera u cilju, kao prvo, odgode izvršenja odluka Parlamenta od 4. prosinca 2019. da tužiteljevu ponudu razvrsta na drugo mjesto za dodjelu kaskadnog ugovora za grupu predmeta nabave br. 5 ugovora čiji su predmet usluge prevođenja na engleski u okviru postupka javne nabave TRA/EU19/2019, i da prvi ugovor iz tog postupka javne nabave dodijeli drugom ponuditelju, kao drugo, suspenzije ugovora sklopljenog s tim drugim ponuditeljem i, kao treće, nalaganja Parlamentu da tužitelju priopći odlomke iz obrazloženja odbora za ocjenu koji nedostaju.

         Izreka

                  1.

                  Odbija se zahtjev za privremenu pravnu zaštitu.

                  2.

                  O troškovima će se odlučiti naknadno.


title: Predmet T-130/20: Tužba podnesena 27. veljače 2020. – Philip Morris Products protiv EUIPO-a (SIENNA SELECTION)

text:
               25.5.2020

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 175/29

      Tužba podnesena 27. veljače 2020. – Philip Morris Products protiv EUIPO-a (SIENNA SELECTION)
      (Predmet T-130/20)
      (2020/C 175/39)
      Jezik postupka: engleski

         Stranke

         Tužitelj: Philip Morris Products SA (Neuchâtel, Švicarska) (zastupnik: Alonso Domingo, odvjetnik)

         Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO)

         Podaci o postupku pred EUIPO-om

         Predmetni sporni žig: prijava verbalnog žiga Europske unije „SIENNA SELECTION” – prijava za registraciju br. 17 954 903

         Pobijana odluka: odluka petog žalbenog vijeća EUIPO-a od 18. prosinca 2019. u predmetu R 1675/2019-5

         Tužbeni zahtjev

      Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

                  —

                  poništi pobijanu odluku;

                  —

                  naloži EUIPO-u snošenje vlastitih i tužiteljevih troškova.

         Tužbeni razlozi

                  —

                  povreda članka 7. stavka 1. točke (c) Uredbe (EU) 2017/1001 Europskog parlamenta i Vijeća;

                  —

                  povreda članka 7. stavka 1. točke (b) Uredbe (EU) 2017/1001 Europskog parlamenta i Vijeća.


title: Predmet T-148/20: Tužba podnesena 9. ožujka 2020. – FC protiv EASO-a

text:
               25.5.2020

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 175/29

      Tužba podnesena 9. ožujka 2020. – FC protiv EASO-a
      (Predmet T-148/20)
      (2020/C 175/40)
      Jezik postupka: grčki

         Stranke

         Tužiteljica: FC (zastupnik: B. Christianós, odvjetnik)

         Tuženik: Europski potporni ured za azil (EASO)

         Tužbeni zahtjev

      Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

                  —

                  poništi pobijanu odluku EASO-a br. EASO/ED/2019/509 od 18. prosinca 2019. o odbijanju pritužbe koju je tužiteljica podnijela 5. rujna 2019. na temelju članka 90. stavka 2. Pravilnika o osoblju za dužnosnike Europske unije (u daljnjem tekstu: Pravilnik),

                  —

                  poništi odluku EASO-a od 7. lipnja 2019. o odbijanju izjave o povlačenju otkaza od 1. ožujka 2019., koju je tužiteljica dala dana 23. svibnja 2019.,

                  —

                  naloži EASO-u da tužiteljici po osnovi naknade štete uvećane za kamate, isplati iznos u visini naknade koju bi primila da je ostala na radnom mjestu na kojem je radila u EASO-u, i to od 1. lipnja 2019. do trenutka vraćanja na dužnost u EASO-u ili u protivnom do isteka njezina ugovora s EASO-om ili do zapošljavanja na drugo radno mjesto s odgovarajućom plaćom koja je iznosila 7 534,03 eura mjesečno (do 15. srpnja 2019.) odnosno 7 777,25 eura mjesečno (od 16. srpnja 2019.),

                  —

                  naloži EASO-u da tužiteljici isplati ukupan iznos od 250 000 eura po osnovi naknade neimovinske štete i naknade štete za zdravlje pretrpljene do današnjeg dana,

                  —

                  naloži EASO-u snošenje svih troškova postupka koje je imala tužiteljica.

         Tužbeni razlozi i glavni argumenti

      U prilog osnovanosti tužbe tužiteljica ističe dva tužbena razloga.

                  1.

                  Prvi tužbeni razlog, vezan uz činjenicu da je pobijana odluka br. EASO/ED/2019/509 nevaljana iz sljedećih razloga:

                              —

                              povreda tužiteljičina prava na dobru upravu (članak 41. Povelje Europske unije o temeljnim pravima; u daljnjem tekstu: Povelja), u kontekstu načela nepristranosti, dužnosti brižnog postupanja i načela objektivnosti kao i pretpostavke nedužnosti (prvi razlog za poništenje u vezi s prvim tužbenim razlogom),

                              —

                              povreda tužiteljičina prava da upravno tijelo uzme u obzir njezin interes, koje proizlazi iz prava na dobru upravu (članak 41. Povelje) i dužnosti pružanja pomoći (članak 24. Pravilnika) (drugi razlog za poništenje u vezi s prvim tužbenim razlogom),

                              —

                              navedena praksa i nezakoniti propusti EASO-a nevaljani su zbog očite pogreške u ocjeni, pogreške koja se tiče prava i nedovoljnog obrazloženja (treći razlog za poništenje u vezi s prvim tužbenim razlogom).

                  2.

                  Drugi tužbeni razlog, vezan uz činjenicu da je pobijana odluka br. EASO/ED/2019/509 nevaljana iz sljedećih razloga:

                              —

                              nedostaci koji proizlaze iz očite pogreške u ocjeni, pogreške koja se tiče prava i nedovoljnog obrazloženja, posebno u odnosu na podnošenje otkaza na temelju članka 47. točke (b) podtočke ii. Uvjeta zapošljavanja ostalih službenika, i na moguće povlačenje otkaza (prvi razlog za poništenje u vezi s drugim tužbenim razlogom),

                              —

                              povreda tužiteljičina prava na dobru upravu (članak 41. Povelje) i dužnosti pružanja pomoći (članak 24. Pravilnika koji se na odgovarajući način primjenjuje), posebno u kontekstu njezina prava da upravno tijelo uzme u obzir njezin interes (drugi razlog za poništenje u vezi s drugim tužbenim razlogom).


title: Predmet T-151/20: Tužba podnesena 16. ožujka 2020. – Češka Republika protiv Komisije

text:
               25.5.2020

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 175/32

      Tužba podnesena 16. ožujka 2020. – Češka Republika protiv Komisije
      (Predmet T-151/20)
      (2020/C 175/42)
      Jezik postupka: češki

         Stranke

         Tužitelj: Češka Republika (zastupnici: M. Smolek, J. Vláčil i O. Serdula, agenti)

         Tuženik: Europska unija, koju zastupa Europska komisija

         Tužbeni zahtjev

      Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

                  —

                  naloži Europskoj uniji, koju zastupa Europska komisija, da u korist Češke Republike izvrši povrat neosnovano plaćenog iznosa u visini od 40 482 255 CZK, koji je 17. ožujka 2015. neosnovano uvjetno uplaćen na račun Europske komisije;

                  —

                  naloži Europskoj uniji, koju zastupa Europska komisija, da u korist Češke Republike izvrši povrat neosnovano plaćenog iznosa u visini od 2 698 817 CZK, koji je 22. prosinca 2016. neosnovano uplaćen na račun Europske komisije;

                  —

                  naloži Europskoj uniji, koju zastupa Europska komisija, snošenje troškova postupka.

         Tužbeni razlozi i glavni argumenti

      U prilog osnovanosti tužbe tužitelj ističe jedan tužbeni razlog.
      Tužitelj navodi da sporni iznos odgovara iznosu nenaplaćene carine po osnovi uvoza kremenih upaljača iz Laosa u visini od 53 976 340 CZK, umanjene za troškove naplate. Dana 17. ožujka 2015. na račun Komisije je uvjetno uplaćen iznos od 40 482 255 CZK (75 % iznosa nenaplaćene carine), na temelju Komisijinog zahtjeva od 21. siječnja 2015. Dana 22. prosinca 2016., na račun Komisije je uplaćen iznos od 2 698 817 CZK (5 % iznosa nenaplaćene carine), u skladu sa zahtjevom Komisije za isplatu razlike koja odgovara povećanju dijela koji pripada Uniji na 80 %.
      Isplata tog iznosa na račun Komisije je bila neosnovana, jer se predmetnu carinu nije moglo ubrati zbog razloga koje se ne može pripisati Češkoj Republici. U skladu s člankom 17. stavkom 2. točkom (b) Uredbe br. 1150/2000 od 22. svibnja 2000. (1), Češka Republika stoga nije bila obvezna Komisiji doznačiti sporni iznos.

         (1)  Uredba Vijeća (EZ, Euratom) br. 1150/2000 od 22. svibnja 2000. o provedbi Odluke br. 94/728/EZ, Euratom o sustavu vlastitih sredstava Zajednica (SL 2000, L 130, str. 1.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 1., svezak 1., str. 12.).


title: Predmet T-161/20: Tužba podnesena 27. ožujka 2020. – Ighoga Region 10 protiv Komisije

text:
               25.5.2020

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 175/33

      Tužba podnesena 27. ožujka 2020. – Ighoga Region 10 protiv Komisije
      (Predmet T-161/20)
      (2020/C 175/43)
      Jezik postupka: njemački

         Stranke

         Tužitelj: Ighoga Region 10 eV (Ingolstadt, Njemačka) (zastupnik: A. Bartosch, odvjetnik)

         Tuženik: Europska komisija

         Tužbeni zahtjev

      Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da utvrdi da je tuženik povrijedio svoje obveze iz UFEU-a time što o tužiteljevoj pritužbi ni nakon gotovo 2 ¾ godine nakon njezina podnošenja i po pozivu da se donese konačna odluka o zaključenju postupka nije donio formalnu odluku u skladu s nekom od mogućnosti iz članka 4. tzv. Postupovnih pravila u predmetima o državnim potporama, nego je ostao pasivan.

         Tužbeni razlozi i glavni argumenti

      Tužba je usmjerena protiv Komisijina nedjelovanja u vezi s odlučivanjem o tuženikovoj pritužbi od 4. srpnja 2017. o državnoj potpori u predmetu SA.48582 — navodna državna potpora za Maritim-Gruppe i KHI Immobilien GmbH.


title: Predmet T-167/20: Tužba podnesena 20. ožujka 2020. – Tornado Boats International protiv EUIPO-a – Haygreen (TORNADO)

text:
               25.5.2020

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 175/33

      Tužba podnesena 20. ožujka 2020. – Tornado Boats International protiv EUIPO-a – Haygreen (TORNADO)
      (Predmet T-167/20)
      (2020/C 175/44)
      Jezik postupka: engleski

         Stranke

         Tužitelj: Tornado Boats International ApS (Lystrup, Danska) (zastupnik: M. Hoffgaard Rasmussen, odvjetnik)

         Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO)

         Druga stranka pred žalbenim vijećem: David Haygreen (Colwyn Bay, Ujedinjena Kraljevina)

         Podaci o postupku pred EUIPO-om

         Nositelj spornog žiga: tužitelj pred Općim sudom

         Predmetni sporni žig: figurativni žig Europske unije „TORNADO” – žig Europske unije br. 10 097 368

         Postupak pred EUIPO-om: postupak proglašavanja žiga ništavim

         Pobijana odluka: odluka prvog žalbenog vijeća EUIPO-a od 17. siječnja 2020. u predmetu R 1169/2018-1

         Tužbeni zahtjev

      Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

                  —

                  poništi pobijanu odluku;

                  —

                  odbije proglašavanje žiga ništavim.

         Tužbeni razlog

                  —

                  povreda članka 59. stavka 1. točke (b) Uredbe (EU) 2017/1001 Europskog parlamenta i Vijeća.


title: Predmet T-174/20: Tužba podnesena 4. travnja 2020. – Comune di Stintino protiv Komisije

text:
               25.5.2020

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 175/34

      Tužba podnesena 4. travnja 2020. – Comune di Stintino protiv Komisije
      (Predmet T-174/20)
      (2020/C 175/45)
      Jezik postupka: talijanski

         Stranke

         Tužitelj: Comune di Stintino (zastupnik: G. Machiavelli, odvjetnik)

         Tuženik: Europska komisija

         Tužbeni zahtjev

      Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da poništi:

                  —

                  odluku iz dopisa pod oznakom Ares(2020)734033-05/02/2020 Europske komisije, Glavne uprave za okoliš, Uprave AENV. A – Politika, Koordinacija, LIFE, Upravljanje i sredstva, ENV. A.4. – Upravljanje LIFE-om, Administracija, IT i pomoćne službe načelnika odjela, kojom je određeno smanjenje financiranja odobrenog Comuneu di Stintino (Općina Stintino) za program „LIFE10 NAT/IT/000244 – ST.e.R.N.A.” i naložen povrat ranije preplaćenih iznosa;

                  —

                  obavijest o knjiženju Europske komisije br. 3242002652 od 24. veljače 2020. kojom je od Comunea di Stintino zatraženo plaćanje iznosa od 447 078,63 eura na ime povrata iznosa za koje je slijedom gore navedene odluke utvrđeno da nisu dugovani;

                  —

                  odluku iz dopisa pod oznakom Ares(2019)6551262-23/10/2019 Europske komisije, Glavne uprave za okoliš, Uprave AENV. A – Politika, Koordinacija, LIFE, Upravljanje i sredstva, ENV. A.4. – Upravljanje LIFE-om, Administracija, IT i pomoćne službe načelnika odjela, kojom je utvrđen udio nedopuštenih troškova u odnosu na gore spomenuto financiranje, a Comuneu di Stintino određen rok od 30 dana za iznošenje prigovora (dokument br. R3);

                  —

                  sve druge akte ili odluke na kojima se temelje, koji iz njih proizlaze i/ili koji su u svakom slučaju s njima povezani.

         Tužbeni razlozi i glavni argumenti

      U prilog osnovanosti tužbe tužitelj ističe šest tužbenih razloga.

                  1.

                  Opći akcijski plan: povreda bitnih odredaba postupka, povreda članaka 15. i 296. Ugovora o funkcioniranju Europske unije te povreda članka 41. stavka 2. točke (c) Povelje Europske unije o temeljnim pravima: nedostatak obrazloženja jer nije jasno kako je određen postotni iznos smanjenja koji je primijenjen;

                  2.

                  Opći akcijski plan: povreda bitnih odredaba postupka, načela proporcionalnosti i članka 5. Ugovora o Europskoj uniji jer smanjenje nije razmjerno provedenim aktivnostima;

                  3.

                  Opći akcijski plan: povreda bitnih odredaba postupka, načela proporcionalnosti i članka 5. Ugovora o Europskoj uniji jer je postotni iznos projekta koji je izvršen veći nego postotni iznos koji je primijenjen na smanjenje;

                  4.

                  Otkup zemljišta i sanacija okoliša lagune, kanala i ušćâ: povreda bitnih odredaba postupka, načela proporcionalnosti, članka 5. Ugovora o Europskoj uniji i članka 35.1. Općih odredbi koje uređuju financiranje, te povreda legitimnih očekivanja, zato što se pobijanim aktima krše gore spomenute norme i što se ne osporava da je aktivnost bila u potpunosti provedena;

                  5.

                  Nadzor područja i edukacija u području zaštite okoliša te pristupačna ekološka mreža: povreda bitnih odredaba postupka, načela proporcionalnosti, članka 5. Ugovora o Europskoj uniji, članka 18. Općih odredbi koje uređuju financiranje, te povreda legitimnih očekivanja, jer je aktivnost bila u potpunosti provedena, a prigovorenim kašnjenjima ne šteti se dugoročnoj provedbi aktivnosti objavljivanja. Naime, aktivnost je u potpunosti provedena u dijelu u kojem je to bilo moguće s obzirom na obveze u području zaštite okoliša;

                  6.

                  Koordinacija projekta: povreda legitimnih očekivanja, povreda bitnih odredaba postupka, članaka 15. i 296. Ugovora o funkcioniranju Europske unije kao i povreda članka 41. stavka 2. točke (c) Povelje Europske unije o temeljnim pravima, nedostatak obrazloženja, povreda načela proporcionalnosti, članka 5. Ugovora o Europskoj uniji i članka 18. Općih odredbi koje uređuju financiranje, jer nije razumljivo na koji način je određen postotni iznos smanjenja te, u svakom slučaju, primijenjeni postotni iznos nije razmjeran provedenoj aktivnosti.


title: Predmet T-548/19: Rješenje Općeg suda od 12. ožujka 2020. – Riginos Emporiki kai Mesitiki protiv EUIPO-a – Honda Motor (ONDA 1962)

text:
               25.5.2020

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 175/36

      Rješenje Općeg suda od 12. ožujka 2020. – Riginos Emporiki kai Mesitiki protiv EUIPO-a – Honda Motor (ONDA 1962)
      (Predmet T-548/19) (1)

      (2020/C 175/47)
      Jezik postupka: engleski
      Predsjednik šestog vijeća odredio je brisanje predmeta.

         (1)  SL C 337, 7. 10. 2019.


title: predmet T-405/15: Presuda Općeg suda od 2. srpnja 2019. — Fulmen protiv Vijeća („Izvanugovorna odgovornost — Zajednička vanjska i sigurnosna politika — Mjere ograničavanja poduzete protiv Islamske Republike Irana — Zamrzavanje financijskih sredstava — Naknada štete navodno pretrpljene nakon uvrštenja i zadržavanja tužiteljeva imena na popisima osoba i subjekata na koje se primjenjuju mjere ograničavanja — Imovinska šteta — Neimovinska šteta”)

text:
               26.8.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 288/43

      Presuda Općeg suda od 2. srpnja 2019. — Fulmen protiv Vijeća
      (predmet T-405/15) (1)

      („Izvanugovorna odgovornost - Zajednička vanjska i sigurnosna politika - Mjere ograničavanja poduzete protiv Islamske Republike Irana - Zamrzavanje financijskih sredstava - Naknada štete navodno pretrpljene nakon uvrštenja i zadržavanja tužiteljeva imena na popisima osoba i subjekata na koje se primjenjuju mjere ograničavanja - Imovinska šteta - Neimovinska šteta”)
      (2019/C 288/55)
      Jezik postupka: francuski

         Stranke

         Tužitelj: Fulmen (Teheran, Iran) (zastupnici: A. Bahrami i N. Korogiannakis, odvjetnici)

         Tuženik: Vijeće europske unije (zastupnici: R. Liudvinaviciute-Cordeiro i M. Bishop, agenti)

         Intervenijent u potporu tuženiku: Europska komisija (zastupnici: A. Aresu i D. Gauci, a zatim A. Aresu i R. Tricot, agenti)

         Predmet

      Zahtjev koji se temelji na članku 268. UFEU-a za naknadu štete koju je tužitelj navodno pretrpio nakon donošenja Odluke Vijeća 2010/413/ZVSP od 26. srpnja 2010. o mjerama ograničavanja protiv Irana i stavljanju izvan snage Zajedničkog stajališta 2007/140/ZVSP (SL 2010., L 195, str. 39.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 18., svezak 3., str. 220.), Provedbene Uredbe Vijeća (EU) br. 668/2010 od 26. srpnja 2010 o provedbi članka 7. stavka 2. Uredbe (EZ) br. 423/2007 o mjerama ograničavanja protiv Irana (SL 2010., L 195, str. 25.), Odluke Vijeća 2010/644/ZVSP od 25. listopada 2010 o izmjeni Odluke 2010/413 (SL 2010., L 281, str. 81.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 18., svezak 3., str. 255.) i Uredbe Vijeća (EU) br. 961/2010 od 25. listopada 2010. o mjerama ograničavanja protiv Irana i stavljanju izvan snage Uredbe (EZ) br. 423/2007 (SL 2010., L 281, str. 1.), kojima je tužiteljevo ime uvršteno i zadržano na popisima osoba i subjekata na koje se primjenjuju mjere ograničavanja.

         Izreka

                  1.

                     Vijeću Europske unije nalaže se da društvu Fulmen isplati naknadu štete od 50 000 eura na ime pretrpljene neimovinske štete.

                  2.

                     U preostalom dijelu tužba se odbija.

                  3.

                     Fulmen, Vijeće i Europska komisija snosit će vlastite troškove.

         (1)  SL C 337, 12.10.2015.


title: predmet T-20/17: Presuda Općeg suda od 27. lipnja 2019. — Mađarska protiv Komisije („Državne potpore — Mađarski porez na promet od oglašavanja — Progresivnost poreznih stopa — Odbitak 50 % prenesenih gubitaka od porezne osnovice za trgovačka društva koja nisu prijavila dobit u 2013. — Odluka kojom se mjere potpore proglašavaju nespojivima s unutarnjim tržištem i nalaže njihov povrat — Pojam državne potpore — Uvjet koji se odnosi na selektivnost”)

text:
               26.8.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 288/45

      Presuda Općeg suda od 27. lipnja 2019. — Mađarska protiv Komisije
      (predmet T-20/17) (1)

      („Državne potpore - Mađarski porez na promet od oglašavanja - Progresivnost poreznih stopa - Odbitak 50 % prenesenih gubitaka od porezne osnovice za trgovačka društva koja nisu prijavila dobit u 2013. - Odluka kojom se mjere potpore proglašavaju nespojivima s unutarnjim tržištem i nalaže njihov povrat - Pojam državne potpore - Uvjet koji se odnosi na selektivnost”)
      (2019/C 288/57)
      Jezik postupka: mađarski

         Stranke

         Tužitelj: Mađarska (zastupnici: M.-Z. Fehér, G. Koós i E.-Zs. Tóth, agenti)

         Tuženik: Europska komisija (zastupnici: V. Bottka i P.-J. Loewenthal, agenti)

         Intervenijent u potporu tužitelju: Republika Poljska (zastupnici: B. Majczyna, M. Rzotkiewicz, A. Kramarczyk — Szaładzińska, agenti)

         Predmet

      Zahtjev na temelju članka 263. UFEU-a radi poništenja Odluke Komisije (EU) 2017/329 od 4. studenoga 2016. o mjeri SA.39235 (2015/C) (ex 2015/NN) koju je provela Mađarska u vezi s oporezivanjem prometa od oglašavanja (SL 2017., L 49, str. 36.).

         Izreka

                  1.

                     Odluka Komisije (EU) 2017/329 od 4. studenoga 2016. o mjeri SA.39235 (2015/C) (ex 2015/NN) koju je provela Mađarska u vezi s oporezivanjem prometa od oglašavanja se poništava.

                  2.

                     Europska komisija snosit će vlastite troškove, kao i troškove Mađarske, uključujući i troškove postupka privremene pravne zaštite.

                  3.

                     Republika Poljska snosit će vlastite troškove.

         (1)  SL C 78, 13.3.2017.


title: predmet T-307/17: Presuda Općeg suda od 19. lipnja 2019. — adidas protiv EUIPO-a — Shoe Branding Europe (Prikaz triju usporednih traka) („Žig Europske unije — Postupak za proglašavanje žiga ništavim — Figurativni žig Europske unije koji prikazuje tri usporedne trake — Apsolutni razlog za ništavost — Nepostojanje razlikovnog karaktera stečenog uporabom — Članak 7. stavak 3. i članak 52. stavak 2. Uredbe (EZ) br. 207/2009 (koji su postali članak 7. stavak 3. i članak 59. stavak 2. Uredbe (EU) 2017/1001) — Oblik uporabe koji se ne može uzeti u obzir — Oblik koji se značajnim izmjenama razlikuje od oblika u kojem je žig registriran — Obrnuti raspored boja”)

text:
               26.8.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 288/46

      Presuda Općeg suda od 19. lipnja 2019. — adidas protiv EUIPO-a — Shoe Branding Europe (Prikaz triju usporednih traka)
      (predmet T-307/17) (1)

      („Žig Europske unije - Postupak za proglašavanje žiga ništavim - Figurativni žig Europske unije koji prikazuje tri usporedne trake - Apsolutni razlog za ništavost - Nepostojanje razlikovnog karaktera stečenog uporabom - Članak 7. stavak 3. i članak 52. stavak 2. Uredbe (EZ) br. 207/2009 (koji su postali članak 7. stavak 3. i članak 59. stavak 2. Uredbe (EU) 2017/1001) - Oblik uporabe koji se ne može uzeti u obzir - Oblik koji se značajnim izmjenama razlikuje od oblika u kojem je žig registriran - Obrnuti raspored boja”)
      (2019/C 288/58)
      Jezik postupka: engleski

         Stranke

         Tužitelj: adidas AG (Herzogenaurach, Njemačka) (zastupnici: I. Fowler i I. Junkar, solicitors)

         Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (zastupnici: M. Rajh i H. O'Neill, agenti)

         Druga stranka u postupku pred žalbenim vijećem EUIPO-a, intervenijent u postupku pred Općim sudom: Shoe Branding Europe BVBA (Oudenaarde, Belgija) (zastupnik: J. Løje, avocat)

         Predmet

      Tužba protiv odluke drugog žalbenog vijeća EUIPO-a od 7. ožujka 2017. (predmet R 1515/2016-2) koja se odnosi na postupak za proglašavanje žiga ništavim između društava Shoe Branding Europe i adidas.

         Izreka

                  1.

                     Tužba se odbija.

                  2.

                     Društvu adidas AG nalaže se da, osim vlastitih troškova, snosi troškove Ureda Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO) i društva Shoe Branding Europe BVBA.

                  3.

                     Udruženje Marques snosit će vlastite troškove.

         (1)  SL C 231, 17.7.2017.


title: predmet T-28/18: Presuda Općeg suda od 19. lipnja 2019. — Marriott Worldwide protiv EUIPO-a — AC Milan (AC MILAN) („Žig Europske unije — Postupak povodom prigovora — Međunarodna registracija u kojoj je naznačena Europska unija — Figurativni žig AC MILAN — Raniji verbalni žigovi Europske unije AC i AC HOTELS BY MARRIOTT i raniji figurativni žig AC HOTELS MARRIOTT — Relativni razlog za odbijanje — Nepostojanje vjerojatnosti dovođenja u zabludu — Nepostojanje sličnosti znakova — Nepostojanje stečene razlikovnosti žiga AC — Članak 8. stavak 1. točka (b) Uredbe (EU) 2017/1001”)

text:
               26.8.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 288/47

      Presuda Općeg suda od 19. lipnja 2019. — Marriott Worldwide protiv EUIPO-a — AC Milan (AC MILAN)
      (predmet T-28/18) (1)

      („Žig Europske unije - Postupak povodom prigovora - Međunarodna registracija u kojoj je naznačena Europska unija - Figurativni žig AC MILAN - Raniji verbalni žigovi Europske unije AC i AC HOTELS BY MARRIOTT i raniji figurativni žig AC HOTELS MARRIOTT - Relativni razlog za odbijanje - Nepostojanje vjerojatnosti dovođenja u zabludu - Nepostojanje sličnosti znakova - Nepostojanje stečene razlikovnosti žiga AC - Članak 8. stavak 1. točka (b) Uredbe (EU) 2017/1001”)
      (2019/C 288/59)
      Jezik postupka: engleski

         Stranke

         Tužitelj: Marriott Worldwide Corp. (Bethesda, Maryland, Sjedinjene Američke Države) (zastupnici: A. Reid, solicitor i S. Baran, barrister)

         Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (zastupnici: E. Markakis i D. Walicka, zatim E. Markakis i H. O’Neill, agenti)

         Druga stranka u postupku pred žalbenim vijećem EUIPO-a, intervenijent u postupku pred Općim sudom: Associazione Calcio Milan SpA (AC Milan) (Milano, Italija) (zastupnici: A. Perani i G. Ghisletti, odvjetnici)

         Predmet

      Tužba protiv odluke drugog žalbenog vijeća EUIPO-a od 16. studenoga 2017. (predmet R 356/2017-2), koja se odnosi na postupak povodom prigovora između društava Marriott Worldwide i AC Milan.

         Izreka

                  1.

                     Tužba se obija.

                  2.

                     Društvu Marriott Worldwide Corp. nalaže se snošenje troškova.

         (1)  SL C 94, 12.3.2018.


title: predmet T-213/18: Presuda Općeg suda od 19. lipnja 2019. — Brita protiv EUIPO-a (Oblik slavine) („Žig Europske unije — Prijava trodimenzionalnog žiga Europske unije — Oblik slavine — Apsolutni razlog za odbijanje — Nepostojanje razlikovnog karaktera — Članak 7. stavak 1. točka (b) Uredbe (EU) 2017/1001”)

text:
               26.8.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 288/47

      Presuda Općeg suda od 19. lipnja 2019. — Brita protiv EUIPO-a (Oblik slavine)
      (predmet T-213/18) (1)

      („Žig Europske unije - Prijava trodimenzionalnog žiga Europske unije - Oblik slavine - Apsolutni razlog za odbijanje - Nepostojanje razlikovnog karaktera - Članak 7. stavak 1. točka (b) Uredbe (EU) 2017/1001”)
      (2019/C 288/60)
      Jezik postupka: engleski

         Stranke

         Tužitelj: Brita GmbH (Taunusstein, Njemačka) (zastupnik: P. Koch Moreno, odvjetnik)

         Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (zastupnik: J. Crespo Carrillo, agent)

         Predmet

      Tužba podnesena protiv odluke četvrtog žalbenog vijeća EUIPO-a od 22. siječnja 2018. (predmet R 1864/2017-4), koja se odnosi na prijavu registracije trodimenzionalnog znaka koji čini oblik slavine kao žiga Europske unije.

         Izreka

                  1.

                     Tužba se odbija.

                  2.

                     Društvu Brita GmbH nalaže se snošenje troškova.

         (1)  SL C 166, 14.5.2018.


title: predmet T-334/18: Presuda Općeg suda od 27. lipnja 2019. — Bodegas Altún protiv EUIPO-a — Codorníu (ANA DE ALTUN) („Žig Europske unije — Postupak povodom prigovora — Prijava figurativnog žiga Europske unije ANA DE ALTUN — Raniji nacionalni figurativni žig ANNA — Relativni razlog za odbijanje — Ugled — Članak 8. stavak 5. Uredbe (EU) 2017/1001”)

text:
               26.8.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 288/48

      Presuda Općeg suda od 27. lipnja 2019. — Bodegas Altún protiv EUIPO-a — Codorníu (ANA DE ALTUN)
      (predmet T-334/18) (1)

      („Žig Europske unije - Postupak povodom prigovora - Prijava figurativnog žiga Europske unije ANA DE ALTUN - Raniji nacionalni figurativni žig ANNA - Relativni razlog za odbijanje - Ugled - Članak 8. stavak 5. Uredbe (EU) 2017/1001”)
      (2019/C 288/61)
      Jezik postupka: španjolski

         Stranke

         Tužitelj: Bodegas Altún, SL (Baños de Ebro, Španjolska) (zastupnik: J. Oria Sousa-Montes, odvjetnik)

         Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO) (zastupnici: S. Palmero Cabezas i H. O’Neill, agenti)

         Druga stranka u postupku pred žalbenim vijećem EUIPO-a, intervenijent u postupku pred Općim sudom: Codorníu, SA (Esplugues de Llobregat, Španjolska) (zastupnici: u početku, M. Ceballos Rodríguez i J. Güell Serra, odvjetnici, a zatim M. Ceballos Rodríguez i E. Stoyanov Edissonov, odvjetnici)

         Predmet

      Tužba podnesena protiv odluke prvog žalbenog vijeća EUIPO-a od 14. ožujka 2018. (predmet R 173/2018-1), koja se odnosi na postupak povodom prigovora između društava Codorníu i Bodegas Altún.

         Izreka

                  1.

                     Poništava se odluka prvog žalbenog vijeća Ureda Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO) od 14. ožujka 2018. (predmet R 173/2018-1).

                  2.

                     EUIPO će snositi vlastite troškove i polovicu troškova društva Bodegas Altún, SL.

                  3.

                     Društvo Codorníu, SA će snositi vlastite troškove kao i polovicu troškova koje je imalo društvo Bodegas Altún.

         (1)  SL C 249, 16.7.2018.


title: predmet T-340/18: Presuda Općeg suda od 28. lipnja 2019. — Gibson Brands protiv EUIPO-a — Wilfer (Oblik trupa gitare) („Žig Europske unije — Postupak za proglašavanje žiga ništavim — Trodimenzionalni žig Europske unije — Oblik trupa gitare — Apsolutni razlog za odbijanje — Razlikovni karakter — Članak 52. stavak 1. točka (a) Uredbe (EZ) br. 207/2009 (koji je postao članak 59. stavak 2. točka (a) Uredbe (EU) 2017/1001) — Razlikovni karakter stečen uporabom — Članak 52. stavak 2. Uredbe br. 207/2009 (koji je postao članak 59. stavak 2. Uredbe 2017/1001)”)

text:
               26.8.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 288/49

      Presuda Općeg suda od 28. lipnja 2019. — Gibson Brands protiv EUIPO-a — Wilfer (Oblik trupa gitare)
      (predmet T-340/18) (1)

      („Žig Europske unije - Postupak za proglašavanje žiga ništavim - Trodimenzionalni žig Europske unije - Oblik trupa gitare - Apsolutni razlog za odbijanje - Razlikovni karakter - Članak 52. stavak 1. točka (a) Uredbe (EZ) br. 207/2009 (koji je postao članak 59. stavak 2. točka (a) Uredbe (EU) 2017/1001) - Razlikovni karakter stečen uporabom - Članak 52. stavak 2. Uredbe br. 207/2009 (koji je postao članak 59. stavak 2. Uredbe 2017/1001)”)
      (2019/C 288/62)
      Jezik postupka: engleski

         Stranke

         Tužitelj: Gibson Brands, Inc. (Nashville, Tennessee, Sjedinjene Američke Države) (zastupnici: u početku, K. Hughes, solicitor, A. Renck i C. Stöber, ovjetnici, a zatim A. Renck i C. Stöber)

         Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (zastupnici: P. Sipos i H. O’Neill, agenti)

         Druga stranka u postupku pred žalbenim vijećem EUIPO-a, intervenijent u postupku pred Općim sudom: Hans-Peter Wilfer (Markeneukirchen, Njemačka) (zastupnici: O. Nilgen i A. Kockläuner, ovjetnici)

         Predmet

      Tužba protiv odluke drugog žalbenog vijeća EUIPO-a od 8. ožujka 2018 (premet R 415/2017-2), koja se odnosi na postupak za proglašavanje žiga ništavim između H-P. Wilfera i društva Gibson Brands.

         Izreka

                  1.

                     Tužba se odbija.

                  2.

                     Društvu Gibson Brands, Inc. nalaže se snošenje troškova.

         (1)  SL C 249, 16.7.2018.


title: predmet T-377/18: Presuda Općeg suda od 28. lipnja 2019. — Intercept Pharma i Intercept Pharmaceuticals protiv EMA-e („Pristup dokumentima — Uredba (EZ) br. 1049/2001 — Dokumenti u EMA-inu posjedu koji sadržavaju informacije koje su tužitelji dostavili u okviru odobrenja za stavljanje u promet lijeka Ocaliva — Odluka kojom se trećoj osobi odobrava pristup dokumentu — Izuzeće u vezi sa zaštitom sudskih postupaka”)

text:
               26.8.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 288/51

      Presuda Općeg suda od 28. lipnja 2019. — Intercept Pharma i Intercept Pharmaceuticals protiv EMA-e
      (predmet T-377/18) (1)

      („Pristup dokumentima - Uredba (EZ) br. 1049/2001 - Dokumenti u EMA-inu posjedu koji sadržavaju informacije koje su tužitelji dostavili u okviru odobrenja za stavljanje u promet lijeka Ocaliva - Odluka kojom se trećoj osobi odobrava pristup dokumentu - Izuzeće u vezi sa zaštitom sudskih postupaka”)
      (2019/C 288/64)
      Jezik postupka: engleski

         Stranke

         Tužitelji: Intercept Pharma Ltd (Bristol, Ujedinjena Kraljevina) i Intercept Pharmaceuticals, Inc. (New York, New York, Sjedinjene Američke Države) (zastupnici: L. Tsang, J. Mulryne, E. Amos, H. Kerr-Peterson, solicitors, i F. Campbell, barrister)

         Tuženik: Europska agencija za lijekove (zastupnici: u početku, S. Marino, S. Drosos, A. Rusanov i T. Jabłoński, a zatim S. Marino, S. Drosos, T. Jabłoński, R. Pita i G. Gavriilidou, agenti)

         Predmet

      Zahtjev na temelju članka 263. UFEU-a za poništenje EMA-ine odluke ASK-40399 od 15. svibnja 2018. kojom se trećoj osobi, na temelju Uredbe (EZ) br. 1049/2001 Europskog parlamenta i Vijeća od 30. svibnja 2001. o javnom pristupu dokumentima Europskog parlamenta, Vijeća i Komisije (SL 2001., L 145, str. 43.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 1., svezak 16., str. 70.) odobrava pristup dokumentu koji sadržava informacije koje su podnesene u okviru zahtjeva za odobrenje za stavljanje u promet lijeka Ocaliva.

         Izreka

                  1.

                     Tužba se odbija.

                  2.

                     Društvima Intercept Pharma Ltd i Intercept Pharmaceuticals, Inc. nalaže se snošenje troškova.

         (1)  SL C 311, 3.9.2018.


title: predmet C-551/19 P: Žalba koju je 17. srpnja 2019. podnio ABLV Bank AS protiv rješenja Općeg suda (osmo vijeće) od 6. svibnja 2019. u predmetu T-281/18, ABLV Bank protiv Europske središnje banke (ESB)

text:
               9.9.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 305/28

      Žalba koju je 17. srpnja 2019. podnio ABLV Bank AS protiv rješenja Općeg suda (osmo vijeće) od 6. svibnja 2019. u predmetu T-281/18, ABLV Bank protiv Europske središnje banke (ESB)
      (predmet C-551/19 P)
      (2019/C 305/34)
      Jezik postupka: engleski

         Stranke

         Žalitelj: ABLV Bank AS (zastupnici: O.H. Behrends, M. Kirchner, odvjetnici)

         Druga stranka u postupku: Europska središnja banka (ESB)

         Žalbeni zahtjev

      Žalitelj od Suda zahtijeva da:

                  —

                  ukine rješenje Općeg suda od 6. svibnja 2019. u predmetu T-281/18;

                  —

                  proglasi zahtjev za poništenje dopuštenim;

                  —

                  vrati predmet Općem sudu na odlučivanje o tužbi za poništenje; i

                  —

                  naloži ESB-u snošenje žaliteljevih troškova i troškova žalbenog postupka.

         Žalbeni razlozi i glavni argumenti

      U prilog osnovanosti svoje žalbe žalitelj ističe dva žalbena razloga:

                  1)

                  Da je Opći sud počinio pogrešku koja se tiče prava i povrijedio članak 263. UFEU-a time što svoje rješenje nije utemeljio na odluci koju je ESB stvarno donio.

                  2)

                  Da se pobijano rješenje temelji na pogrešnom tumačenju članka 18. stavka 1. SRMR-a (1).

         (1)  Uredba (EU) br. 806/2014 Europskog parlamenta i Vijeća od 15. srpnja 2014. o utvrđivanju jedinstvenih pravila i jedinstvenog postupka za sanaciju kreditnih institucija i određenih investicijskih društava u okviru jedinstvenog sanacijskog mehanizma i jedinstvenog fonda za sanaciju te o izmjeni Uredbe (EU) br. 1093/2010 (SL 2014., L 225, str. 1.)


title: predmet T-608/19: Tužba podnesena 6. rujna 2019. – Veronese Design Company protiv EUIPO-a - Veronese (VERONESE)

text:
               4.11.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 372/35

      Tužba podnesena 6. rujna 2019. – Veronese Design Company protiv EUIPO-a - Veronese (VERONESE)
      (predmet T-608/19)
      (2019/C 372/36)
      Jezik postupka: francuski

         Stranke

         Tužitelj: Veronese Design Company Ltd (Kowloon, Hong Kong, Kina) (zastupnik: B. Lafont, odvjetnik)

         Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO)

         Druga stranka pred žalbenim vijećem: Veronese SAS (Pariz, Francuska)

         Podaci o postupku pred EUIPO-om

         Nositelj spornog žiga: tužitelj pred Općim sudom

         Sporni žig: figurativni žig Europske unije „VERONESE” – žig Europske unije br. 8 831 844

         Postupak pred EUIPO-om: postupak za proglašenje ništavosti

         Pobijana odluka: odluka petog žalbenog vijeća EUIPO-a od 18. lipnja 2019. u predmetu R 2434/2018-5

         Tužbeni zahtjev

      Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

                  —

                  utvrdi da su tužba i njezini prilozi dopušteni;

                  —

                  poništi osporavanu odluku;

                  —

                  naloži EUIPO-u snošenje troškova.

         Tužbeni razlog

      Povreda članka 60. stavka 1. u vezi s člankom 8. stavcima 1. i 2. Uredbe (EU) 2017/1001 Europskog parlamenta i Vijeća.


title: predmet C-545/19: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 17. srpnja 2019. uputio Tribunal Arbitral Tributário (Centro de Arbitragem Administrativa — CAAD) (Portugal) – ALLIANZGI-FONDS AEVN protiv Autoridade Tributária e Aduaneira

text:
               25.11.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 399/20

      Zahtjev za prethodnu odluku koji je 17. srpnja 2019. uputio Tribunal Arbitral Tributário (Centro de Arbitragem Administrativa — CAAD) (Portugal) – ALLIANZGI-FONDS AEVN protiv Autoridade Tributária e Aduaneira
      (predmet C-545/19)
      (2019/C 399/25)
      Jezik postupka: portugalski

         Sud koji je uputio zahtjev

      Tribunal Arbitral Tributário (Centro de Arbitragem Administrativa — CAAD)

         Stranke glavnog postupka

         Tužitelj: ALLIANZGI-FONDS AEVN

         Tuženik: Autoridade Tributária e Aduaneira

         Prethodna pitanja

                  1.

                  Protivi li se članku 56. [UEZ-a] (koji je postao članak 63. UFEU-a) koji se odnosi na slobodno kretanje kapitala ili članku 49. [UEZ-a] (koji je postao članak 56. UFEU-a) koji se odnosi na slobodu pružanja usluga porezni sustav, poput onog o kojem je riječ u glavnom postupku, iz članka 22. Estatuta dos Benefícios Fiscais (Zakon o poreznim pogodnostima), koji propisuje da je obračun poreza po odbitku na dividende koje su raspodijelila portugalska društva i koje su primili subjekti za zajednička ulaganja koji nemaju sjedište u Portugalu i koji su osnovani u drugim [državama članicama] Unije konačan, dok subjekti za zajednička ulaganja osnovani u skladu s portugalskim poreznim zakonodavstvom koji su porezni rezidenti u Portugalu imaju pravo biti oslobođeni od plaćanja poreza po odbitku koji se obračunava na navedene prihode?

                  2.

                  Budući da se spornim nacionalnim propisom u glavnom postupku određuje porez po odbitku na dividende isplaćene nerezidentnim subjektima za zajednička ulaganja i da mogućnost ostvarivanja oslobođenja od takvog poreza po odbitku imaju samo rezidentni subjekti za zajednička ulaganja, uvodi li se time nepovoljnije postupanje u pogledu dividendi isplaćenih nerezidentnim subjektima za zajednička ulaganja, s obzirom na to da potonji subjekti nemaju nikakvu mogućnost ostvariti navedeno oslobođenje?

                  3.

                  Jesu li porezna pravila koja se primjenjuju na članove subjekata za zajednička ulaganja relevantna za ocjenu diskriminirajuće prirode portugalskog propisa koji predviđa poseban i drukčiji porezni tretman (rezidentnih) subjekata za zajednička ulaganja, s jedne strane, i, članova subjekata za zajednička ulaganja s druge strane? Ili, s obzirom na to da na porezni sustav rezidentnih subjekata za zajednička ulaganja ni na koji način ne utječe niti ga mijenja činjenica jesu li njihovi članovi rezidenti u Portugalu, kako bi se utvrdilo jesu li situacije usporedive za potrebe ocjene diskriminirajuće prirode navedenog propisa, treba jedino uzeti u obzir oporezivanje koje se primjenjuje na ulagačke instrumente?

                  4.

                  Je li dopušteno različito postupanje prema rezidentnim i nerezidentnim subjektima za zajednička ulaganja u Portugalu, s obzirom na to da se rezidentnim fizičkim ili pravnim osobama u Portugalu, koje su članovi (rezidentnih ili nerezidentnih) subjekata za zajednička ulaganja, u oba slučaja, na isti način oporezuju (i uglavnom nisu od oslobođene od poreza) prihodi koje im raspodjeljuju subjekti za zajednička ulaganja, iako se nerezidentni članovi oporezuju po višim stopama?

                  5.

                  Budući da je diskriminacija koja je predmet ovog spora povezana s različitim oporezivanjem prihoda od dividendi koje rezidentni subjekti za zajednička ulaganja raspodjeljuju svojim članovima, je li zakonito, za potrebe ocjene jesu li situacije oporezivanja prihoda usporedive, uzeti u obzir druge poreze, carinska ili porezna davanja koja se obračunavaju na ulaganja subjekata za zajednička ulaganja? Konkretno, je li zakonito i dopušteno, u svrhu analize usporedivih situacija, uzeti u obzir utjecaj poreza na imovinu, poreza na troškove ili drugih vrsta poreza, a ne isključivo porez na prihode subjekata za zajednička ulaganja, uključujući eventualne posebne poreze?


title: predmet C-866/19: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 27. studenog 2019. uputio Sąd Najwyższy (Poljska) – SC protiv Zakład Ubezpieczeń Społecznych I Oddział w Warszawie Wydział Realizacji Umów Międzynarodowych

text:
               24.2.2020

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 61/19

      Zahtjev za prethodnu odluku koji je 27. studenog 2019. uputio Sąd Najwyższy (Poljska) – SC protiv Zakład Ubezpieczeń Społecznych I Oddział w Warszawie Wydział Realizacji Umów Międzynarodowych
      (predmet C-866/19)
      (2020/C 61/23)
      Jezik postupka: poljski

         Sud koji je uputio zahtjev

      Sąd Najwyższy

         Stranke glavnog postupka

         Tužitelj: SC

         Tuženik: Zakład Ubezpieczeń Społecznych I Oddział w Warszawie Wydział Realizacji Umów Międzynarodowych

         Prethodno pitanje

      Treba li članak 52. stavak 1. točku (b) Uredbe (EZ) br. 883/2004 Europskog parlamenta i Vijeća od 29. travnja 2004. o koordinaciji sustava socijalne sigurnosti (1) tumačiti na način da nadležna ustanova:

                  (a)

                  uzima u obzir, u skladu s nacionalnim pravom, razdoblja bez doprinosa čije trajanje ne prelazi 1/3 zbroja razdoblja doprinosa navršenih na temelju nacionalnog prava i zakonodavstva druge države članice za određivanje teoretskog iznosa (podtočka i.) i stvarnog iznosa davanja (podtočka ii.); ili

                  (b)

                  uzima u obzir, u skladu s nacionalnim pravom, razdoblja bez doprinosa čije trajanje ne prelazi 1/3 zbroja razdoblja doprinosa navršenih na temelju nacionalnog prava i zakonodavstva druge države članice samo za određivanje teoretskog iznosa (podtočka i.), ali ne i za određivanje stvarnog iznosa davanja (podtočka ii.); ili

                  (c)

                  ne uzima u obzir razdoblja osiguranja navršena u drugoj državi članici pri izračunu granice razdoblja bez doprinosa koja je predviđena nacionalnim pravom za određivanje teoretskog iznosa (podtočka i.) i stvarnog iznosa davanja (podtočka ii.)?

         (1)  SL 2004., L 166, str. 1. (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 5., svezak 3., str. 160.)


title: predmet C-903/19: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 10. prosinca 2019. uputio Conseil d'État (Francuska) – DQ protiv Ministre de la Transition écologique et solidaire, Ministre de l'Action et des Comptes publics

text:
               24.2.2020

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 61/20

      Zahtjev za prethodnu odluku koji je 10. prosinca 2019. uputio Conseil d'État (Francuska) – DQ protiv Ministre de la Transition écologique et solidaire, Ministre de l'Action et des Comptes publics
      (predmet C-903/19)
      (2020/C 61/24)
      Jezik postupka: francuski

         Sud koji je uputio zahtjev

      Conseil d’État

         Stranke glavnog postupka

         Žalitelj: DQ

         Druge stranke u postupku: Ministre de la Transition écologique et solidaire, Ministre de l'Action et des Comptes publics

         Prethodno pitanje

      Odnosi li se pravo iz odredaba članka 11. stavka 1. Priloga VIII. Uredbi o utvrđenju Pravilnika o osoblju za dužnosnike Europskih zajednica i Uvjeta zaposlenja ostalih službenika (1), kako je izmijenjena Uredbom (EZ, Euratom) br. 723/2004 od 22. ožujka 2004. (2), samo na dužnosnike i članove ugovornog osoblja koji su po prvi put raspoređeni u nacionalnu državnu upravu nakon što su bili zaposleni u svojstvu dužnosnika, člana ugovornog osoblja ili člana privremenog osoblja u nekoj instituciji Europske unije ili ga također mogu koristiti i dužnosnici i članovi ugovornog osoblja koji se vraćaju u službu u nacionalnoj državnoj upravi nakon što su obavljali poslove u nekoj instituciji Europske unije te im je tijekom tog razdoblja odobreno mirovanje radnog odnosa iz osobnih razloga.

         (1)  Uredba Vijeća (EEZ, Euratom, EZUČ) br. 259/68 od 29. veljače 1968. kojom se utvrđuje Pravilnik o osoblju za dužnosnike i Uvjeti zaposlenja ostalih službenika Europskih zajednica i kojom se uvode posebne mjere koje se privremeno primjenjuju na dužnosnike Komisije (Uvjeti zaposlenja ostalih službenika) (SL 1968, L 56, str. 1) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 1., svezak 6., str. 3.).

         (2)  Uredba Vijeća (EZ, Euratom) br. 723/2004 od 22. ožujka 2004. godine o izmjeni Pravilnika o osoblju za dužnosnike Europskih zajednica i Uvjetima zaposlenja ostalih službenika Europskih zajednica (SL 2004, L 124, str. 1).


title: predmet C-906/19: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 11. prosinca 2019. uputio Cour de cassation (Francuska) – FO protiv Ministère public

text:
               24.2.2020

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 61/21

      Zahtjev za prethodnu odluku koji je 11. prosinca 2019. uputio Cour de cassation (Francuska) – FO protiv Ministère public
      (predmet C-906/19)
      (2020/C 61/25)
      Jezik postupka: francuski

         Sud koji je uputio zahtjev

      Cour de cassation

         Stranke glavnog postupka

         Žalitelj: FO

         Druga stranka u žalbenom postupku: Ministère public

         Prethodna pitanja

                  1.

                  Primjenjuju li se odredbe iz članka 19. stavka 2. Uredbe (EZ) br. 561/2006 Europskog parlamenta i Vijeća od 15. ožujka 2006. o usklađivanju određenog socijalnog zakonodavstva koje se odnosi na cestovni promet i o izmjeni uredbi Vijeća (EEZ) br. 3821/85 i (EZ) br. 2135/98 te o stavljanju izvan snage Uredbe Vijeća (EEZ) br. 3820/85 (1), u skladu s kojima „[d]ržave članice omogućuju nadležnim tijelima određivanje sankcije poduzeću i/ili vozaču za kršenje ove Uredbe koje je otkriveno na njezinu državnom području i za koje sankcija još nije određena, čak i ako je kršenje počinjeno na području druge države članice ili treće zemlje”, samo na povrede odredbi te uredbe ili i na povrede odredbi Uredbe Vijeća (EEZ) br. 3821/85 od 20. prosinca 1985. o tahografu u cestovnom prometu (2), koja je zamijenjena Uredbom (EU) br. 165/2014 Europskog parlamenta i Vijeća od 4. veljače 2014. o tahografima u cestovnom prometu (3)?

                  2.

                  Treba li članak 3. točku (a) Uredbe (EZ) br. 561/2006 tumačiti na način da vozač može odstupiti od odredbi iz članka 15. stavaka 2. i 7. Uredbe Vijeća br. 3821/85, u skladu s kojima vozač mora predočiti, uvijek kada to zatraži nadzorni službenik, zapisne listove i svu evidenciju za tekući dan i prethodnih 28 dana, u slučaju upravljanja vozilom tijekom razdoblja od 28 dana radi obavljanja određenih vrsta cestovnog prijevoza od kojih su neke obuhvaćene odredbama gore navedene iznimke, dok u pogledu ostalih nije dopušteno nikakvo odstupanje od korištenja tahografom?

         (1)  2006., L 102, str. 1SL . (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 5., svezak 6., str. 167.)

         (2)  SL 1985., L 370, str. 8. (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 7., svezak 7., str. 4.)

         (3)  Uredba (EU) br. 165/2014 Europskog parlamenta i Vijeća od 4. veljače 2014. o tahografima u cestovnom prometu, stavljanju izvan snage Uredbe Vijeća (EEZ) br. 3821/85 o tahografu u cestovnom prometu i izmjeni Uredbe (EZ) br. 561/2006 Europskog parlamenta i Vijeća o usklađivanju određenog socijalnog zakonodavstva koje se odnosi na cestovni promet (SL 2014., L 60, str. 1.)


title: Predmet C-631/19 P: Žalba koju je 23. kolovoza 2019. podnijela Sigrid Dickmanns protiv rješenja Općeg suda (šesto vijeće) od 11. lipnja 2019. u predmetu T-538/18, Sigrid Dickmanns protiv Ureda Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO)

text:
               23.3.2020

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 95/10

      Žalba koju je 23. kolovoza 2019. podnijela Sigrid Dickmanns protiv rješenja Općeg suda (šesto vijeće) od 11. lipnja 2019. u predmetu T-538/18, Sigrid Dickmanns protiv Ureda Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO)
      (Predmet C-631/19 P)
      (2020/C 95/08)
      Jezik postupka: njemački

         Stranke

         Žalitelj: Sigrid Dickmanns (zastupnik: H. Tettenborn, odvjetnik)

         Druga stranka u postupku: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO)
      Rješenjem od 5. veljače 2020. Sud Europske unije (šesto vijeće) odbacio je žalbu i odlučio da stranka koja nije uspjela sa svojim zahtjevom snosi vlastite troškove.


title: Predmet T-733/18: Presuda Općeg suda od 11. veljače 2020. – Dalasa protiv EUIPO-a – Charité – Universitätsmedizin Berlin (charantea) („Žig Europske unije – Postupak povodom prigovora – Prijava figurativnog žiga Europske unije charantea – Raniji figurativni žig Europske unije CHARITÉ – Relativni razlog za odbijanje – Nepostojanje vjerojatnosti dovođenja u zabludu – Članak 8. stavak 1. točka (b) Uredbe (EU) 2017/1001”)

text:
               23.3.2020

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 95/27

      Presuda Općeg suda od 11. veljače 2020. – Dalasa protiv EUIPO-a – Charité – Universitätsmedizin Berlin (charantea)
      (Predmet T-733/18) (1)

      („Žig Europske unije - Postupak povodom prigovora - Prijava figurativnog žiga Europske unije charantea - Raniji figurativni žig Europske unije CHARITÉ - Relativni razlog za odbijanje - Nepostojanje vjerojatnosti dovođenja u zabludu - Članak 8. stavak 1. točka (b) Uredbe (EU) 2017/1001”)
      (2020/C 95/33)
      Jezik postupka: njemački

         Stranke

         Tužitelj: Dalasa Handelsgesellschaft mbH (Beč, Austrija) (zastupnik: I. Hödl, odvjetnica)

         Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (zastupnik: A. Söder, agent)

         Druga stranka u postupku pred žalbenim vijećem EUIPO-a, intervenijent u postupku pred Općim sudom: Charité – Universitätsmedizin Berlin, Gliedkörperschaft Öffentlichen Rechts (Berlin, Njemačka) (zastupnici: A. Wulff i K. Schmidt-Hern, odvjetnici)

         Predmet

      Tužba podnesena protiv odluke četvrtog žalbenog vijeća EUIPO-a od 15. listopada 2018. (predmet R 540/2018-4), koja se odnosi na postupak povodom prigovora između društava Charité i Dalasa.

         Izreka

                  1.

                  Poništava se odluka četvrtog žalbenog vijeća Ureda Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO) od 15. listopada 2018. (predmet R 540/2018-4).

                  2.

                  EUIPO će snositi vlastite troškove kao i troškove koji su društvu Dalasa Handelsgesellschaft mbH nastali u postupku pred Općim sudom.

                  3.

                  Charité – Universitätsmedizin Berlin, Gliedkörperschaft Öffentlichen Rechts snosit će vlastite troškove nastale u postupku pred Općim sudom.

                  4.

                  Tužba se u preostalom dijelu odbija.

         (1)  SL C 54, 11. 2. 2019.


title: Predmet T-183/19: Rješenje Općeg suda od 13. ožujka 2020. – Jalkh protiv Parlamenta („Tužba za poništenje – Institucionalno pravo – Izmjene Poslovnika Europskog parlamenta – Dulja zastupnička pitanja – Povreda formalnih zahtjeva – Članak 76. točka (d) Poslovnika – Procesna legitimacija – Nepostojanje izravnog utjecaja – Nepostojanje osobnog utjecaja – Regulatorni akt – Provedbene mjere – Nedopuštenost”)

text:
               25.5.2020

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 175/25

      Rješenje Općeg suda od 13. ožujka 2020. – Jalkh protiv Parlamenta
      (Predmet T-183/19) (1)

      („Tužba za poništenje - Institucionalno pravo - Izmjene Poslovnika Europskog parlamenta - Dulja zastupnička pitanja - Povreda formalnih zahtjeva - Članak 76. točka (d) Poslovnika - Procesna legitimacija - Nepostojanje izravnog utjecaja - Nepostojanje osobnog utjecaja - Regulatorni akt - Provedbene mjere - Nedopuštenost”)
      (2020/C 175/33)
      Jezik postupka: francuski

         Stranke

         Tužitelj: Jean-François Jalkh (Gretz-Armainvilliers, Francuska) (zastupnik: F. Wagner, odvjetnik)

         Tuženik: Europski parlament (zastupnici: S. Alonso de León i T. Lukácsi, agenti)

         Predmet

      Zahtjev na temelju članka 263. UFEU-a kojim se traži poništenje odluke Europskog parlamenta P8_TA(2019)0046 od 31. siječnja 2019., kojom je izmijenjena glava I. poglavlja 1. i 4., glava V. poglavlje 3., glava VII. poglavlja 4. i 5., glava VIII. poglavlje 1., glava XII., glava XIV. i Prilog II. Poslovniku Europskog parlamenta (2018/2170(REG)).

         Izreka

                  1.

                  Tužba se odbacuje kao nedopuštena.

                  2.

                  Jean-Françoisu Jalkhu se nalaže snošenje troškova.

         (1)  SL C 182, 27. 5. 2019.


title: Zahtjev za savjetodavno mišljenje Suda EFTA-e koji je 3. travnja 2020. podnio norveški Žalbeni sud (Borgarting Lagmannsrett) u predmetu Norveška vlada protiv L (Predmet E-2/20) 2020/C 234/03

text:
               16.7.2020

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 234/3

      Zahtjev za savjetodavno mišljenje Suda EFTA-e koji je 3. travnja 2020. podnio norveški Žalbeni sud (Borgarting Lagmannsrett) u predmetu Norveška vlada protiv L
      (Predmet E-2/20)
      (2020/C 234/03)
      Dopisom od 3. travnja 2020., zaprimljenim u pisarnicu Suda 3. travnja 2020., norveški Žalbeni sud (Borgarting Lagmannsrett) podnio je Sudu EFTA-e zahtjev za savjetodavno mišljenje u predmetu Norveška vlada protiv L o sljedećim pitanjima:

                  1.

                  Treba li uvodnu izjavu 27. u preambuli Direktive 2004/38/EZ tumačiti na način da je protjerivanje građanina EU-a/državljanina države članice EGP-a zajedno s trajnom zabranom pristupa protivno Direktivi 2004/38/EZ, čak i ako dotična osoba ima mogućnost podnošenja zahtjeva za ukidanje zabrane na temelju članka 32. stavka 1.?

                  2.

                  Kako treba shvatiti riječi „bitna promjena” u članku 32. stavku 1. ako su razlog za protjerivanje osobne karakteristike građanina EU-a/državljanina države članice EGP-a?

                  3.

                  Ako se pretpostavlja da se osobne karakteristike građanina EU-a/državljanina države članice EGP-a koje su razlog za protjerivanje neće promijeniti, je li u takvim slučajevima protjerivanje zajedno s trajnom zabranom ulaska protivno Direktivi 2004/38/EZ?

                  4.

                  Kako treba shvatiti zahtjev iz članka 27. stavka 2., prema kojem protjerivanje mora biti proporcionalna mjera, kad je riječ o protjerivanju građanina EU-a/državljanina države članice EGP-a zajedno s trajnom zabranom ulaska ako dotična osoba ima obitelj i djecu u zemlji iz koje ju protjeruju? Je li u takvim slučajevima protjerivanje zajedno s trajnom zabranom ulaska protivno toj direktivi?

                  5.

                  Koliku bi važnost trebalo pridati nepočinjenju kaznenih djela tijekom izdržavanja kazne i pozitivnim promjenama nakon uvjetnog otpusta pri utvrđivanju postojanja „stvarne, trenutačne i dostatno ozbiljne prijetnje” iz članka 27. stavka 2.?


title: Predmet C-301/18: Presuda Suda (šesto vijeće) od 4. lipnja 2020. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Landgericht Bonn – Njemačka) – Thomas Leonhard protiv DSL-Bank – eine Niederlassung der DB Privat- und Firmenkundenbank AG (Zahtjev za prethodnu odluku – Zaštita potrošača – Direktiva 2002/65/EZ – Ugovor o kreditu sklopljen na daljinu – Pravo odustajanja – Posljedice – Članak 7. stavak 4. – Povrat primljenih činidbi – Plaćanje naknade za korištenje – Dobavljačeva obveza – Isključenost)

text:
               10.8.2020

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 262/2

      Presuda Suda (šesto vijeće) od 4. lipnja 2020. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Landgericht Bonn – Njemačka) – Thomas Leonhard protiv DSL-Bank – eine Niederlassung der DB Privat- und Firmenkundenbank AG
      (Predmet C-301/18) (1)

      (Zahtjev za prethodnu odluku - Zaštita potrošača - Direktiva 2002/65/EZ - Ugovor o kreditu sklopljen na daljinu - Pravo odustajanja - Posljedice - Članak 7. stavak 4. - Povrat primljenih činidbi - Plaćanje naknade za korištenje - Dobavljačeva obveza - Isključenost)
      (2020/C 262/02)
      Jezik postupka: njemački

         Sud koji je uputio zahtjev

      Landgericht Bonn

         Stranke glavnog postupka

         Tužitelj: Thomas Leonhard

         Tuženik: DSL-Bank – eine Niederlassung der DB Privat- und Firmenkundenbank AG

         Izreka

      Članak 7. stavak 4. Direktive 2002/65/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 23. rujna 2002. o trgovanju na daljinu financijskim uslugama koje su namijenjene potrošačima i o izmjeni Direktive Vijeća 90/619/EEZ i direktiva 97/7/EZ i 98/27/EZ treba tumačiti na način da, kada potrošač izvršava svoje pravo odustajanja u pogledu ugovora o kreditu sklopljenog na daljinu s dobavljačem, taj potrošač ima pravo da od tog dobavljača – ovisno o iznosima koje mu je sâm dužan isplatiti, pod uvjetima iz članka 7. stavaka 1. i 3. te direktive – dobije povrat glavnice i kamata koje je platio na temelju tog ugovora, ali ne i naknadu za korištenje te glavnice i tih kamata.

         (1)  SL C 285, 13. 8. 2018.


title: Predmet C-456/18 P: Presuda Suda (prvo vijeće) od 4. lipnja 2020. – Mađarska protiv Europske komisije (Žalba – Državne potpore – Navodne potpore – Odluka o pokretanju postupka predviđenog u članku 108. stavku 2. UFEU-a – Nalog za obustavu predmetnih mjera – Uvjeti zakonitosti naloga)

text:
               10.8.2020

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 262/3

      Presuda Suda (prvo vijeće) od 4. lipnja 2020. – Mađarska protiv Europske komisije
      (Predmet C-456/18 P) (1)

      (Žalba - Državne potpore - Navodne potpore - Odluka o pokretanju postupka predviđenog u članku 108. stavku 2. UFEU-a - Nalog za obustavu predmetnih mjera - Uvjeti zakonitosti naloga)
      (2020/C 262/03)
      Jezik postupka: mađarski

         Stranke

         Žalitelj: Mađarska (zastupnici: M. Z. Fehér i G. Koós, agenti)

         Druga stranka u postupku: Europska komisija (zastupnici: L. Flynn, P.-J. Loewenthal, V. Bottka i K. Talabér-Ritz, agenti)

         Intervenijent u potporu žalitelju: Republika Poljska (zastupnici: B. Majczyna, M. Rzotkiewicz i A. Kramarczyk, agenti)

         Izreka

                  1.

                  Ukida se presuda Općeg suda Europske unije od 25. travnja 2018., Mađarska/Komisija (T-554/15 i T-555/15, EU:T:2018:220).

                  2.

                  Poništavaju se Odluka Komisije C(2015) 4805 final od 15. srpnja 2015. koja se odnosi na državnu potporu SA.41187 (2015/NN) – Mađarska – Zdravstveni doprinos poduzeća u sektoru duhanske industrije i Odluka Komisije C(2015) 4808 final od 15. srpnja 2015. o državnoj potpori SA.40018 (2015/C) (ex 2014/NN) – Izmjena pristojbe za nadzor prehrambenog lanca u Mađarskoj iz 2014. u dijelu u kojem se njima nalaže obustava primjene progresivne porezne stope zdravstvenog doprinosa i pristojbe za nadzor prehrambenog lanca, kako proizlaze iz Zakona br. XCIV iz 2014. o zdravstvenom doprinosu poduzeća u sektoru duhanske industrije i izmjena iz 2014. Zakona br. XLVI iz 2008. o prehrambenom lancu i njegovoj službenoj kontroli.

                  3.

                  Europska komisija snosi, osim vlastitih troškova, i troškove Mađarske nastale u prvostupanjskom i žalbenom postupku.

                  4.

                  Republika Poljska snosi vlastite troškove.

         (1)  SL C 301, 27. 8. 2018.


title: Predmet C-588/18: Presuda Suda (veliko vijeće) od 4. lipnja 2020. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Audiencia Nacional – Španjolska) – Federación de Trabajadores Independientes de Comercio (Fetico), Federación Estatal de Servicios, Movilidad y Consumo de la Unión General de Trabajadores (FESMC-UGT), Federación de Servicios de Comisiones Obreras (CC.OO.) protiv Grupo de Empresas DIA S.A., Twins Alimentación S.A. (Zahtjev za prethodnu odluku – Socijalna politika – Zaštita sigurnosti i zdravlja radnika – Organizacija radnog vremena – Direktiva 2003/88/EZ – Članci 5. i 7. – Tjedni odmor – Godišnji odmor – Posebni plaćeni dopusti koji omogućuju izostanak s posla radi zadovoljenja određenih potreba i ispunjenja određenih obveza)

text:
               10.8.2020

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 262/3

      Presuda Suda (veliko vijeće) od 4. lipnja 2020. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Audiencia Nacional – Španjolska) – Federación de Trabajadores Independientes de Comercio (Fetico), Federación Estatal de Servicios, Movilidad y Consumo de la Unión General de Trabajadores (FESMC-UGT), Federación de Servicios de Comisiones Obreras (CC.OO.) protiv Grupo de Empresas DIA S.A., Twins Alimentación S.A.
      (Predmet C-588/18) (1)

      (Zahtjev za prethodnu odluku - Socijalna politika - Zaštita sigurnosti i zdravlja radnika - Organizacija radnog vremena - Direktiva 2003/88/EZ - Članci 5. i 7. - Tjedni odmor - Godišnji odmor - Posebni plaćeni dopusti koji omogućuju izostanak s posla radi zadovoljenja određenih potreba i ispunjenja određenih obveza)
      (2020/C 262/04)
      Jezik postupka: španjolski

         Sud koji je uputio zahtjev

      Audiencia Nacional

         Stranke glavnog postupka

         Tužitelji: Federación de Trabajadores Independientes de Comercio (Fetico), Federación Estatal de Servicios, Movilidad y Consumo de la Unión General de Trabajadores (FESMC-UGT), Federación de Servicios de Comisiones Obreras (CC.OO.)

         Tuženici: Grupo de Empresas DIA S.A., Twins Alimentación S.A.

         Izreka

      Članke 5. i 7. Direktive 2003/88/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 4. studenoga 2003. o određenim vidovima organizacije radnog vremena treba tumačiti na način da se ne primjenjuju na nacionalni propis koji radnicima ne dopušta da zatraže korištenje njime predviđenih posebnih dopusta u dane kada oni moraju raditi ako se potrebe i obveze čijem zadovoljenju odnosno ispunjenju ti posebni dopusti služe pojave u razdobljima tjednog odmora ili plaćenog godišnjeg odmora iz tih članaka.

         (1)  SL C 436, 3. 12. 2018.


title: Predmet C-812/18 P: Presuda Suda (deseto vijeće) od 4. lipnja 2020. – Terna SpA protiv Europske komisije (Žalba – Energija – Projekti od zajedničkog interesa za Europsku uniju – Financijski natječaj Unije na kojem su sredstva dodijeljena dvama projektima u području transeuropskih energetskih mreža – Direktiva 2004/17/EZ – Članak 37. – Podugovaranje – Članak 40. stavak 3. točka (c) – Izravna dodjela – Tehnička specifičnost – Okvirni sporazum – Smanjenje prvotno dodijeljenih sredstava nakon financijske revizije – Povrat prvotno isplaćenih iznosa)

text:
               10.8.2020

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 262/4

      Presuda Suda (deseto vijeće) od 4. lipnja 2020. – Terna SpA protiv Europske komisije
      (Predmet C-812/18 P) (1)

      (Žalba - Energija - Projekti od zajedničkog interesa za Europsku uniju - Financijski natječaj Unije na kojem su sredstva dodijeljena dvama projektima u području transeuropskih energetskih mreža - Direktiva 2004/17/EZ - Članak 37. - Podugovaranje - Članak 40. stavak 3. točka (c) - Izravna dodjela - Tehnička specifičnost - Okvirni sporazum - Smanjenje prvotno dodijeljenih sredstava nakon financijske revizije - Povrat prvotno isplaćenih iznosa)
      (2020/C 262/05)
      Jezik postupka: talijanski

         Stranke

         Žalitelj: Terna SpA (zastupnici: F. Covone, A. Police, L. Di Via, D. Carria i F. Degni, avvocati)

         Druga stranka u postupku: Europska komisija (zastupnici: O. Beynet, M. Ilkova, G. Gattinara i P. Ondrůšek, agenti)

         Izreka

                  1.

                  Žalba se odbija.

                  2.

                  Društvu Terna SpA nalaže se snošenje troškova.

         (1)  SL C 72, 25. 2. 2019.


title: Predmet C-3/19: Presuda Suda (drugo vijeće) od 4. lipnja 2020. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Consiglio di Stato – Italija) – Asmel societá consortile a r.l. protiv A.N.A.C. – Autorità Nazionale Anticorruzione (Zahtjev za prethodnu odluku – Javna nabava – Direktiva 2004/18/EZ – Središnja tijela za nabavu – Male općine – Ograničenje na isključivo dva organizacijska modela središnjeg tijela za nabavu – Zabrana korištenja središnjeg tijela za nabavu privatnog prava i uz sudjelovanje privatnih subjekata – Teritorijalno ograničenje djelatnosti središnjih tijela za nabavu)

text:
               10.8.2020

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 262/5

      Presuda Suda (drugo vijeće) od 4. lipnja 2020. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Consiglio di Stato – Italija) – Asmel societá consortile a r.l. protiv A.N.A.C. – Autorità Nazionale Anticorruzione
      (Predmet C-3/19) (1)

      (Zahtjev za prethodnu odluku - Javna nabava - Direktiva 2004/18/EZ - Središnja tijela za nabavu - Male općine - Ograničenje na isključivo dva organizacijska modela središnjeg tijela za nabavu - Zabrana korištenja središnjeg tijela za nabavu privatnog prava i uz sudjelovanje privatnih subjekata - Teritorijalno ograničenje djelatnosti središnjih tijela za nabavu)
      (2020/C 262/07)
      Jezik postupka: talijanski

         Sud koji je uputio zahtjev

      Consiglio di Stato

         Stranke glavnog postupka

         Tužitelj: Asmel societá consortile a r.l.

         Tuženik: A.N.A.C. – Autorità Nazionale Anticorruzione

         uz sudjelovanje: Associazione Nazionale Aziende Concessionarie Servizi entrate (Anacap)

         Izreka

                  1.

                  Članak 1. stavak 10. i članak 11. Direktive 2004/18/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 31. ožujka 2004. o usklađivanju postupaka za sklapanje ugovora o javnim radovima, ugovora o javnoj nabavi robe te ugovora o javnim uslugama, kako je izmijenjena Uredbom Komisije (EU) br. 1336/2013 od 13. prosinca 2013., treba tumačiti na način da im se ne protivi odredba nacionalnog prava kojim se autonomija malih jedinica lokalne samouprave u pogledu povjeravanja nabave središnjem tijelu za nabavu ograničava na samo dva organizacijska modela koja su isključivo javna, bez sudjelovanja osoba ili privatnih poduzeća.

                  2.

                  Članak 1. stavak 10. i članak 11. Direktive 2004/18, kako je izmijenjena Uredbom br. 1336/2013, treba tumačiti na način da im se ne protivi odredba nacionalnog prava koja područje djelovanja središnjih tijela za nabavu koje su osnovale jedinice lokalne samouprave ograničava na područje tih lokalnih zajednica.

         (1)  SL C 164, 13. 5. 2019.


title: Predmet C-187/19: Presuda Suda (sedmo vijeće) od 4. lipnja 2020. – Europska služba za vanjsko djelovanje protiv Stéphanea De Loeckera (Žalba – Javna služba – Europska služba za vanjsko djelovanje (ESVD) – Član privremenog osoblja – Uznemiravanje – Zahtjev za pomoć – Odbijanje zahtjeva – Tužba za poništenje i naknadu štete – Članak 41. Povelje Europske unije o temeljnim pravima – Pravo na saslušanje – Članak 266. UFEU-a – Izvršavanje poništavajuće presude)

text:
               10.8.2020

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 262/7

      Presuda Suda (sedmo vijeće) od 4. lipnja 2020. – Europska služba za vanjsko djelovanje protiv Stéphanea De Loeckera
      (Predmet C-187/19) (1)

      (Žalba - Javna služba - Europska služba za vanjsko djelovanje (ESVD) - Član privremenog osoblja - Uznemiravanje - Zahtjev za pomoć - Odbijanje zahtjeva - Tužba za poništenje i naknadu štete - Članak 41. Povelje Europske unije o temeljnim pravima - Pravo na saslušanje - Članak 266. UFEU-a - Izvršavanje poništavajuće presude)
      (2020/C 262/09)
      Jezik postupka: francuski

         Stranke

         Žalitelj: Europska služba za vanjsko djelovanje (zastupnici: S. Marquardt i R. Spac, agenti)

         Druga stranka u postupku: Stéphane De Loecker (zastupnik: J.-N. Louis, odvjetnik)

         Izreka

                  1.

                  Žalba se odbija.

                  2.

                  Europskoj službi za vanjsko djelovanje (ESVD) nalaže se snošenje troškova.

         (1)  SL C 187, 3. 6. 2019.


title: Predmet C-310/19 P: Presuda Suda (deveto vijeće) od 4. lipnja 2020. – Boudewijn Schokker protiv Europske agencije za sigurnost zračnog prometa (Žalba – Javna služba – Članovi ugovornog osoblja – Postupak zapošljavanja – Razvrstavanje u razrede – Uvjeti zaposlenja ostalih članova privremenog osoblja – Članak 86. – Europska agencija za sigurnost zračnog prometa (EASA) – Opće provedbene odredbe – Osporavanje predloženog razvrstavanja – Povlačenje ponude za posao – Tužba za naknadu štete – Načelo dobre uprave – Dužnost brižnog postupanja – Greška službe – Izvanugovorna odgovornost Unije – Neimovinska šteta – Naknada štete)

text:
               10.8.2020

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 262/7

      Presuda Suda (deveto vijeće) od 4. lipnja 2020. – Boudewijn Schokker protiv Europske agencije za sigurnost zračnog prometa
      (Predmet C-310/19 P) (1)

      (Žalba - Javna služba - Članovi ugovornog osoblja - Postupak zapošljavanja - Razvrstavanje u razrede - Uvjeti zaposlenja ostalih članova privremenog osoblja - Članak 86. - Europska agencija za sigurnost zračnog prometa (EASA) - Opće provedbene odredbe - Osporavanje predloženog razvrstavanja - Povlačenje ponude za posao - Tužba za naknadu štete - Načelo dobre uprave - Dužnost brižnog postupanja - Greška službe - Izvanugovorna odgovornost Unije - Neimovinska šteta - Naknada štete)
      (2020/C 262/10)
      Jezik postupka: francuski

         Stranke

         Žalitelj: Boudewijn Schokker (zastupnici: T. Martin i S. Orlandi, odvjetnici)

         Druga stranka u postupku: Agencija Europske unije za sigurnost zračnog prometa (zastupnici: S. Rostren, agent, uz asistenciju: D. Waelbroecka i A. Durona, odvjetnikâ)

         Izreka

                  1.

                  Ukida se rješenje Općeg suda Europske unije od 8. veljače 2019., Schokker/EASA (T-817/17, neobjavljeno, EU:T:2019:74).

                  2.

                  Nalaže se Europskoj agenciji za sigurnost zračnog prometa (EASA) da Boudewjinu Schokkeru isplati naknadu štete u iznosu od 7500 eura.

                  3.

                  Europska agencija za sigurnost zračnog prometa, osim svojih troškova koji se odnose i na prvostupanjski postupak u predmetu T-817/17 i na žalbeni postupak, snosi troškove Boudewijna Schokkera koji se odnose na te iste postupke.

         (1)  SL C 255, 29. 7. 2019.


title: Predmet C-430/19: Presuda Suda (šesto vijeće) od 4. lipnja 2020. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Tribunalul Cluj – Rumunjska) – SC C.F. SRL protiv A.J.F.P.M., D.G.R.F.P.C (Zahtjev za prethodnu odluku – Načela prava Unije – Poštovanje prava obrane – Porezni postupak – Ostvarivanje prava na odbitak u području poreza na dodanu vrijednost (PDV) – Uskraćivanje prava na odbitak zbog navodno neprimjerenog ponašanja dobavljačâ poreznog obveznika – Upravni akt koji su izdala nacionalna porezna tijela a da pritom predmetnom poreznom obvezniku nisu omogućila pristup informacijama i dokumentima na kojima se temelji navedeni akt – Sumnja na utaju poreza – Nacionalna praksa koja ostvarivanje prava na odbitak uvjetuje posjedovanjem popratne dokumentacije osim fiskalnog računa – Dopuštenost)

text:
               10.8.2020

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 262/8

      Presuda Suda (šesto vijeće) od 4. lipnja 2020. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Tribunalul Cluj – Rumunjska) – SC C.F. SRL protiv A.J.F.P.M., D.G.R.F.P.C
      (Predmet C-430/19) (1)

      (Zahtjev za prethodnu odluku - Načela prava Unije - Poštovanje prava obrane - Porezni postupak - Ostvarivanje prava na odbitak u području poreza na dodanu vrijednost (PDV) - Uskraćivanje prava na odbitak zbog navodno neprimjerenog ponašanja dobavljačâ poreznog obveznika - Upravni akt koji su izdala nacionalna porezna tijela a da pritom predmetnom poreznom obvezniku nisu omogućila pristup informacijama i dokumentima na kojima se temelji navedeni akt - Sumnja na utaju poreza - Nacionalna praksa koja ostvarivanje prava na odbitak uvjetuje posjedovanjem popratne dokumentacije osim fiskalnog računa - Dopuštenost)
      (2020/C 262/12)
      Jezik postupka: rumunjski

         Sud koji je uputio zahtjev

      Tribunalul Cluj

         Stranke glavnog postupka

         Tužitelj: SC C.F. SRL

         Tuženici: A.J.F.P.M., D.G.R.F.P.C

         Izreka

                  1.

                  Opće načelo prava Unije o poštovanju prava obrane treba tumačiti na način da, ako u okviru nacionalnih upravnih postupaka nadzora i određivanja porezne osnovice poreza na dodanu vrijednost poreznom obvezniku nije bio omogućen pristup informacijama sadržanima u njegovu upravnom spisu koje su bile uzete u obzir prilikom donošenja upravne odluke kojom su mu nametnute dodatne porezne obveze, a sud pred kojim se vodi postupak utvrdi da je, da nije bilo te nepravilnosti, postupak mogao imati drukčiji rezultat, to načelo zahtijeva da navedena odluka bude poništena.

                  2.

                  Načela koja uređuju provedbu zajedničkog sustava poreza na dodanu vrijednost (PDV) od strane država članica, osobito načela neutralnosti i pravne sigurnosti, treba tumačiti na način da im se protivi to da, ako nacionalna porezna uprava ima puke neutemeljene sumnje u pogledu stvarnog izvršenja ekonomskih transakcija na temelju kojih je izdan fiskalni račun, poreznom obvezniku na kojega je naslovljen taj račun bude odbijeno pravo na odbitak PDV-a ako on osim navedenog računa ne može podnijeti druge dokaze o postojanju izvršenih ekonomskih transakcija.

         (1)  SL C 288, 26. 8. 2019.


title: Predmet C-495/19: Presuda Suda (šesto vijeće) od 4. lipnja 2020. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Sąd Okręgowy w Poznaniu – Poljska) – Kancelaria Medius SA z siedzibą w Krakowie protiv RN (Zahtjev za prethodnu odluku – Zaštita potrošača – Direktiva 93/13/EEZ – Članak 7. stavak 1. – Potrošački kredit – Nadzor nepoštenosti odredaba – Nepojavljivanje potrošača – Opseg sudačke ovlasti)

text:
               10.8.2020

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 262/9

      Presuda Suda (šesto vijeće) od 4. lipnja 2020. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Sąd Okręgowy w Poznaniu – Poljska) – Kancelaria Medius SA z siedzibą w Krakowie protiv RN
      (Predmet C-495/19) (1)

      (Zahtjev za prethodnu odluku - Zaštita potrošača - Direktiva 93/13/EEZ - Članak 7. stavak 1. - Potrošački kredit - Nadzor nepoštenosti odredaba - Nepojavljivanje potrošača - Opseg sudačke ovlasti)
      (2020/C 262/13)
      Jezik postupka: poljski

         Sud koji je uputio zahtjev

      Sąd Okręgowy w Poznaniu

         Stranke glavnog postupka

         Tužitelj: Kancelaria Medius SA z siedzibą w Krakowie

         Tuženik: RN

         Izreka

      Članak 7. stavak 1. Direktive Vijeća 93/13/EEZ od 5. travnja 1993. o nepoštenim uvjetima u potrošačkim ugovorima treba tumačiti na način da mu se protivi tumačenje nacionalne odredbe koje sprečava sud koji odlučuje o tužbi – koju je prodavatelj robe ili pružatelj usluga podnio protiv potrošača i koja je obuhvaćena područjem primjene te direktive – i koji donosi odluku zbog ogluhe da, u slučaju nepojavljivanja tog potrošača na ročištu na koje je bio pozvan, poduzme mjere izvođenja dokaza koje su nužne za utvrđivanje nepoštenosti ugovornih odredaba na kojima je prodavatelj robe ili pružatelj usluga utemeljio svoj tužbeni zahtjev kada taj sud ima sumnje o nepoštenosti tih odredaba u smislu navedene direktive.

         (1)  SL C 337, 7. 10. 2019.


title: Predmet C-194/20: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 8. svibnja 2020. uputio Verwaltungsgericht Düsseldorf (Njemačka) – BY, CX, FU, DW, EV protiv Stadt Duisburg

text:
               10.8.2020

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 262/14

      Zahtjev za prethodnu odluku koji je 8. svibnja 2020. uputio Verwaltungsgericht Düsseldorf (Njemačka) – BY, CX, FU, DW, EV protiv Stadt Duisburg
      (Predmet C-194/20)
      (2020/C 262/17)
      Jezik postupka: njemački

         Sud koji je uputio zahtjev

      Verwaltungsgericht Düsseldorf

         Stranke glavnog postupka

         Tužitelji: BY, CX, FU, DW, EV

         Tuženik: Stadt Duisburg

         Prethodna pitanja

                  1.

                  Uključuje li pravo turske djece navedeno u članku 9. prvoj rečenici Odluke br. 1/80 (1), a da pritom nije potrebno ispuniti dodatne uvjete, i pravo na boravak u državi članici domaćinu?

                  2.

                  U slučaju potvrdnog odgovora na prvo pitanje:

                              (a)

                              Pretpostavlja li se pravom na boravak iz članka 9. prve rečenice Odluke 1/80 da su roditelji turske djece kojima ta odredba pogoduje već stekli prava navedena u članku 6. stavku 1. ili članku 7. Odluke 1/80?

                              (b)

                              Ako je odgovor na pitanje 2. (a) niječan: Treba li zakonito zaposlenje u smislu članka 9. prve rečenice Odluke 1/80 tumačiti na isti način kao u članku 6. stavku 1. Odluke 1/80?

                              (c)

                              Ako je odgovor na pitanje 2. (a) niječan: Može li pravo na boravak turske djece u skladu s člankom 9. prvom rečenicom Odluke 1/80 nastati već nakon zakonitog zaposlenja jednog roditelja u trajanju od (samo) tri mjeseca u državi članici domaćinu?

                              (d)

                              Ako je odgovor na pitanje 2. (a) niječan: Proizlazi li iz prava boravka turske djece, a da pritom nije potrebno ispuniti dodatne uvjete, i pravo na boravak za jednog ili oboje roditelja koji imaju zakonsko skrbništvo?

         (1)  Odluka br. 1/80 Vijeća za pridruživanje od 19. rujna 1980. o razvoju pridruživanja


title: Predmet C-211/20 P: Žalba koju je 22. svibnja 2020. podnijela Europska komisija protiv presude Općeg suda (četvrto vijeće) od 12. ožujka 2020. u predmetu T-732/16, Valencia Club de Fútbol protiv Europske komisije

text:
               10.8.2020

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 262/16

      Žalba koju je 22. svibnja 2020. podnijela Europska komisija protiv presude Općeg suda (četvrto vijeće) od 12. ožujka 2020. u predmetu T-732/16, Valencia Club de Fútbol protiv Europske komisije
      (Predmet C-211/20 P)
      (2020/C 262/20)
      Jezik postupka: španjolski

         Stranke

         Žalitelj: Europska komisija

         Druge stranke u postupku: Valencia Club de Fútbol, S.A.D. i Kraljevina Španjolska

         Zahtjevi

                  —

                  Ukinuti pobijanu presudu u mjeri u kojoj u njoj Opći sud poništava Odluku Komisije (EU) 2017/365 od 4. srpnja 2016. o državnoj potpori SA.36387 (2013/C) (ex 2013/NN) (ex 2013/CP) koju je provela Španjolska u korist triju nogometnih klubova iz Valencije: Club de Fútbol Sociedad Anónima Deportiva, Hércules Club de Fútbol Sociedad Anónima Deportiva i Elche Club de Fútbol Sociedad Anónima Deportiva (SL 2017., L 55, str. 12.) u dijelu koji se odnosi na mjeru 1, koja se sastoji od državnog jamstva koje je 5. studenoga 2009. pružio IVF za bankovni zajam za zakladu Fundación Valencia u svrhu upisa dionica kluba Valencia CF u kontekstu povećanja kapitala kluba Valencia CF;

                  —

                  vratiti predmet Općem sudu Europske unije; i

                  —

                  naknadno odlučiti o troškovima.

         Jedini žalbeni razlog:

      Komisija svoju žalbu temelji na jedinom žalbenom razlogu, u kojem tvrdi da je Opći sud počinio pogrešku koja se tiče prava Unije jer je pogrešno protumačio članak 107. stavak 1. Ugovora, osobito u odnosu na dokazivanje postojanja uvjeta pogodnosti. Konkretnije, u točkama 124. do 138. pobijane presude, Opći sud je, kao prvo, pogrešno protumačio Komunikaciju Komisije o primjeni članaka [107. UFEU-a] i [108. UFEU-a] na državne potpore dodijeljene u obliku jamstva (SL 2008., C 155, str. 10.) u vezi s Komunikacijom Komisije o reviziji metode za utvrđivanje referentnih kamatnih i diskontnih stopa (SL 2008., C 14, str. 6.) te pobijanu odluku; kao drugo, počinio je pogrešku koja se tiče prava u vezi s teretom dokazivanja u području postojanja pogodnosti koja proizlazi iz pojedinačnog jamstva i u vezi s Komisijinom obvezom dužne pažnje u okviru službenog istražnog postupka; i, kao treće, iskrivio je činjenice.


title: Predmet C-221/20.: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 28. svibnja 2020. uputio Korkein hallinto-oikeus (Finska) – A Oy

text:
               10.8.2020

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 262/17

      Zahtjev za prethodnu odluku koji je 28. svibnja 2020. uputio Korkein hallinto-oikeus (Finska) – A Oy
      (Predmet C-221/20.)
      (2020/C 262/22)
      Jezik postupka: finski

         Sud koji je uputio zahtjev

      Korkein hallinto-oikeus

         Stranke glavnog postupka

         Žalitelj: A Oy

         Sudionik: Veronsaajien oikeudenvalvontayksikkö

         Prethodna pitanja

                  1.

                  Treba li članak 4. Direktive 92/83/EEZ (1) tumačiti na način da država članica, koja u skladu s tom odredbom primjenjuje snižene stope trošarina na pivo koje proizvode samostalne male pivovare, treba primijeniti i odredbu o zajedničkom oporezivanju malih pivovara sadržanu u članku 4. stavku 2. drugoj rečenici Direktive ili se primjena potonje odredbe prepušta diskrecijskoj ovlasti dotične države članice?

                  2.

                  Ima li članak 4. stavak 2. druga rečenica Direktive 92/83/EEZ izravan učinak?

         (1)  Direktiva Vijeća 92/83/EEZ od 19. listopada 1992. o usklađivanju struktura trošarina na alkohol i alkoholna pića (SL 1992., L 316, str. 21.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 9., svezak 2., str. 8.)


title: Predmet C-223/20.: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 28. svibnja 2020. uputio Korkein hallinto-oikeus (Finska) – B Oy

text:
               10.8.2020

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 262/18

      Zahtjev za prethodnu odluku koji je 28. svibnja 2020. uputio Korkein hallinto-oikeus (Finska) – B Oy
      (Predmet C-223/20.)
      (2020/C 262/23)
      Jezik postupka: finski

         Sud koji je uputio zahtjev

      Korkein hallinto-oikeus

         Stranke glavnog postupka

         Žalitelj: B Oy

         Sudionik: Veronsaajien oikeudenvalvontayksikkö

         Prethodna pitanja

                  1.

                  Treba li članak 4. Direktive 92/83/EEZ (1) tumačiti na način da država članica, koja u skladu s tom odredbom primjenjuje snižene stope trošarina na pivo koje proizvode samostalne male pivovare, treba primijeniti i odredbu o zajedničkom oporezivanju malih pivovara sadržanu u članku 4. stavku 2. drugoj rečenici Direktive ili se primjena potonje odredbe prepušta diskrecijskoj ovlasti dotične države članice?

                  2.

                  Ima li članak 4. stavak 2. druga rečenica Direktive 92/83/EEZ izravan učinak?

         (1)  Direktiva Vijeća 92/83/EEZ od 19. listopada 1992. o usklađivanju struktura trošarina na alkohol i alkoholna pića (SL 1992., L 316, str. 21.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku: poglavlje 9., svezak 2., str. 8.)


title: Predmet T-506/18: Presuda Općeg suda od 25. lipnja 2020. – Poljska protiv Komisije („EFJP i EPFRR – Izdaci isključeni iz financiranja – Posebna potpora duhanskom sektoru – Izdaci koji su nastali za Poljsku – Ključne kontrole – Paušalni ispravci – Obveza obrazlaganja”)

text:
               10.8.2020

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 262/21

      Presuda Općeg suda od 25. lipnja 2020. – Poljska protiv Komisije
      (Predmet T-506/18) (1)

      („EFJP i EPFRR - Izdaci isključeni iz financiranja - Posebna potpora duhanskom sektoru - Izdaci koji su nastali za Poljsku - Ključne kontrole - Paušalni ispravci - Obveza obrazlaganja”)
      (2020/C 262/27)
      Jezik postupka: poljski

         Stranke

         Tužitelj: Republika Poljska (zastupnici: B. Majczyna, B. Włodarczyk, B. Straś i M. Wiącek, agenti)

         Tuženik: Europska komisija (zastupnici: J. Aquilina, B. Hofstötter, M. Kaduczak i A. Stobiecka-Kuik, agenti)

         Predmet

      Zahtjev na temelju članka 263. UFEU-a, kojim se traži djelomično poništenje Provedbene odluke Komisije (EU) 2018/873 оd 13. lipnja 2018. o isključenju iz financiranja Europske unije određenih izdataka nastalih za države članice u okviru Europskog fonda za jamstva u poljoprivredi (EFJP) i Europskog poljoprivrednog fonda za ruralni razvoj (EPFRR) (SL 2018., L 152, str. 29.).

         Izreka

                  1.

                  Tužba se odbija.

                  2.

                  Republici Poljskoj nalaže se snošenje troškova.

         (1)  SL C 427, 26. 11. 2018.


title: Predmet T-104/19: Presuda Općeg suda od 25. lipnja 2020. – Dermavita protiv EUIPO-a – Allergan Holdings France (JUVÉDERM) („Žig Europske unije – Postupak povodom opoziva – Verbalni žig Europske unije JUVÉDERM – Stvarna uporaba žiga – Uporaba proizvoda za koje je registriran žig – Uporaba u obliku u kojem je žig registriran – Uporaba uz suglasnost nositelja – Članak 51. stavak 1. točka (a) Uredbe (EZ)br. 207/2009 (koji je postao članak 58. stavak 1. točka (a) Uredbe (UE) 2017/1001)”)

text:
               10.8.2020

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 262/21

      Presuda Općeg suda od 25. lipnja 2020. – Dermavita protiv EUIPO-a – Allergan Holdings France (JUVÉDERM)
      (Predmet T-104/19) (1)

      („Žig Europske unije - Postupak povodom opoziva - Verbalni žig Europske unije JUVÉDERM - Stvarna uporaba žiga - Uporaba proizvoda za koje je registriran žig - Uporaba u obliku u kojem je žig registriran - Uporaba uz suglasnost nositelja - Članak 51. stavak 1. točka (a) Uredbe (EZ)br. 207/2009 (koji je postao članak 58. stavak 1. točka (a) Uredbe (UE) 2017/1001)”)
      (2020/C 262/28)
      Jezik postupka: engleski

         Stranke

         Tužitelj: Dermavita Co. Ltd (Bejrut, Libanon) (zastupnik: G. Paricheva, odvjetnica)

         Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (zastupnici: K. Zajfert, J. Crespo Carrillo, H. O’Neill i V. Ruzek, agenti)

         Druga stranka u postupku pred žalbenim vijećem EUIPO-a, intervenijent u postupku pred Općim sudom: Allergan Holdings France (Courbevoie, Francuska) (zastupnici: J. Day, solicitor, i T. de Haan, odvjetnik)

         Predmet

      Tužba podnesena protiv odluke četvrtog žalbenog vijeća EUIPO-a od 19. prosinca 2018. (predmet R 2630/2017-4), koja se odnosi na postupak povodom opoziva između društava Dermavita i Allergan Holdings France.

         Izreka

                  1.

                  Tužba se odbija.

                  2.

                  Društvu Dermavita Co. Ltd nalaže se snošenje, osim vlastitih troškova, i troškova Ureda Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO).

                  3.

                  Allergan Holdings France snosit će vlastite troškove.

         (1)  SL C 139, 15. 4. 2019.