title: Predmet T-202/11: Rješenje Općeg suda od 10. rujna 2013. — Aeroporia Aigaiou Aeroporiki i Marfin Investment Group Symmetochon protiv Komisije

text:
               16.11.2013

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 336/28

         Rješenje Općeg suda od 10. rujna 2013. — Aeroporia Aigaiou Aeroporiki i Marfin Investment Group Symmetochon protiv Komisije
   (Predmet T-202/11) (1)

   2013/C 336/63
   Jezik postupka: engleski
   Predsjednik sedmog vijeća odredio je brisanje predmeta.

      (1)  SL C 160, 28.5.2011.


title: Predmet C-607/14: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 29. prosinca 2014. uputio First-tier Tribunal (Tax Chamber) (Ujedinjena Kraljevina) – Bookit, Ltd protiv Commissioners for Her Majesty's Revenue and Customs

text:
               9.3.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 81/9

         Zahtjev za prethodnu odluku koji je 29. prosinca 2014. uputio First-tier Tribunal (Tax Chamber) (Ujedinjena Kraljevina) – Bookit, Ltd protiv Commissioners for Her Majesty's Revenue and Customs
   (Predmet C-607/14)
   (2015/C 081/12)
   Jezik postupka: engleski

      Sud koji je uputio zahtjev

   First-tier Tribunal (Tax Chamber)

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelj: Bookit, Ltd

      Tuženik: Commissioners for Her Majesty's Revenue and Customs

      Prethodna pitanja

               1.

               S obzirom na izuzeća od PDV-a u članku 135. stavku 1. točki (d) Direktive Vijeća 2006/112/EZ (1) od 28. studenoga 2006. o zajedničkom sustavu poreza na dodanu vrijednost kako ih je Sud tumačio u predmetu C-2/95 Sparekassernes Datacenter (SDC) protiv Skatteministerieta (ECLI:EU:C:1997:278; [1997] ECR I-3017), koja relevantna načela treba primijeniti u svrhu određivanja imaju li „usluge obrade plaćanja putem debitnih ili kreditnih kartica” (poput usluge koje je pružena u tom predmetu) „učinak prijenosa sredstava i dovodi do promjene u pravnom i financijskom stanju” u smislu točke 66. te presude.

               2.

               Koji čimbenici, načelno, razlikuju a) uslugu koja se sastoji u pružanju financijskih informacija bez kojih plaćanje ne bi moglo biti provedeno ali nisu obuhvaćene iznimkom (kao u predmetu C-350/10 Nordea Pankki Suomi (ECLI:EU:C:2011:532; [2011] ECR I-7359), od b) usluge obrade podataka koja funkcionalno ima učinak prijenosa sredstava i za koje je Sud odredio da stoga može biti obuhvaćena izuzećem (kao u SDC-u u točki 66.)?

               3.

               Posebice, u kontekstu usluga obrade plaćanja debitnim i kreditnim karticama:

                           a.

                           Primjenjuje li se izuzeće na takve usluge iz kojih proizlazi prijenos sredstava, ali koje ne uključuju terećenje jednoga računa i odgovarajuće kreditiranje drugog računa?

                           b.

                           Ovisi li pravo na izuzeće o tome pribavlja li pružatelj usluge sam autorizacijske kodove od banke vlasnika kartice ili pribavlja te kodove putem banke trgovca za poslovanje s karticama?

      (1)  SL L 347, str. 1, (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 9., svezak 1., str. 120.)


title: Predmet C-237/16: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 25. travnja 2016. uputio Tribunal Supremo (Španjolska) – Asociación Nacional de Grandes Empresas de Distribución (ANGED) protiv Diputación General de Aragón

text:
               18.7.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 260/25

         Zahtjev za prethodnu odluku koji je 25. travnja 2016. uputio Tribunal Supremo (Španjolska) – Asociación Nacional de Grandes Empresas de Distribución (ANGED) protiv Diputación General de Aragón
   (Predmet C-237/16)
   (2016/C 260/31)
   Jezik postupka: španjolski

      Sud koji je uputio zahtjev

   Tribunal Supremo, Sala de lo Contencioso-Administrativo, Sección Segunda

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelj: Asociación Nacional de Grandes Empresas de Distribución (ANGED)

      Tuženik: Diputación General de Aragón

      Prethodna pitanja

               1.

               Treba li članke 49. i 54. UFEU-a tumačiti na način da im je protivan regionalni porez u pogledu kojeg se tvrdi da se njime oporezuje šteta za okoliš koja nastaje upotrebom poslovnih prostora i elemenata namijenjenih poslovnoj djelatnosti i trgovini koji se obavljaju u trgovačkim centrima s velikom površinom prodajnog prostora i parkirališta, pod uvjetom da javni prodajni prostor ima površinu veću od 500 m2, ali se ubire neovisno o tome je li stvarna lokacija tih trgovačkih centara izvan ili unutar utvrđenog gradskog područja i pritom ga u većini slučajeva snose poduzetnici iz drugih država članica, s obzirom na to da (i) njemu u biti ne podliježu trgovci koji imaju nekoliko trgovina, bez obzira na to kolika je njihova ukupna površina javnog prodajnog prostora, pod uvjetom da svaki pojedinačno nema površinu javnog prodajnog prostora veću od 500 m2, pa čak i ako jedan ili više njih prelazi taj prag, ali porezna osnovica ne prelazi 2 000 m2, dok s druge strane tom porezu podliježu trgovci s jednim jedinim trgovačkim centrom kojemu površina javnog prodajnog prostora prelazi te pragove i (ii) da se, nadalje, ne primjenjuje na trgovačke centre koji se isključivo bave prodajom strojeva, vozila, alata i industrijskih zaliha; građevinskog materijala, sanitarne opreme, vrata i prozora isključivo poslovnim subjektima; namještaja u pojedinačnim, tradicionalnim i specijaliziranim trgovinama; automobila u izložbenim prostorima ovlaštenih distributera i autoservisima; rasadnog materijala za vrtove i uzgoj i motornog goriva, bez obzira na to kolika ime je ukupna javna prodajna površina?

               2.

               Treba li članak 107. stavak 1. UFEU-a tumačiti na način da je izuzimanje trgovačkih centar s površinom javnog prodajnog prostora manjom od 500 m2 ili pak većom, ali kojima porezna osnovica ne prelazi 2 000 m2 kao i trgovačkih centara koji se isključivo bave prodajom strojeva, vozila, alata i industrijskih zaliha; građevinskog materijala, sanitarne opreme, vrata i prozora isključivo poslovnim subjektima; namještaja u pojedinačnim, tradicionalnim i specijaliziranim trgovinama; automobila u izložbenim prostorima ovlaštenih distributera i autoservisima; rasadnog materijala za vrtove i uzgoj i motornog goriva, od stvarnog oporezivanja IDMGAV-om državna potpora zabranjena tom odredbom?


title: Predmet T-31/17: Tužba podnesena 20. siječnja 2017. – Portugal protiv Komisije

text:
               3.4.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 104/51

         Tužba podnesena 20. siječnja 2017. – Portugal protiv Komisije
   (Predmet T-31/17)
   (2017/C 104/71)
   Jezik postupka: portugalski

      Stranke

      Tužitelj: Portugalska Republika (zastupnici: L. Inez Fernandes, M. Figueiredo, J. Saraiva de Almeida i A. Tavares de Almeida, agenti)

      Tuženik: Europska komisija

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

               —

               poništi Provedbenu odluku Komisije (EU) 2016/2018 od 15. studenoga 2016. (SL 2016., L 312, str. 26.), o isključenju iz financiranja određenih izdataka nastalih za države članice u okviru Europskog fonda za jamstva u poljoprivredi (EFJP) i Europskog poljoprivrednog fonda za ruralni razvoj (EPFRR), u dijelu u kojem iz financiranja isključuje iznos od 660 202,73 eura u vezi s izdacima koje je Portugal prijavio s naslova tehničke pomoći programa POSEI za Azore u financijskim razdobljima 2012. i 2013.

               —

               naloži Europskoj komisiji snošenje troškova.

      Tužbeni razlozi i glavni argumenti

   U prilog osnovanosti tužbe tužitelj ističe tri tužbena razloga.

               1.

               Prvi tužbeni razlog temelji se na povredi načela zaštite legitimnih očekivanja.

               2.

               Drugi tužbeni razlog temelji se na povredi članka 12. točke (c) Uredbe Vijeća (EZ) br. 247/2006 od 30. siječnja 2006. o utvrđivanju posebnih mjera za poljoprivredu u najudaljenijim regijama Unije (SL 2006., L 42, str. 1.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 3., svezak 21., str. 101.).

               3.

               Treći tužbeni razlog temelji se na nedostatku u obrazloženju i povredi članka 11. Uredbe Komisije (EZ) br. 885/2006 od 21. lipnja 2006. o utvrđivanju detaljnih pravila za primjenu Uredbe Vijeća (EZ) br. 1290/2005 u pogledu akreditacije agencija za plaćanja i drugih tijela te poravnanja računa EFJP-a i EPFRR-a (SL 2006., L 171, str. 90.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 14., svezak 2., str. 88.).


title: Predmet T-439/14: Tužba podnesena 16. lipnja 2014. – LS Cable & System protiv Komisije

text:
               25.8.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 282/45

         Tužba podnesena 16. lipnja 2014. – LS Cable & System protiv Komisije
   (Predmet T-439/14)
   2014/C 282/59
   Jezik postupka: engleski

      Stranke

      Tužitelj: LS Cable & System LTD (Anyang, Republika Koreja) (zastupnici: S. Kinsella i S. Spinks, Solicitor)

      Tuženik: Europska komisija

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

               —

               poništi članak 1. stavak 11. i članak 2. točku (t) Odluke Komisije C(2014) 2139 od 2. travnja 2014. koja se odnosi na postupak na temelju članka 101. UFEU-a i članka 53. EGP-a u predmetu AT.39610 – električni kablovi (u daljnjem tekstu: Odluka) u dijelu u kojem je upućena tužitelju;

               —

               podredno, znatno smanji iznos novčane kazne izrečene tužitelju u članku 20. točki (t) Odluke;

               —

               naloži Europskoj komisiji snošenje troškova tužitelja u ovim postupcima.

      Tužbeni razlozi i glavni argumenti

   U prilog osnovanosti tužbe tužitelj ističe četiri tužbena razloga.

               1.

               Prvim žalbenim razlogom tužitelj tvrdi da Odluka ne nudi dokaze koji s dovoljnim stupnjem izvjesnosti mogu dokazati da je tužitelj sudjelovao u jedinstvenoj trajnoj povredi jer se odluka temelji na netočnoj ocjeni i pruža nedovoljne dokaze tužiteljevog sudjelovanja u povredi povređujući članak 101. stavak 1. UFEU-a, članak 2. Uredbe br. 1/2003 i načelo presumpcije nevinosti.

               2.

               Drugim žalbenim razlogom tvrdi da primjena točke 18. Smjernica za izračun novčanih kazni u Odluci povređuje Smjernice za izračun novčanih kazni i načela proporcionalnosti, jednakog postupanja i zaštite legitimnih očekivanja jer:

                           —

                           bez objektivnog obrazloženja nije usklađena s Komisijinim Smjernicama za izračun novčanih kazni odvojenim postupanjem u slučajevima podvodnih visokonaponskih i podmorskih visokonaponskih kablova u svrhe pripisivanja tužitelju prodaja u EGP-u i neodražavanjem relativne težine tužitelja u povredi na odgovarajući način;

                           —

                           dovodi do diskriminatorne prednosti za proizvođače (uključujući tužitelja) koji proizvode samo podzemne visokonaponske električne kablove; i

                           —

                           vodi do pripisivanja tužitelju nerazmjerno velikog dijela prodaje u EGP-u.

               3.

               Trećim žalbenim razlogom tvrdi da Odluka povređuje članak 23. Uredbe (EZ) br. 1/2003, točku 20. Smjernica za izračun novčanih kazni i načelo proporcionalnosti time što Komisija nije na odgovarajući način uzela u obzir težinu povrede prilikom određivanja iznosa novčane kazne tužitelju ne uzimajući u obzir:

                           —

                           činjenicu da tužitelj proizvodi samo podzemne visokonaponske električne kablove;

                           —

                           tužiteljevo nepoznavanje podmorskog visokonaponskog dijela i određenih ključnih elemenata podzemnog visokonaponskog dijela povrede; i

                           —

                           tužiteljevo konkurentno postupanje u EGP-u i izvoznim područjima i prekid sudjelovanja u zabranjenom sporazumu u dijelu koji se odnosi na podzemne visokonaponske električne kablove.

               4.

               Četvrtim žalbenim razlogom tvrdi da odluka krši načela proporcionalnosti i jednakog postupanja time što je tužitelju odbijeno smanjenje kazne iznad 11 % na temelju olakotnih okolnosti.


title: Predmet C-650/13: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 9. prosinca 2013. uputio tribunal d'instance et de proximité de Bordeaux (Francuska) – Thierry Delvigne protiv Commune de Lesparre Médoc, Préfet de la Gironde

text:
               28.4.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 129/7

         Zahtjev za prethodnu odluku koji je 9. prosinca 2013. uputio tribunal d'instance et de proximité de Bordeaux (Francuska) – Thierry Delvigne protiv Commune de Lesparre Médoc, Préfet de la Gironde
   (Predmet C-650/13)
   2014/C 129/08
   Jezik postupka: francuski

      Sud koji je uputio zahtjev

   Tribunal d'instance et de proximité de Bordeaux

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelj: Thierry Delvigne

      Tuženici: Commune de Lesparre Médoc, Préfet de la Gironde

      Prethodna pitanja

               1.

               Treba li članak 49. Povelje o temeljnim pravima Europske unije tumačiti na način da sprječava da članak nacionalnog zakona održi na snazi zabranu, koja je k tome neodređena i neproporcionalna, da osobe osuđene prije stupanja na snagu blažeg kaznenog zakona br. 94-89 od 1. veljače 1994., budu blaže kažnjene?

               2.

               Treba li članak 39. Povelje o temeljnim pravima Europske unije, primjenjiv na izbore za Europski parlament, tumačiti na način da državama članicama Europske unije brani predviđanje opće, neodređene i automatske zabrane uživanja građanskih i političkih prava, kako se ne bi stvorila nejednakost u postupanju između državljana država članica?


title: Predmet C-383/14: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 11. kolovoza 2014. uputio Conseil d'État (Francuska) – Etablissement national des produits de l'agriculture et de la mer (FranceAgriMer) protiv Société Sodiaal International

text:
               13.10.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 361/6

         Zahtjev za prethodnu odluku koji je 11. kolovoza 2014. uputio Conseil d'État (Francuska) – Etablissement national des produits de l'agriculture et de la mer (FranceAgriMer) protiv Société Sodiaal International
   (Predmet C-383/14)
   2014/C 361/06
   Jezik postupka: francuski

      Sud koji je uputio zahtjev

   Conseil d'État

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelj: Etablissement national des produits de l'agriculture et de la mer (FranceAgriMer)

      Tuženik: Société Sodiaal International

      Prethodno pitanje

   Primjenjuju li se odredbe četvrtog podstavka članka 3. stavka 1. Uredbe br. 2988/95 (1), na temelju kojih zastara nastupa najkasnije na dan isteka razdoblja jednakog dvostrukom roku zastare, a nadležno tijelo ne odredi kaznu, osim ako je upravni postupak suspendiran u skladu s člankom 6. stavkom 1. te uredbe, isključivo u slučaju kada nadležno tijelo nije po isteku razdoblja jednakog dvostrukom roku zastare odredilo nikakvu kaznu u smislu članka 5. Uredbe ili se one primjenjuju i u slučaju kada u istom razdoblju nije donesena upravna mjera u smislu članka 4. Uredbe?

      (1)  Uredba Vijeća (EZ, Euratom) br. 2988/95 od 18. prosinca 1995. o zaštiti financijskih interesa Europskih zajednica (SL L 312, str. 1.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 1., svezak 7., str. 5.)


title: Predmet F-66/12: Rješenje Službeničkog suda od 2. veljače 2016. – de Stefano protiv Komisije

text:
               14.3.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 98/63

         Rješenje Službeničkog suda od 2. veljače 2016. – de Stefano protiv Komisije
   (Predmet F-66/12) (1)

   (2016/C 098/82)
   Jezik postupka: francuski
   Predsjednik drugog vijeća odredio je brisanje predmeta.

      (1)  SL C 258, 25. 8. 2012., str. 28


title: Predmet T-120/15: Rješenje Općeg suda od 21. siječnja 2016. – Proforec protiv Komisije („Tužba za poništenje — Registracija zaštićene oznake zemljopisnog podrijetla — Focaccia di Recco col formaggio — Nepostojanje pravnog interesa — Nedopuštenost”)

text:
               14.3.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 98/43

         Rješenje Općeg suda od 21. siječnja 2016. – Proforec protiv Komisije
   (Predmet T-120/15) (1)

   ((„Tužba za poništenje - Registracija zaštićene oznake zemljopisnog podrijetla - Focaccia di Recco col formaggio - Nepostojanje pravnog interesa - Nedopuštenost”))
   (2016/C 098/57)
   Jezik postupka: talijanski

      Stranke

      Tužitelj: Proforec Srl (Recco, Italija) (zastupnici: G. Durazzo, M. Mencoboni i G. Pescatore, odvjetnici)

      Tuženik: Europska komisija (zastupnici: D. Bianchi i J. Guillem Carrau, agenti)

      Predmet

   Zahtjev za poništenje Provedbene uredbe Komisije (EU) 2015/39 оd 13. siječnja 2015. o upisu naziva u registar zaštićenih oznaka izvornosti i zaštićenih oznaka zemljopisnog podrijetla (Focaccia di Recco col formaggio (ZOZP)) (SL L 8, str. 7.).

      Izreka

               1.

               Tužba se odbacuje kao nedopuštena.

               2.

               Obustavlja se postupak o zahtjevima za intervenciju Talijanske Republike i Consorzia della Focaccia di Recco col formaggio.

               3.

               Nalaže se Proforecu Srl snošenje vlastitih troškova i troškova Europske komisije, osim onih koji se odnose na zahtjeve za intervenciju.

               4.

               Proforec, Komisija, Talijanska Republika i Consorzio della Focaccia di Recco col formaggio snosit će svaki vlastite troškove koji se odnose na zahtjeve za intervenciju.

      (1)  SL C 138, 27. 4. 2015.


title: Predmet C-636/13 P: Žalba koju je 4. prosinca 2013. podnio Roca Sanitario, S.A. protiv presude Općeg suda (četvrto vijeće) donesene 16. rujna 2013. u predmetu T-408/10, Roca Sanitario protiv Komisije

text:
               22.2.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 52/28

         Žalba koju je 4. prosinca 2013. podnio Roca Sanitario, S.A. protiv presude Općeg suda (četvrto vijeće) donesene 16. rujna 2013. u predmetu T-408/10, Roca Sanitario protiv Komisije
   (Predmet C-636/13 P)
   2014/C 52/50
   Jezik postupka: španjolski

      Stranke

      Žalitelj: Roca Sanitario, S.A. (zastupnik: J. Folguera Crespo, odvjetnik)

      Druga stranka u postupku: Europska komisija

      Žalbeni zahtjevi

               —

               Prihvatiti argumente koje Roca Sanitario, S.A. iznosi u ovoj žalbi.

               —

               Djelomično ukinuti presudu Općeg suda od 16. rujna 2013. u predmetu T-408/10 i, prema tome,

               —

               Prihvatiti zahtjeve Roca Sanitario, S.A. smanjujući iznos novčane kazne koja mu je izrečena solidarno s njegovim podružnicama Roca France i Laufen Austria.

               —

               Podredno, s obzirom na to da Roca Sanitario nije izravno sudjelovao u počinjenju sankcionirane povrede i da je njegova odgovornost samo izvedena iz odgovornosti koja se pripisuje ponašanju njegovih podružnica, a u slučaju da Sud donese presudu o usporednim žalbama koje Laufen Austria i Roca France namjeravaju podnijeti protiv presuda Općeg suda od 16. rujna 2013. u predmetima T-411/10 i T-412/10 i smanji novčanu kaznu izrečenu tim podružnicama za koju solidarno odgovara Roca Sanitario, primijeniti na potonjeg ekvivalentno smanjenje iznosa novčane kazne, u skladu s načelima utvrđenima u točki 203. presude.

               —

               Naložiti Komisiji snošenje troškova Roca Sanitario u ovom postupku kao i u predmetu T-408/10, u pogledu istih razloga.

      Žalbeni razlozi i glavni argumenti

               1.

                     Prvi žalbeni razlog
                   temelji se na pogrešnoj primjeni članka 23. stavka 2. Uredbe 1/2003 (1) te načelâ proporcionalnosti i osobne odgovornosti u pogledu novčane kazne izrečene solidarno Roca Sanitario, S.A. i njegovoj podružnici Laufen Austria, AG.

               2.

                     Drugi žalbeni razlog
                   temelji se na povredi prava počinjenoj prilikom primjene sudske prakse Suda Europske unije, i povredi načelâ jednakog postupanja, proporcionalnosti, obrazlaganja i zaštite legitimnih očekivanja prilikom primjene Smjernica o metodi za utvrđivanje kazni koje se propisuju u skladu s člankom 23. stavkom 2. točkom (a) Uredbe br. 1/2003 (2).

      (1)  Uredba Vijeća (EZ) br. 1/2003 od 16. prosinca 2002. o provedbi pravila o tržišnom natjecanju koja su propisana člancima (101.UFEU-a) i (102. UFEU-a) (SL 2003, L 1, str. 1.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 8., svezak 1., str. 165.)

      (2)  (SL 2006, C 210, str. 2.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 8., svezak 4., str. 58.)


title: Predmet T-379/12: Presuda Općeg suda od 15. listopada 2013. — Electric Bike World protiv OHIM-a — Brunswick (LIFECYCLE) ( „Žig Zajednice — Postupak povodom prigovora — Prijava (registracije) verbalnog žiga Zajednice LIFECYCLE — Raniji verbalni nacionalni žig LIFECYCLE — Djelomično odbijanje registracije od strane žalbenog vijeća — Vjerojatnost dovođenja u zabludu — Članak 8. stavak 1. točka (b) Uredbe Vijeća (EZ) br. 207/2009 — Obveza obrazlaganja — Članak 75. Uredbe Vijeća (EZ) br. 207/2009” )

text:
               30.11.2013

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 352/15

         Presuda Općeg suda od 15. listopada 2013. — Electric Bike World protiv OHIM-a — Brunswick (LIFECYCLE)
   (Predmet T-379/12) (1)

   (Žig Zajednice - Postupak povodom prigovora - Prijava (registracije) verbalnog žiga Zajednice LIFECYCLE - Raniji verbalni nacionalni žig LIFECYCLE - Djelomično odbijanje registracije od strane žalbenog vijeća - Vjerojatnost dovođenja u zabludu - Članak 8. stavak 1. točka (b) Uredbe Vijeća (EZ) br. 207/2009 - Obveza obrazlaganja - Članak 75. Uredbe Vijeća (EZ) br. 207/2009)
   2013/C 352/27
   Jezik postupka: engleski

      Stranke

      Tužitelj: Electric Bike World Ltd (Southampton, Ujedinjena Kraljevina) (zastupnik: S. Malynicz, barrister)

      Tuženik: Ured za usklađivanje na unutarnjem tržištu (žigovi i dizajni) (zastupnik: L. Rampini, agent)

      Druga stranka u postupku pred žalbenim vijećem OHIM-a: Brunswick Corp. (Lake Forest, Illinois, Sjedinjene Države)

      Predmet

   Tužba protiv odluke prvog žalbenog vijeća OHIM-a od 16. svibnja 2012. (predmet R 2308/2011-1), u vezi s postupkom povodom prigovora između Brunswick Corp. i Electric Bike World Ltd.

      Izreka

               1.

               Tužba se odbija.

               2.

               Nalaže se Electric Bike World Ltd snošenje troškova.

      (1)  SL C 355, 17.11.2012.


title: Predmet T-559/14: Rješenje Općeg suda od 18. svibnja 2015. – Ackermann Saatzucht i dr. protiv Parlamenta i Vijeća („Tužba za poništenje — Uredba (EU) br. 511/2014 — Mjere usklađivanja za korisnike Protokola iz Nagoye o pristupu genetskim resursima te poštenoj i pravičnoj podjeli dobiti koja proizlazi iz njihova korištenja — Nepostojanje osobnog utjecaja — Nedopuštenost”)

text:
               13.7.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 228/13

         Rješenje Općeg suda od 18. svibnja 2015. – Ackermann Saatzucht i dr. protiv Parlamenta i Vijeća
   (Predmet T-559/14) (1)

   ((„Tužba za poništenje - Uredba (EU) br. 511/2014 - Mjere usklađivanja za korisnike Protokola iz Nagoye o pristupu genetskim resursima te poštenoj i pravičnoj podjeli dobiti koja proizlazi iz njihova korištenja - Nepostojanje osobnog utjecaja - Nedopuštenost”))
   (2015/C 228/16)
   Jezik postupka: engleski

      Stranke

      Tužitelji: Ackermann Saatzucht GmbH & Co.KG (Irlbach, Njemačka) i drugi tužitelji čija su imena navedena u prilogu rješenju (zastupnici: P. de Jong, P. Vlaemminck i B. Van Vooren, odvjetnici)

      Tuženici: Europski parlament (zastupnici: L. Visaggio, J. Rodrigues i R. Van de Westelaken, agenti) i Vijeće Europske unije (zastupnici: M. Moore i M. Simm, agenti)

      Predmet

   Zahtjev za poništenje Uredbe (EU) br. 511/2014 Europskog parlamenta i Vijeća od 16. travnja 2014. o mjerama usklađivanja za korisnike Protokola iz Nagoye o pristupu genetskim resursima te poštenoj i pravičnoj podjeli dobiti koja proizlazi iz njihova korištenja u Uniji (SL L 150, str. 59.).

      Izreka

               1.

               Tužba se odbacuje kao nedopuštena.

               2.

               Obustavlja se postupak o zahtjevu za intervenciju koju je podnio European Seed Association (ESA).

               3.

               Nalaže se društvu Ackermann Saatzucht GmbH & Co. KG i drugim tužiteljima čija su imena navedena u prilogu snošenje vlastitih troškova kao i troškova Europskog parlamenta i Vijeća Europske unije.

      (1)  SL C 388, 3.11.2014.


title: Predmet T-344/14: Presuda Općeg suda od 17. prosinca 2014. – Lidl Stiftung protiv OHIM-a (Deluxe) ( „Žig Zajednice — Prijava figurativnog žiga Zajednice Deluxe — Apsolutni razlog za odbijanje — Nepostojanje razlikovnog karaktera — Članak 7. stavak 1. točka (b) Uredbe (EZ) br. 207/2009” )

text:
               16.2.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 56/15

         Presuda Općeg suda od 17. prosinca 2014. – Lidl Stiftung protiv OHIM-a (Deluxe)
   (Predmet T-344/14) (1)

   ((„Žig Zajednice - Prijava figurativnog žiga Zajednice Deluxe - Apsolutni razlog za odbijanje - Nepostojanje razlikovnog karaktera - Članak 7. stavak 1. točka (b) Uredbe (EZ) br. 207/2009”))
   (2015/C 056/20)
   Jezik postupka: njemački

      Stranke

      Tužitelj: Lidl Stiftung & Co. KG (Neckarsulm, Njemačka) (zastupnici: M. Kefferpütz i A. Wrage, odvjetnici)

      Tuženik: Ured za usklađivanje na unutarnjem tržištu (žigovi i dizajni) (zastupnik: A. Schiftko, agent)

      Predmet

   Tužba protiv odluke prvog žalbenog vijeća OHIM-a od 6. ožujka 2014. (predmet R 1223/2013-1), u odnosu na prijavu za registraciju figurativnog znaka Deluxe kao žiga Zajednice.

      Izreka

               1.

               Tužba se odbija.

               2.

               Nalaže se društvu Lidl Stiftung & Co. KG snošenje troškova.

      (1)  SL C 235, 21.7.2014.


title: Predmet C-324/15 P: Presuda Suda (veliko vijeće) od 15. ožujka 2017. – Hitachi Chemical Europe GmbH, Polynt SpA protiv REACh ChemAdvice GmbH, New Japan Chemical, Sitre Srl, Europske agencije za kemikalije, Kraljevine Nizozemske, Europske komisije (Žalba — Uredba (EZ) br. 1907/2006 (Uredba REACH) — Članak 57. točka (f) — Autorizacija — Posebno zabrinjavajuće tvari — Identifikacija — Jednako zabrinjavajući učinci — Heksahidrometilftalni anhidrid, heksahidro-4-metilftalni anhidrid, heksahidro-1-metilftalni anhidrid i heksahidro-3-metilftalni anhidrid)

text:
               15.5.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 151/6

         Presuda Suda (veliko vijeće) od 15. ožujka 2017. – Hitachi Chemical Europe GmbH, Polynt SpA protiv REACh ChemAdvice GmbH, New Japan Chemical, Sitre Srl, Europske agencije za kemikalije, Kraljevine Nizozemske, Europske komisije
   (Predmet C-324/15 P) (1)

   ((Žalba - Uredba (EZ) br. 1907/2006 (Uredba REACH) - Članak 57. točka (f) - Autorizacija - Posebno zabrinjavajuće tvari - Identifikacija - Jednako zabrinjavajući učinci - Heksahidrometilftalni anhidrid, heksahidro-4-metilftalni anhidrid, heksahidro-1-metilftalni anhidrid i heksahidro-3-metilftalni anhidrid))
   (2017/C 151/07)
   Jezik postupka: engleski

      Stranke

      Žalitelji: Hitachi Chemical Europe GmbH, Polynt SpA (zastupnici: C. Mereu i M. Grunchard, avocats)

      Druge stranke u postupku: New Japan Chemical (zastupnici: C. Mereu i M. Grunchard, avocats), REACh ChemAdvice GmbH, (zastupnici: C. Mereu i M. Grunchard, avocats), Sitre Srl (zastupnici: C. Mereu i M. Grunchard, avocats), Europska agencija za kemikalije (ECHA) (zastupnici: M. Heikkilä, C. Buchanan, W. Broere i T. Zbihlej, agenti, uz asistenciju J. Stuycka, advocaat), Kraljevina Nizozemska (zastupnici: C. Schillemans i M. Bulterman, agenti), Europska komisija (zastupnici: D. Kukovec i K. Mifsud-Bonnici, agenti)

      Izreka

               1.

               Žalba se odbija.

               2.

               Društvima Hitachi Chemical Europe GmbH, Polynt SpA i Sitre Srl nalaže se snošenje vlastitih troškova i troškova Europske agencije za kemikalije (ECHA).

               3.

               Kraljevina Nizozemska i Europska komisija snose vlastite troškove.

               4.

               New Japan Chemical i REACh ChemAdvice GmbH snose vlastite troškove.

      (1)  SL C 311, 21. 9. 2015.


title: Predmet T-528/15: Rješenje Općeg suda od 16. ožujka 2016. – Bimbo protiv OHIM-a – Globo (Bimbo)

text:
               10.5.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 165/21

         Rješenje Općeg suda od 16. ožujka 2016. – Bimbo protiv OHIM-a – Globo (Bimbo)
   (Predmet T-528/15) (1)

   (2016/C 165/27)
   Jezik postupka: engleski
   Predsjednik šestog vijeća odredio je brisanje predmeta.

      (1)  SL C 381, 16. 11. 2015.


title: Spojeni predmeti C-363/15 P i C-364/15 P: Rješenje Suda (prvo vijeće) od 21. srpnja 2016. – Louis Vuitton Malletier SA protiv Ureda Europske unije za intelektualno vlasništvo, Nanu-Nana Handelsgesellschaft mbH für Geschenkartikel & Co. KG (Žalba — Žig Zajednice — Obustava postupka)

text:
               5.12.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 454/10

      Rješenje Suda (prvo vijeće) od 21. srpnja 2016. – Louis Vuitton Malletier SA protiv Ureda Europske unije za intelektualno vlasništvo, Nanu-Nana Handelsgesellschaft mbH für Geschenkartikel & Co. KG
      (Spojeni predmeti C-363/15 P i C-364/15 P) (1)

      ((Žalba - Žig Zajednice - Obustava postupka))
      (2016/C 454/20)
      Jezik postupka: engleski

         Stranke

         Žalitelj: Louis Vuitton Malletier SA (zastupnici: P. Roncaglia, G. Lazzeretti, F. Rossi i N. Parrotta, odvjetnici)

         Druge stranke u postupku: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (zastupnici: P. Bullock i D. Hanf, agenti), Nanu-Nana Handelsgesellschaft mbH für Geschenkartikel & Co. KG (zastupnici: T. Boddien i A. Nordemann, odvjetnici)

         Izreka

                  1.

                  Obustavlja se postupak po žalbi.

                  2.

                  Društvu Nanu-Nana Handelsgesellschaft mbH für Geschenkartikel & Co. KG nalaže se snošenje vlastitih troškova u predmetima C-363/15 P i C-364/15 P.

                  3.

                  Društvu Louis Vuitton Malletier SA nalaže se snošenje vlastitih troškova kao i troškova Ureda Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO) u predmetima C-363/15 P i C-364/15 P.

         (1)  SL C 414, 14. 12. 2015.


title: Predmet C-575/15 P: Rješenje Suda (šesto vijeće) od 26. listopada 2016. – Industria de Diseño Textil, SA (Inditex) protiv Ureda Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO) (Žalba — Žig Europske unije — Verbalni žig ZARA — Usluge prijevoza — Stvarna uporaba — Postupak povodom opoziva — Uredba (EZ) br. 207/2009 — Članak 51. stavak 1. točka (a) — Iskrivljavanje dokaza — Prava obrane)

text:
               27.2.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 63/6

         Rješenje Suda (šesto vijeće) od 26. listopada 2016. – Industria de Diseño Textil, SA (Inditex) protiv Ureda Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO)
   (Predmet C-575/15 P) (1)

   ((Žalba - Žig Europske unije - Verbalni žig ZARA - Usluge prijevoza - Stvarna uporaba - Postupak povodom opoziva - Uredba (EZ) br. 207/2009 - Članak 51. stavak 1. točka (a) - Iskrivljavanje dokaza - Prava obrane))
   (2017/C 063/09)
   Jezik postupka: španjolski

      Stranke

      Žalitelj: Industria de Diseño Textil, SA (Inditex) (zastupnik: C. Duch Fonoll, odvjetnica)

      Druga stranka u postupku: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO) (zastupnik: J. Crespo Carrillo, agent)

      Izreka

               1.

               Žalba se odbija.

               2.

               Društvu Industria de Diseño Textil SA (Inditex) nalaže se snošenje troškova.

      (1)  SL C 38, 1. 2. 2016.


title: Predmet C-560/14: Presuda Suda (treće vijeće) od 9. veljače 2017. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Supreme Court – Irska) – M protiv Minister for Justice and Equality Ireland and the Attorney General (Zahtjev za prethodnu odluku — Područje slobode, sigurnosti i pravde — Direktiva 2004/83/EZ — Minimalni standardi za kvalifikaciju i status državljana treće zemlje ili osoba bez državljanstva kao izbjeglica — Zahtjev za supsidijarnu zaštitu — Pravilnost nacionalnog postupka ocjene zahtjeva za supsidijarnu zaštitu podnesenog nakon odbijanja zahtjeva za dobivanje statusa izbjeglice — Pravo na saslušanje — Doseg — Pravo na razgovor — Pravo pozvati i unakrsno ispitati svjedoke)

text:
               3.4.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 104/11

         Presuda Suda (treće vijeće) od 9. veljače 2017. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Supreme Court – Irska) – M protiv Minister for Justice and Equality Ireland and the Attorney General
   (Predmet C-560/14) (1)

   ((Zahtjev za prethodnu odluku - Područje slobode, sigurnosti i pravde - Direktiva 2004/83/EZ - Minimalni standardi za kvalifikaciju i status državljana treće zemlje ili osoba bez državljanstva kao izbjeglica - Zahtjev za supsidijarnu zaštitu - Pravilnost nacionalnog postupka ocjene zahtjeva za supsidijarnu zaštitu podnesenog nakon odbijanja zahtjeva za dobivanje statusa izbjeglice - Pravo na saslušanje - Doseg - Pravo na razgovor - Pravo pozvati i unakrsno ispitati svjedoke))
   (2017/C 104/17)
   Jezik postupka: engleski

      Sud koji je uputio zahtjev

   Supreme Court

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelj: M

      Tuženik: Minister for Justice and Equality, Ireland, Attorney General

      Izreka

   Pravo na saslušanje, kako se primjenjuje u okviru Direktive Vijeća 2004/83/EZ od 29. travnja 2004. o minimalnim standardima za kvalifikaciju i status državljana treće zemlje ili osoba bez državljanstva kao izbjeglica ili osoba kojima je na drugi način potrebna međunarodna zaštita te o sadržaju odobrene zaštite, načelno ne zahtijeva da, kada nacionalni propis, poput onoga u glavnom postupku, predviđa dva različita i sukcesivna postupka za ocjenu zahtjeva za dobivanje statusa izbjeglice i zahtjeva za supsidijarnu zaštitu, podnositelj zahtjeva za supsidijarnu zaštitu ima pravo na razgovor u vezi sa svojim zahtjevom i pravo da tijekom tog razgovora pozove ili unakrsno ispita svjedoke
   Razgovor, međutim, mora biti organiziran kada ga posebne okolnosti u vezi s elementima kojima raspolaže nadležno tijelo ili osobnom ili općom situacijom zahtjeva za supsidijarnu zaštitu čine potrebnim za ocjenu tog zahtjeva uz potpuno poznavanje činjenica, što je na sudu koji je uputio zahtjev da provjeri.

      (1)  SL C 81, 9. 3. 2015.


title: Predmet T-108/14: Tužba podnesena 17. veljače 2014. – Burazer i drugi protiv Europske unije

text:
               12.5.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 142/37

         Tužba podnesena 17. veljače 2014. – Burazer i drugi protiv Europske unije
   (Predmet T-108/14)
   2014/C 142/49
   Jezik postupka: hrvatski

      Stranke

      Tužitelji: Drago Burazer (Zagreb, Hrvatska), Nikolina Nežić (Zagreb), Blaženka Bošnjak (Sv. Ivan Zelina, Hrvatska), Bosiljka Grbašić (Križevci, Hrvatska), Tea Tončić (Pula, Hrvatska), Milica Bijelić (Dubrovnik, Hrvatska), Marijana Kruhoberec (Varaždin, Hrvatska) (zastupnik: Mato Krmek, odvjetnik)

      Tuženik: Europska unija

      Tužbeni zahtjevi

   Tužitelji od Općeg suda zahtijevaju da:

               —

               donese presudu kojom će utvrditi odgovornost Europske unije za štetu prouzročenu tužiteljima zbog propusta Europske komisije u vršenju nadzora nad provedbom Ugovora o pristupanju Republike Hrvatske Europskoj uniji, u dijelu koji se odnosi na uvođenje službe javnih ovršitelja u pravni sustav Republike Hrvatske u skladu s člankom 36. Akta o pristupanju (Prilog VII. točka 1.),

               —

               do pravomoćnosti te presude zastane s raspravljanjem o visini tužbenog zahtjeva,

               —

               odluku o troškovima ostavi za kasniju presudu.

      Tužbeni razlozi i glavni argumenti

   U prilog osnovanosti tužbe tužitelj ističe sljedeće tužbene razloge:

               1.

               Time što je propustila spriječiti ukidanje propisa kojima se uvodi i regulira javnoovršiteljska služba, a koje je Republika Hrvatska usvojila tijekom pregovora o pristupanju Europskoj uniji, Europska komisija povrijedila je obveze koje ima na temelju članka 36. Akta o pristupanju (Prilog VII. točka 1.), koji je sastavni dio Ugovora o pristupanju Europskoj uniji sklopljenog između Republike Hrvatske i država članica Europske unije (Narodne novine – Međunarodni ugovori broj 2/12). Članak 36. Akta o pristupanju ovlašćuje Komisiju na praćenje (monitoring) svih obveza koje je Republika Hrvatska preuzela tijekom pregovora o pristupanju Europskoj uniji, pa tako i preuzete pravne obveze Republike Hrvatske da ustroji službu javnih ovršitelja te stvori sve uvjete potrebne za punu implementaciju te službe u hrvatski pravni poredak do 1. siječnja 2012. Europska komisija nema, međutim, ovlast odobriti jednostranu izmjenu tako preuzete obveze Republike Hrvatske.

               2.

               Navedenom povredom Europska komisija je izravno nanijela štetu tužiteljima, koji su bili imenovani na mjesta javnih ovršitelja i čija su legitimna očekivanja bila da će započeti s radom 1. siječnja 2012.

               3.

               Komisija je povredom svojih obveza očito i teško zanemarila granice diskrecije koje su joj postavljene i time je podnositeljima (imenovanim javnim ovršiteljima), suprotno njihovim legitimnim očekivanjima, uzrokovala znatnu imovinsku i neimovinsku štetu, koju je Europska unija dužna naknaditi temeljem članka 340. stavka 2. UFEU-a.


title: Predmet C-387/15: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 17. srpnja 2015. uputio Raad (Belgija) – Hilde Orleans i dr. protiv Vlaamsa Gewesta, intervenijent: Gemeentelijk Havenbedrijf Antwerpen

text:
               26.10.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 354/18

         Zahtjev za prethodnu odluku koji je 17. srpnja 2015. uputio Raad (Belgija) – Hilde Orleans i dr. protiv Vlaamsa Gewesta, intervenijent: Gemeentelijk Havenbedrijf Antwerpen
   (Predmet C-387/15)
   (2015/C 354/20)
   Jezik postupka: nizozemski

      Sud koji je uputio zahtjev

   Raad van State

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelji: Hilde Orleans, Rudi Van Buel, Marina Apers

      Tuženik: Vlaams Gewest

      Intervenijent: Gemeentelijk Havenbedrijf Antwerpen

      Prethodno pitanje

   Regionalni RUP (prostorni plan) sadrži urbanističke odredbe kojima je na obvezujući način propisano da je razvoj područja (točnije, za poduzeća vezana za morske luke i vodne putove, logističke parkove, infrastrukture vodnih putova te prometne i prijevozne infrastrukture), u kojima se nalaze prirodne vrijednosti (područje s vrstom prirodnog staništa ili stanište takve vrste koje je označeno kao posebno zaštićeno područje o kojem je riječ), koji pridonose ciljevima očuvanja posebnih zaštićenih područja o kojima je riječ, moguć tek nakon uspostave održivog zaštićenog područja u ključnim prirodnim područjima (označenima u području u okviru Nature 2000.) i nakon odluke flamanske vlade nakon prethodnog stajališta flamanskog upravnog tijela nadležnog za zaštitu prirode – koja mora biti dio zahtjeva za dodjelu urbanističkog odobrenja za provedbu spomenutih projekata – da je održiva uspostava ključnih prirodnih područja uspjela.
   Mogu li se te urbanističke odredbe s u njima predviđenim pozitivnim razvojima ključnih prirodnih područja uzeti u obzir prilikom utvrđivanja mogućeg znatnog utjecaja i/ili ocjene prihvatljivosti utjecaja u smislu članka 6. stavka 3. Direktive 92/43/EEZ (1) ili se ti urbanističke odredbe mogu smatrati samo „kompenzacijskim mjerama” u smislu članka 6. stavka 4. Direktive 92/43/EEZ ako su pretpostavke te odredbe ispunjene?

      (1)  Direktiva Vijeća 92/43/EEZ od 21. svibnja 1992. o očuvanju prirodnih staništa i divlje faune i flore (SL L 206, str. 7.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 15., svezak 2., str. 14.).


title: Predmet T-169/17: Tužba podnesena 17. ožujka 2017. – Pethke protiv EUIPO-a

text:
               15.5.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 151/40

         Tužba podnesena 17. ožujka 2017. – Pethke protiv EUIPO-a
   (Predmet T-169/17)
   (2017/C 151/52)
   Jezik postupka: njemački

      Stranke

      Tužitelj: Ralph Pethke (Alicante, Španjolska) (zastupnik: H. Tettenborn, odvjetnik)

      Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

               —

               poništi Odluku PERS-AFFECT-16-134 od 17. listopada 2016., kojom je, s učinkom od 17. listopada 2016., tužitelj preraspoređen s radnog mjesta direktora glavnog odjela „Operacije” na radno mjesto u odbor za praćenje te je premješten u niži razred u upravni odbor;

               —

               mu se isplati naknada imovinske i neimovinske štete koju je pretrpio zbog povrede prava; i

               —

               naloži EUIPO-u snošenje troškova postupka.

      Tužbeni razlozi i glavni argumenti

   U prilog osnovanosti tužbe tužitelj ističe pet tužbenih razloga.

               1.

               Prvi tužbeni razlog: povreda odredbi o stegovnom postupku sadržanih u Pravilniku o osoblju Europske unije (u daljnjem tekstu: Pravilnik o osoblju)
               Tužitelj navodi da njegov premještaj s radnog mjesta direktora glavnog odjela u upravni odbor bez mogućnosti napredovanja nije zakonito preraspoređivanje, nego stegovni premještaj u niži razred koji zbog nepostojanja druge pravne osnove pretpostavlja stegovni postupak. Tuženik je tako svojim djelovanjem povrijedio odredbe članka 86. Pravilnika o osoblju i odredbe njegova Priloga IX.

               2.

               Drugi tužbeni razlog: nezakonita preraspodjela/zlouporaba ovlasti
               Tužitelj ističe da nisu ispunjeni uvjeti za redovnu preraspodjelu. Naime, tužiteljeva preraspodjela/premještaj u niži razred nije u interesu službe, navedeni različiti (promjenjivi) razlozi za tužiteljevu preraspodjelu upućuju na zlouporabu ovlasti, a nije poštovano ni načelo ekvivalentnosti za redovnu preraspodjelu.

               3.

               Treći tužbeni razlog: povreda zabrane proizvoljnog postupanja i zabrane diskriminacije tužitelja na temelju spola
               S tim u vezi tužitelji ističe da njegova preraspodjela/premještaj u niži razred radi povećanja zastupljenosti žena u visokim rukovodećim položajima predstavlja izravnu diskriminaciju na temelju spola.

               4.

               Četvrti tužbeni razlog: povreda načela proporcionalnosti
               Tužitelj tvrdi da je njegova stegovna preraspodjela neproporcionalna mjera u okviru unutarnje reorganizacije EUIPO-a.

               5.

               Peti tužbeni razlog: povreda prava na dobru upravu i povreda dužne pažnje – Povreda tužiteljevog fizičkog i psihičkog integriteta – Zlostavljanje
               U okviru petog tužbenog razloga tužitelj ističe da je njegov „brutalni” premještaj u niži razred povreda njegovog fizičkog i psihičkog integriteta i da ne ispunjava ni minimalne standarde dobre uprave.
               Zbog radnji i propusta EUIPO-a tužitelj zahtijeva novčanu naknadu imovinske i neimovinske štete.


title: Predmet C-227/15 P: Rješenje Suda (treće vijeće) od 21. travnja 2016. – Jean-Marie Cahier protiv Vijeća Europske unije, Europske komisije, Francuske Republike (Žalba — Izvanugovorna odgovornost Europske unije — Uredba (EZ) br. 1493/1999 — Članak 28. stavak 1. — Obveza destilacije količina vina od sorti dvostruke namjene proizvedenih povrh uobičajenih količina, koje nisu izvezene iz Unije — Uredba (EZ) br.1623/2000 — Destilacija koju provodi sam proizvođač kao destilator — Proizvodnja rakije s oznakom izvornosti)

text:
               1.8.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 279/3

         Rješenje Suda (treće vijeće) od 21. travnja 2016. – Jean-Marie Cahier protiv Vijeća Europske unije, Europske komisije, Francuske Republike
   (Predmet C-227/15 P) (1)

   ((Žalba - Izvanugovorna odgovornost Europske unije - Uredba (EZ) br. 1493/1999 - Članak 28. stavak 1. - Obveza destilacije količina vina od sorti dvostruke namjene proizvedenih povrh uobičajenih količina, koje nisu izvezene iz Unije - Uredba (EZ) br.1623/2000 - Destilacija koju provodi sam proizvođač kao destilator - Proizvodnja rakije s oznakom izvornosti))
   (2016/C 279/04)
   Jezik postupka:francuski

      Stranke

      Žalitelji: Jean-Marie Cahier, Robert Aubineau, Laurent Bigot, Pascal Bourdeau, Jacques Brard-Blanchard, Olivier Charruaud, Daniel Chauvet, Régis Chauvet, Fabrice Compagnon, Francis Crepeau, Philippe Davril, Bernard Deborde, Chantal Goulard, Jean-Pierre Gourdet, Bernard Goursaud, Jean Gravouil, Guy Herbelot, Rodrigue Herbelot, Sophie Landrit, Michel Mallet, Michel Merlet, Alain Phelipon, Claude Potut, Philippe Pruleau, Philippe Riche, Françoise Rousseau, René Roy, Pascale Rulleaud-Beaufour (zastupnik: C.-É. Gudin, odvjetnik)

      Druge stranke u postupku: Vijeće Europske unije (zastupnici: S. Barbagallo i É. Sitbon, agenti), Europska komisija (zastupnici: I. Galindo Martín i B. Schima, agenti), Francuska Republika (zastupnici: G. de Bergues, D. Colas i S. Ghiandoni, agenti)

      Izreka

               1.

               Žalba se odbija.

               2.

               Jean-Marie Cahier, Robert Aubineau, Laurent Bigot, Pascal Bourdeau, Jacques Brard-Blanchard, Olivier Charruaud, Daniel Chauvet, Régis Chauvet, Fabrice Compagnon, Francis Crepeau, Philippe Davril, Bernard Deborde, Chantal Goulard, Jean-Pierre Gourdet, Bernard Goursaud, Jean Gravouil, Guy Herbelot, Rodrigue Herbelot, Sophie Landrit, Michel Mallet, Michel Merlet, Alain Phelipon, Claude Potut, Philippe Pruleau, Philippe Riche, Françoise Rousseau, René Roy i Pascale Rulleaud-Beaufour snosit će vlastite troškove i nalaže im se snošenje troškova Vijeća Europske unije i Europske komisije.

      (1)  SL C 311, 21. 9. 2015.


title: Predmet T-556/14 P: Presuda Općeg suda od 9. lipnja 2015. – Navarro protiv Komisije („Žalba — Javna služba — Ugovorno osoblje — Postupak zapošljavanja — Poziv na iskazivanje interesa — Minimalne potrebne kvalifikacije — Odbijanje zapošljavanja — Povreda članka 116. stavka 2. Poslovnika Službeničkog suda — Pogreška koja se tiče prava — Iskrivljavanje činjenica”)

text:
               20.7.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 236/41

         Presuda Općeg suda od 9. lipnja 2015. – Navarro protiv Komisije
   (Predmet T-556/14 P) (1)

   ((„Žalba - Javna služba - Ugovorno osoblje - Postupak zapošljavanja - Poziv na iskazivanje interesa - Minimalne potrebne kvalifikacije - Odbijanje zapošljavanja - Povreda članka 116. stavka 2. Poslovnika Službeničkog suda - Pogreška koja se tiče prava - Iskrivljavanje činjenica”))
   (2015/C 236/55)
   Jezik postupka: francuski

      Stranke

      Žalitelj: Victor Navarro (Sterrebeek, Belgija) (zastupnici: S. Rodrigues i A. Blot, odvjetnici)

      Druga stranka u postupku: Europska komisija (zastupnici: C. Berardis-Kayser i G. Berscheid, agenti)

      Predmet

   Žalba protiv presude Službeničkog suda Europske unije (treće vijeće) od 21. svibnja 2014., Navarro/Commission (F-46/13, Zb. SS, EU:F:2014:104) kojom se traži ukidanje te presude.

      Izreka

               1.

               Žalba se odbija.

               2.

               Nalaže se Victoru Navarru snošenje troškova.

      (1)  SL C 351, 6.10.2014.


title: Predmet T-423/17: Tužba podnesena 11. srpnja 2017. – Nexans France i Nexans protiv Komisije

text:
               11.9.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 300/31

         Tužba podnesena 11. srpnja 2017. – Nexans France i Nexans protiv Komisije
   (Predmet T-423/17)
   (2017/C 300/39)
   Jezik postupka: engleski

      Stranke

      Tužitelji: Nexans France (Courbevoie, Francuska) i Nexans (Courbevoie) (zastupnici: M. Powell i A. Rogers, Solicitors, i G. Forwood, odvjetnik)

      Tuženik: Europska komisija

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelji od Općeg suda zahtijevaju da:

               —

               poništi Komisijinu Odluku C(2017) 3051 final od 2. svibnja 2017. o zahtjevu za povjerljivo postupanje koji su podnijela društva Nexans France i Nexans na temelju članka 8. Odluke Predsjednika Europske komisije 2011/695/EU od 13. listopada 2011. o funkciji i opisu posla službenika za usmene rasprave u određenim postupcima tržišnog natjecanja (predmet AT.39610 – energetski kabeli) jer se njome odbijaju zahtjevi tužiteljâ za povjerljivošću u odnosu na to da se u predmetu T-449/14 tvrdi da je materijal pribavljen nezakonito (tzv. „zahtjevi I. kategorije”), i

               —

               naloži Komisiji snošenje troškova tužiteljâ.

      Tužbeni razlozi i glavni argumenti

   U prilog osnovanosti tužbe tužitelj ističe tri tužbena razloga.

               1.

               Prvi tužbeni razlog, koji se temelji na tome da Komisija nije ponudila dovoljno obrazloženje, suprotno članku 296. UFEU-a, članku 41. stavku 2. točki (c) Povelje o temeljnim pravima, kao i članku 8. stavku 2. Odluke 2011/695/EU.

               2.

               Drugi tužbeni razlog, koji se temelji na tome da je Komisija počinila pogrešku prilikom ocjene zahtjeva tužiteljâ na temelju članka 8. stavka 2. Odluke 2011/695: prvo, utvrdivši da je dio spornog materijala već bio poznat širem krugu osoba; drugo, propustivši uzeti u obzir načelo djelotvorne sudske zaštite; i treće, utvrdivši da interese tužiteljâ ne treba zaštititi.

               3.

               Treći tužbeni razlog, koji se temelji na tome da je Komisija povrijedila načelo pretpostavke nevinosti, s obzirom na činjenicu da je zakonitost načina na koji je dobiven sporni materijal osporena u postupku u predmetu T-449/14 koji je u tijeku. Objava spornog materijala dovela bi do toga da bilo kakvo poništenje u tom predmetu ne bi imalo puni učinak.


title: Predmet C-74/17: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 10. veljače 2017. uputio Amtsgerichts Düsseldorf (Njemačka) – Jonathan Heintges protiv Germanwings GmbH

text:
               15.5.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 151/17

         Zahtjev za prethodnu odluku koji je 10. veljače 2017. uputio Amtsgerichts Düsseldorf (Njemačka) – Jonathan Heintges protiv Germanwings GmbH
   (Predmet C-74/17)
   (2017/C 151/22)
   Jezik postupka: njemački

      Sud koji je uputio zahtjev

   Amtsgericht Düsseldorf

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelj: Jonathan Heintges

      Tuženik: Germanwings GmbH

      Prethodna pitanja

               I.

               Treba li članak 12. stavak 1. Uredbe (EZ) br. 261/2004 (1) tumačiti na način da u njemu navedeno „pravo na dodatnu odštetu” obuhvaća samo ona prava čija se pravna osnova nalazi u drugim propisima, a ne u toj uredbi?

               II.

                           a.

                           Ako je odgovor na pitanje I. negativan, treba li članak 8. Uredbe br. 261/2004 tumačiti na način da, u slučaju da zračni prijevoznik ne pruži usluge iz stavaka 1. i 2. navedenog članka, iz te odredbe proizlazi da putnik ima vlastito pravo na naknadu štete zbog neizvršenja navedenih usluga i, ako je tako, obuhvaća li to pravo također i povrat troškova preusmjeravanja do krajnjeg odredišta koje je putnik sam organizirao?

                           aa.

                           Ako je odgovor na pitanje a. potvrdan, treba li odbitak iz članka 12. stavka 1. druge rečenice Uredbe br. 1261/2004 primijeniti na pravo na naknadu štete zbog zamjenskog prijevoza koji je organizirao sam putnik?

                           b.

                           Ako je odgovor na pitanje I. potvrdan i nacionalno pravo sadržava odredbu na temelju koje zbog povrede obveze iz članka 8. uredbe putnik ima pravo od zračnog prijevoznika zahtijevati povrat troškova zamjenskog prijevoza koji je sam organizirao, primjenjuje li se odbitak iz članka 12. stavka 1. druge rečenice uredbe na to pravo na naknadu štete na temelju nacionalnog prava?

                           c.

                           Ako se potvrdi odbitak na temelju članka 12. stavka 1. druge rečenice Uredbe 261/2004, bilo na temelju točke II.a. ili točke II.b., treba li članak 12. tumačiti na način da se navedeni odbitak primjenjuje automatski, a da se stranka koja je obvezna naknaditi štetu ne mora na to pozvati?

      (1)  Uredba (EZ) br. 261/2004 Europskog parlamenta i Vijeća od 11. veljače 2004. o utvrđivanju općih pravila odštete i pomoći putnicima u slučaju uskraćenog ukrcaja i otkazivanja ili dužeg kašnjenja leta u polasku te o stavljanju izvan snage Uredbe (EEZ) br. 295/91 (SL 2004., L 46, str. 1.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 7., svezak 26., str. 21.)


title: Predmet C-542/13: Zahtjev za prethodnu odluku koju je 17. listopada 2013. uputio Cour Constitutionelle (Belgija) — Mohamed M'Bodj protiv Vijeća ministara

text:
               14.12.2013

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 367/26

         Zahtjev za prethodnu odluku koju je 17. listopada 2013. uputio Cour Constitutionelle (Belgija) — Mohamed M'Bodj protiv Vijeća ministara
   (Predmet C-542/13)
   2013/C 367/47
   Jezik postupka: francuski

      Sud koji je uputio zahtjev

   Cour constitutionelle

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelj: Mohamed M'Bodj

      Tuženik: Vijeće ministara

      Prethodna pitanja

               1.

               Treba li članke 2. točke (e) i (f), 15., 18., 28. i 29. Direktive Vijeća 2004/83/EZ od 29. travnja 2004. o minimalnim standardima za kvalifikaciju i status državljana treće zemlje ili osoba bez državljanstva kao izbjeglica ili osoba kojima je na drugi način potrebna međunarodna zaštita te o sadržaju odobrene zaštite (1) tumačiti u smislu da socijalnu pomoć i zdravstvenu zaštitu predviđene člancima 28. i 29. te Direktive treba moći uživati ne samo osoba kojoj je temeljem njenog zahtjeva odobren status supsidijarne zaštite od strane neovisnog tijela države članice, već također i stranac koji ima dozvolu upravnog tijela države članice boravka na teritoriju te države članice i koji boluje od bolesti koja je stvarno opasna po njegov život ili za njegov fizički integritet ili zbog koje postoji stvaran rizik od nečovječnog ili ponižavajućeg postupanja jer u njegovoj državi podrijetla ili državi gdje boravi ne postoji nikakav primjeren tretman?

               2.

               Ako odgovor na prvo prethodno pitanje podrazumijeva da dvije kategorije osoba koje su u njima opisane trebaju moći uživati socijalnu pomoć i zdravstvenu zaštitu koji su u njima navedeni, treba li članak 20. stavak 3., članak 28. stavak 2. i članak 29. stavak 2. te iste Direktive tumačiti u smislu da obveza država članica da uzmu u obzir specifičnu situaciju ranjivih osoba, poput osoba s invaliditetom, podrazumijeva da se njima trebaju odobriti sredstva predviđena zakonom od 27. veljače 1987. u vezi sa sredstvima za osobe s invaliditetom, uzevši u obzir da socijalna pomoć koja uzima u obzir invaliditet može biti dodijeljena na temelju organskog zakona od 8. srpnja 1976. o javnim centrima za socijalnu skrb?

      (1)  SL L 304., str. 12.


title: Predmet C-258/17: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 15. svibnja 2017. uputio Verwaltungsgerichtshof (Austrija) – E. B. protiv Versicherungsanstalt öffentlich Bediensteter BVA

text:
               28.8.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 283/16

         Zahtjev za prethodnu odluku koji je 15. svibnja 2017. uputio Verwaltungsgerichtshof (Austrija) – E. B. protiv Versicherungsanstalt öffentlich Bediensteter BVA
   (Predmet C-258/17)
   (2017/C 283/23)
   Jezik postupka: njemački

      Sud koji je uputio zahtjev

   Verwaltungsgerichtshof

      Stranke glavnog postupka

      Podnositelj revizije: E. B.

      Tuženo tijelo: Versicherungsanstalt öffentlich Bediensteter BVA

      Prethodna pitanja

               1.

               Protivi li se članku 2. Direktive Vijeća 2000/78/EZ od 28. studenoga 2000. o uspostavi općeg okvira za jednako postupanje pri zapošljavanju i obavljanju zanimanja (1) (u daljnjem tekstu: Direktiva 2000/78/EZ) održavanje na snazi pravnih učinaka konačne odluke upravnog tijela u području službeničkog stegovnog prava (odluka u stegovnom postupku) kojom se nalaže odlazak službenika u mirovinu uz umanjenje mirovine, ako
               na navedenu odluku upravnog tijela u trenutku njezina donošenja još nisu bile primjenjive odredbe prava Unije, osobito Direktive 2000/78/EZ, ali
               bi istovjetna (moguća) odluka bila protivna Direktivi 2000/78/EZ da je donesena u vrijeme njezine primjenjivosti?

               2.

               U slučaju pozitivnog odgovora, da li za uspostavu situacije bez diskriminacije

                           a)

                           pravo Unije zahtijeva da se u svrhu određivanja mirovine smatra da je službenik u razdoblju između stupanja na snagu odluke upravnog tijela i njegove zakonske dobi za odlazak u mirovinu nije bio u mirovini nego da je bio u službi, ili je

                           b)

                           u tu svrhu dostatno kao primjerenu priznati neumanjenu mirovinu koja proizlazi iz umirovljenja u trenutku navedenom u odluci upravnog tijela?

               3.

               Ovisi li odgovor na drugo pitanje o tome je li službenik prije navršavanja dobi za mirovinu proaktivno nastojao stvarno biti primljen u službu u saveznoj javnoj upravi?

               4.

               Ako Sud bude smatrao da je dostatno odustati od postotnog umanjenja mirovine (u svakom slučaju ovisno o okolnostima navedenim u trećem pitanju):
               Može li zabrana diskriminacije iz Direktive 2000/78/EZ opravdati prvenstvo primjene pred protivnim nacionalnim pravom koje nacionalni sud mora uzeti o obzir pri određivanju mirovine i za razdoblja prije nego što je Direktiva 2000/78/EZ postala izravno primjenjiva unutar država članica?

               5.

               U slučaju pozitivnog odgovora na četvrto pitanje: na koji se trenutak odnosi takvo „retroaktivno djelovanje”?

      (1)  SL L 303, str. 16.; SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 5., svezak 1., str. 69.


title: Predmet C-374/12: Presuda Suda (drugo vijeće) od 18. rujna 2014. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Varhoven administrativen sad – Bugarska) – „Valimar” OOD protiv Nachalnik na Mitnitsa Varna (Prethodno pitanje — Damping — Željezna ili čelična užad i kabeli podrijetlom iz Rusije — Uredba (EZ) br. 384/96 — Članak 2. stavci 8. i 9., i članak 11., stavci 2., 3., 9. i 10. — Privremena revizija — Revizija zbog isteka antidampinških mjera — Valjanost Uredbe (EZ) br. 1279/2007 — Određivanje izvozne cijene na temelju prodaje trećim zemljama — Pouzdanost izvoznih cijena — Uzimanje u obzir preuzetih obveza u pogledu cijena — Izmijenjene okolnosti — Primjena metodologije različite od one koja je korištena prilikom prvotnog ispitnog postupka)

text:
               24.11.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 421/2

         Presuda Suda (drugo vijeće) od 18. rujna 2014. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Varhoven administrativen sad – Bugarska) – „Valimar” OOD protiv Nachalnik na Mitnitsa Varna
   (Predmet C-374/12) (1)

   ((Prethodno pitanje - Damping - Željezna ili čelična užad i kabeli podrijetlom iz Rusije - Uredba (EZ) br. 384/96 - Članak 2. stavci 8. i 9., i članak 11., stavci 2., 3., 9. i 10. - Privremena revizija - Revizija zbog isteka antidampinških mjera - Valjanost Uredbe (EZ) br. 1279/2007 - Određivanje izvozne cijene na temelju prodaje trećim zemljama - Pouzdanost izvoznih cijena - Uzimanje u obzir preuzetih obveza u pogledu cijena - Izmijenjene okolnosti - Primjena metodologije različite od one koja je korištena prilikom prvotnog ispitnog postupka))
   2014/C 421/02
   Jezik postupka: bugarski

      Sud koji je uputio zahtjev

   Varhoven administrativen sad

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelj:„Valimar” OOD

      Tuženik: Nachalnik na Mitnitsa Varna

      Izreka

   Razmatranjem postavljenih pitanja nije otkriven nijedan element koji bi utjecao na valjanost Uredbe Vijeća br. 1279/2007 o uvođenju konačne antidampinške pristojbe na određenu željeznu ili čeličnu užad i kabele podrijetlom iz Rusije i stavljanju izvan snage antidampinških mjera na uvoz određene željezne ili čelične užadi i kabela podrijetlom iz Tajlanda i Turske

      (1)  SL C 311, 13.10.2012.


title: Predmet T-402/14: Presuda Općeg suda od 25. veljače 2016. – FCC Aqualia protiv OHIM-a – Sociedad General de Aguas de Barcelona (AQUALOGY) („Žig Zajednice — Postupak povodom prigovora — Prijava figurativnog žiga Zajednice AQUALOGY — Raniji verbalni žig Zajednice AQUALIA i raniji nacionalni figurativni žig aqualia — Relativni razlozi za odbijanje — Članak 8. stavak 1. točka (b) i stavak 5. Uredbe (EZ) br. 207/2009”)

text:
               4.4.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 118/25

         Presuda Općeg suda od 25. veljače 2016. – FCC Aqualia protiv OHIM-a – Sociedad General de Aguas de Barcelona (AQUALOGY)
   (Predmet T-402/14) (1)

   ((„Žig Zajednice - Postupak povodom prigovora - Prijava figurativnog žiga Zajednice AQUALOGY - Raniji verbalni žig Zajednice AQUALIA i raniji nacionalni figurativni žig aqualia - Relativni razlozi za odbijanje - Članak 8. stavak 1. točka (b) i stavak 5. Uredbe (EZ) br. 207/2009”))
   (2016/C 118/27)
   Jezik postupka: španjolski

      Stranke

      Tužitelj: FCC Aqualia, SA (Madrid, Španjolska) (zastupnici: J. de Oliveira Vaz Miranda de Sousa, N. González-Alberto Rodríguez i C. Sueiras Villalobos, odvjetnici)

      Tuženik: Ured za usklađivanje na unutarnjem tržištu (žigovi i dizajni) (zastupnici: V. Melgar i J. Crespo Carrillo, agenti)

      Druga stranka u postupku pred žalbenim vijećem OHIM-a, intervenijent u postupku pred Općim sudom: Sociedad General de Aguas de Barcelona, SA (Barcelona, Španjolska) (zastupnici: J. Grau Mora, C. Viola Zendrera i A. Torrente Tomás, odvjetnici)

      Predmet

   Tužba protiv odluke prvog žalbenog vijeća OHIM-a od 13. ožujka 2014. (predmet R 1209/2013-1) koja se odnosi na postupak povodom prigovora između društva Sociedad General de Aguas de Barcelona, SA i FCC Aqualia, SA.

      Izreka

               1.

               Tužba se odbija.

               2.

               Društvu FCC Aqualia, SA nalaže se snošenje troškova.

      (1)  SL C 261, 11. 8. 2014.


title: Predmet F-40/13: Rješenje Službeničkog suda od 29. travnja 2016. – Sommier protiv Komisije

text:
               20.6.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 222/46

         Rješenje Službeničkog suda od 29. travnja 2016. – Sommier protiv Komisije
   (Predmet F-40/13) (1)

   (2016/C 222/63)
   Jezik postupka: francuski
   Predsjednik prvog vijeća odredio je brisanje predmeta.

      (1)  SL C 207, 20. 7. 2013., str. 60


title: Predmet T-179/16: Tužba podnesena 22. travnja 2016. – L’Oréal protiv EUIPO-a – Guinot (MASTER SMOKY)

text:
               20.6.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 222/26

         Tužba podnesena 22. travnja 2016. – L’Oréal protiv EUIPO-a – Guinot (MASTER SMOKY)
   (Predmet T-179/16)
   (2016/C 222/32)
   Jezik na kojem je tužba podnesena: francuski

      Stranke

      Tužitelj: L’Oréal (Pariz, Francuska) (zastupnici: T. de Haan i P. Péters, odvjetnici)

      Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO)

      Druga stranka pred žalbenim vijećem: Guinot SAS (Pariz, Francuska)

      Podaci o postupku pred EUIPO-om

      Podnositelj prijave spornog žiga: tužitelj

      Predmetni sporni žig: verbalni žig Europske unije „MASTER SMOKY” – prijava za registraciju br. 11 567 104

      Postupak pred EUIPO-om: postupak povodom prigovora

      Pobijana odluka: odluka petog žalbenog vijeća EUIPO-a od 23. veljače 2016. u predmetu R 2905/2014-5

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

               —

               poništi pobijanu odluku;

               —

               naloži EUIPO-u snošenje troškova, uključujući troškove koji su nastali tužitelju zbog postupka pred petim žalbenim vijećem Ureda.

      Tužbeni razlog

               —

               Povreda članka 8. stavka 1. točke (b) u vezi s člankom 75. Uredbe br. 207/2009.


title: Predmet C-84/17 P: Žalba koju je 15. veljače 2017. podnio Société des produits Nestlé SA protiv presude Općeg suda (peto vijeće) od 15. prosinca 2016. u predmetu T-112/13: Mondelez UK Holdings & Services Ltd protiv Ureda Europske unije za intelektualno vlasništvo

text:
               6.6.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 178/4

         Žalba koju je 15. veljače 2017. podnio Société des produits Nestlé SA protiv presude Općeg suda (peto vijeće) od 15. prosinca 2016. u predmetu T-112/13: Mondelez UK Holdings & Services Ltd protiv Ureda Europske unije za intelektualno vlasništvo
   (Predmet C-84/17 P)
   (2017/C 178/04)
   Jezik postupka: engleski

      Stranke

      Žalitelj: Société des produits Nestlé SA (zastupnik: G.S.P. Vos, advocaat)

      Druge stranke u postupku: Mondelez UK Holdings & Services Ltd, Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO)

      Žalbeni zahtjev

   Žalitelj od Suda zahtijeva da:

               —

               ukine pobijanu presudu Općeg suda Europske unije od 15. prosinca 2016., predmet T-112/13 jer je Opći sud povrijedio članak 7. stavak 3. i članak 52. stavak 2. Uredbe o žigu Europske unije (Uredba o žigu EU) (1); i

               —

               naloži protivnoj strani, tuženiku pred Općim sudom, društvu Mondelez UK Holdings & Services Ltd, snošenje troškova.

      Žalbeni razlozi i glavni argumenti

   Nestlé u žalbi pobija presudu Općeg suda tvrdeći da je Opći sud povrijedio članak 7. stavak 3. i članak 52. stavak 2. Uredbe (EU) br. 207/2009, kako je izmijenjena Uredbom (EU) br. 2015/2424 (2), a koja je također poznata kao Uredba o žigu EU.
   Konkretno, Nestléova žalba podnesena je protiv odluke Općeg suda da, glede dijela područja na kojem je potrebno utvrditi razlikovni karakter stečen uporabom žiga, razlikovni karakter stečen uporabom tog žiga mora biti utvrđen na cijelom području Europske unije, odnosno u svim odnosnim državama članicama.

      (1)  Uredba Vijeća (EZ) br. 207/2009 od 26. veljače 2009. o žigu Zajednice (SL 2009., L 78, str. 1.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 17., svezak 1., str. 226.).

      (2)  Uredba (EU) 2015/2424 Europskog parlamenta i Vijeća od 16. prosinca 2015. o izmjeni Uredbe Vijeća (EZ) br. 207/2009 o žigu Zajednice i Uredbe Komisije (EZ) br. 2868/95, o provedbi Uredbe Vijeća (EZ) br. 40/94 o žigu Zajednice te o stavljanju izvan snage Uredbe Komisije (EZ) br. 2869/95 o pristojbama koje se plaćaju Uredu za usklađivanje na unutarnjem tržištu (žigovi i dizajni) (SL 2015., L 341, str. 21.).


title: Predmet F-7/13: Presuda Službeničkog suda (drugo vijeće) od 18. rujna 2014. – Radelet protiv Europske komisije (Javna služba — Dužnosnici koji rade u trećoj zemlji — Članci 5. i 23. Priloga X. Pravilnika o osoblju — Osiguranje smještaja od strane institucije — Odobrenje dužnosniku za najam smještaja — Tužba za naknadu štete — Nematerijalna šteta — Dodjeljivanje neprikladnog i nezdravog smještaja — Nedostatak dokaza)

text:
               24.11.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 421/50

         Presuda Službeničkog suda (drugo vijeće) od 18. rujna 2014. – Radelet protiv Europske komisije
   (Predmet F-7/13) (1)

   ((Javna služba - Dužnosnici koji rade u trećoj zemlji - Članci 5. i 23. Priloga X. Pravilnika o osoblju - Osiguranje smještaja od strane institucije - Odobrenje dužnosniku za najam smještaja - Tužba za naknadu štete - Nematerijalna šteta - Dodjeljivanje neprikladnog i nezdravog smještaja - Nedostatak dokaza))
   2014/C 421/69
   Jezik postupka: francuski

      Stranke

      Tužitelj: Luc Radelet (Antananarivo, Madagaskar) (zastupnik: É. Boigelot, odvjetnik)

      Tuženik: Europska komisija (zastupnici: B. Eggers i C. Ehrbar, agenti)

      Predmet

   Javna služba – Zahtjev za poništenje odluke kojom se odbija prigovor protiv odluke donesene nakon zahtjeva tužitelja, upućenog u Delegaciju Komisije u Antananarivu, Madagaskar, za dobivanje odštete za teškoće na koje je naišao tijekom selidbe u spomenuti grad.

      Izreka presude

               1.

               Tužba se odbija.

               2.

               Luc Radelet snosi svoje vlastite troškove te mu se nalaže snošenje troškova Europske komisije.

      (1)  SL C 114, 20.4.2013., str. 47.


title: Predmet C-257/15: Rješenje predsjednika Suda od 8. srpnja 2015. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Amtsgericht Hannover – Njemačka) – Michael Ihden, Gisela Brinkmann protiv TUIfly GmbH

text:
               26.10.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 354/28

         Rješenje predsjednika Suda od 8. srpnja 2015. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Amtsgericht Hannover – Njemačka) – Michael Ihden, Gisela Brinkmann protiv TUIfly GmbH
   (Predmet C-257/15) (1)

   (2015/C 354/30)
   Jezik postupka: njemački
   Predsjednik Suda odredio je brisanje predmeta.

      (1)  SL C 279, 24. 8. 2015.


title: Predmet C-499/13: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 16. rujna 2013. uputio Naczelny Sąd Administracyjny (Poljska) — Marian Macikowski Komornik Sądowy u svojstvu sudskog ovršitelja pri Sąd Rejonowy w Chojnicach protiv Dyrektor Izby Skarbowej w Gdańsku

text:
               14.12.2013

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 367/22

         Zahtjev za prethodnu odluku koji je 16. rujna 2013. uputio Naczelny Sąd Administracyjny (Poljska) — Marian Macikowski ‒ Komornik Sądowy u svojstvu sudskog ovršitelja pri Sąd Rejonowy w Chojnicach protiv Dyrektor Izby Skarbowej w Gdańsku
   (Predmet C-499/13)
   2013/C 367/38
   Jezik postupka: poljski

      Sud koji je uputio zahtjev

   Naczelny Sąd Administracyjny

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelj: Marian Macikowski ‒ Komornik Sądowy u svojstvu sudskog ovršitelja pri Sąd Rejonowy w Chojnicach

      Tuženik: Dyrektor Izby Skarbowej w Gdańsku

      Prethodna pitanja

               1.

               Je li s obzirom na sustav poreza na dodanu vrijednost koji počiva na Direktivi Vijeća 2006/112/EZ od 28. studenoga 2006. o zajedničkom sustavu poreza na dodanu vrijednost (1), a osobito u pogledu članaka 9. i 193. u vezi s člankom 199. stavkom 1. točkom (g) dopuštena odredba nacionalnog prava kao što je članak 18. Zakona o porezu na robe i usluge (ustawa o podatku od towarów i usług) od 11. ožujka 2004. (Dz. U. 2011, br. 177., poz. 1054. s kasnijim izmjenama, u daljnjem tekstu: Zakon o PDV-u) koja uvodi iznimke od općih načela prava vezano za porez na dodanu vrijednost, ponajprije s obzirom na pravne subjekte koji su dužni utvrditi i naplatiti porez, uspostavljajući time pravni institut poreznog platca, tj. pravnog subjekta koji je za poreznog obveznika dužan utvrditi visinu poreza, naplatiti ga od poreznog obveznika i pravovremeno ga platiti poreznim tijelima?

               2.

               U slučaju potvrdnog odgovora na prvo pitanje:

                           (a)

                           Je li s obzirom na načelo proporcionalnosti kao opće načelo prava Unije dopuštena odredba nacionalnog prava kao što je članak 18. Zakona o PDV-u prema kojem, među ostalim, porez na isporuku nekretnina izvršenu putem sudske ovrhe na robi koja je vlasništvo dužnika ili se suprotno važećim propisima nalazi u njegovom posjedu, utvrđuje, naplaćuje i plaća sudski ovršitelj kojem je povjereno provođenje mjera ovrhe, a koji kao porezni platac odgovara za neispunjenje ove obveze?

                           (b)

                           Je li s obzirom na članke 206., 250. i 252. Direktive 2006/112 i načelo neutralnosti koje iz njih proizlazi dopuštena odredba nacionalnog prava kao što je članak 18. Zakona o PDV-u u skladu s kojom je porezni platac naveden u ovoj odredbi dužan utvrditi, naplatiti i platiti porez na dodanu vrijednost na isporuke robe izvršene putem ovrhe koje su vlasništvo poreznog obveznika ili se suprotno važećim propisima nalaze u njegovom posjedu, i to unutar poreznog razdoblja koje vrijedi za poreznog obveznika u visini iznosa koji predstavlja umnožak prihoda iz prodaje robe umanjenog za porez na dodanu vrijednost s odgovarajućom poreznom stopom, bez da se od tog iznosa odbija iznos pretporeza nastalog od početka poreznog razdoblja do datuma naplate poreza od poreznog obveznika?

      (1)  (SL L 347, str. 1.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 9., svezak 1., str. 120.).


title: Predmet C-450/13 P: Rješenje Suda (šesto vijeće) od 19. lipnja 2014. – Donaldson Filtration Deutschland GmbH protiv ultra air GmbH, Ureda za usklađivanje na unutarnjem tržištu (žigovi i dizajni) (Žalba — Žig Zajednice — Verbalni žig ultrafilter international — Zahtjev za proglašavanje žiga ništavim — Zloporaba prava)

text:
               15.9.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 315/29

         Rješenje Suda (šesto vijeće) od 19. lipnja 2014. – Donaldson Filtration Deutschland GmbH protiv ultra air GmbH, Ureda za usklađivanje na unutarnjem tržištu (žigovi i dizajni)
   (Predmet C-450/13 P) (1)

   ((Žalba - Žig Zajednice - Verbalni žig ultrafilter international - Zahtjev za proglašavanje žiga ništavim - Zloporaba prava))
   2014/C 315/45
   Jezik postupka: njemački

      Stranke

      Žalitelj: Donaldson Filtration Deutschland GmbH (zastupnici: N. Siebertz, M. Teworte-Vey i A. Renvert, Rechtsanwälte)

      Druge stranke u postupku: ultra air GmbH (zastupnik: C. König, Rechtsanwalt), Ured za usklađivanje na unutarnjem tržištu (žigovi i dizajni) (zastupnik: G. Schneider, agent)

      Izreka

               1.

               Žalba se odbija.

               2.

               Društvu Donaldson Filtration Deutschland GmbH nalaže se snošenje troškova.

      (1)  SL C 313, 26.10.2013.


title: Predmet T-491/13: Presuda Općeg suda od 16. prosinca 2015. – Perfetti Van Melle Benelux protiv OHIM-a – Intercontinental Great Brands (TRIDENT PURE) („Žig Zajednice — Postupak povodom prigovora — Prijava verbalnog žiga Zajednice TRIDENT PURE — Žigovi Zajednice, raniji figurativni i verbalni nacionalni, međunarodni i žigovi Beneluxa PURE WHITE, mentos PURE FRESH PURE BREATH, PURE, PURE FRESH, mentos PURE FRESH i mentos PURE WHITE — Relativni razlog za odbijanje — Vjerojatnost dovođenja u zabludu — Članak 8. stavak 1. točka (b) Uredbe (EZ) br. 207/2009”)

text:
               8.2.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 48/46

         Presuda Općeg suda od 16. prosinca 2015. – Perfetti Van Melle Benelux protiv OHIM-a – Intercontinental Great Brands (TRIDENT PURE)
   (Predmet T-491/13) (1)

   ((„Žig Zajednice - Postupak povodom prigovora - Prijava verbalnog žiga Zajednice TRIDENT PURE - Žigovi Zajednice, raniji figurativni i verbalni nacionalni, međunarodni i žigovi Beneluxa PURE WHITE, mentos PURE FRESH PURE BREATH, PURE, PURE FRESH, mentos PURE FRESH i mentos PURE WHITE - Relativni razlog za odbijanje - Vjerojatnost dovođenja u zabludu - Članak 8. stavak 1. točka (b) Uredbe (EZ) br. 207/2009”))
   (2016/C 048/51)
   Jezik postupka: engleski

      Stranke

      Tužitelj: Perfetti Van Melle Benelux BV (Breda, Nizozemska) (zastupnici: P. Perani, G. Ghisletti i F. Braga, odvjetnici)

      Tuženik: Ured za usklađivanje na unutarnjem tržištu (žigovi i dizajni) (zastupnik: L. Rampini, agent)

      Druga stranka u postupku pred žalbenim vijećem OHIM-a, intervenijent u postupku pred Općim sudom: Intercontinental Great Brands LLC (East Hanover, New Jersey, Sjedinjene Države) (zastupnik: M. Haak, odvjetnik)

      Predmet

   Tužba protiv odluke četvrtog žalbenog vijeća OHIM-a od 9. srpnja 2013. (predmet R 06/2012-4) koja se odnosi na postupak povodom prigovora između Perfetti Van Melle Benelux BV i Kraft Foods Global Brands LLC.

      Izreka

               1.

               Tužba se odbija.

               2.

               Društvu Perfetti Van Melle Benelux BV nalaže se snošenje troškova.

      (1)  SL C 344, 23. 11. 2013.


title: Presuda Suda od 31. ožujka 2015. u predmetu E-21/14 – Nadzorno tijelo EFTA-e protiv Islanda (Propust države EGP-a/EFTA-e da ispuni svoje obveze – Neprovedba – Direktiva 2010/30/EU o informacijama o proizvodu u pogledu potrošnje energije)

text:
               22.10.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 350/7

         PRESUDA SUDA
   od 31. ožujka 2015.
   u predmetu E-21/14
   Nadzorno tijelo EFTA-e protiv Islanda
   (Propust države EGP-a/EFTA-e da ispuni svoje obveze – Neprovedba – Direktiva 2010/30/EU o informacijama o proizvodu u pogledu potrošnje energije)
   (2015/C 350/10)
   U predmetu E-21/14, Nadzorno tijelo EFTA-e protiv Islanda – zahtjev za izjavu da nedonošenjem mjera potrebnih za provedbu akta iz točke 4. poglavlja IV. Priloga II. Sporazumu o Europskom gospodarskom prostoru (Direktiva 2010/30/EU Europskog parlamenta i Vijeća od 19. svibnja 2010. o označivanju potrošnje energije i ostalih resursa proizvoda povezanih s energijom uz pomoć oznaka i standardiziranih informacija o proizvodu), prilagođenog Sporazumu njegovim Protokolom 1, i/ili neobavješćivanjem Nadzornog tijela EFTA-e o tim mjerama u predviđenom roku Island nije ispunio svoje obveze iz tog akta i članka 7. Sporazuma o Europskom gospodarskom prostoru, Sud u sastavu Carl Baudenbacher, predsjednik, Per Christiansen (sudac izvjestitelj) i Páll Hreinsson, suci, presudio je 31. ožujka 2015. kao u izreci:
   Sud:

               1.

               Izjavljuje da Island nije ispunio svoje obveze iz akta iz točke 4. poglavlja IV. Priloga II. Sporazumu o Europskom gospodarskom prostoru (Direktiva 2010/30/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 19. svibnja 2010. o označivanju potrošnje energije i ostalih resursa proizvoda povezanih s energijom uz pomoć oznaka i standardiziranih informacija o proizvodu), prilagođenog Sporazumu Protokolom 1, i iz članka 7. Sporazuma jer nije donio mjere potrebne za provedbu tog akta u predviđenom roku.

               2.

               Nalaže Islandu plaćanje troškova postupka.


title: Predmet F-70/15: Rješenje Službeničkog suda (prvo vijeće) od 2. kolovoza 2016. – Polizzi protiv Komisije (Javna služba — Članovi ugovornog osoblja — Mirovine — Članak 11. stavak 2. Priloga VIII. Pravilniku — Prijenos u mirovinski sustav Unije mirovinskih prava stečenih na temelju drugih sustava — Odluka o priznavanju godina mirovinskog staža u kojoj se primjenjuju nove opće provedbene odredbe (DGE) koje se odnose na članke 11. i 12. Priloga VIII. Pravilniku — Članak 81. Poslovnika — Djelomično očito nedopuštena i djelomično očito neosnovana tužba)

text:
               3.10.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 364/55

      Rješenje Službeničkog suda (prvo vijeće) od 2. kolovoza 2016. – Polizzi protiv Komisije
      (Predmet F-70/15) (1)

      ((Javna služba - Članovi ugovornog osoblja - Mirovine - Članak 11. stavak 2. Priloga VIII. Pravilniku - Prijenos u mirovinski sustav Unije mirovinskih prava stečenih na temelju drugih sustava - Odluka o priznavanju godina mirovinskog staža u kojoj se primjenjuju nove opće provedbene odredbe (DGE) koje se odnose na članke 11. i 12. Priloga VIII. Pravilniku - Članak 81. Poslovnika - Djelomično očito nedopuštena i djelomično očito neosnovana tužba))
      (2016/C 364/72)
      Jezik postupka: francuski

         Stranke

         Tužitelj: Rosalba Polizzi (Bruxelles, Belgija) (zastupnici: S. Orlandi i T. Martin, odvjetnici)

         Tuženik: Europska komisija (zastupnici: J. Currall i G. Gattinara, agenti, a zatim G. Gattinara, agent)

         Predmet

      Zahtjev za poništenje odluke o prijenosu mirovinskih prava tužiteljice u mirovinski sustav Unije u kojoj se primjenjuju nove opće provedbene odredbe (DGE) članka 11. stavka 2. Priloga VIII. Pravilniku od 3. ožujka 2011.

         Izreka rješenja

                  1.

                  Tužba se odbija kao djelomično očito nedopuštena i djelomično očito neosnovana.

                  2.

                  Svaka stranka snosi vlastite troškove.

         (1)  SL C 245, 27. 7. 2015., str. 49.


title: Predmet C-220/13 P: Presuda Suda (prvo vijeće) od 10. srpnja 2014. – Kalliopi Nikolaou protiv Revizorskog suda Europske unije (Žalba — Izvanugovorna odgovornost — Propusti Revizorskog suda — Zahtjev za naknadu štete — Načelo pretpostavke nedužnosti — Načelo lojalne suradnje — Nadležnost — Vođenje preliminarnih istraga)

text:
               15.9.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 315/15

         Presuda Suda (prvo vijeće) od 10. srpnja 2014. – Kalliopi Nikolaou protiv Revizorskog suda Europske unije
   (Predmet C-220/13 P) (1)

   ((Žalba - Izvanugovorna odgovornost - Propusti Revizorskog suda - Zahtjev za naknadu štete - Načelo pretpostavke nedužnosti - Načelo lojalne suradnje - Nadležnost - Vođenje preliminarnih istraga))
   2014/C 315/21
   Jezik postupka: grčki

      Stranke

      Žalitelj: Kalliopi Nikolaou (zastupnici: V. Christianos i S. Paliou, dikigoroi)

      Druga stranka u postupku: Revizorski sud Europske unije (zastupnici: T. Kennedy, I. Ní Riagáin Düro, agenti, uz asistenciju P. Tridimas, barrister)

      Izreka

               1.

               Žalba se odbija.

               2.

               Kalliopi Nikolaou nalaže se snošenje troškova.

      (1)  SL C 189, 29.6.2013.


title: Predmet T-389/15: Presuda Općeg suda od 29. ožujka 2017. – J & Joy protiv EUIPO-a – Joy-Sportswear (J&JOY) („Žig Europske unije — Postupak povodom prigovora — Figurativni žig Europske unije J&JOY — Raniji figurativni nacionalni žig joy SPORTSWEAR — Relativni razlozi za odbijanje — Vjerojatnost dovođenja u zabludu — Sličnost proizvoda — Sličnost znakova — Kriteriji ocjene — Složeni žig — Članak 8. stavak 1. točka (b) Uredbe (EZ) br. 207/2009”)

text:
               15.5.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 151/31

         Presuda Općeg suda od 29. ožujka 2017. – J & Joy protiv EUIPO-a – Joy-Sportswear (J&JOY)
   (Predmet T-389/15) (1)

   ((„Žig Europske unije - Postupak povodom prigovora - Figurativni žig Europske unije J&JOY - Raniji figurativni nacionalni žig joy SPORTSWEAR - Relativni razlozi za odbijanje - Vjerojatnost dovođenja u zabludu - Sličnost proizvoda - Sličnost znakova - Kriteriji ocjene - Složeni žig - Članak 8. stavak 1. točka (b) Uredbe (EZ) br. 207/2009”))
   (2017/C 151/39)
   Jezik postupka: engleski

      Stranke

      Tužitelj: J & Joy SA (Waremme, Belgija) (zastupnici: A. Maqua, C. Pirenne i C. Smits, odvjetnici)

      Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (zastupnik: H. O’Neill, agent)

      Druga stranka u postupku pred žalbenim vijećem EUIPO-a, intervenijent u postupku pred Općim sudom: Joy-Sportswear GmbH (Ottensoos, Njemačka) (zastupnik: T. Kiphuth, odvjetnik)

      Predmet

   Tužba podnesena protiv odluke drugog žalbenog vijeća EUIPO-a od 22. travnja 2015. (predmet R 1355/2014-2) koja se odnosi na postupak povodom prigovora između društava Joy-Sportswear i J & Joy.

      Izreka

               1.

               Tužba se odbija.

               2.

               Društvu J & Joy SA nalaže se snošenje troškova.

      (1)  SL C 381, 16. 11. 2015.


title: Predmet T-186/14: Tužba podnesena 21. ožujka 2014. – Atlantic Multipower Germany protiv OHIM-a – Nutrichem Diät + Pharma (NOxtreme)

text:
               12.5.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 142/53

         Tužba podnesena 21. ožujka 2014. – Atlantic Multipower Germany protiv OHIM-a – Nutrichem Diät + Pharma (NOxtreme)
   (Predmet T-186/14)
   2014/C 142/68
   Jezik na kojem je tužba podnesena: njemački

      Stranke

      Tužitelj: Atlantic Multipower Germany GmbH & Co. OHG (Hamburg, Njemačka) (zastupnik: W. Berlit, odvjetnik)

      Tuženik: Ured za usklađivanje na unutarnjem tržištu (žigovi i dizajni)

      Druga stranka pred žalbenim vijećem: Nutrichem Diät + Pharma GmbH (Roth, Njemačka)

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

               —

               poništi odluku četvrtog žalbenog vijeća Ureda za usklađivanje na unutarnjem tržištu (žigovi i dizajni) od 29. siječnja 2014. u predmetu R 764/2013-4;

               —

               poništi odluku Odjela za poništaje od 12. travnja 2013. (br. spisa 6333C);

               —

               naloži intervenijentu snošenje troškova, uključujući troškove u okviru postupka pred OHIM-om.

      Tužbeni razlozi i glavni argumenti

      Registrirani žig Zajednice protiv kojeg je podnesen zahtjev za proglašavanje žiga ništavim: verbalni žig „NOxtreme” za proizvode iz razreda 5, 29, 30 i 32 – Žig Zajednice br. 10 177 889

      Nositelj žiga Zajednice: tužitelj

      Stranka koja zahtijeva proglašavanje žiga Zajednice ništavim: Nutrichem Diät + Pharma GmbH

      Obrazloženje zahtjeva za proglašavanje žiga ništavim: nacionalni žig i figurativni žig Zajednice koji sadrži verbalni element„X-TREME”, za proizvode iz razreda 5, 29 i 32

      Odluka Odjela za poništaje: zahtjev za proglašavanje žiga ništavim se prihvaća

      Odluka žalbenog vijeća: žalba se odbija

      Tužbeni razlozi:

               —

               Povreda članka 57. stavka 2. i 3. u svezi s člankom 42. stavkom 2. i 3. Uredbe br. 207/2009;

               —

               Povreda članka 8. stavka 1. točke (b) Uredbe br. 207/2009


title: Spojeni predmeti C-379/13 P do C-381/13 P: Rješenje Suda (deveto vijeće) od 10. srpnja 2014. – Associação de Empresas de Construção e Obras Públicas e Serviços (Aecops) protiv Europske komisije (Žalba — Odluka 83/673/EEZ — Uredba (EEZ) br. 2950/83 — Europski socijalni fond — Osposobljavanje — Umanjenje prvotno dodijeljenih financijskih potpora — Uredba (EZ, Euratom) br. 2988/95 — Zaštita financijskih interesa Europskih zajednica)

text:
               17.11.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 409/23

         Rješenje Suda (deveto vijeće) od 10. srpnja 2014. – Associação de Empresas de Construção e Obras Públicas e Serviços (Aecops) protiv Europske komisije
   (Spojeni predmeti C-379/13 P do C-381/13 P) (1)

   ((Žalba - Odluka 83/673/EEZ - Uredba (EEZ) br. 2950/83 - Europski socijalni fond - Osposobljavanje - Umanjenje prvotno dodijeljenih financijskih potpora - Uredba (EZ, Euratom) br. 2988/95 - Zaštita financijskih interesa Europskih zajednica))
   2014/C 409/32
   Jezik postupka: portugalski

      Stranke

      Žalitelj: Associação de Empresas de Construção e Obras Públicas e Serviços (Aecops) (zastupnici: L. Pinto Monteiro i N. Morais Sarmento, advogados)

      Druga stranka u postupku: Europska komisija (zastupnici: D. Recchia i P. Guerra e Andrade, agenti)

      Izreka

               1.

               Žalbe se odbijaju.

               2.

               Nalaže se Associação de Empresas de Construção e Obras Públicas e Serviços (Aecops) snošenje troškova.

      (1)  SL C 260, 7.9.2013.


title: Predmet C-121/14: Tužba podnesena 12. ožujka 2014. – Ujedinjena Kraljevina Velike Britanije i Sjeverne Irske protiv Europskog parlamenta, Vijeća Europske unije

text:
               5.5.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 135/28

         Tužba podnesena 12. ožujka 2014. – Ujedinjena Kraljevina Velike Britanije i Sjeverne Irske protiv Europskog parlamenta, Vijeća Europske unije
   (Predmet C-121/14)
   2014/C 135/33
   Jezik postupka: engleski

      Stranke

      Tužitelj: Ujedinjena Kraljevina Velike Britanije i Sjeverne Irske (zastupnici: M. Holt, agent, D. J. Rhee, barrister)

      Tuženici: Europski parlament, Vijeće Europske unije

      Tužbeni zahtjev

               —

               Poništiti članak 29. i Prilog II. Uredbe (EU) br. 1316/2013 (1) Europskog parlamenta i Vijeća od 11. prosinca 2013. o uspostavi Instrumenta za povezivanje Europe, izmjeni Uredbe (EU) br. 913/2010 i stavljanju izvan snage uredaba (EZ) br. 680/2007 i (EZ) br. 67/2010 s obzirom na to da proširuje koridor 2 iz izvornog Priloga Uredbe (EU) br. 913/2010 na područje dalje od Londona (sada pod nazivom koridor Sjeverno more – Sredozemlje); i

               —

               Naložiti Europskom parlamentu i Vijeću Europske unije snošenje troškova postupka.

      Tužbeni razlozi i glavni argumenti

   Svrha dijelova osporavane uredbe za koju se traži poništenje jest izmjena i dopuna Uredbe (EU) br. 913/2010 (2) Europskog parlamenta i Vijeća od 22. rujna 2010. o europskoj željezničkoj mreži za konkurentni prijevoz robe kako bi se „početni teretni koridori” iz Priloga Uredbe zamijenili s revidiranim popisom „početnih teretnih koridora” iz Priloga II. osporavane uredbe.
   Navedene izmjene i dopune imaju učinak, između ostalog, da od Ujedinjene Kraljevine zahtijevaju sudjelovanje u uspostavi teretnog koridora „Sjeverno more – Sredozemlje” s obvezom uspostave pravaca između drugih država članica na koridoru i Londona do 10. studenoga 2016. te pravaca od Londona prema Glasgowu, Edinburghu, Southamptonu i Felixstoweu do 20. studenoga 2018. Ujedinjena Kraljevina nije odobrila takvo proširenje početnog koridora o kojem je riječ, utvrđenog u Uredbi (EU) 913/2010.
   Stoga Ujedinjena Kraljevina traži donošenje navedene presude na temelju sljedećih razloga:

               a)

               proširenja „početnih teretnih koridora” iz članka 29. osporavane uredbe slijede ciljeve iz članka 170. UFEU-a u vezi s transeuropskom prometnom politikom. Sukladno tome, a na temelju činjenice da su članci 170. i 172. lex specialis za takve mjere, njih je moguće usvojiti samo u skladu s tim odredbama;

               b)

               proširenja „početnih teretnih koridora” iz članka 29. osporavane uredbe (a) projekti su od zajedničkog interesa (u značenju članka 171. stavka 1. UFEU-a) i (b) odnose se na područje svake države članice dužne sudjelovati u njihovoj uspostavi. Stoga su proširenja, u mjeri u kojoj se odnose na Ujedinjenu Kraljevinu, usvojena povredom članka 172. stavka 2. UFEU-a koji zahtijeva odobrenje dotične države članice;

               c)

               dio Priloga II. osporavane uredbe koji zahtijeva sudjelovanje Ujedinjene Kraljevine u uspostavi koridora Sjeverno more – Sredozemlje na svom području (i) dalje od Londona (tj. do Glasgowa, Edinburgha, Felixstowea i Southamptona) ili (ii) uopće, odvojiv je od ostatka Priloga II. U svakom slučaju, cjelokupan Prilog II. (i članak 29.) osporavane uredbe različiti su i odvojivi od ostatka Uredbe.

      (1)  SL L 348, str. 129.

      (2)  SL L 276, str. 22.; SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 7., svezak 4., str. 221.


title: Predmet C-195/16: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 7. travnja 2016. uputio Amtsgericht Kehl (Njemačka) – I

text:
               18.7.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 260/17

         Zahtjev za prethodnu odluku koji je 7. travnja 2016. uputio Amtsgericht Kehl (Njemačka) – I
   (Predmet C-195/16)
   (2016/C 260/22)
   Jezik postupka: njemački

      Sud koji je uputio zahtjev

   Amtsgericht Kehl

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelj: I

      Prethodna pitanja

               1.

               Treba li pravo Europske unije, a osobito članak 2. Direktive 2006/126/EZ (1) Europskog parlamenta i Vijeća od 20. prosinca 2006. o vozačkim dozvolama (u daljnjem tekstu: Treća direktiva o vozačkim dozvolama), ili članke 18., 21., 45., 49. i 56. Ugovora o funkcioniranju Europske unije (u daljnjem tekstu: UFEU) tumačiti na način da im se protivi propis države članice koji ne priznaje vozačke dozvole stečene u drugoj državi članici, osobito ako je ta vozačka dozvola stečena u skladu sa zahtjevima Treće direktive o vozačkim dozvolama?

               2.

               Treba li pravo Europske unije, a osobito članak 2. Treće direktive o vozačkim dozvolama ili članke 18., 21., 45., 49. i 56. UFEU-a tumačiti na način da im se protivi propis države članice koji ne priznaje legitimacijski dokument koji je imatelju vozačke dozvole stečene u skladu sa zahtjevima Treće direktive o vozačkim dozvolama u drugoj državi članici izdala ta država članica, iako je ta država članica važenje tog legitimacijskog dokumenta vremenski i prostorno ograničila na svoje državno područje, a taj legitimacijski dokument usto ne ispunjava zahtjeve obrasca vozačke dozvole Treće direktive o vozačkim dozvolama?

               3.

               U slučaju niječnog odgovora na prvo pitanje: treba li pravo Europske unije, a osobito članak 2. Treće direktive o vozačkim dozvolama ili članke 18., 21., 45., 49. i 56. UFEU-a tumačiti na način da im se protivi propis države članice koji upravljanje motornim vozilom određuje kao kažnjivo djelo ako vozač nema pravo na upravljanje vozilom, iako je taj vozač stekao vozačku dozvolu u drugoj državi članici u skladu sa zahtjevima Treće direktive o vozačkim dozvolama ali to ne može dokazati legitimacijskim dokumentom koji odgovara obrascu vozačke dozvole iz te direktive?

               4.

               U slučaju niječnog odgovora na drugo pitanje: treba li pravo Europske unije, a osobito članak 2. Treće direktive o vozačkim dozvolama ili članke 18., 21., 45., 49. i 56. UFEU-a tumačiti na način da im se protivi propis države članice u skladu s kojim se stjecatelju vozačke dozvole u pravilu odmah nakon polaganja praktičnog vozačkog ispita izdaje konačna vozačka dozvola te koji kao prekršaj novčanom kaznom kažnjava upravljanje motornim vozilom ako vozač koji je u drugoj državi članici stekao vozačku dozvolu u skladu sa zahtjevima Treće direktive o vozačkim dozvolama nema sa sobom u vožnji konačnu vozačku dozvolu kao dokaz svojeg ovlaštenja za upravljanje vozilom jer mu takva vozačka dozvola još nije izdana zbog posebnosti postupka za izdavanje konačne vozačke dozvole u toj državi članici, na što vozač nema utjecaja, ali on unatoč tome u vožnji sa sobom ima službenu potvrdu o postojanju pretpostavki za stjecanje vozačke dozvole?

      (1)  SL L 403, str. 18. (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 7., svezak 8., str. 107.)