title: Predmet C-522/16: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 7. listopada 2016. uputio Hoge Raad der Nederlanden (Nizozemska) – A protiv Staatssecretaris van Financiën

text:
               20.3.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 86/4

         Zahtjev za prethodnu odluku koji je 7. listopada 2016. uputio Hoge Raad der Nederlanden (Nizozemska) – A protiv Staatssecretaris van Financiën
   (Predmet C-522/16)
   (2017/C 086/06)
   Jezik postupka: nizozemski

      Sud koji je uputio zahtjev

   Hoge Raad der Nederlanden

      Stranke glavnog postupka

      Žalitelj u kasacijskom postupku: A

      Druga stranka u kasacijskom postupku: Staatssecretaris van Financiën

      Prethodna pitanja

               1.

               Treba li članak 62. Uredbe br. 2913/92 (1) u vezi s člancima 205., 212., 216., 217. i 218. Uredbe br. 2454/93 (2), kao i odredbama uredaba (EEZ) br. 2777/75 (3) i (EZ) br. 1484/95 (4) tumačiti na način da se podacima navedenima u članku 201. stavku 3. podstavku 2. Uredbe br. 2913/92, na temelju kojih je sastavljena carinska deklaracija, smatraju i podaci navedeni u članku 3. stavku 2. Uredbe br. 1484/95 koje treba podnijeti carinskim tijelima?

               2.

               Treba li članak 201. stavak 3. podstavak 2. Uredbe br. 2913/92 tumačiti na način da se dužnikom smatra i fizička osoba koja nije sama stvarno poduzela radnju opisanu u toj odredbi („davanje podataka potrebnih za sastavljanje deklaracije”), niti se kao zakonski zastupnik može smatrati odgovornom za poduzimanje te radnje, ali je blisko i svjesno sudjelovala pri planiranju i kasnijem uspostavljanju strukture društava i trgovinskih tokova, u čijem je okviru kasnije (od strane drugih osoba) uslijedilo „davanje podataka potrebnih za sastavljanje deklaracije”?

               3.

               Treba li pretpostavku navedenu u članku 201. stavku 3. podstavku 2. Uredbe br. 2913/92 prema kojoj su „znale ili su opravdano trebale znati da podaci [potrebni za sastavljanje deklaracije] nisu istiniti” tumačiti na način da pravne i fizičke osobe koje su iskusni sudionici na tržištu ne mogu biti odgovorne za dodatne carine zbog zlouporabe prava, ako su strukturu transakcija s ciljem izbjegavanja dodatnih carina uspostavile tek nakon što su priznati stručnjaci za carinsko pravo potvrdili da je takva struktura pravno i porezno dopuštena?

               4.

               Treba li članak 221. stavak 4. Uredbe br. 2913/92 tumačiti na način da se trogodišnji rok ne produžava kada se nakon isteka roka iz članka 221. stavka 3. prve rečenice utvrdi da uvozna carina – koja se u skladu s člankom 201. Uredbe br. 2913/92 duguje zbog podnošenja carinske deklaracije za puštanje robe u slobodni promet – zbog netočnih ili nepotpunih podataka u carinskoj prijavi nije ranije ubrana?

               5.

               Treba li članak 221. stavke 3. i 4. Uredbe br. 2913/92 tumačiti na način da, kada je carinski dužnik u vezi s uvoznom deklaracijom obaviješten o iznosu carinskog duga, te je on protiv tog obavještenja podno žalbu u skladu s člankom 243. navedene uredbe, carinska tijela pored tog pobijanog obavještenja i bez obzira na članak 221. stavak 4. navedene uredbe mogu u vezi s istom carinskom deklaracijom zahtijevati i uvozne carine koje se duguju na temelju zakona?

      (1)  Uredba Vijeća (EEZ) br. 2913/92 od 12. listopada 1992. o Carinskom zakoniku Zajednice (SL 1992., L 302, str. 1.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 2., svezak 2., str. 110.).

      (2)  Uredba Komisije (EEZ) br. 2454/93 od 2. srpnja 1993. o utvrđivanju odredaba za provedbu Uredbe Vijeća (EEZ) br. 2913/92 o Carinskom zakoniku Zajednice (SL 1993., L 253, str. 1.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 2., svezak 1., str. 3.).

      (3)  Uredba Vijeća (EEZ) br. 2777/75 od 29. listopada 1975. o zajedničkoj organizaciji tržišta mesa peradi (SL 1975., L 282, str. 77.).

      (4)  Uredba Komisije (EZ) br. 1484/95 od 28. lipnja 1995. o utvrđivanju detaljnih pravila za provedbu sustava dodatnih uvoznih carina i određivanju dodatnih uvoznih carina u sektorima mesa peradi i jaja i za albumin iz jaja te stavljanju izvan snage Uredbe br. 163/67/EEZ (SL 1995., L 145, str. 47.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 3., svezak 8., str. 145.).


title: Predmeti T-422/15 i T-423/15: Presuda Općeg suda od 25. svibnja 2016. – U-R LAB protiv EUIPO-a (THE DINING EXPERIENCE) („Žig Europske unije — Prijava figurativnih i verbalnih žigova Europske unije THE DINING EXPERIENCE — Apsolutni razlog za odbijanje — Nepostojanje razlikovnog karaktera — Članak 7. stavak 1. točka (b) Uredbe (EZ) br. 207/2009 — Obveza obrazlaganja — Članak 75. Uredbe br. 207/2009”)

text:
               4.7.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 243/32

         Presuda Općeg suda od 25. svibnja 2016. – U-R LAB protiv EUIPO-a (THE DINING EXPERIENCE)
   (Predmeti T-422/15 i T-423/15) (1)

   ((„Žig Europske unije - Prijava figurativnih i verbalnih žigova Europske unije THE DINING EXPERIENCE - Apsolutni razlog za odbijanje - Nepostojanje razlikovnog karaktera - Članak 7. stavak 1. točka (b) Uredbe (EZ) br. 207/2009 - Obveza obrazlaganja - Članak 75. Uredbe br. 207/2009”))
   (2016/C 243/34)
   Jezik postupka: francuski

      Stranke

      Tužitelj: U-R LAB (Pariz, Francuska) (zastupnik: G. Barbaut, odvjetnik)

      Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (zastupnik: J. Crespo Carrillo, agent)

      Predmet

   Dvije tužbe podnesene protiv dvije odluke četvrtog žalbenog vijeća EUIPO-a od 20. svibnja 2015. (predmeti R 2541/2014-4 i R 2542/2014-4) koje se odnose na prijave za registraciju, s jedne strane, figurativnog znaka i, s druge strane, verbalnog znaka THE DINING EXPERIENCE kao žigova Europske unije.

      Izreka

               1.

               Predmeti T-422/15 i T-423/15 spajaju se u svrhu donošenja ove presude.

               2.

               Tužbe se odbijaju.

               3.

               U-R LAB-u se nalaže snošenje troškova.

      (1)  SL C 328, 5. 10. 2015.


title: Predmet C-118/14: Rješenje predsjednika Suda od 8. srpnja 2014. (zahtjev za prethodnu odluku Amtsgericht Rüsselsheim – Njemačka) – Peggy Kieck protiv Condor Flugdienst GmbH

text:
               17.11.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 409/31

         Rješenje predsjednika Suda od 8. srpnja 2014. (zahtjev za prethodnu odluku Amtsgericht Rüsselsheim – Njemačka) – Peggy Kieck protiv Condor Flugdienst GmbH
   (Predmet C-118/14) (1)

   2014/C 409/45
   Jezik postupka: njemački
   Predsjednik Suda odredio je brisanje predmeta.

      (1)  SL C 184, 16.6.2014.


title: Predmet C-221/12: Presuda Suda (deseto vijeće) od 14. studenoga 2013. (zahtjev za prethodnu odluku Raad van State van België — Belgija) — Belgacom NV protiv Interkommunale voor Teledistributie van het Gewest Antwerpen (Integan), Inter-Media, West-Vlaamse Energie- en Teledistributiemaatschappij (WVEM), Provinciale Brabantse Energiemaatschappij CVBA (PBE) (Prethodno pitanje — Članak 49. UFEU-a — Sloboda poslovnog nastana — Članak 56. UFEU-a — Sloboda pružanja usluga — Načela jednakog postupanja i nediskriminacije — Obveza transparentnosti — Područje primjene — Ugovor sklopljen između javnih tijela jedne države članice i poduzetnika iz te države članice — Ustupanje, od strane tih tijela, njihove djelatnosti pružanja televizijskih usluga kao i, na određeno vrijeme, ekskluzivnog prava korištenja njihovih kabelskih mreža poduzetniku iz te države članice — Mogućnost da se gospodarski subjekt iz iste države članice pozove na članke 49. i 56. UFEU-a pred sudovima te države članice — Neprovođenje postupka javne nabave — Opravdanje — Postojanje ranijeg ugovora — Nagodba namijenjena okončanju spora o tumačenju tog ugovora — Rizik pada vrijednosti ustupljene djelatnosti)

text:
               11.1.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 9/9

         Presuda Suda (deseto vijeće) od 14. studenoga 2013. (zahtjev za prethodnu odluku Raad van State van België — Belgija) — Belgacom NV protiv Interkommunale voor Teledistributie van het Gewest Antwerpen (Integan), Inter-Media, West-Vlaamse Energie- en Teledistributiemaatschappij (WVEM), Provinciale Brabantse Energiemaatschappij CVBA (PBE)
   (Predmet C-221/12) (1)

   (Prethodno pitanje - Članak 49. UFEU-a - Sloboda poslovnog nastana - Članak 56. UFEU-a - Sloboda pružanja usluga - Načela jednakog postupanja i nediskriminacije - Obveza transparentnosti - Područje primjene - Ugovor sklopljen između javnih tijela jedne države članice i poduzetnika iz te države članice - Ustupanje, od strane tih tijela, njihove djelatnosti pružanja televizijskih usluga kao i, na određeno vrijeme, ekskluzivnog prava korištenja njihovih kabelskih mreža poduzetniku iz te države članice - Mogućnost da se gospodarski subjekt iz iste države članice pozove na članke 49. i 56. UFEU-a pred sudovima te države članice - Neprovođenje postupka javne nabave - Opravdanje - Postojanje ranijeg ugovora - Nagodba namijenjena okončanju spora o tumačenju tog ugovora - Rizik pada vrijednosti ustupljene djelatnosti)
   2014/C 9/12
   Jezik postupka: nizozemski

      Sud koji je uputio zahtjev

   Raad van State van België

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelj: Belgacom NV

      Tuženici: Interkommunale voor Teledistributie van het Gewest Antwerpen (Integan), Inter-Media, West-Vlaamse Energie- en Teledistributiemaatschappij (WVEM), Provinciale Brabantse Energiemaatschappij CVBA (PBE)

      Predmet

   Zahtjev za prethodnu odluku — Raad van State van België — Tumačenje članaka 49. i 56. UFEU-a — Područje primjene — Načelo transparentnosti — Ugovor sklopljen između javnog tijela i poduzetnika iz iste države članice o ustupanju određenih prava tog javnog tijela predmetnom poduzetniku, bez objave ili pozivanja drugih poduzetnika na podnošenje ponuda

      Izreka

               1.

               Članke 49. i 56. UFEU-a treba tumačiti u smislu da se gospodarski subjekt iz jedne države članice može pozvati pred sudovima te države članice na povredu obveze transparentnosti koja proizlazi iz tih članaka koja je navodno počinjena pri sklapanju ugovora kojim je jedno ili više javnih tijela iz te države članice dodijelilo gospodarskom subjektu iz iste države članice koncesiju za pružanje usluga od određenog prekograničnog interesa ili pak isključivo pravo da obavlja određenu gospodarsku djelatnost od prekograničnog interesa.

               2.

               Članke 49. i 56. UFEU-a treba tumačiti na način da:

                           —

                           želja da se izbjegne povreda određenih prava koja su javna tijela prenijela na gospodarski subjekt ranijim ugovorom o korištenju kablovskih mreža koje im pripadaju ne može opravdati proširenje opsega tog sporazuma suprotno pravu Unije u obliku izravnog davanja koncesije za pružanje usluga ili isključivog prava na obavljanje djelatnosti od određenog prekograničnog interesa, uključujući kada je to u svrhu okončanja spora koji se među zainteresiranim strankama vodi u pogledu opsega tog ugovora, i to zbog razloga na koje one nikako ne mogu utjecati;

                           —

                           razlozi gospodarske prirode kao što je želja da se izbjegne pad vrijednosti gospodarske djelatnosti nisu važni razlozi u općem interesu koji bi mogli opravdati izravnu dodjelu koncesije za pružanje usluga koje se odnose na tu djelatnost ili isključivog prava na obavljanje navedene djelatnosti od određenog prekograničnog interesa, pri tome odstupajući od načela jednakog postupanja i nediskriminacije koji su zaštićeni navedenim člancima.

      (1)  SL C 243, 11.08.2012.


title: Predmet T-703/14 R: Rješenje suca zaduženog za postupke privremene pravne zaštite od 27. listopada 2014. – Diktyo Amyntikon Viomichanion Net protiv Komisije ( „Privremena pravna zaštita — Subvencije — Sedmi okvirni program za istraživanja, tehnološki razvoj i demonstracijske aktivnosti (2007-2013) — Opomena dužniku čiji je adresat suugovaratelj — Zahtjev za odgodu izvršenja — Predmet na koji se ne mogu primijeniti privremene mjere” )

text:
               26.1.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 26/35

         Rješenje suca zaduženog za postupke privremene pravne zaštite od 27. listopada 2014. – Diktyo Amyntikon Viomichanion Net protiv Komisije
   (Predmet T-703/14 R)
   ((„Privremena pravna zaštita - Subvencije - Sedmi okvirni program za istraživanja, tehnološki razvoj i demonstracijske aktivnosti (2007-2013) - Opomena dužniku čiji je adresat suugovaratelj - Zahtjev za odgodu izvršenja - Predmet na koji se ne mogu primijeniti privremene mjere”))
   (2015/C 026/45)
   Jezik postupka: grčki

      Stranke

      Tužitelj: Diktyo Amyntikon Viomichanion Net AEVE (Kaisariani, Grčka) (zastupnik: K. Damis, odvjetnik)

      Tuženik: Europska komisija (zastupnici: R. Lyal i M. Konstantinidis, agenti)

      Predmet

   Zahtjev za odgodu izvršenja opomene dužniku čiji je adresat tužitelj u okviru sporazuma o subvencijama i svih drugih povezanih akata.

      Izreka

               1.

               Zahtjev za privremenu pravnu zaštitu se odbija.

               2.

               O troškovima će se odlučiti naknadno.


title: PredmetC-411/16 P: Rješenje Suda (deseto vijeće) od 7. lipnja 2017. Holistic Innovation Institute, SLU protiv Europske komisije (Žalba — Članak 181. Poslovnika Suda — Projekti koje financira Europska unija u području istraživanja — Sedmi okvirni program za istraživanje i tehnološki razvoj (2007.-2013.) — Projekt eDIGIREGION — Odluka Europske komisije da tužitelju odbije sudjelovanje — Tužba za poništenje i utvrđivanje odgovornosti)

text:
               31.7.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 249/13

         Rješenje Suda (deseto vijeće) od 7. lipnja 2017. Holistic Innovation Institute, SLU protiv Europske komisije
   (PredmetC-411/16 P) (1)

   ((Žalba - Članak 181. Poslovnika Suda - Projekti koje financira Europska unija u području istraživanja - Sedmi okvirni program za istraživanje i tehnološki razvoj (2007.-2013.) - Projekt eDIGIREGION - Odluka Europske komisije da tužitelju odbije sudjelovanje - Tužba za poništenje i utvrđivanje odgovornosti))
   (2017/C 249/19)
   Jezik postupka: španjolski

      Stranke

      Žalitelj: Holistic Innovation Institute, SLU (zastupnik: J.J. Marín López, abogado)

      Druga stranka u postupku: Europska komisija (zastupnici: R. Lyal, agent, i J. Rivas Andrés, odvjetnik)

      Izreka

               1.

               Žalba se odbija.

               2.

               Holistic Innovation Institute SLU nalaže se snošenje troškova.

      (1)  SL C 364, 3. 10. 2016.


title: Predmet C-103/14: Presuda Suda (četvrto vijeće) od 12. studenoga 2015. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Vilniaus apygardos administracinis teismas – Litva) – Bronius Jakutis, Kretingalės kooperatinė ŽŪB protiv Nacionalinė mokėjimo agentūra prie Žemės ūkio ministerijos, Lietuvos valstybė (Zahtjev za prethodnu odluku — Poljoprivreda — Uredba (EZ) br. 73/2009 — Članci 7. stavak 1., 10. stavak 1., 121. i 132. stavak 2. — Provedbeni akti te uredbe — Valjanost u pogledu UFEU-a Akta o pristupanju iz 2003. i načela nediskriminacije, pravne sigurnosti, zaštite legitimnih očekivanja i dobre uprave — Modulacija izravnih plaćanja dodijeljenih poljoprivrednicima — Smanjenje iznosa — Razina izravnih plaćanja primjenjiva u državama članicama Europske zajednice u njezinu sastavu na dan 30. travnja 2004. i u državama članicama koje su pristupile Zajednici 1. svibnja 2004. — Neobjavljivanje i nepostojanje obrazloženja)

text:
               18.1.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 16/5

         Presuda Suda (četvrto vijeće) od 12. studenoga 2015. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Vilniaus apygardos administracinis teismas – Litva) – Bronius Jakutis, Kretingalės kooperatinė ŽŪB protiv Nacionalinė mokėjimo agentūra prie Žemės ūkio ministerijos, Lietuvos valstybė
   (Predmet C-103/14) (1)

   ((Zahtjev za prethodnu odluku - Poljoprivreda - Uredba (EZ) br. 73/2009 - Članci 7. stavak 1., 10. stavak 1., 121. i 132. stavak 2. - Provedbeni akti te uredbe - Valjanost u pogledu UFEU-a Akta o pristupanju iz 2003. i načela nediskriminacije, pravne sigurnosti, zaštite legitimnih očekivanja i dobre uprave - Modulacija izravnih plaćanja dodijeljenih poljoprivrednicima - Smanjenje iznosa - Razina izravnih plaćanja primjenjiva u državama članicama Europske zajednice u njezinu sastavu na dan 30. travnja 2004. i u državama članicama koje su pristupile Zajednici 1. svibnja 2004. - Neobjavljivanje i nepostojanje obrazloženja))
   (2016/C 016/05)
   Jezik postupka: litavski

      Sud koji je uputio zahtjev

   Vilniaus apygardos administracinis teismas

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelji: Bronius Jakutis, Kretingalės kooperatinė ŽŪB

      Tuženici: Nacionalinė mokėjimo agentūra prie Žemės ūkio ministerijos, Lietuvos valstybė

      uz sudjelovanje: Lietuvos Respublikos Vyriausybė, Lietuvos Respublikos žemės ūkio ministerija

      Izreka

               1.

               Članke 7. stavak 1., 10. stavak 1. i 121. Uredbe Vijeća (EZ) br. 73/2009 od 19. siječnja 2009. o utvrđivanju zajedničkih pravila za programe izravne potpore za poljoprivrednike u okviru zajedničke poljoprivredne politike i utvrđivanju određenih programa potpore za poljoprivrednike, o izmjeni uredaba (EZ) br. 1290/2005, (EZ) br. 247/2006, (EZ) br. 378/2007 i stavljanju izvan snage Uredbe (EZ) br. 1782/2003 treba tumačiti na način da pojam „razina izravnih plaćanja koja se primjenjuje u državama članicama koje nisu nove države članice” valja shvatiti na način da je ta razina u 2012. godini iznosila 90 % razine svih izravnih plaćanja te da pojam „razina izravnih plaćanja u novim državama članicama” treba shvatiti na način da je potonja razina za 2012. godinu bila jednaka razini u državama članicama Europske zajednice u njezinu sastavu na dan 30. travnja 2004.

               2.

               Provedbena odluka Komisije C(2012) 4391 final od 2. srpnja 2012. o odobravanju dodjele dodatnih nacionalnih izravnih plaćanja u Litvi za 2012. godinu nije valjana, dok ispitivanje prethodnih pitanja nije otkrilo nijedan element koji bi mogao utjecati na valjanost zadnjeg dijela članka 10. stavka 1. i zadnjeg dijela članka 132. stavka 2. posljednjeg podstavka Uredbe br. 73/2009.

               3.

               Provedbena odluka Komisije C(2012) 4391 final od 2. srpnja 2012. o odobravanju dodjele dodatnih nacionalnih izravnih plaćanja u Litvi za 2012. godinu nije valjana, dok ispitivanje prethodnih pitanja nije otkrilo nijedan element koji bi mogao utjecati na valjanost zadnjeg dijela članka 10. stavka 1. i zadnjeg dijela članka 132. stavka 2. posljednjeg podstavka Uredbe br. 73/2009.

               4.

               Značenje riječi „dydis”, korištene u verziji na litavskom jeziku članka 1.c stavka 2. posljednjeg podstavka Uredbe Vijeća (EZ) br. 1259/1999 od 17. svibnja 1999. o utvrđivanju zajedničkih pravila za programe izravne potpore u okviru zajedničke poljoprivredne politike, koji je u Uredbu unesen Aktom o uvjetima pristupanja Europskoj uniji Češke Republike, Republike Estonije, Republike Cipra, Republike Latvije, Republike Litve, Republike Mađarske, Republike Malte, Republike Poljske, Republike Slovenije i Republike Slovačke te o izmjenama Ugovora na kojima se temelji Europska unija, isto je kao i značenje riječi „lygis”, korištene u verziji na litavskom jeziku članka 132. stavka 2. posljednjeg podstavka Uredbe br. 73/2009.

      (1)  SL C 142, 12. 5. 2014.


title: Predmet F-55/15: Rješenje Službeničkog suda od 11. studenoga 2015. – HA protiv Komisije

text:
               21.12.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 429/30

         Rješenje Službeničkog suda od 11. studenoga 2015. – HA protiv Komisije
   (Predmet F-55/15) (1)

   (2015/C 429/41)
   Jezik postupka: francuski
   Predsjednik drugog vijeća odredio je brisanje predmeta.

      (1)  SL C 213, 29. 6. 2015., str. 45


title: Predmet C-312/15 P: Rješenje Suda (deveto vijeće) od 10. ožujka 2016. – SolarWorld AG protiv Solsonica SpA, Europska komisija (Žalba — Članak 181. Poslovnika Suda — Očito neosnovana žalba — Uredba (EU) br. 513/2013 — Damping — Uvoz kristalih silicijskih fotonaponskih modula i njihovih ključnih sastavnih dijelova (ćelija i poluvodičkih pločica) podrijetlom ili poslanih iz Kine — Privremena antidampinška pristojba — Konačna antidampinška pristojba — Obustava postupka — Gubitak pravnog interesa)

text:
               6.6.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 200/3

         Rješenje Suda (deveto vijeće) od 10. ožujka 2016. – SolarWorld AG protiv Solsonica SpA, Europska komisija
   (Predmet C-312/15 P) (1)

   ((Žalba - Članak 181. Poslovnika Suda - Očito neosnovana žalba - Uredba (EU) br. 513/2013 - Damping - Uvoz kristalih silicijskih fotonaponskih modula i njihovih ključnih sastavnih dijelova (ćelija i poluvodičkih pločica) podrijetlom ili poslanih iz Kine - Privremena antidampinška pristojba - Konačna antidampinška pristojba - Obustava postupka - Gubitak pravnog interesa))
   (2016/C 200/03)
   Jezik postupka: engleski

      Stranke

      Žalitelj: SolarWorld AG (zastupnici: L. Ruessmann, odvjetnik, J. Beck, solicitor)

      Druge stranke u postupku: Solsonica SpA, Europska komisija (zastupnici: J.-F. Brakeland, T. Maxian Rusche i A. Stobiecka-Kuik, agenti)

      Izreka

               1.

               Žalba se odbija.

               2.

               Društvu SolarWorld AG nalaže se snošenje troškova.

      (1)  SL C 302, 14. 9. 2015.


title: Odluka Suda od 20. ožujka 2013. u predmetu E-3/12 – država Norveška, koju zastupa Ministarstvo rada protiv Stig Arne Jonssona (Uredba (EEZ) br. 1408/71 – Socijalna sigurnost za radnike migrante – Davanja za slučaj nezaposlenosti – Boravište na državnom području druge države EGP-a – Uvjet stvarnog boravka u državi posljednjeg zaposlenja radi stjecanja prava na davanja za slučaj nezaposlenosti)

text:
               26.9.2013

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 277/9

         ODLUKA SUDA
   od 20. ožujka 2013.
   u predmetu E-3/12
   država Norveška, koju zastupa Ministarstvo rada protiv Stig Arne Jonssona
   (Uredba (EEZ) br. 1408/71 – Socijalna sigurnost za radnike migrante – Davanja za slučaj nezaposlenosti – Boravište na državnom području druge države EGP-a – Uvjet stvarnog boravka u državi posljednjeg zaposlenja radi stjecanja prava na davanja za slučaj nezaposlenosti)
   2013/C 277/07
   U predmetu E-3/12 država Norveška, koju zastupa Ministarstvo rada protiv Stig Arne Jonssona – ZAHTJEV Sudu na temelju članka 34. Sporazuma među državama EFTA-e o osnivanju nadzornog tijela i suda koji je podnio Borgarting lagmannsrett („Prizivni sud”) o pravilima o slobodnom kretanju radnika u Europskom gospodarskom prostoru, Sud, u sastavu Per Christiansen, vršitelj dužnosti predsjednika, i suci Páll Hreinsson (sudac-izvjestitelj) i Martin Ospelt (ad hoc), donio je 20. ožujka 2013. odluku kao u izreci:

               1.

               Člankom 71. stavkom 1. točkom (b) podtočkom i. Uredbe (EEZ) br. 1408/71 isključuje se odredba nacionalnog zakonodavstva prema kojoj je pravo na isplatu naknada za vrijeme nezaposlenosti uvjetovano stvarnim boravkom u dotičnoj državi posljednjeg zaposlenja EGP-a. Takva se odredba ne odnosi na osobe navedene u članku 71. stavku 1. točke (b) podtočke i. dotične Uredbe.

                           (a)

                           Boravak nezaposlene osobe u državi koja se nalazi u blizini države posljednjeg zaposlenja nije mjerodavan za davanje odgovora na predmetno pitanje.

                           (b)

                           Štoviše, u okolnostima poput onih u kojima se nalazi tuženik u glavnom postupku, za primjenu članka 71. stavka 1. točke (b) podtočke i. nije bitno je li nezaposlena osoba prijavljena kao tražitelj zaposlenja te je li prijavljena radi dobivanja naknade za vrijeme nezaposlenosti u svojoj državi boravka.


title: Predmet T-330/15: Presuda Općeg suda od 15. prosinca 2016. – Keil protiv EUIPO-a – NaturaFit Diätetische Lebensmittelproduktion (BasenCitrate) („Žig Europske unije — Postupak za proglašavanje žiga ništavim — Verbalni žig Europske unije BasenCitrate — Apsolutni razlog za odbijanje — Opisni karakter — Članak 7. stavak 1. točke (b) i (c) Uredbe (EZ) br. 207/2009”)

text:
               6.2.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 38/30

         Presuda Općeg suda od 15. prosinca 2016. – Keil protiv EUIPO-a – NaturaFit Diätetische Lebensmittelproduktion (BasenCitrate)
   (Predmet T-330/15) (1)

   ((„Žig Europske unije - Postupak za proglašavanje žiga ništavim - Verbalni žig Europske unije BasenCitrate - Apsolutni razlog za odbijanje - Opisni karakter - Članak 7. stavak 1. točke (b) i (c) Uredbe (EZ) br. 207/2009”))
   (2017/C 038/40)
   Jezik postupka: njemački

      Stranke

      Tužitelj: Rudolf Keil (Grevenbroich, Njemačka) (zastupnik: J. Sachs, odvjetnik)

      Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (zastupnici: S. Hanne, D. Walicka i A. Schifko, agenti)

      Druga stranka u postupku pred žalbenim vijećem EUIPO-a, intervenijent u postupku pred Općim sudom: društvo NaturaFit Diätetische Lebensmittelproduktions GmbH (Röttenbach, Njemačka) (zastupnik: N. Reber, odvjetnik)

      Predmet

   Tužba podnesena protiv odluke prvog žalbenog vijeća EUIPO-a od 15. travnja 2015 (predmet R 1541/2014-1) koja se odnosi na postupak za proglašavanje žiga ništavim između društva NaturaFit Diätetische Lebensmittelproduktions GmbH i R. Keila.

      Izreka

               1.

               Tužba se odbija.

               2.

               Rudolfu Keilu nalaže se snošenje troškova.

      (1)  SL C 279, 24, 8, 2015.


title: Predmet C-65/12: Presuda Suda (prvo vijeće) od 6. veljače 2014. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Hoge Raad der Nederlanden — Nizozemska) — Leidseplein Beheer BV, H.J.M. de Vries protiv Red Bull GmbH, Red Bull Nederland BV (Zahtjev za prethodnu odluku — Žigovi — Direktiva 89/104/EEZ — Prava koja proizlaze iz žiga — Ugledan žig — Proširena zaštita za proizvode ili usluge koji nisu slični — Korištenje znaka koji je istovjetan ili sličan uglednom žigu od strane trećega bez opravdanog razloga — Pojam „opravdan razlog” )

text:
               29.3.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 93/4

         Presuda Suda (prvo vijeće) od 6. veljače 2014. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Hoge Raad der Nederlanden — Nizozemska) — Leidseplein Beheer BV, H.J.M. de Vries protiv Red Bull GmbH, Red Bull Nederland BV
   (Predmet C-65/12) (1)

   (Zahtjev za prethodnu odluku - Žigovi - Direktiva 89/104/EEZ - Prava koja proizlaze iz žiga - Ugledan žig - Proširena zaštita za proizvode ili usluge koji nisu slični - Korištenje znaka koji je istovjetan ili sličan uglednom žigu od strane trećega bez opravdanog razloga - Pojam „opravdan razlog”)
   2014/C 93/05
   Jezik postupka: nizozemski

      Sud koji je uputio zahtjev

   Hoge Raad der Nederlanden

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelj: Leidseplein Beheer BV, H.J.M. de Vries

      Tuženik: Red Bull GmbH, Red Bull Nederland BV

      Predmet

   Zahtjev za prethodnu odluku — Hoge Raad der Nederlanden — Tumačenje članka 5. stavak 2. Prve direktive Vijeća 89/104/EEZ od 21. prosinca 1988. o usklađivanju zakonodavstava država članica o žigovima (SL 1989., L 40, str. 1.) — Prava koja proizlaze iz žiga — Ugledan žig — Proširena zaštita za proizvode ili usluge koji nisu slični — Korištenje znaka koji je istovjetan ili sličan uglednom žigu od strane trećega bez opravdanog razloga na temelju čega treći može nepošteno iskoristiti razlikovni karakter ili ugled žiga ili im nanijeti štetu — Pojam opravdanog razloga

      Izreka

   Članak 5. stavak 2. Prve direktive Vijeća 89/104/EEZ od 21. prosinca 1988. o usklađivanju zakonodavstava država članica o žigovima treba tumačiti na način da se nositelj uglednog žiga, na osnovi „opravdanog razloga” u smislu te odredbe, može naći u situaciji da je primoran trpjeti da treći koristi znak sličan tom žigu u odnosu na proizvod koji je istovjetan proizvodu za koji je žig registriran, ako se dokaže da se taj znak koristilo prije nego što je podnesena prijava istog žiga te da je uporaba znaka za istovjetan proizvod učinjena u dobroj vjeri. Pri ocjeni je li to tako, nacionalni sud mora osobito imati na umu sljedeće:

               —

               etabliranost i ugled znaka kod zainteresirane javnosti,

               —

               stupanj srodnosti između proizvoda i usluga za koje se isti znak izvorno koristilo te proizvoda u odnosu na koji je registriran ugledni žig i

               —

               ekonomsku i komercijalnu prikladnost uporabe znaka koji je sličan tom žigu u odnosu na taj proizvod.

      (1)  SL C 126, 28.4.2012.


title: Predmet C-228/16 P: Žalba koju je 22. travnja 2016. podnio Dimosia Epicheirisi Ilektrismou AE (DEI) protiv presude Općeg suda (četvrto vijeće) od 9. veljače 2016. u predmetu T-639/16, Dimosia Epicheirisi Ilektrismou A.E. (DEI) protiv Europske komisije

text:
               13.6.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 211/39

      Žalba koju je 22. travnja 2016. podnio Dimosia Epicheirisi Ilektrismou AE (DEI) protiv presude Općeg suda (četvrto vijeće) od 9. veljače 2016. u predmetu T-639/16, Dimosia Epicheirisi Ilektrismou A.E. (DEI) protiv Europske komisije
      (Predmet C-228/16 P)
      (2016/C 211/50)
      Jezik postupka: grčki

         Stranke

         Žalitelj: Dimosia Epicheirisi Ilektrismou A.E. (DEI) (zastupnici: Efthymios Bourtzalas, Anargiros Oikonomou, Efstathia Salaka, Charalampos Synodinos, Charisios Tagaras, Denis Waelbroeck, odvjetnici)

         Druga stranka u postupku: Europska komisija

         Zahtjevi žalitelja

                  —

                  da se ukine pobijano rješenje,

                  —

                  da Sud naloži vraćanje predmeta Općem sudu kako bi donio odluku u skladu s zahtjevima žalitelja koji su usmjereni na poništenje pobijanog akta od 12. lipnja 2014.,

                  —

                  da se naloži tuženiku snošenje troškova postupka prvog stupnja i postupka povodom žalbe u cijelosti.

         Žalbeni razlozi i glavni argumenti

      Žalitelj smatra da je pobijano rješenje zahvaćeno pogreškama koji se tiču prava te da ga treba ukinuti zbog ovih razloga:

                  1)

                  očita pogreška koja se tiče prava i nepostojanje obrazloženja u odnosu na zaključak da je predmet T-639/14 postao bespredmetan, s obzirom na to da se takav zaključak temelji na navodnoj „zamjeni” pobijane odluke aktom Komisije od 25. ožujka 2015.,

                  2)

                  povreda načela dobre uprave, pravne sigurnosti i djelotvorne sudske zaštite prilikom donošenja zaključka da je aktom od 25. ožujka 2015. zamijenjen pobijani akt,

                  3)

                  očita pogreška koja se tiče prava u odnosu na tumačenje i primjenu načela zakonitosti akata tijela Europske unije,

                  4)

                  iskrivljenje činjenica i povreda prava na očitovanje u odnosu na ocjenu da obrazloženje pobijanog akta „ne upućuje na državni karakter eventualne potpore u obliku arbitražne odluke” i očita pogreška u ocijeni u dijelu koji se odnosi na zaključak da će se pravni nedostaci pobijanog akta koje je istaknulo društvo DEI, „sigurno ispitati (…) u predmetu T-352/15”,

                  5)

                  iskrivljenje argumentacije društva DEI koja se odnosi na kriterije na temelju kojih je trebalo donijeti odluku o poništenju postupka u ovom predmetu s obzirom na predstavku od 2012. i očita pogreška koja se tiče prava u odnosu na ocjenu da je predstavka od 2012. „implicitno” odbijena aktom Komisije od 25. ožujka 2015. te

                  6)

                  pogreška koja se tiče prava i očita pogreška u ocijeni kada se zaključilo da svaka stranka mora snositi vlastite troškove.


title: Predmet T-50/16: Rješenje Općeg suda od 21. listopada 2016. – Mađarska protiv Komisije

text:
               19.12.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 475/25

         Rješenje Općeg suda od 21. listopada 2016. – Mađarska protiv Komisije
   (Predmet T-50/16) (1)

   (2016/C 475/38)
   Jezik postupka: mađarski
   Predsjednik drugog vijeća odredio je brisanje predmeta.

      (1)  SL C 145, 25. 4. 2016.


title: Predmet T-430/13 P: Žalba koju je 19. kolovoza 2013. podnio Europski gospodarski i socijalni odbor (EGSO) protiv presude Službeničkog suda od 26. lipnja 2013. u predmetu F-21/12, Achab protiv EGSO-a

text:
               9.11.2013

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 325/36

         Žalba koju je 19. kolovoza 2013. podnio Europski gospodarski i socijalni odbor (EGSO) protiv presude Službeničkog suda od 26. lipnja 2013. u predmetu F-21/12, Achab protiv EGSO-a
   (Predmet T-430/13 P)
   2013/C 325/63
   Jezik postupka: francuski

      Stranke

      Žalitelj: Europski gospodarski i socijalni odbor (EGSO) (zastupnici: M. Arsène, agent, uz asistenciju D. Waelbroecka i A. Durona, odvjetnici)

      Druga stranka u postupku: Mohammed Achab (Bruxelles, Belgija)

      Žalbeni zahtjev

   Žalitelj od Općeg suda zahtijeva da:

               —

               ukine presudu Službeničkog suda u predmetu F-21/12 u dijelu u kojem je poništena odluka EGSO-a od 9. lipnja 2011. o povratu naknade za boravak u stranoj državi koja je isplaćivana M. Achabu počevši od 1. srpnja 2010. i EGSO-u naloženo snošenje vlastitih troškova te polovice troškova tužitelja u prvostupanjskom postupku;

               —

               prihvati zahtjeve žalitelja, to jest odbije tužbu kao potpuno neosnovanu;

               —

               naloži drugoj stranci u žalbenom postupku snošenje troškova ovog postupka, kao i postupka pred Službeničkim sudom.

      Žalbeni razlozi i glavni argumenti

   U prilog osnovanosti žalbe žalitelj ističe pet žalbenih razloga:

               1.

               Prvi žalbeni razlog odnosi se na pogrešnu primjenu prava koja se sastoji u tome što je Službenički sud nepravilno zaključio da nisu bili ispunjeni uvjeti koji se odnose na povrat stečenog bez osnove.

               2.

               Drugi žalbeni razlog odnosi se na pogrešnu primjenu prava jer je pobijana presuda doprinijela neopravdanom bogaćenju tužitelja u prvostupanjskom postupku.

               3.

               Treći žalbeni razlog odnosi se na očitu pogrešku u ocjeni koju je Službenički sud počinio nepravilno zaključivši da EGSO nije nikada uputio obavijest svom osoblju s ciljem da ga upozori na posljedice prirođenja.

               4.

               Četvrti žalbeni razlog odnosi se na pogrešnu primjenu prava jer je Službenički sud povrijedio načelo prema kojem se financijske odredbe striktno primjenjuju i načelo prema kojem propisane iznimke treba tumačiti vrlo strogo i restriktivno.

               5.

               Peti žalbeni razlog odnosi se na pogrešnu primjenu prava u pogledu podjele troškova.


title: Predmet F-20/15: Rješenje Službeničkog suda (treće vijeće) od 16. srpnja 2015. – FG protiv Europske komisije (Javna služba — Dužnosnici — Reforma Pravilnika o osoblju — Uredba br. 1023/2013 — Vrste radnih mjesta — Prijelazna pravila o raspoređivanju na određenu vrstu radnog mjesta — Članak 30. stavak 2. Priloga XIII. Pravilniku o osoblju — Uvjeti promaknuća u viši razred — Postupak promaknuća za 2014. godinu — Administrator koji nema „posebne odgovornosti” — Mogućnost promaknuća najviše do razreda AD 12 — Neuključivanje imena tog administratora na popis dužnosnika iz razreda AD 12 koji se mogu promaknuti — Mogućnost pozivanja na prava iz članka 30. stavka 3. Priloga XIII. Pravilniku o osoblju — Krajnji rok 31. prosinca 2015. — Dopuštenost tužbe — Pojam akta s negativnim učinkom za adresata — Izmjena pojedinačnog elektroničkog dosjea dužnosnika — Upravne informacije — Objava na intranetu institucije — Nepoštovanje zahtjeva u vezi s predsudskim postupkom — Članak 81. Poslovnika)

text:
               24.8.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 279/53

         Rješenje Službeničkog suda (treće vijeće) od 16. srpnja 2015. – FG protiv Europske komisije
   (Predmet F-20/15) (1)

   ((Javna služba - Dužnosnici - Reforma Pravilnika o osoblju - Uredba br. 1023/2013 - Vrste radnih mjesta - Prijelazna pravila o raspoređivanju na određenu vrstu radnog mjesta - Članak 30. stavak 2. Priloga XIII. Pravilniku o osoblju - Uvjeti promaknuća u viši razred - Postupak promaknuća za 2014. godinu - Administrator koji nema „posebne odgovornosti” - Mogućnost promaknuća najviše do razreda AD 12 - Neuključivanje imena tog administratora na popis dužnosnika iz razreda AD 12 koji se mogu promaknuti - Mogućnost pozivanja na prava iz članka 30. stavka 3. Priloga XIII. Pravilniku o osoblju - Krajnji rok 31. prosinca 2015. - Dopuštenost tužbe - Pojam akta s negativnim učinkom za adresata - Izmjena pojedinačnog elektroničkog dosjea dužnosnika - Upravne informacije - Objava na intranetu institucije - Nepoštovanje zahtjeva u vezi s predsudskim postupkom - Članak 81. Poslovnika))
   (2015/C 279/67)
   Jezik postupka: francuski

      Stranke

      Tužitelj: FG (zastupnik: M. Velardo, odvjetnik)

      Tuženik: Europska komisija (zastupnici: T. S. Bohr i C. Ehrbar, agenti, B. Wägenbaur, odvjetnik)

      Predmet

   Zahtjev za poništenje odluke o neuključivanju tužitelja na popis dužnosnika predloženih za promaknuće u razred AD 13 u okviru postupka promaknuća za 2014. godinu.

      Izreka rješenja

               1.

               Tužba se odbacuje kao očito nedopuštena.

               2.

               Nalaže se svakoj stranci snošenje vlastitih troškova.

      (1)  SL C 127, 20. 4. 2015., str. 41.


title: Predmet T-254/17: Tužba podnesena 28. travnja 2017. – Intermarché Casino Achats protiv Komisije

text:
               17.7.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 231/29

         Tužba podnesena 28. travnja 2017. – Intermarché Casino Achats protiv Komisije
   (Predmet T-254/17)
   (2017/C 231/37)
   Jezik postupka: francuski

      Stranke

      Tužitelj: Intermarché Casino Achats (Pariz, Francuska) (zastupnici: Y. Utzschneider i J. Jourdan, odvjetnici)

      Tuženik: Europska komisija

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

               —

               utvrdi da se članak 20. Uredbe br. 1/2003 ne primjenjuje u ovom slučaju, na temelju članka 277. UFEU-a;

               —

               poništi na temelju članaka 263. i 277. UFEU-a Odluku Europske komisije C(2017) 1056 od 9. veljače 2017.;

               —

               naloži Europskoj komisiji snošenje svih troškova.

      Tužbeni razlozi i glavni argumenti

   U prilog osnovanosti tužbe tužitelj ističe četiri tužbena razloga.

               1.

               Prvi tužbeni razlog, koji se temelji na nezakonitosti Odluke Europske komisije od 9. veljače 2017. kojom se tužitelju nalaže da dopusti pretragu na temelju članka 20. stavaka 1. i 4. Uredbe Vijeća (EZ) br. 1/2003 od 16. prosinca 2002. u vezi s primjenom pravila o tržišnom natjecanju iz članaka 81. i 82. Ugovora (SL 2003., L 1, str. 1.; SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 8., svezak 1., str. 65.) (u daljnjem tekstu: pobijana odluka). Prema mišljenju tužitelja, pobijana odluka je nezakonita jer se temelji na odredbama koje su protivne Povelji Europske unije o temeljnim pravima (u daljnjem tekstu: Povelja) i Konvenciji za zaštitu ljudskih prava i temeljnih sloboda (u daljnjem tekstu: EKLJP). U tom pogledu tužitelj navodi da:

                           —

                           članak 20. Uredbe br. 1/2003 povrjeđuje pravo na djelotvoran pravni lijek iz članka 47. Povelje i članka 6. EKLJP-a jer nisu predviđeni djelotvorni pravni lijekovi protiv postupaka u okviru Komisijine pretrage;

                           —

                           članak 20. Uredbe br. 1/2003 također povrjeđuje načelo jednakosti oružja zajamčeno člankom 47. Povelje i člankom 6. EKLJP-a jer ne propisuje pristup dokumentima u spisu na kojima se temelji Komisijina pretraga niti njihovu dostavu.

               2.

               Drugi tužbeni razlog, koji se temelji na nedostatku u obrazloženju pobijane odluke jer je ona nedostatno obrazložena suprotno zahtjevima članka 20. stavka 4. Uredbe br. 1/2003. Naime, tužitelj smatra da se u pobijanoj odluci ni u jednom trenutku ne obrazlaže zašto bi se eventualna povreda odnosila na tužitelja niti se nadalje precizira razdoblje u kojima je navodno došlo do tih povreda pravila tržišnog natjecanja. Ta povreda obveze obrazlaganja je tim više štetna jer odluka ne sadržava dokaze na kojima se temelji.

               3.

               Treći tužbeni razlog, koji se temelji na nezakonitosti pobijane odluke jer ju je Komisija usvojila, a da nije raspolagala dovoljno ozbiljnim indicijama koji bi omogućili da se posumnja u postojanje povrede pravila tržišnog natjecanja i na taj način opravda pretragu u prostorijama tužitelja.

               4.

               Četvrti tužbeni razlog, koji se temelji na nezakonitosti pobijane odluke jer se u njoj nisu poštovala temeljna prava na nepovredivost doma iz članka 7. Povelje i članka 8. EKLJP-a zbog neproporcionalnosti mjere pretrage koja je njome određena i nepostojanja dostatnih jamstava protiv zloporabe.


title: Predmet T-384/15: Tužba podnesena 13. srpnja 2015. – EDF Luminus protiv Parlamenta

text:
               12.10.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 337/24

         Tužba podnesena 13. srpnja 2015. – EDF Luminus protiv Parlamenta
   (Predmet T-384/15)
   (2015/C 337/24)
   Jezik postupka: francuski

      Stranke

      Tužitelj: EDF Luminus (Bruxelles, Belgija) (zastupnici: D. Verhoeven i O. Vanden Berghe, odvjetnici)

      Tuženik: Europski parlament

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

               —

               proglasi tužbu dopuštenom i osnovanom;

               —

               sukladno tomu, naloži Europskom parlamentu:

               —

               da plati EDF-u Luminus iznos od 4 39  672,95 EUR;

               —

               da plati EDF-u Luminus ugovorne kamate na taj iznos, od dana dospijeća računa;

               —

               snošenje troškova postupka.

      Tužbeni razlozi i glavni argumenti

   Tužitelj ističe jedan tužbeni razlog koji se odnosi na povredu primjenjivih pravnih i ugovornih odredbi te načela jednakosti i nediskriminacije, jer mu je Parlament odbio nadoknaditi doprinose koji se odnose na električnu energiju koju je platio Régionu de Bruxelles – Capitale. Tužitelj ističe da sporne doprinose treba prenijeti na Parlament, jer su oni nastali isporukom električne energije Parlamentu.


title: Predmet C-287/13 P: Žalba koju su 27. svibnja 2013. podnijeli Bilbaína de Alquitranes, SA, Cindu Chemicals BV, Deza, a.s., Industrial Química del Nalón, SA, Koppers Denmark A/S, Koppers UK Ltd, Rütgers Germany GmbH, Rütgers Belgium NV, Rütgers Poland Sp. z o.o. protiv presude Općeg suda (sedmo vijeće, prošireni sastav) donesene 7. ožujka 2013. u predmetu T-93/10: Bilbaína de Alquitranes i ostali protiv Europske agencije za kemikalije (ECHA)

text:
               31.8.2013

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 252/13

         Žalba koju su 27. svibnja 2013. podnijeli Bilbaína de Alquitranes, SA, Cindu Chemicals BV, Deza, a.s., Industrial Química del Nalón, SA, Koppers Denmark A/S, Koppers UK Ltd, Rütgers Germany GmbH, Rütgers Belgium NV, Rütgers Poland Sp. z o.o. protiv presude Općeg suda (sedmo vijeće, prošireni sastav) donesene 7. ožujka 2013. u predmetu T-93/10: Bilbaína de Alquitranes i ostali protiv Europske agencije za kemikalije (ECHA)
   (Predmet C-287/13 P)
   2013/C 252/23

   Predmetni postupak pokrenut je prije 1. srpnja 2013., datuma pristupanja Republike Hrvatske Europskoj uniji


title: Predmet F-10/15: Tužba podnesena 23. siječnja 2015. – ZZ i dr. protiv Komisije

text:
               16.3.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 89/48

         Tužba podnesena 23. siječnja 2015. – ZZ i dr. protiv Komisije
   (Predmet F-10/15)
   (2015/C 089/59)
   Jezik postupka: francuski

      Stranke

      Tužitelji: ZZ i dr. (zastupnici: J.-N. Louis, R. Metz, N. de Montigny, D. Verbeke i T. Van Lysebeth, odvjetnici)

      Tuženik: Komisija

      Predmet i opis spora

   Poništenje odluka kojima se primjenom članka 8. Priloga VII. Pravilniku o osoblju, kako je izmijenjen Uredbom Parlamenta i Vijeća 1023/2013 od 22. listopada 2013. o izmjeni Pravilnika o osoblju za dužnosnike Europske unije i Uvjeta zaposlenja ostalih službenika Europske unije, utvrđuju prava tužiteljâ na godišnju naknadu putnih troškova.

      Tužbeni zahtjev tužiteljâ

               —

               poništiti obračunske isprave za isplatu plaće tužiteljâ za lipanj 2014. jer se u njima za utvrđenje naknade njihovih putnih troškova po prvi puta primjenjuje članak 8. Priloga VII. Pravilniku, u verziji koja je na snazi od 1. siječnja 2014.;

               —

               po potrebi, poništiti standardizirane odluke od 15. listopada 2014. o odbijanju njihove žalbe;

               —

               naložiti tuženiku snošenje troškova.


title: Predmet T-395/13: Presuda Općeg suda od 18. rujna 2015. – Miettinen protiv Vijeća („Pristup dokumentima — Uredba (EZ) br. 1049/2001 — Mišljenje Pravne službe Vijeća o prijedlozima direktive i uredbe Europskog parlamenta i Vijeća o kaznenopravnim sankcijama za trgovanje na temelju povlaštenih informacija i manipuliranje tržištem — Djelomično uskraćivanje pristupa — Iznimka koja se odnosi na zaštitu pravnih mišljenja — Iznimka koja se odnosi na zaštitu postupka donošenja odluka”)

text:
               3.11.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 363/32

         Presuda Općeg suda od 18. rujna 2015. – Miettinen protiv Vijeća
   (Predmet T-395/13) (1)

   ((„Pristup dokumentima - Uredba (EZ) br. 1049/2001 - Mišljenje Pravne službe Vijeća o prijedlozima direktive i uredbe Europskog parlamenta i Vijeća o kaznenopravnim sankcijama za trgovanje na temelju povlaštenih informacija i manipuliranje tržištem - Djelomično uskraćivanje pristupa - Iznimka koja se odnosi na zaštitu pravnih mišljenja - Iznimka koja se odnosi na zaštitu postupka donošenja odluka”))
   (2015/C 363/40)
   Jezik postupka: engleski

      Stranke

      Tužitelj: Samuli Miettinen (Espoo, Finska) (zastupnici: O. Brouwer i E. Raedts, odvjetnici)

      Tuženik: Vijeće Europske unije (zastupnici: u početku K. Pellinghelli, P. Plaza García i K. Toomus, zatim P. Plaza García, A. Jensen i M. Bauer, agenti)

      Intervenijenti u potporu tužitelju: Kraljevina Švedska (zastupnici: u početku A. Falk, C. Meyer-Seitz, U. Persson, E. Karlsson, L. Swedenborg i C. Hagerman, zatim A. Falk, C. Meyer-Seitz, U. Persson, N. Otte Widgren, K. Sparrman, E. Karlsson, L. Swedenborg i F. Sjövall, agenti); i Republika Estonija (zastupnik: N. Grünberg, agent)

      Predmet

   Zahtjev za poništenje odluke Vijeća od 13. svibnja 2013. o uskraćivanju potpunog pristupa dokumentu br. 12979/12, od 27. srpnja 2012. koji sadrži mišljenje Pravne službe Vijeća o prijedlozima direktive Europskog parlamenta i Vijeća o kaznenopravnim sankcijama za trgovanje na temelju povlaštenih informacija i manipuliranje tržištem, i uredbe o trgovanju na temelju povlaštenih informacija i manipuliranju tržištem, te drugih instrumenata o usklađivanju administrativnih sankcija u području financijskih usluga.

      Izreka

               1.

               Poništavaju se odluka Vijeća od 13. svibnja 2013. o uskraćivanju potpunog pristupa dokumentu br. 12979/12, od 27. srpnja 2012. koji sadrži mišljenje Pravne službe Vijeća o prijedlozima direktive Europskog parlamenta i Vijeća o kaznenopravnim sankcijama za trgovanje na temelju povlaštenih informacija i manipuliranje tržištem, i uredbe o trgovanju na temelju povlaštenih informacija i manipuliranju tržištem, drugih instrumenata o usklađivanju administrativnih sankcija u području financijskih usluga, kao i dopis Vijeća od 23. srpnja 2013.

               2.

               Vijeću se nalaže snošenje vlastitih troškova, kao i troškova Samulia Miettinena.

               3.

               Kraljevina Švedska i Republika Estonija će snositi vlastite troškove.

      (1)  SL C 274, 21. 9. 2013.


title: Predmet F-40/11: Rješenje Službeničkog suda (sudac pojedinac) od 3. svibnja 2013. — Marcuccio protiv Komisije

text:
               31.8.2013

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 252/30

         Rješenje Službeničkog suda (sudac pojedinac) od 3. svibnja 2013. — Marcuccio protiv Komisije
   (Predmet F-40/11) (1)

   2013/C 252/83

   Predmetni postupak završen je prije 1. srpnja 2013., datuma pristupanja Republike Hrvatske Europskoj uniji

      (1)  SL C 186, 25.6.2011., str. 34.


title: Predmet C-67/17: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 7. veljače 2017. uputio Rayonen sad – Varna (Bugarska) – Todor Iliev protiv Blagoveste Ilieve

text:
               10.4.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 112/30

         Zahtjev za prethodnu odluku koji je 7. veljače 2017. uputio Rayonen sad – Varna (Bugarska) – Todor Iliev protiv Blagoveste Ilieve
   (Predmet C-67/17)
   (2017/C 112/39)
   Jezik postupka: bugarski

      Sud koji je uputio zahtjev

   Rayonen sad – Varna

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelj: Todor Iliev

      Tuženik: Blagovesta Ilieva

      Prethodna pitanja

               1.

               Predstavlja li tužba za podjelu pokretne imovine stečene tijekom braka kao bračna stečevina između bivših bračnih drugova spor u vezi s vlasničkim pravima koja proizlaze iz bračnih veza u smislu članka 1. stavka 2. točke (a) Uredbe br. 44/2001 (1)?

               2.

               Je li spor u vezi s podjelom pokretne imovine stečene tijekom braka, ali registrirane pred nadležnim nacionalnim tijelima samo u ime jednog bračnog druga, isključen iz opsega članka 1. stavka 2. točke (a) Uredbe br. 44/2001?

               3.

               Koji sud je nadležan za spor između bivših bračnih drugova o vlasništvu nad pokretninama stečenim tijekom njihova građanskog braka, ako su bračni drugovi državljani države članice EU-a, ali je u postupku utvrđeno da su u trenutku sklapanja braka, stjecanja imovine, prestanka braka i podnošenja zahtjeva za podjelu bračne stečevine nakon prestanka braka, imali domicil u drugoj državi članici?

      (1)  Uredba Vijeća (EZ) br. 44/2001 od 22. prosinca 2000. o [sudskoj] nadležnosti, priznavanju i izvršenju sudskih odluka u građanskim i trgovačkim stvarima (SL 2001., L 12, str. 1.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 19., svezak 3., str. 30.).


title: Predmet T-658/13 P: Žalba koju je 10. prosinca 2013. podnio BP protiv presude Službeničkog suda od 30. rujna 2013. u predmetu F-38/12, BP protiv FRA

text:
               1.3.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 61/11

         Žalba koju je 10. prosinca 2013. podnio BP protiv presude Službeničkog suda od 30. rujna 2013. u predmetu F-38/12, BP protiv FRA
   (Predmet T-658/13 P)
   2014/C 61/20
   Jezik postupka: engleski

      Stranke

      Žalitelj: BP (Barcelona, Španjolska) (zastupnici: L. Levi i M. Vandenbussche, odvjetnici)

      Druga stranka u postupku: Agencija Europske unije za temeljna prava (FRA)

      Tužbeni zahtjevi

   Žaliteljica od Općeg suda zahtijeva da:

               —

               ukine presudu Službeničkog suda od 30. rujna 2013. u predmetu F-38/12;

               —

               sukladno tome, ukine odluku od 27. veljače 2012. kojom se ne produljuje žaliteljičin ugovor te kojom ju se premješta u drugi odjel; naloži tuženiku naknadu materijalne štete žalitelju procijenjene na 1 320 eura mjesečno od rujna 2012., uvećanu za zateznu kamatu po ključnoj kamatnoj stopi Europske središnje banke, plus dva postotna boda; naloži tuženiku da naknadi nematerijalnu štetu žalitelju ex aequo et bono u iznosu od 50 000 eura; te

               —

               naloži tuženiku snošenje troškova postupka u prvom stupnju i u žalbenom postupku.

      Žalbeni razlozi i glavni argumenti

   U prilog osnovanosti žalbe žalitelj ističe sljedeće žalbene razloge.

               1.

               Prvi žalbeni razlog: u vezi odluke kojom se ne produljuje žaliteljičin ugovor

                           —

                           Prvo, žaliteljica navodi da je Službenički sud prekršio načela prava na obranu i prava na saslušanje te prava na pristup relevantnim informacijama navedenima u članku 41. Povelje o temeljnim pravima Europske unije, iskrivljujući dokaze;

                           —

                           Drugo, žalitelj navodi da je odbivši drugu razmjenu podnesaka i podnošenje relevantnih dokaza kao odgovora na navode tuženika i na saslušanju, Službenički sud prekršio žaliteljevo pravo na obranu, počinio očitu pogrešku u ocjeni, te uskratio žalitelju pravo na pošteno suđenje;

                           —

                           Treće, žalitelj navodi očitu pogrešku koju je počinio Službenički sud u procjeni prvog tužbenog razloga kojim se navodi očita pogreška u ocjeni u odluci tuženika, te iskrivljavanje činjenica i dokaza;

                           —

                           Četvrto, žalitelj navodi očitu pogrešku u procjeni tužbenih razloga o odmazdi i zlouporabi ovlasti, iskrivljivanju činjenica i dokaza.

               2.

               Drugi žalbeni razlog: u vezi odluke o premještaju

                           —

                           Prvo, žalitelj navodi nezakonitu ocjenu Službeničkog suda o drugom tužbenom razlogu, navodeći nepravilnu i jednostranu izmjenu bitnog elementa ugovora o radu i nesrazmjer između radnog mjesta i razreda te iskrivljavanje dokaza;

                           —

                           Drugo, žalitelj navodi da je Službenički sud pogrešno primijenio pravo u ocjeni žaliteljevih argumenata u vezi sa nedostatkom saslušanja od strane tuženika prije odluke o premještaju i povredu prava na obranu.

               3.

               Treći žalbeni razlog

                           —

                           Žalitelj navodi povredu članka 87. stavka 2. i članka 88. Poslovnika Općeg suda u vezi troškova, te povredu obveze obrazlaganja.


title: Predmet C-33/16: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 20. siječnja 2016. uputio Korkein hallinto-oikeus (Finska) – A Oy

text:
               29.3.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 111/13

         Zahtjev za prethodnu odluku koji je 20. siječnja 2016. uputio Korkein hallinto-oikeus (Finska) – A Oy
   (Predmet C-33/16)
   (2016/C 111/16)
   Jezik postupka: finski

      Sud koji je uputio zahtjev

   Korkein hallinto-oikeus

      Stranke glavnog postupka

      Žalitelj: A Oy

      Druga stranka u postupku: Veronsaajien oikeudenvalvontayksikkö

      Prethodna pitanja

               1.

               Treba li članak 148. točku (d) Direktive Vijeća 2006/112/EZ o zajedničkom sustavu poreza na dodanu vrijednost (1) tumačiti na način da su ukrcavanje i iskrcavanje tereta plovila usluge u smislu te odredbe koje su u smislu članka 148. točke (a) iste direktive namijenjene za zadovoljavanje izravnih potreba tereta plovila?

               2.

               Uzimajući u obzir točku 24. presude Suda Elmeka, spojeni predmeti C-181/04 do C-183/04, prema kojoj se izuzeće predviđeno člankom 148. točkom (d) Direktive Vijeća 2006/112/EZ ne može proširiti na usluge obavljene u ranijoj fazi komercijalnog lanca, treba li tu odredbu tumačiti na način da isto vrijedi i za uslugu o kojoj je riječ u ovom predmetu, kod koje usluga koju podugovaratelj društva A Oy pruža u prvoj u nizu transakcija uključuje uslugu koja se fizički izravno odnosi na teret i koju A Oy dalje obračunava špediterskom ili prijevozničkom društvu?

               3.

               Uzimajući u obzir točku 24. navedene presude Suda Elmeka, prema kojoj se izuzeće predviđeno člankom 148. točkom (d) Direktive Vijeća 2006/112/EZ primjenjuje samo na usluge koje su izravno isporučene vlasniku plovila, treba li tu odredbu tumačiti na način da se izuzeće predviđeno tom odredbom ne može primijeniti ako je usluga isporučena osobi koja je ovlaštena raspolagati teretom, primjerice izvozniku ili uvozniku robe?

      (1)  SL L 347, str. 1. (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 9., svezak 1., str. 120.).


title: Predmet T-93/17: Tužba podnesena 14. veljače 2017. – Duferco Long Products protiv Komisije

text:
               18.4.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 121/38

         Tužba podnesena 14. veljače 2017. – Duferco Long Products protiv Komisije
   (Predmet T-93/17)
   (2017/C 121/57)
   Jezik postupka: francuski

      Stranke

      Tužitelj: Duferco Long Products SA (Luxembourg, Luksemburg) (zastupnici: J.-F. Bellis, R. Luff i M. Favart, odvjetnici)

      Tuženik: Europska komisija

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

               —

               proglasi predmetnu tužbu dopuštenom i osnovanom;

               —

               poništi članak 1. točku (f) i članak 2. Odluke Komisije od 20. siječnja 2016. o državnim potporama SA.33926 2013/C (ex 2013/NN, 2011/CP) koje je Belgija provela u korist grupe Duferco;

               —

               naloži tuženiku snošenje troškova.

      Tužbeni razlozi i glavni argumenti

   U prilog osnovanosti tužbe tužitelj ističe dva tužbena razloga.

               1.

               Prvi tužbeni razlog, koji se temelji na očitim pogreškama koje se tiče prava i očitim pogreškama u ocjeni koje je počinila Komisija pri ispitivanju pari passu naravi šeste mjere koja je proglašena nespojivom sa zajedničkim tržištem. Taj je tužbeni razlog podijeljen u dva dijela:

                           —

                           prvi dio, prema kojem je, suprotno Komisijinoj ocjeni, predmetna transakcija izvršena pari passu;

                           —

                           drugi dio, prema kojem je Komisijina ocjena o pari passu naravi transakcije zahvaćena ozbiljnim pogreškama u izračunu i ocjeni.

               2.

               Drugi tužbeni razlog, koji se temelji na očitim pogreškama koje se tiču prava i očitim pogreškama u ocjeni koje je počinila Komisija pri ispitivanju kriterija privatnog ulagača u tržišnom gospodarstvu. Taj je tužbeni razlog podijeljen u četiri dijela:

                           —

                           prvi dio, prema kojem je Komisija, poistovjećujući primjenjivost i primjenu kriterija privatnog ulagača u tržišnom gospodarstvu, počinila pogrešku koja se tiče prava te je nepravilno primijenila kriterij privatnog ulagača u tržišnom gospodarstvu;

                           —

                           drugi dio, prema kojem je Komisija, time što nije provela usporednu analizu ili primijenila drugu metodu ocjene predmetne transakcije, povrijedila načelo privatnog ulagača u tržišnom gospodarstvu kao i obveze obrazlaganja i dužne pažnje pri ocjeni tog kriterija;

                           —

                           treći dio, prema kojem je Komisija povrijedila obveze obrazlaganja i dužne pažnje pri ocjeni kriterija privatnog ulagača u tržišnom gospodarstvu;

                           —

                           četvrti dio, prema kojem je Valonska regija dostavili veći broj dokumenata koji potvrđuju da je Foreign Strategic Investment Holding, društvo kćer Société Wallonne de Gestion et de Participation, postupao kao privatni ulagač u tržišnom gospodarstvu.


title: Predmet C-145/16: Presuda Suda (šesto vijeće) od 16. veljače 2017. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Gerechtshof Amsterdam – Nizozemska) – Aramex Nederland BV protiv Inspecteur van de Belastingdienst/Douane (Zahtjev za prethodnu odluku — Uredba (EEZ) br. 2658/87 — Carinska unija i zajednička carinska tarifa — Tarifno razvrstavanje — Kombinirana nomenklatura — Valjanost — Uredba (EU) br. 301/2012 — Tarifni brojevi 8703 i 8711 — Vozilo s tri kotača pod nazivom ‚Spyder’)

text:
               10.4.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 112/10

         Presuda Suda (šesto vijeće) od 16. veljače 2017. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Gerechtshof Amsterdam – Nizozemska) – Aramex Nederland BV protiv Inspecteur van de Belastingdienst/Douane
   (Predmet C-145/16) (1)

   ((Zahtjev za prethodnu odluku - Uredba (EEZ) br. 2658/87 - Carinska unija i zajednička carinska tarifa - Tarifno razvrstavanje - Kombinirana nomenklatura - Valjanost - Uredba (EU) br. 301/2012 - Tarifni brojevi 8703 i 8711 - Vozilo s tri kotača pod nazivom ‚Spyder’))
   (2017/C 112/15)
   Jezik postupka: nizozemski

      Sud koji je uputio zahtjev

   Gerechtshof Amsterdam

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelj: Aramex Nederland BV

      Tuženik: Inspecteur van de Belastingdienst/Douane

      Izreka

   Kombiniranu nomenklaturu koja je sadržana u Prilogu I. Uredbi Vijeća (EEZ) br. 2658/87 od 23. srpnja 1987. o tarifnoj i statističkoj nomenklaturi i o Zajedničkoj carinskoj tarifi, u verziji koja proizlazi iz Provedbene uredbe Komisije (EU) br. 927/2012 od 9. listopada 2012., treba tumačiti na način da vozilo s trima kotačima poput onoga o kojem je riječ u glavnom postupku, opremljeno gumama proizvedenima za motocikle s trima kotačima, ali koje su slične onima za motorna vozila, kojim se upravlja pomoću upravljača za motocikle i koje ima upravljački sustav koji se temelji na Ackermanovu načelu, spada u tarifni broj 8703 KN-a.

      (1)  SL C 200, 6. 6. 2016.


title: Predmet T-719/14: Presuda Općeg suda od 9. rujna 2016. – Tri Ocean Energy protiv Vijeća („Zajednička vanjska i sigurnosna politika — Mjere ograničavanja protiv Sirije — Zamrzavanje financijskih sredstava — Pogreška u ocjeni”)

text:
               24.10.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 392/29

         Presuda Općeg suda od 9. rujna 2016. – Tri Ocean Energy protiv Vijeća
   (Predmet T-719/14) (1)

   ((„Zajednička vanjska i sigurnosna politika - Mjere ograničavanja protiv Sirije - Zamrzavanje financijskih sredstava - Pogreška u ocjeni”))
   (2016/C 392/35)
   Jezik postupka: engleski

      Stranke

      Tužitelj: Tri Ocean Energy (Kairo, Egipat) (zastupnici: B. Kennelly, barrister, P. Saini, QC, i N. Sheikh, solicitor)

      Tuženik: Vijeće Europske unije (zastupnici: B. Driessen i A. Vitro, agenti)

      Predmet

   Tužba koja se temelji na članku 263. UFEU-a i kojom se zahtijeva poništenje Provedbene odluke Vijeća 2014/678/ZVSP od 26. rujna 2014. o provedbi Odluke 2013/255/ZVSP o mjerama ograničavanja protiv Sirije (SL 2014., L 283, str. 59.) i Provedbene uredbe Vijeća (EU) br. 1013/2014 od 26. rujna 2014. o provedbi Uredbe (EU) br. 36/2012 o mjerama ograničavanja s obzirom na stanje u Siriji (SL 2014., L 283, str. 9.), u dijelu u kojem se ti akti odnose na tužitelja.

      Izreka

               1.

               Provedbena odluka Vijeća 2014/678/ZVSP od 26. rujna 2014. o provedbi Odluke 2013/255/ZVSP o mjerama ograničavanja protiv Sirije i Provedbena uredba Vijeća (EU) br. 1013/2014 od 26. rujna 2014. o provedbi Uredbe (EU) br. 36/2012 o mjerama ograničavanja s obzirom na stanje u Siriji, poništavaju se u dijelu u kojem se odnose na Tri Ocean Energy.

               2.

               Vijeće Europske unije snosit će vlastite troškove, kao i troškove Tri Ocean Energya.

      (1)  SL C 448, 15. 12. 2014.


title: Predmet T-557/11: Rješenje Općeg suda od 20. lipnja 2014. – Elsid i dr. protiv Komisije

text:
               15.9.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 315/72

         Rješenje Općeg suda od 20. lipnja 2014. – Elsid i dr. protiv Komisije
   (Predmet T-557/11) (1)

   2014/C 315/118
   Jezik postupka: engleski
   Predsjednik sedmog vijeća odredio je brisanje predmeta.

      (1)  SL C 370, 17.12.2011.


title: Predmet T-514/15: Tužba podnesena 1. rujna 2015. – Izba Gospodarcza Producentów i Operatorów Urządzeń Rozrywkowych protiv Komisije

text:
               9.11.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 371/31

         Tužba podnesena 1. rujna 2015. – Izba Gospodarcza Producentów i Operatorów Urządzeń Rozrywkowych protiv Komisije
   (Predmet T-514/15)
   (2015/C 371/33)
   Jezik postupka: engleski

      Stranke

      Tužitelj: Izba Gospodarcza Producentów i Operatorów Urządzeń Rozrywkowych (Varšava, Poljska) (zastupnik: P. Hoffman, odvjetnik)

      Tuženik: Europska komisija

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

               —

               poništi Odluku Komisije GESTDEM 2015/1291 od 12. lipnja 2015. kojom se tužitelju uskraćuje pristup detaljnom mišljenju Europske komisije izrađenom u okviru postupka obavješćivanja 2014/537/PL,

               —

               poništi Odluku Komisije GESTDEM 2015/1291 od 17. srpnja 2015. kojom se tužitelju uskraćuje pristup detaljnom mišljenju Republike Malte izrađenom u okviru postupka obavješćivanja 2014/537/PL,

               —

               naloži Komisiji snošenje vlastitih i tužiteljevih troškova.

      Tužbeni razlozi i glavni argumenti

   U prilog osnovanosti tužbe tužitelj ističe šest tužbenih razloga.

               1.

               Prvim tužbenim razlogom navodi se da je uskraćivanjem pristupa Komisijinom detaljnom mišljenju povrijeđen članak 4. stavak 2. treća alineja Uredbe (EZ) br. 1049/2001 (1)

                           —

                           Članak 4. stavak 2. treću alineju Uredbe 1049/2001 nije moguće razumno tumačiti na način da dokument u Komisijinom posjedu nije moguće otkriti ako bi to ugrozilo zaštitu svrhe inspekcija, istraga i revizija, čak i kad dokument nije izrađen u okviru, ili u svrhe, takve inspekcije, istrage ili revizije.

                           —

                           Na dokument koji je izrađen u okviru postupka obavješćivanja ne može se primijeniti opća pretpostavka da bi otkrivanje dokumenta ugrozilo zaštitu svrhe postupka zbog povrede obveze s obzirom na to da za takav postupak ne postoji takva opća pretpostavka.

                           —

                           Komisijina tvrdnja da se njezino mišljenje odnosi na mjeru kojom se namjerava ispraviti povreda prava EU i da sadržava upućivanja na Komisijinu službenu opomenu kojom se pokreće postupak zbog povrede obveze i ocjenu prijavljene mjere u svjetlu tog postupka ne dokazuje postojanje nikakve opće pretpostavke da se detaljno mišljenje ne bi trebalo otkriti.

                           —

                           Komisijino stajalište je nedosljedno s obzirom na to da svoju odluku temelji na općoj pretpostavci, ali se istodobno poziva na posebnosti „ovog pojedinog slučaja”

               2.

               Drugim tužbenim razlogom navodi se da je uskraćivanjem pristupa Komisijinom detaljnom mišljenju povrijeđen članak 4. stavak 6. Uredbe (EZ) br. 1049/2001 i članak 296. UFEU-a

                           —

                           Komisija je u svakom slučaju morala djelomično otkriti svoje detaljno mišljenje, odnosno nakon što je uklonila sva upućivanja na službenu opomenu koja se odnosi na postupak zbog povrede obveze.

               3.

               Trećim tužbenim razlogom navodi se da je uskraćivanjem pristupa Komisijinom detaljnom mišljenju, iako za otkrivanje postoji važan razlog u javnom interesu, povrijeđen članak 4. stavak 2. Uredbe (EZ) br. 1049/2001

                           —

                           S obzirom na to da se detaljno mišljenje odnosilo na mjeru koja je već bila u parlamentarnoj proceduri i da je imalo za posljedicu izmjenu te mjere, njezino je otkrivanje bilo nužno kako bi članovi parlamenta shvatili razlog zašto ih vlada traži da se zakonski prijedlog koji im je bio upućen dopuni amandmanom. Stoga, za otkrivanje postoji prevladavajući javni interes. Demokratski proces ne može pravilno funkcionirati kada se od parlamenta traži da provodi Komisijina mišljenja, ako ona nisu otkrivena.

                           —

                           Budući da zakonitost postupka obavješćivanja i, stoga, provedba donesenog zakona mogu ovisiti o tekstu Komisijinog mišljenja, prevladavajući javni interes za njegovo otkrivanje postoji na temelju prava na pravnu sigurnost.

               4.

               Četvrtim tužbenim razlogom navodi se da je uskraćivanjem pristupa Komisijinom detaljnom mišljenju povrijeđena uvodna izjava 3. i članak 8. stavak 4. Direktive 98/34/EZ (2)

                           —

                           Uskraćivanje otkrivanja detaljnog mišljenja neusklađeno je s naravi Direktive 98/34 koja se temelji na transparentnosti; tomu je osobito tako kada se dotična država članica nije pozvala na odredbu o povjerljivosti prema članku 8. stavku 4. direktive.

               5.

               Petim tužbenim razlogom navodi se da su uskraćivanjem pristupa Maltinom detaljnom mišljenju povrijeđeni članak 4. stavak 2. treća alineja, članak 4. stavak 5. i članak 4. stavak 6. Uredbe 1049/2001

                           —

                           Uskraćivanje pristupa mišljenju ne može se temeljiti samo na činjenici da Komisija namjerava Maltino detaljno mišljenje uzeti u obzir prilikom odlučivanja o postupku zbog povrede obveze koji je u tijeku, ili na tome da je to mišljenje uložila u spis tog postupka.

               6.

               Šestim tužbenim razlogom navodi se da je uskraćivanjem pristupa Maltinom detaljnom mišljenju povrijeđen članak 296. UFEU-a

                           —

                           Komisija je početno odbila donijeti odluku o otkrivanju Maltina mišljenja zbog razloga koji je moguće tumačiti jedino na način da odluka ovisi o tome hoće li Komisija prihvatiti presudu Općeg suda u predmetu T-402/12, Carl Schlyter/Komisija, u skladu s kojom se detaljna mišljenja mogu otkriti, ili ju pak neće prihvatiti te će posljedično ulažiti žalbu. Međutim, Komisija nije uložila žalbu na tu presudu te je uskratila otkrivanje zbog razloga koji s time nisu povezani, a koje je i sâma Komisija smatrala nedostatnima jer bi u protivnom bila donijela negativnu odluku čak i prije isteka roka za žalbu u predmetu T-402/12.

      (1)  Uredba (EZ) br. 1049/2001 Europskog parlamenta i Vijeća od 30. svibnja 2001. o javnom pristupu dokumentima Europskog parlamenta, Vijeća i Komisije (SL 2001 L 145, str. 43.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 1., svezak 16., str. 70.)

      (2)  Direktiva 98/34/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 22. lipnja 1998. o utvrđivanju postupka osiguravanja informacija u području tehničkih normi i propisa (SL 1998 L 204, str. 37.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 13., svezak 42., str. 58.)


title: Predmet T-390/15: Tužba podnesena 16. srpnja 2015. – Perfetti Van Melle Benelux protiv OHIM-a – PepsiCo (3D)

text:
               21.9.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 311/53

         Tužba podnesena 16. srpnja 2015. – Perfetti Van Melle Benelux protiv OHIM-a – PepsiCo (3D)
   (Predmet T-390/15)
   (2015/C 311/58)
   Jezik na kojem je tužba podnesena: engleski

      Stranke

      Tužitelj: Perfetti Van Melle Benelux BV (Breda, Nizozemska) (zastupnik: P. Testa, odvjetnik)

      Tuženik: Ured za usklađivanje na unutarnjem tržištu (žigovi i dizajni) (OHIM)

      Druga stranka pred žalbenim vijećem: PepsiCo, Inc. (New York, Sjedinjene Američke Države)

      Podaci o postupku pred OHIM-om

      Podnositelj prijave: tužitelj

      Predmetni sporni žig: crno-bijeli figurativni žig Zajednice s verbalnim elementima „3D” – prijava za registraciju br. 9 384 041

      Postupak pred OHIM-om: postupak povodom prigovora

      Pobijana odluka: odluka petog žalbenog vijeća OHIM-a od 08/05/2015 u predmetu R 465//2014-5

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

               —

               poništi pobijanu odluku, odobri prijavu registracije br. 009384041 za sljedeće proizvode: čokolada; tijesto; konditorski proizvodi; slatkiši; slatkiši za žvakanje; bomboni; žele bomboni; karamela; guma za žvakanje; guma za žvakanje i balone; lizalice; sladić; želei (konditorski proizvodi); karamela; menta; slatkiši

               —

               naloži PepsiCO, Inc. snošenje troškova.

      Tužbeni razlog

               —

               povreda članka 8. stavka 1. točke (b) Uredbe br. 207/2009.


title: Predmet C-181/15 P: Žalba koju je 22. travnja 2015. podnijela Marpefa, S.L. protiv rješenja Općeg suda (šesto vijeće) od 3. veljače 2015. u predmetu T-708/14, Marpefa protiv OHIM-a

text:
               16.11.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 381/12

         Žalba koju je 22. travnja 2015. podnijela Marpefa, S.L. protiv rješenja Općeg suda (šesto vijeće) od 3. veljače 2015. u predmetu T-708/14, Marpefa protiv OHIM-a
   (Predmet C-181/15 P)
   (2015/C 381/14)
   Jezik postupka: španjolski

      Stranke

      Žalitelj: Marpefa, S.L. (zastupnik: I. Barroso Sánchez-Lafuente, odvjetnik)

      Druge stranke u postupku: Ured za usklađivanje na unutarnjem tržištu (žigovi i dizajni), Kabushiki Kaisha Sony Computer Entertainment
   Sud (sedmo vijeće) odbacio je žalbu rješenjem od 6. listopada 2015.


title: Predmet C-91/15: Presuda Suda (deveto vijeće) od 22. rujna 2016. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Gerechtshof Amsterdam – Nizozemska) – Kawasaki Motors Europe NV protiv Inspecteur van de Belastingdienst/Douane (Zahtjev za prethodnu odluku — Ocjena valjanosti — Uredba (EZ) br. 1051/2009 — Zajednička carinska tarifa — Tarifno razvrstavanje — Kombinirana nomenklatura — Tarifni broj 8701 — Traktori — Podbrojevi 8701 90 11 do 8701 90 39 — Poljoprivredni traktori (osim jednoosovinskih) i traktori za šumarstvo, na kotačima, novi — Laka terenska vozila na četiri kotača namijenjena da se rabe kao traktori)

text:
               14.11.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 419/14

         Presuda Suda (deveto vijeće) od 22. rujna 2016. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Gerechtshof Amsterdam – Nizozemska) – Kawasaki Motors Europe NV protiv Inspecteur van de Belastingdienst/Douane
   (Predmet C-91/15) (1)

   ((Zahtjev za prethodnu odluku - Ocjena valjanosti - Uredba (EZ) br. 1051/2009 - Zajednička carinska tarifa - Tarifno razvrstavanje - Kombinirana nomenklatura - Tarifni broj 8701 - Traktori - Podbrojevi 8701 90 11 do 8701 90 39 - Poljoprivredni traktori (osim jednoosovinskih) i traktori za šumarstvo, na kotačima, novi - Laka terenska vozila na četiri kotača namijenjena da se rabe kao traktori))
   (2016/C 419/16)
   Jezik postupka: nizozemski

      Sud koji je uputio zahtjev

   Gerechtshof Amsterdam

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelj: Kawasaki Motors Europe NV

      Tuženik: Inspecteur van de Belastingdienst/Douane

      Izreka

   Točka 2. Priloga Uredbi Komisije (EZ) br. 1051/2009 od 3. studenoga 2009. o razvrstavanju određene robe u kombiniranu nomenklaturu nevaljana je s obzirom na to da razvrstava vozilo koje je u njemu opisano u podbroj 8701 90 90 te kombinirane nomenklature, kako je izmijenjena Uredbom Komisije (EZ) br. 948/2009 od 30. rujna 2009., a ne u jedan od podbrojeva 8701 2009 11 do 8701 90 39 navedene kombinirane nomenklature ovisno o snazi motora tog vozila.

      (1)  SL C 146, 4. 5. 2015.


title: Predmet F-11/14: Tužba podnesena 7. veljače 2014. – ZZ protiv EEAS-a

text:
               7.4.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 102/45

         Tužba podnesena 7. veljače 2014. – ZZ protiv EEAS-a
   (Predmet F-11/14)
   2014/C 102/67
   Jezik postupka: francuski

      Stranke

      Tužitelj: ZZ (zastupnici: S. Rodrigues i A. Tymen, odvjetnici)

      Tuženik: Europska služba za vanjsko djelovanje (EEAS)

      Predmet i opis spora

   Poništenje tužiteljevog ugovora kojime se on uvrštava u razred AD5 i naknada navodno pretrpljene štete.

      Tužbeni zahtjev tužitelja

               —

               Poništiti odluku od 1. travnja 2013. kojom se tužitelj uvrštava u razred AD5;

               —

               Ako je potrebno, poništiti odluku od 28. listopada 2013. kojom se odbija tužiteljev prigovor;

               —

               Naložiti reklasifikaciju tužiteljevog radnog mjesta u razred koji odgovara razini njegovih sposobnosti;

               —

               Naložiti tuženiku da snosi sve posljedice navedene reklasifikaciju, osobito novčane, retroaktivno od njegovog stupanja u službu;

               —

               Naknaditi tužitelju neimovinsku štetu procijenjenu ex aequo et bono na iznos od 5 000 eura;

               —

               Naložiti EEAS-u snošenje svih troškova.


title: Predmet T-325/17: Tužba podnesena 29. svibnja 2017. – Koninklijke Luchtvaart Maatschappij. protiv Komisije

text:
               24.7.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 239/53

         Tužba podnesena 29. svibnja 2017. – Koninklijke Luchtvaart Maatschappij. protiv Komisije
   (Predmet T-325/17)
   (2017/C 239/67)
   Jezik postupka: engleski

      Stranke

      Tužitelj: Koninklijke Luchtvaart Maatschappij NV (Amstelveen, Nizozemska) (predstavnik: M. Smeets, odvjetnik)

      Tuženik: Europska komisija

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

               —

               poništi odluku Komisije C(2017) 1742 final od 17. ožujka 2017. o postupku primjene članka 101. UFEU-a, članka 53. Sporazuma o EGP-u i članka 8. Sporazuma o zračnom prometu između Europske zajednice i Švicarske konfederacije (predmet AT.39258 – Airfreight) u cijelosti zbog povrede zabrane proizvoljnosti i načela jednakog postupanja, u skladu s prvim tužbenim razlogom; zbog nepostojanja nadležnosti u području zračnog prometa izvan EGP-a, u skladu s drugim tužbenim razlogom (ponajprije); zbog povrede članka 49. Povelje Europske unije o temeljnim pravima, članak 101. UFEU-a, članka 53. Sporazuma o EGP-u i članka 8. Sporazuma o zračnom prometu između Europske zajednice i Švicarske konfederacije i Smjernica o utvrđivanju kazni (1) u skladu s četvrtim tužbenim razlogom (ponajprije); ili

               —

               poništi članak 1. stavak 2. točku (d) i članak 1. stavak 3. točku (d) pobijane odluke, u dijelu u kojem se tim odredbama utvrđuje da je tužitelj počinio povredu odredaba o zračnom prijevozu iz zračnih luka izvan EGP-a prema zračnim lukama u EGP-u, u skladu s drugim tužbenim razlogom (podredno); i

               —

               poništi članak 1. i članak 1. stavak 1. točku (d), članak 1. stavak 2. točku (d) članak 1. stavak 3. točku (d) i članak 1. stavak 4. točku (d) pobijane odluke, u dijelu u kojem se tim odredbama utvrđuje postojanje jedinstvene i kontinuirane povrede koja se sastoji u nenaplaćivanju naknada u skladu s trećim tužbenim razlogom;

               —

               alternativno, ako sud ne poništi pobijanu odluku u cijelosti u skladu s prvim, drugim i četvrtim tužbenim razlozima, da u skladu s diskrecijskom nadležnošću snizi visinu novčane kazne koja je tužitelju određena člankom 3. točkom (c) i člankom 3. točkom (d) pobijane odluke u skladu s prvim, drugim, trećim i četvrtim tužbenim razlozima; i konačno,

               —

               naloži Komisiji plaćanje troškova tih postupaka ako Sud poništi pobijanu odluku u cijelosti ili djelomično ili snizi visinu novčane kazne.

      Tužbeni razlozi i glavni argumenti

   U prilog osnovanosti tužbe tužitelj ističe četiri tužbena razloga.

               1.

               Prvi tužbeni razlog, koji se temelji na povredi zabrane proizvoljnosti i načela jednakog postupanja.

                           —

                           Tužitelj navodi da je pobijanom odlukom povrijeđena zabrana proizvoljnosti time što su poduzeća isključena iz izreke pobijane odluke koja su, u skladu s njezinim obrazloženjem, sudjelovala u istom djelovanju kao adresati pobijane odluke.

                           —

                           Tužitelj nadalje navodi da se je pobijanom odlukom povrijeđeno načelo jednakog postupanja time što je tužitelj sankcioniran za povredu i što je tužitelju određena novčana kazna te je time izložen građanskoj odgovornosti, dok su poduzeća isključena iz izreke pobijane odluke koja su, u skladu s njezinim obrazloženjem, sudjelovala u istom djelovanju kao adresati pobijane odluke.

               2.

               Drugi tužbeni razlog, koji se temelji na nepostojanju nadležnosti za zračni prijevoz tereta iz zračnih luka izvan EGP-a u zračne luke u EGP-u.

                           —

                           Tužitelj navodi da pobijana odluka pogrešno počiva na pretpostavci da je u EGP-u počinjena jedinstvena i kontinuirana povreda pravila o zračnom prijevozu iz zračnih luka izvan EGP-a u zračne luke u EGP-u.

                           —

                           Tužitelj nadalje navodi da pobijana odluka pogrešno počiva na pretpostavci da je jedinstvena i kontinuirana povreda pravila o zračnom prijevozu iz zračnih luka izvan EGP-a u zračne luke u EGP-u imala značajan, trenutan i previdljiv utjecaj na tržišno natjecanje u EGP-u.

               3.

               Treći tužbeni razlog, koji se temelji na nepostojanju obrazloženja i očitoj pogrešci u ocjeni prilikom utvrđivanja da je nenaplaćivanje naknada posebna povreda.

                           —

                           Tužitelj navodi da su, s obzirom na ekonomski i regulatorni kontekst dotične industrijske grane, proturječne dvije pretpostavke na kojima počiva pobijana odluka, a koje se odnose na zaključak da nenaplaćivanje naknada predstavlja posebnu povredu.

                           —

                           Tužitelj nadalje navodi da ne nenaplaćivanje naknada nerazdruuživo povezano s praksama koje se tiču naknada za gorivo i sigurnost te da ne predstavlja posebnu povredu.

               4.

               Četvrti tužbeni razlog, koji se temelji na tome da je novčanom kaznom povrijeđeno načelo zakonitosti i proporcionalnosti iz članka 49. Povelje Europske unije o temeljnim pravima, članak 101. UFEU-a i Smjernica o utvrđivanju kazni, i da je ona očito pogrešna.

                           —

                           Tužitelj navodi da se vrijednost prodaje KLM Cargoa, na koje se odnosi povreda, tiče vrijednosti goriva i naknada za sigurnost, a ne na ukupni promet KLM Cargoa

                           —

                           Vrijednost KLM-ovog prijevoza tereta na kojoj se temelji osnovni iznos novčane kazne ne treba uključivati KLM-ove prodaje koje se tiču prijevoza tereta, a koje su učinjene izvan EPG-a.

                           —

                           Sniženje novčane kazne od 15 % na temelju vladine intervencije ne odgovara razini vladine intervencije u vrijeme povrede.

      (1)  Smjernice o metodi za utvrđivanje kazni koje se propisuju u skladu s člankom 23. stavkom 2. točkom (a) Uredbe br. 1/2003 (SL 2006., C 210, str. 2.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 8., svezak 4., str. 58.).


title: Predmet C-415/14 P: Presuda Suda (peto vijeće) od 28. siječnja 2016. – Quimitécnica.com – Comércio e Indústria Química, SA, José de Mello – Sociedade Gestora de Participações Sociais, SA protiv Europske komisije (Žalba — Zabranjeni sporazumi — Europsko tržište fosfata za prehranu životinja — Novčana kazna određena tužiteljima u nagodbenom postupku — Obročno plaćanje novčane kazne — Obveza davanja financijskog jamstva banke s dugoročnom ocjenom ‘AA’ — Obveza obrazlaganja)

text:
               21.3.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 106/7

         Presuda Suda (peto vijeće) od 28. siječnja 2016. – Quimitécnica.com – Comércio e Indústria Química, SA, José de Mello – Sociedade Gestora de Participações Sociais, SA protiv Europske komisije
   (Predmet C-415/14 P) (1)

   ((Žalba - Zabranjeni sporazumi - Europsko tržište fosfata za prehranu životinja - Novčana kazna određena tužiteljima u nagodbenom postupku - Obročno plaćanje novčane kazne - Obveza davanja financijskog jamstva banke s dugoročnom ocjenom ‘AA’ - Obveza obrazlaganja))
   (2016/C 106/08)
   Jezik postupka: portugalski

      Stranke

      Žalitelji: Quimitécnica.com – Comércio e Indústria Química, SA, José de Mello – Sociedade Gestora de Participações Sociais, SA (zastupnik: J. Calheiros, advogado)

      Druga stranka u postupku: Europska komisija (zastupnici: V. Bottka i B. Mongin, agenti, Marques Mendes, advogado)

      Izreka

               1.

               Ukida se presuda Općeg suda Europske unije od 26. lipnja 2014., Quimitécnica.com i de Mello/Komisija (T-564/10, EU:T:2014:583).

               2.

               Predmet se vraća Općem sudu Europske unije na ponovno suđenje.

               3.

               O troškovima će se odlučiti naknadno.

      (1)  SL C 388, 3. 11. 2014.


title: Predmet T-264/16: Tužba podnesena 27. svibnja 2016. – Korea National Insurance protiv Vijeća i Komisije

text:
               8.8.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 287/24

         Tužba podnesena 27. svibnja 2016. – Korea National Insurance protiv Vijeća i Komisije
   (Predmet T-264/16)
   (2016/C 287/30)
   Jezik postupka: engleski

      Stranke

      Tužitelj: Korea National Insurance Corp. (Pyongyang, Demokratska Narodna Republika Koreja) (zastupnici: M. Lester i S. Midwinter, Barristers, T. Brentnall i A. Stevenson, Solicitors)

      Tuženici: Vijeće Europske unije i Europska komisija

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

               —

               poništi Odluku Vijeća (ZVSP) 2016/475 od 31. ožujka 2016. o izmjeni Odluke 2013/183/ZVSP o mjerama ograničavanja protiv Demokratske Narodne Republike Koreje i Provedbenu uredbu Komisije (EU) 2016/659 оd 27. travnja 2016. o izmjeni Uredbe Vijeća (EZ) br. 329/2007 o mjerama ograničavanja protiv Demokratske Narodne Republike Koreje u dijelu u kojem se tim aktima tužitelja uvrštava u Prilog V. Uredbi Vijeća EZ 329/2007 i u Prilog II. Odluci 2013/183/ZVSP;

               —

               naloži tuženicima snošenje tužiteljevih troškova.

      Tužbeni razlozi i glavni argumenti

   U prilog osnovanosti tužbe tužitelj ističe četiri tužbena razloga.

               1.

               Prvi tužbeni razlog, kojim tvrdi da tuženici nisu naveli prikladne odnosno dovoljne razloge za tužiteljevo uvrštenje.

               2.

               Drugi tužbeni razlog, kojim tvrdi da su tuženici očito pogriješili kad su utvrdili da je u tužiteljevom slučaju ispunjen bilo koji od kriterija za navođenje u pobijanim mjerama, te da nema činjeničnog temelja za to uvrštenje.

               3.

               Treći tužbeni razlog, kojim se navodi da su tuženici prekršili načela zaštite podataka.

               4.

               Četvrti tužbeni razlog, kojim se navodi da su tužitelji neopravdano i neproporcionalno prekršili tužiteljeva temeljna prava, uključujući pravo na zaštitu njegovog vlasništva, poslovanja i ugleda.


title: Predmet C-547/11: Presuda Suda (deveto vijeće) od 5. lipnja 2014. – Europska komisija protiv Talijanske Republike (Povreda obveze države članice — Državne potpore — Odluke 2006/323/EZ i 2007/375/EZ — Oslobođenje od trošarina za mineralna ulja koja se koriste kao gorivo za proizvodnju aluminijevog oksida na Sardiniji — Povrat — Odluke o odgodi izvršenja naloga za plaćanje koje je donio nacionalni sud)

text:
               4.8.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 253/2

         Presuda Suda (deveto vijeće) od 5. lipnja 2014. – Europska komisija protiv Talijanske Republike
   (Predmet C-547/11) (1)

   ((Povreda obveze države članice - Državne potpore - Odluke 2006/323/EZ i 2007/375/EZ - Oslobođenje od trošarina za mineralna ulja koja se koriste kao gorivo za proizvodnju aluminijevog oksida na Sardiniji - Povrat - Odluke o odgodi izvršenja naloga za plaćanje koje je donio nacionalni sud))
   2014/C 253/02
   Jezik postupka: talijanski

      Stranke

      Tužitelj: Europska komisija (zastupnici: B. Stromsky i D. Grespan, agenti)

      Tuženik: Talijanska Republika (zastupnici: G. Palmieri, agent, uz asistenciju F. Varronea, avvocato dello Stato)

      Predmet

   Povreda obveze države članice – Državne potpore – Nedonošenje u propisanom roku, svih potrebnih odredbi za usklađenje s člancima 5. i 6. Odluke Komisije 2006/323/EZ od 7. prosinca 2005. o oslobođenju od trošarina za mineralna ulja koja se koriste kao gorivo za proizvodnju aluminijevog oksida u regiji Gardanne, regiji Shannon i na Sardiniji, koje se navedenim redoslijedom provodi u Francuskoj, Irskoj i Italiji (SL 2006, L 119, str. 12.) i s člancima 4. i 6. Odluke Komisije 2007/375/EZ od 7. veljače 2007. o oslobođenju od trošarina za mineralna ulja koja koriste kao gorivo za proizvodnju aluminijevog oksida u regiji Gardanne, regiji Shannon i na Sardiniji, koje se navedenim redoslijedom primjenjuje u Francuskoj, Irskoj i Italiji (SL L 147, str. 29.) – Povreda članka 288. UFEU-a i članka 14. Uredbe Vijeća (EZ) br. 659/1999 od 22. ožujka 1999. o utvrđivanju detaljnih pravila primjene članka [108. UFEU-a] (SL L 83, str. 1.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 8., svezak 4., str. 16.) – Zahtjev za neposrednim i djelotvornim izvršenjem odluka Komisije – Nedostatnost postupka povrata nezakonite potpore o kojoj je riječ

      Izreka

               1.

               Talijanska Republika nije ispunila obveze na temelju članka 5. Odluke 2006/323, članka 4. Odluke 2007/375 i članka 249. četvrtog stavka Ugovora o EZ-u time što u propisanim rokovima nije poduzela sve potrebne mjere radi povrata državnih potpora koje su proglašene nezakonitima i nespojivima sa zajedničkim tržištem Odlukom Komisije 2006/323/EZ od 7. prosinca 2005. o oslobođenju od trošarina za mineralna ulja koja se koriste kao gorivo za proizvodnju aluminijevog oksida u regiji Gardanne, regiji Shannon i na Sardiniji, koje se navedenim redoslijedom provodi u Francuskoj, Irskoj i Italiji i Odlukom Komisije 2007/375/EZ od 7. veljače 2007. o oslobođenju od trošarina za mineralna ulja koja se koriste kao gorivo za proizvodnju aluminijevog oksida u regiji Gardanne, regiji Shannon i na Sardiniji, koje se navedenim redoslijedom primjenjuje u Francuskoj, Irskoj i Italiji [C 78/2001 (ex NN 22/01), C 79/2001 (ex NN 23/01), C 80/2001 (ex NN 26/01)].
               Talijanska Republika nije ispunila obveze na temelju te dvije odredbe i članka 249. četvrtog stavka Ugovora o EZ-u time što u propisanim rokovima nije prenijela informacije iz članka 6. stavka 1. Odluke 2006/323 i članka 6. stavka 2. Odluke 2007/375.

               2.

               Nalaže se Talijanskoj Republici snošenje troškova.

      (1)  SL C 13, 14.1.2012.


title: Predmet T-593/11: Presuda Općeg suda od 30. travnja 2015. – Al-Chihabi protiv Vijeća („Zajednička vanjska i sigurnosna politika — Mjere ograničavanja protiv Sirije — Zamrzavanje financijskih sredstava — Prava na obranu — Obveza obrazlaganja — Pogreška u ocjeni — Pravo vlasništva — Pravo na poštovanje privatnog života — Proporcionalnost”)

text:
               15.6.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 198/28

         Presuda Općeg suda od 30. travnja 2015. – Al-Chihabi protiv Vijeća
   (Predmet T-593/11) (1)

   ((„Zajednička vanjska i sigurnosna politika - Mjere ograničavanja protiv Sirije - Zamrzavanje financijskih sredstava - Prava na obranu - Obveza obrazlaganja - Pogreška u ocjeni - Pravo vlasništva - Pravo na poštovanje privatnog života - Proporcionalnost”))
   (2015/C 198/37)
   Jezik postupka: engleski

      Stranke

      Tužitelj: Fares Al-Chihabi (Alep, Sirija) (zastupnici: L. Ruessmann i W. Berg, odvjetnici, potom L. Ruessmann i J. Beck, solicitor)

      Tuženik: Vijeće Europske unije (zastupnici: M. Bishop i R. Liudvinaviciute-Cordeiro, agenti)

      Intervenijent u potporu tuženiku: Europska komisija (zastupnici: S. Boelaert i T. Scharf, potom T. Scharf i M. Konstantinidis, agenti)

      Predmet

   Tužba za poništenje Odluke Vijeća 2011/522/ZVSP od 2. rujna 2011. o izmjeni Odluke 2011/273/ZVSP o mjerama ograničavanja protiv Sirije (SL L 228, str. 16), Uredbe Vijeća (EU) br. 878/2011 od 2. rujna 2011. o izmjeni Uredbe (EU) br. 442/2011 o mjerama ograničavanja s obzirom na stanje u Siriji (SL L 228, str. 1), Odluke Vijeća 2011/782/ZVSP od 1. prosinca 2011. o mjerama ograničavanja protiv Sirije i o stavljanju izvan snage Odluke 2011/273/ZVSP (SL L 319, str. 56.), Uredbe Vijeća (EU) br. 36/2012 od 18. siječnja 2012. o mjerama ograničavanja s obzirom na stanje u Siriji i o stavljanju izvan snage Uredbe (EU) br. 442/2011 (SL L 16, str. 1.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 18., svezak 10., str. 205.), Odluke Vijeća 2012/739/ZVSP od 29. studenoga 2012. o mjerama ograničavanja protiv Sirije i stavljanju izvan snage Odluke 2011/782 (SL L 330, str. 21.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 18., svezak 11., str. 258.), Provedbene uredbe Vijeća (EU) br. 1117/2012 od 29. studenoga 2012. o provedbi članka 32. stavka 1. Uredbe br. 36/2012 (SL L 330, str. 9.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 18., svezak 12., str. 271.), Provedbene uredbe Vijeća (EU) br. 363/2013 od 22. travnja 2013. o provedbi Uredbe br. 36/2012 (SL L 111, str. 1.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 18., svezak 15., str. 171.) te Odluke Vijeća 2013/255/ZVSP od 31. svibnja 2013. o mjerama ograničavanja protiv Sirije (SL L 147, str. 14.) kao i svakog naknadnog zakonodavstva u mjeri u kojoj ono ostavlja na snazi ili mijenja te akte pod uvjetom da se oni odnose na tužitelja.

      Izreka

               1.

               Tužba se odbija.

               2.

               Nalaže se F. Al-Chihabiju snošenje svojih troškova kao i troškova Vijeća Europske unije.

               3.

               Europska komisija će snositi vlastite troškove.

      (1)  SL C 25, 28.1.2012.


title: Predmet C-682/13 P: Žalba koju je 23. prosinca 2013. podnio Andechser Molkerei Scheitz GmbH protiv rješenja Općeg suda (drugo vijeće) od 15. listopada 2013. u predmetu T-13/12, Andechser Molkerei Scheitz GmbH protiv Europske komisije

text:
               15.2.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 45/27

         Žalba koju je 23. prosinca 2013. podnio Andechser Molkerei Scheitz GmbH protiv rješenja Općeg suda (drugo vijeće) od 15. listopada 2013. u predmetu T-13/12, Andechser Molkerei Scheitz GmbH protiv Europske komisije
   (Predmet C-682/13 P)
   2014/C 45/45
   Jezik postupka: njemački

      Stranke

      Žalitelj: Andechser Molkerei Scheitz GmbH (zastupnik: H. Schmidt, Rechtsanwalt)

      Druga stranka u postupku: Europska komisija

      Zahtjevi

   Žalitelj od Suda zahtijeva da:

               —

               djelomično ukine rješenje Općeg suda od 15. listopada 2013. pod brojem predmeta T-13/12 u dijelu u kojem je odbio tužbu za poništenje sa zahtjevom da poništi Uredbu Komisije (EU) br. 1131/2011 od 11. studenoga 2011. o izmjeni Priloga II. Uredbi (EZ) br. 1333/2008 Europskog parlamenta i Vijeća u pogledu steviol glikozida (1), objavljene u Službenom listu 12. studenoga 2011. i

               —

               poništi Uredbu Komisije (EU) br. 1131/2011 od 11. studenoga 2011. o izmjeni Priloga II. Uredbi (EZ) br. 1333/2008 Europskog parlamenta i Vijeća u pogledu steviol glikozida, objavljenu u Službenom listu 12. studenoga 2011.

      Žalbeni razlozi i glavni argumenti

   Žalitelj kao prvo prigovara povredi njegovih temeljnih prava iz članka 47. Povelje o temeljnim pravima Europske unije. Tužba za poništenje u suštini je dopuštena primarnim zakonodavstvom Europske unije. Temeljno pravo iz članka 47. prve rečenice usmjereno je na načelno učinkovito korištenje dopuštenim pravnim lijekovima. Rješenje Općeg suda povređuje pravo žalitelja na učinkoviti pravni lijek u smislu jamstva učinkovite pravne zaštite iz članka 47. prve rečenice Povelje.
   Kao drugo, žalitelj prigovara povredi njegovog temeljnog prava iz članka 47. druge rečenice zbog zadiranja u njegovo temeljno pravo iz članka 21. na nediskriminaciju i njegovo temeljno pravo iz članka 16. na jamstvo slobode poduzetništva, a njegova žalbi nije uvažena kao učinkoviti pravni lijek. Žalitelj se žali na diskriminaciju njega kao ekološkog proizvođača jer su steviol glikozidi dopušteni na način koji njegovim konvencionalnim konkurentima daje neosnovanu i nepoštenu konkurentsku prednost.
   Žalitelj pored toga zahtijeva jednako postupanje od strane zakonodavca Unije. Prigovara povredi općeg načela jednakosti iz članka 20. Povelje o temeljnim pravima. Osim toga prigovara diskriminaciji sukladno članku 21. Povelje kao poduzetnika koji je ekološki proizvođač u odnosu na konvencionalne proizvođače hrane. Kao dokaz da se radi o proizvoljnoj diskriminaciji, žalitelj se poziva na Sporazum Europske unije sa Sjedinjenim Američkim Državama iz veljače 2012. koji dozvoljava da se ekološki proizvodi sa steviol glikozidima proizvedeni sukladno pravu Sjedinjenih država o ekološkim proizvodima na unutarnjem tržištu Unije mogu prodavati s bio logom EU-a. To pokazuje da ne postoji nijedan razuman razlog da se konvencionalnim konkurentima žalitelja dozvoli da proizvode jogurt sa steviol glikozidima i uz to izaberu pravni instrument koje uzrokuje da mu je uskraćena ova sloboda poduzetništva. Žalitelj prigovara da je povrijeđeno njegovo temeljno pravo iz članka 16. Povelje o temeljnim pravima na jamstvo njegove slobode poduzetništva.

      (1)  SL L 295, str. 205.