title: Predmet T-10/17: Tužba podnesena 9. siječnja 2017. – Proof IT protiv EIGE-a

text:
               13.3.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 78/35

         Tužba podnesena 9. siječnja 2017. – Proof IT protiv EIGE-a
   (Predmet T-10/17)
   (2017/C 078/49)
   Jezik postupka: engleski

      Stranke

      Tužitelj: Proof IT SIA (Riga, Latvija) (zastupnici: J. Jerņeva i D. Pāvila, odvjetnici)

      Tuženik: Europski institut za ravnopravnost spolova (EIGE)

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

               —

               poništi odluku Europskog instituta za ravnopravnost spolova donesenu u postupku javne nabave za dodjelu „Okvirnog ugovora za online usluge” EIGE/2016/OPER/03-Lot 1 o kojoj je tužitelj obaviješten dopisom od 28. listopada 2016., a kojom je tužiteljeva ponuda uvrštena na drugo mjesto te je okvirni ugovor za lot 1 dodijeljen trećem društvu;

               —

               tužitelju dodijeli naknadu štete za izgubljenu dobit i/ili sâm izgubljeni ugovor, u iznosu od 72 270 eura;

               —

               naloži tuženiku snošenje troškova.

      Tužbeni razlozi i glavni argumenti

   U prilog osnovanosti tužbe tužitelj ističe tri tužbena razloga.

               1.

               Prvi tužbeni razlog temelji se na tome da je tuženik povrijedio načela jednakog postupanja i transparentnosti, s obzirom na to da su kriteriji za dodjelu ugovora i postupak procjene bili neprecizni i da postupak procjene nije bio dovoljno transparentan čime je tuženiku ostavljena neograničena sloboda odabira prilikom dodjele ugovora o kojem je riječ.

               2.

               Drugi tužbeni razlog temelji se na tome da je tuženik prilikom procjene tužiteljeve ponude počinio očite pogreške u ocjeni čiji bi ispravak doveo do drukčijeg ishoda postupka javne nabave, odnosno tužiteljeva bi ponuda bila uvrštena na prvo mjesto, a okvirni ugovor bi bio dodijeljen upravo njemu.

               3.

               Treći tužbeni razlog temelji se na tome da je tuženik, tumačenjem kriterija za dodjelu na način da je treće društvo o kojem je riječ imalo koristi od znanja stečenog u izvršavanju ranije dodijeljenog sličnog ugovora sklopljenog s EIGE-om, povrijedio načelo jednakog postupanja.


title: Predmet C-128/16 P: Žalba koju je 29. veljače 2016. podnijela Europska komisija protiv presude Općeg suda (sedmo vijeće) od 17. prosinca 2015. u spojenim predmetima T-515/13 i T-719/13, Španjolska i dr. protiv Komisije

text:
               2.5.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 156/31

         Žalba koju je 29. veljače 2016. podnijela Europska komisija protiv presude Općeg suda (sedmo vijeće) od 17. prosinca 2015. u spojenim predmetima T-515/13 i T-719/13, Španjolska i dr. protiv Komisije
   (Predmet C-128/16 P)
   (2016/C 156/41)
   Jezik postupka: španjolski

      Stranke

      Žalitelj: Europska komisija (zastupnici: V. Di Bucci, É. Gippini Fournier i P. Němečková, agenti)

      Druge stranke u postupku: Kraljevina Španjolska, Lico Leasing, S.A.U. i Pequeños y Medianos Astilleros Sociedad de Reconversión, S.A.

      Zahtjevi

   Europska komisija od Suda zahtijeva da:

               —

               ukine presudu Općeg suda Europske unije od 17. prosinca 2015., donesenu u spojenim predmetima T-515/13 i T-719/13;

               —

               uputi predmet Općem sudu na ponovno odlučivanje;

               —

               tuženicima naloži snošenje troškova.

      Žalbeni razlozi i glavni argumenti

               1.

               Opći sud je počinio pogreške koje se tiču prava u tumačenju i primjeni članka 107. stavka 1. Ugovora u vezi s pojmovima poduzetnika i selektivne prednosti, kao i u tumačenju i primjeni dužnosti obrazlaganja te je iskrivio spornu odluku u odnosu na selektivnost.

                           —

                           Opći sud je počinio pogreške koje se tiču prava i iskrivio je odluku time što je nepravilno tumačio selektivnost porezne olakšice određene poduzetnicima koji obavljaju određenu gospodarsku djelatnost, a čine ih gospodarska interesna udruženja (AIE) i njihovi partneri, kao i time što je pogrešno kvalificirao obrazloženje.

                           —

                           Opći sud je počinio pogrešku koja se tiče prava u ispitivanju selektivne prednosti koja proizlazi iz postojanja diskrecijske ovlasti nacionalnog poreznog tijela.

                           —

                           Opći sud je počinio pogrešku koja se tiče prava u tumačenju pojma selektivnosti time što je isključio postojanje selektivnosti kod mjere koja se primjenjuje na subjekte koji izvrše određena ulaganja.

               2.

               Opći sud je počinio pogrešku koja se tiče prava i iskrivio je spornu odluku pri tumačenju i primjeni obveze obrazlaganja u vezi s narušavanjem tržišnog natjecanja i utjecajem na trgovinu u skladu s člankom 107. stavkom 1. Ugovora.


title: Predmet C-215/14: Presuda Suda (prvo vijeće) od 16. rujna 2015. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio High Court of Justice (Chancery Division) – Ujedinjena Kraljevina) – Société de Produits Nestlé SA protiv Cadbury UK Ltd (Prethodno pitanje — Žigovi — Direktiva 2008/95/EZ — Članak 3. stavak 3. — Pojam „razlikovnog karaktera stečenog uporabom” — Trodimenzionalni žig — Čokoladni vafl s četiri reda Kit Kat — Članak 3. stavak 1. točka (e) — Znak koji se istovremeno sastoji od oblika koji proizlazi iz vrste proizvoda i oblika koji je potreban za postizanje nekog tehničkog rezultata — Postupak izrade koji je uključen u neki tehnički rezultat)

text:
               9.11.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 371/10

         Presuda Suda (prvo vijeće) od 16. rujna 2015. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio High Court of Justice (Chancery Division) – Ujedinjena Kraljevina) – Société de Produits Nestlé SA protiv Cadbury UK Ltd
   (Predmet C-215/14) (1)

   ((Prethodno pitanje - Žigovi - Direktiva 2008/95/EZ - Članak 3. stavak 3. - Pojam „razlikovnog karaktera stečenog uporabom” - Trodimenzionalni žig - Čokoladni vafl s četiri reda Kit Kat - Članak 3. stavak 1. točka (e) - Znak koji se istovremeno sastoji od oblika koji proizlazi iz vrste proizvoda i oblika koji je potreban za postizanje nekog tehničkog rezultata - Postupak izrade koji je uključen u neki tehnički rezultat))
   (2015/C 371/12)
   Jezik postupka: engleski

      Sud koji je uputio zahtjev

   High Court of Justice (Chancery Division)

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelj: Société de Produits Nestlé SA

      Tuženik: Cadbury UK Ltd

      Izreka

               1.

               Članak 3. stavak 1. točku (e) Direktive 2008/95/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 22. listopada 2008. o usklađivanju zakonodavstava država članica o žigovima treba tumačiti na način da sprečava da se kao žig registrira znak koji se sastoji od oblika proizvoda kada taj oblik sadržava tri bitne značajke od kojih jedna proizlazi iz same vrste proizvoda, a druge su dvije potrebne za postizanje nekog tehničkog rezultata pod uvjetom da je, međutim, najmanje jedan od razloga za odbijanje registracije u potpunosti primjenjiv na oblik u pitanju.

               2.

               Članak 3. stavak 1. točku (e) podtočku (ii) Direktive 2008/95 koji omogućava da se ne registriraju znakovi koji se sastoje isključivo od oblika proizvoda potrebnog za postizanje nekog tehničkog rezultata treba tumačiti na način da se odnosi isključivo na način funkcioniranja proizvoda, a ne primjenjuje se na način izrade proizvoda.

               3.

               U svrhu da bi uspio registrirati žig koji je stekao razlikovni karakter uporabom u smislu članka 3. stavka 3. Direktive 2008/95, bilo kao dijela registriranog žiga bilo zajedno s takvim žigom – treba dokazati da su zainteresirane osobe raspoznavale proizvod ili uslugu koja je označena samo tim žigom, za razliku od svakog drugog žiga koji također može biti prisutan, ostavljajući dojam kao da potječe od određenog poduzetnika.

      (1)  SL C 235, 21. 7. 2014.


title: Predmet T-762/14: Presuda Općeg suda od 15. prosinca 2016. – Philips i Philips France protiv Komisije („Tržišno natjecanje — Zabranjeni sporazumi — Čipovi za kartice — Odluka kojom se utvrđuje povreda članka 101. UFEU-a — Razmjena osjetljivih poslovnih informacija — Povreda s obzirom na cilj — Jedinstvena i trajna povreda — Načelo dobre uprave — Dužna pažnja — Dokaz — Obavijest o suradnji iz 2006. — Obavijest o nagodbi — Zastara — Smjernice o metodi za utvrđivanje kazni iz 2006. — Vrijednost prihoda od prodaje”)

text:
               6.2.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 38/26

         Presuda Općeg suda od 15. prosinca 2016. – Philips i Philips France protiv Komisije
   (Predmet T-762/14) (1)

   ((„Tržišno natjecanje - Zabranjeni sporazumi - Čipovi za kartice - Odluka kojom se utvrđuje povreda članka 101. UFEU-a - Razmjena osjetljivih poslovnih informacija - Povreda s obzirom na cilj - Jedinstvena i trajna povreda - Načelo dobre uprave - Dužna pažnja - Dokaz - Obavijest o suradnji iz 2006. - Obavijest o nagodbi - Zastara - Smjernice o metodi za utvrđivanje kazni iz 2006. - Vrijednost prihoda od prodaje”))
   (2017/C 038/35)
   Jezik postupka: engleski

      Stranke

      Tužitelji: Koninklijke Philips NV (Eindhoven, Nizozemska), Philips France (Suresnes, Francuska) (zastupnici: J. de Pree, S. Molin, A. ter Haar i T. M. Snoep, odvjetnici)

      Tuženik: Europska komisija (zastupnici: A. Biolan, A. Dawes, J. Norris-Usher i P. Van Nuffel, agenti)

      Predmet

   Zahtjev na temelju članka 263. UFEU-a za, u prvom redu, poništenje odluke Komisije C (2014) 6250 final od 3. rujna 2014 o postupku prema članku 101. UFEU-a i članku 53. Sporazuma o EGP-u (predmet AT.39574 – Čipovi za kartice), i, podredno, ukidanje ili smanjenje iznosa novčane kazne izrečene tužiteljima.

      Izreka

               1.

               Tužba se odbija.

               2.

               Koninklijke Philips NV i Philips France snosit će vlastite troškove kao i troškove Europske komisije.

      (1)  SL C 73, 2. 3. 2015.


title: Spojeni predmeti C-325/13 P i C-326/13 P: Presuda Suda (deveto vijeće) od 10. srpnja 2014. – Peek & Cloppenburg KG protiv Ureda za usklađivanje na unutarnjem tržištu (žigovi i dizajni), Peek & Cloppenburg KG (Žalba — Žig Zajednice — Verbalni žig Peek & Cloppenburg — Prigovor drugog nositelja trgovačkog naziva ‘Peek & Cloppenburg’ — Odbijanje registriranja)

text:
               15.9.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 315/18

         Presuda Suda (deveto vijeće) od 10. srpnja 2014. – Peek & Cloppenburg KG protiv Ureda za usklađivanje na unutarnjem tržištu (žigovi i dizajni), Peek & Cloppenburg KG
   (Spojeni predmeti C-325/13 P i C-326/13 P) (1)

   ((Žalba - Žig Zajednice - Verbalni žig Peek & Cloppenburg - Prigovor drugog nositelja trgovačkog naziva ‘Peek & Cloppenburg’ - Odbijanje registriranja))
   2014/C 315/25
   Jezik postupka: njemački

      Stranke

      Žalitelj: Peek & Cloppenburg KG (zastupnik: P Langue, Rechtsanwalt)

      Druge stranke u postupku: Ured za usklađivanje na unutarnjem tržištu (žigovi i dizajni) (zastupnik: G. Schneider, agent), Peek & Cloppenburg KG (zastupnik: A. Renck, Rechtsanwalt)

      Izreka

               1.

               Žalbe se odbijaju.

               2.

               Peek & Cloppenburgu KG, sa sjedištem u Düsseldorfu (Njemačka), nalaže se snošenje troškova.

      (1)  SL C 245, 24.8.2013.


title: Predmet C-341/13: Zahtjev za prethodnu odluku koji je podnio Supremo Tribunal Administrativo (Portugal) 24. lipnja 2013. — Cruz & Companhia Lda protiv Instituto de Financiamento da Agricultura e Pescas, IP (IFAP)

text:
               7.9.2013

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 260/20

         Zahtjev za prethodnu odluku koji je podnio Supremo Tribunal Administrativo (Portugal) 24. lipnja 2013. — Cruz & Companhia Lda protiv Instituto de Financiamento da Agricultura e Pescas, IP (IFAP)
   (Predmet C-341/13)
   2013/C 260/44

   Predmetni postupak pokrenut je prije 1. srpnja 2013., datuma pristupanja Republike Hrvatske Europskoj uniji


title: Predmet T-293/13: Tužba podnesena 24. svibnja 2013. — Theophilou protiv Komisije i ESB-a

text:
               3.8.2013

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 226/5

         Tužba podnesena 24. svibnja 2013. — Theophilou protiv Komisije i ESB-a
   (Predmet T-293/13)
   (2013/C 226/25)

   Predmetni postupak pokrenut je prije 1. srpnja 2013., datuma pristupanja Republike Hrvatske Europskoj uniji


title: Predmet T-323/16: Tužba podnesena 24. lipnja 2016. – Banco Cooperativo Español protiv SRB-a

text:
               16.8.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 296/30

         Tužba podnesena 24. lipnja 2016. – Banco Cooperativo Español protiv SRB-a
   (Predmet T-323/16)
   (2016/C 296/39)
   Jezik postupka: španjolski

      Stranke

      Tužitelj: Banco Cooperativo Español, SA (Madrid, Španjolska) (zastupnik: D. Sarmiento Ramirez-Escudero, odvjetnik)

      Tuženik: Jedinstveni odbor za sanaciju (SRB)

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

               —

               utvrdi neprimjenjivost članka 5. stavka 1. Delegirane uredbe 2015/63 i

               —

               utvrdi ništavom odluku Jedinstvenog odbora za sanaciju (SRB) o naplati ex ante doprinosa za poslovnu godinu 2016., upućenu Banco Cooperativo Español.

      Tužbeni razlozi i glavni argumenti

   Predmetnom tužbom tužitelj pobija odluku o ex ante doprinosu u Jedinstveni fond za sanaciju za poslovnu godinu 2016. koju je donio Jedinstveni odbor za sanaciju (SRB), a dostavilo ju je španjolsko nacionalno sanacijsko tijelo (FROB) 26. travnja 2016., u skladu s člankom 6. Provedbene uredbe Vijeća (EU) 2015/81 od 19. prosinca 2014. o utvrđivanju jedinstvenih uvjeta primjene Uredbe (EU) br. 806/2014 Europskog parlamenta i Vijeća u vezi s ex ante doprinosima jedinstvenom fondu za sanaciju (SL 2015., L 13, str. 1.).
   U prilog tužbi, tužitelj ističe dva tužbena razloga.

               1.

               Prvi tužbeni razlog, koji se temelji na prigovoru nezakonitosti na temelju članka 277. UFEU-a, kojim od Općeg suda zahtijeva da utvrdi neprimjenjivost članka 5. stavka 1. Delegirane uredbe Komisije (EU) 2015/63 оd 21. listopada 2014. o dopuni Direktive 2014/59/EU Europskog parlamenta i Vijeća u vezi s ex ante doprinosima aranžmanima financiranja sanacije (SL 2015., L 11, str. 44.). U tom pogledu ističe da navedeni članak Delegirane uredbe:

                           —

                           krši članak 103. stavak 7. Direktive 2014/59 jer uspostavlja sustav izračuna prema kojem institucija s konzervativnim profilom rizičnosti mora platiti ex ante doprinos primjeren instituciji s profilom vrlo povišene rizičnosti;

                           —

                           krši članak 16. Povelje Europske unije o temeljnim pravima jer neopravdano ograničava tužiteljevo temeljno pravo na slobodu poduzetništva;

                           —

                           krši načelo proporcionalnosti jer ne uzima u obzir dvostruko uračunavanje do kojeg dolazi u određenim elementima tužiteljeve pasive, stvarajući tako očito neopravdano, nepotrebno i neproporcionalno ograničenje.

               2.

               Drugi tužbeni razlog, koji se temelji na povredi članka 103. stavka 2. drugog podstavka Direktive 2014/59 i članka 70. Uredbe 806/2014 u vezi s člankom 16. Povelje i načelom proporcionalnosti.

         U tom pogledu, tužitelj tvrdi da razlozi neprimjenjivosti članka 5. stavka 1. Delegirane uredbe 2015/63 jasno pokazuju potrebu da se tužiteljev profil rizičnosti prilagodi specifičnosti poslovanja zadružne mreže kojoj je na čelu, a kako se to zahtijeva u skladu s gore navedenim člancima. Stoga i u tom opsegu, pobijanu odluku – kojoj sadržaj odgovara uskoj i doslovnoj primjeni pravila koje ne uzima u obzir navedeni tužiteljev profil rizičnosti – treba smatrati protivnom članku 103. stavku 2. drugom podstavku Direktive 2014/59, a osobito Uredbi 806/2014, čiji članak 70. o ex ante doprinosima upućuje na Direktivu 2014/59 i ostalo provedbeno zakonodavstvo.


title: Predmet C-364/14: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 28. srpnja 2014. uputio Amtsgericht Rüsselsheim (Njemačka) – Annette Lorch, Kurt Lorch protiv Condor Flugdienst GmbH

text:
               29.9.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 339/14

         Zahtjev za prethodnu odluku koji je 28. srpnja 2014. uputio Amtsgericht Rüsselsheim (Njemačka) – Annette Lorch, Kurt Lorch protiv Condor Flugdienst GmbH
   (Predmet C-364/14)
   2014/C 339/17
   Jezik postupka: njemački

      Sud koji je uputio zahtjev

   Amtsgericht Rüsselsheim

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelji: Annette Lorch, Kurt Lorch

      Tuženik: Condor Flugdienst GmbH

      Prethodna pitanja

               1.

               Mora li se izvanredna okolnost u smislu članka 5. stavka 3. Uredbe br. 261/2004 (1) neposredno odnositi na rezervirani let?

               2.

               Ako je odgovor na prvo pitanje negativan, koliko je ranijih letova zrakoplova korištenog za planirani let relevantno za postojanje izvanredne okolnosti? Postoji li vremensko ograničenje za razmatranje izvanrednih okolnosti koje se pojave tijekom ranijih letova? Ako da, kako se to ograničenje računa?

               3.

               Ako su izvanredne okolnosti koje se pojave tijekom ranijih letova također relevantne za kasniji let, moraju li se razumne mjere koje poduzima stvarni zračni prijevoznik, u skladu s člankom 5. stavkom 3. Uredbe, odnositi samo na izbjegavanje izvanrednih okolnosti ili i na izbjegavanje dugog kašnjenja?

      (1)  Uredba (EZ) br. 261/2004 Europskog parlamenta i Vijeća od 11. veljače 2004. o utvrđivanju općih pravila odštete i pomoći putnicima u slučaju uskraćenog ukrcaja i otkazivanja ili dužeg kašnjenja leta u polasku te o stavljanju izvan snage Uredbe (EEZ) br. 295/91 (SL L 46, str.1.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 7., svezak 26., str. 21.)


title: Predmet C-307/16: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 30. svibnja 2016. uputio Naczelny Sąd Administracyjny (Poljska) – Stanisław Pieńkowski protiv Dyrektor Izby Skarbowej w Lublinie

text:
               12.9.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 335/32

         Zahtjev za prethodnu odluku koji je 30. svibnja 2016. uputio Naczelny Sąd Administracyjny (Poljska) – Stanisław Pieńkowski protiv Dyrektor Izby Skarbowej w Lublinie
   (Predmet C-307/16)
   (2016/C 335/42)
   Jezik postupka: poljski

      Sud koji je uputio zahtjev

   Naczelny Sąd Administracyjny

      Stranke glavnog postupka

      Žalitelj u kasacijskom postupku: Stanisław Pieńkowski

      Druga stranka u kasacijskom postupku: Dyrektor Izby Skarbowej w Lublinie

      Prethodno pitanje

   Treba li članak 146. stavak 1. točku (b), članak 147., članak 131. i 273. Direktive Vijeća 2006/112/EZ od 28. studenoga 2006. o zajedničkom sustavu poreza na dodanu vrijednost (1) tumačiti na način da im se protive nacionalne odredbe koje isključuju primjenu izuzeća na poreznog obveznika koji u prethodnoj poreznoj godini nije ispunio uvjet ostvarenja određenog prometa i nije sklopio ugovor s gospodarskim subjektom koji je ovlašten na povrat poreza na dodanu vrijednost putnicima?

      (1)  SL L 347, str. 1. (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 9., svezak 1., str. 120.)


title: Predmet C-30/14: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 22. siječnja 2014. uputio Hoge Raad der Nederlanden (Nizozemska) – Ryanair Ltd protiv PR Aviation BV

text:
               5.5.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 135/18

         Zahtjev za prethodnu odluku koji je 22. siječnja 2014. uputio Hoge Raad der Nederlanden (Nizozemska) – Ryanair Ltd protiv PR Aviation BV
   (Predmet C-30/14)
   2014/C 135/20
   Jezik postupka: nizozemski

      Sud koji je uputio zahtjev

   Hoge Raad der Nederlanden

      Stranke glavnog postupka

      Žalitelj: Ryanair Ltd

      Druga stranka: PR Aviation BV

      Prethodno pitanje

   Proteže li se učinak [Direktive o bazama podataka] (1) i na online-baze podataka, koje se sukladno poglavlju II. Direktive ne štite temeljem autorskog prava, a ne štite se sukladno poglavlju III. Direktive niti temeljem prava sui generis, i to u smislu da se slobodno korištenje takvim bazama podataka temeljem primjene (per analogiam ili doslovno) članka 6. stavka 1. i članka 8. u vezi s člankom 15. [Direktive o bazama podataka] ne može ugovorno ograničiti?

      (1)  Direktiva 96/9/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 11. ožujka 1996. o pravnoj zaštiti baza podataka (SL L 77, str. 20.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 13., svezak 24., str. 36.).


title: Presuda Suda od 31. ožujka 2017. u predmetu E-14/16 – Nadzorno tijelo EFTA-e protiv Islanda (Propust države EFTA-e da ispuni svoje obveze – Neusklađenost – Direktiva 95/50/EZ o jedinstvenim postupcima nadzora prijevoza opasnih tvari u cestovnom prometu)

text:
               13.7.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 224/17

         PRESUDA SUDA
   od 31. ožujka 2017.
   u predmetu E-14/16
   Nadzorno tijelo EFTA-e protiv Islanda

      (Propust države EFTA-e da ispuni svoje obveze – Neusklađenost – Direktiva 95/50/EZ o jedinstvenim postupcima nadzora prijevoza opasnih tvari u cestovnom prometu)

   (2017/C 224/08)
   U predmetu E-14/16, Nadzorno tijelo EFTA-e protiv Islanda – ZAHTJEV za izjavu da Island nije ispunio svoje obveze iz akta iz točke 17.d Priloga XIII. Sporazumu o Europskom gospodarskom prostoru (Direktiva Vijeća 95/50/EZ od 6. listopada 1995. o jedinstvenim postupcima nadzora prijevoza opasnih tvari u cestovnom prometu), kako je prilagođen Sporazumu njegovim Protokolom 1., zbog neusklađenosti s člankom 3. stavkom 1., člankom 4 stavcima od 1. do 5., člankom 5., člankom 6. stavkom 1. i člankom 9. stavkom 1. akta, Sud, u sastavu Carl Baudenbacher, predsjednik, Per Christiansen (sudac izvjestitelj) i Páll Hreinsson, suci, presudio je 31. ožujka 2017. kao u izreci:
   Sud:

               1.

               Izjavljuje da Island nije ispunio svoje obveze iz akta iz točke 17.d Priloga XIII. Sporazumu o Europskom gospodarskom prostoru (Direktiva Vijeća 95/50/EZ od 6. listopada 1995. o jedinstvenim postupcima nadzora prijevoza opasnih tvari u cestovnom prometu), kako je prilagođen Sporazumu njegovim Protokolom 1., jer nije u predviđenom roku proveo članak 3. stavak 1., članak 4. stavke od 1. do 5., članak 5. i članak 9. stavak 1. akta.

               2.

               Odbacuje zahtjev u pogledu neusklađenosti s člankom 6. stavkom 1. akta.

               3.

               Nalaže Islandu plaćanje troškova postupka.


title: Predmet C-637/16: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 9. prosinca 2016. uputio Amtsgericht Düsseldorf (Njemačka) – Florian Hanig protiv Société Air France SA

text:
               20.3.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 86/8

         Zahtjev za prethodnu odluku koji je 9. prosinca 2016. uputio Amtsgericht Düsseldorf (Njemačka) – Florian Hanig protiv Société Air France SA
   (Predmet C-637/16)
   (2017/C 086/10)
   Jezik postupka: njemački

      Sud koji je uputio zahtjev

   Amtsgericht Düsseldorf

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelj: Florian Hanig

      Tuženik: Société Air France SA

      Prethodno pitanje

   Treba li članak 7. stavak 1. prvi podstavak točku (b) Uredbe (EZ) br. 261/2004 Europskog parlamenta i Vijeća od 11. veljače 2004. o utvrđivanju općih pravila odštete i pomoći putnicima u slučaju uskraćenog ukrcaja i otkazivanja ili dužeg kašnjenja leta u polasku te o stavljanju izvan snage Uredbe (EEZ) br. 295/91 (1) tumačiti na način da se pojam „unutar Zajednice” odnosi i na područja koja su sukladno Prilogu II. Ugovoru o funkcioniranju Europske unije takozvane „prekomorske zemlje i područja” na koje se primjenjuje samo poseban sustav pridruživanja uređen četvrtim dijelom UFEU-a?

      (1)  SL 2004., L 46, str. 1. (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 7., svezak 26., str. 21.)


title: Predmet T-357/17: Tužba podnesena 6. lipnja 2017. – Aide et Action France protiv Komisije

text:
               14.8.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 269/28

         Tužba podnesena 6. lipnja 2017. – Aide et Action France protiv Komisije
   (Predmet T-357/17)
   (2017/C 269/40)
   Jezik postupka: francuski

      Stranke

      Tužitelj: Aide et Action France (Pariz, Francuska) (zastupnik: A. Le Mière, odvjetnik)

      Tuženik: Europska komisija

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

               —

               poništi odluku Europske komisije od 6. travnja 2017., zajedno s opomenom dužniku br. 3241607987 primljenom 8. travnja 2016., sa svim pravnim posljedicama;

               —

               naloži Europskoj komisiji plaćanje iznosa od 8 000 eura društvu Aide et Action France na osnovi članka 134. Poslovnika Općeg suda Europske unije.

      Tužbeni razlozi i glavni argumenti

   U prilog tužbenom zahtjevu, tužitelj ističe četiri tužbena razloga.

               1.

               Prvi tužbeni razlog, koji se temelji na tužiteljevu pravnom interesu i aktivnoj procesnoj legitimaciji, jer se odlukom od 6. travnja 2017. (u daljnjem tekstu: „pobijana odluka”) protiv njega proizvode pravni učinci.

               2.

               Drugi tužbeni razlog, koji se temelji na nedostatnosti obrazloženja pobijane odluke, u mjeri u kojoj:

                           —

                           se navedenom odlukom krše članci 296. Ugovora o funkcioniranju Europske unije (u daljnjem tekstu „UFEU”) i 41. Povelje Europske unije o temeljnim pravima (u daljnjem tekstu „Povelja”);

                           —

                           navedena odluka ne sadržava nijedan jasan i nedvosmislen činjenični i pravni element;

                           —

                           se Komisija samo poziva na povrede ugovora, a da ne navodi nijednu ugovornu odredbu koja bi omogućila njihovo utvrđenje i da nije pružila nijedan element za određivanje iznosa duga na koji se poziva;

                           —

                           navedena odluka nije dovoljno obrazložena u pogledu svog konteksta;

                           —

                           istrage i sažetak činjenica Europskog ureda za borbu protiv prijevara (OLAF) tužitelju nisu omogućili shvaćanje dosega mjere provedene protiv njega.

               3.

               Treći tužbeni razlog, koji se temelji na odbijanju pristupa OLAF-ovu završnom izvješću proslijeđenom Europskoj komisiji, u mjeri u kojoj:

                           —

                           se pobijanom odredbom krši članak 15. stavak 3. UFEU-a, članak 42. Povelje, kao i Uredba (EZ) br. 1049/2001 Europskog parlamenta i Vijeća od 30. svibnja 2001. o javnom pristupu dokumentima Europskog parlamenta, Vijeća i Komisije;

                           —

                           je tužitelj trebao imati pristup OLAF-ovu završnom izvješću nakon što je izdana opomena dužniku te donesena odluka o prisilnoj naplati prijebojem, kako bi u cijelosti mogao ostvariti svoja prava obrane;

                           —

                           se Komisija trebala ujednačiti s nacionalnim uvjetima prava na pristup dokumentima na kojima se temelji nepovoljna odluka;

                           —

                           su načelo dostave izvješća o istrazi i Komisijinih provjera predviđeni sporazumom o subvenciji;

                           —

                           je Komisija u svakom slučaju mogla dostaviti dokument skrivajući pojedine dijelove.

               4.

               Četvrti tužbeni razlog, koji se temelji na nepostojanju ikakve osnove pobijane odluke i posljedično, na povredi UFEU-a u mjeri u kojoj:

                           —

                           se pobijanom odlukom krši članak 209. UFEU-a, kao i njegove financijske provedbene uredbe br. 966/2012 od 25. listopada 2012. i br. 1268/2012 od 29. listopada 2012.;

                           —

                           se pobijana odluka ne temelji na tražbini koja je nedvojbena, fiksna i dospjela;

                           —

                           su se sva sredstva koja je primio tužitelj u cijelosti koristili za potrebe provedbe programa za koji su odobreni europski fondovi, u skladu s člankom 14. Priloga 2. sporazumu o subvenciji „Grant Contract”.


title: Predmet F-24/16: Tužba podnesena 13. svibnja 2016. – ZZ protiv Komisije

text:
               11.7.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 251/51

         Tužba podnesena 13. svibnja 2016. – ZZ protiv Komisije
   (Predmet F-24/16)
   (2016/C 251/60)
   Jezik postupka: francuski

      Stranke

      Tužitelj: ZZ (zastupnik: F. Moyse, odvjetnik)

      Tuženik: Europska komisija

      Predmet i opis spora

   Poništenje tuženikove odluke o odbijanju zahtjeva za preispitivanjem izračuna tužiteljevih financijskih prava nakon ostavke koju je 2000.g. podnio u Komisiji.

      Tužbeni zahtjev tužitelja

               —

               Poništiti odluku tuženika od 15. ožujka 2016. o odbijanju tužiteljeve žalbe;

               —

               naložiti tuženiku snošenje troškova.


title: Predmet F-2/15: Presuda Službeničkog suda (drugo vijeće) od 17. ožujka 2016. – Pasqualetti protiv Komisije (Javna služba — Privremeno osoblje zaposleno u ESVD-u — Naknada za nastanjenje — Dnevnice — Mjesto podrijetla — Mjesto zaposlenja — Promjena boravišta — Tužba za poništenje — Tužba za naknadu štete — Neograničena nadležnost)

text:
               2.5.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 156/55

         Presuda Službeničkog suda (drugo vijeće) od 17. ožujka 2016. – Pasqualetti protiv Komisije
   (Predmet F-2/15) (1)

   ((Javna služba - Privremeno osoblje zaposleno u ESVD-u - Naknada za nastanjenje - Dnevnice - Mjesto podrijetla - Mjesto zaposlenja - Promjena boravišta - Tužba za poništenje - Tužba za naknadu štete - Neograničena nadležnost))
   (2016/C 156/76)
   Jezik postupka: engleski

      Stranke

      Tužitelj: Gergö Pasqualetti (Bruxelles, Belgija) (zastupnik: A. Véghely, odvjetnik)

      Tuženik: Europska komisija (zastupnici: J. Currall i T. S. Bohr, agenti, a zatim T. S. Bohr, agent)

      Predmet

   Zahtjev za poništenje odluke kojom se tužitelju odbija isplata naknade za nastanjenje i dnevnica te zahtjev da se Komisiji naloži da mu isplati te naknade s kamatama.

      Izreka presude

               1.

               Poništava se Odluka Europske komisije od 4. ožujka 2014. kojom ona odbija G. Pasqualettiju isplatu naknade za nastanjenje i dnevnica predviđenih člankom 5. stavkom 1. i člankom 10. stavkom 1. Priloga VII. Pravilnika o osoblju.

               2.

               Nalaže se Europskoj komisiji da G. Pasqualettiju, u skladu s pravilima Pravilnika o osoblju koja su na snazi, isplati iznose naknada iz točke 1. izreke, uvećane za zatezne kamate, počevši od datuma njihova dospijeća sve do datuma isplate, prema stopi koju je utvrdila Europska središnja banka za glavne operacije refinanciranja za razdoblje o kojem je riječ, uvećanoj za dva postotna boda.

               3.

               Europska komisija snosit će vlastite troškove i nalaže joj se snošenje troškova G. Pasqualettija.

      (1)  SL C 96, 23. 3. 2015., str. 25.


title: Predmet C-215/14: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 28. travnja 2014. uputio High Court of Justice, Chancery Division (Ujedinjena Kraljevina) – Société de Produits Nestlé SA protiv Cadbury UK Ltd

text:
               21.7.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 235/6

         Zahtjev za prethodnu odluku koji je 28. travnja 2014. uputio High Court of Justice, Chancery Division (Ujedinjena Kraljevina) – Société de Produits Nestlé SA protiv Cadbury UK Ltd
   (Predmet C-215/14)
   2014/C 235/08
   Jezik postupka: engleski

      Sud koji je uputio zahtjev

   High Court of Justice, Chancery Division (Engleska i Wales)

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelj: Société de Produits Nestlé SA

      Tuženik: Cadbury UK Ltd

      Prethodna pitanja

               1.

               Da bi se ustanovilo je li žig uporabom stekao razlikovni karakter u smislu članka 3. stavka 3. Direktive 2008/95/EC (1), je li dovoljno da podnositelj prijave za registraciju dokaže da je na određeni datum znatni dio relevantne javnosti prepoznavao žig i povezivao ga s proizvodima podnositelja prijave u smislu da bi na pitanje tko stavlja na tržište proizvode s tim žigom odgovorili da se radi o podnositelju prijave ili treba dokazati da je znatni dio relevantne javnosti ocijenio da žig (u odnosu na druge možebitno postojeće žigove) naznačava podrijetlo proizvoda?

               2.

               Sprečava li članak 3. stavak 1. podstavak (e) točka (i) i/ili (ii) Direktive 2008/95/EZ da se kao žig registrira oblik koji se sastoji od tri ključna elementa, od kojih jedan proizlazi iz same vrste proizvoda, a ostala dva su potrebna za postizanje nekog tehničkog rezultata,?

               3.

               Treba li članak 3. stavak 1. podstavak (e) točku (ii) Direktive 2008/95/EZ tumačiti u smislu da onemogućava prijavu za registraciju oblika potrebnih za postizanje nekog tehničkog rezultata s obzirom na način izrade, a ne na način funkcioniranja proizvoda?

      (1)  Direktiva 2008/95/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 22. listopada 2008. o usklađivanju zakonodavstava država članica o žigovima (SL L 299, str. 25.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 17., svezak 2., str. 149.)


title: Predmet C-351/14: Presuda Suda (drugo vijeće) od 16. lipnja 2016. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Juzgado de lo Social n° 33 de Barcelona – Španjolska) – Estrella Rodríguez Sánchez protiv Consum Sociedad Cooperativa Valenciana (Zahtjev za prethodnu odluku — Socijalna politika — Direktiva 2010/18/EU — Revidirani Okvirni sporazum o roditeljskom dopustu koji su sklopili BUSINESSEUROPE, UEAPME, CEEP i ETUC — Usklađivanje profesionalnog i obiteljskog života — Povratak s rodiljnog dopusta radnice članice zadruge — Zahtjev za smanjenje i promjenu radnog vremena — Situacija koja ne ulazi u područje primjene klauzule 6. točke 1. revidiranog Okvirnog sporazuma — Nedopuštenost zahtjeva za prethodnu odluku)

text:
               22.8.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 305/5

         Presuda Suda (drugo vijeće) od 16. lipnja 2016. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Juzgado de lo Social no 33 de Barcelona – Španjolska) – Estrella Rodríguez Sánchez protiv Consum Sociedad Cooperativa Valenciana
   (Predmet C-351/14) (1)

   ((Zahtjev za prethodnu odluku - Socijalna politika - Direktiva 2010/18/EU - Revidirani Okvirni sporazum o roditeljskom dopustu koji su sklopili BUSINESSEUROPE, UEAPME, CEEP i ETUC - Usklađivanje profesionalnog i obiteljskog života - Povratak s rodiljnog dopusta radnice članice zadruge - Zahtjev za smanjenje i promjenu radnog vremena - Situacija koja ne ulazi u područje primjene klauzule 6. točke 1. revidiranog Okvirnog sporazuma - Nedopuštenost zahtjeva za prethodnu odluku))
   (2016/C 305/06)
   Jezik postupka: španjolski

      Sud koji je uputio zahtjev

   Juzgado de lo Social no 33 de Barcelona

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelj: Estrella Rodríguez Sánchez

      Tuženik: Consum Sociedad Cooperativa Valenciana

      Izreka

   Zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Juzgado de lo Social no 33 de Barcelona (Radni sud br. 33 u Barceloni, Španjolska) nije dopušten.

      (1)  SL C 339, 29. 9. 2014.


title: Predmet T-393/13: Tužba podnesena 1. kolovoza 2013. — SolarWorld i Solsonica protiv Komisije

text:
               21.9.2013

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 274/16

         Tužba podnesena 1. kolovoza 2013. — SolarWorld i Solsonica protiv Komisije
   (Predmet T-393/13)
   2013/C 274/36
   Jezik postupka: engleski

      Stranke

      Tužitelji: SolarWorld AG (Bonn, Njemačka) i Solsonica SpA (Cittaducale, Italija) (zastupnici: L. Ruessmann, odvjetnik, i J. Beck, solicitor)

      Tuženik: Europska komisija

      Tužbeni zahtjevi

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

               —

               proglasi tužbu dopuštenom i osnovanom;

               —

               poništi članak 1. stavak 2. Uredbe Komisije (EU) br. 513/2013 (1) u dijelu u kojem do 6. kolovoza 2013. odgađa primjenu punog iznosa privremene antidampinške pristojbe na uvoz kristalnih silicijskih fotonaponskih modula, ćelija i pločica podrijetlom ili poslanih iz Kine;

               —

               naloži carinskim tijelima država članica primjenu od 6. lipnja 2013. stopa antidampinških pristojba iz članka 1. stavka 2. točke (ii) Uredbe Komisije (EU) br. 513/2013;

               —

               naloži Komisiji da tužiteljima nadoknadi štetu zato što stopa antidampinške pristojbe iz članka 1. stavka 2. točke (ii) Uredbe Komisije (EU) br. 513/2013 nije bila primjenjivana od 6. lipnja 2013.; i

               —

               naloži Komisiji snošenje troškova postupka.

      Tužbeni razlozi i glavni argumenti

   U prilog osnovanosti tužbe tužitelji ističu četiri tužbena razloga.

               1.

               Kao prvi tužbeni razlog navodi se donošenje članka 1. stavka 2. točke (i) Uredbe Komisije (EU) br. 513/2013 kojim je povrijeđen članak 7. stavak 2. Uredbe Vijeća (EZ) br. 1225/2009 (2).

               2.

               Kao drugi tužbeni razlog navodi se da je Komisija počinila očitu pogrešku u ocjeni činjenica kada je uvela postupno uvođenje privremenih antidampinških mjera na temelju članka 1. stavka 2. točke (i) Uredbe Komisije (EU) br. 513/2013.

               3.

               Kao treći tužbeni razlog navodi se da je Komisija očito i ozbiljno povrijedila obvezu pažnje i dobrog upravljanja donošenjem članka 1. stavka 2. točke (i) Uredbe Komisije (EU) br. 513/2013.

               4.

               Kao četvrti tužbeni razlog navodi se da je Komisija nezakonito postupila donošenjem članka 1. stavka 2. točke (i) Uredbe Komisije (EU) br. 513/2013 i time tužiteljima prouzročila štetu za koju Europska unija odgovara na temelju članka 340. stavka 2. UFEU-a.

      (1)  Uredba Komisije (EU) br. 513/20131 od 4. lipnja 2013. o uvođenju privremene antidampinške pristojbe na uvoz kristalnih silicijskih fotonaponskih modula i ključnih elemenata (npr. ćelija i pločica) podrijetlom ili poslanih iz Narodne Republike Kine i izmjeni Uredbe (EU) br. 182/2013 o uvjetovanju evidentiranjem tog uvoza podrijetlom ili poslanog iz Narodne Republike Kine (SL 2013 L 152, str. 5.).

      (2)  Uredba Vijeća (EZ) br. 1225/2009 od 30. studenoga 2009. o zaštiti od dampinškog uvoza iz zemalja koje nisu članice Europske zajednice (SL 2009 L 343, str. 51.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 11., svezak 30., str. 202.).


title: Predmet C-162/15 P: Presuda Suda (veliko vijeće) od 14. ožujka 2017.– Evonik Degussa GmbH protiv Europske komisije (Žalba — Tržišno natjecanje — Članci 101. i 102. UFEU-a — Uredba (EZ) br. 1/2003 — Članak 30. — Komisijina odluka kojom se utvrđuje zabranjeni sporazum na europskom tržištu vodikova peroksida i perborata — Objava proširene verzije te odluke koja nije klasificirana oznakom tajnosti — Odbijanje zahtjeva za povjerljivo postupanje s određenim informacijama — Opis posla službenika za usmene rasprave — Odluka 2011/695/EU — Članak 8. — Povjerljivost — Zaštita profesionalne tajne — Članak 339. UFEU-a — Pojam ‚poslovne tajne ili ostale povjerljive informacije’ — Informacije iz zahtjeva za primjenu pokajničkog programa — Odbijanje zahtjeva za povjerljivo postupanje — Legitimna očekivanja)

text:
               15.5.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 151/4

         Presuda Suda (veliko vijeće) od 14. ožujka 2017.– Evonik Degussa GmbH protiv Europske komisije
   (Predmet C-162/15 P) (1)

   ((Žalba - Tržišno natjecanje - Članci 101. i 102. UFEU-a - Uredba (EZ) br. 1/2003 - Članak 30. - Komisijina odluka kojom se utvrđuje zabranjeni sporazum na europskom tržištu vodikova peroksida i perborata - Objava proširene verzije te odluke koja nije klasificirana oznakom tajnosti - Odbijanje zahtjeva za povjerljivo postupanje s određenim informacijama - Opis posla službenika za usmene rasprave - Odluka 2011/695/EU - Članak 8. - Povjerljivost - Zaštita profesionalne tajne - Članak 339. UFEU-a - Pojam ‚poslovne tajne ili ostale povjerljive informacije’ - Informacije iz zahtjeva za primjenu pokajničkog programa - Odbijanje zahtjeva za povjerljivo postupanje - Legitimna očekivanja))
   (2017/C 151/04)
   Jezik postupka: njemački

      Stranke

      Žalitelj: Evonik Degussa GmbH (zastupnici: C. Steinle, C. von Köckritz i A. Richter, Rechtsanwälte)

      Druga stranka u postupku: Europska komisija (zastupnici: G. Meessen, M. Kellerbauer i F. van Schaik, agenti)

      Izreka

               1.

               Presuda Općeg suda Europske unije od 28. siječnja 2015., Evonik Degussa/Komisija (T-341/12, EU:T:2015:51) ukida se u dijelu u kojem je Opći sud njome presudio da se službenik za usmene rasprave s pravom proglasio nenadležnim za odgovaranje na prigovore koje je društvo Evonik Degussa GmbH iznijelo na temelju poštovanja načela zaštite legitimnih očekivanja i jednakog postupanja predviđenoj objavi detaljne verzije koja nije klasificirana oznakom tajnosti Odluke Komisije C (2006) 1766 final od 3. svibnja 2006. o postupku primjene članka 81. [UEZ-a] i članka 53. Sporazuma o EGP-u protiv društava Akzo Nobel NV, Akzo Nobel Chemicals Holding AB, Eka Chemicals AB, Degussa AG, Edison SpA, FMC Corporation, FMC Foret SA, Kemira OYJ, L’Air Liquide SA, Chemoxal SA, Snia SpA, Caffaro Srl, Solvay SA/NV, Solvay Solexis SpA, Total SA, Elf Aquitaine SA i Arkema SA (predmet COMP/F/38.620 – Vodikov peroksid i perborat).

               2.

               U preostalom dijelu žalba se odbija.

               3.

               Odluka Komisije C (2012) 3534 final od 24. svibnja 2012. kojom se odbija zahtjev za povjerljivo postupanje koji je podnijelo društvo Evonik Degussa GmbH poništava se u dijelu u kojem se službenik za usmene rasprave njome proglasio nenadležnim za odgovaranje na prigovore iz točke 1. izreke ove presude.

               4.

               Evonik Degussa GmbH i Europska komisija snose vlastite troškove.

      (1)  SL C 198, 15. 6. 2015.


title: Predmet T-319/13: Tužba podnesena 11. lipnja 2013. — Elmaghraby i El Gazaerly protiv Vijeća

text:
               24.8.2013

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 245/7

         Tužba podnesena 11. lipnja 2013. — Elmaghraby i El Gazaerly protiv Vijeća
   (Predmet T-319/13)
   2013/C 245/14

   Predmetni postupak pokrenut je prije 1. srpnja 2013., datuma pristupanja Republike Hrvatske Europskoj uniji


title: Predmet C-154/17: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 27. ožujka 2017. uputila Augstākā tiesa (Latvija) – SIA „E LATS”

text:
               19.6.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 195/14

         Zahtjev za prethodnu odluku koji je 27. ožujka 2017. uputila Augstākā tiesa (Latvija) – SIA „E LATS”
   (Predmet C-154/17)
   (2017/C 195/18)
   Jezik postupka: latvijski

      Sud koji je uputio zahtjev

   Augstākā tiesa

      Stranke glavnog postupka

      Žalitelj: SIA „E LATS”

      Druga stranka u postupku: Valsts ieņēmumu dienests

      Prethodna pitanja

               1.

               Treba li članak 311. stavak 1. točku 1. Direktive Vijeća 2006/112/EZ (1) od 28. studenoga 2006. o zajedničkom sustavu poreza na dodanu vrijednost tumačiti na način da se rabljeni proizvodi koje je kupio preprodavatelj, koji sadržavaju dragocjene kovine ili drago kamenje (kao u predmetnom slučaju) i koji se preprodaju prije svega radi uzimanja dragocjenih kovina ili dragog kamenja sadržanih u njima, mogu smatrati rabljenom robom?

               2.

               Ako je odgovor na prvo pitanje potvrdan, je li radi ograničenja primjene posebnih odredbi relevantno da je preprodavatelju poznata namjera kasnijeg kupca da uzme dragocjene kovine ili drago kamenje koji su sadržani u rabljenim proizvodima ili su relevantne objektivne značajke transakcije (količina proizvoda, pravni status druge strane u transakciji itd.)?

      (1)  (SL 2006., L 347, str. 1.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 9., svezak 1., str. 120.)


20150731012616642015/C 270/132562014CJC27020150817HR01HRINFO_JUDICIAL20150611121211Predmet C-256/14: Presuda Suda (osmo vijeće) od 11. lipnja. 2015. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Tribunal Arbitral Tributário (Centro de Arbitragem Administrativa – CAAD) (Portugal) – Lisboagás GDL, Sociedade Distribuidora de Gás Natural de Lisboa SA protiv Autoridade Tributária e Aduaneira (Zahtjev za prethodnu odluku — Porez na dodanu vrijednost (PDV) — Direktiva 2006/112/EZ — Članci 9. i 73., članak 78. prvi stavak točka (a) i članak 79. prvi stavak točka (c) — Oporezivi iznos — Uključenje iznosa davanja lokalnim vlastima za uporabu podzemlja koja plaća društvo koncesionar plinske distribucijske mreže u oporezivi iznos PDV-a koji se primjenjuje na usluge koje to društvo isporučuje društvu kojemu je povjerena prodaja plina)
 ---documentbreak--- C2702015HR1210120150611HR0013121121Presuda Suda (osmo vijeće) od 11. lipnja. 2015. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Tribunal Arbitral Tributário (Centro de Arbitragem Administrativa – CAAD) (Portugal) – Lisboagás GDL, Sociedade Distribuidora de Gás Natural de Lisboa SA protiv Autoridade Tributária e Aduaneira
   (Predmet C-256/14) (
         1
      )
   „(Zahtjev za prethodnu odluku — Porez na dodanu vrijednost (PDV) — Direktiva 2006/112/EZ — Članci 9. i 73., članak 78. prvi stavak točka (a) i članak 79. prvi stavak točka (c) — Oporezivi iznos — Uključenje iznosa davanja lokalnim vlastima za uporabu podzemlja koja plaća društvo koncesionar plinske distribucijske mreže u oporezivi iznos PDV-a koji se primjenjuje na usluge koje to društvo isporučuje društvu kojemu je povjerena prodaja plina)“2015/C 270/13Jezik postupka: portugalski
      Sud koji je uputio zahtjev

   Tribunal Arbitral Tributário (Centro de Arbitragem Administrativa – CAAD)

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelj: Lisboagás GDL, Sociedade Distribuidora de Gás Natural de Lisboa SA

      Tuženik: Autoridade Tributária e Aduaneira

      Izreka

   Članak 9. stavak 1., članak 73., članak 78. prvi stavak točku (a) i članak 79. stavak 1. točku (c) Direktive Vijeća 2006/112/EZ od 28. studenoga 2006. o zajedničkom sustavu poreza na dodanu vrijednost treba tumačiti na način da iznos davanja poput onih u glavnom postupku, koji lokalnim vlastima plaća društvo koncesionar plinske distribucijske mreže zbog korištenja dobara navedenih vlasti u općoj uporabi i koji potom prenosi na drugo društvo kojemu je povjerena prodaja plina, a ono potom prenosi na krajnje potrošače, treba biti uključen u oporezivi iznos PDV-a koji se primjenjuje na pružanje usluga prvog društva drugom.
   (
         1
      )	SL C 303, 8.9.2014.


title: Predmet T-439/11: Presuda Općeg suda od 9. prosinca 2014. – Sport-pari protiv Vijeća ( „Zajednička vanjska i sigurnosna politika — Mjere ograničavanja protiv Bjelarusa — Zamrzavanje financijskih sredstava — Obveza obrazlaganja — Prava na obranu — Pravo na saslušanje — Pogreška u ocjeni” )

text:
               2.2.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 34/28

         Presuda Općeg suda od 9. prosinca 2014. – Sport-pari protiv Vijeća
   (Predmet T-439/11) (1)

   ((„Zajednička vanjska i sigurnosna politika - Mjere ograničavanja protiv Bjelarusa - Zamrzavanje financijskih sredstava - Obveza obrazlaganja - Prava na obranu - Pravo na saslušanje - Pogreška u ocjeni”))
   (2015/C 034/32)
   Jezik postupka: engleski

      Stranke

      Tužitelj: Sport-pari ZAO (Minsk, Bjelarus) (zastupnici: V. Vaitkutė Pavan, A. Smaliukas, E. Matulionyte i T. Milašauskas, odvjetnici)

      Tuženik: Vijeće Europske unije (zastupnici: F. Naert i M. Bishop, agenti)

      Intervenijent koji podržava tuženika: Europska komisija (zastupnici: T. Scharf i E. Paasivirta, agenti)

      Predmet

   Zahtjev za poništenje Odluke Vijeća 2011/357/ZVSP od 20. lipnja 2011. o izmjeni Odluke 2010/639/ZVSP o mjerama ograničavanja protiv određenih dužnosnika Bjelarusa (SL L 161, str. 25.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 18., svezak 11., str. 64.), Uredbe Vijeća (EU) br. 588/2011 od 20. lipnja 2011. o izmjeni Uredbe (EZ) br. 765/2006 o mjerama ograničavanja protiv predsjednika Lukašenka i određenih dužnosnika Bjelarusa (SL L 161, str. 1.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 18., svezak 4. str. 183.), Odluke Vijeća 2011/666/ZVSP od 10. listopada 2011. o izmjeni Odluke 2010/639/ZVSP o mjerama ograničavanja protiv Bjelarusa (SL L 265, str. 17.), Provedbene uredbe Vijeća (EU) br. 1000/2011 od 10. listopada 2011. o provedbi članka 8a. stavka 1. Uredbe br. 765/2006 o mjerama ograničavanja u odnosu na Bjelarus (SL L 265, str. 8.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 18., svezak 14., str. 14.), Odluke Vijeća 2012/642/ZVSP od 15. listopada 2012. o mjerama ograničavanja protiv Bjelarusa (SL L 285, str. 1.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 18., svezak 10., str. 257.) i Provedbene uredbe Vijeća (EU) br. 1017/2012 od 6. studenoga 2012. o provedbi članka 8a. stavka 1. Uredbe (EZ) br. 765/2006 o mjerama ograničavanja u odnosu na Bjelarus (SL L 307, str. 7.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 18., svezak 11., str. 209.) u dijelu u kojem se ti akti odnose na tužitelja.

      Izreka

               1.

               Odluka Vijeća 2011/357/ZVSP od 20. lipnja 2011. o izmjeni Odluke Vijeća 2010/639/ZVSP o mjerama ograničavanja protiv određenih dužnosnika Bjelarusa, Uredba Vijeća (EU) br. 588/2011 od 20. lipnja 2011. o izmjeni Uredbe (EZ) br. 765/2006 o mjerama ograničavanja protiv predsjednika Lukašenka i određenih dužnosnika Bjelarusa, Odluka Vijeća 2011/666/ZVSP od 10. listopada 2011. o izmjeni Odluke 2010/639/ZVSP o mjerama ograničavanja protiv Bjelarusa, Provedbena uredba Vijeća (EU) br. 1000/2011 od 10. listopada 2011. o provedbi članka 8a. stavka 1. Uredbe br. 765/2006 o mjerama ograničavanja u odnosu na Bjelarus, Odluka Vijeća 2012/642/ZVSP od 15. listopada 2012., o mjerama ograničavanja protiv Bjelarusa i Provedbena uredba Vijeća (EU) br. 1017/2012 od 6. studenoga 2012. o provedbi članka 8a. stavka 1. Uredbe (EZ) br. 765/2006 o mjerama ograničavanja u odnosu na Bjelarus se poništavaju u dijelu u kojem se odnose na Sport-pari ZAO.

               2.

               Vijeće Europske unije snosit će, pored vlastitih troškova, troškove Sport-parija.

               3.

               Europska komisija snosit će vlastite troškove.

      (1)  SL C 290, 1.10.2011.


title: Predmet T-419/11: Rješenje Općeg suda od 19. travnja 2016. – ETAD protiv Komisije („Državne potpore — Poništenje pobijanog akta — Bespredmetnost spora — Obustava postupka”)

text:
               20.6.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 222/19

         Rješenje Općeg suda od 19. travnja 2016. – ETAD protiv Komisije
   (Predmet T-419/11) (1)

   ((„Državne potpore - Poništenje pobijanog akta - Bespredmetnost spora - Obustava postupka”))
   (2016/C 222/22)
   Jezik postupka: grčki

      Stranke

      Tužitelj: Etaireia Akiniton Dimosiou AE (ETAD), prije Ellinika Touristika Akinita AE (Atena, Grčka) (zastupnik: N. Frangakis, odvjetnik)

      Tuženik: Europska komisija (zastupnici: D. Triantafyllou, H. van Vliet i M. Konstantinidis, agenti)

      Intervenijent u potporu tužitelju: Elliniko Kazino Kerkyras AE (Atena, Grčka) (zastupnik: N. Frangakis, odvjetnik)

      Intervenijent u potporu tuženiku: Koinopraxia Touristiki Loutrakiou AE OTA – Loutraki AE – Klab Otel Loutraki Kazino Touristikes kai Xenodocheiakes Epicheiriseis AE (Loutraki, Grčka) (zastupnik: S. Pappas, odvjetnik)

      Predmet

   Zahtjev za poništenje Odluke Komisije 2011/716/EU od 24. svibnja 2011. o državnoj potpori C 16/10 (ex NN 22/10, ex CP 318/09) koju je Grčka provela u korist određenih grčkih kasina (SL L 285, str. 25.).

      Izreka

               1.

               Obustavlja se postupak povodom tužbe.

               2.

               Europska komisija snosit će vlastite troškove kao i troškove društava Etaireia Akiniton Dimosiou AE (ETAD) i Elliniko Kazino Kerkyras AE.

               3.

               Koinopraxia Touristiki Loutrakiou AE OTA – Loutraki AE – Klab Otel Loutraki Kazino Touristikes kai Xenodocheiakes Epicheiriseis AE snosit će vlastite troškove.

      (1)  SL C 282, 24. 9. 2011.


title: Predmet T-175/14: Tužba podnesena 20. ožujka 2014. – Walter Hundhausen protiv Komisije

text:
               12.5.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 142/48

         Tužba podnesena 20. ožujka 2014. – Walter Hundhausen protiv Komisije
   (Predmet T-175/14)
   2014/C 142/62
   Jezik postupka: njemački

      Stranke

      Tužitelj: Walter Hundhausen GmbH (Schwerte, Njemačka) (zastupnici: H. Höfler, C. Kahle i V. Winkler, odvjetnici)

      Tuženik: Europska komisija

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

               —

               poništi odluku Komisije u pogledu državne potpore SA.33995 (2013/C) – Njemačka, Potpora za obnovljivu električnu energiju i sniženi EEG doplatak za velike potrošače, o pokretanju službenog istražnog postupka na temelju članka 108. stavka 2. UFEU-a objavljenu s pozivom na podnošenje primjedaba (SL 2014, C 37, str.73.);

               —

               naloži tuženiku snošenje troškova postupka.

      Tužbeni razlozi i glavni argumenti

   U prilog svojoj tužbi tužitelj u bitnome ističe sljedeće:

               1.

               Povreda bitnih postupovnih pravila

                           —

                           Tužitelj ovdje navodi da Komisija svoju odluku o pokretanju službenog istražnog postupka na temelju članka 108. stavka 2. UFEU-a nije dostatno obrazložila u skladu s člankom 296. stavkom 2. UFEU-a. Odluka o pokretanju ne sadrži nikakvu posebnu stvarnu ocjenu koja se temelji na činjeničnim i pravnim razlozima u pogledu postojanja svih sastavnih elemenata u smislu članka 107. stavka 1. UFEU-a.

               2.

               Povreda Ugovorâ

                           —

                           Tužitelj ovdje navodi da odlukom o pokretanju Komisija povrjeđuje članak 107. stavak 1. UFEU-a. U vezi s tim, on ističe da je Sud Europske unije u svojoj presudi od 13. ožujka 2001., PreussenElektra (C-379/98, Recueil, str. I-2099.) odlučio da Zakon o obnovljivoj energiji (u daljnjem tekstu: EEG) ne predstavlja potporu. EEG ostaje u biti neizmijenjen na snazi. Osobito su bitni aspekti za ocjenu potpore ostali nepromijenjeni. Isto vrijedi za Odluku Komisije od 22. svibnja 2002. (SL C 164, str. 5.) kojom je odlučeno da EEG ne predstavlja potporu.

                           —

                           Tužitelj nadalje ističe da sniženi EEG doplatak ne ispunjava elemente državnih potpora iz članka 107. stavka 1. UFEU-a. U tom pogledu osobito navodi da sniženi EEG doplatak nije povlastica koju u normalnim tržišnim uvjetima poduzetnik ne bi dobio, da nema selektivni karakter, da nije državna ili iz državnih sredstava odobrena potpora i da ne dovodi ni do narušavanja tržišnog natjecanja niti do mogućeg utjecaja na trgovinu između država članica.

               3.

               Spojivost sa zajedničkim tržištem

                           —

                           Ako bi Opći sud smatrao da postoji državna potpora, tada bi ona prema mišljenju tužitelja bila spojiva sa zajedničkim tržištem u skladu s člankom 107. stavkom 3. točkom (b) i (c) UFEU-a.


               2.7.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 217/21

         Zahtjev za savjetodavno mišljenje Suda EFTA-a koji je 20. siječnja 2015. podnio Državni sud Kneževine Lithenštajn (Staatsgerichtshof des Fürstentums Lihtenštajn) u predmetu Liechtensteinische Gesellschaft für Umweltschutz protiv Gemeinde Vaduz
   (Predmet E-3/15)
   (2015/C 217/07)
   Dopisom sudu EFTA-e od 20. siječnja 2015., zaprimljenim u pisarnicu Suda 22. siječnja 2015., Državni sud Kneževine Lihtenštajn (Staatsgerichtshof des Fürstentums Lihtenštajn) podnio je zahtjev za savjetodavno mišljenje u predmetu Liechtensteinische Gesellschaft für Umweltschutz protiv Gemeinde Vaduz o sljedećim pitanjima:

               1.

               Je li Direktiva 2011/92/EU od 13. prosinca 2011. o procjeni učinaka određenih javnih i privatnih projekata na okoliš primjenjiva u Kneževini Lihtenštajn na postupke procjene utjecaja na okoliš koji se i dalje temelje, u skladu s prijelaznim odredbama, na Zakonu o procjeni utjecaja na okoliš (Gesetz über die Umweltverträglichkeitsprüfung) od 10. ožujka 1999. („stara verzija Zakona o procjeni utjecaja na okoliš”)?

               2.

               Ako da, postoji li nezakonito ograničenje prava organizacija za zaštitu okoliša na podnošenje pritužbe na temelju članka 11. Direktive 2011/92/EU u vezi s člankom 20. stare verzije Zakona o procjeni utjecaja na okoliš u ovom predmetu ako vlada u posebnom postupku donese opću odluku o ekološkoj sukladnosti projekta u skladu s člankom 16. stare verzije Zakona o procjeni utjecaja na okoliš, no – u obliku uvjeta – zadrži mogućnost rješavanja ključnih pitanja povezanih s ekološkom sukladnosti projekta naknadnim postupcima izdavanja odobrenja na temelju posebnog zakonodavstva?

               3.

               Ako da, ima li članak 11. Direktive 2011/92/EU izravan učinak u pogledu predmetnog postupka procjene utjecaja na okoliš, koji čini osnovu za podnošenje pojedinačne pritužbe državnom sudu?

               4.

               Koje bi pravne posljedice u ovom predmetu proizvela povreda prava na podnošenje pritužbe na temelju navedene direktive uzimajući obzir 2. i 3. pitanje?


title: Predmet C-533/13: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 9. listopada 2013. uputio Työtuomioistuin (Finska) — Auto- ja Kuljetusalan Työntekijäliitto AKT ry protiv Öljytuote ry, Shell Aviation Finland Oy

text:
               30.11.2013

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 352/10

         Zahtjev za prethodnu odluku koji je 9. listopada 2013. uputio Työtuomioistuin (Finska) — Auto- ja Kuljetusalan Työntekijäliitto AKT ry protiv Öljytuote ry, Shell Aviation Finland Oy
   (Predmet C-533/13)
   2013/C 352/18
   Jezik postupka: finski

      Sud koji je uputio zahtjev

   Työtuomioistuin

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelj: Auto- ja Kuljetusalan Työntekijäliitto AKT ry

      Tuženik: Öljytuote ry, Shell Aviation Finland Oy

      Prethodna pitanja

               1.

               Treba li članak 4. stavak 1. Direktive 2008/104/EZ o radu preko poduzeća za privremeno zapošljavanje (1) tumačiti tako da za nacionalna tijela, uključujući sudove, postoji dugotrajna obveza osigurati sa sredstvima koja su im na raspolaganju da nisu na snazi ili da se ne primjenjuju nikakvi nacionalni propisi ili odredbe kolektivnih ugovora koji su protivni nekoj odredbi Direktive?

               2.

               Treba li članak 4. stavak 1. Direktive tumačiti tako da se protivi nacionalnom propisu prema kojem je primjena rada preko poduzeća za privremeno zapošljavanje dopuštena samo u izričito navedenim slučajevima poput ujednačavanja prevelike količine posla ili kod poslova koje ne mogu obaviti vlastiti radnici poduzeća? Može li se dugotrajna primjena rada preko poduzeća za privremeno zapošljavanje pored vlastitih radnika poduzeća u okviru uobičajenih radnih zadataka poduzeća kvalificirati kao zabranjena primjena rada preko poduzeća za privremeno zapošljavanje?

               3.

               Koja sredstva stoje na raspolaganju sudu za ostvarenje ciljeva Direktive, ako se nacionalni propis smatra protivnim Direktivi, a radi se o kolektivnom ugovoru kojega moraju poštovati pojedinci?

      (1)  Direktiva 2008/104/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 19. studenoga 2008. o radu preko poduzeća za privremeno zapošljavanje (SL L 327, str. 9.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 5., svezak 4., str. 280.).


title: Predmet T-370/15 P: Žalba koju je 9. srpnja 2015. podnio CJ protiv presude Službeničkog suda od 29. travnja 2015. u spojenim predmetima F-159/12 i F-161/12, CJ protiv ECDC-a

text:
               21.9.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 311/51

         Žalba koju je 9. srpnja 2015. podnio CJ protiv presude Službeničkog suda od 29. travnja 2015. u spojenim predmetima F-159/12 i F-161/12, CJ protiv ECDC-a
   (Predmet T-370/15 P)
   (2015/C 311/56)
   Jezik postupka: engleski

      Stranke

      Žalitelj: CJ (Agios Stefanos, Grčka) (zastupnik: V. Kolias, odvjetnik)

      Druga stranka u postupku: Europski centar za sprečavanje i kontrolu bolesti (ECDC)

      Žalbeni zahtjev

   Žalitelj od Općeg suda zahtijeva da:

               —

               ukine presudu Službeničkog suda Europske unije od 29. travnja 2015. u spojenim predmetima F-159/12 i F-161/12, CJ protiv ECDC-a s obzirom na to da je tom presudom:

                           —

                           djelomično odbijena tužba u predmetu F-159/12 te je žalitelju naloženo snošenje vlastitih troškova;

                           —

                           u cijelosti odbijena tužba u predmetu F-161/12 te je žalitelju naloženo snošenje vlastitih troškova i troškova ECDC-a;

                           —

                           žalitelju naloženo da Službeničkom sudu plati iznos od 2  000 eura radi naknade neopravdanih troškova koje je Službenički sud morao snositi;

               —

               posljedično, u slučaju proglašenja osnovanosti žalbe:

                           —

                           poništi pobijanu odluku od 24. veljače 2012.;

                           —

                           naloži ECDC-u plaćanje ex aequo et bono naknade u iznosu od 80  000 eura za nematerijalnu štetu koju je pretrpio žalitelj, a koja se navodi u prvom poglavlju tužbenog zahtjeva u predmetu F-161/12;

                           —

                           naloži ECDC-u plaćanje ex aequo et bono naknade u iznosu od 56  800 eura za nematerijalnu štetu koju je pretrpio žalitelj, koja se navodi u podrednim tužbenim zahtjevima za naknadu štete istaknutima tijekom prvostupanjskog postupka;

               —

               naloži ECDC-u snošenje svih troškova prvostupanjskog i žalbenog postupka.

      Žalbeni razlozi i glavni argumenti

   U prilog svojoj žalbi, žalitelj ističe sedam žalbenih razloga.

               1.

               Prvim žalbenim razlogom navodi se da je Službenički sud povrijedio načelo audi et alteram partem time što je kao nedopuštenu odbacio žaliteljevu repliku jer se njezin tekst i prilozi nisu izravno odnosili na određene priloge ECDC-ovog odgovora na tužbu;

               2.

               Drugim žalbenim razlogom navodi se da je Službenički sud propustio presuditi o podrednim tužbenim zahtjevima koji su prvi puta istaknuti tijekom postupka, a odnosili su se na naknadu štete za nematerijalnu štetu koju su uzrokovale određene izjave iz ECDC-ova odgovora na tužbu;

               3.

               Trećim žalbenim razlogom navodi se da je Službenički sud povrijedio članak 91. stavak 1. Pravilnika o osoblju time što je smatrao da nije u mogućnosti ispitati istinitost navoda o lošem financijskom upravljanju u ECDC-u s obzirom na to je te navode već istražio OLAF;

               4.

               Četvrtim žalbenim razlogom navodi se da je Službenički sud pogrešno protumačio;

                           —

                           članak 47. točku (b) podtočku (ii), u vezi s člankom 86., Uvjeta zaposlenja ostalih službenika Europske unije („CEOS”) smatrajući da je žalitelju moguće otkazati po skraćenom postupku zbog neposluha bez provođenja stegovnog postupka;

                           —

                           članak 41. stavak 2. točku (a) Povelje Europske unije o temeljnim pravima u vezi s vremenom tijekom kojega je žalitelj mogao istaknuti svoje stajalište prije otkaza;

                           —

                           članak 48. stavak 1. Povelje Europske unije o temeljnim pravima time što su kao dokazane usvojene optužbe da je žalitelj bio uključen u kazneno djelovanje, iako nije bio ni optužen ni osuđen za takvo ponašanje pred kaznenim sudom;

                           —

                           dužnu pažnju poslodavca smatrajući da ECDC nije morao osigurati određena prava na obranu žalitelju tijekom upravne istrage prema Prilogu IX. Pravilnika o osoblju;

               5.

               Petim žalbenim razlogom navodi se da je Službenički sud pogrešno protumačio prvi, peti i osmi tužbeni razlog te tužbeni zahtjev;

               6.

               Šestim žalbenim razlogom navodi se da je Službenički sud pogrešno pravno kvalificirao određene činjenice;

               7.

               Sedmim žalbenim razlogom navodi se da je Službenički sud iskrivio određene dokaze.


20150731023616742015/C 270/035542013CJC27020150817HR01HRINFO_JUDICIAL201506113311Predmet C-554/13: Presuda Suda (treće vijeće) od 11. lipnja 2015. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Raad van State – Nizozemska) – Z. Zh. protiv Staatssecretaris voor Veiligheid en Justitie i Staatssecretaris voor Veiligheid en Justitie protiv I. O.-a (Zahtjev za prethodnu odluku — Područje slobode, sigurnosti i pravde — Direktiva 2008/115/EZ — Vraćanje državljana trećih zemalja s nezakonitim boravkom — Članak 7. stavak 4. — Izraz, opasnost za javni poredak' — Uvjeti pod kojima se države članice mogu suzdržati od odobravanja vremena za dobrovoljni odlazak ili odobriti vrijeme kraće od sedam dana)
 ---documentbreak--- C2702015HR310120150611HR00033131Presuda Suda (treće vijeće) od 11. lipnja 2015. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Raad van State – Nizozemska) – Z. Zh. protiv Staatssecretaris voor Veiligheid en Justitie i Staatssecretaris voor Veiligheid en Justitie protiv I. O.-a
   (Predmet C-554/13) (
         1
      )
   „(Zahtjev za prethodnu odluku — Područje slobode, sigurnosti i pravde — Direktiva 2008/115/EZ — Vraćanje državljana trećih zemalja s nezakonitim boravkom — Članak 7. stavak 4. — Izraz, opasnost za javni poredak' — Uvjeti pod kojima se države članice mogu suzdržati od odobravanja vremena za dobrovoljni odlazak ili odobriti vrijeme kraće od sedam dana)“2015/C 270/03Jezik postupka: nizozemski
      Sud koji je uputio zahtjev

   Raad van State

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelji: Z. Zh., Staatssecretaris van Veiligheid en Justitie

      Tuženici: Staatssecretaris van Veiligheid en Justitie, I. O.

      Izreka

            1.

            Članak 7. stavak 4. Direktive 2008/115/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 16. prosinca 2008. o zajedničkim standardima i postupcima država članica za vraćanje državljana trećih zemalja s nezakonitim boravkom treba tumačiti na način da mu je protivna nacionalna praksa prema kojoj se smatra da državljanin treće zemlje koji nezakonito boravi na području države članice predstavlja opasnost za javni poredak u smislu te odredbe isključivo zbog toga što je taj državljanin osumnjičen da je počinio djelo kažnjivo kao kazneno djelo prema nacionalnom pravu ili je za takvo djelo protiv njega izrečena kaznena presuda.

            2.

            Članak 7. stavak 4. Direktive 2008/115 treba tumačiti na način da, u slučaju da je državljanin treće zemlje koji nezakonito boravi na području države članice osumnjičen da je počinio djelo kažnjivo kao kazneno djelo prema nacionalnom pravu ili je za takvo djelo protiv njega izrečena kaznena presuda, prilikom ocjene pitanja predstavlja li navedeni državljanin opasnost za javni poredak u smislu te odredbe mogu biti relevantni drugi elementi, poput naravi i težine tog djela, vremena proteklog od njegova počinjenja i okolnosti da je taj državljanin namjeravao napustiti područje te države članice kad su ga nacionalne vlasti uhitile. U okviru te ocjene također je relevantan, ako postoji, svaki element koji se odnosi na osnovanost sumnje o počinjenju kaznenog djela koje se odnosnom državljaninu treće zemlje stavlja na teret.

            3.

            Članak 7. stavak 4. Direktive 2008/115 treba tumačiti na način da za korištenje u toj odredbi previđene mogućnosti suzdržavanja od odobrenja vremena za dobrovoljni odlazak u slučaju kada dotična osoba predstavlja opasnost za javni poredak nije potrebno obaviti novo ispitivanje već ispitanih činjenica u svrhu utvrđivanja postojanja te opasnosti. U svakom propisu i praksi države članice mora, međutim, biti zajamčeno da će se od slučaja do slučaja provjeravati je li neodobravanje vremena za dobrovoljni odlazak u skladu s temeljnim pravima tog državljanina.

      (
         1
      )	SL C 9, 11.1.2014.


title: Predmet T-724/14: Rješenje Općeg suda od 22. srpnja 2015. – European Children’s Fashion Association i Instituto de Economía Pública protiv Komisije i EACEA („Tužba za poništenje — Arbitražna klauzula — Program djelovanja „Lifelong Learning (2007-2013)” — Projekt „Brand & Merchandising manager for SMEs in the childrens’ product sector” — Dopis o prethodnoj obavijesti — Opomena dužniku — Određivanje tuženika — Djelomična nedopuštenost”)

text:
               28.9.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 320/28

         Rješenje Općeg suda od 22. srpnja 2015. – European Children’s Fashion Association i Instituto de Economía Pública protiv Komisije i EACEA
   (Predmet T-724/14) (1)

   ((„Tužba za poništenje - Arbitražna klauzula - Program djelovanja „Lifelong Learning (2007-2013)” - Projekt „Brand & Merchandising manager for SMEs in the childrens’ product sector” - Dopis o prethodnoj obavijesti - Opomena dužniku - Određivanje tuženika - Djelomična nedopuštenost”))
   (2015/C 320/44)
   Jezik postupka: francuski

      Stranke

      Tužitelji: European Children’s Fashion Association (Valencija, Španjolska) i Instituto de Economía Pública, SL (Valencija) (zastupnik: A. Haegeman, odvjetnik)

      Tuženici: Europska komisija (zastupnici: S. Delaude i S. Lejeune, agenti) i Izvršna agencija za obrazovanje, audiovizualnu politiku i kulturu (EACEA) (zastupnici: H. Monet i A. Jaume, agenti)

      Predmet

   Prvenstveno, zahtjev koji se temelji na članku 272. UFEU-a kojim se traži da se proglasi neosnovanim zahtjev EACEA-e koji se odnosi na povrat subvencija isplaćenih prvotuženiku na temelju ugovora sklopljenog za ostvarenje projekta „Brand & Merchandising manager for SMEs in the childrens’ product sector” i podredno, zahtjev kojim se traži poništenje, s jedne strane, dopisa o prethodnoj obavijesti EACEA-e od 1. kolovoza 2014. kojom se prvotužitelja obavještava da mora vratiti iznos od 82  378,81 eura nakon revizije navedenog projekta i, s druge strane, opomene dužniku br. 3241401420 koju je EACEA radi povrata navedenog iznosa izdala 5. kolovoza 2014.

      Izreka

               1.

               U dijelu u kojem je postavljena prema Europskoj komisija tužba se odbacuje kao nedopuštena.

               2.

               European Children’s Fashion Association i Instituto de Economía Pública, SL nalaže se snošenje troškova ovog postupka.

      (1)  SL C 7, 12. 1. 2015.


title: Predmet C-269/13 P: Žalba od 16. svibnja 2013. koju je podnio Acino AG protiv presude Općeg suda (sedmo vijeće) donesene 7. ožujka 2013. u predmetu T-539/10, Acino AG (ranije Acino Pharma GmbH) protiv Europske komisije

text:
               27.7.2013

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 215/6

         Žalba od 16. svibnja 2013. koju je podnio Acino AG protiv presude Općeg suda (sedmo vijeće) donesene 7. ožujka 2013. u predmetu T-539/10, Acino AG (ranije Acino Pharma GmbH) protiv Europske komisije
   (Predmet C-269/13 P)
   2013/C 215/10

   Predmetni postupak pokrenut je prije 1. srpnja 2013., datuma pristupanja Republike Hrvatske Europskoj uniji


title: Predmet T-89/15: Presuda Općeg suda od 27. travnja 2016. – Niagara Bottling protiv EUIPO-a (NIAGARA) („Žig Europske unije — Međunarodna registracija u kojoj je naznačena Europska unija — Verbalni žig NIAGARA — Apsolutni razlozi za odbijanje — Članak 7. stavak 1. točke (b) i (c) Uredbe (EZ) br. 207/2009”)

text:
               13.6.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 211/50

      Presuda Općeg suda od 27. travnja 2016. – Niagara Bottling protiv EUIPO-a (NIAGARA)
      (Predmet T-89/15) (1)

      ((„Žig Europske unije - Međunarodna registracija u kojoj je naznačena Europska unija - Verbalni žig NIAGARA - Apsolutni razlozi za odbijanje - Članak 7. stavak 1. točke (b) i (c) Uredbe (EZ) br. 207/2009”))
      (2016/C 211/63)
      Jezik postupka: engleski

         Stranke

         Tužitelj: Niagara Bottling LLC (Ontario, Sjedinjene Američke Države) (zastupnik: M. Edenborough, QC)

         Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO) (zastupnici: A. Jakab, A. Schifko i D. Walicka, agenti)

         Predmet

      Tužba protiv odluke petog žalbenog vijeća EUIPO-a od 12. prosinca 2014. (predmet R 784/2014-5) koja se odnosi na međunarodnu registraciju verbalnog žiga NIAGARA u kojoj je naznačena Europska unija.

         Izreka

                  1.

                  Tužba se odbija.

                  2.

                  Društvu Niagara Bottling LLC nalaže se snošenje troškova.

         (1)  SL C 118, 13. 4. 2015.


title: Predmet C-272/14: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 5. lipnja 2014. uputio Vestre Landsret (Danska) – Skatteministeriet protiv Baby Dan A/S

text:
               4.8.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 253/21

         Zahtjev za prethodnu odluku koji je 5. lipnja 2014. uputio Vestre Landsret (Danska) – Skatteministeriet protiv Baby Dan A/S
   (Predmet C-272/14)
   2014/C 253/27
   Jezik postupka: danski

      Sud koji je uputio zahtjev

   Vestre Landsret

      Stranke glavnog postupka

      Žalitelj: Skatteministeriet

      Druga stranka u postupku: Baby Dan A/S

      Prethodna pitanja

   Moraju li se ogradne prečke s opisanim posebnim karakteristikama razvrstati pod tarifni broj KN 7318 ili 8302?


title: Predmet T-358/14: Rješenje Općeg suda od 8. svibnja 2015. – Hoteles Catalonia protiv OHIM-a – Fundació Catalunya-La Pedrera, fundació especial (HOTEL CATALONIA LA PEDRERA)

text:
               13.7.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 228/26

         Rješenje Općeg suda od 8. svibnja 2015. – Hoteles Catalonia protiv OHIM-a – Fundació Catalunya-La Pedrera, fundació especial (HOTEL CATALONIA LA PEDRERA)
   (Predmet T-358/14) (1)

   (2015/C 228/36)
   Jezik postupka: španjolski
   Predsjednik sedmog vijeća odredio je brisanje predmeta.

      (1)  SL C 253, 4.8.2014.


title: Predmet C-546/12 P: Presuda Suda (prvo vijeće) od 21. svibnja 2015. – Ralf Schräder protiv Ureda Zajednice za zaštitu biljnih sorti (CPVO), Jørn Hansson (Žalba — Oplemenjivačko pravo na biljnu sortu Zajednice — Ured Zajednice za zaštitu biljnih sorti (CPVO) — Uredba (EZ) br. 2100/94 — Članci 20. i 76. — Uredba (EZ) br. 874/2009 — Članak 51. — Zahtjev za pokretanje postupka ništetnosti prava Zajednice — Načelo ispitivanja činjenica po službenoj dužnosti — Postupak pred žalbenim vijećem CPVO-a — Konkretni dokazi)

text:
               20.7.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 236/2

         Presuda Suda (prvo vijeće) od 21. svibnja 2015. – Ralf Schräder protiv Ureda Zajednice za zaštitu biljnih sorti (CPVO), Jørn Hansson
   (Predmet C-546/12 P) (1)

   ((Žalba - Oplemenjivačko pravo na biljnu sortu Zajednice - Ured Zajednice za zaštitu biljnih sorti (CPVO) - Uredba (EZ) br. 2100/94 - Članci 20. i 76. - Uredba (EZ) br. 874/2009 - Članak 51. - Zahtjev za pokretanje postupka ništetnosti prava Zajednice - Načelo ispitivanja činjenica po službenoj dužnosti - Postupak pred žalbenim vijećem CPVO-a - Konkretni dokazi))
   (2015/C 236/02)
   Jezik postupka: njemački

      Stranke

      Žalitelj: Ralf Schräder (zastupnik: T. Leidereiter, Rechtsanwalt)

      Druge stranke u postupku: Ured Zajednice za zaštitu biljnih sorti (CPVO) (zastupnici: M. Ekvad, agent, uz asistenciju A. von Mühlendahla, Rechtsanwalt), Jørn Hansson (zastupnik: G. Würtenberger, Rechtsanwalt)

      Izreka

               1.

               Žalba se odbija.

               2.

               R. Schräder snosi troškove.

      (1)  SL C 38, 9.2.2013.


title: Predmet T-267/16: Tužba podnesena 27. svibnja 2016. – Tarmac Trading protiv Komisije

text:
               8.8.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 287/25

         Tužba podnesena 27. svibnja 2016. – Tarmac Trading protiv Komisije
   (Predmet T-267/16)
   (2016/C 287/31)
   Jezik postupka: engleski

      Stranke

      Tužitelj: Tarmac Trading Ltd. (Birmingham, Ujedinjena Kraljevina) (zastupnici: D. Anderson i P. Halford, Solicitors i K. Beal, QC)

      Tuženik: Europska komisija

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

               —

               poništi Komisijinu Odluku (EU) 2016/288 od 27. ožujka 2015. u predmetu SA.34775 (13/C) (ex 12/NN)– Porez na agregate, i osobito uvodne izjave (625), (626), (629) i (630) te članke 5. i 7. te pobijane odluke u dijelu u kojem:

                           —

                           pobijana odluka kao jedine korisnike nezakonite potpore određuje trgovačka društva koja su proizvodila škriljevac i proizvode koji se sastoje uglavnom od škriljevca između 1. travnja 2002. i datuma odluke („proizvođači škriljevca”); i

                           —

                           pobijana odluka određuje iznos potpore koju trebaju vratiti jedino proizvođači škriljevca i zahtijeva od njih povrat punog iznosa poreza na agregate („AGL”) na koji su primijenjena nezakonita izuzeća i u kojem se njome propušta od vlade Ujedinjene Kraljevine zatražiti da smanji iznos povrata u opsegu u kojem su proizvođači škriljevca korist od tih izuzeća prepustili potrošačima;

               —

               naloži Komisiji snošenje tužiteljevih troškova u ovom postupku.

      Tužbeni razlozi i glavni argumenti

   U prilog osnovanosti tužbe tužitelj ističe dva tužbena razloga.

               1.

               Prvi tužbeni razlog, kojim se navodi pogreška koja se tiče prava i/ili očita pogreška u ocjeni prilikom određivanja korisnikâ i visine potpore koja nije vraćena.
               Prema tužitelju, Komisija je, time što pobijana odluka određuje proizvođače škriljevca kao jedine korisnike nezakonite potpore i ne zahtijeva od Ujedinjene Kraljevine da smanji iznos povrata u opsegu u kojem su oni korist od tih izuzeća prepustili potrošačima, počinila pogrešku koja se tiče prava i/ili počinila očitu pogrešku u procjeni.

                           —

                           Tužitelj ističe da je u sudskoj praksi Općeg suda u predmetu T-308/00 RENV, Salzgitter/Komisija (ECLI:EU:T:2013:30) ustanovljeno da se povrat treba ograničiti na financijske prednosti koje su stvarno nastale od stavljanja potpore na raspolaganje korisnicima, te da im treba biti proporcionalan. Nadalje, prema tužiteljevim tvrdnjama u predmetima T-473/12, Aer Lingus/Komisija (ECLI:EU:T:2015:78) i T-500/12, Ryanair/Komisija (ECLI:EU:T:2015:73)je utvrđeno da, u slučaju potpore koja se sastoji od smanjenja neizravnog poreza na potrošnju određene robe ili usluge i koja je namijenjena tome da je poduzeće prenese na svoje potrošače i kad se gospodarska prednost nastala iz primjene smanjenog poreza također mogla prenijeti na potrošače, iznos pomoći koju poduzeće nije vratilo je jedina korist koju je poduzeće zapravo steklo i zadržalo.

                           —

                           Tužitelj također ističe da je AGL neizravan porez na potrošnju agregata za koji je vlada Ujedinjene Kraljevine namijenila da ga poduzeća koja vade i komercijalno iskorištavaju agregate prenesu na svoje potrošače. Prema tužiteljevim tvrdnjama gospodarsku prednost koja proizlazi iz izuzeća za škriljevac moggli su prenijeti- i uistinu su je prenijeli – proizvođači škriljevca (uključujuće tužitelja) u obliku nižih prodajnih cijena.

                           —

                           Tužitelj nadalje ističe da se iz istih razloga povratom punog iznosa neplaćenog poreza na aggregate ne može osigurati ponovna uspostava prethodnog statusa quo te bi to moglo biti odgovorno za stvaranje dodatnih poremećaja tržišnog natjecanja jer bi moglo dovesti do toga da proizvođači škriljevca (uključujući tužitelja) vrate veći iznos od prednosti koju su stvarno ostvarili.

                           —

                           Prema tome, kako navodi tužitelj, prema predmetima T-473/12, Aer Lingus/Komisija (ECLI:EU:T:2015:78) i T-500/12, Ryanair/Komisija (ECLI:EU:T:2015:73), jedina potpora koju proizvođači škriljevca trebaju vratiti jest prednost koju su oni stvarno stekli i zadržali.

                           —

                           Konačno, tužitelj ističe da je Komisija, počinila pogrešku koja se tiče prava, pogrešno primijenila članak 108. UFEU-a i/ili Članak 14. Uredbe Vijeća (EZ) br. 659/1999 od 22. ožujka 1999. o utvrđivanju detaljnih pravila primjene članka 93. Ugovora o EZ-u (SL L 83, 27.3.1999., str. 1.) (SL posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 8., svezak 4., str. 16.) i/ili počinila očitu pogrešku u ocjeni jer se pobijanom odlukom od proizvođača škriljevca zahtijeva povrat punog iznosa AGL-a od kojega su bili izuzeti prema izuzećima za škriljevac, bez smanjenja kojim bi se uzela u obzir korist koju su proizvođači škriljevca prenijeli na svoje potrošače,.

               2.

               Drugi tužbeni razlog, kojim se navodi povreda načela proporcionalnosti EU-a.
               Tužitelj ističe da bi uz povredu članka 14. stavka 1. Uredbe Vijeća (EZ) 659/1999, povrat punog iznosa neplaćenog poreza na agregate koji se zahtijeva od tužitelja u odnosu na škriljevac koji je izvadio bio neproporcionalan bilo kakvoj financijskoj prednosti nastaloj iz odobrene mu potpore. Tužitelj je cjelokupnu korist od izuzeća od AGL-a prenio na svoje potrošače i bilo bi mu nemoguće da u praksi retroaktivno vrati taj neplaćeni AGL od svojih potrošača.


title: Predmet C-353/15: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 13. srpnja 2015. uputio Corte di Appello di Bari (Italija) – Leonmobili Srl, Gennaro Leone protiv Homag Holzbearbeitungssysteme GmbH i dr.

text:
               14.9.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 302/24

         Zahtjev za prethodnu odluku koji je 13. srpnja 2015. uputio Corte di Appello di Bari (Italija) – Leonmobili Srl, Gennaro Leone protiv Homag Holzbearbeitungssysteme GmbH i dr.
   (Predmet C-353/15)
   (2015/C 302/30)
   Jezik postupka: talijanski

      Sud koji je uputio zahtjev

   Corte di Appello di Bari

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelji: Leonmobili Srl, Gennaro Leone

      Tuženici: Homag Holzbearbeitungssysteme GmbH, Curatela del Fallimento Leonmobili Srl, ICO Srl, Arturo Salice SpA, Grafiche Ricciarelli di Ricciarelli Bernardino, Deutsche Bank SpA, Fida Srl, Elica SpA

      Prethodna pitanja

               a)

               Može li, u slučaju da nema nastana u drugoj državi članici, predmnijevu iz članka 3. [stavka 1.] posljednje rečenice i [stavka 2.] [Uredbe (EZ) br.] 1346/2000 (1) oboriti stranka koja osporava nadležnost dokazom da se [središte glavnog interesa] nalazi u državi koja je različita od one u kojoj društvo ima sjedište?

               b)

               U slučaju potvrdnog odgovora na prethodno pitanje, može li se dokaz temeljiti na drugoj predmnijevi, odnosno na ocjeni indicija iz kojih logično-deduktivnom metodom može proizaći zaključak o tome da se [središte glavnog interesa] nalazi u drugoj državi članici?

      (1)  Uredba Vijeća (EZ) br. 1346/2000 od 29. svibnja 2000. o stečajnom postupku (SL L 160, str. 1.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 19., svezak 3., str. 3.)


title: Predmet C-89/16: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 15. veljače 2016. uputio Najvyšší súd Slovenskej republiky (Slovačka) – Radosław Szoja protiv Sociálna poisťovňa

text:
               17.5.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 175/7

         Zahtjev za prethodnu odluku koji je 15. veljače 2016. uputio Najvyšší súd Slovenskej republiky (Slovačka) – Radosław Szoja protiv Sociálna poisťovňa
   (Predmet C-89/16)
   (2016/C 175/06)
   Jezik postupka: slovački

      Sud koji je uputio zahtjev

   Najvyšší súd Slovenskej republiky

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelj: Radosław Szoja

      Tuženik: Sociálna poisťovňa

      Prethodna pitanja

               1.

               Može li se članak 13. stavak 3. Uredbe (EZ) br. 883/2004 (1) Europskog parlamenta i Vijeća od 29. travnja 2004. o koordinaciji sustava socijalne sigurnosti, u vezi s člankom 34. stavcima 1. i 2. Povelje Europske unije o temeljnim pravima kojima se predviđaju prava iz socijalne sigurnosti i pravo na socijalne službe, u okolnostima spora iz glavnog postupka, ne vodeći računa o pojašnjenjima iz članka 14. Uredbe (EZ) br. 987/2009 (2) Europskog parlamenta i Vijeća od 16. rujna 2009. o utvrđivanju postupka provedbe Uredbe (EZ) br. 883/2004 o koordinaciji sustava socijalne sigurnosti, pa stoga i bez mogućnosti primjene članka 16. navedene uredbe, tumačiti na način da kraće trajanje radnog vremena ili smanjeni iznos zaposlenikovih primanja ne utječe na izbor mjerodavnog nacionalnog prava u slučaju kad on istodobno radi u statusu zaposlenika i samozaposlene osobe, ili drugim riječima, da se navedeni članak 14. provedbene uredbe ne primjenjuje na tumačenje članka 13. stavka 3. osnovne uredbe?

               2.

               U slučaju negativnog odgovora na prvo pitanje: ako postoji konflikt između primjene dvije uredbe, to jest između osnovne i provedbene uredbe, što su u konkretnom slučaju Uredba (EZ) br. 883/2004 Europskog parlamenta i Vijeća od 29. travnja 2004. o koordinaciji sustava socijalne sigurnosti i Uredba (EZ) br. 987/2009 Europskog parlamenta i Vijeća od 16. rujna 2009. o utvrđivanju postupka provedbe Uredbe (EZ) br. 883/2004 o koordinaciji sustava socijalne sigurnosti, može li nacionalni sud njihove odredbe ocjenjivati na temelju njihove pravne snage, to jest na temelju njihovog hijerarhijskog položaja u pravu Unije?

               3.

               Može li se tumačenje odredbi osnovne uredbe koje je dala Administrativna komisija u skladu s člankom 72. osnovne uredbe, smatrati obvezujućim tumačenjem institucije Europske unije od kojeg nacionalni sud ne može odstupiti, što istodobno priječi postavljanje prethodnog pitanja, ili se pak radi samo o jednom od dopuštenih tumačenja prava Europske unije koje nacionalni sud mora uzeti u obzir kao jedan od čimbenika na kojima temelji svoju odluku?

      (1)  SL L 166, str. 1. (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 5., svezak 3., str. 160.)

      (2)  SL L 284, str. 1. (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 5., svezak 2., str. 171.)


title: Predmet T-283/16: Tužba podnesena 30. svibnja 2016. – Inpost protiv Komisije

text:
               25.7.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 270/60

         Tužba podnesena 30. svibnja 2016. – Inpost protiv Komisije
   (Predmet T-283/16)
   (2016/C 270/66)
   Jezik postupka: poljski

      Stranke

      Tužitelj: Inpost S.A. (Krakov, Poljska) (zastupnik: T. Proć, odvjetnik [radca prawny])

      Tuženik: Europska komisija

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

               —

               poništi Odluku Komisije (EU) C(2015) 8236 od 26. studenoga 2015. o državnoj potpori SA.38869 (2014/N), koju Poljska želi osigurati poljskoj pošti kao kompenzaciju za neto troškove koji su nastali u godinama 2013-2015 u vezi s obvezom pružanja univerzalne usluge;

               —

               naloži tuženiku snošenje troškova.

      Tužbeni razlozi i glavni argumenti

   U prilog osnovanosti tužbe tužitelj ističe sedam tužbenih razloga.

               1.

               Prvi tužbeni razlog: povreda članka 106. stavka 2. Ugovora, pogrešno utvrđenje ispunjenja zahtjeva iz br. 19 (Odjeljak 2.6) Okvira [Europske unije za državne potpore u obliku naknade za javne usluge (2011)], povreda načela Ugovora u području javne nabave kao i pogrešno tumačenje članka 7. stavka 2. Direktive 97/67/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 15. prosinca 1997. o zajedničkim pravilima za razvoj unutarnjeg tržišta poštanskih usluga u Zajednici i poboljšanje kvalitete usluga (SL L 15, str. 14.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 6., svezak 9., str. 53.; u daljnjem tekstu: Direktiva o pošti)

                           —

                           Metode za financiranje pružanja univerzalne usluge koje primjenjuju države članice moraju biti u skladu kako sa načelima nediskriminacije, transparentnosti i jednakog postupanja koja proizlaze iz odredaba UFEU-a o slobodama unutarnjeg tržišta (uključujući izbor pružatelja univerzalne poštanske usluge putem natječaja) kao i člankom 106. stavkom 2. UFEU-a, što nije bilo tako u predmetnom slučaju.

               2.

               Drugi tužbeni razlog: povreda članka 106. stavka 2. Ugovora kao i pogrešno utvrđenje ispunjenja zahtjeva iz br. 14 (Odjeljak 2.2) i br. 60 (Odjeljak 2.10) Okvira [Europske unije za državne potpore u obliku naknade za javne usluge (2011)]

                           —

                           Europska komisija je iz toga pogrešno zaključila da, budući da obveza pružanja javnih usluga povjerena poljskoj pošti ispunjava zahtjeve sadržane u Direktivi o pošti, nije nužno provesti javno savjetovanje ili primijeniti drugo primjereno sredstvo u svrhu uzimanja u obzir interesa korisnika i pružatelja usluga radi dokazivanja dužnog uzimanja u obzir potreba javne usluge.

               3.

               Treći tužbeni razlog: povreda članka 106. stavka 2. Ugovora, pogrešno utvrđenje ispunjenja zahtjeva iz br. 52 (Odjeljak 2.9) Okvira [Europske unije za državne potpore u obliku naknade za javne usluge (2011)] kao i povreda članka 7. stavaka 1., 3. i 5. Direktive o pošti

                           —

                           Europska komisija je pogrešno zaključila da kompenzacijski fond ispunjava zahtjev nediskriminacije u vezi s jedinstvenim najvišim doprinosom u visini od 2 % prihoda pružatelja univerzalnih usluga ili zamjenjivih usluga; taj postotak obveznog uloga koji je trebao dati pružatelj vrijedio je jedinstveno za sve sudionike na tržištu, što je diskriminirajuće, jer se položaj pružatelja univerzalnih usluga i položaj pružatelja zamjenjivih usluga razlikuju.

               4.

               Četvrti tužbeni razlog: povreda članka 7. stavka 1. Direktive o pošti jer Europska komisija priznaje da se troškovi univerzalne usluge financiraju kroz mnogo ekskluzivnih i posebnih prava koja su osigurana poljskoj pošti

                           —

                           Članak 7. stavak 1. Direktive o pošti predviđa da države članice ne odobravaju niti održavaju na snazi ekskluzivna ili posebna prava za uspostavljanje i pružanje poštanskih usluga niti ih mogu više zadržati. Istodobno Komisija priznaje da su poljskoj pošti u vezi s univerzalnim uslugama koje je ona pružila osigurana ekskluzivna i posebna prava.

               5.

               Peti tužbeni razlog: povreda članka 102. u vezi s člankom 106. stavkom 1. Ugovora

                           —

                           Neproporcionalno visoki obvezni ulozi u kompenzacijski fond dovode do protutržišnog istiskivanja iz poštanskog tržišta.

               6.

               Šesti tužbeni razlog: povreda članka 16. i članka 17. stavka 1. Povelje Europske unije o temeljnim pravima

                           —

                           Pobijanom odlukom potvrđen je sustav državnih potpora (program državnih potpora) koji u konačnici dovodi do neproporcionalnog zadiranja u tužiteljevo pravo vlasništva kao i do neproporcionalnog ograničenja njegove slobode poduzetništva.

               7.

               Sedmi tužbeni razlog: bitne povrede postupka i povreda obveze obrazlaganja iz članka 296. UFEU-a

                           —

                           Komisija nije pravilno utvrdila činjenično stanje, obrazloživši odluku u nekoliko navrata pogrešno utvrđenim činjenicama. Usto je Komisija stoga također počinila pogreška u obrazloženju jer – suprotno vlastitoj praksi odlučivanja – nije uzela u obzir kao otegotnu okolnost učinke neprovedenog natječaja na tržišno natjecanje.


title: Predmet C-309/12: Presuda Suda (peto vijeće) od 28. studenoga 2013. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Tribunal Central Administrativo Norte — Portugal) — Maria Albertina Gomes Viana Novo i dr. protiv Fundo de Garantia Salarial, IP (Prethodni postupak — Direktiva 80/987/EEZ — Direktiva 2002/74/EZ — Zaštita zaposlenika u slučaju insolventnosti njihova poslodavca — Jamstvene ustanove — Ograničenje obveze plaćanja jamstvenih ustanova — Potraživanja naknada koja su dospjela više od šest mjeseci prije podnošenja pravnog sredstva za utvrđivanje insolventnosti poslodavca)

text:
               15.2.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 45/10

         Presuda Suda (peto vijeće) od 28. studenoga 2013. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Tribunal Central Administrativo Norte — Portugal) — Maria Albertina Gomes Viana Novo i dr. protiv Fundo de Garantia Salarial, IP
   (Predmet C-309/12) (1)

   (Prethodni postupak - Direktiva 80/987/EEZ - Direktiva 2002/74/EZ - Zaštita zaposlenika u slučaju insolventnosti njihova poslodavca - Jamstvene ustanove - Ograničenje obveze plaćanja jamstvenih ustanova - Potraživanja naknada koja su dospjela više od šest mjeseci prije podnošenja pravnog sredstva za utvrđivanje insolventnosti poslodavca)
   2014/C 45/18
   Jezik postupka: portugalski

      Sud koji je uputio zahtjev

   Tribunal Central Administrativo Norte

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelji: Maria Albertina Gomes Viana Novo, Ezequiel Martins Dias, Gabriel Inácio da Silva Fontes, Marcelino Jorge dos Santos Simões, Manuel Dourado Eusébio, Alberto Martins Mineiro, Armindo Gomes de Faria, José Fontes Cambas, Alberto Martins do Alto, José Manuel Silva Correia, Marilde Marisa Moreira Marques Moita, José Rodrigues Salgado Almeida, Carlos Manuel Sousa Oliveira, Manuel da Costa Moreira, Paulo da Costa Moreira, José Manuel Serra da Fonseca, Ademar Daniel Lourenço Dias, Ana Mafalda Azevedo Martins Ferreira

      Tuženici: Fundo de Garantia Salarial, IP

      Predmet

   Zahtjev za prethodnu odluku — Tribunal Central Administrativo do Norte — Tumačenje članaka 4. i 10. Direktive Vijeća 80/987/EEZ od 20. listopada 1980. o usklađivanju zakona država članica glede zaštite zaposlenika u slučaju insolventnosti njihova poslodavca (SL L 283, str. 23) — Ograničenje obveze plaćanja jamstvenih ustanova — Nacionalno uređenje koje ograničava navedenu obvezu plaćanja na tražbine koje su dospjele tijekom šest mjeseci koji prethode podnošenju pravnog sredstva za utvrđivanje insolventnosti poslodavca — Primjena tog ograničenja u slučaju podnošenja tužbe radnom sudu s ciljem utvrđivanja iznosa tražbina koje nisu podmirene tijekom šest mjeseci od dana njihove dospjelosti.

      Izreka

   Direktivu Vijeća 80/987/EEZ od 20. listopada 1980. o zaštiti zaposlenika u slučaju insolventnosti njihova poslodavca, kako je izmijenjena Direktivom 2002/74/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 23. rujna 2002., treba tumačiti na način da se ne protivi nacionalnom zakonodavstvu koje ne jamči za potraživanja naknada koja su dospjela više od šest mjeseci prije podnošenja prijedloga za utvrđivanje insolventnosti poslodavca, čak i ako su radnici prije početka tog razdoblja pokrenuli sudski postupak protiv poslodavca s ciljem utvrđivanja iznosa spomenutih potraživanja i njihove prisilne naplate.

      (1)  SL C 287, 22.9.2012.