title: Predmet C-206/17: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 21. travnja 2017. uputio Bundesverwaltungsgericht (Njemačka) – Heinrich Denker protiv Gemeinde Thedinghausen

text:
               31.7.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 249/18

         Zahtjev za prethodnu odluku koji je 21. travnja 2017. uputio Bundesverwaltungsgericht (Njemačka) – Heinrich Denker protiv Gemeinde Thedinghausen
   (Predmet C-206/17)
   (2017/C 249/27)
   Jezik postupka: njemački

      Sud koji je uputio zahtjev

   Bundesverwaltungsgericht

      Stranke glavnog postupka

      Podnositelj zahtjeva i revizije: Heinrich Denker

      Protustranka u postupku i u revizijskom postupku: Gemeinde Thedinghausen

      Druga stranka u postupku: Vertreter des Bundesinteresses beim Bundesverwaltungsgericht

      Prethodno pitanje

   Treba li članak 11. Direktive 2011/92/EU Europskog parlamenta i Vijeća od 13. prosinca 2011. o procjeni učinaka određenih javnih i privatnih projekata na okoliš (1) (u daljnjem tekstu: Direktiva o procjeni učinaka) tumačiti na način da mu se protivi odredba nacionalnog prava u skladu s kojom se povreda u vezi sa sudjelovanjem javnosti u postupku izrade prostornog plana na temelju općinske uredbe smatra nebitnom ako, usprkos odgovarajućoj uputi o pravnom lijeku, nije bila istaknuta pred općinom u roku od jedne godine od objave plana, pri čemu se na prostorni plan primjenjuju odredbe Direktive o procjeni učinaka o sudjelovanju javnosti?

      (1)  SL 2012., L 26, str. 1. (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 15., svezak 27., str. 3.)


title: Predmet T-140/15: Tužba podnesena 24. ožujka 2015. – Aurora protiv CPVO-a– SES-VanderHave (M 02205)

text:
               8.6.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 190/17

         Tužba podnesena 24. ožujka 2015. – Aurora protiv CPVO-a– SES-VanderHave (M 02205)
   (Predmet T-140/15)
   (2015/C 190/21)
   Jezik na kojem je tužba podnesena: engleski

      Stranke

      Tužitelj: Aurora Srl (Finale Emilia, Italija) (zastupnik: L. Buchman, odvjetnik)

      Tuženik: Ured za biljne sorte Zajednice (CPVO)

      Druga stranka pred žalbenim vijećem: SES-VanderHave NV/SA (Tienen, Belgija)

      Podaci o postupku pred OHIM-om

      Nositelj oplemenjivačkog prava na biljnu sortu Zajednice: druga stranka pred žalbenim vijećem

      Oplemenjivačko pravo na biljnu sortu Zajednice u pitanju: oplemenjivačko pravo na biljnu sortu Zajednice br. 15118, naziv sorte M 02205

      Pobijana odluka: odluka žalbenog vijeća CPVO-a od 26. studenog 2014. u predmetu A10/2013.

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

               —

               poništi pobijanu odluku;

               —

               proglasi oplemenjivačko pravo na biljnu sortu Zajednice br. 15118 ništavim;

               —

               naloži CPVO-u snošenje troškova, uključujući troškove intervenijenata.

      Tužbeni razlozi

               —

               povreda članaka 6. i 7. Uredbe br. 2100/94;

               —

               pogrešno tumačenje članka 87. stavka 4. Uredbe br. 2100/94;

               —

               povreda načela pravne sigurnosti utoliko što su uvjeti dodjele oplemenjivačkog prava na biljnu sortu Zajednice bili retroaktivno izmijenjeni;

               —

               povreda, u određenoj mjeri, načela legitimnih očekivanja;

               —

               povreda načela transparentnosti i prava na javni pristup dokumentima budući da postupak ispitivanja nije proveden transparentno, s obzirom na da to tužitelj nije imao pristup ključnim dokumentima.


title: Predmet T-288/12: Presuda Općeg suda od 9. travnja 2014. – EI du Pont de Nemours protiv OHIM-a – Zueco Ruiz (ZYTeL) ( „Žig Zajednice — Postupak povodom prigovora — Prijava figurativnog žiga ZYTeL — Raniji verbalni žig Zajednice i dobro poznati žig u smislu članka 6. bis Pariške konvencije ZYTEL — Relativni razlozi za odbijanje — Vjerojatnost dovođenja u zabludu — Članak 8. stavak 1. točka (b) Uredbe (EZ) br. 207/2009 — Povreda razlikovnog karaktera ili ugleda ranijeg žiga — Članak 8. stavak 5. Uredbe br. 207/2009” )

text:
               10.6.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 175/37

         Presuda Općeg suda od 9. travnja 2014. – EI du Pont de Nemours protiv OHIM-a – Zueco Ruiz (ZYTeL)
   (Predmet T-288/12) (1)

   ((„Žig Zajednice - Postupak povodom prigovora - Prijava figurativnog žiga ZYTeL - Raniji verbalni žig Zajednice i dobro poznati žig u smislu članka 6. bis Pariške konvencije ZYTEL - Relativni razlozi za odbijanje - Vjerojatnost dovođenja u zabludu - Članak 8. stavak 1. točka (b) Uredbe (EZ) br. 207/2009 - Povreda razlikovnog karaktera ili ugleda ranijeg žiga - Članak 8. stavak 5. Uredbe br. 207/2009”))
   2014/C 175/49
   Jezik postupka: engleski

      Stranke

      Tužitelj: EI du Pont de Nemours and Company (Wilmington, Delaware, Sjedinjene Američke Države) (zastupnik: E. Armijo Chávarri, odvjetnik)

      Tuženik: Ured za usklađivanje na unutarnjem tržištu (žigovi i dizajni) (zastupnik: P. Geroulakos, agent)

      Druga stranka u postupku pred žalbenim vijećem OHIM-a, intervenijent u postupku pred Općim sudom: Enrique Zueco Ruiz (Saragosse, Španjolska)

      Predmet

   Tužba protiv odluke drugog žalbenog vijeća OHIM-a od 29. ožujka 2012. (predmet R 464/2011-2), koja se odnosi na postupak povodom prigovora između EI du Pont de Nemours and Company i Enriquea Zueco Ruiza.

      Izreka

               1.

               Tužba se odbija.

               2.

               Nalaže se EI du Pont de Nemours and Company snošenje troškova.

      (1)  SL C 273, 8.9.2012.


title: Predmet T-28/16: Presuda Općeg suda od 3. travnja 2017. – Njemačka protiv Komisije („EFJP i EPFRR — Troškovi isključeni iz financiranja — Ruralni razvoj — Okrupnjavanje i obnavljanje sela — Kriteriji odabira projekata — Načelo lojalne suradnje — Supsidijarnost — Legitimna očekivanja — Proporcionalnost — Obveza obrazlaganja”)

text:
               15.5.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 151/34

         Presuda Općeg suda od 3. travnja 2017. – Njemačka protiv Komisije
   (Predmet T-28/16) (1)

   ((„EFJP i EPFRR - Troškovi isključeni iz financiranja - Ruralni razvoj - Okrupnjavanje i obnavljanje sela - Kriteriji odabira projekata - Načelo lojalne suradnje - Supsidijarnost - Legitimna očekivanja - Proporcionalnost - Obveza obrazlaganja”))
   (2017/C 151/44)
   Jezik postupka: njemački

      Stranke

      Tužitelj: Savezna Republika Njemačka (zastupnici: T. Henze i A. Lippstreu, a zatim T. Henze i D. Klebs, agenti)

      Tuženik: Europska komisija (zastupnici: J. Aquilina i B. Eggers, agenti)

      Predmet

   Zahtjev na temelju članka 263. UFEU-a radi poništenja članka 1. i Priloga Provedbenoj odluci Komisije (EU) 2015/2098 od 13. studenoga 2015. o isključenju iz financiranja Europske unije određenih izdataka nastalih za države članice u okviru Europskog fonda za jamstva u poljoprivredi (EFJP) i Europskog poljoprivrednog fonda za ruralni razvoj (EPFRR) (SL 2015., L 303, str. 35.), u dijelu u kojem isključuju plaćanja koja je u ime Europskog poljoprivrednog fonda za ruralni razvoj (EPFRR) izvršilo tijelo Savezne Republike Njemačke nadležno za plaćanje u ukupnom iznosu od 7 719 920,30 eura.

      Izreka

               1.

               Tužba se odbija.

               2.

               Saveznoj Republici Njemačkoj nalaže se snošenje troškova.

      (1)  SL C 98, 14. 3. 2016.


title: Predmet F-112/15: Tužba podnesena 3. kolovoza 2015. – ZZ protiv Komisije

text:
               28.9.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 320/55

         Tužba podnesena 3. kolovoza 2015. – ZZ protiv Komisije
   (Predmet F-112/15)
   (2015/C 320/76)
   Jezik postupka: engleski

      Stranke

      Tužitelj: ZZ (zastupnik: R. Rata, odvjetnik)

      Tuženik: Europska komisija

      Predmet i opis spora

   Poništenje odluke Komisije da se tužitelja ne uvrsti na popis promaknutih dužnosnika u sklopu postupka promaknuća za 2014.

      Tužbeni zahtjev tužitelja

               —

               Poništiti odluku tijela za imenovanje Europske komisije od 14. studenoga, izdanu putem upravne obavijesti br. 41/2014, kojom se utvrđuje popis dužnosnika promaknutih u sklopu postupka promaknuća za 2014. jer na tom popisu nije navedeno ime tužiteljevo ime;

               —

               naložiti Europskoj komisiji snošenje vlastitih troškova i troškova tužitelja.


title: Predmet F-74/15: Tužba podnesena 11. svibnja 2015. – ZZ protiv Komisije

text:
               24.8.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 279/55

         Tužba podnesena 11. svibnja 2015. – ZZ protiv Komisije
   (Predmet F-74/15)
   (2015/C 279/71)
   Jezik postupka: talijanski

      Stranke

      Tužitelj: ZZ (zastupnik: M. Velardo, avvocato)

      Tuženik: Europska komisija

      Predmet i opis spora

   Poništenje odluke o tome da se dodjeli samo povećanje naknade od 20 % iznosa predviđenog za trajnu invalidnost člankom 14. Općih pravila o osiguranju od rizika nezgode i profesionalne bolesti dužnosnika Europskih zajednica i naknada neimovinske štete koju je navodno pretrpio tužitelj, kao i nalaganje plaćanja zateznih kamata Komisiji.

      Tužbeni zahtjev tužitelja

               —

               poništiti odluku od 26. lipnja 2014, kojom je Komisija dodijelila povećanje naknade za 20 % iz članka 14. Pravila o osiguranju od rizika nezgode i profesionalne bolesti dužnosnika Europskih zajednica u verziji primjenjivoj do 31. prosinca 2006. zbog teških nepravilnosti u mišljenju koje je 8. siječnja 2014. donijelo liječničko povjerenstvo, budući da nije u cijelosti prihvatilo zahtjeve tužitelja i da je temeljem članka 14. Općih pravila priznalo samo 20 % naknade za štetu uzrokovanu kardiorespiratornoj funkciji, ne uzimajući u obzir fizičke probleme i funkcijski poremećaj spavanja s obzirom na promjenu u lijevom lateralnom dekubitusu;

               —

               naložiti Komisiji plaćanje procijenjene pro bono et aequo naknade u iznosu od 50  000 eura za neimovinsku štetu koju je pretrpio tužitelj i koja je vezana uz kašnjenje plaćanja dodijeljene naknade;

               —

               naložiti Komisiji plaćanje zateznih kamata koje je ona sama izračunala na iznos od 98  372,51 eura za razdoblje nakon isteka šest mjeseci od podnošenja zahtjeva zbog pogoršanja stanja i dana stvarnog plaćanja iznosa, po stopi koju je odredila Europska središnja banka za glavne operacije financiranja koje su primjenjive na odnosno razdoblje, uvećanoj za dva boda;

               —

               naložiti Komisiji plaćanje zateznih kamata koje će sama izračunati na iznos koji će biti određen po završetku ovog postupka, od dana donošenja presude do dana stvarnog plaćanja, po stopi koju je odredila Europska središnja banka za glavne operacije financiranja koje su primjenjive na odnosno razdoblje, uvećanoj za dva boda;

               —

               u svakom slučaju, naložiti Komisiji plaćanje troškova.


title: Predmet T-88/17: Tužba podnesena 13. veljače 2017. – Španjolska protiv Komisije

text:
               27.3.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 95/25

         Tužba podnesena 13. veljače 2017. – Španjolska protiv Komisije
   (Predmet T-88/17)
   (2017/C 095/33)
   Jezik postupka: španjolski

      Stranke

      Tužitelj: Kraljevina Španjolska (zastupnici: M. Sampol Pucurull i M. García-Valdecasas Dorrego, agenti)

      Tuženik: Europska komisija

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

               —

               djelomično poništi Provedbenu odluku Komisije (EU) br. 2016/2113 od 30. studenoga 2016. o poravnavanju računâ agencija za plaćanja država članica u pogledu rashoda koji su financirani iz Europskog poljoprivrednog fonda za ruralni razvoj (EPFRR) u zadnjoj godini provedbe programskog razdoblja EPFRR-a 2007.-2013. (16. listopada 2014. – 31. prosinca 2015.), kojom mu se ne nadoknađuje iznos od 5 364 682,52 eura,

               —

               naloži tuženiku snošenje troškova.

      Tužbeni razlozi i glavni argumenti

   U prilog osnovanosti tužbe tužitelj ističe dva tužbena razloga.

               1.

               Prvi tužbeni razlog, koji se temelji na povredi članka 69. Uredbe Vijeća (EZ) br. 1698/2005 od 20. rujna 2005. o potporama ruralnom razvoju Europskog poljoprivrednog fonda za ruralni razvoj (EPFRR) (SL 2005., L 277, str. 1.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 3., svezak 40., str. 138.), kako je izmijenjena Uredbom Vijeća (EZ) br. 473/2009 od 25. svibnja 2009. (SL 2009., L 144, str. 3.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 3., svezak 54., str. 174.), u mjeri u kojoj ne dopušta odbitak iznosa od 5 364 682,52 eura (iznosi koji se ne mogu ponovo uporabiti) u poravnavanju računâ koji odgovaraju troškovima koji se financiraju iz Europskog poljoprivrednog fonda za ruralni razvoj (EPFRR) u zadnjoj godini provedbe programskog razdoblja EPFRR-a 2007.-2013.

               2.

               Drugi tužbeni razlog, istaknut podredno, u slučaju da Opći sud zaključi da ne postoji povreda članka 69. Uredbe (EZ) br. 1698/2005, a koji se temelji na tvrdnji da je tuženikovo djelovanje arbitrarno, da prekoračuje marginu prosudbe koja mu pripada i da također povređuje načelo legitimnih očekivanja.


title: Predmet T-117/17: Tužba podnesena 23. veljače 2017. – Proximus protiv Vijeća

text:
               15.5.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 151/36

         Tužba podnesena 23. veljače 2017. – Proximus protiv Vijeća
   (Predmet T-117/17)
   (2017/C 151/47)
   Jezik postupka: engleski

      Stranke

      Tužitelj: Proximus SA/NV (Bruxelles, Belgija) (zastupnik: B. Schutyser, odvjetnik)

      Tuženik: Vijeće Europske unije

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

               —

               poništi odluku Vijeća o kojoj je tužitelj obaviješten 23. prosinca 2016., da dodijeli ugovor drugom ponuditelju, a ne tužitelju;

               —

               naloži Vijeću snošenje troškova postupka.

      Tužbeni razlozi i glavni argumenti

   U prilog osnovanosti tužbe tužitelj ističe jedan tužbeni razlog kojim tvrdi da metoda primijenjena pri ocjeni cijene ponuda ne omogućuje odabir ekonomski najpovoljnije ponude, sukladno zahtjevima prava Europske unije.


title: Predmet F-127/15: Presuda Službeničkog suda (prvo vijeće) od 21. srpnja 2016. – Pinto Ferreira protiv Komisije (Javna služba — Dužnosnici — Stegovna sankcija — Članak 9. stavak 2. Priloga IX. Pravilniku — Uskrata dijela iznosa mirovine — Obavljanje vanjske djelatnosti bez dopuštenja — Nepostojanje zahtjeva za prethodno dopuštenje)

text:
               3.10.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 364/37

      Presuda Službeničkog suda (prvo vijeće) od 21. srpnja 2016. – Pinto Ferreira protiv Komisije
      (Predmet F-127/15) (1)

      ((Javna služba - Dužnosnici - Stegovna sankcija - Članak 9. stavak 2. Priloga IX. Pravilniku - Uskrata dijela iznosa mirovine - Obavljanje vanjske djelatnosti bez dopuštenja - Nepostojanje zahtjeva za prethodno dopuštenje))
      (2016/C 364/45)
      Jezik postupka: francuski

         Stranke

         Tužitelj: António Gaspar Pinto Ferreira (Bruxelles, Belgija) (zastupnici: C. W. Godfrey, C. Antoine i M. Gomes Lopes, odvjetnici)

         Tuženik: Europska komisija (zastupnici: C. Ehrbar i F. Simonetti, agenti)

         Predmet

      Zahtjev za poništenje odluke Komisije kojom se određuje stegovna sankcija uskrate 185 eura od mirovine tužitelja na razdoblje od dvanaest mjeseci, s učinkom od dana njegova umirovljenja, zbog obavljanja vanjske djelatnosti bez dopuštenja.

         Izreka presude

                  1.

                  Poništava se odluka od 16. prosinca 2014. kojom je tijelo za imenovanje Europske komisije izreklo Antóniu Gasparu Pintu Ferreiri sankciju predviđenu u članku 9. stavku 2. Priloga IX. Pravilniku o osoblju Europske unije.

                  2.

                  Europska komisija snosi vlastite troškove i nalaže joj se snošenje troškova A. G. Pinte Ferreire.

         (1)  SL C 414, 14. 12. 2015., str. 43.


title: Predmet C-701/15: Presuda Suda (deveto vijeće) od 13. srpnja 2017. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Tribunale Amministrativo Regionale per la Lombardia – Italija) – Malpensa Logistica Europa SpA protiv SEA – Società Esercizi Aeroportuali SpA (Zahtjev za prethodnu odluku — Javna nabava — Promet — Pojam „iskorištavanje zemljopisnog područja u svrhu pružanja zračnih luka ili druge terminalne opreme prijevoznicima u zračnom prometu” — Direktive 2004/17/EZ i 96/67/EZ — Nacionalni propis kojim se ne predviđa prethodni postupak javne nabave za dodjelu prostora zračnih luka)

text:
               4.9.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 293/4

         Presuda Suda (deveto vijeće) od 13. srpnja 2017. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Tribunale Amministrativo Regionale per la Lombardia – Italija) – Malpensa Logistica Europa SpA protiv SEA – Società Esercizi Aeroportuali SpA
   (Predmet C-701/15) (1)

   ((Zahtjev za prethodnu odluku - Javna nabava - Promet - Pojam „iskorištavanje zemljopisnog područja u svrhu pružanja zračnih luka ili druge terminalne opreme prijevoznicima u zračnom prometu” - Direktive 2004/17/EZ i 96/67/EZ - Nacionalni propis kojim se ne predviđa prethodni postupak javne nabave za dodjelu prostora zračnih luka))
   (2017/C 293/05)
   Jezik postupka: talijanski

      Sud koji je uputio zahtjev

   Tribunale Amministrativo Regionale per la Lombardia

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelj: Malpensa Logistica Europa SpA

      Tuženik: SEA – Società Esercizi Aeroportuali SpA

      uz sudjelovanje: Beta-Trans SpA

      Izreka

   Članak 7. Direktive 2004/17/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 31. ožujka 2004. o usklađivanju postupaka nabave subjekata koji djeluju u sektoru vodnog gospodarstva, energetskom i prometnom sektoru te sektoru poštanskih usluga treba tumačiti na način da mu se ne protivi nacionalni propis, kao što je onaj o kojem je riječ u glavnom postupku, kojim se ne predviđa prethodno provođenje postupka javne nabave za dodjelu, uključujući privremenu, prostora namijenjenih za pružanje zemaljskih usluga za koje društvo koje upravlja zračnom lukom ne isplaćuje naknadu.

      (1)  SL C 136, 18. 4. 2016.


title: Predmet T-488/11: Presuda Općeg suda od 12. lipnja 2014. – Sarc protiv Komisije ( „Državne potpore — Ugovor o licenciji računalnog programa — Odluka kojom se utvrđuje nepostojanje državne potpore — Tužba za poništenje — Nepostojanje bitnog utjecaja na položaj u tržišnom natjecanju — Nedopuštenost — Postupovna prava zainteresiranih stranaka — Dopuštenost — Nepokretanje formalnog postupka ispitivanja — Odsutnost ozbiljnih poteškoća — Prednost” )

text:
               28.7.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 245/9

         Presuda Općeg suda od 12. lipnja 2014. – Sarc protiv Komisije
   (Predmet T-488/11) (1)

   ((„Državne potpore - Ugovor o licenciji računalnog programa - Odluka kojom se utvrđuje nepostojanje državne potpore - Tužba za poništenje - Nepostojanje bitnog utjecaja na položaj u tržišnom natjecanju - Nedopuštenost - Postupovna prava zainteresiranih stranaka - Dopuštenost - Nepokretanje formalnog postupka ispitivanja - Odsutnost ozbiljnih poteškoća - Prednost”))
   2014/C 245/11
   Jezik postupka: engleski

      Stranke

      Tužitelj: Scheepsbouwkundig Advies- en Rekencentrum (Sarc) BV (Bussum, Nizozemska) (zastupnici: H. Speyart i R. Bolhaar, odvjetnici)

      Tuženik: Europska komisija (zastupnici: H. van Vliet, K. Talabér-Ritz i S. Noë, agenti)

      Intervenijenti koji podržavaju tuženika: Kraljevina Nizozemska (zastupnici: prvotno C. Wissels, M. Noort i B. Koopman, a zatim C. Wissels, M. Noort, J. Langer i M. Bulterman, agenti); i Technische Universiteit Delft (Delft, Nizozemska) (zastupnici: R. van den Tweel i P. Huurnink, odvjetnici)

      Predmet

   Zahtjev za poništenje Odluke Komisije C (2011) 642 final od 10. svibnja 2011. u postupku iz područja državnih potpora NN 68/2010 – Nizozemska kojom se nakon okončanja preliminarne faze ispitivanja izjavljuje da ugovor o licenciji u vezi s izvornim kodom računalnog programa sklopljenog između Technische Universiteit Delft i Delftship BV ne predstavlja državnu potporu.

      Izreka

               1.

               Tužba se odbacuje.

               2.

               Scheepsbouwkundig Advies- en Rekencentrum (Sarc) BV-u nalaže se snošenje vlastitih troškova, kao i troškova koji su nastali Europskoj komisiji i Technische Universiteit Delft.

               3.

               Kraljevini Nizozemskoj nalaže se snošenje vlastitih troškova.

      (1)  SL C 331, 12.11.2011.


title: Predmet T-12/11: Presuda Općeg suda od 6. rujna 2013. — Iran Insurance protiv Vijeća ( „Zajednička vanjska i sigurnosna politika — Mjere ograničavanja protiv Irana s ciljem sprečavanja širenja nuklearnog oružja — Zamrzavanje financijskih sredstava — Pravna osnova — Kršenje međunarodnog prava — Obveza obrazlaganja — Prava na obranu — Pravo na učinkovitu sudsku zaštitu — Očita pogreška pri ocjeni — Pravo vlasništva — Proporcionalnost — Jednakost postupanja — Nediskriminacija” )

text:
               19.10.2013

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 304/12

         Presuda Općeg suda od 6. rujna 2013. — Iran Insurance protiv Vijeća
   (Predmet T-12/11) (1)

   (Zajednička vanjska i sigurnosna politika - Mjere ograničavanja protiv Irana s ciljem sprečavanja širenja nuklearnog oružja - Zamrzavanje financijskih sredstava - Pravna osnova - Kršenje međunarodnog prava - Obveza obrazlaganja - Prava na obranu - Pravo na učinkovitu sudsku zaštitu - Očita pogreška pri ocjeni - Pravo vlasništva - Proporcionalnost - Jednakost postupanja - Nediskriminacija)
   2013/C 304/22
   Jezik postupka: engleski

      Stranke

      Tužitelj: Iran Insurance Company (Teheran, Iran) (zastupnik: D. Luff, odvjetnik)

      Tuženik: Vijeće Europske unije (zastupnici: M. Bishop i G. Marhic, agenti)

      Intervenijent koji podržava tužitelja: Europska komisija (zastupnici: F. Erlbacher i M. Konstantinidis, agenti)

      Predmet

   S jedne strane, zahtjev za poništenje: prvo, Priloga II. Odluci Vijeća 2010/413/ZVSP od 26. srpnja 2010. o mjerama ograničavanja protiv Irana i stavljanju izvan snage Zajedničkog stajališta 2007/140/ZVSP (SL L 195, str. 39.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 18., svezak 3., str. 220.), kako je izmijenjena Odlukom Vijeća 2010/644/ZVSP od 25. listopada 2010. (SL L 281, str. 81.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 18., svezak 3., str. 255.) i Priloga VIII. Uredbi Vijeća (EU) br. 961/2010 od 25. listopada 2010. o mjerama ograničavanja protiv Irana i stavljanju izvan snage Uredbe (EZ) br. 423/2007 (SL L 281, str. 1.) u dijelu u kojem se ti akti odnose na tužitelja; drugo, Odluke Vijeća u odnosu na tužitelja „sadržane u” pismu od 28. listopada 2010.; treće, Odluke Vijeća 2011/783/ZVSP od 1. prosinca 2011., o izmjeni Odluke 2010/413 (SL L 319, str. 71.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 18., svezak 11., str. 104.) i Provedbene uredbe Vijeća (EU) br. 1245/2011 od 1. prosinca 2011. o provedbi Uredbe (EU) br. 961/2010 (SL L 319, str. 11.) u mjeri u kojoj ove mogu utjecati na situaciju tužitelja; četvrto, Odluke Vijeća u odnosu na tužitelja „sadržane u” pismu od 5 prosinca 2011.; peto, Priloga IX. Uredbi Vijeća (EU) br. 267/2012 od 23. ožujka 2012. o mjerama ograničavanja protiv Irana i stavljanju izvan snage Uredbe br. 961/2010 (SL L 88, str. 1.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 18., svezak 4., str. 194.) u dijelu u kojem se ti akti odnose na tužitelja; i, šesto, svih budućih uredaba i odluka Vijeća ili Komisije koji nadopunjuju ili mijenjaju jedan od pobijanih akta u okviru ove tužbe te, s druge strane, zahtjev da se proglase neprimjenjivim u odnosu na tužitelja, članak 12. i članak 20. stavak 1. točka (b) Odluke Vijeća 2010/413, članak 16. stavak 2. i članak 26. Uredbe br. 961/2010, članak 1. točka 7. Odluke Vijeća 2012/35/ZVSP od 23. siječnja 2012. o izmjeni Odluke 2010/413 (SL L 19, str. 22.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 18., svezak 12., str. 170.), članak 23. stavak 2. i članak 35. Uredbe 267/2012, članak 1. točka 8. Odluke Vijeća 2012/635/ZVSP od 15. listopada 2012. o izmjeni Odluke 2010/413 (SL L 282, str. 58.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 18., svezak 3., str. 220.), članak 1. točka 11. Uredbe Vijeća (EU) br. 1263/2012 od 21. prosinca 2012., o izmjeni Uredbe br. 267/2012 (SL L 356, str. 34.), kao i članak 1. točka 2. Odluke Vijeća 2012/829/ZVSP od 21. prosinca 2012. o izmjeni Odluke 2010/413 (SL L 356, str. 71.).

      Izreka

               1.

               Tužba nije dopuštena u dijelu u kojem je usmjerena na poništenje svih budućih uredaba ili svih budućih odluka Vijeća Europske unije ili Europske komisije koje bi nadopunjavale ili mijenjale jedan od akata u okviru ove tužbe.

               2.

               Nema mjesta ni odluci o očitovanjima o poništenju odluka u odnosu na Iran Insurance Company „sadržanih u” pismima Vijeća od 28. listopada 2010. i 5. prosinca. 2011. niti o nedopuštenosti na koju se poziva Vijeće, uz podršku Komisije, u odnosu na očitovanja o poništenju Odluke Vijeća u odnosu na Iran Insurance Company „sadržana u” pismu Vijeća od 28. listopada 2010.

               3.

               U dijelu u kojem se odnose na Iran Insurance Company poništavaju se: Prilog II. Odluci Vijeća br. 2010/413/ZVSP od 26. srpnja 2010. o mjerama ograničavanja protiv Irana i stavljanju izvan snage Zajedničkog stajališta 2007/140/ZVSP, kako je izmijenjena Odlukom Vijeća 2010/644/ZVSP od 25. listopada 2010., Prilog VIII. Uredbi Vijeća (EU) br. 961/2010 od 25. listopada 2010. o mjerama ograničavanja protiv Irana i stavljanju izvan snage Uredbe br. 423/2007, Odluka Vijeća 2011/783/ZVSP od 1. prosinca 2011. o izmjeni Odluke 2010/413, Provedbena uredba Vijeća (EU) br. 1245/2011 od 1. prosinca 2011. o provedbi Uredbe br. 961/2010 te Prilog IX. Uredbi Vijeća (EU) br. 267/2012 od 23. ožujka 2012. o mjerama ograničavanja protiv Irana i stavljanju izvan snage Uredbe br. 961/2010.

               4.

               Učinci Priloga II. Odluci Vijeća 2010/413, kako je izmijenjena Odlukom 2010/644 i nakon toga Odlukom 2011/783 u odnosu na Iran Insurance Company, ostaju na snazi sve dok ne nastupe učinci poništenja Priloga IX. Uredbi br. 267/2012 u dijelu u kojem se navedeni odnosi na Iran Insurance Company.

               5.

               Vijeće Europske unije snosit će, osim svojih troškova, i troškove Iran Insurance Company.

               6.

               Europska komisija snosit će svoje troškove.

      (1)  SL C 63, 26.2.2011.


title: Predmet C-120/16: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 29. veljače 2016. uputio Juzgado de Primera Instancia n° 60 de Madrid (Španjolska) – Abanca Corporación Bancaria S.A. protiv Juana Joséa Gonzáleza Reya i dr.

text:
               17.5.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 175/11

         Zahtjev za prethodnu odluku koji je 29. veljače 2016. uputio Juzgado de Primera Instancia no 60 de Madrid (Španjolska) – Abanca Corporación Bancaria S.A. protiv Juana Joséa Gonzáleza Reya i dr.
   (Predmet C-120/16)
   (2016/C 175/12)
   Jezik postupka: španjolski

      Sud koji je uputio zahtjev

   Juzgado de Primera Instancia no 60 de Madrid

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelj:Abanca Corporación Bancaria S.A.

      Tuženici: Juan José González Rey, María Consuelo González Rey i Francisco Rodríguez Alonso

      Prethodno pitanje

   Je li upotreba ugovorene redovne kamatne stope u slučaju kad se primjenjuju zatezne kamate u skladu s Direktivom 93/13 (1) ili, naprotiv, ona podrazumijeva izmjenu ugovora koja nije dopuštena sudskom praksom Zajednice?

      (1)  Direktiva Vijeća 93/13/EEZ od 5. travnja 1993. o nepoštenim uvjetima u potrošačkim ugovorima (SL 1993., L 95, str. 29.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 15., svezak 12., str. 24.)


title: Predmet T-355/14 R: Rješenje predsjednika Općeg suda od 8. prosinca 2014. – STC protiv Komisije ( „Privremena pravna zaštita — Javna nabava usluga — Postupak javne nabave — Izgradnja i održavanje trigeneracijske elektrane — Odbijanje ponuditeljeve ponude — Zahtjev za određivanje privremenih mjera — Nepostojanje fumus boni juris” )

text:
               16.2.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 56/23

         Rješenje predsjednika Općeg suda od 8. prosinca 2014. – STC protiv Komisije
   (Predmet T-355/14 R)
   ((„Privremena pravna zaštita - Javna nabava usluga - Postupak javne nabave - Izgradnja i održavanje trigeneracijske elektrane - Odbijanje ponuditeljeve ponude - Zahtjev za određivanje privremenih mjera - Nepostojanje fumus boni juris”))
   (2015/C 056/32)
   Jezik postupka: talijanski

      Stranke

      Tužitelj: STC SpA (Forlì, Italija) (zastupnici: A. Marelli i G. Delucca, odvjetnici)

      Tuženik: Europska komisija (zastupnici: L. Cappelletti, L. Di Paolo i F. Moro, agenti)

      Predmet

   S jedne strane, zahtjev za odgodu izvršenja odluke od 3. travnja 2014. kojom je Komisija odbila ponudu STC-a u okviru poziva na nadmetanje JRC IPR 2013 C04 0031 OC za izgradnju trigeneracijske elektrane s plinskom turbinom i njeno održavanje na lokaciji njenog Zajedničkog istraživačkog centra (JRC) u Ispri (Italija) (SL 2013/S 137-237146), odluke kojom je Komisija dodijelila ugovor društvu CPL Concordia i, posljedično, svih drugih kasnijih odluka, i s druge strane, zahtjev za odgodu izvršenja odluke Komisije kojom se odbija zahtjev za pristup dokumentima, uključujući i privremenu mjeru koja dopušta potpuno ostvarenje prava na pristup dokumentima poziva na nadmetanje.

      Izreka

               1.

               Zahtjev za određivanje privremenih mjera se odbija.

               2.

               O troškovima će se odlučiti naknadno.


title: Predmet C-239/13 P: Žalba od 29. travnja 2013. koju je podnio Bonvecchiati Srl protiv rješenja Općeg suda (četvrto vijeće) donesenog 20. veljače 2013. u spojenim predmetima od T-278/00 do T-280/00, od T-282/00 do T-286/00 i od T-288/00 do T-295/00, Albergo Quattro Fontane i dr. protiv Komisije

text:
               20.7.2013

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 207/6

         Žalba od 29. travnja 2013. koju je podnio Bonvecchiati Srl protiv rješenja Općeg suda (četvrto vijeće) donesenog 20. veljače 2013. u spojenim predmetima od T-278/00 do T-280/00, od T-282/00 do T-286/00 i od T-288/00 do T-295/00, Albergo Quattro Fontane i dr. protiv Komisije
   (Predmet C-239/13 P)
   (2013/C 207/37)

   Predmetni postupak pokrenut je prije 1. srpnja 2013., datuma pristupanja Republike Hrvatske Europskoj uniji.


title: Predmet T-517/13: Presuda Općeg suda od 29. listopada 2015. – Éditions Quo Vadis protiv OHIM-a – Gómez Hernández („QUO VADIS”) („Žig Zajednice — Postupak povodom prigovora — Prijava verbalnog žiga Zajednice „QUO VADIS” — Raniji nacionalni verbalni žig QUO VADIS — Relativni razlog za odbijanje — Članak 8. stavak 5. Uredbe (EZ)br. 207/2009”)

text:
               21.12.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 429/18

         Presuda Općeg suda od 29. listopada 2015. – Éditions Quo Vadis protiv OHIM-a – Gómez Hernández („QUO VADIS”)
   (Predmet T-517/13) (1)

   ((„Žig Zajednice - Postupak povodom prigovora - Prijava verbalnog žiga Zajednice „QUO VADIS” - Raniji nacionalni verbalni žig QUO VADIS - Relativni razlog za odbijanje - Članak 8. stavak 5. Uredbe (EZ)br. 207/2009”))
   (2015/C 429/23)
   Jezik postupka: engleski

      Stranke

      Tužitelj: Éditions Quo Vadis (Carquefou, Francuska) (zastupnici: F. Valentin i J. Canlorbe, odvjetnici)

      Tuženik: Ured za usklađivanje na unutarnjem tržištu (žigovi i dizajni) (zastupnici): J. Crespo Carrillo i A. Schifko, agenti)

      Druga stranka u postupku pred žalbenim vijećem OHIM-a: Francisco Gómez Hernández (Jacarilla, Španjolska)

      Predmet

   Tužba protiv odluke četvrtog žalbenog vijeća OHIM-a od 10. srpnja 2013. (predmet R 1166/2012-4), koja se odnosi na postupak povodom prigovora između Franciscao Gómeza Hernándeza i Éditions Quo Vadis.

      Izreka

               1.

               Tužba se odbija.

               2.

               Nalaže se Éditions Quo Vadis snošenje troškova.

      (1)  SL C 352, 30. 11. 2013.


title: Predmet T-374/09: Presuda Općeg suda od 28. studenoga 2013. — Lorenz Shoe Group protiv OHIM-a — Fuzhou Fuan Leather Plastics Clothing Making (Ganeder) ( „Žig Zajednice — Postupak povodom prigovora — Prijava verbalnog žiga Zajednice Ganeder — Raniji verbalni žig Zajednice Ganter — Relativni razlog za odbijanje registracije — Sličnost znakova — Vjerojatnost dovođenja u zabludu — Članak 8. stavak 1. točka (b) Uredbe (EZ) br. 207/2009” )

text:
               18.1.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 15/14

         Presuda Općeg suda od 28. studenoga 2013. — Lorenz Shoe Group protiv OHIM-a — Fuzhou Fuan Leather Plastics Clothing Making (Ganeder)
   (Predmet T-374/09) (1)

   (Žig Zajednice - Postupak povodom prigovora - Prijava verbalnog žiga Zajednice Ganeder - Raniji verbalni žig Zajednice Ganter - Relativni razlog za odbijanje registracije - Sličnost znakova - Vjerojatnost dovođenja u zabludu - Članak 8. stavak 1. točka (b) Uredbe (EZ) br. 207/2009)
   2014/C 15/18
   Jezik postupka: njemački

      Stranke

      Tužitelj: Lorenz Shoe Group AG (Taufkirchen an der Pram, Austrija) (zastupnici: u početku M. Douglas, a potom N. Hebeis, odvjetnici)

      Tuženik: Ured za usklađivanje na unutarnjem tržištu (žigovi i dizajni) (zastupnici: R. Pethke i A. Schifko, agenti)

      Druga stranka u postupku pred žalbenim vijećem OHIM-a, intervenijent u postupku pred Općim sudom: Fuzhou Fuan Leather Plastics Clothing Making Co. Ltd (Cangshan Fuzhou, Kina) (zastupnik: A. Paschke, odvjetnik)

      Predmet

   Tužba podnesena protiv odluke prvog žalbenog vijeća OHIM-a od 16. srpnja 2009. (predmet R 1289/2008-1), koja se odnosi na postupak povodom prigovora između Shoe fashion group Lorenz AG i Fuzhou Fuan Leather Plastics Clothing Making Co. Ltd.

      Izreka

               1.

               Poništava se odluka prvog žalbenog vijeća Ureda za usklađivanje na unutarnjem tržištu (žigovi i dizajni) (OHIM) od 16. srpnja 2009. (predmet R 1289/2008-1).

               2.

               OHIM će, osim vlastitih, snositi i troškove Lorenz Shoe Group AG.

               3.

               Fuzhou Fuan Leather Plastics Clothing Making Co. Ltd će snositi vlastite troškove.

      (1)  SL C 282, 21.11.2009.


title: Predmet C-399/13: Presuda Suda (deseto vijeće) od 4. lipnja 2015. – Stichting Corporate Europe Observatory protiv Europske komisije, Savezne Republike Njemačke (Žalba — Uredba (EZ) br. 1049/2001 — Pristup dokumentima europskih institucija — Dokumenti koji se odnose na trgovinske pregovore između Europske unije i Republike Indije — Neograničeni pristup — Odbijanje)

text:
               20.7.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 236/5

         Presuda Suda (deseto vijeće) od 4. lipnja 2015. – Stichting Corporate Europe Observatory protiv Europske komisije, Savezne Republike Njemačke
   (Predmet C-399/13) (1)

   ((Žalba - Uredba (EZ) br. 1049/2001 - Pristup dokumentima europskih institucija - Dokumenti koji se odnose na trgovinske pregovore između Europske unije i Republike Indije - Neograničeni pristup - Odbijanje))
   (2015/C 236/06)
   Jezik postupka: engleski

      Stranke

      Žalitelj: Stichting Corporate Europe Observatory (zastupnik: S. Crosby, Solicitor)

      Druge stranke u postupku: Europska komisija (zastupnici: F. Clotuche-Duvieusart i I. Zervas, agenti)
   Savezna Republika Njemačka (zastupnici: T. Henze i J. Möller, agenti)

      Izreka

               1.

               Žalba se odbija.

               2.

               Nalaže se društvu Stichting Corporate Europe Observatory snošenje troškova.

      (1)  SL C 274, 21.9.2013.


title: Predmet T-161/17: Tužba podnesena 11. ožujka 2017. – Le Pen protiv Parlamenta

text:
               15.5.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 151/38

         Tužba podnesena 11. ožujka 2017. – Le Pen protiv Parlamenta
   (Predmet T-161/17)
   (2017/C 151/49)
   Jezik postupka: francuski

      Stranke

      Tužiteljica: Marine Le Pen (Saint-Cloud, Francuska) (zastupnici: M. Ceccaldi i J.-P. Le Moigne, odvjetnici)

      Tuženik: Europski parlament

      Tužbeni zahtjev

   Tužiteljica od Općeg suda zahtijeva da:

               —

               poništi odluku Glavnog tajnika Europskog parlamenta od 6. siječnja 2017. koja je donesena na temelju članaka 33., 43., 62., 67. i 68. Odluke 2009/C 159/01 Predsjedništva Europskog parlamenta od 19. svibnja i 9. srpnja 2008.„o provedbenim mjerama Statuta zastupnika Europskog parlamenta”, kako je izmijenjena, kojom je utvrđen tužiteljičin dug u iznosu od 41 554 eura na ime nepravilno isplaćenih iznosa u okviru parlamentarne pomoći, obrazložen zahtjev za njihov povrat i kojom je naloženo odgovornom dužnosniku da, u suradnji s računovodstvenim službenikom institucije, pokrene postupak njihova povrata na temelju članka 68. provedbenih mjera i članaka 66., 78., 79. i 80. Financijske uredbe;

               —

               poništi obavijest o terećenju br. 2017-22 od 11. siječnja 2017., kojom se tužiteljica obavještava o dugu od 41 554 eura na njezino ime koji je utvrđen nakon odluke Glavnog tajnika od 6. siječnja 2017., zahtjev za povrat pogrešno uplaćenih iznosa na temelju parlamentarne pomoći, primjenu članka 68. mjera provedbe Statuta i članaka 78., 79. i 80. Financijske uredbe;

               —

               naloži Europskom parlamentu snošenje troškova postupka u cijelosti;

               —

               naloži Europskom parlamentu da M. Le Pen na ime naknade troškova čiju je naknadu moguće tražiti plati iznos od 50 000 eura.

      Tužbeni razlozi i glavni argumenti

   U prilog osnovanosti tužbe tužiteljica ističe dva tužbena razloga.

               1.

               Prvi tužbeni razlog, koji se temelji na nedostacima koji utječu na formalnu zakonitost pobijanih akata. Taj se tužbeni razlog dijeli na pet dijelova.

                           —

                           Prvi dio, prema kojem nadležnost u području donošenja financijskih odluka koje se odnose na zastupnike pripada Predsjedništvu Europskog parlamenta, a ne Glavnog tajnika.

                           —

                           Drugi dio, prema kojem Predsjedništvo Europskog parlamenta ne može izmijeniti narav i opseg svoje nadležnosti. No, Glavni tajnik nije opravdao nikakvu redovnu delegaciju nadležnosti s predsjednika Predsjedništva Parlamenta koja bi mu omogućavala da donese i dostavi pobijane akte u svezi s reguliranjem financijskih pitanja koja se odnose na zastupnika.

                           —

                           Treći dio, prema kojem pobijani akti nisu dovoljno obrazloženi i predstavljaju dokaz o arbitrarnoj naravi.

                           —

                           Četvrti dio, koji se temelji na bitnim povredama postupka.

                           —

                           Peti dio, koji se temelji na tome da Glavni tajnik Europskog parlamenta nije osobno razmotrio spis.

               2.

               Drugi tužbeni razlog, koji se temelji na nedostacima koji utječu na materijalnu zakonitost pobijanih akata. Taj se tužbeni razlog dijeli na šest dijelova.

                           —

                           Prvi dio, koji se temelji na povredi načela legitimnih očekivanja i pravne sigurnosti.

                           —

                           Drugi dio, koji se temelji na nepostojanju činjenica u prilog pobijanih akata.

                           —

                           Treći dio, prema kojem su pobijanim aktima zlouporabljene ovlasti.

                           —

                           Četvrti dio, prema kojem je pobijanim aktima zlouporabljen postupak.

                           —

                           Peti dio, koji se temelji na diskriminatornoj naravi pobijanih akata i postojanju fumus persecutionis.

                           —

                           Šesti dio, koji se temelji na nepostojanju neovisnosti OLAF-a.


title: Predmet T-188/17: Tužba podnesena 21. ožujka 2017. – Bernard Krone Holding protiv EUIPO-a (Coil Liner)

text:
               22.5.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 161/36

         Tužba podnesena 21. ožujka 2017. – Bernard Krone Holding protiv EUIPO-a (Coil Liner)
   (Predmet T-188/17)
   (2017/C 161/51)
   Jezik postupka: njemački

      Stranke

      Tužitelj: Bernard Krone Holding SE & Co. KG (Spelle, Njemačka) (zastupnici: T. Weeg i K. Lüken, odvjetnici)

      Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO)

      Podaci o postupku pred EUIPO-om

      Predmetni sporni žig: verbalni žig Europske unije „Coil Liner” – prijava za registraciju br. 14 473 193

      Pobijana odluka: odluka prvog žalbenog vijeća EUIPO-a od 9. siječnja 2017. u predmetu R 443/2016-1

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

               —

               poništi pobijanu odluku u mjeri u kojoj se njome odbija žalba;

               —

               naloži EUIPO-u snošenje troškova.

      Tužbeni razlozi

               —

               povreda članka 7. stavka 1. točke (b) Uredbe br. 207/2009;

               —

               povreda članka 7. stavka 1. točke (c) Uredbe br. 207/2009;

               —

               povreda članka 7. stavka 2. Uredbe br. 207/2009.


title: Predmet T-97/16: Tužba podnesena 29. veljače 2016. – Kasztantowicz protiv EUIPO-a – Gbb Group (GEOTEK)

text:
               25.4.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 145/33

         Tužba podnesena 29. veljače 2016. – Kasztantowicz protiv EUIPO-a – Gbb Group (GEOTEK)
   (Predmet T-97/16)
   (2016/C 145/41)
   Jezik na kojem je tužba podnesena: njemački

      Stranke

      Tužitelj: Martin Kasztantowicz (Berlin, Njemačka) (zastupnik: R. Ronneburger, odvjetnik)

      Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO)

      Druga stranka pred žalbenim vijećem: Gbb Group Ltd (Letchworth, Ujedinjena Kraljevina)

      Podaci o postupku pred EUIPO-om

      Nositelj spornog žiga: tužitelj

      Predmetni sporni žig: verbalni žig Unije „GEOTEK” – prijava za registraciju br. 5 772 975

      Postupak pred EUIPO-om: postupak povodom opoziva

      Pobijana odluka: odluka petog žalbenog vijeća EUIPO-a od 14. prosinca 2015. u predmetu R 3025/2014-5

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

               —

               poništi pobijanu odluku kao i rješenje odjela za poništaje EUIPO-a od 26. rujna 2014. (odluka o proglašavanju žiga ništavim br. 9014 C);

               —

               naloži EUIPO-u snošenje troškova postupka.

      Tužbeni razlozi

               —

               povreda pravila 57. i 65. Uredbe br. 2868/95;

               —

               povreda odluke broj EX-11-3 predsjednika Ureda.


title: Predmet T-263/14: Rješenje Općeg suda od 16. ožujka 2015. – Hydro Aluminium Rolled Products i dr. protiv Komisije

text:
               11.5.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 155/38

         Rješenje Općeg suda od 16. ožujka 2015. – Hydro Aluminium Rolled Products i dr. protiv Komisije
   (Predmet T-263/14) (1)

   (2015/C 155/47)
   Jezik postupka: njemački
   Predsjednik trećeg vijeća odredio je brisanje predmeta.

      (1)  SL C 223, 14. 7. 2014.


title: Predmet C-146/17 P: Žalba koju su 22. ožujka 2017. podnijeli Gascogne Sack Deutschland GmbH i Gascogne S.A. protiv presude Općeg suda (treće prošireno vijeće) od 10. siječnja 2017. u predmetu T-577/14, Gascogne Sack Deutschland i Gascogne protiv Europske unije

text:
               15.5.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 151/26

         Žalba koju su 22. ožujka 2017. podnijeli Gascogne Sack Deutschland GmbH i Gascogne S.A. protiv presude Općeg suda (treće prošireno vijeće) od 10. siječnja 2017. u predmetu T-577/14, Gascogne Sack Deutschland i Gascogne protiv Europske unije
   (Predmet C-146/17 P)
   (2017/C 151/33)
   Jezik postupka: francuski

      Stranke

      Žalitelji: Gascogne Sack Deutschland GmbH, Gascogne S.A. (zastupnici: F. Puel i E. Durand, odvjetnici)

      Druge stranke u postupku: Europska unija, koju zastupa Sud Europske unije, Europska komisija

      Zahtjev

   Žalitelji od Suda zahtijevaju da:

               —

               djelomično ukine pobijanu presudu, koja je putem e-Curije dostavljena savjetnicima žalitelja 16. siječnja 2017. a kojom je Opći sud, utvrdivši da u predmetima u kojima su donesene presude od 16. studenoga 2011., Groupe Gascogne protiv Komisije (T-72/06) i Sachsa Verpackung protiv Komisije (T-79/06) nije poštovan razumni rok suđenja te da postoji materijalna i nematerijalna šteta koju su žalitelji pretrpjeli jer nije poštovan razumni rok, osudio Uniju na neodgovarajuću i nepotpunu naknadu pretrpljene štete;

               —

               na temelju svoje neograničene nadležnosti, u skladu sa zahtjevima tužitelja, konačno odluči o financijskim naknadama materijalne i nematerijalne štete koju su pretrpjeli žalitelji;

               —

               naloži drugoj stranki u postupku snošenje troškova postupka.

      Žalbeni razlozi i glavni argumenti

   Prvim žalbenim razlogom Gascogne tvrdi da je, time što je odbio dodijeliti naknadu materijalne štete pretrpljene u razdoblju prije 30. svibnja 2011., uz obrazloženje da ne može odlučiti ultra petita, Opći sud počinio očitu pogrešku u tumačenju i primjeni tog načela.
   Drugim žalbenim razlogom Gascogne tvrdi da je Opći sud sam sebi proturječio i nije primijenio svoje zaključke, kada je radi izračuna materijalne štete kao trenutak njezinog početka odlučio odrediti trenutak koji je Gascogne retroaktivno odredio na osnovi prekomjernog trajanja postupka koje je procijenio na 30 mjeseci, ali koje je Opći sud procijenio na 20 mjeseci te je tako dodijelio naknadu materijalne štete koju je Gascogne pretrpio u razdoblju od 6 mjeseci, iako je izričito presudio da se naknada pretrpljene materijalne štete sastoji u plaćanju troškova bankarske garancije tijekom razdoblja koje odgovara prekoračenju razumnog roka (razdoblje od 20 mjeseci).
   Trećim žalbenim razlogom Gascogne tvrdi da je Opći sud povrijedio prava obrane jer je primijenio načine izračuna materijalne štete različite od onih koje su žalitelji prvotno iznijeli, a da se potonji nisu mogli očitovati o mogućim posljedicama tog načina izračuna.
   Četvrtim žalbenim razlogom žalitelji tvrde da je, time što je presudio da ne može dodijeliti naknadu pretrpljene nematerijalne štete čiji se iznos činio nerazmjerno visok u odnosu na novčanu kaznu koju je odredila Europska komisija iz razloga što, prema sudskoj praksi, sud Unije ne može dovesti u pitanje, u cijelosti ili djelomično, iznos novčane kazne zbog nepoštovanja razumnog roka, Opći sud počinio pogrešku koja se tiče prava u tumačenju i primjeni navedene sudske prakse.
   Petim žalbenim razlogom žalitelji tvrde da je Opći sud lišio odredbe članaka 256. stavka 1. i 340. stavka 2. UFEU-a njihovog korisnog učinka te ih je povrijedio, kao i pravo na učinkovit pravni lijek, zato što je odbio prihvatiti zahtjev za naknadu pretrpljene nematerijalne štete jer bi, zbog njezinog iznosa, dodjeljivanje naknade štete koju su tražili žalitelji dovelo u pitanje iznos izrečene novčane kazne, iako odredbe članaka 256. stavka 1. i 340. stavka 2. UFEU-a teže upravo tomu da omoguće svakom žalitelju koji je pretrpio štetu koju su uzrokovale europske institucije da ostvari naknadu štete pred Općim sudom.
   Šestim žalbenim razlogom žalitelji tvrde da je Opći sud sam sebi proturječio, kada je žaliteljima dodijelio naknadu štete u iznosu od 5 000 eura na temelju pretrpljene nematerijalne štete, iako je, s jedne strane, utvrdio da naknada nematerijalne štete ne može dovesti u pitanje, čak ni djelomično, iznos novčane kazne koju je odredila Komisija, te je, s druge strane, izričito priznao postojanje nematerijalne štete koju su pretrpjeli žalitelji, a koju je potrebno nadoknaditi u skladu s „opsegom nepoštovanja razumnog roka” i „učinkovitosti ove žalbe”.
   Sedmim žalbenim razlogom žalitelji tvrde da je Opći sud povrijedio obvezu obrazlaganja jer je, bez ikakvog elementa u prilog tomu, presudio da je, s jedne strane, utvrđenje povrede razumnog roka suđenja, imajući u vidu predmet i težinu te povrede, dovoljno za naknadu navodne povrede ugleda te da je, s druge strane, novčana naknada od 5 000 eura adekvatna naknada za pretrpljenu nematerijalnu štetu.


title: Predmet C-299/16: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 26. svibnja 2016. uputio Vestre Landsret (Danska) – Z Denmark ApS protiv Skatteministeriet

text:
               1.8.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 279/20

         Zahtjev za prethodnu odluku koji je 26. svibnja 2016. uputio Vestre Landsret (Danska) – Z Denmark ApS protiv Skatteministeriet
   (Predmet C-299/16)
   (2016/C 279/28)
   Jezik postupka: danski

      Sud koji je uputio zahtjev

   Vestre Landsret

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelj: Z Denmark ApS

      Tuženik: Skatteministeriet

      Prethodna pitanja

               1.

               Treba li članak 1. stavak 1. Direktive 2003/49/EZ (1) u vezi s člankom 1. stavkom 4. te Direktive tumačiti na način da je trgovačko društvo rezident u državi članici obuhvaćeno člankom 3. Direktive u okolnostima kao što su one u ovom predmetu koje dobiva kamate od društva kćeri u drugoj državi članici „ovlašteni korisnik” tih kamata za potrebe Direktive?

                           1.1.

                           Treba li pojam „ovlašteni korisnik” iz članka 1. stavka 1. Direktive 2003/49/EZ u vezi s člankom 1. stavkom 4. iste Direktive tumačiti u skladu s odgovarajućim pojmom iz članka 11. Model konvencije OECD-a o porezu iz 1977.?

                           1.2.

                           Ako je odgovor na pitanje 1.1. potvrdan, treba li pojam tumačiti samo u vezi s komentarom uz članak 11. Model konvencije OECD-a o porezu iz 1977. (stavak 8.) ili je moguće uključiti u tumačenje naknadne komentare, uključujući dodatke iz 2003. o „trgovačkim društvima provodnicima” (stavak 8.1., sada stavak 10.1.) i dodatke iz 2014. o „ugovornim ili zakonskim obvezama” (stavak 10.2.)?

                           1.3.

                           Ako se u tumačenje može uključiti komentare iz 2003., od kakvog je to značenja u ocjeni da se društvo ne smatra „ovlaštenim korisnikom” za potrebe Direktive 2003/49/EZ ako se predmetne kamate knjiže na glavnu poslovnu jedinicu i primatelj kamata je imao ugovornu ili zakonsku obvezu prenijeti kamate na drugu osobu te je država, u slučaju da je osoba koja plaća kamate rezident, većinu osoba smatrala „ovlaštenim korisnicima” kamata koji su rezidenti u drugim državama članicama ili drugim državama s kojima je Danska sklopila ugovor o izbjegavanju dvostrukog oporezivanja tako da na temelju nacionalnog prava ne bi postojao temelj za odbitak poreza na izvoru ako su te osobe bile zajmodavci pa su stoga primile kamate izravno?

                           1.4.

                           Kakav značaj ima za ocjenu pitanja treba li primatelja kamata smatrati „ovlaštenim korisnikom” za potrebe Direktive ako sud koji je postavio pitanje nakon ocjene činjenica u postupku zaključi da je primatelj – iako nije ugovorno ili zakonski vezan prenijeti primljene kamate na drugu osobu — nije imao „puno” pravo „uporabe i korištenja” kamata kako je navedeno u komentarima iz 2014. Model konvencije OECD-a o porezu iz 1977.?

               2.

               Pretpostavlja li pozivanje države članice na članak 5. stavak 1. Direktive o primjeni nacionalnih propisa za sprječavanje prijevare ili zlouporabe ili na članak 5. stavak 2. Direktive da je predmetna država članica donijela posebnu nacionalnu odredbu kojom se provodi članak 5. Direktive ili to nacionalno pravo sadrži opće odredbe ili načela o prijevari, zlouporabi i izbjegavanju plaćanja poreza koji se mogu tumačiti u skladu s člankom 5.?

                           2.1.

                           Ako je odgovor na pitanje 2. potvrdan, treba li stavak 2. (2) (d) Zakona o porezu na dobit koji propisuje da ograničena porezna obveza na kamate ne uključuje „kamate koje su izuzete od oporezivanja […] u skladu s Direktivom 2003/49/EZ o zajedničkom sustavu oporezivanja isplate kamata i licencije između povezanih trgovačkih društava različitih država članica” smatrati posebnom domaćom odredbom kao što je to navedeno u članku 5. Direktive?

               3.

               Je li odredba ugovora o izbjegavanju dvostrukog oporezivanja koji su sklopile dvije države članice i koji je sastavljen u skladu s Model konvencijom OECD-a prema kojoj oporezivanje kamata ovisi o tome smatra li se primatelj kamata ovlaštenim korisnikom kamata, konvencionalna odredba za sprečavanje zlouporabe predviđena člankom 5. Direktive?

               4.

               Je li država članica koja ne želi priznati da je društvo u drugoj državi članici ovlašteni korisnik kamata i tvrdi da je društvo u drugoj državi članici tzv. umjetno društvo provodnik obvezna navesti u skladu s Direktivom 2003/49/EZ ili člankom 10. UEZ-a koga u tom slučaju smatra ovlaštenim korisnikom?

               5.

               U slučaju kada je platitelj kamata rezident u jednoj državi članici, a primatelj kamata rezident u drugoj državi članici i kada prva država članica primatelja kamata ne smatra „ovlaštenim korisnikom” predmetnih kamata u skladu s Direktivom 2003/49/EZ i zato se smatra da ima ograničenu porezna obvezu na te kamate u toj državi članici, protivi li se članak 43. UEZ-a u vezi s člankom 48. UEZ-a zakonodavstvu prema kojem prva država članica pri oporezivanju nerezidenta primatelja kamata ne uzima u obzir izdatke u obliku izdataka za kamate koje je imao primatelj kamata u okolnostima kao što su one u ovom slučaju, dok se izdaci za kamate u načelu odbijaju na temelju zakonodavstva te države članice i stoga ih rezident primatelj kamata može odbiti od oporezivog dohotka?

               6.

               Ako se društvo rezident u državi članici (matično društvo) zapravo smatra neizuzetim od oporezivanja na izvoru u skladu s Direktivom 2003/49/EZ u pogledu kamata primljenih od društva rezidenta u drugoj državi članici (društva kćeri) i smatra se da matično društvo druge države članice ima ograničenu poreznu obvezu na te kamate u toj državi članici, protivi li se članak 43. UEZ-a u vezi s člankom 48. UEZ-a zakonodavstvu prema kojem potonja država članica zahtijeva od društva odgovornog za odbitak poreza na izvoru višu kamatnu stopu od zatezne kamate koju država članica naplaćuje na porez na dobit pravnih osoba (uključujući prihod od kamata) podnesenih protiv društva rezidenta u istoj državi članici?

               7.

               Ako se društvo rezident u državi članici (matično društvo) zapravo smatra neizuzetim od oporezivanja na izvoru u skladu s Direktivom 2003/49/EZ u pogledu kamata primljenih od društva rezidenta u drugoj državi članici (društva kćeri) i smatra se da je matično društvo druge države članice ograničeni porezni obveznik u toj državi članici, protivi li se članak 43. UEZ-a u vezi s člankom 48. UEZ-a (podredno člankom 56. UEZ-a), gledano zasebno ili u cijelosti, zakonodavstvu prema kojem:

                           7.1.

                           druga država članica zahtijeva da platitelj kamata odbije porez na izvoru na kamate i obvezuje ga da poreznim tijelima odgovara za porez koji nije plaćen na izvoru kada ne postoji takva obveza na plaćanje poreza na izvoru ako je primatelj kamata rezident u drugoj državi članici?

                           7.2.

                           se od matičnog društva u drugoj državi članici ne zahtijeva plaćanje predujmova poreza na dobit pravnih osoba u prve dvije porezne godine, već bi se to davanje počelo plaćati mnogo kasnije nego što je to datum dospjelosti za plaćanje poreza na izvoru?

         Od Suda EU se traži da uključi odgovor na pitanje 6. u svoj odgovor na ovo pitanje.

      (1)  Direktiva Vijeća 2003/49/EZ od 3. lipnja 2003. o zajedničkom sustavu oporezivanja isplate kamata i licencije između povezanih trgovačkih društava različitih država članica (SL 2003 L 157, str. 49.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 9., svezak 1., str. 76.).


title: Predmet T-249/14: Tužba podnesena 16. travnja 2014. – Masafi protiv OHIM-a – Hd1 (masafi)

text:
               21.7.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 235/23

         Tužba podnesena 16. travnja 2014. – Masafi protiv OHIM-a – Hd1 (masafi)
   (Predmet T-249/14)
   2014/C 235/32
   Jezik na kojem je tužba podnesena: engleski

      Stranke

      Tužitelj: Masafi Co. LLC (Dubai, Ujedinjeni Arapski Emirati) (zastupnik: G. Hinarejos Mulliez, odvjetnik)

      Tuženik: Ured za usklađivanje na unutarnjem tržištu (žigovi i dizajni)

      Druga stranka pred žalbenim vijećem: Hd1 Ltd (Huddersfield, Ujedinjena Kraljevina)

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

               —

               poništi odluku četvrtog žalbenog vijeća Ureda za usklađivanje na unutarnjem tržištu (žigovi i dizajni) od 17. veljače 2014. u predmetu R 1131/2013-4;

               —

               naloži drugoj stranci u postupku, ukoliko ona intervenira, snošenje troškova postupka.

      Tužbeni razlozi i glavni argumenti

      Podnositelj prijave žiga Zajednice: tužitelj

      Predmetni žig Zajednice: figurativni žig u crnoj i bijeloj boji koji sadržava verbalni element „masafi” za proizvode u razredima 29, 30 i 32

      Nositelj žiga ili znaka navedenog u postupku povodom prigovora: druga stranka u postupku ispred žalbenog vijeća

      Navedeni žig ili znak: žig Ujedinjene Kraljevine koji je registriran pod br. 2 551 560 za riječ „masafi”

      Odluka Odjela za prigovore: djelomično prihvaćanje prigovora

      Odluka žalbenog vijeća: odbijanje žalbe

      Tužbeni razlozi: povreda članka 8. stavka 1. točke (a) i (b) Uredbe Vijeća (EZ) br. 207/2009 od 26. veljače 2009. o žigu Zajednice


title: Predmet C-294/16 PPU: Presuda Suda (četvrto vijeće) od 28. srpnja 2016. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Sąd Rejonowy dla Łodzi-Śródmieścia w Łodzi – Poljska) – JZ protiv Prokuratura Rejonowa Łódź – Śródmieście (Zahtjev za prethodnu odluku — Hitni prethodni postupak — Policijska i pravosudna suradnja u kaznenim stvarima — Okvirna odluka 2002/584/PUP — Članak 26. stavak 1. — Europski uhidbeni nalog — Učinci predaje — Uračunavanje vremena zadržavanja u državi članici izvršenja — Pojam „zadržavanje” — Mjere ograničenja slobode koje nisu zatvaranje — Kućni pritvor uz nošenje elektroničke narukvice — Povelja Europske unije o temeljnim pravima — Članci 6. i 49.)

text:
               31.10.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 402/12

         Presuda Suda (četvrto vijeće) od 28. srpnja 2016. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Sąd Rejonowy dla Łodzi-Śródmieścia w Łodzi – Poljska) – JZ protiv Prokuratura Rejonowa Łódź – Śródmieście
   (Predmet C-294/16 PPU) (1)

   ((Zahtjev za prethodnu odluku - Hitni prethodni postupak - Policijska i pravosudna suradnja u kaznenim stvarima - Okvirna odluka 2002/584/PUP - Članak 26. stavak 1. - Europski uhidbeni nalog - Učinci predaje - Uračunavanje vremena zadržavanja u državi članici izvršenja - Pojam „zadržavanje” - Mjere ograničenja slobode koje nisu zatvaranje - Kućni pritvor uz nošenje elektroničke narukvice - Povelja Europske unije o temeljnim pravima - Članci 6. i 49.))
   (2016/C 402/15)
   Jezik postupka: poljski

      Sud koji je uputio zahtjev

   Sąd Rejonowy dla Łodzi-Śródmieścia w Łodzi

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelj: JZ

      Tuženik: Prokuratura Rejonowa Łódź – Śródmieście

      Izreka

   Članak 26. stavak 1. Okvirne odluke Vijeća 2002/584/PUP od 13. lipnja 2002. o Europskom uhidbenom nalogu i postupcima predaje između država članica, kako je izmijenjena Okvirnom odlukom Vijeća 2009/299/PUP od 26. veljače 2009., treba tumačiti na način da mjere poput kućnog pritvora u trajanju od devet sati tijekom noći, uz nadzor dotične osobe s pomoću elektroničke narukvice, obvezu svakodnevnog javljanja ili javljanja nekoliko puta tjedno policijskoj postaji u određeno vrijeme i zabranu zahtijevanja izdavanja dokumenata koji omogućuju putovanje u inozemstvo, s obzirom na vrstu, trajanje, učinke i načine izvršenja svih tih mjera, načelno nisu toliko ograničavajuće da bi imale učinak oduzimanja slobode koji se može usporediti s učinkom zatvaranja i da bi se stoga kvalificirale kao „zadržavanje” u smislu te odredbe, što, međutim, treba provjeriti sud koji je uputio zahtjev.

      (1)  SL C 296, 16. 8. 2016.


title: Predmet C-585/13 P: Presuda Suda (peto vijeće) od 5. ožujka 2015. – Europäisch-Iranische Handelsbank AG protiv Vijeća Europske unije, Ujedinjene Kraljevine Velike Britanije i Sjeverne Irske, Europske komisije (Žalba — Mjere ograničavanja protiv Islamske Republike Irana s ciljem sprečavanja širenja nuklearnog oružja — Zamrzavanje financijskih sredstava — Ograničenje prijenosa financijskih sredstava — Pomoć subjektima uvrštenima na popis da izbjegnu ili krše mjere ograničavanja)

text:
               27.4.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 138/15

         Presuda Suda (peto vijeće) od 5. ožujka 2015. – Europäisch-Iranische Handelsbank AG protiv Vijeća Europske unije, Ujedinjene Kraljevine Velike Britanije i Sjeverne Irske, Europske komisije
   (Predmet C-585/13 P) (1)

   ((Žalba - Mjere ograničavanja protiv Islamske Republike Irana s ciljem sprečavanja širenja nuklearnog oružja - Zamrzavanje financijskih sredstava - Ograničenje prijenosa financijskih sredstava - Pomoć subjektima uvrštenima na popis da izbjegnu ili krše mjere ograničavanja))
   (2015/C 138/19)
   Jezik postupka: engleski

      Stranke

      Žalitelj: Europäisch-Iranische Handelsbank AG (zastupnici: S. Jeffrey, S. Ashley i A. Irvine, solicitors, H. Hohmann, Rechtsanwalt, D. Wyatt QC, R. Blakeley, barrister)

      Druge stranke u postupku: Vijeće Europske unije (zastupnici: F. Naert i M. Bishop, agenti), Ujedinjena Kraljevina Velike Britanije i Sjeverne Irske (zastupnici: V. Kaye, agent, uz asistenciju R. Palmer, barrister), Europska komisija

      Izreka

               1.

               Žalba se odbija.

               2.

               Europäisch-Iranische Handelsbanku AG nalaže se da, osim vlastitih troškova, snosi i troškove koje su imali Vijeće Europske unije i Ujedinjena Kraljevina Velike Britanije i Sjeverne Irske.

      (1)  SL C 15, 18.1.2014.


title: Predmet T-469/17: Tužba podnesena 28. srpnja 2017. – The Scotch Whisky Association protiv EUIPO-a – José Estévez (JOHN COR)

text:
               18.9.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 309/38

         Tužba podnesena 28. srpnja 2017. – The Scotch Whisky Association protiv EUIPO-a – José Estévez (JOHN COR)
   (Predmet T-469/17)
   (2017/C 309/50)
   Jezik na kojem je tužba podnesena: španjolski

      Stranke

      Tužitelj: The Scotch Whisky Association (Edinburgh, Ujedinjena Kraljevina) (zastupnici: F. Rodríguez Domínguez i J. Gracia Albero, odvjetnici)

      Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO)

      Druga stranka pred žalbenim vijećem: José Estévez, SA (Jerez de la Frontera, Španjolska)

      Podaci o postupku pred EUIPO-om

      Nositelj spornog žiga: druga stranka pred žalbenim vijećem

      Predmetni sporni žig: verbalni žig Europske unije „JOHN COR” – žig Europske unije br. 10 965 937

      Postupak pred EUIPO-om: postupak proglašavanja žiga ništavim

      Pobijana odluka: odluka drugog žalbenog vijeća EUIPO-a od 31. svibnja 2017. u predmetu R 1290/2016-2

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

               —

               poništi pobijanu odluku;

               —

               naloži EUIPO-u snošenje troškova.

      Tužbeni razlozi

               —

               Povreda članka 64. stavka 1. i članka 76. stavka 1. Uredbe br. 207/2009.

               —

               Povreda članka 52. stavka 1. točke (a), u vezi s člankom 7. stavkom 1. točkama (g) i (j) Uredbe br. 207/2009.


title: Predmet C-596/16: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 23. studenoga 2017. uputio Corte suprema di cassazione (Italija) – Enzo Di Puma protiv Commissione Nazionale per le Società e la Borsa (Consob)

text:
               27.2.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 63/14

         Zahtjev za prethodnu odluku koji je 23. studenoga 2017. uputio Corte suprema di cassazione (Italija) – Enzo Di Puma protiv Commissione Nazionale per le Società e la Borsa (Consob)
   (Predmet C-596/16)
   (2017/C 063/20)
   Jezik postupka: talijanski

      Sud koji je uputio zahtjev

   Corte suprema di cassazione

      Stranke glavnog postupka

      Žalitelj: Enzo Di Puma

      Druga stranka u postupku: Commissione Nazionale per le Società e la Borsa (Consob)

      Prethodna pitanja

               1.

               Treba li članak 50. Povelje Europske unije o temeljnim pravima tumačiti tako da, u slučaju da se pravomoćno utvrdi nepostojanje činjenica kaznenog djela, nije moguće bez naknadne ocjene nacionalnog suda, pokrenuti ili nastaviti postupak zbog istih činjenica, koji postupak može biti okončan izricanjem sankcija koje se, s obzirom na njihovu narav i težinu, mogu kvalificirani kaznenim?

               2.

               Treba li nacionalni sud, za potrebe utvrđenja postojanja povrede načela ne bis in idem iz članka 50. Povelje Europske unije o temeljnim pravima, prilikom ocjene učinkovitosti, proporcionalnosti i odvračajuće naravi sankcije, voditi računa o visini kazne propisanoj Direktivom 2014/57/UE (1)?

      (1)  Direktiva 2014/57/EU Europskog parlamenta i Vijeća od 16. travnja 2014. o kaznenopravnim sankcijama za zlouporabu tržišta (Direktiva o zlouporabi tržišta) (SL 2014., L 173, str. 179.)


title: Predmet C-311/13: Zahtjev za prethodnu odluku koji je podnio Centrale Raad van Beroep (Nizozemska) dana 7. lipnja 2013. — O. Tümer protiv Raad van bestuur van het Uitvoeringsinstituut werknemersverzekeringen

text:
               31.8.2013

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 252/14

         Zahtjev za prethodnu odluku koji je podnio Centrale Raad van Beroep (Nizozemska) dana 7. lipnja 2013. — O. Tümer protiv Raad van bestuur van het Uitvoeringsinstituut werknemersverzekeringen
   (Predmet C-311/13)
   2013/C 252/31

   Predmetni postupak pokrenut je prije 1. srpnja 2013., datuma pristupanja Republike Hrvatske Europskoj uniji


title: Predmet T-279/11: Presuda Općeg suda od 29. studenoga 2016. – T & L Sugars i Sidul Açúcares protiv Komisije („Izvanugovorna odgovornost — Poljoprivreda — Šećer — Izvanredne mjere — Opskrba tržišta Unije — Tržišna godina 2010./2011. — Pravno pravilo koje ima za cilj dodjelu prava pojedincima — Dovoljno ozbiljna povreda — Uredba (EZ) br. 1234/2007 — Načelo nediskriminacije — Proporcionalnost — Legitimno očekivanje — Dužna pažnja i načelo dobre uprave”)

text:
               23.1.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 22/19

         Presuda Općeg suda od 29. studenoga 2016. – T & L Sugars i Sidul Açúcares protiv Komisije
   (Predmet T-279/11) (1)

   ((„Izvanugovorna odgovornost - Poljoprivreda - Šećer - Izvanredne mjere - Opskrba tržišta Unije - Tržišna godina 2010./2011. - Pravno pravilo koje ima za cilj dodjelu prava pojedincima - Dovoljno ozbiljna povreda - Uredba (EZ) br. 1234/2007 - Načelo nediskriminacije - Proporcionalnost - Legitimno očekivanje - Dužna pažnja i načelo dobre uprave”))
   (2017/C 022/25)
   Jezik postupka: engleski

      Stranke

      Tužitelji: T & L Sugars Ltd (London, Ujedinjena Kraljevina), Sidul Açúcares, Unipessoal Lda (Santa Iria de Azóia, Portugal) (zastupnici: D. Waelbroeck, odvjetnik, i D. Slater, solicitor, zatim D. Waelbroeck)

      Intervenijenti u potporu tužiteljima: DAI – Sociedade de Desenvolvimento Agro-Industrial, SA (Coruche, Portugal) (zastupnik: M. Mendes Pereira, odvjetnik), RAR – Refinarias de Açúcar Reunidas, SA (Porto, Portugal) (zastupnik: M. Mendes Pereira) i SFIR Società Fondiaria Industriale Romagnola SpA (Cesena, Italija) i SFIR Raffineria di Brindisi SpA (Cesena) (zastupnici: P. Buccarelli i M. Todino, odvjetnici)

      Tuženik: Europska komisija (zastupnici: A. Demeneix, P. Rossi i N. Donnelly, zatim P. Rossi i P. Ondrůšek, agenti)

      Intervenijenti u potporu tuženiku: Francuska republika (zastupnici: G. de Bergues, D. Colas i C. Candat, agenti), Vijeće Europske unije (zastupnici: E. Sitbon i A. Westerhof Löfflerová, agenti) i Comité européen des fabricants de sucre (CEFS) (Bruxelles, Belgija) (zastupnik: C. Pitschas, odvjetnik)

      Predmet

   Zahtjev na temelju članka 268. UFEU-a kojim se traži naknada štete koju su tužitelji navodno pretrpjeli zbog, s jedne strane, donošenja Uredbe Komisije (EU) br. 222/2011 od 3. ožujka 2011. o izvanrednim mjerama koje se odnose na stavljanje na tržište Unije šećera i izoglukoze izvan kvota po sniženoj pristojbi za prekoračene količine u tržišnoj godini 2010./2011. (SL 2011., L 60, str. 6.) [neslužbeni prijevod], Provedbene uredbe Komisije (EU) br. 293/2011 od 23. ožujka 2011. o utvrđivanju koeficijenta dodjele, odbijanju daljnjih zahtjeva i zaključivanju razdoblja za podnošenje zahtjeva za raspoložive količine šećera izvan kvote za prodaju na tržištu Unije po sniženoj pristojbi za prekoračene (SL 2011., L 79, str. 8.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 3., svezak 26., str. 334.), Provedbene uredbe Komisije (EU) br. 302/2011 od 28. ožujka 2011. o iznimnom otvaranju uvozne carinske kvote u pogledu određenih količina šećera za tržišnu godinu 2010./2011. (SL 2011., L 81, str. 8.) [neslužbeni prijevod], i Provedbene uredbe Komisije (EU) br. 393/2011 od 19. travnja 2011. o određivanju koeficijenta dodjele za izdavanje uvoznih dozvola za koje su zahtjevi podneseni od 1. do 7. travnja 2011. za proizvode od šećera u okviru određenih carinskih kvota i o suspenziji podnošenja zahtjeva za takve dozvole (SL 2011., L 104, str. 39.) [neslužbeni prijevod], te, s druge strane, Komisijinog odbijanja da poduzme nužne mjere za ponovnu uspostavu zaliha sirovog šećera od šećerne trske.

      Izreka

               1.

               Tužba se odbija.

               2.

               Poduzeća T & L Sugars Ltd i Sidul Açúcares, Unipessoal Lda, s jedne strane, i Europska komisija, s druge strane, snose vlastite troškove koji se odnose na prigovor nedopuštenosti povodom kojeg je donesena presuda od 6. lipnja 2013., T & L Sugars i Sidul Açúcares/Komisija (T-279/11, EU:T:2013:299).

               3.

               Nalaže se društvima T & L Sugars i Sidul Açúcares snošenje vlastitih troškova i troškova Komisije te troškova koji se odnose na osnovanost tužbe.

               4.

               Francuska republika i Vijeće Europske unije snose vlastite troškove, uključujući one koji se odnose na prigovor nedopuštenosti povodom kojeg je donesena presuda od 6. lipnja 2013. T & L Sugars i Sidul Açúcares/Komisija (T-279/11, EU:T:2013:299).

               5.

               Društva DAI – Sociedade de Desenvolvimento Agro-Industrial, SA, RAR – Refinarias de Açùcar Reunidas, SA, SFIR – Società Fondiaria Industriale Romagnola SpA i SFIR Raffineria di Brindisi SpA te Comité européen des fabricants de sucre (CEFS) snose vlastite troškove.

      (1)  SL C 232, 6. 8. 2011.


title: Predmet T-313/16: Tužba podnesena 21. lipnja 2016. – Grupo Riberebro Integral i Riberebro Integral protiv Komisije

text:
               8.8.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 287/28

         Tužba podnesena 21. lipnja 2016. – Grupo Riberebro Integral i Riberebro Integral protiv Komisije
   (Predmet T-313/16)
   (2016/C 287/34)
   Jezik postupka: španjolski

      Stranke

      Tužitelji: Grupo Riberebro Integral, SL (Alfaro, Španjolska) i Riberebro Integral, SA (Alfaro, Španjolska) (zastupnici: R. Allendesalazar Corcho i A. Rincón García-Loygorri, odvjetnici)

      Tuženik: Europska komisija

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelji od Općeg suda zahtijevaju da:

               —

               na temelju članka 263. UFEU-a poništi članak 2. Odluke Europske komisije C(2016) 1933 final od 6. travnja 2016. o postupku primjene članka 101. Ugovora o funkcioniranju Europske unije i članka 53. Sporazuma o EGP-u, u predmetu AT.39965 – Mushrooms, u dijelu koji se tiče iznosa novčane kazne izrečene tužiteljima, s obzirom na to da on sadržava očitu pogrešku u ocjeni Europske komisije u pogledu činjenica zbog kojih tužiteljima nije priznala nemogućnost plaćanja (inability to pay).

               —

               podredno, na temelju neograničene nadležnosti koju joj priznaje članak 31. Uredbe (EZ) br. 1/2003, na temelju članka 261. UFEU-a, preinači članak 2. Odluke Europske Komisije C(2016) 1933 final od 6. travnja 2016. o postupku primjene članka 101. UFEU-a i članka 53. Sporazuma o EGP-u, u predmetu AT.39965 – Mushrooms, na način da smanji kaznu izrečenu društvu Riberebro.

               —

               Europskoj komisiji naloži snošenje troškova ovog postupka.

      Tužbeni razlozi i glavni argumenti

   Ovaj postupak posljedica je zahtjeva za primjenu pokajničkog programa koji je Europskoj komisiji podnio stanoviti poduzetnik, u vezi sa svojim sudjelovanjem u zabranjenom sporazumu na tržištu konzerviranih gljiva. Prema samom tekstu Odluke, taj je zabranjeni sporazum imao za cilj stabiliziranje tržišta gljiva i zaustavljanje pada cijena na tom tržištu.
   Tužitelji ne dovode u pitanje činjenice i njihovu pravnu kvalifikaciju, što su već priznali surađujući u okviru pokajničkog programa te u svojem odgovoru na obavijest o preliminarno utvrđenim činjenicama u postupku, u kojem su izjavili da priznaju opis i pravnu ocjenu činjenica. Ovom tužbom osporava se ocjena i proporcionalnost izrečene novčane kazne.
   U prilog tužbi, tužitelji ističu dva tužbena razloga.

               1.

               Prvi tužbeni razlog temelji se na očitoj pogrešci u ocjeni.

                           —

                           U tom se pogledu tvrdi da se spomenuta očita pogreška odnosi na ocjenu činjenica zbog kojih tužiteljima nije priznata nemogućnost plaćanja novčane kazne (inability to pay). Naime, izricanjem kazne nepovratno se ugrožava njihova gospodarska održivost, dovodi do gubitka cjelokupne vrijednosti imovine te zanemaruje ekonomski i socijalni kontekst.

               2.

               Drugi tužbeni razlog temelji se na povredi načela proporcionalnosti.

                           —

                           U tom se pogledu ističe činjenica da se u pobijanoj odluci ne vodi računa o ograničenom asortimanu proizvoda tužiteljâ.


title: Predmet T-40/09: Presuda Općeg suda od 1. ožujka 2016. – Advance Magazine Publishers protiv OHIM-a – Selecciones Americanas (VOGUE CAFÉ) „Žig Zajednice — Postupak povodom prigovora — Verbalni žig Zajednice VOGUE CAFÉ — Raniji nacionalni figurativni žigovi Vogue i VOGUE studio i prijava figurativnog žiga Zajednice VOGUE — Stvarna uporaba ranijih žigova — Članak 42. stavak 2. Uredbe br. (EZ) br. 207/2009”

text:
               18.4.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 136/24

         Presuda Općeg suda od 1. ožujka 2016. – Advance Magazine Publishers protiv OHIM-a – Selecciones Americanas (VOGUE CAFÉ)
   (Predmet T-40/09) (1)

   („Žig Zajednice - Postupak povodom prigovora - Verbalni žig Zajednice VOGUE CAFÉ - Raniji nacionalni figurativni žigovi Vogue i VOGUE studio i prijava figurativnog žiga Zajednice VOGUE - Stvarna uporaba ranijih žigova - Članak 42. stavak 2. Uredbe br. (EZ) br. 207/2009”)
   (2016/C 136/33)
   Jezik postupka: engleski

      Stranke

      Tužitelj: Advance Magazine Publishers, Inc. (New York, Sjedinjene Američke Države) (zastupnik: T. Alkin, barrister)

      Tuženik: Ured za usklađivanje na unutarnjem tržištu (žigovi i dizajni) (zastupnici: R. Pethke i D. Botis, zatim I. Harrington, agenti)

      Druga stranka u postupku pred žalbenim vijećem OHIM-a, intervenijent u postupku pred Općim sudom: Selecciones Americanas, SA (Sitges, Španjolska)

      Predmet

   Tužba protiv odluke četvrtog žalbenog vijeća OHIM-a od 19. studenoga 2008. (predmet R 0280/2008-4) koja se odnosi na postupak povodom prigovora između Selecciones Americanas, SA i Advance Magazine Publishers, Inc.

      Izreka

               1.

               Obustavlja se postupak povodom zahtjeva za poništenje odluke četvrtog žalbenog vijeća OHIM-a od 19. studenoga 2008. (predmet R 0280/2008-4) u dijelu u kojem je utvrđeno postojanje vjerojatnosti dovođenja u zabludu između žiga Zajednice za koji je podnesena prijava VOGUE CAFÉ i španjolskog figurativnog žiga VOGUE studio registriranog pod brojem 2529728.

               2.

               U preostalom dijelu tužba se odbija.

               3.

               Nalaže se Advance Magazine Publishers, Inc. snošenje troškova.

      (1)  SL C 82, 4. 4. 2009.


title: Predmet C-495/15 P: Rješenje predsjednika Suda od 10. studenoga 2016. – Europska komisija protiv Portugalske Republike koju podupiru Kraljevina Španjolska, Kraljevina Nizozemska

text:
               27.2.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 63/22

         Rješenje predsjednika Suda od 10. studenoga 2016. – Europska komisija protiv Portugalske Republike koju podupiru Kraljevina Španjolska, Kraljevina Nizozemska
   (Predmet C-495/15 P) (1)

   (2017/C 063/30)
   Jezik postupka: portugalski
   Predsjednik Suda odredio je brisanje predmeta.

      (1)  SL C 371, 9. 11. 2015.


title: Predmet T-559/13: Presuda Općeg suda od 3. lipnja 2015. – Giovanni Cosmetics protiv OHIM-a – Vasconcelos & Gonçalves (GIOVANNI GALLI) (Žig Zajednice — Postupak povodom prigovora — Prijava figurativnog žiga Zajednice GIOVANNI GALLI — Raniji verbalni žig Zajednice GIOVANNI — Relativni razlog za odbijanje — Nepostojanje vjerojatnosti dovođenja u zabludu — Članak 8. stavak 1. točka (b) Uredbe br. 207/2009 — Razlikovni karakter imena i prezimena)

text:
               20.7.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 236/36

         Presuda Općeg suda od 3. lipnja 2015. – Giovanni Cosmetics protiv OHIM-a – Vasconcelos & Gonçalves (GIOVANNI GALLI)
   (Predmet T-559/13) (1)

   ((Žig Zajednice - Postupak povodom prigovora - Prijava figurativnog žiga Zajednice GIOVANNI GALLI - Raniji verbalni žig Zajednice GIOVANNI - Relativni razlog za odbijanje - Nepostojanje vjerojatnosti dovođenja u zabludu - Članak 8. stavak 1. točka (b) Uredbe br. 207/2009 - Razlikovni karakter imena i prezimena))
   (2015/C 236/48)
   Jezik postupka: engleski

      Stranke

      Tužitelj: Giovanni Cosmetics, Inc. (Rancho Dominguez, Kalifornija, Sjedinjene Američke Države) (zastupnici: J. van den Berg i M. Meddens-Bakker, odvjetnici)

      Tuženik: Ured za usklađivanje na unutarnjem tržištu (žigovi i dizajni) (zastupnik: M. Rajh, agent)

      Druga stranka u postupku pred žalbenim vijećem OHIM-a: Vasconcelos & Gonçalves, SA (Lisabon, Portugal)

      Predmet

   Tužba podnesena protiv odluke drugog žalbenog vijeća OHIM-a od 13. kolovoza 2013. (predmet R 1189/2012 2), koja se odnosi na postupak povodom prigovora između društava Giovanni Cosmetics, Inc. i Vasconcelos & Gonçalves, SA.

      Izreka

               1.

               Tužba se odbija.

               2.

               Društvu Giovanni Cosmetics, Inc. nalaže se snošenje troškova.

      (1)  SL C 24, 25.1.2014.


title: Predmet C-497/16: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 16. rujna 2016. uputio Nejvyšší soud České republiky (Češka Republika) – kazneni postupak protiv Juraja Sokáča

text:
               23.1.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 22/2

         Zahtjev za prethodnu odluku koji je 16. rujna 2016. uputio Nejvyšší soud České republiky (Češka Republika) – kazneni postupak protiv Juraja Sokáča
   (Predmet C-497/16)
   (2017/C 022/02)
   Jezik postupka: češki

      Sud koji je uputio zahtjev

   Nejvyšší soud České republiky

      Stranke glavnog postupka

   Juraj Sokáč

      Prethodna pitanja

   Mogu li se lijekovi kako su definirani Direktivom 2001/83/EZ (1) Europskog parlamenta i Vijeća, koji sadržavaju „predviđene tvari” u smislu Uredbe (EU) br. 273/2004 (2) Europskog parlamenta i Vijeća, na temelju članka 2. stavka (a) te Uredbe smatrati isključenima iz njezina područja primjene u skladu s presudom Suda Europske unije donesenom u spojenim predmetima C-627/13 i C-2/14 i nakon što je ta odredba izmijenjena Uredbom br. 1258/2013 (3) i s obzirom na to da su člankom 2. točkom (a) Uredbe br. 111/2005 (4) kako je izmijenjena Uredbom br. 1259/2013 (5) lijekovi koji sadrže efedrin i pseudoefedrin podvrgnuti sustavu koji je uređen Uredbom br. 111/2005?

      (1)  (SL 2001., L 311, str. 67.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 13., svezak 56., str. 27.)

      (2)  (SL 2004., L 47, str. 1.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 15., svezak 6., str. 83.)

      (3)  (SL 2013., L 330, str. 21.)

      (4)  (SL 2005., L 22, str. 1.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 15., svezak 8., str. 56.)

      (5)  (SL 2013., L 330, str. 30.)


title: Predmet T-733/15: Presuda Općeg suda od 28. ožujka 2017. – Portugal protiv Komisije („Neizvršenje presude Suda kojom je utvrđena povreda obveze države — Novčana kazna — Odluka o određivanju iznosa novčane kazne — Stavljanje izvan snage sporne nacionalne mjere — Datum prestanka povrede obveze”)

text:
               15.5.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 151/34

         Presuda Općeg suda od 28. ožujka 2017. – Portugal protiv Komisije
   (Predmet T-733/15) (1)

   ((„Neizvršenje presude Suda kojom je utvrđena povreda obveze države - Novčana kazna - Odluka o određivanju iznosa novčane kazne - Stavljanje izvan snage sporne nacionalne mjere - Datum prestanka povrede obveze”))
   (2017/C 151/43)
   Jezik postupka: portugalski

      Stranke

      Tužitelj: Portugalska Republika (zastupnici: L. Inez Fernandes i M. Figueiredo, agenti, uz asistenciju L. Silve Moraisa, odvjetnika)

      Tuženik: Europska komisija (zastupnici: L. Nicolae i P. Costa de Oliveira, agenti)

      Predmet

   Zahtjev za poništenje odluke Komisije Ares (2015)4178538 od 8. listopada 2015., na temelju članka 263. UFEU-a, kojim se od Portugalske Republike traži plaćanje iznosa od 580 000 eura koji odgovara određenom iznosu novčane kazne za razdoblje od 25. lipnja do 21. kolovoza 2014., u okviru izvršenja presude od 25. lipnja 2014., Komisija/Portugal (C-76/13, neobjavljena, EU:C:2014:2029).

      Izreka

               1.

               Tužba se odbija.

               2.

               Portugalskoj Republici nalaže se snošenje troškova.

      (1)  SL C 68, 22. 2. 2016.


title: Predmet F-49/13: Rješenje Službeničkog suda od 23. listopada 2013. — Moragrega Arroyo protiv Vijeća

text:
               8.3.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 71/37

      Rješenje Službeničkog suda od 23. listopada 2013. — Moragrega Arroyo protiv Vijeća
      (Predmet F-49/13) (1)

      (2014/C 71/75)
      Jezik postupka: francuski
      Predsjednik drugog vijeća odredio je brisanje predmeta.

         (1)  SL C 215, 27.7.2013., str. 20.


title: Predmet T-695/13: Tužba podnesena 31. prosinca 2013. — ENAC protiv Komisije i TEN-T EA-e

text:
               22.2.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 52/44

         Tužba podnesena 31. prosinca 2013. — ENAC protiv Komisije i TEN-T EA-e
   (Predmet T-695/13)
   2014/C 52/83
   Jezik postupka: talijanski

      Stranke

      Tužitelj: Ente nazionale per l'aviazione civile (ENAC) (Rim, Italija) (zastupnici: P. Garofoli, odvjetnik i G. Palmieri, agent)

      Tuženici: Izvršna agencija za transeuropsku prometnu mrežu (TEN-T EA), Europska komisija

      Zahtjevi

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

               —

               poništi dopis Europske komisije od 23. listopada 2013 ref. Ares (203) 3321778 čiji je predmet: „studija za razvoj intermodalnosti zračne luke Orio al Serio”, kojim je objavila pokretanje postupka povrata dijela sredstava koji su odobreni za izradu navedene studije i slanje obavijesti o terećenju za iznos od 158 517,54 eura;

               —

               poništi odluku od 18. ožujka 2013. koju je donijela Izvršna agencija za transeuropsku prometnu mrežu (TEN-T EA), na koju se upućuje u dopisu Komisije od 23. listopada 2013., čiji je predmet „Zatvaranje djelatnosti 2009-IT-91407-S — studija za razvoj intermodalnosti zračne luke Bergamo-Orio al Serio — Odluka Komisije C(2010) 4456”, u dijelu u kojem je ocijenila da su troškovi koji se odnose na aktivnosti 1, 2.1, 4, 5, 6 i 7, koje su već izvedene, neopravdani i da, stoga, ne ispunjavaju uvjete za potporu, potražujući povrat iznosa od 158 517,54 eura.

      Tužbeni razlozi i glavni argumenti

   Odluke koje su predmet ovog postupka su one iste koje se pobijaju u predmetima T-270/13 i T-692/13, SACBO/Komisija i TEN-T EA.
   Tužbeni razlozi i glavni argumenti slični su onima koji su istaknuti u tim predmetima.


title: Predmet T-830/16: Tužba podnesena 23. studenoga 2016. – Monolith Frost protiv EUIPO-a – Dovgan (PLOMBIR)

text:
               23.1.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 22/56

         Tužba podnesena 23. studenoga 2016. – Monolith Frost protiv EUIPO-a – Dovgan (PLOMBIR)
   (Predmet T-830/16)
   (2017/C 022/75)
   Jezik na kojem je tužba podnesena: njemački

      Stranke

      Tužitelj: Monolith Frost GmbH (Leopoldshöhe, Njemačka) (zastupnici: E. Liebich i S. Labesius, odvjetnici)

      Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO)

      Druga stranka pred žalbenim vijećem: Dovgan GmbH (Hamburg, Njemačka)

      Podaci o postupku pred EUIPO-om

      Nositelj spornog žiga: druga stranka pred žalbenim vijećem

      Predmetni sporni žig: verbalni žig Europske unije „PLOMBIR”

      Postupak pred EUIPO-om: postupak proglašavanja žiga ništavim

      Pobijana odluka: odluka četvrtog žalbenog vijeća EUIPO-a od 22. rujna 2016. u predmetu R 1812/2015-4

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da,

               —

               poništi pobijanu odluku sukladno članku 65. stavku 3. Uredbe (EZ) 207/2009;

               —

               naloži EUIPO-u snošenje troškova postupka uključujući troškove nastale u žalbenom postupku.

      Tužbeni razlozi

               —

               povreda članka 7. stavka 1. točke (c) Uredbe br. 207/2009;

               —

               povreda članka 76. stavka 1. Uredbe br. 207/2009;

               —

               povreda obveze obrazlaganja sukladno članku 75. prvoj rečenici Uredbe br. 207/2009.


title: Predmet C-170/17: Tužba podnesena 4. travnja 2017. – Europska komisija protiv Portugalske Republike

text:
               22.5.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 161/16

         Tužba podnesena 4. travnja 2017. – Europska komisija protiv Portugalske Republike
   (Predmet C-170/17)
   (2017/C 161/20)
   Jezik postupka: portugalski

      Stranke

      Tužitelj: Europska komisija (zastupnici: N. Yerrell i P. Costa de Oliveira, agenti)

      Tuženik: Portugalska Republika

      Tužbeni zahtjev

   Europska komisija od Suda zahtijeva da:

               —

               utvrdi da je Portugalska Republika izdavanjem posebnih nacionalnih vozačkih dozvola za vozila uključena u harmoniziranu kategoriju AM povrijedila obveze koje ima na temelju članka 4. stavaka 1. i 2. i članka 7. stavka 2. točke (a) Direktive 2006/126/EZ (1) Europskog parlamenta i Vijeća od 20. prosinca 2006. o vozačkim dozvolama.

               —

               utvrdi da je Portugalska Republika povrijedila obveze koje ima na temelju članka 7. stavka 5. točke (b) Direktive 2006/126/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 20. prosinca 2006. o vozačkim dozvolama jer nije osigurala to da ista osoba bude nositelj samo jedne vozačke dozvole.

               —

               Portugalskoj Republici naloži snošenje troškova.

      Tužbeni razlozi i glavni argumenti

   Kada je riječ o obvezama koje Portugalska Republika ima na temelju članka 4. stavaka 1. i 2., članka 7. stavka 2. točke (a) i članka 7. stavka 5. točke (b) Direktive, Komisija smatra da ona nije poduzela potrebne mjere u roku koji joj je određen u obrazloženom mišljenju. K tome, sama portugalska administracija priznaje da nije poduzela spomenute mjere napominjući u svojem dopisu od 15. prosinca 2016. da će u budućnosti mijenjati zakonodavstvo u tom smislu.

      (1)  SL 2006., L 403, str. 18. (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 7., svezak 8., str. 107.)


title: Predmet T-235/16: Tužba podnesena 10. svibnja 2016. – GP Joule PV protiv EUIPO-a – Green Power Technologies (GPTech)

text:
               1.8.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 279/30

         Tužba podnesena 10. svibnja 2016. – GP Joule PV protiv EUIPO-a – Green Power Technologies (GPTech)
   (Predmet T-235/16)
   (2016/C 279/44)
   Jezik na kojem je tužba podnesena: engleski

      Stranke

      Tužitelj: GP Joule PV GmbH & Co. KG (Reußenköge, Njemačka) (zastupnik: F. Döring, odvjetnik)

      Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO)

      Druga stranka u postupku pred žalbenim vijećem: Green Power Technologies, SL (Bollullos de la Mitación, Španjolska)

      Podaci o postupku pred EUIPO-om

      Podnositelj prijave za sporni žig: druga stranka u postupku pred žalbenim vijećem

      Predmetni sporni žig: figurativni žig Europske unije s verbalnim elementom „GPTech” – prijava za registraciju br. 12 593 869

      Postupak pred EUIPO-om: postupak povodom prigovora

      Pobijana odluka: odluka drugog žalbenog vijeća EUIPO-a od 9. veljače 2016. u predmetu R 848/2015-2

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

               —

               izmijeni osporavanu odluku i odbije podnositeljevu prijavu za registraciju žiga br. 12 593 869;

               —

               podredno, poništiti osporavanu odluku.

      Tužbeni razlozi

               —

               povreda Uredbe br. 207/2009 jer se nisu smatrali primjenjivima zahtjevi za informacijama propisani Pravilom 17. stavkom 4. Uredbe br. 2868/95 koji služe za zaštitu podnositelja prigovora;

               —

               povreda osnovnog postupovnog zahtjeva jer je postupak bio nepošten prema podnositelju prigovora u skladu s člankom 6. Konvencije i člankom 47. Povelje o temeljnim pravima;

               —

               propust Ureda da obavijesti podnositelja prigovora da pretpostavke iz Pravila 20. stavka 1. Uredbe br. 2868/95 nisu bile ispunjene;

               —

               pogrešna primjena Pravila 76. stavka 2. Uredbe br. 2868/95 jer je postupak bio nepošten prema podnositelju prigovora zbog nedostataka formulara za podnošenje prigovora elektroničkim putem i informacija koje je dao Odjel za prigovore;

               —

               povreda članka 8. stavka 1. točke (b) Uredbe br. 207/2009.


title: Predmet T-408/16: Tužba podnesena 27. srpnja 2016. – HX protiv Vijeća

text:
               14.11.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 419/46

         Tužba podnesena 27. srpnja 2016. – HX protiv Vijeća
   (Predmet T-408/16)
   (2016/C 419/62)
   Jezik postupka: bugarski

      Stranke

      Tužitelj: HX (Damask, Sirija) (zastupnik: S. Koev, odvjetnik)

      Tuženik: Vijeće Europske unije

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

               —

               tužbu u cijelosti proglasi dopuštenom i osnovanom kao i da sve u njoj navedene tužbene razloge proglasi osnovanima i prihvati ih;

               —

               dopusti postupanje po tužbi u ubrzanom postupku;

               —

               utvrdi da se pobijani pravni akti mogu djelomično poništiti, jer se dio pravnih akata koji treba poništiti u potpunosti može iz njih izdvojiti, i u skladu s tim poništi sljedeće:

                           —

                           Odluku Vijeća (ZVSP) 2016/850 od 27. svibnja 2016. o izmjeni Odluke 2013/255/ZVSP o mjerama ograničavanja protiv Sirije, u dijelu u kojem se odnosi na tužitelja, i

                           —

                           Provedbenu Uredbu Vijeća (EU) 2016/840 od 27. svibnja 2016. o provedbi Uredbe (EU) br. 36/2012 o mjerama ograničavanja s obzirom na stanje u Siriji, u dijelu u kojem se odnosi na tužitelja;

               —

               naloži Vijeću snošenje svih troškova.

      Tužbeni razlozi i glavni argumenti

   U prilog osnovanosti tužbe tužitelj ističe osam tužbenih razloga.

               1.

               Ozbiljna povreda prava da se ne bude dva puta suđen ili kažnjen za isto kazneno djelo (čl. 50. Povelje Europske unije o temeljnim pravima).

               2.

               Ozbiljna povreda prava obrane i prava na pošteno suđenje.

               3.

               Povreda obveze obrazlaganja.

               4.

               Povreda prava na djelotvoran pravni lijek.

               5.

               Pogreška u ocjeni Vijeća.

               6.

               Povreda prava vlasništva te načela proporcionalnosti i slobode poduzetništva.

               7.

               Povreda prava na normalne uvjete života.

               8.

               Ozbiljna povreda prava na zaštitu ugleda.


title: Predmet C-112/15: Presuda Suda (deveto vijeće) od 17. ožujka 2016. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Østre Landsret – Danska) – Kødbranchens Fællesråd, u ime Århus Slagtehusa A/S, Danish Crown A.m.b.A. Oksekødsdivisionen, Hadsund Kreaturslagteri A/S, Hjalmar Nielsens Eksportslagteri A/S, Kjellerup Eksportslagteri A/S, Mogens Nielsen Kreaturslagteri A/S, Vejle Eksportslagteri A/S protiv Ministeriet for Fødevarer, Landbrug og Fiskeri, Fødevarestyrelsen (Zahtjev za prethodnu odluku — Usklađivanje zakonodavstava — Uredba (EZ) br. 882/2004 — Uredba (EZ) br. 854/2004 — Službene kontrole hrane i hrane za životinje — Pristojbe koje države članice mogu naplaćivati za pokriće troškova službenih kontrola — Troškovi povezani s izobrazbom službenih pomoćnika)

text:
               2.5.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 156/15

         Presuda Suda (deveto vijeće) od 17. ožujka 2016. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Østre Landsret – Danska) – Kødbranchens Fællesråd, u ime Århus Slagtehusa A/S, Danish Crown A.m.b.A. Oksekødsdivisionen, Hadsund Kreaturslagteri A/S, Hjalmar Nielsens Eksportslagteri A/S, Kjellerup Eksportslagteri A/S, Mogens Nielsen Kreaturslagteri A/S, Vejle Eksportslagteri A/S protiv Ministeriet for Fødevarer, Landbrug og Fiskeri, Fødevarestyrelsen
   (Predmet C-112/15) (1)

   ((Zahtjev za prethodnu odluku - Usklađivanje zakonodavstava - Uredba (EZ) br. 882/2004 - Uredba (EZ) br. 854/2004 - Službene kontrole hrane i hrane za životinje - Pristojbe koje države članice mogu naplaćivati za pokriće troškova službenih kontrola - Troškovi povezani s izobrazbom službenih pomoćnika))
   (2016/C 156/21)
   Jezik postupka: danski

      Sud koji je uputio zahtjev

   Østre Landsret

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelji: Kødbranchens Fællesråd, u ime Århus Slagtehus A/S, Danish Crown A.m.b.A. Oksekødsdivisionen, Hadsund Kreaturslagteri A/S, Hjalmar Nielsens Eksportslagteri A/S, Kjellerup Eksportslagteri A/S, Mogens Nielsen Kreaturslagteri A/S, Vejle Eksportslagteri A/S

      Tuženici: Ministeriet for Fødevarer, Landbrug og Fiskeri, Fødevarestyrelsen

      Izreka

   Članak 27. stavak 4. točku (a) kao i točke 1. i 2. Priloga VI. Uredbi (EZ) br. 882/2004 Europskog parlamenta i Vijeća od 29. travnja 2004. o službenim kontrolama koje se provode radi provjeravanja poštivanja propisa o hrani i hrani za životinje te propisa o zdravlju i dobrobiti životinja treba tumačiti na način da mu se protivi to da države članice, prilikom utvrđivanja iznosa pristojbi koje naplaćuju od objekata koji posluju s hranom, u njih uključe troškove povezane s obveznom izobrazbom službenih pomoćnika.

      (1)  SL C 146, 4. 5. 2015.


title: Predmet T-292/13: Tužba podnesena 24. svibnja 2013. — Evangelou protiv Komisije i ESB-a

text:
               3.8.2013

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 226/5

         Tužba podnesena 24. svibnja 2013. — Evangelou protiv Komisije i ESB-a
   (Predmet T-292/13)
   (2013/C 226/24)

   Predmetni postupak pokrenut je prije 1. srpnja 2013., datuma pristupanja Republike Hrvatske Europskoj uniji