title: Predmet T-468/12: Rješenje Općeg suda od 22. siječnja 2014. — Faktor, B. i W. Gęsina protiv Komisije ( „Tužba za poništenje — Rok za podnošenje tužbe — Nepravodobnost — Nepostojanje više sile ili nepredvidivih okolnosti — Očita nedopuštenost” )

text:
               15.3.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 78/11

         Rješenje Općeg suda od 22. siječnja 2014. — Faktor, B. i W. Gęsina protiv Komisije
   (Predmet T-468/12) (1)

   (Tužba za poništenje - Rok za podnošenje tužbe - Nepravodobnost - Nepostojanje više sile ili nepredvidivih okolnosti - Očita nedopuštenost)
   2014/C 78/23
   Jezik postupka: poljski

      Stranke

      Tužitelj: Firma Handlowa Faktor B. i W. Gęsina, Gęsina Wojciech (Varšava, Poljska) (zastupnik: H. Mackiewicz, odvjetnik)

      Tuženik: Europska komisija (zastupnici: L. Keppenne i M. Owsiany-Hornung, agenti)

      Predmet

   Zahtjev za poništenje Provedbene uredbe Komisije (EU) br. 554/2012 od 19. lipnja 2012. o razvrstavanju određene robe u kombiniranu nomenklaturu (SL L 166, str. 20.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 2., svezak 18., str. 337.).

      Izreka

               1.

               Tužba se odbacuje.

               2.

               Firma Handlowa Faktor B. i W. Gęsina, Gęsina Wojciech nalaže se snošenje troškova.

      (1)  SL C 71, 9.3.2013.


title: Predmet C-309/15 P: Žalba koju je 18. lipnja 2015. podnio Real Express Srl protiv rješenja Općeg suda (deveto vijeće) od 21. travnja 2015. u predmetu T-580/13: Real Express Srl protiv Ureda za usklađivanje na unutarnjem tržištu (žigovi i dizajni)

text:
               30.11.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 398/12

         Žalba koju je 18. lipnja 2015. podnio Real Express Srl protiv rješenja Općeg suda (deveto vijeće) od 21. travnja 2015. u predmetu T-580/13: Real Express Srl protiv Ureda za usklađivanje na unutarnjem tržištu (žigovi i dizajni)
   (Predmet C-309/15 P)
   (2015/C 398/15)
   Jezik postupka: engleski

      Stranke

      Žalitelj: Real Express Srl (zastupnik: C. Anitoae, avocat)

      Druge stranke u postupku: Ured za usklađivanje na unutarnjem tržištu (žigovi i dizajni), MIP Metro Group Intellectual Property GmbH & Co. KG

      Žalbeni zahtjev

   Žalitelj od Suda zahtijeva da:

               —

               ukine osporavano rješenje Općeg suda od 21. travnja 2015. u predmetu T-580/13;

               —

               u svojoj neograničenoj nadležnosti, na temelju raspoloživih elemenata, usvoji tužbu društva Real Express Srl podnesenu protiv odluke četvrtog žalbenog vijeća od 16. rujna 2013. u predmetu R 1519/2012-4 ili, podredno, vrati predmet Općem sudu na ponovno suđenje;

               —

               naloži OHIM-u i intervenijentu da plate troškove koje je žalitelj imao u prvostupanjskom i žalbenom postupku.

      Žalbeni razlozi i glavni argumenti

               1.

               Opći sud je, donoseći rješenje, utvrdio da su svi žaliteljevi argumenti dopušteni osim u točkama 23. i 25. tužbe u kojima se tvrdilo da je intervenijent djelovao u zloj vjeri kada je za istovjetne razrede registrirao žig Zajednice REAL istovjetan onomu za koji su žalitelji podnijeli zahtjev za proglašavanje ništavosti zbog njihovih ranijih prava u Rumunjskoj. Četvrtom žalbenom vijeću dostavljene su relevantne sudske potvrde. Opći sud je previdio obveze žalbenog vijeća u skladu s člankom 63. stavkom 2. i člankom 64. stavkom 1. Uredbe br. 207/2009 (1).

               2.

               Opći sud je u točkama 38. i 39. osporavanog rješenja pogrešno primijenio Pravilo 15. stavak 2. točku (h) pod (iii), Pravilo 17. stavak 1. i 4. Uredbe Komisije (EZ) br. 2868/1995 (2) te članak 75. i članak 78. stavak 1. točke (a) i (b) Uredbe 207/2009. U točkama 41. i 42. osporavanog rješenje Opći je sud pogrešno primijenio članak 80. stavke 1., 2. i 3. Uredbe 207/2009, Pravilo 53. i 53.a Uredbe 2868/1995 te je previdio stranicu 4. točku 5. Obavijesti Predsjednika Ureda br. 11/98 iz Priručnika u vezi s postupcima pred Uredom za usklađivanje na unutarnjem tržištu (žigovi i dizajni) Dijela A Općih pravila Odjeljka 6. Opoziv odluke i brisanje upisa u registar te ispravljanje grešaka. U točkama 43., 44. i 45. osporavanog rješenja Opći je sud pogrešno primijenio članak 63. stavak 2. i članak 64. Uredbe br. 207/2009 te stoga nije uvidio da je žalbeno vijeće povrijedilo načela pravne sigurnosti, ekonomičnosti postupka i svrhu postupaka povodom prigovora time što nije ispunio svoju obvezu da omogući sukobe među žigovima prije registracije i time što, protivno pravilima, nije uzeo u obzir činjenice, okolnosti i dokaze koje je pružilo društvo Real Express Srl, a koji su bili relevantni za ishod postupka povodom prigovora.

      (1)  Uredba Vijeća (EZ) br. 207/2009 od 26. veljače 2009. o žigu Zajednice

      SL L 78, str. 1.; SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 17., svezak 1., str. 226.

      (2)  Uredba Komisije (EZ) br. 2868/95 od 13. prosinca 1995. o provedbi Uredbe Vijeća (EZ) br. 40/94 o žigu Zajednice

      SL L 303, str. 1.; SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 17., svezak 1., str. 84.


title: Spojeni predmeti C-216/12 i C-217/12: Presuda Suda (peto vijeće) od 19. rujna 2013. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Cour de cassation du Grand-Duché de Luxembourg — Luksemburg) — Caisse nationale des presentations familiales protiv Fjole Hliddal (C-216/12) i Pierre-Louisa Bornanda (C-217/12) (Socijalna sigurnost — Uredba (EEZ) br. 1408/71 — Sporazum između Europske zajednice i Švicarske Konfederacije — Švicarski državljani koji borave u Švicarskoj i rade u Luksemburgu — Dodjela novčane naknade za roditeljski dopust — Pojam „obiteljskog davanja” )

text:
               23.11.2013

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 344/29

         Presuda Suda (peto vijeće) od 19. rujna 2013. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Cour de cassation du Grand-Duché de Luxembourg — Luksemburg) — Caisse nationale des presentations familiales protiv Fjole Hliddal (C-216/12) i Pierre-Louisa Bornanda (C-217/12)
   (Spojeni predmeti C-216/12 i C-217/12) (1)

   (Socijalna sigurnost - Uredba (EEZ) br. 1408/71 - Sporazum između Europske zajednice i Švicarske Konfederacije - Švicarski državljani koji borave u Švicarskoj i rade u Luksemburgu - Dodjela novčane naknade za roditeljski dopust - Pojam „obiteljskog davanja”)
   2013/C 344/49
   Jezik postupka: francuski

      Sud koji je uputio zahtjev

   Cour de cassation du Grand-Duché de Luxembourg

      Stranke u glavnom postupku

      Tužitelj: Caisse nationale des presentations familiales

      Tuženici: Fjola Hliddal (C-216/12) i Pierre-Louis Bornand (C-217/12)

      Predmet

   Zahtjevi za prethodnu odluku — Cour de cassation (Luksemburg) — Tumačenje članka 1. točke (u) i točke (i) te članka 4. stavka 1. točke (h) Uredbe Vijeća (EEZ) br. 1408/71 o primjeni sustava socijalne sigurnosti na zaposlene osobe, samozaposlene osobe i članove njihovih obitelji koji se kreću unutar Zajednice (SL L 149, str. 2) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 5., svezak 5., str. 7.) i Aneksa II, dijela A, točke 1) Sporazuma između Europske zajednice i njezinih država članica s jedne strane i Švicarske Konfederacije s druge strane, o slobodnom kretanju osoba, sklopljenog 21. lipnja 1999. (SL 2002, L 114. str. 6.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 11., svezak 60., str. 8.) — Pojam „obiteljskog davanja” — Dopuštenost nacionalnog propisa koji predviđa dodjelu naknade za roditeljski dopust — Švicarski državljani koji borave u Švicarskoj i rade u Luksemburgu.

      Izreka

   Članak 1. točke (u) i (i) te članak 4. stavak 1. točka (h) Uredbe Vijeća (EEZ) br. 1408/71 o primjeni sustava socijalne sigurnosti na zaposlene osobe, samozaposlene osobe i članove njihovih obitelji koji se kreću unutar Zajednice (SL L 149, str. 2) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 5., svezak 5., str. 7.), u verziji izmijenjenoj i ažuriranoj Uredbom Vijeća (EZ) br. 118/97 od 2. prosinca 1996., kako je izmijenjena Uredbom Vijeća (EZ) br. 1606/98 od 29. lipnja 1998., moraju se tumačiti na način da naknada za korištenje roditeljskog dopusta, kakva je predviđena luksemburškim zakonodavstvom, predstavlja obiteljsko davanje u smislu te uredbe

      (1)  SL C 235, 4.8.2012.


title: Predmet T-336/14: Presuda Općeg suda od 8. listopada 2015. – Société des produits Nestlé protiv OHIM-a (NOURISHING PERSONAL HEALTH) („Žig Zajednice — Međunarodna registracija u kojoj je navedena Europska zajednica — Verbalni žig NOURISHING PERSONAL HEALTH — Apsolutni razlog za odbijanje — Nepostojanje razlikovnog karaktera — Članak 7. stavak 1. točka (b) Uredbe (EZ) br. 207/2009 — Obveza obrazlaganja — Članak 75. Uredbe br. 207/2009 — Obveza Ureda da ispita činjenice po službenoj dužnosti — Članak 76. stavak 1. Uredbe br. 207/2009”)

text:
               30.11.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 398/52

         Presuda Općeg suda od 8. listopada 2015. – Société des produits Nestlé protiv OHIM-a (NOURISHING PERSONAL HEALTH)
   (Predmet T-336/14) (1)

   ((„Žig Zajednice - Međunarodna registracija u kojoj je navedena Europska zajednica - Verbalni žig NOURISHING PERSONAL HEALTH - Apsolutni razlog za odbijanje - Nepostojanje razlikovnog karaktera - Članak 7. stavak 1. točka (b) Uredbe (EZ) br. 207/2009 - Obveza obrazlaganja - Članak 75. Uredbe br. 207/2009 - Obveza Ureda da ispita činjenice po službenoj dužnosti - Članak 76. stavak 1. Uredbe br. 207/2009”))
   (2015/C 398/66)
   Jezik postupka: engleski

      Stranke

      Tužitelj: Société des produits Nestlé SA (Vevey, Švicarska) (zastupnici: A. Jaeger-Lenz, A. Lambrecht i S. Cobet-Nüse, odvjetnici)

      Tuženik: Ured za usklađivanje na unutarnjem tržištu (žigovi i dizajni) (zastupnik: O. Mondéjar Ortuño, agent)

      Predmet

   Tužba podnesena protiv odluke četvrtog žalbenog vijeća OHIM-a od 12. ožujka 2014. (predmet R 149/2013-4), koja se odnosi na međunarodnu registraciju verbalnog žiga NOURISHING PERSONAL HEALTH u kojoj je navedena Europska zajednica.

      Izreka

               1.

               Tužba se odbija.

               2.

               Društvu Société des produits Nestlé SA nalaže se snošenje troškova.

      (1)  SL C 261, 11. 8. 2014.


title: Predmet C-6/12: Presuda Suda (peto vijeće) od 18. srpnja 2013. (zahtjev za prethodnu odluku od Korkein hallinto-oikeus — Finska) — P Oy (Državne potpore — Članci 107. i 108. UFEU-a — Uvjet „selektivnosti” — Uredba (EZ) br. 659/1999 — Članak 1. točka (b) podtočka i. — Postojeća potpora — Nacionalni propis u području poreza na prihod trgovačkih društava — Mogućnost odbitka ostvarenih gubitaka — Nemogućnost odbitka u slučaju promjene vlasništva — Odobrenje izuzeća — Diskrecijska ovlast porezne uprave)

text:
               7.9.2013

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 260/10

         Presuda Suda (peto vijeće) od 18. srpnja 2013. (zahtjev za prethodnu odluku od Korkein hallinto-oikeus — Finska) — P Oy
   (Predmet C-6/12) (1)

   (Državne potpore - Članci 107. i 108. UFEU-a - Uvjet „selektivnosti” - Uredba (EZ) br. 659/1999 - Članak 1. točka (b) podtočka i. - Postojeća potpora - Nacionalni propis u području poreza na prihod trgovačkih društava - Mogućnost odbitka ostvarenih gubitaka - Nemogućnost odbitka u slučaju promjene vlasništva - Odobrenje izuzeća - Diskrecijska ovlast porezne uprave)
   2013/C 260/17
   Jezik postupka: finski

      Sud koji je postavio prethodno pitanje

   Korkein hallinto-oikeus

      Stranke u glavnom postupku

      Tužitelj: P Oy

      Predmet

   Zahtjev za prethodnu odluku — Korkein hallinto-oikeus — Tumačenje članka 107. stavka 1. UFEU-a — Pravila o odbitku gubitka trgovačkih društava — Propisi o porezu na prihod koji predviđaju da se gubici ostvareni tijekom poreznog razdoblja mogu prenijeti i odbiti od eventualne dobiti ostvarene tijekom sljedećih razdoblja –Isključenje odbitka gubitaka u slučaju promjene vlasništva tijekom godine u kojoj su zabilježeni ti gubici ili nakon te godine — Iznimka od pravila o isključenju odbitka u slučaju razloga opravdano povezanih s nastavkom aktivnosti dotičnog trgovačkog društva

      Izreka

               1.

               Porezno uređenje, poput onoga u glavnom postupku, može ispuniti uvjet selektivnosti kao element pojma „državne potpore”, u smislu članka 107. stavka 1. UFEU-a, ako je trebalo utvrditi da se referentni sustav, tj. „uobičajeni” sustav, sastoji od zabrane odbitka gubitaka u slučaju promjene vlasništva u smislu članka 122. stavka 1. Zakona br. 1535/1992 od 30. prosinca 1992. o porezu na prihod (Tuloverolaki) u odnosu na koji bi sustav odobravanja predviđen u stavku 3. tog članka predstavljao iznimku. Takvo uređenje može se opravdati prirodom ili općim ustrojstvom sustava u kojem se ono uklapa, pri čemu to opravdanje za nadležno nacionalno tijelo isključuje, u odnosu na ovlast izuzeća od zabrane odbitaka gubitaka, mogućnost diskrecijske ovlasti koja ga ovlašćuje utemeljiti svoje odluke o odobravanju na kriterijima stranima tom poreznom uređenju. Međutim, Sud ne raspolaže s dostatnim elementima da bi o tome konačno presudio.

               2.

               Članak 108. stavak 3. UFEU-a ne protivi se tome da se porezno uređenje, poput onoga predviđenog u članku 122. stavcima 1. i 3. Zakona br. 1535/1992, u slučaju u kojem bi ga trebalo kvalificirati kao „državnu potporu”, nastavi, zbog razloga njegovog obilježja „postojeće pomoći”, primjenjivati u državi članici koja je uspostavila to porezno uređenje, ne dovodeći u pitanje nadzornu nadležnost Europske komisije predviđenu u članku 108. stavku 3. UFEU-a.

      (1)  SL C 58, 25.2.2012.


title: Predmet F-95/15: Tužba podnesena 1. srpnja 2015. – ZZ protiv Komisije

text:
               7.9.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 294/84

         Tužba podnesena 1. srpnja 2015. – ZZ protiv Komisije
   (Predmet F-95/15)
   (2015/C 294/102)
   Jezik postupka: francuski

      Stranke

      Tužitelj: ZZ (zastupnici: S. Orlandi i T. Martin, odvjetnici)

      Tuženik: Europska komisija

      Predmet i opis spora

   Poništenje konačne odluke o prijenosu mirovinskih prava tužitelja u mirovinski sustav Unije, kojom se primjenjuju nove opće provedbene odredbe za članak 11. stavak 2. Priloga VIII. Pravilniku o osoblju od 3. ožujka 2011.

      Tužbeni zahtjev tužitelja

   Tužitelj od Službeničkog suda zahtijeva da:

               —

               proglasi nezakonitim članak 9. općih provedbenih odredaba za članak 11. stavak 2. Priloga VIII. Pravilnika o osoblju;

               —

               poništi odluku od 6. studenoga 2014. kojom se potvrđuje prijenos mirovinskih prava koja je tužitelj stekao prije svojeg stupanja u službu sukladno općim provedbenim odredbama za članak 11. stavak 2. Priloga VIII. Pravilniku o osoblju od 3. ožujka 2011.;

               —

               naloži Europskoj komisiji snošenje troškova.


title: Predmet T-344/12: Rješenje Općeg suda od 15. srpnja 2014. – Virgin Atlantic Airways protiv Komisije

text:
               22.9.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 329/25

         Rješenje Općeg suda od 15. srpnja 2014. – Virgin Atlantic Airways protiv Komisije
   (Predmet T-344/12) (1)

   2014/C 329/37
   Jezik postupka: engleski
   Predsjednik devetog vijeća odredio je brisanje predmeta.

      (1)  SL C 295, 29.9.2012.


title: Predmet F-3/14: Tužba podnesena 10. siječnja 2014. — ZZ protiv Europske agencije za sigurnost zračnog prometa (EASA)

text:
               22.3.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 85/27

         Tužba podnesena 10. siječnja 2014. — ZZ protiv Europske agencije za sigurnost zračnog prometa (EASA)
   (Predmet F-3/14)
   2014/C 85/46
   Jezik postupka: engleski

      Stranke

      Tužitelj: ZZ (zastupnici: T. Bontinck, A. Guillerme, odvjetnici)

      Tuženik: Europska agencija za sigurnost zračnog prometa (EASA)

      Predmet i opis spora

   Poništenje odluke EASA-e o obnavljanju tužiteljevog ugovora za samo jednu godinu umjesto pet godina, čime je povrijeđen članak 39. Uredbe (EZ) 216/2008/EZ.

      Tužbeni zahtjev tužitelja

               —

               Poništenje odluke upravnog odbora od 12. ožujka 2013. o obnavljanju tužiteljevog ugovora za samo jednu godinu;

               —

               i stoga, poništenje izmjene br. 2. tužiteljevog ugovora o radu kojom se njegov ugovor obnavlja na razdoblje od jedne godine;

               —

               Nalaže se Europskoj agenciji za sigurnost zračnog prometa (EASA) snošenje troškova.


title: Predmet T-558/08: Presuda Općeg suda od 12. prosinca 2014. – Eni protiv Komisije ( „Tržišno natjecanje — Zabranjeni sporazumi — Tržište parafinskog voska — Odluka kojom se utvrđuje povreda članka 81. UEZ-a — Utvrđivanje cijena — Dokaz o povredi — Smjernice o metodi za utvrđivanje kazni iz 2006. — Jednako postupanje — Otegotne okolnosti — Ponavljanje povrede — Obveza obrazlaganja — Olakotne okolnosti — Znatno smanjeno sudjelovanje — Povreda počinjena iz nemara — Prava na obranu — Puna nadležnost” )

text:
               9.2.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 46/40

         Presuda Općeg suda od 12. prosinca 2014. – Eni protiv Komisije
   (Predmet T-558/08) (1)

   ((„Tržišno natjecanje - Zabranjeni sporazumi - Tržište parafinskog voska - Odluka kojom se utvrđuje povreda članka 81. UEZ-a - Utvrđivanje cijena - Dokaz o povredi - Smjernice o metodi za utvrđivanje kazni iz 2006. - Jednako postupanje - Otegotne okolnosti - Ponavljanje povrede - Obveza obrazlaganja - Olakotne okolnosti - Znatno smanjeno sudjelovanje - Povreda počinjena iz nemara - Prava na obranu - Puna nadležnost”))
   (2015/C 046/47)
   Jezik postupka: talijanski

      Stranke

      Tužitelj: Eni SpA (Rim, Italija) (zastupnici: M. Siragusa, D. Durante, G. Rizza, S. Valentino i L. Bellia, odvjetnici)

      Tuženik: Europska komisija (zastupnici: F. Castillo de la Torre i V. Di Bucci, agenti)

      Predmet

   Zahtjev za poništenje Odluke Komisije C (2008) 5476 final od 1. listopada 2008. o postupku primjene članka 81. [UEZ-a] i članka 53. Sporazuma o EGP-u (predmet COMP/39.181 – Vosak za svijeće), [neslužbeni prijevod] i, podredno, zahtjev za ukidanje ili smanjenje iznosa novčane kazne koja je izrečena tužitelju.

      Izreka

               1.

               Iznos novčane kazne izrečene društvu Eni SpA u članku 2. Odluke Komisije C (2008) 5476 final od 1. listopada 2008. o postupku primjene članka 81. [UEZ] i članka 53. Sporazuma o EGP-u (predmet COMP/39.181 – parafinski vosak), određuje se na 1 8 2 00  000 eura.

               2.

               U preostalom dijelu tužba se odbija.

               3.

               Europska komisija će snositi polovinu vlastitih troškova i polovinu troškova koje je imalo društvo Eni. Društvo Eni će snositi polovinu vlastitih troškova i polovinu troškova koje je imala Komisija.

      (1)  SL C 44, 21.2.2009.


title: Predmet T-199/04 RENV: Presuda Općeg suda od 15. prosinca 2016. – Gul Ahmed Textile Mills protiv Vijeća („Damping — Uvoz pamučne posteljine podrijetlom iz Pakistana — Pravni interes — Pokretanje ispitnog postupka — Izračunata uobičajena vrijednost — Očita pogreška u ocjeni — Prava obrane — Obveza obrazlaganja — Pravo na saslušanje sudjelovanjem u usmenoj raspravi — Usporedba između uobičajene vrijednosti i izvozne cijene — Povrat prava na uvoz — Prilagodba — Šteta — Uzročna veza — Prava iz WTO-a”)

text:
               6.2.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 38/21

         Presuda Općeg suda od 15. prosinca 2016. – Gul Ahmed Textile Mills protiv Vijeća
   (Predmet T-199/04 RENV) (1)

   ((„Damping - Uvoz pamučne posteljine podrijetlom iz Pakistana - Pravni interes - Pokretanje ispitnog postupka - Izračunata uobičajena vrijednost - Očita pogreška u ocjeni - Prava obrane - Obveza obrazlaganja - Pravo na saslušanje sudjelovanjem u usmenoj raspravi - Usporedba između uobičajene vrijednosti i izvozne cijene - Povrat prava na uvoz - Prilagodba - Šteta - Uzročna veza - Prava iz WTO-a”))
   (2017/C 038/27)
   Jezik postupka: engleski

      Stranke

      Tužitelj: Gul Ahmed Textile Mills Ltd (Karachi, Pakistan) (zastupnici: L. Ruessmann, odvjetnik, i J. Beck, solicitor)

      Tuženik: Vijeće Europske unije (zastupnici: J.-P. Hix, agent, uz asistenciju R. Bierwagena i C. Hippa, odvjetnika)

      Intervenijent u potporu tuženiku: Europska komisija (zastupnici: J.-F. Brakeland i A. Stobiecka-Kuik, agenti)

      Predmet

   Zahtjev na temelju članka 263. UFEU-a kojim se traži poništenje poništio Uredbe (EZ) br. 397/2004 od 2. ožujka 2004. kojom se uvodi konačna protudampinška pristojba na uvoz pamučne posteljine podrijetlom iz Pakistana (SL 2004 L 66, str. 1.) [neslužbeni prijevod], u dijelu koji se odnosi na tužitelja.

      Izreka

               1.

               Tužba se odbija.

               2.

               Društvu Gul Ahmed Textile Mills Ltd nalaže se snošenje troškova Vijeća Europske unije.

               3.

               Europska komisija snosi vlastite troškove.

      (1)  SL C 217, 28. 8. 2004.


title: Predmet C-259/15 P: Žalba koju je 1. lipnja 2015. podnijelo Vijeće Europske unije protiv presude Općeg suda (sedmo vijeće) od 19. ožujka 2015. u predmetu T-412/13, Chin Haur Indonesia, PT protiv Vijeća Europske unije

text:
               3.8.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 254/12

         Žalba koju je 1. lipnja 2015. podnijelo Vijeće Europske unije protiv presude Općeg suda (sedmo vijeće) od 19. ožujka 2015. u predmetu T-412/13, Chin Haur Indonesia, PT protiv Vijeća Europske unije
   (Predmet C-259/15 P)
   (2015/C 254/16)
   Jezik postupka: engleski

      Stranke

      Žalitelj: Vijeće Europske unije (zastupnici: S. Boelaert, agent, R. Bierwagen i C. Hipp, odvjetnici)

      Druge stranke u postupku: Chin Haur Indonesia, PT, Europska komisija, Maxcom Ltd

      Zahtjev

   Vijeće od Suda zahtijeva da:

               —

               ukine presudu Općeg suda od 19. ožujka 2015., dostavljenu Komisiji 23. ožujka 2015., u predmetu T-412/13, Chin Haur Indonesia, PT protiv Vijeća Europske unije;

               —

               odbije tužbu u prvostupanjskom postupku, koju je podnio Chin Haur, PT za poništenje pobijane uredbe (1); i

               —

               naloži Chin Hauru, PT snošenje troškova Vijeća u prvostupanjskom i žalbenom postupku.

         Podredno,

               —

               vrati predmet Općem sudu na ponovno odlučivanje;

               —

               naknadno odluči o troškovima u prvostupanjskom i žalbenom postupku.

      Žalbeni razlozi i glavni argumenti

   Opći sud pogrešno tumači članak 13. stavak 1. Osnovne uredbe (2) utvrđenjem da Vijeće nije imalo dovoljno dokaza za odluku da je tužitelj obavljao pretovar. Tumačenje Općeg suda glede uvjeta koje pojedina društva trebaju ispuniti kako bi bila izuzeta od proširenih mjera u suprotnosti je sa strukturom članka 13. Osnovne uredbe (prvi žalbeni razlog).
   Opći sud nije primjereno obrazložio svoje utvrđenje da, na temelju dokumenata podnesenih tom sudu, Vijeće nije imalo dokaza na temelju kojih bi moglo izričito zaključiti u pobijanoj uredbi da je tužitelj sudjelovao u pretovaru. Štoviše, i suprotno od pobijane presude, s obzirom na to da je pretovar primjereno dokazan na nacionalnoj razini i da tužiteljev zahtjev za izuzeće nije bio opravdan, jedini zaključak koji su Vijeće, a potom i Opći sud, mogli donijeti na temelju činjenica jest da je tužitelj sudjelovao u pretovaru. Opći sud, utvrdivši drugačije, iskrivio je činjenice (drugi žalbeni razlog).

      (1)  Provedbena uredba Vijeća (EU) br. 501/2013 od 29. svibnja 2013. o proširenju konačne antidampinške pristojbe uvedene Provedbenom uredbom (EU) br. 990/2011 na uvoz bicikala podrijetlom iz Narodne Republike Kine na uvoz bicikala poslanih iz Indonezije, Malezije, Šri Lanke i Tunisa, bez obzira na to imaju li deklarirano podrijetlo iz Indonezije, Malezije, Šri Lanke i Tunisa ili nemaju (SL L 153, str. 1.; SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 11., svezak 126., str. 274.)

      (2)  Uredba Vijeća (EZ) br. 1225/2009 od 30. studenoga 2009. o zaštiti od dampinškog uvoza iz zemalja koje nisu članice Europske zajednice (SL L 343, str. 51.; SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 11., svezak 30., str. 202.)


title: Predmet C-488/14: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 4. studenoga 2014. uputio Curtea de Apel Oradea (Rumunjska) – SC Max Boegl România SRL și alții protiv RA Aeroportul Oradea și alții

text:
               26.1.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 26/10

         Zahtjev za prethodnu odluku koji je 4. studenoga 2014. uputio Curtea de Apel Oradea (Rumunjska) – SC Max Boegl România SRL și alții protiv RA Aeroportul Oradea și alții
   (Predmet C-488/14)
   (2015/C 026/12)
   Jezik postupka: rumunjski

      Sud koji je uputio zahtjev

   Curtea de Apel Oradea

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelji: SC Max Boegl România SRL, SC UTI Grup SA, Astaldi SpA, SC Construcții Napoca SA

      Tuženici: RA Aeroportul Oradea, SC Porr Construct SRL, Teerag-Asdag Aktiengesellschaft, SC Col-Air Trading SRL, AVZI SA, Trameco SA, Iamsat Muntenia SA

      Prethodno pitanje

   Treba li članak 1. stavke 1., 2. i 3. Direktive Vijeća 89/665/EEZ od 21. prosinca 1989. o usklađivanju zakona i drugih propisa u odnosu na primjenu postupaka kontrole na sklapanje ugovora o javnoj nabavi robe i javnim radovima (1) i članak 1. stavke 1., 2. i 3. Direktive Vijeća 92/13/EEZ od 25. veljače 1992. o usklađivanju zakona i drugih propisa o primjeni pravila Zajednice u postupcima nabave subjekata koji djeluju u sektoru vodnoga gospodarstva, energetskom, prometnom i telekomunikacijskom sektoru (2), kako su izmijenjeni Direktivom 2007/66/EZ (3) Europskog parlamenta i Vijeća od 11. prosinca 2007. o izmjeni direktiva Vijeća 89/665/EEZ i 92/13/EEZ u vezi s poboljšanjem učinkovitosti postupaka pravne zaštite koji se odnose na sklapanje ugovora o javnoj nabavi tumačiti na način da su im protivni propisi koji pravo na pravni lijek protiv odluka javnog naručitelja uvjetuje obvezom prethodnog polaganja „jamstva dobrog postupanja” poput onog predviđenog člancima 271. bis i 271. ter izvanredne uredbe vlade br. 34/2006?

      (1)  SL L 395, str. 33., SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 6., svezak 6., str. 3.

      (2)  SL L 76, str. 14., SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 6., svezak 10., str.72.

      (3)  Direktiva 2007/66/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 11. prosinca 2007. o izmjeni direktiva Vijeća 89/665/EEZ i 92/13/EEZ u vezi s poboljšanjem učinkovitosti postupaka pravne zaštite koji se odnose na sklapanje ugovora o javnoj nabavi (SL L 335, str. 31.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 6., svezak 9., str. 198.)


title: Predmet T-850/16: Tužba podnesena 30. studenoga 2016. – QE protiv Eurojust

text:
               6.2.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 38/43

         Tužba podnesena 30. studenoga 2016. – QE protiv Eurojust
   (Predmet T-850/16)
   (2017/C 038/57)
   Jezik postupka: francuski

      Stranke

      Tužitelj: QE (Gouvy, Belgija) (zastupnici: T. Bontinck i S. Cherif, odvjetnici)

      Tuženik: Eurojust

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

               —

               preliminarno naloži podnošenje zapisnika sa sastanka od 17. ožujka 2016.;

               —

               poništi pobijane odluke od 22. travnja 2016. i od 18. svibnja 2016.;

               —

               naloži Eurojustu da naknadi štetu koju je pretrpio QE procijenjenu, podložno povećanju ili smanjenju tijekom postupka, na 20 000 eura (dvadeset tisuća eura), uvećanu za kamate računajući od podnošenja žalbe 8. srpnja 2016., izračunane na osnovi stope koju je odredila Europska središnja banka za glavne aktivnosti refinanciranja, a koja je primjenjiva na predmetno razdoblje, uvećanu za dva postotna boda;

               —

               naloži Eurojustu snošenje svih troškova.

      Tužbeni razlozi i glavni argumenti

   U prilog osnovanosti tužbe tužitelj ističe tri tužbena razloga.

               1.

               Prvi tužbeni razlog, koji se temelji na nepostojanju pravne osnove, povredi prava na saslušanje i povredi načela proporcionalnosti koji su vezani za odluku od 22. travnja 2016.

               2.

               Drugi tužbeni razlog, koji se temelji na povredi članka 23. stavka 2. Priloga IX. Pravilniku o osoblju za dužnosnike Europske unije, na očitoj pogrešci u ocjeni, povredi načela proporcionalnosti i obveze brižnog postupanja koje su vezane za odluku od 18. svibnja 2016.

               3.

               Treći tužbeni razlog, koji se temelji na zloporabi ovlasti i sukobu interesa koji su vezani za obje pobijane odluke.


title: Predmet C-448/16: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 11. kolovoza 2016. uputio Bundesgerichtshof (Njemačka) – Mohamed Barkan, Souad Asbai, Assia Barkan, Zakaria Barkan, Nousaiba Barkan protiv Air Nostrum L.A.M. S.A.

text:
               21.11.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 428/5

         Zahtjev za prethodnu odluku koji je 11. kolovoza 2016. uputio Bundesgerichtshof (Njemačka) – Mohamed Barkan, Souad Asbai, Assia Barkan, Zakaria Barkan, Nousaiba Barkan protiv Air Nostrum L.A.M. S.A.
   (Predmet C-448/16)
   (2016/C 428/07)
   Jezik postupka: njemački

      Sud koji je uputio zahtjev

   Bundesgerichtshof

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelji: Mohamed Barkan, Souad Asbai, Assia Barkan, Zakaria Barkan, Nousaiba Barkan

      Tuženik: Air Nostrum L.A.M. S.A.

      Prethodna pitanja

               1.

               Treba li članak 5. stavak 1. točku (a) Uredbe Vijeća (EZ) br. 44/2001 (1) od 22. prosinca 2000. o nadležnosti, priznavanju i izvršenju sudskih odluka u građanskim i trgovačkim stvarima, tumačiti na način da pojam „stvari koje se odnose na ugovore” obuhvaća i odštetni zahtjev iz članka 7. Uredbe (EZ) br. 261/2004 (2) Europskog parlamenta i Vijeća od 11. veljače 2004. o utvrđivanju općih pravila odštete i pomoći putnicima u slučaju uskraćenog ukrcaja i otkazivanja ili dužeg kašnjenja leta u polasku te o stavljanju izvan snage Uredbe (EEZ) br. 295/91, koji se ostvaruje prema stvarnom zračnom prijevozniku, koji nije ugovorni partner pogođenog putnika?

               2.

               Ako se treba primijeniti članak 5. stavak 1. Uredbe (EZ) br. 44/2001:
               Treba li kod prijevoza osoba na dva leta bez značajnijeg zadržavanja u transfernoj zračnoj luci konačni cilj putnika smatrati mjestom izvršenja obveze u skladu s člankom 5. stavkom 1. točkom (b) drugom alinejom Uredbe (EZ) br. 44/2001 i u slučaju kada se zahtjev za odštetu temeljem članka 7. Uredbe (EZ) br. 261/2004, koji je sadržan u tužbi, zasniva na smetnji koja je nastupila na prvom letu, a tužba je usmjerena protiv stvarnog zračnog prijevoznika na prvom letu, koji nije ugovorna strana ugovora o prijevozu?

      (1)  Uredba Vijeća (EZ) br. 44/2001 od 22. prosinca 2000. o nadležnosti, priznavanju i izvršenju sudskih odluka u građanskim i trgovačkim stvarima, SL L 12, str. 1. (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 19., svezak 3., str. 30.).

      (2)  SL L 46, str. 1. (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 7., svezak 26., str. 21.).


title: Predmet C-211/17: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 24. travnja 2017. uputila Curtea de Apel Bacău (Rumunjska) – SC Topaz Development SRL protiv Constantin Juncu, Raisa Juncu, rođena Cernica

text:
               31.7.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 249/18

         Zahtjev za prethodnu odluku koji je 24. travnja 2017. uputila Curtea de Apel Bacău (Rumunjska) – SC Topaz Development SRL protiv Constantin Juncu, Raisa Juncu, rođena Cernica
   (Predmet C-211/17)
   (2017/C 249/28)
   Jezik postupka: rumunjski

      Sud koji je uputio zahtjev

   Curtea de Apel Bacău

      Stranke glavnog postupka

      Žalitelj: SC Topaz Development SRL

      Druge stranke u postupku: Constantin Juncu, Raisa Juncu, rođena Cernica

      Prethodna pitanja

               1.

               Treba li članak 3. stavak 2. i članak 4. stavak l. [Direktive 93/13/EEZ] (1) tumačiti i primijeniti na način da je – u okolnostima poput onih u glavnom postupku, kako ih je izložio žalitelj, koji se pozvao na nacionalnu sudsku praksu (presuda br. 1646 od 18. travnja 2011., koju je Înalta Curte de Casație și Justiție, Secția comercială [Vrhovni sud, Odjel za trgovačko pravo] donio u kasacijskom postupku i građanska presuda br. 466 od l 6. travnja 2016., koju je Curtea de Apel Bacău [Žalbeni su u Bacău] donijela povodom žalbe, postupak br. 3364/110/2014) – odnosno, kada dokaz o tome da se pregovaralo o svim odredbama predugovora o kupoprodaji, koji su stranke zaključile proizlazi iz same okolnosti da su druge stranke u postupku, u svojstvu potrošača, prihvatile takve odredbe, potpisujući predugovor koji je prethodno sastavio promotor za nekretnine i naknadno ovjerio javni bilježnik, pretpostavka da se nije pregovaralo o odredbama koje je prethodno sastavio stručnjak oborena suprotnim dokazom?

               2.

               Obuhvaćaju li načelno odredbe iz točaka (d), (e), (f) i (i) priloga Direktivi Vijeća 93/13/EEZ od 5. travnja 1993. o nepoštenim uvjetima u potrošačkim ugovorima vrste odredbe sadržane u predugovorima o kupoprodaji koje su prethodno sastavili promotori za nekretnine koji su, kao i žalitelj, stručnjaci, posebno odredbe iz točaka 3.2.2. i 7.1. predugovora o kupoprodaji kojeg su zaključile stranke u postupku, kojima je predviđena lex commissoria četvrtog stupnja i kaznena odredba isključivo u korist potencijalnog prodavatelja?

               3.

               Treba li članak 6. stavak l. Direktive Vijeća 93/13/EEZ od 5. travnja 1993. o nepoštenim uvjetima u potrošačkim ugovorima tumačiti i primijeniti na način da, u slučaju potvrdnog odgovora Suda na drugo pitanje, ne dopušta (zabranjuje) nacionalnom sudu da izmjeni odnosne odredbe koje se smatraju nepoštenima, u smislu da se lex commissoria četvrtog stupnja može primijeniti pod različitim uvjetima od onih izrijekom predviđenih u predugovoru (na primjer, ne za svako zakašnjenje s plaćanjem ili za svako neplaćanje, neovisno o njihovu iznosu, već samo za plaćanja određenog iznosa, koja su izvršena sa zakašnjenjem ili koja su neizvršena, koje sud, od slučaja do slučaja, utvrdi znatnim) i da smanji (ograniči) visinu kaznene odredbe do iznosâ koje je s osnova kapare platio potencijalnog kupca do trenutka aktivacije odredbe lex commissoria? Može li, u tim uvjetima, nacionalni sud samo utvrditi da se takve odredbe ne primjenjuju u odnosu na predmetnog potrošača?

      (1)  Direktiva Vijeća 93/13/EEZ od 5. travnja 1993. o nepoštenim uvjetima u potrošačkim ugovorima (SL 1993., L 95, str. 29) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 15., svezak 12, str. 24.)


title: Predmet T-442/12: Presuda Općeg suda od 1. lipnja 2017. – Changmao Biochemical Engineering protiv Vijeća („Damping — Uvoz vinske kiseline podrijetlom iz Kine — Izmjena konačne antidampinške pristojbe — Djelomična privremena revizija — Tretman tržišnog gospodarstva — Troškovi glavnih faktora proizvodnje koji velikim dijelom odražavaju tržišne vrijednosti — Promjena okolnosti — Obveza obrazlaganja — Rok za donošenje odluke koja se odnosi na tretman tržišnog gospodarstva — Prava obrane — Članak 20. stavak 2. Uredbe (EZ) br. 1225/2009”)

text:
               24.7.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 239/43

         Presuda Općeg suda od 1. lipnja 2017. – Changmao Biochemical Engineering protiv Vijeća
   (Predmet T-442/12) (1)

   ((„Damping - Uvoz vinske kiseline podrijetlom iz Kine - Izmjena konačne antidampinške pristojbe - Djelomična privremena revizija - Tretman tržišnog gospodarstva - Troškovi glavnih faktora proizvodnje koji velikim dijelom odražavaju tržišne vrijednosti - Promjena okolnosti - Obveza obrazlaganja - Rok za donošenje odluke koja se odnosi na tretman tržišnog gospodarstva - Prava obrane - Članak 20. stavak 2. Uredbe (EZ) br. 1225/2009”))
   (2017/C 239/53)
   Jezik postupka: engleski

      Stranke

      Tužitelj: Changmao Biochemical Engineering Co. Ltd (Changzhou, Kina) (zastupnici: E. Vermulst, S. Van Cutsem, F. Graafsma i J. Cornelis, odvjetnici)

      Tuženik: Vijeće Europske unije (zastupnici: S. Boelaert, agent, u početku, uz asistenciju G. Berrischa, odvjetnika, te N. Chesaitesa, barristera, zatim G. Berrischa i B. Byrnea, solicitora, te naposljetku N. Tuominena, odvjetnika)

      Intervenijent u potporu tuženiku: Europska komisija (zastupnici: u početku M. França i A. Stobiecka-Kuik, a zatim M. França i J.-F. Brakeland, agenti) i Distillerie Bonollo SpA (Formigine, Italija), Industria Chimica Valenzana SpA (Borgoricco, Italija), Distillerie Mazzari SpA (Sant’Agata sul Santerno, Italija), Caviro Distillerie Srl (Faenza, Italija) i Comercial Química Sarasa, SL (Madrid, Španjolska) (zastupnik: R. MacLean, solicitor)

      Predmet

   Zahtjev na temelju članka 263. UFEU-a radi poništenja Provedbene uredbe Vijeća (EU) br. 626/2012 od 26. lipnja 2012. o izmjeni Provedbene uredbe (EU) br. 349/2012 o uvođenju konačne antidampinške pristojbe na uvoz vinske kiseline podrijetlom iz Narodne Republike Kine (SL 2012., L 182, str. 1.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 11., svezak 127., str. 170.) u dijelu u kojem se primjenjuje na tužitelja.

      Izreka

               1.

               Provedbena uredba Vijeća (EU) br. 626/2012 od 26. lipnja 2012. o izmjeni Provedbene uredbe Vijeća (EU) br. 349/2012 o uvođenju konačne antidampinške pristojbe na uvoz vinske kiseline podrijetlom iz Narodne Republike Kine poništava se u dijelu u kojem se primjenjuje na društvo Changmao Biochemical Engineering Co. Ltd.

               2.

               Vijeće Europske unije snosit će polovicu troškova društva Changmao Biochemical Engineering kao i vlastite troškove.

               3.

               Društvo Changmao Biochemical Engineering snosit će polovicu vlastitih troškova.

               4.

               Europska komisija snosit će vlastite troškove.

               5.

               Društva Distillerie Bonollo SpA, Industria Chimica Valenzana SpA, Distillerie Mazzari SpA, Caviro Distillerie Srl i Comercial Química Sarasa, SL snosit će vlastite troškove.

      (1)  SL C 366, 24. 11. 2012.


title: Predmet T-366/17: Tužba podnesena 5. lipnja 2017. – Poljska protiv Komisije

text:
               31.7.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 249/44

         Tužba podnesena 5. lipnja 2017. – Poljska protiv Komisije
   (Predmet T-366/17)
   (2017/C 249/60)
   Jezik postupka: poljski

      Stranke

      Tužitelj: Republika Poljska (zastupnik: B. Majczyna, agent)

      Tuženik: Europska komisija

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

               —

               poništi Odluku Komisije od 23. ožujka 2017. (priopćeno 24. ožujka 2017. pod brojem dokumenta C(2017) 1904) o odbijanju financijske potpore iz Europskog fonda za regionalni razvoj za veliki projekt „Početak proizvodnje nove generacije diesel motora od strane Volkswagen Motor Polska” kao dio operativnog programa „Inovativno gospodarstvo”, koji je obuhvaćen strukturnom potporom u okviru cilja „Konvergencija u Poljskoj”;

               —

               naloži Komisiji snošenje troškova.

      Tužbeni razlozi i glavni argumenti

   U prilog osnovanosti tužbe tužitelj ističe dva tužbena razloga.

               1.

               Prvi tužbeni razlog: pogrešna ocjena projekta „Početak proizvodnje nove generacije diesel motora od strane Volkswagen Motor Polska” zbog toga što se smatralo da taj projekt ne jamči dosljednost s prioritetima operativnog programa „Inovativno gospodarstvo” (prioritetna os IV. tog programa) i da stoga ne ispunjava zahtjeve iz članka 41. stavka 1. Uredbe Vijeća (EZ) br. 1083/2006 od 11. srpnja 2006. o utvrđivanju općih odredaba o Europskom fondu za regionalni razvoj, Europskom socijalnom fondu i Kohezijskom fondu i stavljanju izvan snage Uredbe (EZ) br. 1260/1999 (SL 2006., L 210, str. 25.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 14., svezak 2., str. 120.), i to zbog nedostatka inovacijskog karaktera.

               2.

               Drugi tužbeni razlog: povreda članka 41. stavka 2. Uredbe br. 1083/2006 zbog znatnog prekoračenja roka za ispitivanje projekta.


title: Predmet F-148/15: Tužba podnesena 21. prosinca 2015. – ZZ protiv Komisije

text:
               15.2.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 59/52

         Tužba podnesena 21. prosinca 2015. – ZZ protiv Komisije
   (Predmet F-148/15)
   (2016/C 059/60)
   Jezik postupka: francuski

      Stranke

      Tužitelj: ZZ (zastupnik: P. Vanden Casteele, odvjetnik)

      Tuženik: Europska komisija

      Predmet i opis spora

   Poništenje odluke povjerenstva za odabir natječaja EPSO/AD/306/15 – pravnici lingvisti za francuski jezik (AD7), da se tužitelju ne odobri sudjelovanje u slijedećoj fazi natječaja zbog toga što ne posjeduje stupanj obrazovanja koja odgovara punom pravnom obrazovanju u belgijskoj, francuskoj ili luksemburškoj ustanovi visokog obrazovanja.

      Tužbeni zahtjev tužitelja

               —

               Poništiti odluke o odabiru i imenovanju donesene u okviru „obavijesti o otvorenom natječaju EPSO/AD/306/15 temeljene na kvalifikacijama i testovima” za „pravnike lingviste (AD 7) za francuski jezik (FR)” (Službeni list EU-a, 21. svibanj 2015.), uključujući odluku, navedenu u elektroničkoj pošti upućenoj tužitelju, da „nakon ispitivanja vaše prijave, (…) povjerenstvo za odabir gore navedenog natječaja ne može Vam odobriti sudjelovanje u narednoj fazi natječaja”.


title: Predmet T-669/15 R: Rješenje predsjednika Općeg suda od 17. prosinca 2015. – Lysoform Dr. Hans Rosemann i dr. protiv ECHA-e („Privremena pravna zaštita — REACH — Stavljanje na raspolaganje na tržištu i korištenje biocidnih proizvoda — Uvrštavanje društva na popis iz članka 95. Uredbe (EU) br. 528/2012 kao dobavljača aktivne tvari — Zahtjev za suspenziju primjene — Nepostojanje hitnosti”)

text:
               15.2.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 59/20

         Rješenje predsjednika Općeg suda od 17. prosinca 2015. – Lysoform Dr. Hans Rosemann i dr. protiv ECHA-e
   (Predmet T-669/15 R)
   ((„Privremena pravna zaštita - REACH - Stavljanje na raspolaganje na tržištu i korištenje biocidnih proizvoda - Uvrštavanje društva na popis iz članka 95. Uredbe (EU) br. 528/2012 kao dobavljača aktivne tvari - Zahtjev za suspenziju primjene - Nepostojanje hitnosti”))
   (2016/C 059/22)
   Jezik postupka: engleski

      Stranke

      Tužitelji: Lysoform Dr. Hans Rosemann GmbH (Berlin, Njemačka); Ecolab Deutschland GmbH (Monheim am Rhein, Njemačka); Schülke & Mayr GmbH (Norderstedt, Njemačka); i Diversey Europe Operations BV (Utrecht, Nizozemska) (zastupnici: K. Van Maldegem, M. Grunchard i P. Sellar, odvjetnici)

      Tuženik: Europska agencija za kemikalije (ECHA) (zastupnici: C. Buchanan i W. Broere, agenti)

      Predmet

   Zahtjev za suspenziju primjene odluke ECHA-e od 16. srpnja 2015. koja se odnosi na uvrštavanje društva B. kao dobavljača aktivne tvari, na popis iz članka 95. stavka 1. Uredbe (EU) br. 528/2012 Europskog parlamenta i Vijeća od 22. svibnja 2012. o stavljanju na raspolaganje na tržištu i uporabi biocidnih proizvoda (SL L 167, str. 1.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 13., svezak 49., str. 181.).

      Izreka

               1.

               Zahtjev za privremenu pravnu zaštitu se odbija.

               2.

               O troškovima će se odlučiti naknadno.


title: Predmet C-68/14: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 10. veljače 2014. uputio Tribunale Ordinario di Aosta (Italija) – Equitalia Nord SpA protiv CLR di Camelliti Serafino & C. Snc

text:
               7.4.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 102/24

         Zahtjev za prethodnu odluku koji je 10. veljače 2014. uputio Tribunale Ordinario di Aosta (Italija) – Equitalia Nord SpA protiv CLR di Camelliti Serafino & C. Snc
   (Predmet C-68/14)
   2014/C 102/33
   Jezik postupka: talijanski

      Sud koji je uputio zahtjev

   Tribunale Ordinario di Aosta

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelj: Equitalia Nord SpA

      Tuženik: CLR di Camelliti Serafino & C. Snc

      Prethodna pitanja

               1.

               Je li u suprotnosti s člankom 106. stavcima 1. i 2. UFEU-a talijanski propis iz članka 3. stavaka 1. i 4. Zakonske uredbe br. 95 od 6. srpnja 2012., kako je dijelom izmijenjena Zakonom br. 135 o pretvaranju [Zakonske uredbe] od 7. kolovoza 2012. u dijelu u kojem propisuje da „uzimajući u obzir izvanrednost ekonomske situacije i činjenicu da je postizanje ograničenja javnih rashoda od prioritetne važnosti, od dana stupanja na snagu predmetnog akta, za godine 2012., 2013. i 2014., prilagodba vezana za kretanje indeksâ ISTAT-a, koja je predviđena važećim propisom, ne primjenjuje se na najamnine koje plaćaju administrativna tijela koje su uključene u konsolidirani račun dobiti i gubitka tijela javne vlasti, kako je odredio Istituto nazionale di statistica [Nacionalni zavod za statistiku] u skladu s člankom l. stavkom 3. Zakona br. 196 od 31. prosinca 2009., niti na [najamnine koje duguju] nezavisna regulatorna tijela, uključujući Commissione nazionale per le società e la borsa (Consob) [Državna komisija za trgovačka društva i burzu] za korištenje u svojstvu najmoprimaca unajmljenih nekretnina u svrhu rada institucija”, te također, [propis iz iste zakonske uredbe koji propisuje] u stavku 4., da „bi se ograničili javni rashodi, za ugovore kojima su unajmljene nekretnine u svrhu rada institucija, koje su sklopila tijela centralne vlasti, koje je odredio Istituto nazionale di statistica u smislu članka l. stavka 3. Zakona br. 196 od 31. prosinca 2009., kao i nezavisna regulatorna tijela uključujući Commissione nazionale per le società e la borsa (Consob), najamnine se smanjuju od 1. siječnja 2015. u iznosu 15 % od iznosa koji se trenutno plaća”, pri čemu se „počevši od dana stupanja na snagu Zakona o pretvaranju predmetne Zakonske uredbe smanjenje cijene iz prethodne odredbe primjenjuje na ugovore o najmu koji su istekli ili su obnovljeni nakon navedenog datuma”, zbog toga što osobama na čije se poslovanje primjenjuju pravila o tržišnom natjecanju osigurava diskriminirajuću i neopravdanu prednost u odnosu na položaj drugih osoba koje se bave istom aktivnošću ali se na njih ne primjenjuju navedeni propisi?

               2.

               Može li se navedeni propis smatrati „državnom potporom” u smislu i za potrebe članka 107. stavka 1. UFEU-a jer osigurava diskriminirajuću i neopravdanu prednost osobama na čije se poslovanje primjenjuju pravila o tržišnom natjecanju u odnosu na položaj drugih osoba koje se bave istom aktivnošću ali se na njih ne primjenjuju navedeni propisi?


title: Predmet C-333/13: Presuda Suda (veliko vijeće) od 11. studenoga 2014. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Sozialgericht Leipzig – Njemačka) – Elisabeta Dano, Florin Dano protiv Jobcenter Leipzig (Slobodno kretanje osoba – Građanstvo Unije – Jednako postupanje – Državljani neke države članice koji nisu ekonomski aktivni, a borave na području druge države članice – Isključenje tih osoba iz korištenja posebnih nedoprinosnih novčanih davanja na temelju Uredbe (EZ) br. 883/2004 – Direktiva 2004/38/EZ – Pravo boravka dulje od tri mjeseca – Članak 7. stavak 1. točka (b) i članak 24. – Uvjet o dostatnim sredstvima)

text:
               19.1.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 16/4

      Presuda Suda (veliko vijeće) od 11. studenoga 2014. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Sozialgericht Leipzig – Njemačka) – Elisabeta Dano, Florin Dano protiv Jobcenter Leipzig
      (Predmet C-333/13) (1)

      (Slobodno kretanje osoba - Građanstvo Unije - Jednako postupanje - Državljani neke države članice koji nisu ekonomski aktivni, a borave na području druge države članice - Isključenje tih osoba iz korištenja posebnih nedoprinosnih novčanih davanja na temelju Uredbe (EZ) br. 883/2004 - Direktiva 2004/38/EZ - Pravo boravka dulje od tri mjeseca - Članak 7. stavak 1. točka (b) i članak 24. - Uvjet o dostatnim sredstvima)
      (2015/C 016/05)
      Jezik postupka: njemački

         Sud koji je uputio zahtjev

      Sozialgericht Leipzig

         Stranke glavnog postupka

         Tužitelji: Elisabeta Dano, Florin Dano

         Tuženik: Jobcenter Leipzig

         Izreka

                  1.

                  Uredbu (EZ) br. 883/2004 Europskog parlamenta i Vijeća od 29. travnja 2004. o koordinaciji sustava socijalne sigurnosti, kako je izmijenjena Uredbom Komisije (EU) br. 1244/2010 od 9. prosinca 2010., treba tumačiti na način da „posebna nedoprinosna novčana davanja” u smislu članaka 3. stavka 3. i članka 70. te uredbe ulaze u područje primjene članka 4. spomenute uredbe.

                  2.

                  Članak 24. stavak 1. Direktive 2004/38/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 29. travnja 2004. o pravu građana Unije i članova njihovih obitelji na slobodno kretanje i [boravak] na području države članice, kojom se izmjenjuje Uredba (EEZ) br. 1612/68 i stavljaju izvan snage direktive 64/221/EEZ, 68/360/EEZ, 72/194/EEZ, 73/148/EEZ, 75/34/EEZ, 75/35/EEZ, 90/364/EEZ, 90/365/EEZ i 93/96/EEZ, u vezi s člankom 7. stavkom 1. točkom (b) iste kao i članak 4. Uredbe br. 883/2004, kako je izmijenjen Uredbom br. 1244/2010, trebaju se tumačiti na način da im nije protivan propis države članice na temelju kojeg su državljani drugih država članica isključeni iz prava na određena „posebna nedoprinosna novčana davanja” u smislu članka 70. stavka 2. Uredbe br. 883/2004, dok su ta davanja zajamčena državljanima države članice domaćina koji se nalaze u istom položaju, pod uvjetom da ti državljani drugih država članica u državi članici domaćinu nemaju pravo boravka na temelju Direktive 2004/38.

                  3.

                  Sud Europske unije nije nadležan odgovoriti na četvrto pitanje.

         (1)  SL C 226, 3.8.2013.


title: Predmet C-497/13: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 16. rujna 2013. uputio Gerechtshof Arnhem-Leeuwarden (Nizozemska) — Froukje Faber protiv Autobedrijf Hazet Ochten BV

text:
               14.12.2013

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 367/21

         Zahtjev za prethodnu odluku koji je 16. rujna 2013. uputio Gerechtshof Arnhem-Leeuwarden (Nizozemska) — Froukje Faber protiv Autobedrijf Hazet Ochten BV
   (Predmet C-497/13)
   2013/C 367/37
   Jezik postupka: nizozemski

      Sud koji je uputio zahtjev

   Gerechtshof Arnhem-Leeuwarden

      Stranke glavnog postupka

      Žalitelj: Froukje Faber

      Druga stranka u postupku: Autobedrijf Hazet Ochten BV

      Prethodna pitanja

               1.

               Je li nacionalni sudac na temelju načela učinkovitosti, visoke razine zaštite potrošačâ u Uniji kojoj teži Direktiva 1999/44 (1) ili pak drugih odredbi ili pravnih pravila prava Unije dužan po službenoj dužnosti ispitati je li kupac kod određenog ugovora potrošač u smislu članka 1. stavka 2. točke (a) Direktive 1999/44?

               2.

               U slučaju potvrdnog odgovora na prvo pitanje, vrijedi li isto iako spis ne sadrži nikakve (ili sadrži nedovoljne ili nesuglasne) informacije o činjenicama na temelju kojih bi sud mogao utvrditi svojstvo kupca?

               3.

               U slučaju potvrdnog odgovora na prvo pitanje, vrijedi li isto i u postupku povodom žalbe u kojem kupac kao žalbeni razlog protiv odluke prvostupanjskog suca nije istaknuo propust da se to u toj odluci (po službenoj dužnosti) ispita te je u njemu pitanje može li se kupca smatrati potrošačem izričito ostavljeno otvorenim?

               4.

               Treba li Direktivu 1999/44 (odnosno članak 5.) smatrati kao pravno pravilo istovjetno nacionalnim pravnim pravilima koja u nacionalnom pravnom sustavu vrijede kao pravila javnog poretka?

               5.

               Je li nizozemsko pravo, s obzirom na teret iznošenja tvrdnji o relevantnim činjenicama i teret dokazivanja kupca-potrošača u svezi s obvezom da (pravovremeno) istakne prigovor navodnog nedostatka isporučene robe, u suprotnosti s načelom učinkovitosti, visokom razinom zaštite potrošačâ unutar Unije kojoj teži Direktiva 1999/44 ili pak drugom odredbom ili pravnim pravilom prava Unije?

               6.

               Je li nizozemsko pravo, s obzirom na teret iznošenja tvrdnji i teret dokazivanja kupca-potrošača da roba nije u skladu s ugovorom, kao i da je ta nesukladnost postala očita u roku od šest mjeseci od isporuke, u suprotnosti s načelom učinkovitosti, visokom razinom zaštite potrošačâ unutar Unije kojoj teži Direktiva 1999/44 ili pak drugom odredbom ili pravnim pravilom prava Unije? Koje je značenje izraza „svaki nedostatak koji postane očit” [neslužbeni prijevod] iz članka 5. stavka 3. Direktive 1999/44 i posebice u kojoj je mjeri kupac-potrošač dužan iznositi tvrdnje o činjenicama i okolnostima koje se odnose na nesukladnost (odnosno njezin uzrok)? Je li za to dovoljno da kupac-potrošač iznese svoje tvrdnje te u slučaju obrazloženog osporavanja dokaže da kupljena stvar ne funkcionira (dobro) ili on mora iznijeti tvrdnje i u slučaju obrazloženog osporavanja dokazati koji je nedostatak kupljene stvari (bio) uzrok tome da ona ne funkcionira (dobro)?

               7.

               Igra li pri davanju odgovora na prethodna pitanja određenu ulogu i činjenica da je F. Faber angažirala odvjetnika za zastupanje u ovom postupku u oba stupnja?

      (1)  Direktiva 1999/44/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 25. svibnja 1999. o određenim aspektima prodaje robe široke potrošnje i o jamstvima za takvu robu (SL L 171, str. 12.).


title: Predmet C-205/14: Presuda Suda (peto vijeće) od 2. lipnja 2016. – Europska komisija protiv Portugalske Republike „Povreda obveze države članice — Zračni prijevoz — Uredba (EEZ) br. 95/93 — Dodjela slotova u zračnim lukama Europske unije — Članak 4. stavak 2. — Nezavisnost koordinatora — Pojam „zainteresirana strana” — Tijelo za upravljanje zračnom lukom — Funkcijsko razdvajanje — Sustav financiranja”

text:
               8.8.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 287/2

         Presuda Suda (peto vijeće) od 2. lipnja 2016. – Europska komisija protiv Portugalske Republike
   (Predmet C-205/14) (1)

   („Povreda obveze države članice - Zračni prijevoz - Uredba (EEZ) br. 95/93 - Dodjela slotova u zračnim lukama Europske unije - Članak 4. stavak 2. - Nezavisnost koordinatora - Pojam „zainteresirana strana” - Tijelo za upravljanje zračnom lukom - Funkcijsko razdvajanje - Sustav financiranja”)
   (2016/C 287/02)
   Jezik postupka: portugalski

      Stranke

      Tužitelj: Europska komisija (zastupnici: P. Guerra e Andrade i F. Wilman, agenti)

      Tuženik: Portugalska Republika (zastupnici: L. Inez Fernandes i V. Moura Ramos, agenti)

      Izreka

               1.

               Portugalska Republika povrijedila je obveze koja ima na temelju članka 4. stavka 2. Uredbe Vijeća (EEZ) br. 95/93 od 18. siječnja 1993. o zajedničkim pravilima za dodjelu slotova u zračnim lukama Zajednice kako je izmijenjena Uredbom (EZ) br. 545/2009 Europskog parlamenta i Vijeća od 18. lipnja 2009. jer nije osigurala nezavisnost koordinatora za dodjelu slotova na način da bi ga funkcijski razdvojila od svake zainteresirane strane i zbog toga što nije osigurala da sustav financiranja aktivnosti koordinatora bude primjeren za osiguravanje njegove nezavisnosti.

               2.

               Portugalskoj Republici nalaže se snošenje troškova.

      (1)  SL C 212, 7. 7. 2014.


title: Predmet C-502/15: Presuda Suda (deveto vijeće) od 4. svibnja 2017. – Europska komisija protiv Ujedinjene Kraljevine Velike Britanije i Sjeverne Irske (Povreda obveze države članice — Direktiva 91/271/EEZ — Članci 3. do 5. i 10. — Prilog I. točke A, B i D — Pročišćavanje komunalnih otpadnih voda — Sabirni sustavi — Sekundarno pročišćavanje ili ekvivalentno pročišćavanje — Strože pročišćavanje kod ispuštanja u osjetljivim područjima)

text:
               3.7.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 213/9

         Presuda Suda (deveto vijeće) od 4. svibnja 2017. – Europska komisija protiv Ujedinjene Kraljevine Velike Britanije i Sjeverne Irske
   (Predmet C-502/15) (1)

   ((Povreda obveze države članice - Direktiva 91/271/EEZ - Članci 3. do 5. i 10. - Prilog I. točke A, B i D - Pročišćavanje komunalnih otpadnih voda - Sabirni sustavi - Sekundarno pročišćavanje ili ekvivalentno pročišćavanje - Strože pročišćavanje kod ispuštanja u osjetljivim područjima))
   (2017/C 213/08)
   Jezik postupka: engleski

      Stranke

      Tužitelj: Europska komisija (zastupnici: K. Mifsud-Bonnici i E. Manhaeve, agenti)

      Tuženik: Ujedinjena Kraljevina Velike Britanije i Sjeverne Irske (zastupnici: J. Kraehling, agent, uz asistenciju S. Forda, barristera)

      Izreka

               1.

               Time što nije osigurala da se vode sakupljene u kombiniranom sustavu koji prikuplja komunalne otpadne vode i kišnicu u aglomeracijama Gowerton i Llanelli zadržavaju i odvode radi pročišćavanja u skladu sa zahtjevima Direktive Vijeća 91/271/EEZ od 21. svibnja 1991. o pročišćavanju komunalnih otpadnih voda, Ujedinjena Kraljevina Velike Britanije i Sjeverne Irske povrijedila je svoje obveze na temelju članaka 3. 4. i 10. navedene direktive kao i na temelju točaka A i B Priloga I. navedenoj direktivi.

               2.

               Time što nije uspostavila sekundarno pročišćavanje za komunalne otpadne vode aglomeracije Ballycastle i time što nije podvrgnula nikakvom pročišćavanju komunalne otpadne vode aglomeracije Gibraltar, Ujedinjena Kraljevina Velike Britanije i Sjeverne Irske povrijedila je svoje obveze na temelju članka 4. Direktive 91/271 i točke B Priloga I. navedenoj direktivi.

               3.

               Time što nije osigurala da komunalne otpadne vode koje ulaze u sabirne sustave aglomeracija Tiverton, Durham (Barkers Haugh), Chester-le-Street, Islip, Broughton Astley, Chilton, Witham i Chelmsford budu predmet strožeg pročišćavanja od onog opisanog u članku 4. Direktive 91/271, prije nego što budu ispuštene u osjetljiva područja, Ujedinjena Kraljevina Velike Britanije i Sjeverne Irske povrijedila je svoje obveze na temelju članka 5. navedene Direktive i točke B Priloga I. navedenoj direktivi.

               4.

               U preostalom dijelu tužba se odbija.

               5.

               Ujedinjenoj Kraljevini Velike Britanije i Sjeverne Irske nalaže se snošenje troškova.

      (1)  SL C 16, 18. 1. 2016.


title: Predmet T-467/11: Presuda Općeg suda od 10. prosinca 2013. — Colgate-Palmolive protiv OHIM-a — dm-drogerie markt (360° SONIC ENERGY) ( „Žig Zajednice — Postupak povodom prigovora — Prijava verbalnog žiga Zajednice 360° SONIC ENERGY — Raniji međunarodni verbalni žig SONIC POWER — Relativni razlog za odbijanje — Vjerojatnost dovođenja u zabludu — Članak 8. stavak 1. točka (b) Uredbe (EZ) br. 207/2009” )

text:
               1.2.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 31/8

         Presuda Općeg suda od 10. prosinca 2013. — Colgate-Palmolive protiv OHIM-a — dm-drogerie markt (360° SONIC ENERGY)
   (Predmet T-467/11) (1)

   (Žig Zajednice - Postupak povodom prigovora - Prijava verbalnog žiga Zajednice 360° SONIC ENERGY - Raniji međunarodni verbalni žig SONIC POWER - Relativni razlog za odbijanje - Vjerojatnost dovođenja u zabludu - Članak 8. stavak 1. točka (b) Uredbe (EZ) br. 207/2009)
   2014/C 31/13
   Jezik postupka: engleski

      Stranke

      Tužitelj: Colgate-Palmolive (New York, New York, Sjedinjene Američke Države) (zastupnici: M. Zintler i G. Schindler, odvjetnik)

      Tuženik: Ured za usklađivanje na unutarnjem tržištu (žigovi i dizajni) (zastupnik: P. Geroulakos, agent)

      Druga stranka u postupku pred žalbenim vijećem OHIM-a: dm-drogerie markt GmbH & Co. KG (Karlsruhe, Njemačka)

      Predmet

   Tužba podnesena protiv odluke drugog žalbenog vijeća OHIM-a od 25. svibnja 2011. (predmet R 1094/2010-2) koja se odnosi na postupak povodom prigovora između dm-drogerie markt GmbH & Co. KG i Colgate-Palmolive Company.

      Izreka

               1.

               Tužba se odbija.

               2.

               Colgate-Palmolive Company se nalaže snošenje troškova.

      (1)  SL C 319, 29.10.2011.


title: Predmet T-435/16: Tužba podnesena 22. prosinca 2016. – MS protiv Komisije

text:
               6.3.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 70/21

         Tužba podnesena 22. prosinca 2016. – MS protiv Komisije
   (Predmet T-435/16)
   (2017/C 070/30)
   Jezik postupka: francuski

      Stranke

      Tužitelj: MS (Castries, Francuska) (zastupnici: L. Levi i M. Vandenbussche, odvjetnici)

      Tuženik: Europska komisija

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:
   proglasi ovu tužbu dopuštenom i osnovanom;
   slijedom toga,

               —

               poništi Komisijinu odluku o odbijanju priopćavanja osobnih podataka u vezi s tužiteljem, donesenu 16. lipnja 2016.;

               —

               naloži naknadu neimovinske štete koja je posljedica protupravnog postupanja Europske komisije, procijenjenu ex aequo et bono na 20 000 EUR;

               —

               naloži tuženiku snošenje svih troškova.

      Tužbeni razlozi i glavni argumenti

   U prilog osnovanosti tužbe tužitelj ističe jedan tužbeni razlog, koji se temelji na povredi Uredbe (EZ) br. 45/2001 Europskog parlamenta i Vijeća od 18. prosinca 2000. o zaštiti pojedinaca u vezi s obradom osobnih podataka u institucijama i tijelima Zajednice i o slobodnom kretanju takvih podataka (SL 2001., L 8, str. 1.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 13., svezak 34., str. 6.), a osobito njezinih članaka 8., 13. i 20. Tužitelj se također poziva na povredu temeljnog prava pristupa osobnim podacima i prava na poštovanje privatnosti, te na povredu načela prava obrane, jednakosti oružja i prava na dobru upravu. Nadalje, obrazloženje pobijane odluke je netočno i neosnovano. Sve te nezakonitosti predstavljaju pogreške koje su tužitelju prouzrokovale stvarnu i izvjesnu štetu.


title: Predmet T-204/16: Tužba podnesena 3. svibnja 2016. – Sun Media protiv EUIPO -a - Meta4 Spain (METABOX)

text:
               27.6.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 232/30

         Tužba podnesena 3. svibnja 2016. – Sun Media protiv EUIPO -a - Meta4 Spain (METABOX)
   (Predmet T-204/16)
   (2016/C 232/38)
   Jezik na kojem je tužba podnesena: engleski

      Stranke

      Tužitelj: Sun Media Ltd (Central Hong Kong, Posebna upravna regija Narodne Republike Kine) (zastupnik: A. Schnider, odvjetnik)

      Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO)

      Druga stranka pred žalbenim vijećem: Meta4 Spain, SA (Las Rozas, Španjolska)

      Podaci o postupku pred EUIPO-om

      Podnositelj prijave: tužitelj

      Predmetni sporni žig: verbalni žig EU-a „METABOX” – prijava za registraciju br. 11 819 125

      Postupak pred EUIPO-om: postupak povodom prigovora

      Pobijana odluka: odluka drugog žalbenog vijeća EUIPO-a od 8. veljače 2016. u predmetu R 307/2015-2

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

               —

               poništi pobijanu odluku;

               —

               naloži EUIPO-u i – u slučaju da pismeno intervenira – drugoj stranci u postupku pred EUIPO-om, snošenje vlastitih troškova, kao i nadoknadu troškova tužitelja iz postupaka pred Općim sudom i pred žalbenim vijećem EUIPO-a.

      Tužbeni razlozi

               —

               povreda članka 8. stavka 1. točke (b) Uredbe br. 207/2009;

               —

               povreda članka 75. i pratećih članaka Uredbe br. 207/2009

               —

               povreda EUIPO-ove dužnosti da svoje ovlasti izvršava u skladu s općim načelima prava Europske unije.


title: Predmet C-315/13: Zahtjev za prethodnu odluku koji je podnio Rechtbank van eerste aanleg te Mechelen (Belgija) 7. lipnja 2013. — Openbaar Ministerie protiv Edgarda Jana De Clercqa i dr.

text:
               31.8.2013

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 252/14

         Zahtjev za prethodnu odluku koji je podnio Rechtbank van eerste aanleg te Mechelen (Belgija) 7. lipnja 2013. — Openbaar Ministerie protiv Edgarda Jana De Clercqa i dr.
   (Predmet C-315/13)
   2013/C 252/32

   Predmetni postupak pokrenut je prije 1. srpnja 2013., datuma pristupanja Republike Hrvatske Europskoj uniji


title: Predmet C-572/15: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 2. studenoga 2015. uputio Riigikohus (Estonija) – F. Hoffmann-La Roche AG protiv Accord Healthcare OÜ

text:
               25.1.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 27/13

         Zahtjev za prethodnu odluku koji je 2. studenoga 2015. uputio Riigikohus (Estonija) – F. Hoffmann-La Roche AG protiv Accord Healthcare OÜ
   (Predmet C-572/15)
   (2016/C 027/16)
   Jezik postupka: estonski

      Sud koji je uputio zahtjev

   Riigikohus

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelj: F. Hoffmann-La Roche AG

      Tuženik: Accord Healthcare OÜ

      Prethodna pitanja

               1.

               Treba li članak 21. stavak 2. Uredbe (EZ) br. 469/2009 (1) Europskog parlamenta i Vijeća od 6. svibnja 2009. o svjedodžbi o dodatnoj zaštiti za lijekove (kodificirana verzija) tumačiti na način da se skraćuje trajanje svjedodžbe o dodatnoj zaštiti koja je u državi članici dodijeljena u skladu s nacionalnim pravom prije njezina pristupanja Europskoj uniji i koja bi prema podacima sadržanima u toj svjedodžbi u odnosu na jedan aktivni sastojak trajala dulje od 15 godina od izdavanja prvog odobrenja za stavljanje u promet u Uniji lijeka koji je od dotičnog aktivnog sastojka pripremljen ili ga sadržava?

               2.

               U slučaju potvrdnog odgovora na prvo pitanje: je li odredba članka 21. stavka 2. Uredbe (EZ) br. 469/2009 Europskog parlamenta i Vijeća od 6. svibnja 2009. o svjedodžbi o dodatnoj zaštiti za lijekove (kodificirana verzija) u skladu s pravom Unije, a posebno s općim načelima prava Unije o zaštiti stečenih prava, zabranom povratnog djelovanja i Poveljom Europske unije o temeljnim pravima?

      (1)  SL L 152, str. 1. (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 13., svezak 64., str. 166.)


title: Predmet C-602/14 P: Žalba koju je 23. prosinca 2014. podnio Bharat Heavy Electricals Ltd protiv rješenja Općeg suda (osmo vijeće) od 21. listopada 2014. u predmetu T-374/14, Bharat Heavy Electricals Ltd protiv Europske komisije

text:
               21.9.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 311/14

         Žalba koju je 23. prosinca 2014. podnio Bharat Heavy Electricals Ltd protiv rješenja Općeg suda (osmo vijeće) od 21. listopada 2014. u predmetu T-374/14, Bharat Heavy Electricals Ltd protiv Europske komisije
   (Predmet C-602/14 P)
   (2015/C 311/17)
   Jezik postupka: engleski

      Stranke

      Žalitelj: Bharat Heavy Electricals Ltd (zastupnik: A. Mc Donagh, avocat)

      Druga stranka u postupku: Europska komisija
   Rješenjem od 4. lipnja 2015. Sud (šesto vijeće) je odbacio žalbu i naložio Bharat Heavy Electricals Ltd snošenje vlastitih troškova.


title: Predmet C-25/17: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 19. siječnja 2017. uputio Korkein hallinto-oikeus (Finska) – Tietosuojavaltuutettu

text:
               20.3.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 86/19

         Zahtjev za prethodnu odluku koji je 19. siječnja 2017. uputio Korkein hallinto-oikeus (Finska) – Tietosuojavaltuutettu
   (Predmet C-25/17)
   (2017/C 086/23)
   Jezik postupka: finski

      Sud koji je uputio zahtjev

   Korkein hallinto-oikeus

      Stranke glavnog postupka

      Žalitelj: Tietosuojavaltuutettu

      Druga stranka u postupku: Jehovan todistajat -uskonnollinen yhdyskunta

      Prethodna pitanja

               1.

               Treba li iznimke od područja primjene Direktive o zaštiti osobnih podataka (1) iz njezina članka 3. stavka 2. druge alineje tumačiti na način da prikupljanje i obrada osobnih podataka koje članovi vjerske zajednice provode u sklopu aktivnosti propovijedanja od vrata do vrata nisu obuhvaćeni područjem primjene te direktive? Koliko je prilikom ocjenjivanja primjenjivosti navedene direktive važno to da, s jedne strane, aktivnost propovijedanja, u sklopu koje se prikupljaju podaci, organizira vjerska zajednica i njezine skupštine i da je, s druge strane, istodobno riječ o osobnom prakticiranju vjere članova vjerske zajednice?

               2.

               Uzimajući u obzir uvodne izjave 26. i 27. Direktive o zaštiti osobnih podataka, treba li definiciju pojma „sustav arhiviranja” iz njezina članka 2. točke (c) tumačiti na način da apsolutno svi osobni podaci, koji se u sklopu gore navedene aktivnosti propovijedanja od vrata do vrata ne prikupljaju automatizirano (ime i adresa i ostali mogući podaci i opisi koji se tiču osobe),

                           a.

                           nisu takav sustav arhiviranja jer u tom slučaju nije riječ o posebnim kartotekama ili popisima ili sličnim sustavima pretraživanja u smislu definicije finskog zakona o zaštiti osobnih podataka ili pak

                           b.

                           jesu takav sustav arhiviranja jer se na temelju tih podataka, uzimajući u obzir njihovu namjenu, u biti lako i bez pretjeranih troškova mogu izvući informacije potrebne za daljnju upotrebu, kao što je predviđeno finskim zakonom o zaštiti osobnih podataka?

               3.

               Treba li izraz „koje samo ili zajedno s drugima utvrđuje svrhu i načine obrade osobnih podataka” iz članka 2. točke (d) Direktive o zaštiti osobnih podataka tumačiti na način da se vjersku zajednicu koja organizira aktivnost prilikom koje se prikupljaju osobni podaci (osobito raspodjelom područja djelovanja propovjednika, obavljanjem aktivnosti propovijedanja i vođenjem evidencija osoba koje ne žele da ih propovjednici posjećuju) može smatrati nadzornikom obrade osobnih podataka u pogledu te aktivnosti njezinih članova, iako vjerska zajednica tvrdi da samo pojedini propovjednici imaju pristup pohranjenim informacijama?

               4.

               Treba li navedeni članak 2. točku (d) tumačiti na način da se vjerska zajednica može smatrati nadzornikom samo ako poduzima ostale specifične mjere, poput davanja naredbi ili pisanih uputa kojima upravlja prikupljanjem podataka ili je dovoljno to da vjerska zajednica faktično upravlja aktivnošću svojih članova?
               Odgovor na treće i četvrto pitanje potreban je samo ako je Direktiva primjenjiva s obzirom na prvo i drugo pitanje. Odgovor na četvrto pitanje potreban je samo ako se s obzirom na treće pitanje ne može isključiti primjenjivost članka 2. točke (d) Direktive na vjersku zajednicu.

      (1)  Direktiva 95/46/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 24. listopada 1995 . o zaštiti pojedinaca u vezi s obradom osobnih podataka i o slobodnom protoku takvih podataka (SL 1995., L 281, str. 31.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 13., svezak 7., str. 88.).


title: Predmet C-237/14 P: Rješenje Suda (šesto vijeće) od 6. rujna 2016. – Lidl Stiftung & Co. KG protiv Ureda Europske unije za intelektualno vlasništvo (Žalba — Žig Europske unije — Članak 181. Poslovnika Suda — Očito nedopuštena ili očito neutemeljena žalba)

text:
               5.12.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 454/6

      Rješenje Suda (šesto vijeće) od 6. rujna 2016. – Lidl Stiftung & Co. KG protiv Ureda Europske unije za intelektualno vlasništvo
      (Predmet C-237/14 P) (1)

      ((Žalba - Žig Europske unije - Članak 181. Poslovnika Suda - Očito nedopuštena ili očito neutemeljena žalba))
      (2016/C 454/12)
      Jezik postupka: engleski

         Stranke

         Žalitelj: Lidl Stiftung & Co. KG (zastupnici: M. Wolter, M. Kefferpütz i A. K. Marx, Rechtsanwälte)

         Druga stranka u postupku: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (zastupnik: L. Rampini, agent)

         Izreka

                  1.

                  Žalba se odbacuje

                  2.

                  Društvu Lidl Stiftung & Co. KG se nalaže snošenje troškova.

         (1)  SL C 282, 25. 8. 2014.


title: Predmet T-519/15: Tužba podnesena 4. rujna 2015. – mToys.de protiv OHIM-a – Laboratorios Indas (myBaby)

text:
               3.11.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 363/42

         Tužba podnesena 4. rujna 2015. – mToys.de protiv OHIM-a – Laboratorios Indas (myBaby)
   (Predmet T-519/15)
   (2015/C 363/52)
   Jezik na kojem je tužba podnesena: engleski

      Stranke

      Tužitelj: myToys.de GmbH (Berlin, Njemačka) (zastupnici: C. Hauss-Löhde i M. Mette, odvjetnici)

      Tuženik: Ured za usklađivanje na unutarnjem tržištu (žigovi i dizajni) (OHIM)

      Druga stranka pred žalbenim vijećem: Laboratorios Indas, SA (Pozuelo de Alarcon, Španjolska)

      Podaci o postupku pred OHIM-om

      Nositelj spornog žiga: tužitelj

      Predmetni sporni žig: figurativni žig Zajednice s verbalnim elementom „myBaby” – prijava za registraciju br. 10 846 426

      Postupak pred OHIM-om: postupak povodom prigovora

      Pobijana odluka: odluka drugog žalbenog vijeća OHIM-a od 17. lipnja 2015. u predmetu R 1002/2014-2

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

               —

               poništi odluku drugog žalbenog vijeća Ureda za usklađivanje na unutarnjem tržištu (žigovi i dizajni) od 17. lipnja 2015. u žalbenom postupku R 1002/2014-2;

               —

               odbije prigovor u cijelosti;

               —

               opozove odluku drugog žalbenog vijeća Ureda za usklađivanje na unutarnjem tržištu (žigovi i dizajni) od 21. svibnja 2015. u žalbenom postupku R 1137/2014-2;

               —

               naloži OHIM-u snošenje troškova.

      Tužbeni razlog

               —

               povreda članka 42. stavka 2. Uredbe br. 207/2009;

               —

               povreda članka 15. stavka 1. točke (a) Uredbe br. 207/2009;

               —

               povreda članka 8. stavka 1. točke (b) Uredbe br. 207/2009;

               —

               povreda članka 7. stavka 1. Uredbe br. 216/96 od 5. veljače 1996 o utvrđivanju pravila postupka žalbenih vijeća Ureda za usklađivanje na unutarnjem tržištu (žigovi i dizajni).


title: Predmet T-432/16: Presuda Općeg suda od 19. srpnja 2017. – Lackmann Fleisch- und Feinkostfabrik protiv EUIPO-a (медведь) („Žig Europske unije — Prijava figurativnog žiga Europske unije медведь — Apsolutni razlog za odbijanje — Nepostojanje razlikovnoga karaktera — Opisni karakter — Članak 7. stavak 1. točka (c) Uredbe br. 207/2009”)

text:
               28.8.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 283/44

         Presuda Općeg suda od 19. srpnja 2017. – Lackmann Fleisch- und Feinkostfabrik protiv EUIPO-a (медведь)
   (Predmet T-432/16) (1)

   ((„Žig Europske unije - Prijava figurativnog žiga Europske unije медведь - Apsolutni razlog za odbijanje - Nepostojanje razlikovnoga karaktera - Opisni karakter - Članak 7. stavak 1. točka (c) Uredbe br. 207/2009”))
   (2017/C 283/67)
   Jezik postupka: njemački

      Stranke

      Tužitelj: Lackmann Fleisch- und Feinkostfabrik GmbH (Bühl, Njemačka) (zastupnik: A. Lingenfelser, odvjetnik)

      Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (zastupnici: P. Ivanov i D. Hanf, agenti)

      Predmet

   Tužba protiv odluke prvog žalbenog vijeća EUIPO-a od 17. svibnja 2016. (predmet R 240/2016-1), koja se odnosi na prijavu za registraciju figurativnog znaka медведь kao žiga Europske unije.

      Izreka

               1.

               Tužba se odbija.

               2.

               Društvu Lackmann Fleisch- und Feinkostfabrik GmbH nalaže se snošenje troškova.

      (1)  SL C 364, 3. 10. 2016.


title: Predmet C-425/17: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 14. srpnja 2017. uputio Bayerischen Verwaltungsgerichtshofs (Njemačka) – Günter Hartmann Tabakvertrieb GmbH & Co. KG protiv Stadt Kempten

text:
               16.10.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 347/8

         Zahtjev za prethodnu odluku koji je 14. srpnja 2017. uputio Bayerischen Verwaltungsgerichtshofs (Njemačka) – Günter Hartmann Tabakvertrieb GmbH & Co. KG protiv Stadt Kempten
   (Predmet C-425/17)
   (2017/C 347/08)
   Jezik postupka: njemački

      Sud koji je uputio zahtjev

   Bayerischer Verwaltungsgerichtshof

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelj: Günter Hartmann Tabakvertrieb GmbH & Co. KG

      Tuženik: Stadt Kempten

      Intervenijent: Landesanwaltschaft Bayern

      Prethodna pitanja

               1.

               Treba li članak 2. točku 8. Direktive 2014/40/EU (1) tumačiti na način da se pod „proizvodima namijenjenim za žvakanje” misli samo na proizvode od duhana za žvakanje u klasičnom smislu?

               2.

               Treba li članak 2. točku 8. Direktive 2014/40/EU tumačiti na način da pojam „proizvodi namijenjeni za žvakanje” znači isto kao i pojam „duhan za žvakanje” u smislu članak 2. točke 6. navedene direktive?

               3.

               Treba li se prilikom odgovaranja na pitanje je li neki duhanski proizvod „namijenjen za žvakanje” u smislu članka 2. točke 8. Direktive 2014/40/EU osloniti na objektivno promatranje proizvoda, a ne na podatke proizvođača ili na njegovu stvarnu uporabu od strane?

               4.

               Treba li članak 2. točku 8. Direktive 2014/40/EU tumačiti na način da namjena za žvakanje zahtijeva da je duhanski proizvod po svojoj konzistenciji i čvrstoći objektivno pogodan za žvakanje, i da njegovo žvakanje dovodi do oslobađanja sastojaka koji su u njemu sadržani?

               5.

               Treba li članak 2. točku 8. Direktive 2014/40/EU tumačiti na način da je – da bi se duhanski proizvod smatrao namijenjenim „za žvakanje” – potrebno, ali ujedno i dovoljno, da bude ispunjen dodatni uvjet da se laganim opetovanim pritiskom duhanskog proizvoda zubima ili jezikom oslobađa veći dio sastojaka iz proizvoda, nego što je to slučaj ako ga se jednostavno drži u ustima?

               6.

               Ili je za postojanje „namjene za žvakanje” potrebno da obično držanje u ustima ili sisanje ne dovodi do oslobađanja sastojaka?

               7.

               Može li se primjerenost duhanskog proizvoda „za žvakanje” u smislu članka 2. točke 8. Direktive 2014/40/EU utvrditi i pomoću njegova oblika konzumacije koji nije dio prerađenog duhana, kao što je na primjer celulozna vrećica?

      (1)  Direktiva 2014/40/EU Europskog parlamenta i Vijeća od 3. travnja 2014. o usklađivanju zakona i drugih propisa država članica o proizvodnji, predstavljanju i prodaji duhanskih i srodnih proizvoda i o stavljanju izvan snage Direktive 2001/37/EZ, SL 2014., L 127., str. 1.


title: Predmet C-33/17: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 23. siječnja 2017. uputilo Okrajno Sodišče Pliberk (Austrija) – Čepelnik d.o.o. protiv Michaela Vavtija

text:
               20.3.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 86/20

         Zahtjev za prethodnu odluku koji je 23. siječnja 2017. uputilo Okrajno Sodišče Pliberk (Austrija) – Čepelnik d.o.o. protiv Michaela Vavtija
   (Predmet C-33/17)
   (2017/C 086/24)
   Jezik postupka: slovenski

      Sud koji je uputio zahtjev

   Okrajno Sodišče Pliberk

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelj: Čepelnik d.o.o.

      Tuženik: Michael Vavti

      Prethodna pitanja

               1.

               Treba li članak 56. UFEU-a i Direktivu 2014/67/EU Europskog parlamenta i Vijeća od 15. svibnja 2014. o provedbi Direktive 96/71/EZ o upućivanju radnika u okviru pružanja usluga i izmjeni Uredbe (EU) br. 1024/2012 o administrativnoj suradnji putem Informacijskog sustava unutarnjeg tržišta tumačiti na način da im je protivno da država članica odredi obustavu plaćanja i isplatu jamstva domaćem naručitelju u iznosu jednakom preostalom iznosu dugovanja, ako zabrana izvršavanja plaćanja i isplata jamstva služe samo kao osiguranje za eventualnu novčanu kaznu, koju valja izreći samo po okončanju zasebnog postupka protiv pružatelja usluga sa sjedištem u drugoj državi članici?
               U slučaju negativnog odgovora na navedeno pitanje:

                           a.

                           Treba li članak 56. UFEU-a i Direktivu 2014/67/EU Europskog parlamenta i Vijeća od 15. svibnja 2014. o provedbi Direktive 96/71/EZ o upućivanju radnika u okviru pružanja usluga i izmjeni Uredbe (EU) br. 1024/2012 o administrativnoj suradnji putem Informacijskog sustava unutarnjeg tržišta tumačiti na način da im je protivno da država članica odredi obustavu plaćanja i isplatu jamstva domaćem naručitelju u iznosu jednakom preostalom iznosu dugovanja, ako pružatelju usluga sa sjedištem u drugoj državi članici Europske unije, kojemu bi trebalo izreći novčanu kaznu, nije u okviru postupka za određivanje jamstva pruženo nikakvo pravno sredstvo protiv odluke kojom je određena isplata jamstva te tuzemnom nalogoprimcu nije bio priznat nikakav odgodni učinak žalbe protiv takve odluke.

                           b.

                           Treba li članak 56. UFEU-a i Direktivu 2014/67/EU Europskog parlamenta i Vijeća od 15. svibnja 2014. o provedbi Direktive 96/71/EZ o upućivanju radnika u okviru pružanja usluga i izmjeni Uredbe (EU) br. 1024/2012 o administrativnoj suradnji putem Informacijskog sustava unutarnjeg tržišta tumačiti na način da im je protivno da država članica odredi obustavu plaćanja i isplatu jamstva tuzemnom nalogodavcu u iznosu jednakom preostalom iznosu dugovanja samo zbog toga što pružatelj usluga ima svoje sjedište u drugoj državi članici.

                           c.

                           Treba li članak 56. UFEU-a i Direktivu 2014/67/EU Europskog parlamenta i Vijeća od 15. svibnja 2014. o provedbi Direktive 96/71/EZ o upućivanju radnika u okviru pružanja usluga i izmjeni Uredbe (EU) br. 1024/2012 o administrativnoj suradnji putem Informacijskog sustava unutarnjeg tržišta tumačiti na način da im je protivno da država članica odredi obustavu plaćanja i isplatu jamstva tuzemnom nalogodavcu u iznosu jednakom preostalom iznosu dugovanja, iako iznos koji se duguje pružatelju usluga još nije dospio te iako konačni iznos još nije utvrđen zbog protuzahtjevâ i prava zadržanja.


title: Predmet C-418/14: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 5. rujna 2014. uputio Wojewódzki Sąd Administracyjny we Wrocławiu (Poljska) – ROZ-ŚWIT Zakład Produkcyjno-Handlowo-Usługowy Henryk Ciurko, Adam Pawłowski spółka jawna protiv Dyrektor Izby Celnej we Wrocławiu

text:
               22.12.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 462/12

         Zahtjev za prethodnu odluku koji je 5. rujna 2014. uputio Wojewódzki Sąd Administracyjny we Wrocławiu (Poljska) – ROZ-ŚWIT Zakład Produkcyjno-Handlowo-Usługowy Henryk Ciurko, Adam Pawłowski spółka jawna protiv Dyrektor Izby Celnej we Wrocławiu
   (Predmet C-418/14)
   (2014/C 462/20)
   Jezik postupka: poljski

      Sud koji je uputio zahtjev

   Wojewódzki Sąd Administracyjny we Wrocławiu

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelj: ROZ-ŚWIT Zakład Produkcyjno-Handlowo-Usługowy Henryk Ciurko, Adam Pawłowski spółka jawna

      Tuženik: Dyrektor Izby Celnej we Wrocławiu

      Prethodna pitanja

               1.

               Treba li članak 5., u vezi s člankom 2. stavkom 3. i člankom 21. stavkom 4. Direktive Vijeća 2003/96/EZ od 27. listopada 2003. o restrukturiranju sustava Zajednice za oporezivanje energenata i električne energije (1) tumačiti tako da se protivi nacionalnim pravilima propisanima člankom 89. stavkom 16. Zakona o trošarinama od 6. prosinca 2008. (DZ. U. 2009., br. 3, poz. 11., s izmjenama) na temelju kojih se na loživa ulja primjenjuje stopa trošarine predviđena za motorna goriva, u slučajevima kada obveznik trošarine ne postupi u skladu s formalnim zahtjevima iz članka 89. stavaka 14. i 15. Zakona o trošarinama?

               2.

               Protivi li se načelo proporcionalnosti formalnom uvjetu predviđenom u članku 89. stavcima 14. i 15. Zakona o trošarinama, u skladu s kojim se snižena stopa trošarine na loživa ulja primjenjuje samo u slučajevima kada je u zakonskom roku sastavljena i dostavljena izjava kupaca, bez obzira na to je li ispunjen materijalni uvjet da se loživo ulje prodaje za grijanje?

               3.

               Je li sankcija predviđena člankom 89. stavkom 16. Zakona o trošarinama, u skladu s kojom se, kao u ovom predmetu, trošarina na prodaju loživih ulja obračunava prodavatelju na temelju stope trošarine predviđene za motorna goriva (članak 89. stavak 1. Zakona o trošarinama), u slučajevima kada nije ispunjen formalni zahtjev iz članka 89. stavaka 14. i 15. Zakona o trošarinama, spojiva s načelom proporcionalnosti?

      (1)  SL L 283, str. 51., SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 9., svezak 2., str. 75.


title: Predmet T-406/16: Presuda Općeg suda od 11. srpnja 2017. – Dogg Label protiv EUIPO-a – Chemoul (JAPRAG) „Žig Europske unije — Postupak za proglašavanje žiga ništavim — Verbalni žig Europske unije JAPRAG — Nacionalni figurativni raniji žig JAPAN-RAG — Relativni razlog za odbijanje — Sličnost znakova — Članak 8. stavak 1. točka (b) Uredbe (EU) br. 207/2009”

text:
               21.8.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 277/41

         Presuda Općeg suda od 11. srpnja 2017. – Dogg Label protiv EUIPO-a – Chemoul (JAPRAG)
   (Predmet T-406/16) (1)

   („Žig Europske unije - Postupak za proglašavanje žiga ništavim - Verbalni žig Europske unije JAPRAG - Nacionalni figurativni raniji žig JAPAN-RAG - Relativni razlog za odbijanje - Sličnost znakova - Članak 8. stavak 1. točka (b) Uredbe (EU) br. 207/2009”)
   (2017/C 277/61)
   Jezik postupka: francuski

      Stranke

      Tužitelj: Dogg Label (Marseille, Francuska) (zastupnik: M. Angelier, odvjetnik)

      Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (zastupnik: A. Folliard-Monguiral, agent)

      Druga stranka u postupku pred žalbenim vijećem EUIPO-a, intervenijent u postupku pred Općim sudom: Patrick Chemoul (Paris, Francuska) (zastupnik: E. Hoffman, odvjetnik)

      Predmet

   Tužba protiv odluke drugog žalbenog vijeća EUIPO-a od 13. svibnja 2016. (predmet R-2336/2015-2) koja se odnosi na postupak za proglašavanje ništavosti između Dogg Labela i P. Chemoula.

      Izreka

               1.

               Poništava se odluka drugog žalbenog vijeća EUIPO-a od 13. svibnja 2016. (predmet R-2336/2015-2).

               2.

               Dogg Label, EUIPO i Patrick Chemoul snosit će vlastite troškove.

      (1)  SL C 364, 3. 10. 2016.


title: Predmet T-67/13: Presuda Općeg suda od 15. rujna 2015. – Novartis Europharm protiv Komisije („Lijekovi za humanu uporabu — Odobrenje za stavljanje u promet generičkog lijeka Zoledronic acid Hospira — zoledronatne kiseline — Zoledronatna kiselina — Razdoblje zakonske zaštite podataka za referentne lijekove Zometa i Aclasta, koji sadrže aktivnu tvar zoledronatnu kiselinu — Direktiva 2001/83/EZ — Uredba (EEZ) br. 2309/93 i Uredba (EZ) br. 726/2004 — Opće odobrenje za stavljanje u promet — Razdoblje zakonske zaštite podataka”)

text:
               3.11.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 363/29

         Presuda Općeg suda od 15. rujna 2015. – Novartis Europharm protiv Komisije
   (Predmet T-67/13) (1)

   ((„Lijekovi za humanu uporabu - Odobrenje za stavljanje u promet generičkog lijeka Zoledronic acid Hospira - zoledronatne kiseline - Zoledronatna kiselina - Razdoblje zakonske zaštite podataka za referentne lijekove Zometa i Aclasta, koji sadrže aktivnu tvar zoledronatnu kiselinu - Direktiva 2001/83/EZ - Uredba (EEZ) br. 2309/93 i Uredba (EZ) br. 726/2004 - Opće odobrenje za stavljanje u promet - Razdoblje zakonske zaštite podataka”))
   (2015/C 363/37)
   Jezik postupka: engleski

      Stranke

      Tužitelj: Novartis Europharm Ltd (Horsham, Ujedinjena Kraljevina) (zastupnik: C. Schoonderbeek, odvjetnik)

      Tuženik: Europska komisija (zastupnici: K. Mifsud-Bonnici i M. Šimerdová agenti)

      Intervenijent u potporu tuženiku: Hospira UK Ltd (Royal Leamington Spa, Ujedinjena Kraljevina) (zastupnici: u početku N. Stoate i H. Austin, solicitors, J. Stratford, QC, zatim M. Stoate i E. Vickers, solicitors, i J. Stratford)

      Predmet

   Zahtjev za poništenje Provedbene odluke Komisije C (2012) 8605 final od 19. studenog 2012., o izdavanju odobrenja za stavljanje u promet, sukladno Uredbi br. 726/2004 Europskog parlamenta i Vijeća, lijeka za humanu uporabu Zoledronic acid Hospira – zoledronatne kiseline.

      Izreka

               1.

               Tužba se odbija.

               2.

               Novartis Europharm Ltd će snositi vlastite troškove kao i one Europske komisije te društva Hospira UK Ltd.

      (1)  SL C 101, 6. 4. 2013.


title: Spojeni predmeti T-116/13 P i T-117/13 P: Rješenje Općeg suda od 13. siječnja 2014. — Lebedef protiv Komisije ( „Žalba — Javna služba — Dužnosnici — Izvješća — Izvješće o razvoju karijere — Razdoblje ocjenjivanja 2008. i 2009. — Izuzimanje na pola radnog vremena zbog sindikalnog zastupanja — Izvješća o ocjeni za poslove obavljene na raspoređenom radnom mjestu — Sindikalno imenovanje — Odbijanje tužbe u prvom stupnju kao očito neosnovane — Djelomično očito nedopuštena, a djelomično očito neosnovana žalba” )

text:
               8.3.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 71/21

      Rješenje Općeg suda od 13. siječnja 2014. — Lebedef protiv Komisije
      (Spojeni predmeti T-116/13 P i T-117/13 P) (1)

      (Žalba - Javna služba - Dužnosnici - Izvješća - Izvješće o razvoju karijere - Razdoblje ocjenjivanja 2008. i 2009. - Izuzimanje na pola radnog vremena zbog sindikalnog zastupanja - Izvješća o ocjeni za poslove obavljene na raspoređenom radnom mjestu - Sindikalno imenovanje - Odbijanje tužbe u prvom stupnju kao očito neosnovane - Djelomično očito nedopuštena, a djelomično očito neosnovana žalba)
      (2014/C 71/39)
      Jezik postupka: francuski

         Stranke

         Žalitelj: Giorgio Lebedef (Senningerberg, Luksemburg) (zastupnik: F. Frabetti, odvjetnik)

         Druga stranka u postupku: Europska komisija (zastupnici: C. Berardis-Kayser i G. Berscheid, agenti, uz asistenciju B. Wägenbaura, odvjetnika)

         Predmet

      Dvije žalbe podnesene protiv rješenja Službeničkog suda Europske unije (trećeg vijeća) od 12. prosinca 2012., Lebedef protiv Komisije (F-70/11 i F-109/11) kojima se traži poništenje tih rješenja

         Izreka

                  1.

                  Žalbe se odbijaju.

                  2.

                  Giorgio Lebedef će snositi svoje troškove kao i troškove Europske komisije u okviru ovog postupka.

         (1)  SL C 147, 25.5.2013.


title: Predmet T-43/17: Rješenje Općeg suda od 10. srpnja 2017. – No Limits protiv EUIPO-a – Morellato (NO LIMITS) „Žig Europske unije — Postupak za proglašavanje žiga ništavim — Verbalni žig Europske unije NO LIMITS — Opoziv pobijane odluke — Prestanak postojanja predmeta spora — Obustava postupka”

text:
               28.8.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 283/51

         Rješenje Općeg suda od 10. srpnja 2017. – No Limits protiv EUIPO-a – Morellato (NO LIMITS)
   (Predmet T-43/17) (1)

   („Žig Europske unije - Postupak za proglašavanje žiga ništavim - Verbalni žig Europske unije NO LIMITS - Opoziv pobijane odluke - Prestanak postojanja predmeta spora - Obustava postupka”)
   (2017/C 283/79)
   Jezik postupka: talijanski

      Stranke

      Tužitelj: No Limits International Investments SA (Bissone, Švicarska) (zastupnik: F. Canu, odvjetnik)

      Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (zastupnici: S. Scardocchia i A. Folliard-Monguiral, agenti)

      Druga stranka u postupku pred žalbenim vijećem EUIPO-a: Morellato SpA (Fratte di Santa Giustina in Colle, Italija)

      Predmet

   Tužba podnesena protiv odluke petog žalbenog vijeća EUIPO-a od 21. studenoga 2016. (predmet R 2007/2015-5) koja se odnosi na postupak za proglašavanje žiga ništavim između društava Morellato i No Limits Investments.

      Izreka

               1.

               Postupak povodom tužbe se obustavlja.

               2.

               Nalaže se Uredu Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO) snošenje vlastitih troškova kao i troškova društva No Limits International Investments SA.

      (1)  SL C 95, 27. 3. 2017.


title: Predmet C-203/14: Presuda Suda (veliko vijeće) od 6. listopada 2015. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Tribunal Català de Contractes del Sector Públic – Španjolska) – Consorci Sanitari del Maresme protiv Corporació de Salut del Maresme i la Selva (Zahtjev za prethodnu odluku — Članak 267. UFEU-a — Nadležnost Suda — Kvalifikacija tijela koje je uputilo zahtjev kao suda — Neovisnost — Obvezna nadležnost — Direktiva 89/665/EEZ — Članak 2. — Tijela nadležna za postupak pravne zaštite — Direktiva 2004/18/EZ — Članak 1. stavak 8. i članak 52. — Provedba postupaka javne nabave — Pojam ‚javno tijelo’ — Tijela javne uprave — Uključenost)

text:
               23.11.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 389/7

         Presuda Suda (veliko vijeće) od 6. listopada 2015. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Tribunal Català de Contractes del Sector Públic – Španjolska) – Consorci Sanitari del Maresme protiv Corporació de Salut del Maresme i la Selva
   (Predmet C-203/14) (1)

   ((Zahtjev za prethodnu odluku - Članak 267. UFEU-a - Nadležnost Suda - Kvalifikacija tijela koje je uputilo zahtjev kao suda - Neovisnost - Obvezna nadležnost - Direktiva 89/665/EEZ - Članak 2. - Tijela nadležna za postupak pravne zaštite - Direktiva 2004/18/EZ - Članak 1. stavak 8. i članak 52. - Provedba postupaka javne nabave - Pojam ‚javno tijelo’ - Tijela javne uprave - Uključenost))
   (2015/C 389/08)
   Jezik postupka: španjolski

      Sud koji je uputio zahtjev

   Tribunal Català de Contractes del Sector Públic

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelj: Consorci Sanitari del Maresme

      Tuženik: Corporació de Salut del Maresme i la Selva

      Izreka

               1.

               Članak 1. stavak 8. Direktive Europskog parlamenta i Vijeća 2004/18/EZ od 31. ožujka 2004. o usklađivanju postupaka za sklapanje ugovora o javnim radovima, ugovora o javnoj nabavi robe te ugovora o javnim uslugama, treba tumačiti na način da pojam „gospodarski subjekt” iz drugog podstavka te odredbe uključuje tijela javne uprave, koja stoga mogu sudjelovati u postupcima javne nabave ako su, i u mjeri u kojoj su ovlaštena pružati usluge uz naknadu na tržištu.

               2.

               Članak 52. Direktive 2004/18 treba tumačiti na način da on – unatoč činjenici da su u njemu navedeni pojedini zahtjevi u vezi s određivanjem uvjeta za upis gospodarskih subjekata na nacionalne službene liste i za potvrđivanje – ne definira iscrpno uvjete za upis tih gospodarskih subjekata na nacionalne službene liste ili za njihovo potvrđivanje, kao ni prava i obveze javnih subjekata u tom smislu. U svakom slučaju, Direktivu 2004/18 treba tumačiti na način da joj je protivan nacionalni propis na temelju kojeg, s jedne strane, nacionalna tijela javne uprave kojima je dopušteno ponuditi izvođenje radova, isporuku robe ili pružanje usluga obuhvaćenih dotičnim pozivom na nadmetanje ne mogu biti upisana na te liste, odnosno ne mogu dobiti tu potvrdu, dok je, s druge strane, pravo sudjelovanja u predmetnom postupku javne nabave dano samo subjektima koji se nalaze na navedenim listama ili koji imaju navedenu potvrdu.

      (1)  SL C 235, 21. 7. 2014.