title: Predmet T-707/13: Presuda Općeg suda od 30. travnja 2015. – Steinbeck protiv OHIM-a – Alfred Sternjakob (BE HAPPY) („Žig Zajednice — Postupak za proglašavanje žiga ništavim — Verbalni žigovi Zajednice BE HAPPY — Apsolutni razlog za odbijanje — Nepostojanje razlikovnog karaktera — Članak 52. stavak 1. točka (a) i članak 7. stavak 1. točka (b) Uredbe (EZ) br. 207/2009”)

text:
               15.6.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 198/36

         Presuda Općeg suda od 30. travnja 2015. – Steinbeck protiv OHIM-a – Alfred Sternjakob (BE HAPPY)
   (Predmet T-707/13) (1)

   ((„Žig Zajednice - Postupak za proglašavanje žiga ništavim - Verbalni žigovi Zajednice BE HAPPY - Apsolutni razlog za odbijanje - Nepostojanje razlikovnog karaktera - Članak 52. stavak 1. točka (a) i članak 7. stavak 1. točka (b) Uredbe (EZ) br. 207/2009”))
   (2015/C 198/48)
   Jezik postupka: njemački

      Stranke

      Tužitelj: Steinbeck GmbH (Fulda, Njemačka) (zastupnici: M. Heinrich i M. Fischer, odvjetnici)

      Tuženik: Ured za usklađivanje na unutarnjem tržištu (žigovi i dizajni) (zastupnik: A. Schifko, agent)

      Druga stranka u postupku pred žalbenim vijećem OHIM-a, intervenijent u postupku pred Općim sudom: Alfred Sternjakob GmbH & Co. KG (Frankenthal, Njemačka) (zastupnici: S. Henn i S. Tepel, odvjetnici)

      Predmet

   Dvije tužbe podnesene protiv odluka prvog žalbenog vijeća OHIM-a od 17. listopada 2013. (predmeti R 31/2013-1 i R 32/2013-1) koje se odnose na dva postupka za proglašavanje žiga ništavim između Alfreda Sternjakob GmbH & Co. KG i Steinbecka GmbH.

      Izreka

               1.

               Tužbe se odbijaju.

               2.

               Nalaže se Steinbecku GmbH snošenje troškova.

      (1)  SL C 61, 1.3.2014.


title: Predmet C-686/15: Presuda Suda (šesto vijeće) od 7. prosinca 2016. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Općinski sud u Velikoj Gorici – Hrvatska) – Vodoopskrba i odvodnja d.o.o. protiv Željke Klafurić (Zahtjev za prethodnu odluku — Okoliš — Direktiva 2000/60/EZ — Okvir za djelovanje Europske unije u području vodne politike — Povrat troškova vodnih usluga — Izračun iznosa koji plaća potrošač — Varijabilni dio prema stvarnoj potrošnji i fiksni dio koji ne ovisi o toj potrošnji)

text:
               6.2.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 38/6

         Presuda Suda (šesto vijeće) od 7. prosinca 2016. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Općinski sud u Velikoj Gorici – Hrvatska) – Vodoopskrba i odvodnja d.o.o. protiv Željke Klafurić
   (Predmet C-686/15) (1)

   ((Zahtjev za prethodnu odluku - Okoliš - Direktiva 2000/60/EZ - Okvir za djelovanje Europske unije u području vodne politike - Povrat troškova vodnih usluga - Izračun iznosa koji plaća potrošač - Varijabilni dio prema stvarnoj potrošnji i fiksni dio koji ne ovisi o toj potrošnji))
   (2017/C 038/08)
   Jezik postupka: hrvatski

      Sud koji je uputio zahtjev

   Općinski sud u Velikoj Gorici

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelj: Vodoopskrba i odvodnja d.o.o.

      Tuženik: Željka Klafurić

      Izreka

   Direktivu 2000/60/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 23. listopada 2000. o uspostavi okvira za djelovanje Zajednice u području vodne politike treba tumačiti na način da joj se ne protivi nacionalni propis poput onoga iz glavnog postupka, koji predviđa da cijena vodnih usluga isporučenih potrošaču uključuje ne samo varijabilni dio koji se izračunava prema količini vode koju je dotični korisnik stvarno potrošio nego i fiksni dio koji nije vezan uz tu količinu.

      (1)  SL C 111, 29. 3. 2016.


title: Predmet T-140/17 R: Rješenje predsjednika Općeg suda od 23. ožujka 2017. – Kampete protiv Vijeća („Privremena pravna zaštita — Mjere ograničavanja — Demokratska Republika Kongo — Zahtjev za suspenziju primjene — Nepostojanje hitnosti”)

text:
               6.6.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 178/23

         Rješenje predsjednika Općeg suda od 23. ožujka 2017. – Kampete protiv Vijeća
   (Predmet T-140/17 R)
   ((„Privremena pravna zaštita - Mjere ograničavanja - Demokratska Republika Kongo - Zahtjev za suspenziju primjene - Nepostojanje hitnosti”))
   (2017/C 178/33)
   Jezik postupka: francuski

      Stranke

      Tužitelj: Ilunga Kampete (Kinshasa, Demokratska Republika Kongo) (zastupnici: O. Okito i A. Ouannès, odvjetnici)

      Tuženik: Vijeće Europske unije

      Predmet

   Zahtjev na temelju članaka 278. i 279. UFEU-a radi suspenzije primjene Uredbe Vijeća (EU) od 12. prosinca 2016. o izmjeni Uredbe (EZ) br. 1183/2005 o uvođenju određenih posebnih mjera ograničavanja usmjerenih protiv osoba koje krše embargo na oružje u odnosu na Demokratsku Republiku Kongo (SL 2016., L 336 I, str. 1.).

      Izreka

               1.

               Odbija se zahtjev za privremenu pravnu zaštitu.

               2.

               O troškovima će se odlučiti naknadno.


title: Predmet F-135/12: Presuda Službeničkog suda (prvo vijeće) od 12. prosinca 2013. — Marenco protiv REA-e (Javna služba — Privremeni djelatnik — Zapošljavanje — Poziv na iskazivanje interesa REA/2011/TA/PO/AD 5 — Neuključivanje u popis uspješnih kandidata — Zakonitost postupka odabira — Stalnost sastava odbora za odabir)

text:
               8.2.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 39/29

         Presuda Službeničkog suda (prvo vijeće) od 12. prosinca 2013. — Marenco protiv REA-e
   (Predmet F-135/12) (1)

   (Javna služba - Privremeni djelatnik - Zapošljavanje - Poziv na iskazivanje interesa REA/2011/TA/PO/AD 5 - Neuključivanje u popis uspješnih kandidata - Zakonitost postupka odabira - Stalnost sastava odbora za odabir)
   2014/C 39/53
   Jezik postupka: engleski

      Stranke

      Tužiteljica: Claudia Marenco (Bruxelles, Belgija) (zastupnici: S. Rodrigues, A. Blot i A. Tymen, odvjetnici)

      Tuženik: Izvršna agencija za istraživanje (REA) (zastupnici: S. Payan-Lagrou, agent, B. Wägenbaur, odvjetnik)

      Predmet

   Zahtjev za poništenjem odluke da se tužitelja ne uvrsti na popis uspješnih kandidata natječaja REA/2011/TA/PO/AD5.

      Izreka presude

               1.

               Poništava se odluka dostavljena C. Marenco elektroničkom poštom od 12. ožujka 2012. kojom je odbor za odabir povodom poziva na iskazivanje interesa REA/2011/TA/PO/AD 5, nakon preispitivanja, odbio uvrstiti ime C. Marenco na popis uspješnih kandidata nakon provedenog postupka odabira.

               2.

               Izvršna agencija za istraživanje snosi svoje troškove te joj se nalaže snošenje troškova C. Marenco.

      (1)  SL C 26, 26.1.2013., str. 74.


title: Predmet C-548/16: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 28. listopada 2016. uputio cour d'appel de Mons (Belgija) – État belge protiv Biologie Dr Antoine SPRL

text:
               30.1.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 30/18

         Zahtjev za prethodnu odluku koji je 28. listopada 2016. uputio cour d'appel de Mons (Belgija) – État belge protiv Biologie Dr Antoine SPRL
   (Predmet C-548/16)
   (2017/C 030/22)
   Jezik postupka: francuski

      Sud koji je uputio zahtjev

   Cour d'appel de Mons

      Stranke glavnog postupka

      Žalitelj: État belge

      Druga stranka u postupku: Biologie Dr Antoine SPRL

      Prethodno pitanje

   Je li u skladu s pravilima o izradi bilance iz Četvrte direktive Vijeća od 25. srpnja 1978. o godišnjim financijskim izvještajima za određene vrste trgovačkih društava (Direktiva 78/660/EEZ, SL L 222 od 14. kolovoza 1978., str. 11.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 17., svezak 1., str. 16.), na temelju kojih:

               —

               godišnji financijski izvještaji daju istinit i pošten prikaz aktive i pasive društva, njegovo financijsko stanje te dobit ili gubitak. (članak 2. stavak 3. Direktive);

               —

               namjena rezerviranja za obveze i rashode je da pokrije gubitke ili dugove čija je priroda jasno definirana, a za koje je na datum bilance vjerojatno ili izvjesno da će nastati, ali postoji neizvjesnost u pogledu iznosa ili datuma kada će nastati (članak 20. stavak 1. Direktive);

               —

               procjena treba biti izvršena na razumnoj osnovi, a posebno:

                           —

                           može se uključiti samo dobit koja se ostvari s datumom bilance;

                           —

                           treba uzeti u obzir sve predvidive obveze i potencijalne gubitke koji proizlaze tijekom financijske godine o kojoj je riječ ili one prethodne, čak i ako takve obveze ili gubici postanu očiti tek između datuma bilance i datuma kad je bilanca sastavljena (članak 31. stavak 1. točka (c) podtočke (aa) i (bb) Direktive);

               —

               mora se voditi računa o prihodima i rashodima koji se odnose na financijsku godinu bez obzira na datum primitka ili plaćanja takvog prihoda ili rashoda (članak 31. stavak 1. točka (d) Direktive);

               —

               posebno se moraju procijeniti sastavni dijelovi stavki aktive i pasive (članak 31. stavak 1. točka (e) Direktive);

         to da društvo koje izdaje dioničku opciju njezinu prodajnu cijenu može uknjižiti kao prihod u računovodstvenom razdoblju u kojoj je ta opcija realizirana ili u kojem je dospjela, kako bi uzelo u obzir rizik koji snosi izdavatelj opcije zbog obveze koju je preuzeo, a ne u poreznom razdoblju u kojem je opcija prodana te je za nju konačno dobivena prodajna cijena, pri čemu se rizik koji je preuzeo izdavatelj opcije ocjenjuje zasebno, knjiženjem rezerve?


title: Predmet T-291/13: Rješenje Općeg suda od 10. studenoga 2014. – Eleftheriou i Papachristofi protiv Komisije i ESB-a ( „Tužba radi poništenja i naknade troškova — Program potpore stabilnosti Cipra — Protokol Sporazumu o politici specifične ekonomske usklađenosti, sklopljenom između Republike Cipar i ESM-a — Nadležnost Općeg suda — Uzročna veza — Djelomično nedopuštena i djelomično očito pravno potpuno neutemeljena tužba” )

text:
               26.1.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 26/29

         Rješenje Općeg suda od 10. studenoga 2014. – Eleftheriou i Papachristofi protiv Komisije i ESB-a
   (Predmet T-291/13) (1)

   ((„Tužba radi poništenja i naknade troškova - Program potpore stabilnosti Cipra - Protokol Sporazumu o politici specifične ekonomske usklađenosti, sklopljenom između Republike Cipar i ESM-a - Nadležnost Općeg suda - Uzročna veza - Djelomično nedopuštena i djelomično očito pravno potpuno neutemeljena tužba”))
   (2015/C 026/36)
   Jezik postupka: engleski

      Stranke

      Tužitelji: Andreas Eleftheriou (Dherynia, Cipar); Eleni Eleftheriou (Dherynia); i Lilia Papachristofi (Dherynia) (zastupnici: C. Paschalides, solicitor, i A. Paschalides, odvjetnik)

      Tuženici: Europska komisija (zastupnici: B. Smulders i J.-P. Keppenne, agenti); i Europska središnja banka (ESB) (zastupnici: A. Sáinz de Vicuña Barroso, N. Lenihan i F. Athanasiou, agenti, uz asistenciju W. Bussiana, W. Devroea i D. Artsa, odvjetnika)

      Predmet

   Na prvom mjestu, zahtjev za poništenje točaka 1.23 do 1.27 Protokola Sporazumu o politici specifične ekonomske usklađenosti, sklopljenom između Republike Cipar i Europskog stabilizacijskog mehanizma (ESM) 26. travnja 2013., i, na drugom mjestu, zahtjev za naknadu štete koju su tužitelji navodno pretrpjeli zbog uvođenja u Sporazum točaka 1.23 do 1.27 Protokola Sporazumu i zbog povrede Komisijine obveze nadzora.

      Izreka

               1.

               Tužba se odbija.

               2.

               Andreasu Eleftheriou, Eleni Eleftheriou i Liliji Papachristofi nalaže se, osim snošenja vlastitih troškova, snošenje troškova Europske komisije i Europske središnje banke (ESB).

      (1)  SL C 226, 3.8.2013.


title: Spojeni predmeti C-249/12 do C-250/12: Presuda Suda (treće vijeće) od 7. studenoga 2013. (zahtjev za prethodnu odluku Inalta Curte de Casație și Justiție — Rumunjska) — Corina-Hrisi Tulică protiv Agenția Națională de Administrare Fiscală — Direcția Generală de Soluționare a Contestațiilor (C-249/12), Călin Ion Plavoșin protiv Direcția Generală a Finanțelor Publice Timiș — Serviciul Soluționare Contestații, Activitatea de Inspecție Fiscală — Serviciul de Inspecție Fiscală Timiș (C-250/12) (Porezi — PDV — Direktiva 2006/112/EZ — Članci 73. i 78. — Transakcije s nekretninama koje provode fizičke osobe — Kvalificiranje tih transakcija oporezivima — Utvrđivanje dugovanog PDV-a u slučaju kada stranke o tome nisu ništa predvidjele prilikom zaključenja ugovora — (Ne)postojanje mogućnosti da dobavljač naplati PDV od stjecatelja — Posljedice)

text:
               11.1.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 9/10

         Presuda Suda (treće vijeće) od 7. studenoga 2013. (zahtjev za prethodnu odluku Inalta Curte de Casație și Justiție — Rumunjska) — Corina-Hrisi Tulică protiv Agenția Națională de Administrare Fiscală — Direcția Generală de Soluționare a Contestațiilor (C-249/12), Călin Ion Plavoșin protiv Direcția Generală a Finanțelor Publice Timiș — Serviciul Soluționare Contestații, Activitatea de Inspecție Fiscală — Serviciul de Inspecție Fiscală Timiș (C-250/12)
   (Spojeni predmeti C-249/12 do C-250/12) (1)

   (Porezi - PDV - Direktiva 2006/112/EZ - Članci 73. i 78. - Transakcije s nekretninama koje provode fizičke osobe - Kvalificiranje tih transakcija oporezivima - Utvrđivanje dugovanog PDV-a u slučaju kada stranke o tome nisu ništa predvidjele prilikom zaključenja ugovora - (Ne)postojanje mogućnosti da dobavljač naplati PDV od stjecatelja - Posljedice)
   2014/C 9/14
   Jezik postupka: rumunjski

      Sud koji je uputio zahtjev

   Inalta Curte de Casație și Justiție

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelji: Corina-Hrisi Tulică (C-249/12), Călin Ion Plavoșin (C-250/12)

      Tuženici: Agenția Națională de Administrare Fiscală — Direcția Generală de Soluționare a Contestațiilor (C-249/12), Direcția Generală a Finanțelor Publice Timiș — Serviciul Soluționare Contestații, Activitatea de Inspecție Fiscală — Serviciul de Inspecție Fiscală Timiș (C-250/12)

      Predmet

   Zahtjevi za prethodnu odluku — Inalta Curte de Casație și Justiție — Tumačenje članaka 73. i 78. Direktive Vijeća br. 2006/112/EZ od 28. studenoga 2006. o zajedničkom sustavu poreza na dodanu vrijednost (SL L 347, str. 1) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 9., svezak 1., str. 120.) — Porezna osnovica — Transakcije s nekretninama koje provode fizičke osobe koje nisu porezni obveznici PDV-a — Rekvalificiranje tih transakcija oporezivima od strane nacionalnih vlasti — Utvrđivanje porezne osnovice, u slučaju da prilikom zaključenja ugovora nije spomenuto ništa o PDV-u — Smanjenje ugovorne cijene za iznos PDV-a, ili dodavanje tog iznosa na ukupnu cijenu koju plaća kupac

      Izreka

   Direktivu Vijeća br. 2006/112/EZ od 28. studenoga 2006. o zajedničkom sustavu poreza na dodanu vrijednost, a osobito njezine članke 73. i 78., treba tumačiti na način da, u slučaju da su stranke cijenu neke robe utvrdile bez ikakvog spominjanja poreza na dodanu vrijednost, i kada dobavljač te robe duguje porez na dodanu vrijednost za oporezovanu transakciju, treba smatrati — u slučaju da dobavljač ne može od stjecatelja naplatiti porez na dodanu vrijednost koji zahtijevaju porezne vlasti — da je u ugovorenu cijenu već uključen porez na dodanu vrijednost.

      (1)  SL C 243, 11.8.2012.


title: Predmet C-59/16: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 3. veljače 2016. uputio Hoge Raad der Nederlanden (Nizozemska) – The Shirtmakers BV, druga stranka: Staatssecretaris van Financiën

text:
               25.4.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 145/20

         Zahtjev za prethodnu odluku koji je 3. veljače 2016. uputio Hoge Raad der Nederlanden (Nizozemska) – The Shirtmakers BV, druga stranka: Staatssecretaris van Financiën
   (Predmet C-59/16)
   (2016/C 145/25)
   Jezik postupka: nizozemski

      Sud koji je uputio zahtjev

   Hoge Raad der Nederlanden

      Stranke glavnog postupka

      Žalitelj u kasacijskom postupku: The Shirtmakers BV

      Druga stranka: Staatssecretaris van Financiën

      Prethodna pitanja

   Treba li članak 32. stavak 1. točku (e) podtočku (i) Carinskog zakonika Zajednice tumačiti na način da pojam „troškovi prijevoza” treba shvatiti kao da označava iznose koji se naplaćuju od stvarnih prijevoznika uvezene robe, čak i kada ti prijevoznici nisu naplatili te iznose izravno od kupca uvezene robe, nego od drugog gospodarskog subjekta koji je sklopio ugovore o prijevozu sa stvarnim prijevoznicima u ime kupca uvezene robe, a koji je kupcu naplatio veće iznose u svezi sa svojim naporima da organizira prijevoz?


title: Predmet T-373/15: Tužba podnesena 10. srpnja 2015. – Ja zum Nürburgring protiv Komisije

text:
               12.10.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 337/17

         Tužba podnesena 10. srpnja 2015. – Ja zum Nürburgring protiv Komisije
   (Predmet T-373/15)
   (2015/C 337/20)
   Jezik postupka: njemački

      Stranke

      Tužitelj: Ja zum Nürburgring e.V. (Nürburg, Njemačka) (zastupnici: D. Frey, M. Rudolph i S. Eggerath, odvjetnici)

      Tuženik: Europska komisija

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

               —

               djelomično poništi Odluku Komisije C(2014) 3634 final od 1. listopada 2014. o državnoj potpori Njemačke SA.31550 (2012/C) (ex 2012/NN) u korist Nürburgringu,

               —

               naloži Komisiji snošenje troškova postupka.

      Tužbeni razlozi i glavni argumenti

   U prilog osnovanosti tužbe tužitelj ističe devet tužbenih razloga.

               1.

               Prvi tužbeni razlog: pogrešno utvrđenje relevantnog činjeničnog stanja
               Tužitelj ističe da je Komisija povrijedila članak 108. u vezi s člankom 107. UFEU-a kao i članak 17. UEU-a jer nije ispunila svoju obvezu kontrole u skladu s pravom o potporama i jer je svoju odluku u bitnim aspektima utemeljila na pogrešnom činjeničnom stanju.

               2.

               Drugi tužbeni razlog: očita pogreška u ocjeni navodne potvrde financiranja
               Ovdje se ističe da je Komisija čini očitu pogrešku u ocjeni ako smatra da je stjecatelj imovine prodane nakon dražbe pružio potvrdu o financiranju od financijskog partnera.

               3.

               Treći tužbeni razlog: povreda članaka 107. i 108. UFEU-a, članka 4. stavka 4. i članka 14. Uredbe (EZ) br. 659/1999 (1) te očite pogreške u ocjeni
               U okviru trećeg tužbenog razloga tužitelj ističe, među ostalim, da su ograničenja tržišnog natjecanja na više tržišta uzrokovana protupravnom potporom zacementirana prodajom. Nadalje, obveza povrata morala se na temelju gospodarskog kontinuiteta proširiti na stjecatelja imovine prodane nakon dražbe. Tužitelj dodaje da prodaja predstavlja novu državnu potporu u korist stjecatelju.

               4.

               Četvrti tužbeni razlog: povreda članaka 107. i 108. UFEU-a te očite pogreške u ocjeni
               Tužitelj ovdje u biti ističe da postupak prodaje nije proveden u okviru transparentne i nediskriminatorne dražbe i da stoga imovina o kojoj je riječ nije prodana po tržišnoj cijeni.

               5.

               Peti tužbeni razlog: povreda članka 108. stavka 2. UFEU-a i članka 4. stavka 4. Uredbe br. 659/1999 zbog negativne potvrde u skladu s pravom o potporama
               Tužitelj u okviru ovog tužbenog razloga ističe da je Komisija povrijedila članak 108. stavak 2. UFEU-a i članak 4. stavak 4. Uredbe br. 659/1999 jer prodaju u okviru dražbe nije okvalificirala kao novu državnu potporu i jer nije pokrenula formalni ispitni postupak. Tužitelj dodaje da se Komisija morala zapitati o spojivosti te potpore sa zajedničkim tržištem.

               6.

               Šesti tužbeni razlog: povreda obveze obrazlaganja
               Prema tužiteljevom mišljenju, Komisija je povrijedila svoju obvezu obrazlaganja iz članka 296. stavka 2. UFEU-a i članka 41. stavka 2. točke (c) Povelje Europske unije o temeljnim pravima jer nije obrazložila ili nije dovoljno obrazložila bitne razloge na kojima se temelji pobijana odluka.

               7.

               Sedmi tužbeni razlog: povreda tužiteljevih postupovnih prava zbog nerazmatranja njegova stajališta
               Tužitelj u okviru ovog tužbenog razloga ističe da je Komisija povrijedila tužiteljeva postupovna prava jer nije razmotrila njegove navode.

               8.

               Osmi tužbeni razlog: povreda tužiteljevih postupovnih prava zbog odluke da prodaja nije nova državna potpora
               Ovdje se ističe da je Komisija povrijedila tužiteljeva postupovna prava odnosno bitne postupovne odredbe jer je unatoč formalnoj tužiteljevoj žalbi odlučila da prodaju imovine stjecatelju nakon dražbe ne treba okvalificirati kao državnu potporu. Tom je odlukom prešutno odbila pokretanje formalnog ispitnog postupka. Komisija je povrijedila tužiteljevo pravo na iznošenje stajališta jer protupravno nije pokrenula formalni ispitni postupak.

               9.

               Deveti tužbeni razlog: povreda prava na dobro upravljanje
               Zaključno se prigovara da Komisija nije sama ispitala sve relevantne aspekte niti odgovarajuće uzela u obzir aspekte koje je iznio tužitelj.

      (1)  Uredba Vijeća (EZ) br. 659/1999 od 22. ožujka 1999. o utvrđivanju detaljnih pravila primjene članka [108. UFEU-a] (SL L 83, str. 1.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 8., svezak 4., str. 16.)


title: Predmet C-156/15: Presuda Suda (četvrto vijeće) od 10. studenoga 2016. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Augstākā tiesa – Latvija) – „Private Equity Insurance Group” SIA protiv „Swedbank” AS (Zahtjev za prethodnu odluku — Direktiva 2002/47/EZ — Područje primjene — Pojmovi „financijski kolateral”, „relevantne financijske obveze” i „davanje” financijskog kolaterala — Mogućnost izvršenja financijskog kolaterala bez obzira na pokretanje stečajnog postupka — Ugovor o tekućem računu koji sadržava odredbu o financijskom zalogu)

text:
               16.1.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 14/5

         Presuda Suda (četvrto vijeće) od 10. studenoga 2016. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Augstākā tiesa – Latvija) – „Private Equity Insurance Group” SIA protiv „Swedbank” AS
   (Predmet C-156/15) (1)

   ((Zahtjev za prethodnu odluku - Direktiva 2002/47/EZ - Područje primjene - Pojmovi „financijski kolateral”, „relevantne financijske obveze” i „davanje” financijskog kolaterala - Mogućnost izvršenja financijskog kolaterala bez obzira na pokretanje stečajnog postupka - Ugovor o tekućem računu koji sadržava odredbu o financijskom zalogu))
   (2017/C 014/06)
   Jezik postupka: latvijski

      Sud koji je uputio zahtjev

   Augstākā tiesa

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelj:„Private Equity Insurance Group” SIA

      Tuženik:„Swedbank” AS

      Izreka

   Direktivu 2002/47/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 6. lipnja 2002. o financijskom kolateralu treba tumačiti na način da se njome primatelju financijskog kolaterala poput onog o kojem je riječ u glavnom postupku, u skladu s kojim se sredstva deponirana na bankovnom računu daju u zalog banci kako bi se osigurale sve njezine tražbine prema vlasniku računa, daje pravo izvršenja tog kolaterala bez obzira na pokretanje stečajnog postupka u odnosu na davatelja samo ako su, s jedne strane, sredstva koja su predmet spomenutog kolaterala uplaćena na račun u pitanju prije pokretanja tog postupka ili na dan kada je on pokrenut pod uvjetom da banka dokaže da nije bila svjesna niti je trebala biti svjesna da je taj postupak pokrenut i ako je, s druge strane, vlasnik spomenutog računa bio spriječen raspolagati tim sredstvima nakon njihove uplate na spomenuti račun.

      (1)  SL C 198, 15. 6. 2015.


title: Predmet T-686/14: Presuda Općeg suda od 4. veljače 2016. – Italija protiv Komisije („EFSJP — Komponenta za jamstva — EFJP i EPFRR — Troškovi isključeni iz financiranja — Voće i povrće — Sektor prerade rajčica — Potpore organizacijama proizvođača — Izdaci koje je učinila Italija — Proporcionalnost — Pravomoćnost”)

text:
               21.3.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 106/32

         Presuda Općeg suda od 4. veljače 2016. – Italija protiv Komisije
   (Predmet T-686/14) (1)

   ((„EFSJP - Komponenta za jamstva - EFJP i EPFRR - Troškovi isključeni iz financiranja - Voće i povrće - Sektor prerade rajčica - Potpore organizacijama proizvođača - Izdaci koje je učinila Italija - Proporcionalnost - Pravomoćnost”))
   (2016/C 106/36)
   Jezik postupka: talijanski

      Stranke

      Tužitelj: Talijanska Republika (zastupnici: G. Palmieri, agent, uz asistenciju G. Galluzza, avvocato dello Stato)

      Tuženik: Europska komisija (zastupnici: D. Bianchi i K. Skelly, agenti)

      Predmet

   Zahtjev za djelomično poništenje Provedbene odluke Komisije 2014/458/EU od 9. srpnja 2014. o isključenju iz financiranja Europske unije određenih izdataka nastalih za države članice na temelju Komponente za jamstva Europskog fonda za smjernice i jamstva u poljoprivredi (EFSJP), u okviru Europskog fonda za jamstva u poljoprivredi (EFJP) i Europskog poljoprivrednog fonda za ruralni razvoj (EPFRR) (SL L 205, str. 62.) u dijelu u kojem se potonja odnosi na Talijansku Republiku.

      Izreka

               1.

               Tužba se odbija.

               2.

               Talijanskoj Republici nalaže se snošenje troškova.

      (1)  SL C 395, 10. 11. 2014.


title: Predmet C-218/12: Presuda Suda (treće vijeće) od 17. listopada 2013. (zahtjev za prethodnu odluku Landgericht Saarbrücken — Njemačka) — Lokman Emrek protiv Vlado Sabranovic (Uredba (EZ) br. 44/2001 — Članak 15. stavak 1. točka (c) — Nadležnost nad potrošačkim ugovorima — Moguće ograničenje te nadležnosti za ugovore sklopljene na daljinu — Uzročna veza između trgovačke ili profesionalne aktivnosti usmjerene prema državi članici prebivališta potrošača putem interneta i sklapanja ugovora)

text:
               14.12.2013

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 367/14

         Presuda Suda (treće vijeće) od 17. listopada 2013. (zahtjev za prethodnu odluku Landgericht Saarbrücken — Njemačka) — Lokman Emrek protiv Vlado Sabranovic
   (Predmet C-218/12) (1)

   (Uredba (EZ) br. 44/2001 - Članak 15. stavak 1. točka (c) - Nadležnost nad potrošačkim ugovorima - Moguće ograničenje te nadležnosti za ugovore sklopljene na daljinu - Uzročna veza između trgovačke ili profesionalne aktivnosti usmjerene prema državi članici prebivališta potrošača putem interneta i sklapanja ugovora)
   2013/C 367/23
   Jezik postupka: njemački

      Sud koji je uputio zahtjev

   Landgericht Saarbrücken

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelj: Lokman Emrek

      Tuženik: Vlado Sabranovic

      Predmet

   Zahtjev za prethodnu odluku — Landgericht Saarbrücken — Tumačenje članka 15. stavka 1. točke (c) Uredbe Vijeća (EZ) br. 44/2001 od 22. prosinca 2000. o nadležnosti, priznavanju i izvršenju sudskih odluka u građanskim i trgovačkim stvarima (SL 2001, L 12, str. 1.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 19., svezak 3., str. 30.) — Nadležnost nad potrošačkim ugovorima — Situacija u kojoj poduzeće ima internetsku stranicu „usmjerenu” prema državi članici gdje potrošač ima prebivalište — Potreba postojanja uzročne veze između te aktivnosti i sklapanja potrošačkog ugovora — Moguće ograničenje nadležnosti u području potrošačkih ugovora za ugovore sklopljene na daljinu

      Izreka

   Članak 15. stavak 1. točku (c) Uredbe Vijeća (EZ) br. 44/2001 od 22. prosinca 2000. o nadležnosti, priznavanju i izvršenju sudskih odluka u građanskim i trgovačkim stvarima, treba tumačiti na način da ne zahtijeva postojanje uzročne veze između sredstva upotrijebljenog kako bi se trgovačka ili profesionalna aktivnost usmjerila prema državi članici prebivališta potrošača, odnosno internetske stranice, i sklapanja ugovora s tim potrošačem. Međutim, postojanje takve uzročne veze predstavlja indiciju povezanosti između ugovora i te aktivnosti.

      (1)  SL C 243, 11.8.2012.


title: Predmet C-577/15 P: Presuda Suda (prvo vijeće) od 14. prosinca 2016. – SV Capital OÜ protiv Europskog nadzornog tijela za bankarstvo (EBA), Europske komisije (Žalba — Zahtjev za pokretanje istrage protiv estonskog i finskog nadzornog tijela — Odluka Europskog nadzornog tijela za bankarstvo (EBA) — Odluka Odbora za žalbe europskih nadzornih tijela — Uredba (EU) br. 1093/2010 — Članci 17. i 60. — Odbor za žalbe — Rok za tužbu — Ispričiva zabluda)

text:
               13.2.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 46/7

         Presuda Suda (prvo vijeće) od 14. prosinca 2016. – SV Capital OÜ protiv Europskog nadzornog tijela za bankarstvo (EBA), Europske komisije
   (Predmet C-577/15 P) (1)

   ((Žalba - Zahtjev za pokretanje istrage protiv estonskog i finskog nadzornog tijela - Odluka Europskog nadzornog tijela za bankarstvo (EBA) - Odluka Odbora za žalbe europskih nadzornih tijela - Uredba (EU) br. 1093/2010 - Članci 17. i 60. - Odbor za žalbe - Rok za tužbu - Ispričiva zabluda))
   (2017/C 046/09)
   Jezik postupka: engleski

      Stranke

      Žalitelj: SV Capital OÜ (zastupnik: M. Greinoman, vandeadvokaat)

      Druge stranke u postupku: Europsko nadzorno tijela za bankarstvo (EBA) (zastupnici: J. Overett Somnier i Z. J. Giotaki, agenti, uz asistenciju F. Tuytschaevera, advocaat), Europska komisija (zastupnici: W. Mölls i K.-P. Wojcik, agenti)

      Izreka

               1.

               Žalba se odbija.

               2.

               Društvu SV Capital OÜ nalaže se snošenje vlastitih troškova i onih Europskog nadzornog tijela za bankarstvo (EBA).

               3.

               Europska komisija snosi vlastite troškove.

      (1)  SL C 16, 18. 1. 2016.


title: Predmet T-667/16 P: Žalba koju je 19. rujna 2016. podnio Pieter De Meyer i drugi protiv presude Službeničkog suda od 20. srpnja 2016. u predmetu F-113/15, Adriaen i dr. protiv Komisije

text:
               28.11.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 441/20

      Žalba koju je 19. rujna 2016. podnio Pieter De Meyer i drugi protiv presude Službeničkog suda od 20. srpnja 2016. u predmetu F-113/15, Adriaen i dr. protiv Komisije
      (Predmet T-667/16 P)
      (2016/C 441/25)
      Jezik postupka: engleski

         Stranke

         Žalitelji: Pieter De Meyer (Bruxelles, Belgija) i drugih 8 stranaka (zastupnik: R. Rata, odvjetnik)

         Druga stranka u postupku: Europska komisija

         Žalbeni zahtjev

      Žalitelji od Općeg suda zahtijevaju da:

                  —

                  ukine presudu Službeničkog suda Europske unije od 20. srpnja 2016. u predmetu F-113/15;

                  —

                  poništi odluku tijela za imenovanje Europske komisije od 14. studenoga 2014., izdanu putem upravne obavijesti br. 41/2014, kojom se utvrđuje popis dužnosnika promaknutih u sklopu postupka promaknuća za 2014. jer na tom popisu nisu navedena imena žalitelja;

                  —

                  naloži Europskoj komisiji snošenje vlastitih troškova i troškova žalitelja.

         Žalbeni razlozi i glavni argumenti

      U prilog osnovanosti žalbe žalitelj ističe tri žalbena razloga.

                  1.

                  Prvi žalbeni razlog, koji se temelji na pogreškama koje se tiču prava, a počinjene su prilikom odbijanja prvog tužbenog razloga tužiteljâ kao neosnovanog. Žalitelji tvrde da je Službenički sud počinio četiri glavne pogreške u svezi s prvim tužbenim razlogom:

                              —

                              prvo, Službenički sud je, suprotno mjerodavnoj sudskoj praksi, utvrdio da ne treba ispitivati zakonitost radnji tijela za imenovanje ukoliko to tijelo izjavi da je ispunilo svoje zakonske dužnosti i obveze;

                              —

                              drugo, Službenički sud je pogriješio kada je odbacio kao dokaz izvješće Zajedničkog odbora za praćenje i kada nije na učinkovit način uzeo u obzir dokazanu nemogućnost uspoređivanja u izvorima informacija koje je koristilo tijelo za imenovanje;

                              —

                              treće, Službenički sud je pogriješio što nije uzeo u obzir – bez opravdanja – postojanje argumenta i dokaza, koje su iznijeli tužitelji, u svezi sa matematičkom procjenom metode ocjenjivanja riječima tijela za imenovanje kao i cijelog drugog dijela prvog tužbenog razloga tužiteljâ;

                              —

                              četvrto, Službenički sud je pogriješio u svojoj pretpostavci da nedostatak učinkovite ocjene usporedbe zasluga ne može dovesti do poništenja odluke o promaknuću.

                  2.

                  Drugim žalbenim razlogom žalitelji tvrde da je Službenički sud počinio pogrešku koja se tiče prava u svezi s njihovim drugim tužbenim razlogom:

                              —

                              prvo, samovoljnim ograničavanjem područja primjene i primjenjivosti članka 25. Pravilnika o osoblju kao i tužiteljevih temeljnih prava sukladno pravu Unije na način koji je suprotan namjeri zakonodavca Unije; i

                              —

                              drugo, odbijanjem drugog tužbenog razloga tužitelja kao neosnovanog zbog očito pogrešnih razloga.

                  3.

                  Trećim žalbenim razlogom, koji se temelji na propuštanju provedbe nepristranog i učinkovitog sudskog nadzora koji je doveo do povrede prava tuženikâ na učinkoviti pravni lijek, žalitelji tvrde:

                              —

                              prvo, da je sudac izvjestitelj iznio štetne navode kojima pokazuje svoju subjektivnost u pripremnom izvještaju kojim se preventivno odlučuje o ishodu tužiteljevih tužbenih razloga;

                              —

                              drugo, da predsjednik Službeničkog suda nije izuzeo suca i uputio predmet nekom drugom vijeću, a priznao je da su pobijani štetni navodi prekopirani iz nekog drugog predmeta s nekim drugim tužiteljima;

                              —

                              treće, da je Službenički sud selektivno zanemario i odbacio ključne tvrdnje i dokaze a da ih nije uzeo u obzir ili preispitao. Zaključno, žalitelji smatraju da je Službenički sud povrijedio njihovo pravo na učinkoviti pravni lijek zbog toga što nije proveo nepristran i učinkovit sudski nadzor.


title: Predmet C-126/15: Tužba podnesena 12. ožujka 2015. – Europska komisija protiv Portugalske Republike

text:
               11.5.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 155/16

         Tužba podnesena 12. ožujka 2015. – Europska komisija protiv Portugalske Republike
   (Predmet C-126/15)
   (2015/C 155/18)
   Jezik postupka: portugalski

      Stranke

      Tužitelj: Europska komisija (zastupnici: G. Braga da Cruz i F. Tomat, agenti)

      Tuženik: Portugalska Republika

      Tužbeni zahtjev

               —

               utvrditi da je Portugalska Republika povrijedila obveze koje ima na temelju članka 7., članka 9. stavka 1. i članka 39. stavka 3. Direktive 2008/118/EZ (1) o općim aranžmanima za trošarine, kao i načelo proporcionalnosti, podvrgavajući kutije cigareta za koje je trošarina već obračunata i koje su puštene u potrošnju u određenoj godini, zabrani stavljanja na tržište i maloprodaje nakon isteka ionako prekratkog roka predviđenog u članku 27. Naredbe 1295/2007 Ministarstva financija i javne uprave.

               —

               naložiti Portugalskoj Republici snošenje troškova.

      Tužbeni razlozi i glavni argumenti

               1.

                     Članci 7. i 9. Direktive 2008/118/EZ i načelo proporcionalnosti

                           —

                           Iz članka 7. Direktive 2008/118/EZ (u daljnjem tekstu: Direktiva) proizlazi da se trošarina na prerađeni duhan obračunava na dan puštanja u potrošnju, po tada važećoj stopi. Člankom 9. Direktive predviđeno je da se primjenjuju oni uvjeti za obračunavanje i stopa trošarine koji vrijede na dan kada se potonja obračunava. Jednom kad se proizvodi o kojima je riječ puste u potrošnju, porezno zakonodavstvo EU ne sadrži nijednu odredbu koja državama članicama omogućuje da te proizvode, vodeći računa o trenutku u kojem su pušteni u potrošnju, opterete dodatnom trošarinom u odnosu na onu koja se duguje ili da zbog poreznih razloga ograniče njihovu distribuciju.

                           —

                           U Portugalu, sukladno Naredbi 1295/2007 Ministarstva financija i javne uprave (u daljnjem tekstu: Naredba), kutije cigareta na koje su nalijepljene porezne oznake za određenu proračunsku godinu mogu se prodavati i stavljati u promet samo do kraja trećeg mjeseca u godini nakon one s porezne oznake, odnosno one u kojoj je proizvod pušten potrošnju. Naredbom je predviđena prijelazna odredba prema kojoj rok za prodaju kutija cigareta s oznakom iz 2007. ističe na kraju svibnja 2008. dok za one koje nose oznaku iz 2008. taj rok ističe krajem travnja 2009.

                           —

                           Komisija u tom pogledu zaključuje da se portugalskim zakonodavstvom povređuju članak 7. i članak 9. stavak 1. Direktive, ne isključujući mogućnost da je ono opravdano razlozima javnog interesa.

                           —

                           Komisija, međutim, smatra da se razlozi koje je Portugal naveo u predsudskom postupku kako bi opravdao navedeno zakonodavstvo (sprečavanje poreznih prijevara i utaja, zaštita javnog zdravlja, borba protiv nezakonite trgovine duhanom i osiguravanje poreznih prihoda) ne mogu prihvatiti kao opravdanje za povredu načela proporcionalnosti.

               2.

                     Članak 39. stavak 3. Direktive 2008/118/EZ i načelo proporcionalnosti

                           —

                           Člankom 39. stavkom 3. Direktive predviđa se obveza država članica da osiguraju to da porezne oznake ne predstavljaju ograničenje slobodnog kretanja trošarinske robe. Zabrana sadržana u Naredbi stvara takva ograničenja kada određuje da se kutije cigareta na koje je nalijepljena oznaka za određenu proračunsku godinu mogu prodavati i stavljati na tržište samo do kraja trećeg mjeseca u godini nakon one s navedene oznake. Strah uvoznika od nemogućnosti da se riješe postojećih zaliha koje neće moći prodati ako se izmijeni stopa trošarine može ih odvratiti od uobičajenih nabava, osobito one robe koja potječe iz drugih država članica, čime se na trgovinu utječe u mjeri koja prelazi ono što je nužno da bi se, primjerice, izbjeglo to da se prije povećanja trošarine u potrošnju pusti pretjerana količina proizvoda.

                           —

                           Komisija stoga smatra da zabrana prodaje i stavljanja na tržište koja proizlazi iz Naredbe stvara prepreke slobodnom kretanju proizvoda u smislu članka 39. stavka 3. Direktive i prekoračuje ono što je nužno za sprečavanje poreznih prijevara, utaja i zloporaba. Prema tome, ta je zabrana protivna i članku 39. stavku 3. Direktive i načelu proporcionalnosti.

      (1)  Direktiva Vijeća 2008/118/EZ od 16. prosinca 2008. o općim aranžmanima za trošarine i o stavljanju izvan snage Direktive 92/12/EEZ (SL L 9, str. 12., posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 9., svezak 2., str. 174.)


title: Predmet T-367/15: Presuda Općeg suda od 5. travnja 2017. – Renfe-Operadora protiv EUIPO-a (AVE) („Žig Europske unije — Postupak za proglašavanje žiga ništavim — Figurativni žig Europske unije AVE — Djelomična ništavost — Pravno sredstvo podneseno pred žalbenim vijećem na jeziku koji nije jezik postupka — Nedopuštenost pravnog sredstva pred žalbenim vijećem — Zahtjev za restitutio in integrum — Dužnost pažnje”)

text:
               22.5.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 161/23

         Presuda Općeg suda od 5. travnja 2017. – Renfe-Operadora protiv EUIPO-a (AVE)
   (Predmet T-367/15) (1)

   ((„Žig Europske unije - Postupak za proglašavanje žiga ništavim - Figurativni žig Europske unije AVE - Djelomična ništavost - Pravno sredstvo podneseno pred žalbenim vijećem na jeziku koji nije jezik postupka - Nedopuštenost pravnog sredstva pred žalbenim vijećem - Zahtjev za restitutio in integrum - Dužnost pažnje”))
   (2017/C 161/32)
   Jezik postupka: španjolski

      Stranke

      Tužitelj: Renfe-Operadora, Entidad Pública Empresarial (Madrid, Španjolska) (zastupnici: J.-B. Devaureix i M. I. Hernández Sandoval, odvjetnici)

      Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (zastupnik: S. Palmero Cabezas, agent)

      Predmet

   Tužba protiv odluke petog žalbenog vijeća EUIPO-a od 24. travnja 2015. (predmet R 712/2014-5), u vezi sa zahtjevom za restitutio in integrum.

      Izreka

               1.

               Tužba se odbija.

               2.

               Društvu Renfe-Operadora, Entidad Pública Empresarial, nalaže se snošenje troškova.

      (1)  SL C 346, 19. 10. 2015.


title: Predmet C-136/16: Rješenje predsjednika drugog vijeća Suda od 10. ožujka 2017. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Supremo Tribunal de Justiça – Portugal) – Sociedade Metropolitana de Desenvolvimento S.A. protiv Banco Santander Totta S.A.

text:
               22.5.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 161/17

         Rješenje predsjednika drugog vijeća Suda od 10. ožujka 2017. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Supremo Tribunal de Justiça – Portugal) – Sociedade Metropolitana de Desenvolvimento S.A. protiv Banco Santander Totta S.A.
   (Predmet C-136/16) (1)

   (2017/C 161/23)
   Jezik postupka: portugalski
   Predsjednik drugog vijeća odredio je brisanje predmeta.

      (1)  SL C 165, 10. 5. 2016.


title: Predmet T-104/15: Tužba podnesena 25. veljače 2015. – Militos Symvouleftiki protiv Komisije

text:
               11.5.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 155/32

         Tužba podnesena 25. veljače 2015. – Militos Symvouleftiki protiv Komisije
   (Predmet T-104/15)
   (2015/C 155/38)
   Jezik postupka: engleski

      Stranke

      Tužitelj: Militos Symvouleftiki AE (Atena, Grčka) (zastupnik: S. Pappas, odvjetnik)

      Tuženik: Europska komisija

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

               —

               poništi Komisijinu provedbenu odluku od 16. prosinca 2014. kojom je kao neosnovan odbijen tužiteljev zahtjev za ispitivanje zakonitosti od 23. listopada 2014. i potvrđena odluka Izvršne agencije za obrazovanje, audiovizualnu politiku i kulturu od 23. rujna 2014. o neprihvatljivosti naknada koje su kao troškovi osoblja isplaćivane tužiteljevim partnerima/dioničarima u okviru dvaju projekata koje je tužitelj uspješno proveo, i to projekta „Go Green – Green Business is smart Business” (Sporazum br. 510424-LLP-1-2010-1-GR-LEONARDO-LMP) i projekta „LadybizIT” (Sporazum br. 2011-3052-518310-LLP-1-2011-1-GR-LEONARDO-LAM), i proglasi prihvatljivima relevantne troškove „dodatnih” usluga koje su pružili Olga Stavropoulou, Pavlos Aravantinos, i Filippos Karamanlis kao troškove osoblja predmetnih projekata ili da podredno utvrdi da su samo troškovi „dodatnih” usluga koje su pružili Olga Stavropoulou i Pavlos Aravantinos u okviru projekata o kojima je riječ prihvatljivi na temelju članka II.14 Sporazuma o dodjeli sredstava i Priloga III. tom sporazumu te plativi tužitelju;

               —

               naloži Komisiji da pored vlastitih troškova snosi i troškove tužitelja u ovom postupku.

      Tužbeni razlozi i glavni argumenti

   U prilog osnovanosti tužbe tužitelj ističe dva tužbena razloga.

               1.

               Prvi tužbeni razlog: očita pogreška u ocjeni Komisije

                           —

                           Komisija je propustila uzeti u obzir činjenicu da je moguće razlikovati „uobičajene” od „dodatnih” usluga koje su u okviru predmetnih projekata pružali partneri/dioničari, s obzirom na prirodu tih usluga, tekst i duh tada važećih odredaba tužiteljevog statuta i odredaba odluke od 20. prosinca 2010. skupštine tužiteljevih partnera/dioničara.

               2.

               Drugi tužbeni razlog: druga očita pogreška u ocjeni Komisije

                           —

                           Komisijin zaključak prema kojem položaj upravitelja kao takav sprječava potonjeg da pruža druge usluge tužitelju na temelju ugovora o radu kojem je svojstven stvarni odnos podređenosti protivan je ustaljenoj sudskoj praksi sudova Europske unije. U svakom slučaju tužitelj je Izvršnoj agenciji za obrazovanje, audiovizualnu politiku i kulturu te Komisiji pružio dostatne dokaze o tome da je voditelj projekta doista imao nadzor nad upraviteljem i da je taj nadzor zadovoljavao kriterije koji su u pogledu postojanja stvarnog odnosa podređenosti ustanovljeni u sudskoj praksi.


title: Predmet C-335/12: Presuda Suda (peto vijeće) od 17. srpnja 2014. – Europska komisija protiv Portugalske Republike (Povreda obveze države članice — Vlastita sredstva — Naknadna naplata uvoznih carina — Financijska odgovornost država članica — Neizvezeni višak zaliha šećera)

text:
               15.9.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 315/3

         Presuda Suda (peto vijeće) od 17. srpnja 2014. – Europska komisija protiv Portugalske Republike
   (Predmet C-335/12) (1)

   ((Povreda obveze države članice - Vlastita sredstva - Naknadna naplata uvoznih carina - Financijska odgovornost država članica - Neizvezeni višak zaliha šećera))
   2014/C 315/04
   Jezik postupka: portugalski

      Stranke

      Tužitelj: Europska komisija (zastupnik: A. Caeiros, agent)

      Tuženik: Portugalska Republika (zastupnici: L. Inez Fernandes, J. Gomes, P. Rocha i A Cunha, agenti)

      Izreka

               1.

               Odbijajući Europskoj komisiji staviti na raspolaganje iznos od 7 85  078,50 eura koji odgovara carinama na višak zaliha šećera neizvezen nakon njezinog pristupanja Europskoj zajednici, Portugalska Republika povrijedila je obveze koje ima na temelju članka 10. UEZ-a, članka 254. Akta o uvjetima pristupanja Kraljevine Španjolske i Portugalske Republike i prilagodbama Ugovorâ, članka 7. Odluke Vijeća 85/257/EEZ, Euratom od 7. svibnja 1985. o sustavu vlastitih sredstava Zajednica, članaka 4., 7. i 8. Uredbe Komisije (EEZ) br. 579/86 od 28. veljače 1986. o utvrđivanju detaljnih pravila koja se odnose na zalihe proizvoda u sektoru šećera zatečene na dan 1. ožujka 1986. u Španjolskoj i Portugalu, kako je izmijenjena Uredbom Komisije (EEZ) br. 3332/86 od 31. listopada 1986., te članaka 2., 11. i 17. Uredbe Vijeća (EEZ, Euratom) br. 1552/89 od 29. svibnja 1989. o provedbi Odluke 88/376/EEZ, Euratom o sustavu vlastitih sredstava Zajednica.

               2.

               U preostalom dijelu tužba se odbija.

               3.

               Portugalskoj Republici nalaže se snošenje troškova.

      (1)  SL C 303, 6.10.2012.


title: Predmet F-134/14: Presuda Službeničkog suda (sudac pojedinac) od 17. prosinca 2015. – T protiv Komisije (Javna služba — Socijalna sigurnost — Profesionalna bolest — Članak 73. Pravilnika o osoblju — Zahtjev za priznanje profesionalnog izvora bolesti — Uzročna veza — Zahtjev za naknadu nematerijalne štete pretrpljene zbog proteka vremena koje je instituciji bilo potrebno da prizna profesionalni izvor bolesti — Obveza donošenja odluke u razumnom roku — Nematerijalna šteta)

text:
               8.2.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 48/94

         Presuda Službeničkog suda (sudac pojedinac) od 17. prosinca 2015. – T protiv Komisije
   (Predmet F-134/14) (1)

   ((Javna služba - Socijalna sigurnost - Profesionalna bolest - Članak 73. Pravilnika o osoblju - Zahtjev za priznanje profesionalnog izvora bolesti - Uzročna veza - Zahtjev za naknadu nematerijalne štete pretrpljene zbog proteka vremena koje je instituciji bilo potrebno da prizna profesionalni izvor bolesti - Obveza donošenja odluke u razumnom roku - Nematerijalna šteta))
   (2016/C 048/106)
   Jezik postupka: francuski

      Stranke

      Tužitelj: T (zastupnici: S. Rodrigues i A. Tymen, odvjetnici)

      Tuženik: Europska komisija (zastupnici: J. Currall i C. Ehrbar, agenti, zatim C. Ehrbar, agent)

      Predmet

   Zahtjev za poništenje Komisijine odluke koja isključuje postojanje štete nastale uslijed proteka vremena potrebnog da Komisija utvrdi profesionalni izvor bolesti tužitelja te da ga obešteti samo do visine od 2 000 eura na ime naknade štete za neizvjesnu situaciju u vezi s priznavanjem profesionalnog izvora njegove bolesti, kao i zahtjev za naknadu navodno pretrpljene nematerijalne štete.

      Izreka presude

               1.

               Nalaže se Europskoj komisiji platiti T-u iznos od 5 000 eura.

               2.

               U preostalom dijelu tužba se odbija.

               3.

               Europska komisija snosit će vlastite troškove i nalaže joj se snošenje troškove T-a.

      (1)  SL C 34, 2. 2. 2015., str. 53.


title: Predmet T-494/11: Rješenje Općeg suda od 25. studenoga 2015. – Missir Mamachi di Lusignano i dr. protiv Komisije

text:
               25.1.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 27/75

         Rješenje Općeg suda od 25. studenoga 2015. – Missir Mamachi di Lusignano i dr. protiv Komisije
   (Predmet T-494/11) (1)

   (2016/C 027/94)
   Jezik postupka: talijanski
   Predsjednik trećeg vijeća odredio je brisanje predmeta.

      (1)  SL C 331, 12. 11. 2011.


title: Predmet T-557/13: Presuda Općeg suda od 24. rujna 2015. – Njemačka protiv Komisije („EFSJP — Komponenta za jamstva — EFJP i EPFRR — Izdaci isključeni iz financiranja — Izdaci u okviru europskog sustava kvota za proizvodnju krumpirovog škroba — Prava obrane”)

text:
               23.11.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 389/36

         Presuda Općeg suda od 24. rujna 2015. – Njemačka protiv Komisije
   (Predmet T-557/13) (1)

   ((„EFSJP - Komponenta za jamstva - EFJP i EPFRR - Izdaci isključeni iz financiranja - Izdaci u okviru europskog sustava kvota za proizvodnju krumpirovog škroba - Prava obrane”))
   (2015/C 389/37)
   Jezik postupka: njemački

      Stranke

      Tužitelj: Savezna Republika Njemačka (zastupnici: T. Henze i J. Möller, agenti)

      Tuženik: Europska komisija (zastupnici: B. Eggers i P. Rossi, agenti)

      Intervenijent u potporu tužitelju: Kraljevina Nizozemska (zastupnici: M. K. Bulterman, C. S. Schillemans i J. Langer, agenti)

      Predmet

   Zahtjev za poništenje Provedbene odluke Komisije 2013/433/EU od 13. kolovoza 2013. o isključenju iz financiranja Europske unije određenih izdataka nastalih za države članica na temelju Komponente za jamstva Europskog fonda za smjernice i jamstva u poljoprivredi (EFSJP), u okviru Europskog fonda za jamstva u poljoprivredi (EFJP) i Europskog poljoprivrednog fonda za ruralni razvoj (EPFRR) (SL L 219, str. 49.), u dijelu u kojem se njome iz financiranja isključuje Savezna Republika Njemačka u visini od ukupno 6 1 92  951,34 eura u okviru provedbe sustava kvota za proizvodnju krumpirovog škroba za godine 2003. do 2005.

      Izreka

               1.

               Poništava se Provedbena odluka Komisije 2013/433/EU od 13. kolovoza 2013. o isključenju iz financiranja Europske unije određenih izdataka nastalih za države članica na temelju Komponente za jamstva Europskog fonda za smjernice i jamstva u poljoprivredi (EFSJP), u okviru Europskog fonda za jamstva u poljoprivredi (EFJP) i Europskog poljoprivrednog fonda za ruralni razvoj (EPFRR), u dijelu u kojem se njome iz financiranja isključuje Savezna Republika Njemačka u okviru provedbe sustava kvota za proizvodnju krumpirovog škroba za godine 2003. do 2005.

               2.

               Nalaže se Europskoj komisiji snošenje troškova.

               3.

               Kraljevina Nizozemska snosit će vlastite troškove.

      (1)  SL C 9, 11. 1. 2014.


title: Predmet T-51/17: Tužba podnesena 27. siječnja 2017. – Poljska protiv Komisije

text:
               20.3.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 86/31

         Tužba podnesena 27. siječnja 2017. – Poljska protiv Komisije
   (Predmet T-51/17)
   (2017/C 086/41)
   Jezik postupka: poljski

      Stranke

      Tužitelj: Republika Poljska (zastupnik: B. Majczyna)

      Tuženik: Europska komisija

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da

               —

               poništi Provedbenu odluku Komisije (EU) 2016/2018 od 15. studenoga 2016. o isključenju iz financiranja Europske unije određenih izdataka nastalih za države članice u okviru Europskog fonda za jamstva u poljoprivredi (EFJP) i Europskog poljoprivrednog fonda za ruralni razvoj (EPFRR) (priopćenu pod oznakom C[2016] 7232) (SL 2016., L 312, str. 26.), u mjeri u kojoj isključuje iz financiranja Europske unije izdatke agencija za plaćanje koje je akreditirala Republika Poljska u visini od 38 984 850,50 eura i 76 816 098,12 eura;

               —

               Europskoj komisiji naloži snošenje troškova postupka.

      Tužbeni razlozi i glavni argumenti

   U prilog osnovanosti svoje tužbe, tužitelj ističe tri tužbena razloga.

               1.

               Prvi tužbeni razlog: povreda članka 52. stavka 1. Uredbe (EU) br. 1306/2013 (1), zbog toga što je Komisija primijenila financijski ispravak na temelju pogrešnih činjeničnih utvrđenja i pogrešnog tumačenja prava, iako su rashodi Republike Poljske nastali u skladu s odredbama prava Unije.

                           —

                           Iznosi koji su isključeni iz financiranja Europske unije iskorišteni su u skladu s Uredbom (EZ) br. 1234/2007 (2) i s Provedbenom uredbom Komisije br. 543/2011 (3) i zbog toga nije bilo osnove za to da ih se isključi iz financiranja.

               2.

               Drugi tužbeni razlog: povreda članka 52. stavka 2. Uredbe (EU) br. 1306/2013 zbog primjene paušalnog ispravka, koji je – u odnosu na opasnost moguće financijske štete za proračun Europske unije – bio prekomjerno visok.

                           —

                           Paušalni ispravak u visini od 25 % koji je primijenila Europska komisija previsok je i prelazi najveću moguću štetu koju bi Fond mogao pretrpjeti. Usto, tužitelj se poziva na Smjernice br. VI/5330/97 za izračun financijskih posljedica i ističe da je ispunio sve uvjete predviđene u tim smjernicama koje su potrebne za to da Komisija primijeni niži postotak ili da uopće ne izvrši prilagodbu.

               3.

               Treći tužbeni razlog: povreda članka 52. stavka 4. točke (a) Uredbe (EU) br. 1306/2013, jer je paušalni ispravak izračunan u vezi s rashodima koji su nastali više od 24 mjeseca prije nego što je Komisija pisano obavijestila državu članicu o nalazima svoje inspekcije.

                           —

                           U skladu s člankom 52. stavkom 4. točkom (a) navedene uredbe financiranje se ne može odbiti za rashode koji su nastali više od 24 mjeseca prije nego što je Komisija pisano obavijestila državu članicu o nalazima svoje inspekcije.

      (1)  Uredba (EU) br. 1306/2013 Europskog parlamenta i Vijeća od 17. prosinca 2013. o financiranju, upravljanju i nadzoru zajedničke poljoprivredne politike i o stavljanju izvan snage uredaba Vijeća (EEZ) br. 352/78, (EZ) br. 165/94, (EZ) br. 2799/98, (EZ) br. 814/2000, (EZ) br. 1290/2005 i (EZ) 485/2008
   (SL 2013., L 347, str. 549.)

      (2)  Uredba Vijeća (EZ) br. 1234/2007 od 22. listopada 2007. o uspostavljanju zajedničke organizacije poljoprivrednih tržišta i o posebnim odredbama za određene poljoprivredne proizvode (SL 2007., L 299, str. 1.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku. poglavlje 3., svezak 9., str. 61.)

      (3)  Provedbena uredba Komisije (EU) br. 543/2011 od 7. lipnja 2011. o utvrđivanju detaljnih pravila za primjenu Uredbe Vijeća (EZ) br. 1234/2007 za sektore voća i povrća te prerađevina voća i povrća (SL 2011., L 157, str. 1.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku. poglavlje 3., svezak 24., str. 186.)


title: Predmet F-140/12: Presuda Službeničkog suda (treće vijeće) od 14. svibnja 2014. – Alexandrou protiv Komisije (Javna služba — Otvoreni natječaj EPSO/AD/231/12 — Pristup dokumentima — Odbijanje zahtjeva za pristup pitanjima s više ponuđenih odgovora koja su postavljena u okviru pristupnog testa)

text:
               24.6.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 194/39

         Presuda Službeničkog suda (treće vijeće) od 14. svibnja 2014. – Alexandrou protiv Komisije
   (Predmet F-140/12) (1)

   ((Javna služba - Otvoreni natječaj EPSO/AD/231/12 - Pristup dokumentima - Odbijanje zahtjeva za pristup pitanjima s više ponuđenih odgovora koja su postavljena u okviru pristupnog testa))
   2014/C 194/56
   Jezik postupka: francuski

      Stranke

      Tužitelj: Christodoulos Alexandrou (Luxembourg, Luksemburg) (zastupnik: R. Duta, odvjetnik)

      Tuženik: Europska komisija (zastupnici: B. Eggers i G. Gattinara, agenti)

      Predmet

   Zahtjev za poništenje odbijanja zahtjeva za pristup koji je Komisiji uputio tužitelj, na neka pitanja koja su postavljena potonjem u okviru postupka prethodne selekcije općeg natječaja EPSO/AD/230 231/12.

      Izreka presude

               1.

               Tužba se odbija

               2.

               C. Alexandrou snosi vlastite troškove i nalaže mu se snošenje troškova Europske komisije.

      (1)  SL C 26, 26.1.2013.,str. 76.


title: Predmet T-577/14: Tužba podnesena 4. kolovoza 2014. – Gascogne Sack Deutschland i Gascogne protiv Suda Europske Unije

text:
               6.10.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 351/19

         Tužba podnesena 4. kolovoza 2014. – Gascogne Sack Deutschland i Gascogne protiv Suda Europske Unije
   (Predmet T-577/14)
   2014/C 351/24
   Jezik postupka: francuski

      Stranke

      Tužitelji: Gascogne Sack Deutschland GmbH (Wieda, Njemačka), i Gascogne (Saint-Paul-lès-Dax, Francuska) (zastupnici: F. Puel i E. Durand, odvjetnici)

      Tuženik: Sud Europske Unije

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelji od Općeg suda zahtijevaju da:

               —

               utvrdi izvanugovornu odgovornost Europske unije zbog postupka pred Općim sudom koji je povrijedio obvezu suđenja u razumnom roku;

         stoga,

               —

               osudi Europsku uniju na plaćanje primjerene i potpune naknade materijalne i nematerijalne štete koju su pretrpjeli tužitelji zbog nezakonitog djelovanja Unije koja odgovara sljedećim iznosima, uz kompenzacijske kamate i zatezne kamate po stopi koju primjenjuje Europska središnja banka na svoje glavne operacije refinanciranja, uvećanoj za dva postotna poena, računajući od datuma podnošenja tužbe:

                           —

                           1 1 93  467 eura s osnove pretrpljenih gubitaka zbog dodatnih plaćanja zakonskih kamata primijenjenih na glavnicu sankcije duže od razumnog roka;

                           —

                           1 87  571 eura s osnove pretrpljenih gubitaka zbog dodatnih plaćanja bankarske garancije duže od razumnog roka;

                           —

                           2 0 00  000 eura s osnove izgubljene dobiti i/ili pretrpljenih gubitaka zbog „neizvjesnosti”, i

                           —

                           5 00  000 eura s osnove nematerijalne štete;

               —

               podredno, ako bi se smatralo da iznos pretrpljene štete treba biti predmetom nove procjene, valja naložiti vještačenje u skladu s člankom 65. točkom (d), člankom 66. stavkom 1. i člankom 70. Poslovnika Općeg suda;

               —

               u svakom slučaju, naložiti Europskoj uniji snošenje troškova ovog postupka.

      Tužbeni razlozi i glavni argumenti

   U prilog osnovanosti tužbe tužitelji ističu jedan tužbeni razlog koji se odnosi na povredu članka 47. drugog podstavka Povelje Europske unije o temeljnim pravima zbog pretjeranog trajanja postupka pred Općim sudom i dakle povrede njihovog temeljnog prava da se njihov slučaj presudi u razumnom roku.


title: Predmet T-275/11: Presuda Općeg suda od 16. listopada 2013. — TF1 protiv Komisije ( „Državne potpore — Javna služba radiodifuzije — Potpora koju francuske vlasti predviđaju u korist France Télévisions — Subvencija godišnjeg proračuna — Odluka kojom se potpora oglašava spojivom s unutarnjim tržištem — Članak 106. stavak 2. UFEU-a — Nužna veza između poreza i mjere potpore” )

text:
               30.11.2013

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 352/13

         Presuda Općeg suda od 16. listopada 2013. — TF1 protiv Komisije
   (Predmet T-275/11) (1)

   (Državne potpore - Javna služba radiodifuzije - Potpora koju francuske vlasti predviđaju u korist France Télévisions - Subvencija godišnjeg proračuna - Odluka kojom se potpora oglašava spojivom s unutarnjim tržištem - Članak 106. stavak 2. UFEU-a - Nužna veza između poreza i mjere potpore)
   2013/C 352/23
   Jezik postupka: francuski

      Stranke

      Tužitelj: Télévision française 1 (TF1) (Boulogne-Billancourt, Francuska) (zastupnici: prvotno J.-P. Hordies i C. Smits, zatim J.-P. Hordiez i J. Vogel, avocats)

      Tuženik: Europska komisija (zastupnici: B. Stromsky i D. Grespan, agenti)

      Intervenijenti koji podupiru tužitelja: Kraljevina Španjolska (zastupnici: prvotno M. Muñoz Pérez, zatim S. Centeno Huerta, a zatim N. Díaz Abad, Abogados del Estado); Francuska Republika (zastupnici: prvotno G. de Bergues i J. Gstalter, zatim D. Colas i J. Rossi, agenti); i France Télévisions (Paris, Francuska) (zastupnici: J.-P. Gunther i A. Giraud, avocats)

      Predmet

   Zahtjev za poništenje Odluke Komisije 2011/140/EU od 20. srpnja 2010. koja se odnosi na državnu potporu C-27/09 (prije N 34/B/09) za subvenciju proračuna za France Télévisions koju Francuska Republika predviđaju provesti u korist Francuskih Televizija (SL 2011, L 59, str. 44).

      Izreka

               1.

               Tužba se odbija.

               2.

               Télévision française 1 (TF1) se osuđuje na snošenje vlastitih troškova te troškova koje su imali Europska komisija i France Télévisions.

               3.

               Kraljevina Španjolska i Francuska Republika snosit će svaka svoje troškove.

      (1)  SL C 232, 6.8.2011.


title: Predmet T-537/13: Tužba podnesena 4. listopada 2013. — Roeckl Sporthandschuhe protiv OHIM-a — Roeckl Handschuhe & Accessoires (prikaz ruke)

text:
               14.12.2013

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 367/33

         Tužba podnesena 4. listopada 2013. — Roeckl Sporthandschuhe protiv OHIM-a — Roeckl Handschuhe & Accessoires (prikaz ruke)
   (Predmet T-537/13)
   2013/C 367/58
   Jezik na kojem je tužba podnesena: njemački

      Stranke

      Tužitelj: Roeckl Sporthandschuhe GmbH & Co. KG (München, Njemačka) (zastupnik: O. Baumann, Rechtsanwalt)

      Tuženik: Ured za usklađivanje na unutarnjem tržištu (žigovi i dizajni)

      Druga stranka pred žalbenim vijećem: Roeckl Handschuhe & Accessoires GmbH & Co. KG (München, Njemačka)

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

               —

               ukine pobijanu odluku četvrtog žalbenog vijeća OHIM-a od 22. lipnja 2013., u dijelu u kojem je žalba intervenijenta djelomično prihvaćena i odbijena je prijava žiga Zajednice za proizvode iz razreda 18: proizvodi od kože i imitacija kože, osobito novčarke, lisnice, futrole za ključeve, obuhvaćeni razredom 18 i razreda 25: odjevni predmeti, osobito rukavice, obuhvaćeni razredom 25;

               —

               naloži intervenijentu snošenje troškova postupka tužitelja uključujući troškove postupka prigovora i žalbenog postupka te tuženiku (OHIM-u) snošenje njegovih vlastitih troškova.

      Tužbeni razlozi i glavni argumenti

      Podnositelj prijave žiga Zajednice: tužitelj

      Predmetni žig Zajednice: figurativni žig koji predstavlja ruku, za proizvode iz razreda 18, 25 i 28 ‒ prijava žiga Zajednice br. 6 961 965

      Nositelj žiga ili znaka navedenog u postupku prigovora: Roeckl Handschuhe & Accessoires GmbH & Co. KG

      Navedeni žig ili znak: figurativni žig Zajednice i njemački figurativni žig „Roeckl” koji sadrže prikaz ruke, za proizvode iz razreda 18 i 25

      Odluka Odjela za prigovore: odbijanje prigovora

      Odluka žalbenog vijeća: djelomično ukidanje odluke odjela za prigovore

      Tužbeni razlozi: povreda članka 8. stavka 1. točke (b) Uredbe br. 207/2009.


title: Predmet T-590/14: Tužba podnesena 7. kolovoza 2014. – Zuffa protiv OHIM-a (ULTIMATE FIGHTING CHAMPIONSHIP)

text:
               6.10.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 351/23

         Tužba podnesena 7. kolovoza 2014. – Zuffa protiv OHIM-a (ULTIMATE FIGHTING CHAMPIONSHIP)
   (Predmet T-590/14)
   2014/C 351/29
   Jezik postupka: engleski

      Stranke

      Tužitelj: Zuffa, LLC (Las Vegas, Sjedinjene Države) (zastupnici: S. Malynicz, Barrister, K. Gilbert i C. Balme, Solicitors)

      Tuženik: Ured za usklađivanje na unutarnjem tržištu (žigovi i dizajni)

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

               —

               poništi odluku drugog žalbenog vijeća Ureda za usklađivanje na unutarnjem tržištu (žigovi i dizajni) od 19. svibnja 2014. u predmetu R 1425/2013-2.

      Tužbeni razlozi i glavni argumenti

      Predmetni žig Zajednice: verbalni žig „ULTIMATE FIGHTING CHAMPIONSHIP” za proizvode i usluge iz razreda 9, 16, 28 i 41

      Odluka ispitivača: prijava žiga Zajednice je djelomično odbijena

      Odluka žalbenog vijeća: žalba je odbijena

      Tužbeni razlozi: povreda članka 7. stavka 1. točaka (b) i (c) te članka 7. stavka 2. Uredbe o žigu Zajednice.


title: Predmet T-119/16: Rješenje Općeg suda od 26. siječnja 2017. – Topera protiv EUIPO-a (RHYTHMVIEW) („Žig Europske unije — Prijava verbalnog žiga Europske unije RHYTHMVIEW — Apsolutni razlozi za odbijanje — Nepostojanje razlikovnog karaktera — Opisni karakter — Članak 7. stavak 1. točke (b) i (c) i članak 7. stavak 2. Uredbe (EZ) br. 207/2009 — Očito pravno neosnovana tužba”)

text:
               13.3.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 78/31

         Rješenje Općeg suda od 26. siječnja 2017. – Topera protiv EUIPO-a (RHYTHMVIEW)
   (Predmet T-119/16) (1)

   ((„Žig Europske unije - Prijava verbalnog žiga Europske unije RHYTHMVIEW - Apsolutni razlozi za odbijanje - Nepostojanje razlikovnog karaktera - Opisni karakter - Članak 7. stavak 1. točke (b) i (c) i članak 7. stavak 2. Uredbe (EZ) br. 207/2009 - Očito pravno neosnovana tužba”))
   (2017/C 078/43)
   Jezik postupka: engleski

      Stranke

      Tužitelj: Topera, Inc. (Abbott Park, Illinois, Sjedinjene Američke Države) (zastupnik: H. Sheraton, solicitor)

      Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (zastupnik: H. O’Neill, agent)

      Predmet

   Tužba podnesena protiv odluke četvrtog žalbenog vijeća EUIPO-a od 12. siječnja 2016. (predmet R 1368/2015-4) o prijavi za registraciju verbalnog znaka RHYTHMVIEW kao žiga Europske unije.

      Izreka

               1.

               Tužba se odbija.

               2.

               Društvu Topera, Inc. nalaže se snošenje troškova.

      (1)  SL C 200, 6. 6. 2016.


title: Predmet F-63/13: Presuda Službeničkog suda (prvo vijeće) od 2. srpnja 2014. – Psarras protiv ENISA-e (Javna služba — Član privremenog osoblja — Raskid ugovora — Članak 41. stavak 2. točka (a) Povelje Europske unije o temeljnim pravima — Pravo na saslušanje — Nematerijalna šteta — Posljedično nezakonita odluka — Pretjerana povreda pravâ trećih — Ex offo osuda na naknadu štete — Neizvršenje presude o poništenju)

text:
               6.10.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 351/30

         Presuda Službeničkog suda (prvo vijeće) od 2. srpnja 2014. – Psarras protiv ENISA-e
   (Predmet F-63/13) (1)

   ((Javna služba - Član privremenog osoblja - Raskid ugovora - Članak 41. stavak 2. točka (a) Povelje Europske unije o temeljnim pravima - Pravo na saslušanje - Nematerijalna šteta - Posljedično nezakonita odluka - Pretjerana povreda pravâ trećih - Ex offo osuda na naknadu štete - Neizvršenje presude o poništenju))
   2014/C 351/39
   Jezik postupka: grčki

      Stranke

      Tužitelj: Aristidis Psarras (Heraklion, Grčka) (zastupnik: V. Christianos, odvjetnik)

      Tuženik: Europska agencija za mrežnu i informacijsku sigurnost (zastupnici: P. Empadinhas, u svojstvu agenta, a zatim S. Purser, u svojstvu agenta, uz pomoć C. Meidanis, odvjetnice)

      Predmet

   Zahtjev za poništenje, s jedne strane, odluke o otkazu tužitelja, s druge strane, odluke koja je donesena nakon presude Službeničkog suda u predmetu F-118/10 o imenovanju drugog službenika na mjesto računovođe i, konačno, naknadu pretrpljene nematerijalne štete.

      Izreka presude

               1.

               Poništava se odluka od 4. rujna 2012. izvršnog ravnatelja Europske agencije za mrežnu i informacijsku sigurnost kojom se raskida ugovor člana privremenog osoblja Psarrasa.

               2.

               Europskoj agenciji za mrežnu i informacijsku sigurnost nalaže se plaćanje Psarrasu iznosa od 40  000 eura.

               3.

               Tužba se odbija u preostalom.

               4.

               Europskoj agenciji za mrežnu i informacijsku sigurnost nalaže se snošenje vlastitih troškova i troškova koje je zatražio Psarras.

      (1)  SL C 336, 16.11.2013., str. 31.


title: Spojeni predmeti T-515/14 P i T-516/14 P: Presuda Općeg suda od 12. studenoga 2015. – Alexandrou protiv Komisije („Žalba — Javna služba — Zapošljavanje — Obavijest o natječaju EPSO/AD/231/12 — Uskraćivanje sudjelovanja u testovima za procjenu — Obveza obrazlaganja — Pristup dokumentima — Odbijanje zahtjeva za pristup pitanjima s ponuđenih odgovora u pristupnim testovima — Tajnost rada povjerenstva za odabir — Uredba (EZ) br. 1049/2001 — Područje nadležnosti Službeničkog suda — Članak 270. UFEU-a — Akt kojim se nanosi šteta — Članak 90. stavak 2. Pravilnika o osoblju”)

text:
               11.1.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 7/25

         Presuda Općeg suda od 12. studenoga 2015. – Alexandrou protiv Komisije
   (Spojeni predmeti T-515/14 P i T-516/14 P) (1)

   ((„Žalba - Javna služba - Zapošljavanje - Obavijest o natječaju EPSO/AD/231/12 - Uskraćivanje sudjelovanja u testovima za procjenu - Obveza obrazlaganja - Pristup dokumentima - Odbijanje zahtjeva za pristup pitanjima s ponuđenih odgovora u pristupnim testovima - Tajnost rada povjerenstva za odabir - Uredba (EZ) br. 1049/2001 - Područje nadležnosti Službeničkog suda - Članak 270. UFEU-a - Akt kojim se nanosi šteta - Članak 90. stavak 2. Pravilnika o osoblju”))
   (2016/C 007/34)
   Jezik postupka: francuski

      Stranke

      Žalitelj: Christodoulos Alexandrou (Luxembourg, Luksemburg) (zastupnik: R. Duta, odvjetnik)

      Druga stranka u postupku: Europska komisija (zastupnici: J. Currall i G. Gattinara, agenti)

      Predmet

   Dvije žalbe protiv presuda Službeničkog suda Europske unije (treće vijeće) od 14. svibnja 2014., Alexandrou/Komisija (F 34/13, Zb. SS, EU:F:2014:93 i F 140/12, Zb. SS, EU:F:2014:94), kojima se zahtijeva ukidanje tih presuda.

      Izreka

               1.

               Žalba u predmetu T-516/14 P se odbija.

               2.

               U predmetu T-515/14 P, presuda Službeničkog suda od 14. svibnja 2014., Alexandrou/Komisija (F-34/13), djelomično se ukida u dijelu u kojem je:

                           —

                           propustio odgovoriti na prvi tužbeni razlog koji se temelji na izostanku obrazloženja, utoliko što bi posebne okolnosti opravdale davanje pristupa Christodoulosa Alexandrou spornim pitanjima,

                           —

                           odbio četvrti tužbeni razlog.

               3.

               U preostalom dijelu žalba u predmetu T-515/14 P se odbija.

               4.

               Tužba u predmetu F-34/13 se odbija utoliko što se zasnivala na, s jedne strane, na izostanku obrazloženja pobijanih odluka u kojima bi se C. Alexandrou pozvao na posebne okolnosti koje opravdavaju njegov pristup spornim pitanjima i, s druge strane, na tužbenom razlogu koji se temeljio na povredi prava na pravičan postupak, odnosno na djelotvorno pravno sredstvo.

               5.

               U predmetu T-516/14 P, svaka stranka snosit će vlastite troškove.

               6.

               U predmetu T-515/14 P, svaka stranka snosit će vlastite troškove.

      (1)  SL C 292, 1. 9. 2014.


title: Predmet C-672/15: Presuda Suda (prvo vijeće) od 27. travnja 2017. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Tribunal de grande instance de Perpignan – Francuska) – kazneni postupak protiv Noria Distribution SARL (Zahtjev za prethodnu odluku — Direktiva 2002/46/EZ — Usklađivanje zakonodavstava država članica u pogledu dodataka prehrani — Vitamini i minerali koji se mogu upotrebljavati u proizvodnji dodataka prehrani — Najveće dopuštene količine — Nadležnost država članica — Nacionalni propis koji utvrđuje te količine — Uzajamno priznavanje — Nepostojanje — Pravila koja treba poštovati i elementi koje treba uzeti u obzir prilikom utvrđivanja tih količina)

text:
               26.6.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 202/5

         Presuda Suda (prvo vijeće) od 27. travnja 2017. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Tribunal de grande instance de Perpignan – Francuska) – kazneni postupak protiv Noria Distribution SARL
   (Predmet C-672/15) (1)

   ((Zahtjev za prethodnu odluku - Direktiva 2002/46/EZ - Usklađivanje zakonodavstava država članica u pogledu dodataka prehrani - Vitamini i minerali koji se mogu upotrebljavati u proizvodnji dodataka prehrani - Najveće dopuštene količine - Nadležnost država članica - Nacionalni propis koji utvrđuje te količine - Uzajamno priznavanje - Nepostojanje - Pravila koja treba poštovati i elementi koje treba uzeti u obzir prilikom utvrđivanja tih količina))
   (2017/C 202/07)
   Jezik postupka: francuski

      Sud koji je uputio zahtjev

   Tribunal de grande instance de Perpignan

      Stranke glavnog postupka

   Noria Distribution SARL

      uz sudjelovanje: Procureur de la République, Union fédérale des consommateurs des P.O (Que choisir)

      Izreka

               1.

               Odredbe Direktive 2002/46/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 10. lipnja 2002. o usklađivanju zakona država članica u odnosu na dodatke prehrani i odredbe UFEU-a koje se odnose na slobodu kretanja robe, treba tumačiti na način da im je protivan propis države članice, poput onog iz glavnog postupka, koji ne predviđa postupak za stavljanje na tržište te države članice dodataka prehrani čiji sadržaj hranjivih tvari prekoračuje najviše dnevne doze utvrđene tim propisom i koji se zakonito proizvode ili stavljaju na tržište u drugoj državi članici.

               2.

               Odredbe Direktive 2002/46 i odredbe UFEU-a koje se odnose na slobodu kretanja robe treba tumačiti na način da najveće količine iz članka 5. te direktive moraju biti utvrđene za svaki slučaj zasebno i uzimajući u obzir sve elemente iz članka 5. stavaka 1. i 2., osobito najveće ustanovljene dopuštene količine za dotične hranjive tvari, nakon znanstvene procjene rizika za javno zdravlje, koja nije utemeljena na općim ili hipotetskim razmatranjima, već na relevantnim znanstvenim podacima. Na sudu koji je uputio zahtjev je da ocijeni udovoljava li metoda utvrđivanja navedenih količina koje su predmet glavnog postupka tim zahtjevima.

               3.

               Odredbe Direktive 2002/46 i odredbe UFEU-a koje se odnose na slobodu kretanja robe treba tumačiti na način da im je protivno to da se znanstvena procjena rizika iz članka 5. stavka 1. točke (a) te direktive, koja treba prethoditi utvrđivanju najvećih dopuštenih količina o kojima osobito treba voditi računa prilikom utvrđivanja najvećih količina iz članka 5., provede isključivo na temelju nacionalnih znanstvenih mišljenja ako su na dan donošenja predmetne mjere također dostupna pouzdana i najnovija međunarodna znanstvena mišljenja koja zaključuju da postoji mogućnost utvrđivanja viših granica.

      (1)  SL C 90, 7. 3. 2016.


title: Predmeti T-122/13 i T-123/13: Presuda Općeg suda od 8. listopada 2014. – Laboratoires Polive protiv OHIM-a – Arbora & Ausonia (dodie) ( „Žig Zajednice — Postupak povodom prigovora — Prijava figurativnog žiga Zajednice dodie — Raniji nacionalni verbalni žigovi DODOT — Relativni razlog za odbijanje — Nepostojanje vjerojatnosti dovođenja u zabludu — Članak 8. stavak 1. točka (b) Uredbe (EZ) br. 207/2009” )

text:
               17.11.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 409/36

         Presuda Općeg suda od 8. listopada 2014. – Laboratoires Polive protiv OHIM-a – Arbora & Ausonia (dodie)
   (Predmeti T-122/13 i T-123/13) (1)

   ((„Žig Zajednice - Postupak povodom prigovora - Prijava figurativnog žiga Zajednice dodie - Raniji nacionalni verbalni žigovi DODOT - Relativni razlog za odbijanje - Nepostojanje vjerojatnosti dovođenja u zabludu - Članak 8. stavak 1. točka (b) Uredbe (EZ) br. 207/2009”))
   2014/C 409/52
   Jezik postupka: engleski

      Stranke

      Tužitelj: Laboratoires Polive (Levallois-Perret, Francuska) (zastupnik: A. Sion, odvjetnik)

      Tuženik: Ured za usklađivanje na unutarnjem tržištu (žigovi i dizajni) (zastupnik: P. Geroulakos, agent)

      Druga stranka u postupku pred žalbenim vijećem OHIM-a, intervenijent u postupku pred Općim sudom: Arbora & Ausonia, SL (Barcelona, Španjolska) (zastupnik: R. Guerras Mazón, odvjetnik)

      Predmet

   Dvije tužbe protiv dvije odluke drugog žalbenog vijeća OHIM-a od 28. studenoga 2012. (predmeti R 2324/2011-2 i R 2325/2011-2), koje se odnose na dva postupka provodom prigovora između Arbora & Ausonia, SLU i Laboratoires Polive-a.

      Izreka

               1.

               Predmeti T-122/13 i T-123/13 spajaju se u svrhu donošenja presude.

               2.

               Poništavaju se odluke drugog žalbenog vijeća Ureda za usklađivanje na unutarnjem tržištu (žigovi i dizajni) (OHIM) od 28. studenoga 2012. (predmeti R 2324/2011-2 i R 2325/2011-2).

               3.

               OHIM će snositi vlastite troškove kao i troškove Laboratoires Polive-a.

               4.

               Arbora & Ausonia, SLU snosit će vlastite troškove.

      (1)  SL C 123, 27.4.2013.


title: Predmet C-309/16: Rješenje predsjednika Suda od 18. siječnja 2017. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Bundesverwaltungsgericht – Austrija) – Kärntner Ausgleichszahlungs-Fonds protiv Österreichische Finanzmarktaufsichtsbehörde (FMA)

text:
               24.4.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 129/14

         Rješenje predsjednika Suda od 18. siječnja 2017. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Bundesverwaltungsgericht – Austrija) – Kärntner Ausgleichszahlungs-Fonds protiv Österreichische Finanzmarktaufsichtsbehörde (FMA)
   (Predmet C-309/16) (1)

   (2017/C 129/21)
   Jezik postupka: njemački
   Predsjednik Suda odredio je brisanje predmeta.

      (1)  SL C 335, 12. 9. 2016.


title: Predmet T-699/14: Presuda Općeg suda od 11. siječnja 2017. – Topps Europe protiv Komisije („Tržišno natjecanje — Zabranjeni sporazumi — Zloporaba vladajućeg položaja — Izdavanje odobrenja iz područja intelektualnog vlasništva koja se odnose na kolekcionarske predmete u vezi s nogometom — Odluka o odbacivanju pritužbe — Pristup spisu — Članak 8. stavak 1. Uredbe (EZ) br. 773/2004 — Očita pogreška u ocjeni — Mjerodavno tržište — Isključiva licencija — Objedinjavanje pod jednu marku — Previsoke cijene”)

text:
               20.2.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 53/28

         Presuda Općeg suda od 11. siječnja 2017. – Topps Europe protiv Komisije
   (Predmet T-699/14) (1)

   ((„Tržišno natjecanje - Zabranjeni sporazumi - Zloporaba vladajućeg položaja - Izdavanje odobrenja iz područja intelektualnog vlasništva koja se odnose na kolekcionarske predmete u vezi s nogometom - Odluka o odbacivanju pritužbe - Pristup spisu - Članak 8. stavak 1. Uredbe (EZ) br. 773/2004 - Očita pogreška u ocjeni - Mjerodavno tržište - Isključiva licencija - Objedinjavanje pod jednu marku - Previsoke cijene”))
   (2017/C 053/34)
   Jezik postupka: engleski

      Stranke

      Tužitelj: Topps Europe Ltd (Milton Keynes, Ujedinjena Kraljevina) (zastupnici: u početku R. Vidal, A. Penny, solicitors i B. Kennelly, QC, zatim R. Subiotto, QC, et A. Cleenewerck de Crayencour, odvjetnik i naposlijetku T. de la Mare, QC)

      Tuženik: Europska komisija (zastupnici: F. Jimeno Fernández i M. Farley, agenti)

      Intervenijenti u potporu tuženiku: Međunarodna federacija nogometnih saveza (FIFA) (Zürich, Švicarska) (zastupnici: A. Barav i D. Reymond, odvjetnici) i Panini SpA (Modena, Italija) (zastupnici: F. Wijckmans, F. Tuytschaever et M. Varga, odvjetnici)

      Predmet

   Zahtjev na temelju članka 263. UFEU-a kojim se traži poništenje odluke Komisije C(2014) 5123 final od 15. srpnja 2014. o odbacivanju pritužbe koju je tužitelj podnio u predmetu AT.39899 – Izdavanje odobrenja iz područja intelektualnog vlasništva koja se odnose na kolekcionarske predmete u vezi s nogometom.

      Izreka

               1.

               Tužba se odbija.

               2.

               Društvo Topps Europe Ltd snosi vlastite troškove te troškove Europske komisije, Međunarodne federacije nogometnih saveza (FIFA) i društva Panini Spa.

      (1)  SL C 448, 15. 12. 2014.


title: Predmet T-346/17: Tužba podnesena 31. svibnja 2017. – Hotelbeds Spain protiv EUIPO-a – Guidigo Europe (Guidego what to do next)

text:
               24.7.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 239/68

         Tužba podnesena 31. svibnja 2017. – Hotelbeds Spain protiv EUIPO-a – Guidigo Europe (Guidego what to do next)
   (Predmet T-346/17)
   (2017/C 239/78)
   Jezik na kojem je tužba podnesena: engleski

      Stranke

      Tužitelj: Hotelbeds Spain, SL (Palma de Mallorca, Španjolska) (zastupnik: L. Broschat García, odvjetnik)

      Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO)

      Druga stranka pred žalbenim vijećem: Guidigo Europe SARL (Pariz, Francuska)

      Podaci o postupku pred EUIPO-om

      Podnositelj prijave: tužitelj

      Predmetni sporni žig: figurativni žig Europske unije koji sadrži verbalne elemente „Guidego what to do next” – prijava za registraciju br. 12 944 898

      Postupak pred EUIPO-om: postupak povodom prigovora

      Pobijana odluka: odluka četvrtog žalbenog vijeća EUIPO-a od 21. ožujka 2017. u predmetu R 449/2016-4

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

               —

               poništi pobijanu odluku;

               —

               prihvati prijavu žiga Europske unije br. 12 944 898, u razredima 39., 41. i 43.

      Tužbeni razlog

               —

               povreda članka 8. stavka 1. točke (b) Uredbe br. 207/2009.


title: Predmet C-78/17: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 13. veljače 2017. uputio Conseil du Contentieux des Étrangers (Belgija) – X protiv Commissaire général aux réfugiés et aux apatrides

text:
               8.5.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 144/29

         Zahtjev za prethodnu odluku koji je 13. veljače 2017. uputio Conseil du Contentieux des Étrangers (Belgija) – X protiv Commissaire général aux réfugiés et aux apatrides
   (Predmet C-78/17)
   (2017/C 144/38)
   Jezik postupka: francuski

      Sud koji je uputio zahtjev

   Conseil du Contentieux des Étrangers

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelj: X

      Tuženik: Commissaire général aux réfugiés et aux apatrides

      Prethodna pitanja

               A.

               Treba li članak 14. stavak 4. Direktive 2011/95/EZ (1) tumačiti na način da se njime stvara nova klauzula o isključenju iz statusa izbjeglice predviđenog u članku 13. iste direktive i, slijedom toga, iz članka 1. A Ženevske konvencije?

               B.

               U slučaju pozitivnog odgovora na pitanje A, je li tako protumačen članak 14. stavak 4. u skladu sa člankom 18. Povelje o temeljnim pravima i člankom 78. stavkom 1. Ugovora o funkcioniranju Europske unije koji osobito predviđaju usklađenost sekundarnog europskog prava sa Ženevskom konvencijom čija je klauzula o isključenju, predviđena u članku 1. F taksativna i treba je strogo tumačiti?

               C.

               U slučaju negativnog odgovora na pitanje A, treba li članak 14. stavak 4. Direktive 2011/95/EZ tumačiti na način da se njime uvodi razlog za ukidanje statusa izbjeglice koji nije predviđen u Ženevskoj konvenciji, a koja se mora poštovati na temelju članka 18. Povelje o temeljnim pravima i članka 78. stavka 1. Ugovora o funkcioniranju Europske unije?

               D.

               U slučaju pozitivnog odgovora na pitanje C, je li članak 14. stavak 4. prethodno navedene direktive u skladu s člankom 18. Povelje o temeljnim pravima i člankom 78. stavkom 1. Ugovora o funkcioniranju Europske unije koji osobito predviđaju usklađenost sekundarnog europskog prava sa Ženevskom konvencijom jer se njime uvodi razlog za ukidanje statusa izbjeglice koji, uz to što nije predviđen Ženevskom konvencijom, nije na njoj niti utemeljen.

               E.

               U slučaju negativnog odgovora na pitanja A i C, koje je tumačenje članka 14. stavka 4. prethodno navedene direktive u skladu s člankom 18. Povelje o temeljnim pravima i člankom 78. stavkom 1. Ugovora o funkcioniranju Europske unije koji osobito predviđaju usklađenost sekundarnog europskog prava sa Ženevskom konvencijom?

      (1)  Direktiva 2011/95/EU Europskog parlamenta i Vijeća od 13. prosinca 2011. o standardima za kvalifikaciju državljana trećih zemalja ili osoba bez državljanstva za ostvarivanje međunarodne zaštite, za jedinstveni status izbjeglica ili osoba koje ispunjavaju uvjete za supsidijarnu zaštitu te sadržaj odobrene zaštite (SL L 337, 20.12.2011., str. 9.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 19., svezak 13., str. 248.)


title: Predmet C-152/16: Presuda Suda (deseto vijeće) od 1. prosinca 2016. – Europska komisija protiv Velikog Vojvodstva Luksemburg (Povreda obveze države članice — Uredba (EZ) br. 1071/2009 — Zajednička pravila koja se tiču uvjeta za obavljanje djelatnosti cestovnog prijevoznika — Članak 16. stavci 1. i 5. — Nacionalni elektronički registar poduzeća cestovnog prijevoza — Nepovezanost nacionalnih elektroničkih registara drugih država članica)

text:
               30.1.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 30/15

         Presuda Suda (deseto vijeće) od 1. prosinca 2016. – Europska komisija protiv Velikog Vojvodstva Luksemburg
   (Predmet C-152/16) (1)

   ((Povreda obveze države članice - Uredba (EZ) br. 1071/2009 - Zajednička pravila koja se tiču uvjeta za obavljanje djelatnosti cestovnog prijevoznika - Članak 16. stavci 1. i 5. - Nacionalni elektronički registar poduzeća cestovnog prijevoza - Nepovezanost nacionalnih elektroničkih registara drugih država članica))
   (2017/C 030/16)
   Jezik postupka: francuski

      Stranke

      Tužitelj: Europska komisija (zastupnik: J. Hottiaux, agent)

      Tuženik: Veliko Vojvodstvo Luksemburg (zastupnik: D. Holderer, agent)

      Izreka

               1.

               Ne uspostavivši nacionalni elektronički registar poduzeća cestovnog prijevoza koji je u potpunosti usklađen i povezan s nacionalnim elektroničkim registrima drugih država članica, Veliko Vojvodstvo Luksemburg povrijedilo je obveze koje ima na temelju članka 16. stavaka 1. i 5. Uredbe Europskog parlamenta i Vijeća od 21. listopada 2009. o uspostavljanju zajedničkih pravila koja se tiču uvjeta za obavljanje djelatnosti cestovnog prijevoznika te stavljanju izvan snage Direktive Vijeća 96/26/EZ.

               2.

               Velikom Vojvodstvu Luksemburg se nalaže snošenje troškova.

      (1)  SL C 191, 30. 5. 2016.


title: Predmet C-666/16 P: Žalba koju su 21. prosinca 2016. podnijeli Lysoform Dr. Hans Rosemann GmbH i Ecolab Deutschland GmbH protiv rješenja Općeg suda (peto vijeće) od 12. listopada 2016. u predmetu T-543/15: Lysoform Dr. Hans Rosemann GmbH i Ecolab Deutschland GmbH protiv Europske agencije za kemikalije

text:
               20.2.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 53/26

         Žalba koju su 21. prosinca 2016. podnijeli Lysoform Dr. Hans Rosemann GmbH i Ecolab Deutschland GmbH protiv rješenja Općeg suda (peto vijeće) od 12. listopada 2016. u predmetu T-543/15: Lysoform Dr. Hans Rosemann GmbH i Ecolab Deutschland GmbH protiv Europske agencije za kemikalije
   (Predmet C-666/16 P)
   (2017/C 053/32)
   Jezik postupka: engleski

      Stranke

      Žalitelji: Lysoform Dr. Hans Rosemann GmbH, Ecolab Deutschland GmbH (zastupnici: M. Grunchard, odvjetnik, K. Van Maldegem, odvjetnik, P. Sellar, Advocate)

      Druga stranka u postupku: Europska agencija za kemikalije

      Žalbeni zahtjev

   Žalitelji od Suda zahtijevaju da:

               —

               ukine rješenje Općeg suda u predmetu T-543/15; i

               —

               donese odluku o dopuštenosti i vrati predmet Općem sudu na odlučivanje o meritumu;

               —

               podredno, vrati predmet Općem sudu na odlučivanje o dopuštenosti žaliteljeve tužbe za poništenje pobijanog akta i nakon toga odluči o meritumu;

               —

               naloži drugoj strani u postupku snošenje troškova svih postupaka (uključujući troškove koji se odnose na prigovor nedopuštenosti podnesen Općem sudu).

      Žalbeni razlozi i glavni argumenti

   Žalitelji ističu da je Opći sud pogrešno protumačio i primijenio pravo što je dovelo do toga da je počinio pogrešku koja se tiče prava kad je proglasio nedopuštenom tužbu žaliteljâ za poništenje pobijanog akta.
   Žalitelji osobito tvrde da je Opći sud počinio niz grešaka u svojem obrazloženju i tumačenju pravnog okvira kao primjenjivog na situaciju žaliteljâ. To je dovelo do toga da je Opći sud počinio sljedeće pogreške koje se tiču prava:

               —

               Opći je sud pogrešno protumačio i primijenio članak 130., stavak 1. Poslovnika Općeg suda, ulazeći u meritum predmeta;

               —

               Opći je sud pogrešno protumačio i primijenio članak 130. stavak 7. Poslovnika Općeg suda jer nije odgodio odluku o dopuštenosti do saslušanja svih argumenata o meritumu predmeta.

         Nadalje, proglasivši tužbu žaliteljâ nedopuštenom, Opći je sud povrijedio njihova prava obrane, pravo na pristup pravosuđu i obvezu obrazlaganja koja su sastavni dio temeljnih prava pojedinaca i prema tome odražavaju opća načela prava EU-a.
   Iz tih razloga tužitelji tvrde da rješenje Općeg suda u predmetu T-543/15 treba ukinuti i da Sud treba odlučiti o dopuštenosti i vratiti predmet Općem sudu na odlučivanje o meritumu.


title: Predmet T-56/17: Tužba podnesena 27. siječnja 2017. – PO i dr. protiv EEAS-a

text:
               10.4.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 112/39

         Tužba podnesena 27. siječnja 2017. – PO i dr. protiv EEAS-a
   (Predmet T-56/17)
   (2017/C 112/55)
   Jezik postupka: francuski

      Stranke

      Tužitelji: PO, PP, PQ (zastupnici: N. de Montigny i J.-N. Louis, odvjetnici)

      Tuženik: Europska služba za vanjsko djelovanje

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelji od Općeg suda zahtijevaju da:

               —

               utvrdi i presudi da se

                           —

                           poništava odluka objavljena 15. travnja 2016. o izmjenama prava i obveza dužnosnika, privremenih i ugovornih službenika u pogledu naknada za obrazovanje („education allowances”), to jest „Rights and obligations of officials, temporary and contract agents: Education Allowances”;

               —

               tuženiku naloži snošenje troškova.

      Tužbeni razlozi i glavni argumenti

   U prilog osnovanosti tužbe tužitelji iznose sedam tužbenih razloga.

               1.

               Prvi tužbeni razlog: nezakonitost odluke Europske službe za vanjsko djelovanje (EEAS) od 15. travnja 2016. (u daljnjem tekstu: pobijana odluka) jer je njenim donošenjem prekršen članak 1. Priloga X. Pravilnika o osoblju za dužnosnike te članak 110. tog pravilnika, zbog nepostojanja EEAS-ovih općih provedbenih odredbi.
               Tužitelji se također pozivaju na potpuno nepostojanje obrazloženja odluke o odbijanju njihove žalbe koju su bili podnijeli protiv pobijane odluke.

               2.

               Drugi tužbeni razlog: neprovođenje socijalnog dijaloga prije donošenja pobijane odluke čime je povrijeđen članak 27. Povelje Europske unije o temeljnim pravima.

               3.

               Treći tužbeni razlog: kršenje stečenih prava dužnosnika i službenika koji su zaposleni već više godina te čija se djeca također školuju već nekoliko godina. Tvrde da ta povreda rezultira iz pobijane odluke jer se njome mijenja ranije uvedeni sustav prema kojem je velika većina dužnosnika i službenika koji su tražili dodatni povrat dobivala ukupni povrat troška koji prelazi maksimalnu granicu predviđenu Pravilnikom.

               4.

               Četvrti tužbeni razlog: povreda načela predostrožnosti, legitimnih očekivanja i pravne sigurnosti te povreda načela dobre uprave, koje proizlaze iz pobijane odluke posebno zbog toga što se njome predviđa samo jednogodišnja prijelazna mjera, pa bi tako doneseni novi uvjeti za povrat bili nametnuti dužnosnicima i službenicima zaposlenima u trenutku njihova donošenja.

               5.

               Peti tužbeni razlog: neodvagivanje interesa i nepridržavanje načela proporcionalnosti kojima je zahvaćena pobijana odluka, čiji je jedini cilj bio smanjivanje financijskog učinka koji implicira dodatni povrat troškova obrazovanja, iako je EEAS za postizanje tog cilja mogao dati prednost drugim mjerama bez da pritom krši prava svojih zaposlenika. Tvrde da se tuženik time odlučio za rješenje koje je najštetnije za njegove dužnosnike i službenike.

               6.

               Šesti tužbeni razlog: povreda načela nediskriminacije jer se pobijanom odlukom stvara diskriminacija uvođenjem načela da se povrat provodi na jednakim osnovama za dužnosnike i službenike koji se nalaze u različitim delegacijama te, dakle, jednako postupanje u različitim situacijama.

               7.

               Sedmi tužbeni razlog: kršenje prava na obitelj i prava na obrazovanje koje je EEAS počinio jer je donošenje pobijane odluke imalo za posljedicu prisiljavanje tužiteljâ da biraju između poslovnog života i tih temeljnih prava.


title: Predmet T-364/16: Tužba podnesena 7. srpnja 2016. – ArcelorMittal Tubular Products Ostrava i dr. protiv Komisije

text:
               22.8.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 305/51

         Tužba podnesena 7. srpnja 2016. – ArcelorMittal Tubular Products Ostrava i dr. protiv Komisije
   (Predmet T-364/16)
   (2016/C 305/69)
   Jezik postupka: engleski

      Stranke

      Tužitelj: ArcelorMittal Tubular Products Ostrava a.s. (Ostrava-Kunčice, Češka Republika) i 12 drugih tužitelja (zastupnici: G. Berrisch, odvjetnik, i B. Byrne, Solicitor)

      Tuženik: Europska Komisija

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelji od Općeg suda zahtijevaju da:

               —

               poništi odluku Europske komisije donesenu 6. lipnja 2016. ili ranije kojom se Hubei Xinyegang Steel Co. Ltd uklanja s popisa društava navedenih u dodatnoj TARIC oznaci A950 te se umjesto toga navodi u novoj dodatnoj TARIC oznaci C129 za sve TARIC oznake navedene u članku 1. stavku 1. Provedbene uredbe Komisije (EU) 2015/2272 оd 7. prosinca 2015. o uvođenju konačne antidampinške pristojbe na uvoz određenog željeznog ili čeličnog pribora za cijevi podrijetlom iz Narodne Republike Kine nakon revizije zbog predstojećeg isteka mjera u skladu s člankom 11. stavkom 2. Uredbe Vijeća (EZ) br. 1225/2009 (SL 2015., L 322, str. 21.) uslijed čega se smanjuje stopa antidampinške pristojbe primjenjive na uvoz bešavnih cijevi od željeza ili čelika koje je proizveo Hubei na 0 %,

               —

               naloži Europskoj komisiji snošenje troškova.

      Tužbeni razlozi i glavni argumenti

   U prilog tužbi, tužitelji ističu jedini tužbeni razlog koji se temelji na tome da pobijana odluka nema pravnu osnovu i da prema tome krši članak 1. stavak 2. i Prilog Provedbenoj uredbi Komisije (EU) 2015/2272.
   Europska je komisija utemeljila pobijanu odluku na presudi Suda u predmetu ArcelorMittal Tubular Products Ostrava a.s. i dr./Hubei Xinyegang Steel Co. Ltd i Vijeće Europske unije/Hubei Xinyegang Steel Co. Ltd (spojeni predmeti C-186/14 P i C-193/14 P, EU:C:2016:209), kojima je Sud potvrdio presudu Općeg suda u predmetu Hubei Xinyegang Steel Co. Ltd/Vijeća Europske unije (T-528/09, EU:T:2014:35), kojom je Opći sud poništio Uredbu Vijeća (EZ) br. 926/2009 od 24. rujna 2009. o uvođenju konačne antidampinške pristojbe i konačnoj naplati privremene pristojbe uvedene na uvoz određenih bešavnih cijevi od željeza ili čelika podrijetlom iz Narodne Republike Kine u dijelu u kojem se njome nameće antidampinška pristojba na proizvode društva Hubei Xinyegang Steel Co. Ltd. Prema mišljenju tužitelja, Europska je komisija pogrešno proširila učinak poništenja Uredbe Vijeća (EZ) br. 926/2009 na Komisijinu Provedbenu uredbu (EU) 2015/2272 jer potonja uredba nije bila predmet spora u prethodnim sudskim predmetima. Prema tome, Europska je komisija mogla donijeti pobijanu odluku tek nakon što je stavila izvan snage Uredbu (EZ) 2015/2272.