title: Predmet T-184/20: Tužba podnesena 9. travnja 2020. – JE protiv Suda Europske unije

text:
               15.6.2020

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 201/36

      Tužba podnesena 9. travnja 2020. – JE protiv Suda Europske unije
      (Predmet T-184/20)
      (2020/C 201/48)
      Jezik na kojem je tužba podnesena: engleski

         Stranke

         Tužitelj: JE (zastupnik: N. Forwood, QC)

         Tuženik: Sud Europske Unije

         Tužbeni zahtjev

      Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

                  —

                  djelomično poništi Odluku Predsjednika Suda od 31. siječnja 2020. o proglašenju slobodnim radnog mjesta tužitelja kao nezavisnog odvjetnika i o pokretanju postupka imenovanja njegova nasljednika;

                  —

                  naloži tuženiku snošenje troškova postupka.

         Tužbeni razlozi i glavni argumenti

      U prilog osnovanosti tužbe tužitelj ističe da pobijani akt treba poništiti zbog nenadležnosti, povrede bitnog postupovnog zahtjevate povrede Ugovorâ i pravnih pravila o njihovoj primjeni.


title: Predmet T-191/20: Tužba podnesena 9. travnja 2020. – FCA Italy protiv EUIPO-a – Bettag (Pandem)

text:
               15.6.2020

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 201/36

      Tužba podnesena 9. travnja 2020. – FCA Italy protiv EUIPO-a – Bettag (Pandem)
      (Predmet T-191/20)
      (2020/C 201/49)
      Jezik na kojem je tužba podnesena: engleski

         Stranke

         Tužitelj: FCA Italy SpA (Torino, Italija) (zastupnici: F. Jacobacci i E. Truffo, odvjetnici)

         Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO)

         Druga stranka u postupku pred žalbenim vijećem: Christoph Bettag (Aachen, Njemačka)

         Podaci o postupku pred EUIPO-om

         Podnositelj prijave: druga stranka pred žalbenim vijećem

         Predmetni sporni žig: prijava verbalnog žiga Europske unije Pandem – Prijava za registraciju br. 17 297 029

         Postupak pred EUIPO-om: postupak povodom prigovora

         Pobijana odluka: odluka petog žalbenog vijeća EUIPO-a od 4. veljače 2020. u predmetu R 1483/2019-5

         Tužbeni zahtjev

      Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

                  —

                  poništi pobijanu odluku;

                  —

                  naloži EUIPO-u snošenje troškova.

         Tužbeni razlozi

                  —

                  povreda članka 8. stavka 1. točke (b) Uredbe (EU) 2017/1001 Europskog parlamenta i Vijeća;

                  —

                  ozbiljno iskrivljavanje činjenica.


title: Predmet T-193/20: Tužba podnesena 10. travnja 2020. – Eternit protiv EUIPO-a – Eternit Österreich (Paneli)

text:
               15.6.2020

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 201/37

      Tužba podnesena 10. travnja 2020. – Eternit protiv EUIPO-a – Eternit Österreich (Paneli)
      (Predmet T-193/20)
      (2020/C 201/50)
      Jezik postupka: engleski

         Stranke

         Tužitelj: Eternit (Kapelle-op-den-Bos, Belgija) (zastupnici: J. Muyldermans i P. Maeyaert, odvjetnici)

         Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO)

         Druga stranka u postupku pred žalbenim vijećem: Eternit Österreich GmbH (Vöcklabruck, Austrija)

         Podaci o postupku pred EUIPO-om

         Nositelj spornog dizajna: tužitelj pred Općim sudom

         Predmetni sporni dizajn: dizajn Europske unije br. 2 538 140-0001

         Pobijana odluka: odluka trećeg žalbenog vijeća EUIPO-a od 5. veljače 2020. u predmetu R 1661/2018-3

         Tužbeni zahtjev

      Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

                  —

                  poništi pobijanu odluku;

                  —

                  naloži EUIPO-u i intervenijentu snošenje vlastitih i tužiteljevih troškova.

         Tužbeni razlog

                  —

                  povreda članka 6. Uredbe Vijeća (EC) br. 6/2002.


title: Predmet T-194/20: Tužba podnesena 27. ožujka 2020. – JF protiv EUCAP-a Somalia

text:
               15.6.2020

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 201/37

      Tužba podnesena 27. ožujka 2020. – JF protiv EUCAP-a Somalia
      (Predmet T-194/20)
      (2020/C 201/51)
      Jezik postupka: engleski

         Stranke

         Tužitelj: JF (zastupnik: A. Kunst, odvjetnik)

         Tuženik: EUCAP Somalia (Mogadishu, Somalija)

         Tužbeni zahtjev

      Tužitelj od Općeg suda, temeljem tužbe za poništenje (članak 263. UFEU-a) i tužbe za naknadu štete zbog izvanugovorne odgovornosti (članak 268. UFEU-a i članak 340. stavak 2. UFEU-a), zahtijeva da:

                  —

                  poništi odluku voditelja misije EUCAP Somalia od 18. siječnja 2020., o prestanku tužiteljeva ugovora o radu;

                  —

                  poništi odluku voditelja misije EUCAP Somalia od 31. siječnja 2020., o odbijanju tužiteljeve interne žalbe;

                  —

                  na temelju izvanugovorne odgovornosti, naloži EUCAP-u Somalia da tužitelju plati naknadu za imovinsku štetu u obliku plaća, primitaka i prava (izgubljene zarade) tijekom prijelaznog razdoblja, kako je utvrđeno u Sporazumu o povlačenju sklopljenom između Europske unije i Ujedinjene Kraljevine (Sporazum o povlačenju između EU-a i UK-a);

                  —

                  naloži EUCAP-u Somalia da tužitelju naknadi imovinsku i neimovinsku štetu koju je pretrpio kao posljedicu nezakonite Odluke, koja je privremeno ex aequo et bono procijenjena na 60 000 eura;

                  —

                  naloži EUCAP-u Somalia snošenje troškova, uključujući tužiteljeve troškove, uvećanih za kamatu od 8 %.

            Podredno, tužitelj od Općeg suda, temeljem tužbe na temelju arbitražne klauzule (članak 272. UFEU-a) (ako se dvije pobijane odluke smatraju neodvojivima od tužiteljeva ugovora o radu) i tužbe za naknadu štete zbog ugovorne odgovornosti (članak 340. stavak 1. UFEU-a), zahtijeva da:

                  —

                  utvrdi da su odluke voditelja misije EUCAP Somalia od 18. siječnja 2020. i od 31. siječnja 2020. nezakonite;

                  —

                  na temelju ugovorne odgovornosti, naloži EUCAP-u Somalia da tužitelju plati naknadu za imovinsku i neimovinsku štetu koju je pretrpio kako je navedeno;

                  —

                  naloži EUCAP-u Somalia snošenje troškova, uključujući tužiteljeve troškove, uvećanih za kamatu od 8 %.

         Tužbeni razlozi i glavni argumenti

      U prilog osnovanosti tužbe na temelju članka 263. UFEU-a tužitelj ističe pet tužbenih razloga.

                  1.

                  Prvi tužbeni razlog, koji se temelji na tome da je EUCAP Somalia povrijedio pravo na saslušanje, zbog toga što tužitelj nije saslušan prije donošenja odluke od 18. siječnja 2020. o prestanku njegova ugovora o radu.

                  2.

                  Drugi tužbeni razlog, koji se temelji na tome da je EUCAP Somalia povrijedio zabranu izravne diskriminacije na temelju državljanstva, zbog toga što se odluka o prestanku tužiteljeva ugovora o radu poziva na stupanje na snagu Sporazuma o povlačenju između EU-a i UK-a, unatoč postojanju prijelaznog razdoblja, čime nezakonito različito postupa prema britanskom ugovornom osoblju u EUCAP-u Somalia i ugovornom osoblju koje nije britanskog državljanstva.

                  3.

                  Treći tužbeni razlog, koji se temelji na tome da je EUCAP Somalia povrijedio načelo jednakog postupanja, zbog toga što je različito postupao prema tužitelju u odnosu na međunarodno ugovorno osoblje britanskog državljanstva koje je zaposleno u ZSOP-ovim misijama, koje je zadržano tijekom prijelaznog razdoblja u skladu sa Sporazumom o povlačenju između EU-a i UK-a.

                  4.

                  Četvrti tužbeni razlog, koji se temelji na tome da je EUCAP Somalia povrijedio Sporazum o povlačenju između EU-a i UK-a, zbog toga što je zanemario da se odredbe o ZSOP-ovim misijama u odnosu na međunarodno ugovorno osoblje britanskog državljanstva nastavljaju primjenjivati i ne ograničavaju nastavak zaposlenja takvog osoblja tijekom prijelaznog razdoblja.

                  5.

                  Peti tužbeni razlog, koji se temelji na tome da je EUCAP Somalia povrijedio načelo zaštite legitimnih očekivanja, zbog toga što su međunarodnom ugovornom osoblju britanskog državljanstva dana jamstva da će biti zadržano tijekom prijelaznog razdoblja, u skladu sa Sporazumom o povlačenju između EU-a i UK-a.
                  Osim toga, ako Sud bude smatrao tužbu na temelju članka 263. UFEU-a nedopuštenom, zbog toga što se odluke smatraju neodvojivima od tužiteljeva ugovora o radu, zahtijeva se od Općeg suda da se, glede osnovanosti tužbe na temelju članka 272. UFEU-a, koja je podnesena podredno, izjasni o istih pet tužbenih razloga. Istaknute povrede trebalo bi smatrati takvima da imaju ugovornu prirodu.


title: Predmet T-195/20: Tužba podnesena 6. travnja 2020. – Sociedade da Água de Monchique protiv EUIPO-a – Ventura Vendrell (chic ÁGUA ALCALINA 9,5 PH)

text:
               15.6.2020

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 201/39

      Tužba podnesena 6. travnja 2020. – Sociedade da Água de Monchique protiv EUIPO-a – Ventura Vendrell (chic ÁGUA ALCALINA 9,5 PH)
      (Predmet T-195/20)
      (2020/C 201/52)
      Jezik na kojem je tužba podnesena: portugalski

         Stranke

         Tužitelj: Sociedade da Água de Monchique S.A. (Caldas de Monchique, Portugal) (zastupnik: M. Osório de Castro, odvjetnik)

         Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO)

         Druga stranka pred žalbenim vijećem: Pere Ventura Vendrell (Sant Sadurni d’Anoia, Barcelona)

         Podaci o postupku pred EUIPO-om

         Podnositelj prijave spornog žiga: tužitelj

         Predmetni sporni žig: prijava figurativnog žiga Europske unije chic ÁGUA ALCALINA 9,5 PH – prijava za registraciju br. 017 027 608

         Postupak pred EUIPO-om: postupak povodom prigovora

         Pobijana odluka: odluka četvrtog žalbenog vijeća EUIPO-a od 20. siječnja 2020. u predmetu R 2524/2018-4

         Tužbeni zahtjev

      Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

                  —

                  poništi pobijanu odluku i, posljedično, prihvati registraciju prijavljenog žiga;

                  —

                  naloži EUIPO-u snošenje svih troškova.

         Tužbeni razlog

                  —

                  Povreda članka 8. stavka 1. točke (b) Uredbe (EU) 2017/1001 Europskog parlamenta i Vijeća.


title: Predmet T-198/20: Tužba podnesena 30. ožujka 2020. – Shindler i dr. protiv Vijeća

text:
               15.6.2020

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 201/40

      Tužba podnesena 30. ožujka 2020. – Shindler i dr. protiv Vijeća
      (Predmet T-198/20)
      (2020/C 201/54)
      Jezik postupka: francuski

         Stranke

         Tužitelji: Harry Shindler (Porto d’Ascoli, Italija) i devet drugih tužiteljâ (zastupnik: J. Fouchet, odvjetnik)

         Tuženik: Vijeće Europske unije

         Tužbeni zahtjev

      Tužitelji od Općeg suda zahtijevaju da:

                  —

                  u cijelosti poništi Odluku Vijeća (EU) 2020/135 od 30. siječnja 2020. o sklapanju Sporazuma o povlačenju Ujedinjene Kraljevine Velike Britanije i Sjeverne Irske iz Europske unije i Europske zajednice za atomsku energiju zajedno sa Sporazumom o povlačenju Ujedinjene Kraljevine Velike Britanije i Sjeverne Irske iz Europske unije i Europske zajednice za atomsku energiju i njegovim prilozima;
                  podredno;

                  —

                  djelomično poništi Odluku Vijeća (EU) 2020/135 od 30. siječnja 2020. o sklapanju Sporazuma o povlačenju Ujedinjene Kraljevine Velike Britanije i Sjeverne Irske iz Europske unije i Europske zajednice za atomsku energiju zajedno sa Sporazumom o povlačenju Ujedinjene Kraljevine Velike Britanije i Sjeverne Irske iz Europske unije i Europske zajednice za atomsku energiju jer ti akti na automatski i općenit način prave razliku između građana Unije i državljana Ujedinjene Kraljevine počevši od 1. veljače 2020., a da pritom nije provedena provjera proporcionalnosti, i tako osobito poništi 6. stavak preambule i članke 9., 10. i 127. Sporazuma o povlačenju;
                  slijedom toga

                  —

                  naloži Vijeću Europske unije snošenje svih troškova postupka, uključujući i odvjetničke troškove u visini od 5 000 eura.

         Tužbeni razlozi i glavni argumenti

      U prilog osnovanosti tužbe tužitelji ističu trinaest tužbenih razloga.

                  1.

                  Prvi tužbeni razlog, koji se temelji na povredi članka 106.a Ugovora o osnivanju Europske zajednice za atomsku energiju (Euratom). Tužitelji u tom pogledu smatraju da britanski narod nije glasao za povlačenje Ujedinjene Kraljevine iz Euratoma i da se trebalo ispoštovati formalnosti koje se odnose na izlazak Ujedinjene Kraljevine iz te organizacije.

                  2.

                  Drugi tužbeni razlog, koji se temelji na povredi postupka koja se odnosi na prirodu konačnog sporazuma. Tužitelji u tom smislu ističu da je odluka o sklapanju Sporazuma o povlačenju nezakonita kada je riječ o tome da povjerava Uniji „iznimnu horizontalnu nadležnost” za pregovore o Sporazumu o povlačenju i ograničava raspodjelu nadležnosti između Unije i država članica, čime isključuje mogućnost mješovitog sporazuma i tako odbacuje svaku ratifikaciju konačnog sporazuma od strane država članica.

                  3.

                  Treći tužbeni razlog, koji se temelji na povredi članka 127. Sporazuma o Europskom gospodarskom prostoru (EEZ) time što postupak predviđen tim člankom za povlačenje iz sporazuma nije ispoštovan, što prema tužiteljima znači da je prilikom donošenja pobijane odluke došlo do povrede postupka i podrazumijeva njezinu ništavost.

                  4.

                  Četvrti tužbeni razlog, koji se temelji na nepostojanju provjere proporcionalnosti ukidanja europskog građanstva za određene kategorije britanskih državljana. Tužitelji smatraju da pobijanu odluku treba poništiti zbog toga što se njome ne uzima u obzir da brojne kategorije britanskih državljana nisu mogle glasovati na referendumu od 23. lipnja 2016. o članstvu Ujedinjene Kraljevine u Europskoj uniji: oni koji su se koristili svojom slobodom kretanja u Uniji i koji su bili odsutni s britanskog državnog područja tijekom više od petnaest godina, državljani prekomorskih zemalja ili područja, Kanalskih otoka i britanski zatvorenici.

                  5.

                  Peti tužbeni razlog, koji se temelji na povredi načelâ demokratičnosti, jednakog postupanja, slobode kretanja, slobode izražavanja i dobre uprave. Tužitelji osobito ističu da je pobijana odluka protivna pravnom poretku Unije, koji štiti načelo jednakog postupanja prema svim građanima, i pravnom poretku Konvencije za zaštitu ljudskih prava i temeljnih sloboda.

                  6.

                  Šesti tužbeni razlog, koji se temelji na povredi članka 52. UEU-a i članaka 198., 199., 203. i 355. UFEU-a kada je riječ o britanskim prekomorskim zemljama i područjima. Tužitelji smatraju da je, time što ne navodi relevantnu pravnu osnovu, odnosno članak 203. UFEU-a, pobijana odluka, koja se primjenjuje na britanske prekomorske zemlje i područja, nezakonita i stoga je treba poništiti.

                  7.

                  Sedmi tužbeni razlog, koji se temelji na tome da odluka od 30. siječnja 2020. povređuje status Gibraltara, time što članak 3. Sporazuma o povlačenju povređuje međunarodno pravo te, osobito, načelo prava narodâ na samoodređenje.

                  8.

                  Osmi tužbeni razlog, koji se temelji na povredi članka 4. UFEU-a, zbog toga što pobijana odluka nije poštovala načelo raspodjele nadležnosti između Unije i država članica, što, u pogledu statusa rezerviranog za Gibraltar, mora dovesti do njezina poništenja.

                  9.

                  Deveti tužbeni razlog, koji se temelji na povredi načelâ pravne sigurnosti i zaštite legitimnih očekivanja. Tužitelji u tom pogledu osobito ističu da pobijana odluka potvrđuje gubitak njihova prava na stalni boravak, stečenog nakon pet godina neprekidnog boravka u nekoj državi članici, a da pritom nisu predviđene konkretne posljedice tog gubitka i, štoviše, nije provedena nikakva provjera proporcionalnosti.

                  10.

                  Deseti tužbeni razlog, koji se temelji na povredi prava na poštovanje privatnog i obiteljskog života zajamčenog Konvencijom za zaštitu ljudskih prava i temeljih sloboda. Tužitelji ističu da pobijana odluka utječe na njihova prava na privatni i obiteljski život s obzirom na to da im oduzima građanstvo Unije i, stoga, pravo na slobodu boravka na području države članice čiji nisu državljani, ali na čijem su području izgradili svoj obiteljski život.

                  11.

                  Jedanaesti tužbeni razlog, koji se temelji na povredi aktivnog i pasivnog biračkog prava britanskih državljana na lokalnim i europskim izborima. Prema tužiteljima, članak 127. Sporazuma o povlačenju povređuje članak 18. UFEU-a i članke 20. i 21. Povelje Europske unije o temeljnim pravima. Pobijanu odluku stoga treba poništiti u dijelu u kojem potvrđuje sporazum koji sadržava odredbu koja uspostavlja diskriminaciju između britanskih državljana.

                  12.

                  Dvanaesti tužbeni razlog, koji se temelji na automatskom i općenitom razlikovanju koje se sporazumom o povlačenju provodi između građana Unije i državljana Ujedinjene Kraljevine a da pritom nije provedena provjera proporcionalnosti u pogledu osobnog i obiteljskog života britanskih državljana počevši od 1. veljače 2020. U prilog tom tužbenom razlogu tužitelji tvrde da je ukidanje europskog građanstva ne može biti automatsko i općenito, nego je bilo potrebno nametnuti ocjenu posljedica in concreto i da, u nedostatku takve ocjene, pobijanu odluku treba poništiti.

                  13.

                  Trinaesti tužbeni razlog, koji se temelji na vezi članaka 18., 20. i 22. UFEU-a i članka 12. Sporazuma o povlačenju. Tužitelji smatraju da diskriminacija uvedena člankom 127. Sporazuma o povlačenju povređuje zabranu, potvrđenu člankom 18. UFEU-a, svake diskriminacije na temelju državljanstva.


title: Predmet T-199/20: Tužba podnesena 14. travnja 2020. – Aldi Stores protiv EUIPO-a – Dualit (Oblik tostera)

text:
               15.6.2020

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 201/42

      Tužba podnesena 14. travnja 2020. – Aldi Stores protiv EUIPO-a – Dualit (Oblik tostera)
      (Predmet T-199/20)
      (2020/C 201/55)
      Jezik postupka: engleski

         Stranke

         Tužitelj: Aldi Stores Ltd (Atherstone, Ujedinjena Kraljevina) (zastupnici: S. Barker, Solicitor i C. Blythe, Barrister)

         Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO)

         Druga stranka pred žalbenim vijećem: Dualit Ltd (Crawley, Ujedinjena Kraljevina)

         Podaci o postupku pred EUIPO-om

         Nositelj spornog žiga: druga strana u postupku pred žalbenim vijećem

         Predmetni sporni žig: trodimenzionalni žig Europske unije (oblik tostera) – Žig Europske unije br. 48 728

         Postupak pred EUIPO-om: postupak proglašavanja žiga ništavim

         Pobijana odluka: Odluka četvrtog žalbenog vijeća EUIPO-a od 14. veljače 2020. u predmetu R 1034/2019-4

         Tužbeni zahtjev

      Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

                  —

                  poništi pobijanu odluku i prihvati zahtjev za utvrđivanje ništavosti na temelju članka 7. stavka 1. točke (b) Uredbe (EU) 2017/1001 Europskog parlamenta i Vijeća;

                  —

                  alternativno, poništi odluku i vrati predmet na odlučivanje EUPO-u, izravno Odjelu za prigovore ili žalbenom vijeću;

                  —

                  dalje, alternativno, poništi pobijanu odluku i prihvati zahtjev za utvrđivanje ništavosti na temelju članka 7. stavka 1. točke (a), točke (e) podtočke (ii) i/ili točke (e) podtočke (iii) Uredbe (EU) 2017/1001 Europskog parlamenta i Vijeća;

                  —

                  naloži EUIPO-u snošenje troškova koje je tužitelj imao u vezi sa žalbenim postupkom.

         Tužbeni razlozi

                  —

                  povreda članka 7. stavka 1. točke (b) Uredbe (EU) 2017/1001 Europskog parlamenta i Vijeća;

                  —

                  bitna povreda postupka, alternativno, povreda članka 27. stavka 2. Delegirane uredbe Komisije (EU) 2018/625;

                  —

                  povreda članka 7. stavka 1. točke (a) Uredbe (EU) 2017/1001 Europskog parlamenta i Vijeća;

                  —

                  povreda članka 7. stavka 1. točke (e) podtočke (ii) Uredbe (EU) 2017/1001 Europskog parlamenta i Vijeća;

                  —

                  povreda članka 7. stavka 1. točke (e) podtočke (iii) Uredbe (EU) 2017/1001 Europskog parlamenta i Vijeća.


title: Predmet T-200/20: Tužba podnesena 15. travnja 2020. – Stone Brewing protiv EUIPO-a – Molson Coors Brewing Company (UK) (STONE BREWING)

text:
               15.6.2020

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 201/43

      Tužba podnesena 15. travnja 2020. – Stone Brewing protiv EUIPO-a – Molson Coors Brewing Company (UK) (STONE BREWING)
      (Predmet T-200/20)
      (2020/C 201/56)
      Jezik na kojem je tužba podnesena: engleski

         Stranke

         Tužitelj: Stone Brewing Co. LLC (Escondido, Kalifornija, Sjedinjene Američke Države) (zastupnici: M. Kloth, R. Briske i D. Habel, odvjetnici)

         Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO)

         Druga stranka pred žalbenim vijećem: Molson Coors Brewing Company (UK) Ltd (Burton Upon Trent, Ujedinjena Kraljevina)

         Podaci o postupku pred EUIPO-om

         Podnositelj prijave: tužitelj pred Općim sudom

         Predmetni sporni žig: prijava žiga Europske unije STONE BREWING – Prijava za registraciju br. 15 423 668

         Postupak pred EUIPO-om: postupak povodom prigovora

         Pobijana odluka: odluka četvrtog žalbenog vijeća EUIPO-a od 31. siječnja 2020. u predmetu R 1524/2018-4

         Tužbeni zahtjev

      Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

                  —

                  poništi pobijanu odluku;

                  —

                  odluku o troškovima donese u njegovu korist.

         Tužbeni razlozi

                  —

                  povreda članka 71. stavka 1. točke (b) Delegirane uredbe Komisije (EU) 2018/625;

                  —

                  povreda članka 47. stavka 2. Uredbe (EU) 2017/1001 Europskog parlamenta i Vijeća te članka 10. stavka 3. Delegirane uredbe Komisije (EU) 2018/625;

                  —

                  povreda članka 8. stavka 1. točke (b) Uredbe (EU) 2017/1001 Europskog parlamenta i Vijeća.


title: Predmet T-202/20: Tužba podnesena 17. travnja 2020. – Target Brands protiv EUIPO-a – The a.r.t. company b&s (ART CLASS)

text:
               15.6.2020

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 201/44

      Tužba podnesena 17. travnja 2020. – Target Brands protiv EUIPO-a – The a.r.t. company b&s (ART CLASS)
      (Predmet T-202/20)
      (2020/C 201/57)
      Jezik na kojem je tužba podnesena: engleski

         Stranke

         Tužitelj: Target Brands Inc. (Minneapolis, Minnesota, Sjedinjene Američke Države) (zastupnik: A. Norris, barrister)

         Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO)

         Druga stranka pred žalbenim vijećem: The a.r.t. company b&s, SA (Quel, Španjolska)

         Podaci o postupku pred EUIPO-om

         Podnositelj prijave: tužitelj pred Općim sudom

         Predmetni sporni žig: prijava verbalnog žiga Europske unije ART CLASS – Prijava za registraciju br. 16 888 695

         Postupak pred EUIPO-om: postupak povodom prigovora

         Pobijana odluka: odluka petog žalbenog vijeća EUIPO-a od 23. siječnja 2020. u predmetu R 1597/2019-5

         Tužbeni zahtjev

      Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

                  —

                  poništi pobijanu odluku;

                  —

                  odbije odluku o prigovoru u odnosu na sve preostale sporne proizvode;

                  —

                  podredno, vrati predmet EUIPO-u na ponovno odlučivanje;

                  —

                  naloži EUIPO-u snošenje troškova ovog postupka te postupka pred žalbenim vijećem i Odjelom za prigovore.

         Tužbeni razlog

      Povreda članka 8. stavka 1. točke (b) Uredbe (EU) 2017/1001 Europskog parlamenta i Vijeća.


title: Predmet T-203/20: Tužba podnesena 18. travnja 2020. – Al-Imam protiv Vijeća

text:
               15.6.2020

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 201/45

      Tužba podnesena 18. travnja 2020. – Al-Imam protiv Vijeća
      (Predmet T-203/20)
      (2020/C 201/58)
      Jezik postupka: francuski

         Stranke

         Tužitelj: Maher Al-Imam (Damask, Sirija) (zastupnik: M. Brillat, odvjetnica)

         Tuženik: Vijeće Europske unije

         Tužbeni zahtjev

      Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

                  —

                  prihvati njegovu tužbu;

                  —

                  utvrdi nezakonitost Uredbe Vijeća (EU) br. 36/2012 od 18. siječnja 2012. o mjerama ograničavanja s obzirom na stanje u Siriji i o stavljanju izvan snage Uredbe (EU) br. 442/2011, u dijelu koji se odnosi na tužitelja; nezakonitost Odluke 2013/255/ZVSP od 31. svibnja 2013. o mjerama ograničavanja protiv Sirije, u dijelu koji se odnosi na tužitelja; nezakonitost Provedbene uredbe Vijeća (EU) 2020/211 od 17. veljače 2020. o provedbi Uredbe (EU) br. 36/2012 o mjerama ograničavanja s obzirom na stanje u Siriji, u dijelu koji se odnosi na tužitelja; nezakonitost Provedbene odluke Vijeća (ZVSP) 2020/212 od 17. veljače 2020. o provedbi Odluke 2013/255/ZVSP o mjerama ograničavanja protiv Sirije, u dijelu koji se odnosi na tužitelja;

                  —

                  posljedično, poništi Uredbu Vijeća (EU) br. 36/2012 od 18. siječnja 2012. o mjerama ograničavanja s obzirom na stanje u Siriji i o stavljanju izvan snage Uredbe (EU) br. 442/2011, u dijelu koji se odnosi na tužitelja; Odluku 2013/255/ZVSP od 31. svibnja 2013. o mjerama ograničavanja protiv Sirije, u dijelu koji se odnosi na tužitelja; Provedbenu uredbu Vijeća (EU) 2020/211 od 17. veljače 2020. o provedbi Uredbe (EU) br. 36/2012 o mjerama ograničavanja s obzirom na stanje u Siriji, u dijelu koji se odnosi na tužitelja; Provedbenu odluku Vijeća (ZVSP) 2020/212 od 17. veljače 2020. o provedbi Odluke 2013/255/ZVSP o mjerama ograničavanja protiv Sirije, u dijelu koji se odnosi na tužitelja;

                  —

                  naloži Vijeću da mu plati iznos od 10 000 eura tjedno, počevši od 18. veljače 2020., na ime naknade imovinske štete koju je pretrpio zbog donošenja spornih mjera;

                  —

                  naloži Vijeću da mu plati iznos od 15 000 eura tjedno, počevši od 18. veljače 2020., na ime naknade neimovinske štete koju je pretrpio zbog donošenja spornih mjera;

                  —

                  naloži Vijeću da mu naknadi svaku buduću štetu koja mu nastane zbog donošenja spornih mjera;

                  —

                  naloži Vijeću snošenje troškova.

         Tužbeni razlozi i glavni argumenti

      U prilog tužbi tužitelj ističe tri tužbena razloga.

                  1.

                  Prvi tužbeni razlog, koji se temelji na povredi tužiteljevih temeljnih prava u postupku donošenja spornih akata. Taj tužbeni razlog podijeljen je u dva dijela:

                              —

                              Prvi dio, koji se temelji na povredi tužiteljevih prava obrane, odnosno prava na saslušanje i načela kontradiktornosti.

                              —

                              Drugi dio, koji se temelji na povredi prava na djelotvoran pravni lijek.

                  2.

                  Drugi tužbeni razlog, koji se temelji na očitoj pogrešci u ocjeni prilikom donošenja spornih akata. Taj tužbeni razlog podijeljen je u dva dijela:

                              —

                              Prvi dio, koji se temelji na nedostatnosti dokaznih sredstava koja opravdavaju tužiteljevo uvrštavanje na popis osoba na koje se primjenjuju mjere ograničavanja.

                              —

                              Drugi dio, koji se temelji na iskrivljavanju činjenica.

                  3.

                  Treći tužbeni razlog, koji se temelji na protupravnom i neproporcionalnom zadiranju u tužiteljeva temeljna prava zbog sadržaja spornih akata. Taj tužbeni razlog podijeljen je u dva dijela:

                              —

                              Prvi dio, koji se temelji na povredi prava vlasništva.

                              —

                              Drugi dio, koji se temelji na povredi prava na privatni i obiteljski život.


title: Predmet T-204/20: Tužba podnesena 19. travnja 2020. – Zoom protiv EUIPO-a – Facetec (ZOOM)

text:
               15.6.2020

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 201/46

      Tužba podnesena 19. travnja 2020. – Zoom protiv EUIPO-a – Facetec (ZOOM)
      (Predmet T-204/20)
      (2020/C 201/59)
      Jezik postupka: engleski

         Stranke

         Tužitelj: Zoom KK (Tokio, Japan) (zastupnik: M. de Arpe Tejero, odvjetnik)

         Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO)

         Druga stranka u postupku pred žalbenim vijećem: Facetec Inc. (Las Vegas, Nevada, Sjedinjene Američke Države)

         Podaci o postupku pred EUIPO-om

         Nositelj spornog žiga: druga stranka u postupku pred žalbenim vijećem

         Predmetni sporni žig: međunarodna registracija verbalnog žiga u kojoj je naznačena Europska unija ZOOM – međunarodna registracija u kojoj je naznačena Europska unija br. 1 323 959

         Postupak pred EUIPO-om: postupak povodom prigovora

         Pobijana odluka: odluka prvog žalbenog vijeća EUIPO-a od 7. veljače 2020. u predmetu R 507/2019-1

         Tužbeni zahtjev

      Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

                  —

                  poništi pobijanu odluku;

                  —

                  naloži EUIPO-u i intervenijentu snošenje troškova.

         Tužbeni razlog

                  —

                  povreda čl. 8. st. 1. t. (b) Uredbe (EU) 2017/1001 Europskog parlamenta i Vijeća


title: Predmet T-205/20: Tužba podnesena 16. travnja 2020. – Frommer protiv EUIPO-a – Minerva (I-cosmetics)

text:
               15.6.2020

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 201/47

      Tužba podnesena 16. travnja 2020. – Frommer protiv EUIPO-a – Minerva (I-cosmetics)
      (Predmet T-205/20)
      (2020/C 201/60)
      Jezik postupka: engleski

         Stranke

         Tužitelj: Angela Frommer (Unterschleißheim, Njemačka) (zastupnik: F. Remmertz, odvjetnik)

         Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO)

         Druga stranka u postupku pred žalbenim vijećem: Minerva GmbH (München, Njemačka)

         Podaci o postupku pred EUIPO-om

         Nositelj spornog žiga: tužitelj u postupku pred Općim sudom

         Predmetni sporni žig: verbalni žig Europske unije I-cosmetics – žig Europske unije br. 8 836 661

         Postupak pred EUIPO-om: postupak proglašavanja žiga ništavim

         Pobijana odluka: odluka drugog žalbenog vijeća EUIPO-a od 10. veljače 2020. u predmetu R 675/2019-2

         Tužbeni zahtjev

      Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

                  —

                  poništi pobijanu odluku;

                  —

                  naloži EUIPO-u i drugoj stranci, ako se uključi u postupak, snošenje troškova, uključujući one koji su tužitelju nastali u postupku pred žalbenim vijećem.

         Tužbeni razlozi

                  —

                  povreda članka 18. Uredbe (EU) 2017/1001 Europskog Parlamenta i Vijeća

                  —

                  povreda pravila 22. Uredbe Komisije (EZ) 2868/95.


title: Predmet T-207/20: Tužba podnesena 17. travnja 2020. – Residencial Palladium protiv EUIPO-a – Fiesta Hotels & Resorts (PALLADIUM HOTELS & RESORTS)

text:
               15.6.2020

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 201/48

      Tužba podnesena 17. travnja 2020. – Residencial Palladium protiv EUIPO-a – Fiesta Hotels & Resorts (PALLADIUM HOTELS & RESORTS)
      (Predmet T-207/20)
      (2020/C 201/61)
      Jezik na kojem je tužba podnesena: španjolski

         Stranke

         Tužitelj: Residencial Palladium, SL (Ibiza, Španjolska) (zastupnik: D. Solana Giménez, odvjetnik)

         Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO)

         Druga stranka pred žalbenim vijećem: Fiesta Hotels & Resorts, SL (Ibiza)

         Podaci o postupku pred EUIPO-om

         Nositelj spornog žiga: druga stranka pred žalbenim vijećem

         Predmetni sporni žig: figurativni žig PALLADIUM HOTELS & RESORTS – žig Europske unije br. 2 915 304

         Postupak pred EUIPO-om: postupak proglašavanja žiga ništavim

         Pobijana odluka: odluka četvrtog žalbenog vijeća EUIPO-a od 12. veljače 2020. u predmetu R 231/2019-4

         Tužbeni zahtjev

      Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

                  —

                  poništi i proglasi neprimjenjivom pobijanu odluku te naloži EUIPO-u nastavak postupka po zahtjevu za proglašavanje žiga ništavim koji je podnijelo društvo Residencial Palladium;

                  —

                  naloži tuženiku snošenje troškova.

         Tužbeni razlog

      Povreda članka 60. stavka 4. Uredbe (EU) 2017/1001 Europskog parlamenta i Vijeća.


title: Predmet T-215/20: Tužba podnesena 21. travnja 2020. – Fidia farmaceutici protiv EUIPO-a – Ioulia and Irene Tseti Pharmaceutial Laboratories (HYAL)

text:
               15.6.2020

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 201/48

      Tužba podnesena 21. travnja 2020. – Fidia farmaceutici protiv EUIPO-a – Ioulia and Irene Tseti Pharmaceutial Laboratories (HYAL)
      (Predmet T-215/20)
      (2020/C 201/62)
      Jezik postupka: engleski

         Stranke

         Tužitelj: Fidia farmaceutici SpA (Abano Terme, Italija) (zastupnici: R. Kunz-Hallstein i H. Kunz-Hallstein, odvjetnici)

         Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO)

         Druga stranka u postupku pred žalbenim vijećem: Ioulia and Irene Tseti Pharmaceutial Laboratories SA (Atena, Grčka)

         Podaci o postupku pred EUIPO-om

         Nositelj spornog žiga: tužitelj pred Općim sudom
      Predmetni sporni žig: verbalni žig Europske unije HYAL – žig Europske unije br. 2 430 221

         Postupak pred EUIPO-om: postupak proglašavanja žiga ništavim

         Pobijana odluka: odluka petog žalbenog vijeća EUIPO-a od 24. siječnja 2020. u predmetu R 613/2019-5

         Tužbeni zahtjev

      Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

                  —

                  poništi pobijanu odluku;

                  —

                  naloži EUIPO-u snošenje troškova; podredno, ako druga stranka u postupku pred žalbenim vijećem intervenira, naloži EUIPO-u i intervenijentu zajedničko i solidarno snošenje troškova.

         Tužbeni razlozi

                  —

                  povreda članka 165. stavka 1. Uredbe (EU) 2017/1001 Europskog parlamenta i Vijeća;

                  —

                  povreda članka 32. točke (f) i članka 39. stavka 5. Delegirane uredbe Komisije (EU) 2018/625;

                  —

                  povreda članka 94. stavka 1. Uredbe (EU) 2017/1001 Europskog parlamenta i Vijeća;

                  —

                  povreda članka 95. stavka 1. Uredbe (EU) 2017/1001 Europskog parlamenta i Vijeća;

                  —

                  povreda članka 59. stavka 1. Uredbe (EU) 2017/1001 Europskog parlamenta i Vijeća;

                  —

                  povreda članka 7. stavka 1. točke (c) Uredbe (EU) 2017/1001 Europskog parlamenta i Vijeća;


title: Predmet T-218/20: Tužba podnesena 14. travnja 2020. – Alkattan protiv Vijeća

text:
               15.6.2020

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 201/49

      Tužba podnesena 14. travnja 2020. – Alkattan protiv Vijeća
      (Predmet T-218/20)
      (2020/C 201/63)
      Jezik postupka: francuski

         Stranke

         Tužitelj: Waseem Alkattan (Damask, Sirija) (zastupnik: G. Karouni, odvjetnik)

         Tuženik: Vijeće Europske unije

         Tužbeni zahtjev

      Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

                  —

                  poništi sljedeće akte u dijelu koji se na njega odnosi:

                              —

                              Provedbenu odluku Vijeća (ZVSP) 2020/212 od 17. veljače 2020. o provedbi Odluke 2013/255/ZVSP o mjerama ograničavanja protiv Sirije;

                              —

                              Provedbenu uredbu Vijeća (EU) 2020/211 od 17. veljače 2020. o provedbi Uredbe (EU) br. 36/2012 o mjerama ograničavanja s obzirom na stanje u Siriji;

                  —

                  naloži Vijeću plaćanje iznosa od 500 000,00 (petsto tisuća) eura na ime naknade svih vidova pretrpljene štete;

                  —

                  naloži Vijeću snošenje troškova.

         Tužbeni razlozi i glavni argumenti

      U prilog tužbi tužitelj ističe četiri tužbena razloga.

                  1.

                  Prvi tužbeni razlog, koji se temelji na povredi prava obrane i prava na pravično suđenje, zasnovanima na članku 47. Povelje Europske unije o temeljnim pravima i člancima 6. i 13. Konvencije za zaštitu ljudskih prava i temeljnih sloboda te na sudskoj praksi Suda. Tužitelj smatra da ga je trebalo saslušati prije nego što je Vijeće Europske unije protiv njega donijelo mjere ograničavanja i da, slijedom navedenog, nisu poštovana njegova prava obrane.

                  2.

                  Drugi tužbeni razlog, koji se temelji na povredi obveze obrazlaganja (članak 296. stavak 2. UFEU-a). Tužitelj Vijeću prigovara da se zadovoljilo neodređenim i općenitim razmatranjima, bez konkretnog i specifičnog navođenja razloga zbog kojih smatra, u okviru izvršenja diskrecijske ovlasti ocjene, da na tužitelja valja primijeniti predmetne mjere ograničavanja. Tužitelj smatra da mu se na teret ne može staviti nijedan konkretan i objektivan dokaz koji bi mogao opravdati te mjere, da mu obrazloženje Vijeća ne pruža nikakvu dostatnu naznaku i da je u najmanju ruku neodređeno, općenito i neprecizno.

                  3.

                  Treći tužbeni razlog, koji se temelji na očitoj pogrešci u ocjeni. Tužitelj prigovara Vijeću da je u svojem obrazloženju prihvatilo, u prilog mjera ograničavanja, dokaze koji su očito bez činjeničnog uporišta s obzirom na to da su istaknute činjenice, prema njegovu mišljenju, bez ikakvog ozbiljnog temelja.

                  4.

                  Četvrti tužbeni razlog, koji se odnosi na zahtjev za naknadu pretrpljene štete i koji se temelji na tvrdnji da su tužitelju na teret stavljene određene ozbiljne radnje koje njega osobno i njegovu obitelj izlažu opasnostima što svjedoči o ozbiljnosti pretrpljene štete i opravdava njegov zahtjev za njezino naknađivanje. Osim toga, tužitelj tvrdi da su njegove gospodarske aktivnosti ozbiljno i trajno kompromitirane.


title: Predmet T-220/20: Tužba podnesena 16. travnja 2020. – JL protiv Komisije

text:
               15.6.2020

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 201/50

      Tužba podnesena 16. travnja 2020. – JL protiv Komisije
      (Predmet T-220/20)
      (2020/C 201/64)
      Jezik postupka: francuski

         Stranke

         Tužitelj: JL (zastupnik: C. Mourato, odvjetnik)

         Tuženik: Europska komisija

         Tužbeni zahtjev

      Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

                  —

                  poništi odluku Europske komisije (tijelo za imenovanje) od 11. srpnja 2019. u kojoj je tužitelj opomenut;

                  —

                  poništi odluku Europske komisije (tijelo za imenovanje) od 27. ožujka 2017. o ponovnom otvaranju predmeta [povjerljivi podaci su izostavljeni] (1);

                  —

                  dodijeli tužitelju ukupan iznos naknade štete u visini od 30 000 eura na ime posebne neimovinske štete, koji mu treba isplatiti Europska komisija;

                  —

                  naloži tuženiku snošenje troškova ovog postupka na temelju članka 134. Poslovnika Općeg suda.

         Tužbeni razlozi i glavni argumenti

      U prilog osnovanosti tužbe tužitelj ističe četiri tužbena razloga.

                  1.

                  Prvi tužbeni razlog, koji se temelji na povredi članka 266. UFEU-a, odnosno na neprimjerenim mjerama provedbe poništavajuće presude koju je donio Opći sud i povrede načela „ne bis in idem”.

                  2.

                  Drugi tužbeni razlog, koji se temelji na povredi članka 266. UFEU-a, načela dobre uprave, čiji je dio obveza nepristranog i pravičnog postupanja s predmetima, povredi načela presumpcije nevinosti i povredi prava obrane.

                  3.

                  Treći tužbeni razlog, koji se temelji na povredi članka 266. UFEU-a, povredi postupovnih pravila koja se primjenjuju na upravne istrage i stegovne postupke i povredi obveze obrazlaganja.

                  4.

                  Četvrti tužbeni razlog, koji se temelji na zahtjevu za posebnu naknadu štete zbog gore navedenih nepravilnosti.

         (1)  Skriveni povjerljivi podaci


title: Predmet T-221/20: Tužba podnesena 23. travnja 2020. – Target Brands protiv EUIPO-a – The a.r.t. company b&s (art class)

text:
               15.6.2020

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 201/51

      Tužba podnesena 23. travnja 2020. – Target Brands protiv EUIPO-a – The a.r.t. company b&s (art class)
      (Predmet T-221/20)
      (2020/C 201/65)
      Jezik na kojem je tužba podnesena: engleski

         Stranke

         Tužitelj: Target Brands Inc. (Minneapolis, Minnesota, Sjedinjene Američke Države) (zastupnik: A. Norris, barrister)

         Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO)

         Druga stranka pred žalbenim vijećem: The a.r.t. company b&s, SA (Quel, Španjolska)

         Podaci o postupku pred EUIPO-om

         Podnositelj prijave: tužitelj pred Općim sudom

         Predmetni sporni žig: prijava figurativnog žiga Europske unije art class – Prijava za registraciju br. 16 888 737

         Postupak pred EUIPO-om: postupak povodom prigovora

         Pobijana odluka: odluka petog žalbenog vijeća EUIPO-a od 7. veljače 2020. u predmetu R 1596/2019-5

         Tužbeni zahtjev

      Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

                  —

                  poništi pobijanu odluku;

                  —

                  odbije odluku o prigovoru u odnosu na sve preostale sporne proizvode;

                  —

                  podredno, vrati predmet EUIPO-u na ponovno odlučivanje;

                  —

                  naloži EUIPO-u snošenje troškova ovog postupka te postupka pred žalbenim vijećem i Odjelom za prigovore.

         Tužbeni razlog

                  —

                  povreda članka 8. stavka 1. točke (b) Uredbe (EU) 2017/1001 Europskog parlamenta i Vijeća.


title: Predmet T-222/20: Tužba podnesena 21. travnja 2020. – CH i CN protiv Parlamenta

text:
               15.6.2020

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 201/52

      Tužba podnesena 21. travnja 2020. – CH i CN protiv Parlamenta
      (Predmet T-222/20)
      (2020/C 201/66)
      Jezik postupka: francuski

         Stranke

         Tužitelji: CH i CN (zastupnik: C. Bernard-Glanz, odvjetnik)

         Tuženik: Europski parlament

         Tužbeni zahtjev

      Tužitelji od Općeg suda zahtijevaju da:

                  —

                  proglasi njihovu tužbu dopuštenom;

                  —

                  poništi pobijane odluke, jer u njima nije zauzeto konačno stajalište o postojanju prijavljenog uznemiravanja;

                  —

                  naloži tuženiku da svakom tužitelju plati iznos od 5 000 eura, određen ex aequo et bono, na ime naknade nematerijalne štete koju su tužitelji pretrpjeli zbog nepoštovanja razumnog roka, uvećan za zatezne kamate do trenutka isplate cjelokupnog iznosa;

                  —

                  naloži tuženiku da svakom tužitelju plati iznos od 100 000 eura, određen ex aequo et bono, na ime naknade nematerijalne štete koju su tužitelji pretrpjeli zbog nezauzimanja konačnog stajališta o postojanju prijavljenog uznemiravanja, uvećan za zatezne kamate do trenutka isplate cjelokupnog iznosa;

                  —

                  naloži tuženiku snošenje troškova.

         Tužbeni razlozi i glavni argumenti

      U prilog osnovanosti tužbe protiv odluka Parlamenta od 13. rujna 2019., kojima tijelo nadležno za sklapanje ugovora o radu te institucije, u odgovoru na njihove zahtjeve za pomoć nije zauzelo konačno stajalište o postojanju prijavljenog uznemiravanja, tužitelji ističu dva tužbena razloga.

                  1.

                  Prvi tužbeni razlog, koji se temelji na povredi dužnosti pružanja pomoći i članka 24. Pravilnika o osoblju za dužnosnike Europske unije (u daljnjem tekstu: Pravilnik o osoblju) zbog toga što je, time što nije zauzelo konačno stajalište o postojanju prijavljenog uznemiravanja, tijelo nadležno za sklapanje ugovora o radu Europskog parlamenta povrijedilo svoju obvezu pružanja pomoći.

                  2.

                  Drugi tužbeni razlog, koji se temelji na povredi dužnosti skrbi i načela dobre uprave, kao i na povredi prava na dostojanstvo i članaka 1. i 31. Povelje Europske unije o temeljnim pravima, zbog toga što je, time što nije zauzelo konačno stajalište o postojanju prijavljenog uznemiravanja, tijelo nadležno za sklapanje ugovora o radu Europskog parlamenta povrijedilo načelo dobre uprave i dužnost brižnog postupanja, čime je povrijedilo i pravo na ljudsko dostojanstvo tužiteljâ.


title: Predmet T-226/20: Tužba podnesena 24. travnja 2020. – Steinel protiv EUIPO-a (MobileHeat)

text:
               15.6.2020

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 201/53

      Tužba podnesena 24. travnja 2020. – Steinel protiv EUIPO-a (MobileHeat)
      (Predmet T-226/20)
      (2020/C 201/67)
      Jezik postupka: njemački

         Stranke

         Tužitelj: Steinel GmbH (Herzebrock-Clarholz, Njemačka) (zastupnici: M. Breuer i K. Freudenstein, odvjetnici)

         Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO)

         Podaci o postupku pred EUIPO-om

         Predmetni sporni žig: prijava verbalnog žiga Europske unije MobileHeat – prijava za registraciju br. 18 029 162

         Pobijana odluka: odluka drugog žalbenog vijeća EUIPO-a od 3. veljače 2020. u predmetu R 2472/2019-2

         Tužbeni zahtjev

      Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

                  —

                  poništi pobijanu odluku;

                  —

                  naloži EUIPO-u snošenje troškova.

         Tužbeni razlog

                  —

                  povreda članka 7. stavka 1. točaka (b) i (c) u vezi s člankom 7. stavkom 2. Uredbe (EU) 2017/1001 Europskog parlamenta i Vijeća


title: Predmet T-227/20: Tužba podnesena 24. travnja 2020. – Biovene Cosmetics protiv EUIPO-a – Eugène Perma France (BIOVÈNE BARCELONA)

text:
               15.6.2020

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 201/53

      Tužba podnesena 24. travnja 2020. – Biovene Cosmetics protiv EUIPO-a – Eugène Perma France (BIOVÈNE BARCELONA)
      (Predmet T-227/20)
      (2020/C 201/68)
      Jezik na kojem je tužba podnesena: engleski

         Stranke

         Tužitelj: Biovene Cosmetics, SL (Barcelona, Španjolska) (zastupnik: E. Estella Garbayo, odvjetnik)

         Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO)

         Druga stranka pred žalbenim vijećem: Eugène Perma France (Saint-Denis, Francuska)

         Podaci o postupku pred EUIPO-om

         Podnositelj prijave: tužitelj pred Općim sudom

         Predmetni sporni žig: prijava figurativnog žiga Europske unije BIOVÈNE BARCELONA u ružičastoj i bijeloj boji – Prijava za registraciju br. 16 523 102

         Postupak pred EUIPO-om: postupak povodom prigovora

         Pobijana odluka: odluka četvrtog žalbenog vijeća EUIPO-a od 12. veljače 2020. u predmetu R 1661/2019-4

         Tužbeni zahtjev

      Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

                  —

                  poništi pobijanu odluku i proglasi je nevaljanom;

                  —

                  poništi odluku Odjela za prigovore i proglasi je nevaljanom;

                  —

                  izmjeni navedene odluke i u cijelosti prihvati prijavu spornog žiga;

                  —

                  naloži EUIPO-u i društvu Eugène Parma France snošenje troškova ovog žalbenog postupka kao i postupka povodom prigovora i žalbenog postupka pred EUIPO-om.

         Tužbeni razlog

                  —

                  povreda članka 8. stavka 1. točke (b) Uredbe (EU) 2017/1001 Europskog parlamenta i Vijeća.


title: Predmet T-232/20: Tužba podnesena 28. travnja 2020. – Biovene Cosmetics protiv EUIPO-a – Eugène Perma France (BIOVÈNE)

text:
               15.6.2020

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 201/54

      Tužba podnesena 28. travnja 2020. – Biovene Cosmetics protiv EUIPO-a – Eugène Perma France (BIOVÈNE)
      (Predmet T-232/20)
      (2020/C 201/69)
      Jezik na kojem je tužba podnesena: engleski

         Stranke

         Tužitelj: Biovene Cosmetics, SL (Barcelona, Španjolska) (zastupnik: E. Estella Garbayo, odvjetnik)

         Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO)

         Druga stranka pred žalbenim vijećem: Eugène Perma France (Saint-Denis, Francuska)

         Podaci o postupku pred EUIPO-om

         Podnositelj prijave: tužitelj pred Općim sudom

         Predmetni sporni žig: prijava verbalnog žiga Europske unije BIOVÈNE – Prijava za registraciju br. 16 052 029

         Postupak pred EUIPO-om: postupak povodom prigovora

         Pobijana odluka: odluka četvrtog žalbenog vijeća EUIPO-a od 12. veljače 2020. u predmetu R 739/2019-4

         Tužbeni zahtjev

      Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

                  —

                  poništi pobijanu odluku i proglasi je nevaljanom;

                  —

                  poništi odluku Odjela za prigovore i proglasi je nevaljanom;

                  —

                  izmjeni navedene odluke i u cijelosti prihvati prijavu spornog žiga;

                  —

                  naloži EUIPO-u i društvu Eugène Parma France snošenje troškova ovog žalbenog postupka kao i postupka povodom prigovora i žalbenog postupka pred EUIPO-om.

         Tužbeni razlog

                  —

                  povreda članka 8. stavka 1. točke (b) Uredbe (EU) 2017/1001 Europskog parlamenta i Vijeća.


title: Predmet T-556/18: Rješenje Općeg suda od 26. ožujka 2020. – Sensient Colors Europe protiv Komisije

text:
               15.6.2020

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 201/55

      Rješenje Općeg suda od 26. ožujka 2020. – Sensient Colors Europe protiv Komisije
      (Predmet T-556/18) (1)

      (2020/C 201/70)
      Jezik postupka: njemački
      Predsjednik osmog vijeća odredio je brisanje predmeta.

         (1)  SL C 399, 5. 11. 2018.


title: Predmet T-682/18: Rješenje Općeg suda od 15. travnja 2020. – Twitter protiv EUIPO-a – 123billets et Hachette Filipacchi Presse (PERISCOPE)

text:
               15.6.2020

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 201/55

      Rješenje Općeg suda od 15. travnja 2020. – Twitter protiv EUIPO-a – 123billets et Hachette Filipacchi Presse (PERISCOPE)
      (Predmet T-682/18) (1)

      (2020/C 201/71)
      Jezik postupka: francuski
      Predsjednik trećeg vijeća odredio je brisanje predmeta.

         (1)  SL C 25, 21. 1. 2019.


title: Predmet T-320/19: Rješenje Općeg suda od 2. travnja 2020. – BV protiv Komisije

text:
               15.6.2020

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 201/55

      Rješenje Općeg suda od 2. travnja 2020. – BV protiv Komisije
      (Predmet T-320/19) (1)

      (2020/C 201/72)
      Jezik postupka: francuski
      Predsjednik sedmog vijeća odredio je brisanje predmeta.

         (1)  SL C 246, 22. 7. 2019.


title: Predmet C-72/20 P: Žalba koju je 12. veljače 2020. podnio Refan Bulgaria OOD protiv presude Općeg suda (sedmo vijeće) od 12. prosinca 2019. u predmetu T-747/18, Refan Bulgaria protiv EUIPO-a (oblik cvijeta)

text:
               27.7.2020

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 247/3

      Žalba koju je 12. veljače 2020. podnio Refan Bulgaria OOD protiv presude Općeg suda (sedmo vijeće) od 12. prosinca 2019. u predmetu T-747/18, Refan Bulgaria protiv EUIPO-a (oblik cvijeta)
      (Predmet C-72/20 P)
      (2020/C 247/04)
      Jezik postupka: engleski

         Stranke

         Žalitelj: Refan Bulgaria OOD (zastupnica: A. Ivanova, odvjetnica)

         Druga stranka u postupku: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO)
      Sud (vijeće za dopuštanje žalbi) je rješenjem od 4. lipnja 2020. odlučio da žalba nije dopuštena i naložilo žalitelju snošenje vlastitih troškova.


title: Predmet C-74/20 P: Žalba koju je 12. veljače 2020. podnio Hästens Sängar AB protiv presude Općeg suda (drugo vijeće) od 3. prosinca 2019. u predmetu T-658/18, Hästens Sängar protiv EUIPO-a – (prikaz kariranog uzorka)

text:
               27.7.2020

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 247/3

      Žalba koju je 12. veljače 2020. podnio Hästens Sängar AB protiv presude Općeg suda (drugo vijeće) od 3. prosinca 2019. u predmetu T-658/18, Hästens Sängar protiv EUIPO-a – (prikaz kariranog uzorka)
      (Predmet C-74/20 P)
      (2020/C 247/05)
      Jezik postupka: engleski

         Stranke

         Žalitelj: Hästens Sängar AB (zastupnici: M. Johansson, advokat, R. Wessman, advokat)

         Druga stranka u postupku: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo
      Rješenjem od 28. svibnja 2020. Sud Europske unije (vijeće za dopuštanje žalbi) je odlučio da žalba nije dopuštena i da društvo Hästens Sängar AB snosi vlastite troškove.


title: Predmet C-140/20: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 25. ožujka 2020. uputio Supreme Court (Irska) – G.D. protiv Commissioner of the Garda Síochána, Minister for Communications, Energy and Natural Ressources, Attorney General

text:
               27.7.2020

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 247/6

      Zahtjev za prethodnu odluku koji je 25. ožujka 2020. uputio Supreme Court (Irska) – G.D. protiv Commissioner of the Garda Síochána, Minister for Communications, Energy and Natural Ressources, Attorney General
      (Predmet C-140/20)
      (2020/C 247/10)
      Jezik postupka: engleski

         Sud koji je uputio zahtjev

      Supreme Court (Irska)

         Stranke glavnog postupka

         Tužitelj/druga stranka u postupku: G.D.

         Tuženici/žalitelji: Commissioner of the Garda Síochána, Minister for Communications, Energy and Natural Resources, Attorney General

         Prethodna pitanja

                  1.

                  Je li opći/univerzalni sustav zadržavanja podataka – čak i ako podliježe strogim ograničenjima u pogledu zadržavanja i pristupa – sam po sebi protivan odredbama članka 15. Direktive 2002/58/EZ (1), tumačenim u svjetlu Povelje?

                  2.

                  Može li nacionalni sud prilikom ispitivanja eventualne neusklađenosti nacionalne mjere koja je provedena na temelju Direktive 2006/24/EZ (2), i kojom se predviđa opći sustav zadržavanja podataka (koji podliježe nužnim strogim nadzorima u pogledu zadržavanja i/ili pristupa), a osobito prilikom ispitivanja proporcionalnosti takvog sustava, uzeti u obzir činjenicu da pružatelji usluga mogu zakonito zadržati podatke u vlastite komercijalne svrhe i da može postojati obveza zadržavanja tih podataka zbog razloga nacionalne sigurnosti koja je isključena iz područja primjene Direktive 2002/58/EZ?

                  3.

                  Koje kriterije nacionalni sud, u okviru ocjene usklađenosti nacionalne mjere o pristupu zadržanim podacima s pravom Unije i osobito s pravima zajamčenima Poveljom, treba primijeniti kada ispituje predviđa li takav sustav pristupa zahtijevani prethodni i neovisan nadzor koji je Sud definirao u svojoj sudskoj praksi? U tom kontekstu, može li nacionalni sud u okviru takve ocjene uzeti u obzir postojanje naknadnog sudskog ili neovisnog nadzora?

                  4.

                  U svakom slučaju, je li nacionalni sud obvezan utvrditi da nacionalna mjera nije u skladu s odredbama članka 15. Direktive 2002/58/EZ ako nacionalna mjera predviđa opći sustav zadržavanja podataka u svrhu borbe protiv teških kaznenih djela, čak i kada je nacionalni sud, na temelju svih dostupnih dokaza, zaključio da je takvo zadržavanje ključno i strogo nužno za ostvarenje cilja borbe protiv teških kaznenih djela?

                  5.

                  Ako je nacionalni sud obvezan zaključiti da nacionalna mjera nije u skladu s odredbama članka 15. Direktive 2002/58/EZ, tumačenim u svjetlu Povelje, je li ovlašten ograničiti vremenske učinke takvih utvrđenja o neusklađenosti, ako se uvjeri da bi u protivnom došlo do „nastanka kaosa i povrede javnog interesa” (u skladu s pristupom primijenjenim, na primjer, u predmetu R (National Council for Civil Liberties) protiv Secretary of State for Home Department and Secretary of State for Foreign Affairs [2018.] EWHC 975, t. 46.)?

                  6.

                  Može li nacionalni sud koji je pozvan utvrditi neusklađenost nacionalnog zakonodavstva s člankom 15. Direktive 2002/58/EZ i/ili ne primijeniti to zakonodavstvo i/ili proglasiti da su primjenom takvog zakonodavstva povrijeđena prava pojedinca, bilo u okviru postupka pokrenutog kako bi se omogućio argument u pogledu nedopuštenosti dokaza u kaznenom postupku ili u nekom drugom kontekstu, odbiti takav zahtjev u pogledu podataka koji su zadržani na temelju nacionalne odredbe donesene u skladu s obvezom iz članka 288. UFEU-a vjernog prenošenja odredbi direktive u nacionalno pravo, ili ograničiti takvo utvrđenje na razdoblje nakon što je Sud Europske unije 8. travnja 2014. poništio Direktivu 2006/24/EZ?

         (1)  Direktiva 2002/58/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 12. srpnja 2002. o obradi osobnih podataka i zaštiti privatnosti u području elektroničkih komunikacija (SL 2002., L 201, str. 37.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 13., svezak 52., str. 111.)

         (2)  Direktiva 2006/24/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 15. ožujka 2006. o zadržavanju podataka dobivenih ili obrađenih u vezi s pružanjem javno dostupnih elektroničkih komunikacijskih usluga ili javnih komunikacijskih mreža i o izmjeni Direktive 2002/58/EZ (SL 2006., L 105, str. 54.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 13., svezak 50., str. 30.)


title: Predmet T-564/15 RENV: Presuda Općeg suda od 10. lipnja 2020. – Spliethoff’s Bevrachtingskantoor protiv Komisije („Financijska potpora u području Instrumenata za povezivanje Europe (CEF) – Prometni sektor za razdoblje od 2014. do 2020. – Pozivi na podnošenje prijedlogâ – Odluka kojom se uspostavlja popis odabranih prijedlogâ – Odbijanje prijedlogâ – Očite pogreške u ocjeni – Jednako postupanje – Obveza obrazlaganja”)

text:
               27.7.2020

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 247/8

      Presuda Općeg suda od 10. lipnja 2020. – Spliethoff’s Bevrachtingskantoor protiv Komisije
      (Predmet T-564/15 RENV) (1)

      („Financijska potpora u području Instrumenata za povezivanje Europe (CEF) - Prometni sektor za razdoblje od 2014. do 2020. - Pozivi na podnošenje prijedlogâ - Odluka kojom se uspostavlja popis odabranih prijedlogâ - Odbijanje prijedlogâ - Očite pogreške u ocjeni - Jednako postupanje - Obveza obrazlaganja”)
      (2020/C 247/12)
      Jezik postupka: engleski

         Stranke

         Tužitelj: Spliethoff’s Bevrachtingskantoor BV (Amsterdam, Nizozemska) (zastupnici: Y. de Vries i J. de Kok, odvjetnici)

         Tuženik: Europska komisija (zastupnici: S. Kalėda i J. Samnadda, agenti)

         Predmet

      Zahtjev na temelju članka 263. UFEU-a kojim se traži poništenje Provedbene odluke Komisije C(2014) 5274 final od 31. srpnja 2015. o utvrđivanju popisa prijedloga koji su izabrani za primanje financijske pomoći Europske unije u okviru Instrumenta za povezivanje Europe (CEF), Prometni sektor, koja je donesena nakon poziva za podnošenje prijedloga objavljenih 11. rujna 2014. na temelju Višegodišnjeg radnog programa.

         Izreka

                  1.

                  Tužba se odbija.

                  2.

                  Europska komisija snosit će vlastite troškove, kao i troškove društva Spliethoff’s Bevrachtingskantoor BV koji se odnose na žalbeni postupak pred Sudom u predmetu C 635/16 P, i na prvotni postupak pred Općim sudom u predmetu T 564/15.

                  3.

                  Društvu Spliethoff’s Bevrachtingskantoor nalaže se snošenje troškova povezanih s ponovnim postupkom pred Općim sudom, u predmetu T 564/15 RENV.

         (1)  SL C 398, 30. 11. 2015.


title: Predmet T-608/18: Presuda Općeg suda od 10. lipnja 2020. – Sammut protiv Parlamenta („Javna služba – Dužnosnici – Prava i obveze dužnosnika – Objava sadržaja u vezi s radom Unije – Obveza prethodnog obavještavanja – Članak 17.a Pravilnika o osoblju – Izvješće o ocjeni – Odgovornost”)

text:
               27.7.2020

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 247/8

      Presuda Općeg suda od 10. lipnja 2020. – Sammut protiv Parlamenta
      (Predmet T-608/18) (1)

      („Javna služba - Dužnosnici - Prava i obveze dužnosnika - Objava sadržaja u vezi s radom Unije - Obveza prethodnog obavještavanja - Članak 17.a Pravilnika o osoblju - Izvješće o ocjeni - Odgovornost”)
      (2020/C 247/13)
      Jezik postupka: malteški

         Stranke

         Tužitelj: Mark Anthony Sammut (Foetz, Luksemburg) (zastupnik: P. Borg Olivier, odvjetnik)

         Tuženik: Europski parlament (zastupnici: M. Sammut i I. Lázaro Betancor, agenti)

         Predmet

      Zahtjev na temelju članka 270. UFEU-a kojim se u biti traži, s jedne strane, poništenje odluke Parlamenta od 4. siječnja 2018. u dijelu u kojem se njome odbija tužiteljev zahtjev za uklanjanje jedne procjene iz njegova izvješća o ocjeni za 2016. godinu i, s druge strane, naknada imovinske i neimovinske štete koju je navodno pretrpio zbog te odluke.

         Izreka

                  1.

                  Tužba se odbija.

                  2.

                  Marku Anthonyju Sammutu nalaže se snošenje troškova.

         (1)  SL C 4, 7. 1. 2019.


title: Zahtjev za savjetodavno mišljenje Suda EFTA-a koji je 2. lipnja 2020. podnio Prizivni sud Kneževine Lihtenštajna (Fürstliches Obergericht) u kaznenom postupku protiv M-a i X-a AG (Predmet E-7/20) 2020/C 332/09

text:
               8.10.2020

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 332/9

      Zahtjev za savjetodavno mišljenje Suda EFTA-a koji je 2. lipnja 2020. podnio Prizivni sud Kneževine Lihtenštajna (Fürstliches Obergericht) u kaznenom postupku protiv M-a i X-a AG
      (Predmet E-7/20)
      (2020/C 332/09)
      Dopisom od 2. lipnja 2020., zaprimljenim u pisarnici Suda 10. lipnja 2020., Fürstliches Obergericht (Prizivni sud Kneževine Lihtenštajna) podnio je Sudu EFTA-e zahtjev za savjetodavno mišljenje u kaznenom postupku protiv M-a i X-a AG o sljedećim pitanjima:

                  1.

                  Moraju li se infuzije protiv burnouta (Burnout-Infusionen) koje sadržavaju predmetnu kombinaciju tvari smatrati „lijekovima” u smislu članka 1. stavka 2. Direktive 2001/83/EZ?

                              (a)

                              Ako je odgovor na to pitanje potvrdan: smatra li se u predmetnom slučaju da su proizvodnja, opskrba i primjena infuzija protiv burnouta stavljanje u promet u smislu članka 2. stavka 1. Direktive?

                              (b)

                              Ako je odgovor na prethodna pitanja potvrdan: smatraju li se infuzije protiv burnouta lijekovima koji su, u smislu članka 2. stavka 1. Direktive, proizvedeni industrijski ili postupkom proizvodnje koji uključuje industrijski proces?

                              (c)

                              Jesu li infuzije protiv burnouta zbog metode njihove proizvodnje obuhvaćene izuzećem utvrđenim u članku 3. stavku 2. Direktive?

                  2.

                  Što treba razumjeti pod pojmom „prometa na veliko” u smislu Direktive 2001/83/EZ, kako je izmijenjena Direktivom 2011/62/EU, i koji kriteriji moraju biti ispunjeni za takvo tumačenje?

                  3.

                  Ako se navedene direktive, u načelu, primjenjuju u predmetnom slučaju:
                  je li spojivo sa slobodom poslovnog nastana na temelju članka 31. et seq. Sporazuma o EGP-u i treba li se smatrati razmjernim ako komercijalno trgovanje lijekovima predmetne vrste koje se obavlja iz države članice boravišta fizičke ili pravne osobe unutar EGP-a ili između države članice EGP-a i treće zemlje, a da ti lijekovi ne dolaze u kontakt s državnim područjem države članice boravišta, podliježe obvezi zakonskog odobrenja, čije je kršenje kažnjivo kao prekršaj kaznom zatvora u trajanju do šest mjeseci?

                  4.

                  Utječe li na odgovor na prethodna pitanja ako za predmetne lijekove u drugoj državi članici EGP-a (u ovom slučaju državi članici EU-a Njemačkoj) nije potrebno odobrenje?


title: Predmet C-325/20: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 22. srpnja 2020. uputio Conseil d'État (Francuska) – Conseil national des centres commerciaux protiv Premier ministre, Ministre de l’Économie, des Finances et de la Relance, Ministre de la cohésion des territoires et des relations avec les collectivités territoriales

text:
               12.10.2020

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 339/2

      Zahtjev za prethodnu odluku koji je 22. srpnja 2020. uputio Conseil d'État (Francuska) – Conseil national des centres commerciaux protiv Premier ministre, Ministre de l’Économie, des Finances et de la Relance, Ministre de la cohésion des territoires et des relations avec les collectivités territoriales
      (Predmet C-325/20)
      (2020/C 339/02)
      Jezik postupka: francuski

         Sud koji je uputio zahtjev

      Conseil d'État

         Stranke glavnog postupka

         Tužitelj: Conseil national des centres commerciaux

         Tuženici: Premier ministre, Ministre de l’Économie, des Finances et de la Relance, Ministre de la cohésion des territoires et des relations avec les collectivités territoriales

         Prethodno pitanje

      Treba li članak 14. točku 6. Direktive 2006/123/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 12. prosinca 2006. o uslugama na unutarnjem tržištu (1) tumačiti na način da omogućuje da u okviru kolegijalnog tijela nadležnog za davanje mišljenja o davanju ovlaštenja za komercijalno iskorištavanje bude prisutna kvalificirana osoba koja predstavlja gospodarsku strukturu, čija je uloga ograničena na iznošenje stanja gospodarske strukture u relevantnom području obuhvata i učinka nacrta na tu gospodarsku strukturu, pri čemu ne sudjeluje u glasovanju o zahtjevu za davanje ovlaštenja?

         (1)  SL 2006., L 376, str. 36. (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 13., svezak 47., str. 160.)


title: Predmet C-337/20: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 23. srpnja 2020. uputio Cour de cassation (Francuska) – DM, LR protiv Caisse régionale de Crédit agricole mutuel (CRCAM) Alpes-Provence

text:
               12.10.2020

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 339/3

      Zahtjev za prethodnu odluku koji je 23. srpnja 2020. uputio Cour de cassation (Francuska) – DM, LR protiv Caisse régionale de Crédit agricole mutuel (CRCAM) Alpes-Provence
      (Predmet C-337/20)
      (2020/C 339/04)
      Jezik postupka: francuski

         Sud koji je uputio zahtjev

      Cour de cassation

         Stranke glavnog postupka

         Žalitelji: DM, LR

         Druga stranka u postupku: Caisse régionale de Crédit agricole mutuel (CRCAM) Alpes-Provence

         Prethodna pitanja

                  1.

                  Treba li članak 58. Direktive 2007/64/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 13. studenoga 2007. o platnim uslugama na unutarnjem tržištu i o izmjeni direktiva 97/7/EZ, 2002/65/EZ, 2005/60/EZ i 2006/48/EZ te stavljanju izvan snage Direktive 97/5/EZ (1) tumačiti na način da se njime za neodobrene ili nepravilno izvršene platne transakcije uvodi sustav odgovornosti pružatelja platnih usluga kojim se isključuje svaka tužba za utvrđivanje opće građanskopravne odgovornosti koja se temelji, na osnovu istih činjenica, na okolnosti da je taj pružatelj povrijedio obveze koje ima na temelju nacionalnog prava, konkretno u slučaju kad korisnik platnih usluga u roku od 13 mjeseci od terećenja nije obavijestio pružatelja platnih usluga da platna transakcija nije odobrena ili da je nepravilno izvršena?

                  2.

                  U slučaju potvrdnog odgovora na prvo pitanje, protivi li se tom članku da se jamac korisnika platnih usluga na osnovu istih činjenica pozove na opću građanskopravnu odgovornost pružatelja platnih usluga, korisnika jamstva, kako bi osporio iznos duga za koji se jamči?

         (1)  SL 2007., L 319, str. 1. (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 10., svezak 2., str. 172.)


title: Predmet C-340/20: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 24. srpnja 2020. uputio Cour de cassation (Francuska) – Bank Sepah protiv Overseas Financial Limited, Oaktree Finance Limited

text:
               12.10.2020

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 339/4

      Zahtjev za prethodnu odluku koji je 24. srpnja 2020. uputio Cour de cassation (Francuska) – Bank Sepah protiv Overseas Financial Limited, Oaktree Finance Limited
      (Predmet C-340/20)
      (2020/C 339/05)
      Jezik postupka: francuski

         Sud koji je uputio zahtjev

      Cour de cassation

         Stranke glavnog postupka

         Tužitelj: Bank Sepah

         Tuženici: Overseas Financial Limited, Oaktree Finance Limited

         Druga stranka u postupku: Procureur général près la Cour de cassation

         Prethodna pitanja

                  1.

                  Treba li članak 1. točke (h) i (j), članak 7. stavak 1. Uredbe (EZ) br. 423/2007 (1), članak 1. točke (i) i (h), članak 16. stavak 1. Uredbe (EU) br. 961/2010 (2), kao i članak 1. točke (k) i (j) i članak 23. stavak 1. Uredbe (EU) br. 267/2012 (3) tumačiti na način da im se protivi provedba mjere, koja nema atributivni učinak, nad zamrznutom imovinom, bez prethodnog odobrenja nadležnog nacionalnog tijela, poput sudskog osiguranja ili blokade imovine koji su predviđeni francuskim Zakonikom o građanskim ovršnim postupcima?

                  2.

                  Je li okolnost da razlog naplate tražbine od osobe ili subjekta čija je imovina zamrznuta nije povezan s iranskim nuklearnim i raketnim programom i da je prethodio Rezoluciji Vijeća sigurnosti Ujedinjenih naroda 1737 (2006) od 23. prosinca 2006. relevantna kako bi se odgovorilo na prvo pitanje?

         (1)  Uredba Vijeća (EZ) br. 423/2007 od 19. travnja 2007. o mjerama ograničavanja protiv Irana (SL 2007., L 103, str. 1.).

         (2)  Uredba Vijeća (EU) br. 961/2010 od 25. listopada 2010. o mjerama ograničavanja protiv Irana i stavljanju izvan snage Uredbe (EZ) br. 423/2007 (SL 2010., L 281, str. 1.).

         (3)  Uredba Vijeća (EU) br. 267/2012 od 23. ožujka 2012.o mjerama ograničavanja protiv Irana i stavljanju izvan snage Uredbe (EU) br. 961/2010 (SL 2012., L 88, str. 1.). (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 18., svezak 4., str. 194.)


title: Predmet C-341/20: Tužba podnesena 24. srpnja 2020. – Europska komisija protiv Talijanske Republike

text:
               12.10.2020

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 339/4

      Tužba podnesena 24. srpnja 2020. – Europska komisija protiv Talijanske Republike
      (Predmet C-341/20)
      (2020/C 339/06)
      Jezik postupka: talijanski

         Stranke

         Tužitelj: Europska komisija (zastupnici: F. Moro i A. Armenia, agenti)

         Tuženik: Talijanska Republika

         Tužbeni zahtjev

                  —

                  Komisija od Suda zahtijeva da utvrdi da je Talijanska Republika, time što odobrava korist od oslobođenja od trošarina na goriva koja se koriste za privatna plovila za rekreaciju samo ako su takva plovila predmet ugovora o najmu, neovisno o načinu na koji se takvo plovilo zaista koristi, povrijedila obveze koje su joj nametnute člankom 14. stavkom 1. točkom (c) Direktive 2003/96/EZ (1).

                  —

                  Komisija također traži da se Talijanskoj Republici naloži snošenje troškova postupka.

         Tužbeni razlozi i glavni argumenti

                  1.

                  Članak 14. stavak 1. točka (c) Direktive Vijeća 2003/96/EZ od 27. listopada 2003., o restrukturiranju sustava Zajednice za oporezivanje energenata i električne energije, predviđa da države članice moraju primijeniti oslobođenje za energente koji se isporučuju za uporabu kao gorivo pri plovidbi unutar vodenih putova Unije (uključujući ribolov), osim privatnih plovila za rekreaciju. Iz definicije privatnog plovila za rekreaciju iz navedene odredbe proizlazi da je oslobođenje predviđeno samo za plovila koja se koriste za poslovne potrebe, uz naknadu. To vrijedi i ako je korisnik vlasnik plovila i ako je njegov najmoprimac ili zakupnik.

                  2.

                  Pojam korisnika pojašnjen je presudom Suda od 21. prosinca 2011., Haltergemeinschaft, C-250/10 (2), koja utvrđuje da je u okviru najma ili zakupa korisnik koji mora biti uzet u obzir za dodjelu ili odbijanje predmetnog oslobođenja najmoprimac ili zakupnik, a ne najmodavac ili zakupodavac. Iz takve rečenice proizlazi i to da kako bi se moglo ostvariti oslobođenje nije dovoljno da se zakup smatra komercijalnom aktivnošću za zakupodavca, jer treba provjeriti kako zakupnik koristi plovilo. Stoga su relevantni konačni korisnik i konačno korištenje, i to korištenje treba služiti „izravno pružanju usluga uz naknadu” kako bi se moglo ostvariti pravo na oslobođenje, kako je podsjetio Sud u presudi od 13. srpnja 2017., Vakarų Baltijos laivų statykla, C-151/16 (3).

                  3.

                  U svrhu primjene predmetnog oslobođenja stoga treba analizirati u svakom pojedinačnom slučaju koje je stvarno korištenje privatnog plovila za rekreaciju.

                  4.

                  Međutim, iz analize talijanskih propisa koji primjenjuju predmetno oslobođenje i iz odgovora na pismo opomene i obrazloženo mišljenje proizlazi da se odbijanje ili odobrenje dobiva neovisno od stvarnog korištenja plovila.

                  5.

                  U ovoj tužbi, Komisija smatra da je u Italiji primjena predmetnog oslobođenja protivna odredbama članka 14. stavka 1. točke (c) Direktive 2003/96/EZ.

                  6.

                  Konkretno, Komisija ističe da talijanska porezna tijela ne procjenjuju u svakom pojedinačnom slučaju način na koji se plovilo stvarno koristi kako bi odobrila ili odbila oslobođenje. Naime, talijanske vlasti navode da se takva procjena izvršava imajući na umu elemente sektorskog zakonodavstva kojima je cilj jedino olakšati takvu procjenu, poput činjenice da je plovidba dopuštena putem tipskog ugovora o zakupu ili putem ugovora o najmu ili putem povremenog zakupa. Međutim, talijanske vlasti tvrde da u slučaju zakupa oslobođenje mora biti odobreno gospodarskim subjektima koji pružaju usluge pomorske plovidbe. a moraju biti isključeni oni koji pružaju najam ili povremeni zakup. Ponovno navodeći da se oslobođenje mora odobriti ili odbiti na temelju vrste sklopljenog ugovora i stoga na apstraktan način, talijanske vlasti potvrđuju da ne provjeravaju konkretno je li oslobođenje odobreno onome tko na to ima pravo i odbijeno onome tko na to nema pravo.

                  7.

                  Osim zakupa, u slučaju najma ili povremenog zakupa isključena je svaka mogućnost oslobođenja iako u stvarnosti plovilo može koristiti konačni korisnik kako bi izravno pružao usluge uz naknadu, a u tom pogledu nevažno je imaju li najmodavac ili zakupodavac namjeru obavljati djelatnost plovidbe. Povremeni zakup ne smatra se u talijanskom pravnom sustavu kao moguće komercijalno korištenje plovila.

         (1)  Direktiva Vijeća 2003/96/EZ od 27. listopada 2003. o restrukturiranju sustava Zajednice za oporezivanje energenata i električne energije (SL 2003., L 283, str. 51) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 9., svezak 2., str. 75. i ispravak SL 2019., L 33, str. 37.).

         (2)  EU:C:2011:862, t. 22.

         (3)  EU:C:2017:537, t. 29. i 30.


title: Predmet C-342/20: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 23. srpnja 2020. uputio Helsingin hallinto-oikeus (Finska) – A SCPI

text:
               12.10.2020

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 339/6

      Zahtjev za prethodnu odluku koji je 23. srpnja 2020. uputio Helsingin hallinto-oikeus (Finska) – A SCPI
      (Predmet C-342/20)
      (2020/C 339/07)
      Jezik postupka: finski

         Sud koji je uputio zahtjev

      Helsingin hallinto-oikeus

         Stranke glavnog postupka

         Žalitelj: A SCPI

         Druga stranka u postupku: Veronsaajien oikeudenvalvontayksikkö

         Prethodno pitanje

      Treba li članke 49., 63. i 65. UFEU-a tumačiti na način da im se protivi nacionalno zakonodavstvo na temelju kojeg se isključivo inozemni otvoreni investicijski fondovi osnovani na temelju ugovornog odnosa mogu izjednačiti s finskim investicijskim fondovima koji su oslobođeni od poreza na dohodak, zbog čega inozemni investicijski fondovi, koji prema pravnom obliku nisu osnovani na temelju ugovornog odnosa, u Finskoj podliježu plaćanju poreza po odbitku iako, s obzirom na detaljniju usporedbu, između njih i finskog investicijskog fonda nema drugih značajnih objektivnih razlika?


title: Predmet C-344/20: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 27. srpnja 2020. uputio Tribunal du travail francophone de Bruxelles (Belgija) – L.F. protiv S.C.R.L.

text:
               12.10.2020

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 339/6

      Zahtjev za prethodnu odluku koji je 27. srpnja 2020. uputio Tribunal du travail francophone de Bruxelles (Belgija) – L.F. protiv S.C.R.L.
      (Predmet C-344/20)
      (2020/C 339/08)
      Jezik postupka: francuski

         Sud koji je uputio zahtjev

      Tribunal du travail francophone de Bruxelles

         Stranke glavnog postupka

         Tužitelj: L.F.

         Tuženik: S.C.R.L.

         Prethodna pitanja

                  1.

                  Treba li članak 1. Direktive Vijeća 2000/78/EZ od 27. studenoga 2000. o uspostavi općeg okvira za jednako postupanje pri zapošljavanju i obavljanju zanimanja (1) tumačiti na način da su vjera i uvjerenja dva aspekta istog mjerila zaštite ili, naprotiv, na način da vjera i uvjerenja čine različita mjerila, pri čemu je, s jedne strane, jedno mjerilo vjera, uključujući uvjerenje koje je s njom povezano i, s druge strane, drugo su mjerilo uvjerenja, kakva god ona bila?

                  2.

                  U slučaju da članak 1. Direktive Vijeća 2000/78/EZ od 27. studenoga 2000. o uspostavi općeg okvira za jednako postupanje pri zapošljavanju i obavljanju zanimanja treba tumačiti na način da su vjera i uvjerenja dva aspekta istog mjerila zaštite, hoće li to biti prepreka tomu da, na temelju članka 8. te direktive i kako bi se spriječilo snižavanje razine zaštite od diskriminacije, nacionalni sud nastavi tumačiti pravilo nacionalnog prava, kao što je ono iz članka 4. stavka 4. Zakona od 10. svibnja 2007. o borbi protiv diskriminacije, na način da vjerska, filozofska i politička uvjerenja čine različita mjerila zaštite?

                  3.

                  Može li se članak 2. stavak 2. točku (a) Direktive Vijeća 2000/78/EZ od 27. studenoga 2000. o uspostavi općeg okvira za jednako postupanje pri zapošljavanju i obavljanju zanimanja tumačiti na način da pravilo sadržano u pravilniku o radu poduzeća kojim se radnicima zabranjuje da „[na i]koji način, u govoru, odijevanjem ili na bilo koji drugi način, […] izražavaju svoja vjerska, filozofska ili politička uvjerenja, kakva god ona bila” čini izravnu diskriminaciju, kad je iz konkretne provedbe tog internog pravila očito sljedeće:

                              (a)

                              prema radnici koja namjerava ostvarivati svoju slobodu vjeroispovijedi vidljivim nošenjem (konotacijskog) simbola, u ovom slučaju marame za glavu, postupa se nepovoljnije nego prema nekom drugom radniku koji nije pripadnik nijedne vjere, nema nikakvih filozofskih uvjerenja i ne zagovara nikakvu političku pripadnost te koji stoga nema nikakvu potrebu nositi bilo kakav politički, filozofski ili vjerski simbol?

                              (b)

                              prema radnici koja namjerava ostvarivati svoju slobodu vjeroispovijedi vidljivim nošenjem (konotacijskog) simbola, u ovom slučaju marame za glavu, postupa se nepovoljnije nego prema nekom drugom radniku koji ima bilo kakva filozofska ili politička uvjerenja, ali čija je potreba da to javno pokazuje nošenjem (konotacijskog) simbola manja ili čak uopće ne postoji?

                              (c)

                              prema radnici koja namjerava ostvarivati svoju slobodu vjeroispovijedi vidljivim nošenjem (konotacijskog) simbola, u ovom slučaju marame za glavu, postupa se nepovoljnije nego prema nekom drugom radniku koji je druge vjere ili čak iste vjere, ali čija je potreba da to javno pokazuje nošenjem (konotacijskog) simbola manja ili čak uopće ne postoji?

                              (d)

                              polazeći od tvrdnje da uvjerenje nije nužno vjerske, filozofske ili političke prirode i da može biti riječ o drugoj vrsti uvjerenja (umjetničko, estetsko, sportsko, glazbeno itd.), prema radnici koja namjerava ostvarivati svoju slobodu vjeroispovijedi vidljivim nošenjem (konotacijskog) simbola, u ovom slučaju marame za glavu, postupa se nepovoljnije nego prema nekom drugom radniku koji ima uvjerenja različita od vjerskih, filozofskih ili političkih uvjerenja i koji to iskazuje odijevanjem?

                              (e)

                              polazeći od načela da negativni aspekt slobode iskazivanja vjerskih uvjerenja znači i da osoba nije obvezna otkriti svoju pripadnost ili vjerska uvjerenja, prema radnici koja namjerava ostvarivati svoju slobodu vjeroispovijedi nošenjem marame za glavu koja sama po sebi nije jednoznačni simbol te vjere, uzimajući u obzir da ga neka druga radnica može odlučiti nositi iz estetskih, kulturnih ili čak zdravstvenih razloga i da se nužno ne razlikuje od običnog rupca, postupa se nepovoljnije nego prema nekom drugom radniku koji u govoru iskazuje svoja vjerska, filozofska ili politička uvjerenja jer je to za radnicu koja nosi maramu za glavu još teža povreda slobode vjeroispovijedi na temelju članka 9.1. EKLJP-a s obzirom na to da, osim ako se predrasudama dopusti da uzmu maha, simbol uvjerenja u obliku marame za glavu nije očit i najčešće se može otkriti samo ako je osoba koja ga nosi prisiljena iznijeti razloge za to svojem poslodavcu?

                              (f)

                              prema radnici koja namjerava ostvarivati svoju slobodu vjeroispovijedi vidljivim nošenjem (konotacijskog) simbola, u ovom slučaju marame za glavu, postupa se nepovoljnije nego prema nekom drugom radniku jednakih uvjerenja koji ih je odlučio iskazivati nošenjem brade (što je slučaj koji nije osobito zabranjen internim pravilom, za razliku od iskazivanja uvjerenja odijevanjem)?

         (1)  SL 2000, L 303, str. 16. (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 5., svezak 1., str. 69. i ispravak SL 2020., L 63, str. 9.)


title: Predmet C-347/20: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 28. srpnja 2020. uputila Administratīvā rajona tiesa (Latvija) – SIA Zinātnes parks protiv Finanšu ministrija

text:
               12.10.2020

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 339/7

      Zahtjev za prethodnu odluku koji je 28. srpnja 2020. uputila Administratīvā rajona tiesa (Latvija) – SIA Zinātnes parks protiv Finanšu ministrija
      (Predmet C-347/20)
      (2020/C 339/09)
      Jezik postupka: latvijski

         Sud koji je uputio zahtjev

      Administratīvā rajona tiesa

         Stranke glavnog postupka

         Tužitelj: SIA Zinātnes parks

         Tuženik: Finanšu ministrija

         Prethodna pitanja

                  1.

                  Treba li pojam „temeljni vlasnički kapital” iz članka 2. točke 18. podtočke (a) Uredbe Komisije br. 651/2014 od 17. lipnja 2014. o ocjenjivanju određenih kategorija potpora spojivima s unutarnjim tržištem u primjeni članaka 107. i 108. Ugovora (1), u vezi s drugim odredbama prava Unije o djelatnostima društava, tumačiti na način da se utvrđivanje temeljnog vlasničkog kapitala treba temeljiti isključivo na podacima koji su objavljeni na način utvrđen nacionalnim zakonodavstvom svake države članice, uzimajući u obzir da se, stoga, takvi podaci mogu smatrati djelotvornima tek od tog trenutka?

                  2.

                  Prilikom ocjene pojma „poduzetnik u teškoćama” iz članka 2. točke 18. Uredbe Komisije br. 651/2014 od 17. lipnja 2014. o ocjenjivanju određenih kategorija potpora spojivima s unutarnjim tržištem u primjeni članaka 107. i 108. Ugovora, treba li pridati važnost zahtjevima, utvrđenim u okviru postupka odabira projekata za europske fondove, u pogledu toga koje je dokumente potrebno podnijeti kako bi se dokazalo financijsko stanje poduzetnika o kojem je riječ?

                  3.

                  U slučaju potvrdnog odgovora na drugo prethodno pitanje, je li nacionalni propis o odabiru projekata kojim se utvrđuje da se prijave za projekt ne mogu pojašnjavati nakon podnošenja u skladu s načelima transparentnosti i nediskriminacije iz članka 125. stavka 3. točke (a) podtočke ii. Uredbe br. 1303/2013 Europskog parlamenta i Vijeća od 17. prosinca 2013. o utvrđivanju zajedničkih odredbi o Europskom fondu za regionalni razvoj, Europskom socijalnom fondu, Kohezijskom fondu, Europskom poljoprivrednom fondu za ruralni razvoj i Europskom fondu za pomorstvo i ribarstvo i o utvrđivanju općih odredbi o Europskom fondu za regionalni razvoj, Europskom socijalnom fondu, Kohezijskom fondu i Europskom fondu za pomorstvo i ribarstvo te o stavljanju izvan snage Uredbe Vijeća (EZ) br. 1083/2006? (2)

         (1)  SL 2014, L 187, str. 1. i ispravci SL 2016., L 115, str. 50., SL 2016., L 292, str. 50., SL 2018., L 26, str. 53. i SL 2019., L 119, str. 203.

         (2)  SL 2013, L 347, str. 320. i ispravci SL 2016., L 200, str. 140. i SL 2018., L 294, str. 45.


title: Predmet T-758/14 RENV: Presuda Općeg suda od 8. srpnja 2020. – Infineon Technologies protiv Komisije („Tržišno natjecanje – Zabranjeni sporazumi – Tržište čipova za pametne kartice – Odluka kojom se utvrđuje povreda članka 101. UFEU-a – Razmjena osjetljivih poslovnih informacija – Neograničena nadležnost – Izračun iznosa novčane kazne – Uzimanje u obzir sudjelovanja samo u dijelu mreže bilateralnih kontakata među konkurentima”)

text:
               12.10.2020

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 339/10

      Presuda Općeg suda od 8. srpnja 2020. – Infineon Technologies protiv Komisije
      (Predmet T-758/14 RENV) (1)

      („Tržišno natjecanje - Zabranjeni sporazumi - Tržište čipova za pametne kartice - Odluka kojom se utvrđuje povreda članka 101. UFEU-a - Razmjena osjetljivih poslovnih informacija - Neograničena nadležnost - Izračun iznosa novčane kazne - Uzimanje u obzir sudjelovanja samo u dijelu mreže bilateralnih kontakata među konkurentima”)
      (2020/C 339/11)
      Jezik postupka: engleski

         Stranke

         Tužitelj: Infineon Technologies AG (Neubiberg, Njemačka) (zastupnici: M. Dreher, T. Lübbig i M. Klusmann, odvjetnici)

         Tuženik: Europska komisija (zastupnici: A. Biolan, A. Dawes i J. Norris, agenti)

         Predmet

      Zahtjev na temelju članka 263. UFEU-a kojim se, kao prvo, traži poništenje Odluke Komisije C(2014) 6250 final od 3. rujna 2014. o postupku primjene članka 101. UFEU-a i članka 53. Sporazuma o EGP-u (predmet AT.39574 – Čipovi za pametne kartice), i, podredno, smanjenje iznosa novčane kazne koja je izrečena tužitelju.

         Izreka

                  1.

                  Iznos novčane kazne izrečene društvu Infineon Technologies člankom 2. prvim podstavkom točkom (a) Odluke Komisije C(2014) 6250 final od 3. rujna 2014. koja se odnosi na postupak primjene članka 101. UFEU-a i članka 53. Sporazuma o EGP-u (predmet AT.39574 – Čipovi za pametne kartice) određen je na 76 871 600 eura.

                  2.

                  Društvo Infineon Technologies i Europska komisija snosit će vlastite troškove, uključujući one nastale u okviru prvostupanjskog postupka pred Općim sudom u predmetu T-758/14, troškove nastale u žalbenom postupku u predmetu C-99/17 P i troškove nastale u postupku povodom vraćanja predmeta na ponovno suđenje.

         (1)  SL C 107, 30. 3. 2015.


title: Predmet T-429/18: Presuda Općeg suda od 8. srpnja 2020. – BRF i SHB Comercio e Industria de Alimentos protiv Komisije („Javno zdravlje – Posebna pravila organizacije službenih kontrola proizvoda životinjskog podrijetla namijenjenih prehrani ljudi – Izmjena popisâ objekata iz trećih zemalja iz kojih je dopušten uvoz određenih proizvoda životinjskog podrijetla, u pogledu određenih objekata iz Brazila – Članak 12. stavak 4. točka (c) Uredbe (EZ) br. 854/2004 – Komitologija – Obveza obrazlaganja – Prava obrane – Komisijine ovlasti – Jednako postupanje – Proporcionalnost”)

text:
               12.10.2020

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 339/11

      Presuda Općeg suda od 8. srpnja 2020. – BRF i SHB Comercio e Industria de Alimentos protiv Komisije
      (Predmet T-429/18) (1)

      („Javno zdravlje - Posebna pravila organizacije službenih kontrola proizvoda životinjskog podrijetla namijenjenih prehrani ljudi - Izmjena popisâ objekata iz trećih zemalja iz kojih je dopušten uvoz određenih proizvoda životinjskog podrijetla, u pogledu određenih objekata iz Brazila - Članak 12. stavak 4. točka (c) Uredbe (EZ) br. 854/2004 - Komitologija - Obveza obrazlaganja - Prava obrane - Komisijine ovlasti - Jednako postupanje - Proporcionalnost”)
      (2020/C 339/12)
      Jezik postupka: engleski

         Stranke

         Tužitelji: BRF SA (Itajaí, Brazil) i SHB Comércio e Indústria de Alimentos SA (Itajaí) (zastupnici: D. Arts i G. van Thuyne, odvjetnici)

         Tuženik: Europska komisija (zastupnici: A. Lewis, B. Eggers i B. Hofstötter, agenti)

         Predmet

      Zahtjev na temelju članka 263. UFEU-a za poništenje Provedbene uredbe Komisije (EU) 2018/700 оd 8. svibnja 2018. o izmjeni popisâ objekata iz trećih zemalja iz kojih je dopušten uvoz određenih proizvoda životinjskog podrijetla, u pogledu određenih objekata iz Brazila (SL 2018., L 118, str. 1.)

         Izreka

                  1.

                  Tužba se odbija.

                  2.

                  Društvima BRF SA i SHB Comércio e Indústria de Alimentos SA nalaže se snošenje troškova postupka, uključujući postupak privremene pravne zaštite.

         (1)  SL C 341, 24. 9. 2018.


title: Predmet T-490/18: Presuda Općeg suda od 8. srpnja 2020. – Neda Industrial Group protiv Vijeća („Zajednička vanjska i sigurnosna politika – Mjere ograničavanja protiv Irana s ciljem sprečavanja širenja nuklearnog oružja – Zamrzavanje financijskih sredstava – Zadržavanje tužiteljeva imena na popisima osoba, subjekata i tijela na koje se primjenjuje zamrzavanje financijskih sredstava i ekonomskih izvora – Obveza obrazlaganja – Pogreška koja se tiče prava – Pogreška u ocjeni – Vremenska prilagodba učinaka poništenja”)

text:
               12.10.2020

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 339/11

      Presuda Općeg suda od 8. srpnja 2020. – Neda Industrial Group protiv Vijeća
      (Predmet T-490/18) (1)

      („Zajednička vanjska i sigurnosna politika - Mjere ograničavanja protiv Irana s ciljem sprečavanja širenja nuklearnog oružja - Zamrzavanje financijskih sredstava - Zadržavanje tužiteljeva imena na popisima osoba, subjekata i tijela na koje se primjenjuje zamrzavanje financijskih sredstava i ekonomskih izvora - Obveza obrazlaganja - Pogreška koja se tiče prava - Pogreška u ocjeni - Vremenska prilagodba učinaka poništenja”)
      (2020/C 339/13)
      Jezik postupka: engleski

         Stranke

         Tužitelj: Neda Industrial Group (Teheran, Iran) (zastupnik: L. Vidal, odvjetnik)

         Tuženik: Vijeće Europske unije (zastupnici: V. Piessevaux i M. Bishop, agenti)

         Predmet

      Zahtjev na temelju članka 270. UFEU-a kojim se traži poništenje, s jedne strane, Odluke Vijeća (ZVSP) 2018/833 od 4. lipnja 2018. o izmjeni Odluke 2010/413/ZVSP o mjerama ograničavanja protiv Irana (SL 2018., L 140, str. 87.) i Provedbene uredbe Vijeća (EU) 2018/827 od 4. lipnja 2018. o provedbi Uredbe (EU) br. 267/2012 o mjerama ograničavanja protiv Irana (SL 2018., L 140, str. 3.), u dijelu u kojem se ti akti odnose na tužitelja i, s druge strane, dopisa od 6. lipnja 2018. koji je Vijeće uputilo tužitelju.

         Izreka

                  1.

                  Poništavaju se Odluka Vijeća (ZVSP) 2018/833 od 4. lipnja 2018. o izmjeni Odluke 2010/413/ZVSP o mjerama ograničavanja protiv Irana i Provedbena uredba Vijeća (EU) 2018/827 od 4. lipnja 2018. o provedbi Uredbe (EU) br. 267/2012 o mjerama ograničavanja protiv Irana, u dijelu u kojem se odnose na Neda Industrial Group.

                  2.

                  Učinci Odluke 2018/833 ostaju na snazi u odnosu na društvo Neda Industrial Group dok ne stupi na snagu poništenje Provedbene uredbe 2018/827.

                  3.

                  U preostalom se dijelu tužba odbija.

                  4.

                  Vijeću Europske unije nalaže se snošenje troškova.

         (1)  SL C 399, 5. 11. 2018.


title: Predmet T-661/18: Presuda Općeg suda od 8. srpnja 2020. – Securitec protiv Komisije („Javna nabava usluga – Postupak javne nabave – Održavanje sigurnosnih instalacija u zgradama koje su u upotrebi i/ili pod upravljanjem Europske komisije u Belgiji i Luksemburgu – Odbijanje ponuditeljeve ponude – Dodjela ugovora drugom ponuditelju – Kriteriji za odabir – Nezakonitost odredbe u dokumentaciji za nadmetanje – Jednako postupanje”)

text:
               12.10.2020

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 339/12

      Presuda Općeg suda od 8. srpnja 2020. – Securitec protiv Komisije
      (Predmet T-661/18) (1)

      („Javna nabava usluga - Postupak javne nabave - Održavanje sigurnosnih instalacija u zgradama koje su u upotrebi i/ili pod upravljanjem Europske komisije u Belgiji i Luksemburgu - Odbijanje ponuditeljeve ponude - Dodjela ugovora drugom ponuditelju - Kriteriji za odabir - Nezakonitost odredbe u dokumentaciji za nadmetanje - Jednako postupanje”)
      (2020/C 339/14)
      Jezik postupka: francuski

         Stranke

         Tužitelj: Securitec (Livange, Luksemburg) (zastupnik: P. Peuvrel, odvjetnik)

         Tuženik: Europska komisija (zastupnici: M. Ilkova, A Katsimerou i J. Estrada de Solà, agenti)

         Predmet

      Zahtjev na temelju članka 263. UFEU-a kojim se traži poništenje, s jedne strane, Komisijine odluke od 7. rujna 2018. o odbijanju ponude koju je tužitelj podnio za grupu br. 4 ugovora koji je bio predmet ograničenog postupka javne nabave HR/R1/PR/2017/059, koja se odnosi na „održavanje sigurnosnih instalacija u zgradama koje su u upotrebi i/ili pod upravljanjem Europske komisije u Belgiji i Luksemburgu”, kao i, s druge strane, Komisijine odluke od 17. rujna 2018. kojom je odbila tužitelju pružiti pojašnjenja koja je on zatražio u okviru istog postupka 11. rujna 2018.

         Izreka

                  1.

                  Poništavaju se Odluka Europske komisije od 7. rujna 2018. o odbijanju ponude koju je Securitec podnio za grupu br. 4 ugovora koji je bio predmet ograničenog postupka javne nabave HR/R1/PR/2017/059 a koji se odnosi na „održavanje sigurnosnih instalacija u zgradama koje su u upotrebi i/ili pod upravljanjem Europske komisije u Belgiji i Luksemburgu”, kao i Komisijina odluka od 17. rujna 2018. kojom je Securitecu odbila pružiti pojašnjenja koja je on 11. rujna 2018. zatražio u okviru istog postupka.

                  2.

                  U preostalom dijelu tužba se odbija.

                  3.

                  Komisiji se nalaže snošenje troškova.

         (1)  SL C 25, 21. 1. 2019.