title: Predmet C-570/14: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 9. prosinca 2014. uputio EL Juzgado Mercantil N °3 de Barcelona (Španjolska) – Nuria Robirosa Carrera i César Romera Navales protiv Banco Popular Español, S. A.

text:
               9.2.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 46/36

         Zahtjev za prethodnu odluku koji je 9. prosinca 2014. uputio EL Juzgado Mercantil No 3 de Barcelona (Španjolska) – Nuria Robirosa Carrera i César Romera Navales protiv Banco Popular Español, S. A.
   (Predmet C-570/14)
   (2015/C 046/42)
   Jezik postupka: španjolski

      Sud koji je uputio zahtjev

   Juzgado Mercantil de Barcelona

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelji: Nuria Robirosa Carrera i César Romera Navales

      Tuženik: Banco Popular Español, S. A.

      Prethodna pitanja

               1.

               Predstavlja li članak 43. španjolskog Zakona o parničnom postupku, koji sprečava suca da stranke obavijesti o mogućnosti prekida parničnog postupka u slučaju da drugi sud uputi prethodno pitanje Sudu Europske unije, jasno ograničenje odredbe članka 7. Direktive 93/13/EEZ (1) u pogledu obveze država članica da osiguraju postojanje primjerenih i djelotvornih sredstava za sprečavanje stalnog korištenja nepoštenih odredaba u ugovorima koji prodavatelji robe i pružatelji usluga sklapaju s potrošačima?

               2.

               Predstavlja li članak 721. stavak 2. španjolskog Zakona o parničnom postupku, koji sprečava suca da po službenoj dužnosti donese ili predloži donošenje mjera osiguranja u pojedinačnim postupcima u kojima se odlučuje o ništavosti općeg uvjeta radi nepoštenosti, jasno ograničenje odredbe članka 7. Direktive 93/13/EEZ u pogledu obveze država članica da osiguraju postojanje primjerenih i djelotvornih sredstava za sprečavanje stalnog korištenja nepoštenih odredaba u ugovorima koji prodavatelji robe i pružatelji usluga sklapaju s potrošačima?

               3.

               Kako bi se osigurala primjerena i djelotvorna sredstva koje predviđa članak 7. navedene direktive, moraju li mjere osiguranja, koje se u okviru postupka pokrenutog pojedinačnom tužbom mogu donijeti bilo po službenoj dužnosti bilo na prijedlog stranke, proizvoditi učinke do donošenja konačne odluke bilo u pojedinačnom postupku bilo u postupku po udružnoj tužbi koji se vodi usporedno s pojedinačnim postupcima?

      (1)  Direktiva Vijeća 93/13/EEZ od 5. travnja 1993. o nepoštenim uvjetima u potrošačkim ugovorima (SL L 95, str. 29.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 15., svezak 12., str. 24.)


title: Predmet C-527/12: Presuda Suda (peto vijeće) od 11. rujna 2014. – Europska komisija protiv Savezne Republike Njemačke (Povreda obveze države članice — Državne potpore nespojive s unutarnjim tržištem — Obveza povrata — Članak 108. stavak 2. UFEU-a — Uredba (EZ) br. 659/1999 — Članak 14. stavak 3. — Odluka Komisije — Mjere koje trebaju poduzeti države članice)

text:
               17.11.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 409/5

         Presuda Suda (peto vijeće) od 11. rujna 2014. – Europska komisija protiv Savezne Republike Njemačke
   (Predmet C-527/12) (1)

   ((Povreda obveze države članice - Državne potpore nespojive s unutarnjim tržištem - Obveza povrata - Članak 108. stavak 2. UFEU-a - Uredba (EZ) br. 659/1999 - Članak 14. stavak 3. - Odluka Komisije - Mjere koje trebaju poduzeti države članice))
   2014/C 409/06
   Jezik postupka: njemački

      Stranke

      Tužitelj: Europska komisija (zastupnici: T. Maxian Rusche i F. Erlbacher, agenti)

      Tuženik: Savezna Republika Njemačka (zastupnici: T. Henze i K. Petersen, agenti)

      Izreka

               1.

               Ne poduzevši sve potrebne mjere kako bi od korisnika izvršila povrat državne potpore iz Odluke Komisije 2011/471/EU od 14. prosinca 2010. o državnoj potpori C 38/05 (ex NN 52/04) Njemačke u korist skupine Biria, Savezna Republika Njemačka povrijedila je obveze koje ima na temelju članka 108. stavka 2. UFEU-a i članka 14. stavka 3. Uredbe Vijeća (EZ) br. 659/1999 od 22. ožujka 1999. o utvrđivanju detaljnih pravila primjene članka [108. UFEU-a] kao i članaka 1. do 3. te odluke.

               2.

               Saveznoj Republici Njemačkoj nalaže se snošenje troškova.

      (1)  SL C 26, 26.1.2013.


title: Predmet T-825/16: Tužba podnesena 24. studenoga 2016. – Republika Cipar protiv EUIPO-a – POCF (Pallas Halloumi)

text:
               23.1.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 22/52

         Tužba podnesena 24. studenoga 2016. – Republika Cipar protiv EUIPO-a – POCF (Pallas Halloumi)
   (Predmet T-825/16)
   (2017/C 022/70)
   Jezik na kojem je tužba podnesena: engleski

      Stranke

      Tužitelj: Republika Cipar (zastupnici: S. Malynicz, QC i V. Marsland, solicitor)

      Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO)

      Druga stranka postupka pred žalbenim vijećem: Pancyprian Organisation of Cattle Farmers (POCF) (Latsia, Cipar)

      Podaci o postupku pred EUIPO-om

      Podnositelj prijave: druga stranka pred žalbenim vijećem

      Predmetni sporni žig: figurativni žig s verbalnim elementima „Pallas Halloumi” – prijava za registraciju br. 11 180 536

      Postupak pred EUIPO-om: postupak povodom prigovora

      Pobijana odluka: odluka četvrtog žalbenog vijeća EUIPO-a od 22. rujna 2016. u predmetu R 2065/2014-4

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

               —

               poništi pobijanu odluku;

               —

               naloži EUIPO-u i drugoj stranci pred žalbenim vijećem snošenje troškova.

      Tužbeni razlog

               —

               povreda članka 8. stavka 1. točke (b) Uredbe br. 207/2009.


title: Odluka Suda od 25. ožujka 2013. u predmetu E-10/12 – Yngvi Harðarson v. Askar Capital hf

text:
               19.9.2013

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 270/7

         ODLUKA SUDA
   od 25. ožujka 2013.
   u predmetu E-10/12
   Yngvi Harðarson v. Askar Capital hf
   2013/C 270/05
   Ovaj će dokument biti objavljen u posebnom izdanju Službenog lista Europske unije na hrvatskom jeziku ako zadovolji potrebne uvjete.


title: Predmet C-147/14: Presuda Suda (deseto vijeće) od 25. lipnja 2015 (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Hof van beroep te Brussel – Belgija) – Loutfi Management Propriété Intellectuelle SARL protiv AMJ Meatproducts NV, Halalsupply NV (Zahtjev za prethodnu odluku — Žig Zajednice — Uredba (EZ) br. 207/2009 — Članak 9. stavak 1. točka (b) — Učinci — Prava koja proizlaze iz žiga Zajednice — Istovjetni ili slični žigovi — Zabrana uporabe — Vjerojatnost dovođenja u zabludu — Ocjena — Uzimanje u obzir upotrebe jezika koji nije službeni jezik Europske unije)

text:
               24.8.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 279/13

         Presuda Suda (deseto vijeće) od 25. lipnja 2015 (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Hof van beroep te Brussel – Belgija) – Loutfi Management Propriété Intellectuelle SARL protiv AMJ Meatproducts NV, Halalsupply NV
   (Predmet C-147/14) (1)

   ((Zahtjev za prethodnu odluku - Žig Zajednice - Uredba (EZ) br. 207/2009 - Članak 9. stavak 1. točka (b) - Učinci - Prava koja proizlaze iz žiga Zajednice - Istovjetni ili slični žigovi - Zabrana uporabe - Vjerojatnost dovođenja u zabludu - Ocjena - Uzimanje u obzir upotrebe jezika koji nije službeni jezik Europske unije))
   (2015/C 279/15)
   Jezik postupka: nizozemski

      Sud koji je uputio zahtjev

   Hof van beroep te Brussel

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelj: Loutfi Management Propriété Intellectuelle SARL

      Tuženici: AMJ Meatproducts NV, Halalsupply NV

      Izreka

   Članak 9. stavak 1. točku (b) Uredbe Vijeća (EZ) br. 207/2009 od 26. veljače 2009. o žigu Zajednice treba tumačiti na način da se prilikom ocjene vjerojatnosti dovođenja u zabludu u pogledu žiga Zajednice i znaka, koji obuhvaćaju istovjetne ili slične proizvode i u kojim prevladava po jedna arapska riječ napisana latinicom i arapskim jezikom, a te riječi su vizualno slične, u okolnostima kada relevantna javnost žiga Zajednice i predmetnog znaka poznaje osnove arapskog pisma, značenje i izgovor tih riječi moraju uzeti u obzir.

      (1)  SL C 194, 24. 6. 2014.


title: Predmet T-5/15: Presuda Općeg suda od 25. svibnja 2016. – Ice Mountain Ibiza protiv EUIPO-a – Marbella Atlantic Ocean Club (ocean beach club ibiza) („Žig Europske unije — Postupak povodom prigovora — Prijava figurativnog žiga Europske unije ocean beach club ibiza — Raniji nacionalni figurativni žigovi OC ocean club i OC ocean club Ibiza — Relativni razlog za odbijanje — Vjerojatnost dovođenja u zabludu — Sličnost znakova — Članak 8. stavak 1. točka (b) Uredbe (EZ) br. 207/2009”)

text:
               4.7.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 243/30

         Presuda Općeg suda od 25. svibnja 2016. – Ice Mountain Ibiza protiv EUIPO-a – Marbella Atlantic Ocean Club (ocean beach club ibiza)
   (Predmet T-5/15) (1)

   ((„Žig Europske unije - Postupak povodom prigovora - Prijava figurativnog žiga Europske unije ocean beach club ibiza - Raniji nacionalni figurativni žigovi OC ocean club i OC ocean club Ibiza - Relativni razlog za odbijanje - Vjerojatnost dovođenja u zabludu - Sličnost znakova - Članak 8. stavak 1. točka (b) Uredbe (EZ) br. 207/2009”))
   (2016/C 243/31)
   Jezik postupka: španjolski

      Stranke

      Tužitelj: Ice Mountain Ibiza, SL (San Antonio, Španjolska) (zastupnici: J. L. Gracia Albero, F. Miazzetto i E. Cebollero González, odvjetnici)

      Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (zastupnik: S. Palmero Cabezas, agent)

      Druga stranka u postupku pred žalbenim vijećem EUIPO-a: Marbella Atlantic Ocean Club, SL (Puerto Banús, Španjolska)

      Predmet

   Tužba podnesena protiv odluke prvog žalbenog vijeća EUIPO-a od 8. listopada 2014. (predmet R 2292/2013-1) koja se odnosi na postupak povodom prigovora između društava Marbella Atlantic Ocean Club i Ice Mountain Ibiza.

      Izreka

               1.

               Tužba se odbija.

               2.

               Društvu Ice Mountain Ibiza, SL nalaže se snošenje troškova.

      (1)  SL C 73, 2. 3. 2015.


title: Predmet T-608/14: Presuda Općeg suda od 10. rujna 2015. – Laverana protiv OHIM-a (ORGANIC WITH PLANT FLUID FROM OUR OWN PRODUCTION) („Žig Zajednice — Prijava figurativnog žiga Zajednice ORGANIC WITH PLANT FLUID FROM OUR OWN PRODUCTION — Apsolutni razlog za odbijanje — Opisni karakter — Članak 7. stavak 1. točka (c) Uredbe (EZ) br. 207/2009”)

text:
               26.10.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 354/37

         Presuda Općeg suda od 10. rujna 2015. – Laverana protiv OHIM-a (ORGANIC WITH PLANT FLUID FROM OUR OWN PRODUCTION)
   (Predmet T-608/14) (1)

   ((„Žig Zajednice - Prijava figurativnog žiga Zajednice ORGANIC WITH PLANT FLUID FROM OUR OWN PRODUCTION - Apsolutni razlog za odbijanje - Opisni karakter - Članak 7. stavak 1. točka (c) Uredbe (EZ) br. 207/2009”))
   (2015/C 354/44)
   Jezik postupka: njemački

      Stranke

      Tužitelj: Laverana GmbH & Co. KG (Wennigsen, Njemačka) (zastupnici: J. Wachinger, M. Zöbisch i D. Chatterjee, odvjetnici)

      Tuženik: Ured za usklađivanje na unutarnjem tržištu (žigovi i dizajni) (zastupnici: D. Walicka i D. Botis, agenti)

      Predmet

   Tužba protiv odluke četvrtog žalbenog vijeća OHIM-a os 2. lipnja 2014. (predmet R 121/2014-4), koja se odnosi na prijavu za registraciju figurativnog znaka ORGANIC WITH PLANT FLUID FROM OUR OWN PRODUCTION kao žiga Zajednice.

      Izreka

               1.

               Tužba se odbija.

               2.

               Društvu Laverana GmbH & Co. KG nalaže se snošenje troškova.

      (1)  SL C 361, 13. 10. 2014.


title: Predmet C-409/11: Presuda Suda (prvo vijeće) od 11. srpnja 2013. (zahtjev za prethodnu odluku Fővárosi Törvényszék — Mađarska) — Gábor Csonka, Tibor Isztli, Dávid Juhász, János Kiss, Csaba Szontág protiv Magyar Állam (Upotreba motornih vozila — Osiguranje od građanskopravne odgovornosti — Direktiva 72/166/EEZ — Članak 3. stavak 1. — Direktiva 84/5/EEZ — Članak 1. stavak 4. prvi podstavak — Insolventnost ugovaratelja — Neplaćanje naknade štete od strane tijela koje naknađuje štetu)

text:
               31.8.2013

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 252/7

         Presuda Suda (prvo vijeće) od 11. srpnja 2013. (zahtjev za prethodnu odluku Fővárosi Törvényszék — Mađarska) — Gábor Csonka, Tibor Isztli, Dávid Juhász, János Kiss, Csaba Szontág protiv Magyar Állam
   (Predmet C-409/11) (1)

   (Upotreba motornih vozila - Osiguranje od građanskopravne odgovornosti - Direktiva 72/166/EEZ - Članak 3. stavak 1. - Direktiva 84/5/EEZ - Članak 1. stavak 4. prvi podstavak - Insolventnost ugovaratelja - Neplaćanje naknade štete od strane tijela koje naknađuje štetu)
   2013/C 252/09
   Jezik postupka: mađarski

      Sud koji je postavio prethodno pitanje

   Fővárosi Törvényszék

      Stranke u glavnom postupku

      Tužitelji: Gábor Csonka, Tibor Isztli, Dávid Juhász, János Kiss, Csaba Szontág

      Tuženik: Magyar Állam

      Predmet

   Zahtjev za prethodnu odluku — Fővárosi Bíróság — Tumačenje Direktive Vijeća 72/166/EEZ od 24. travnja 1972. o usklađivanju zakona država članica u odnosu na osiguranje od građanskopravne odgovornosti u pogledu upotrebe motornih vozila i izvršenje obveze osiguranja od takve odgovornosti (SL L 103, str. 1.) — Obveza država članica da poduzmu potrebne mjere kako bi sve police osiguranja od građanskopravne odgovornosti vrijedile na čitavom području Zajednice — Oduzimanje dozvole za obavljanje djelatnosti društvu za osiguranje od automobilske odgovornosti, koje je imalo za posljedicu obvezu pojedinaca koji su sklopili ugovore s tim osiguravajućim društvom da osobno, vlastitom imovinom, odgovaraju za štetu uzrokovanu drugim osobama — Odgovornost države u slučajevima nepravilnog prenošenja direktive

      Izreka

   Članak 3. stavak 1. Direktive Vijeća 72/166/EEZ od 24. travnja 1972. o usklađivanju zakona država članica u odnosu na osiguranje od građanskopravne odgovornosti u pogledu upotrebe motornih vozila i izvršenje obveze osiguranja od takve odgovornosti, izmijenjene i dopunjene Direktivom 2005/14/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 11. svibnja 2005., tumačen u vezi s člankom 1. stavkom 4. Druge direktive Vijeća 84/5/EEZ od 30. prosinca 1983. o usklađivanju zakona država članica u odnosu na osiguranje od građanskopravne odgovornosti u pogledu upotrebe motornih vozila, izmijenjene i dopunjene Direktivom 2005/14, mora se protumačiti na način da ne uključuje, među obvezama koje ta odredba nameće državama članicama, obvezu osnivanja tijela koje osigurava naknadu štete žrtvama prometnih nezgoda u slučajevima u kojima su osobe odgovorne za štetu ugovorile policu osiguranja koja pokriva građanskopravnu odgovornost u pogledu upotrebe motornih vozila, ali je osiguravatelj postao insolventan.

      (1)  SL C 347, 26.11.2011.


title: Predmet F-115/14: Tužba podnesena 22. listopada 2014. – ZZ protiv Komisije

text:
               12.1.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 7/55

         Tužba podnesena 22. listopada 2014. – ZZ protiv Komisije
   (Predmet F-115/14)
   (2015/C 007/69)
   Jezik postupka: francuski

      Stranke

      Tužitelj: ZZ (zastupnik: S. Orlandi, odvjetnik)

      Tuženik: Komisija

      Predmet i opis spora

   S jedne strane, utvrđenje nezakonitosti članka 9. općih odredaba o provedbi članka 11. stavka 2. Priloga VIII. Pravilniku od 3. ožujka 2011. i, s druge strane, poništenje odluka o priznavanju mirovinskih prava koja je tužitelj stekao u mirovinskom sustavu Unije na temelju novih općih odredaba o provedbi.

      Tužbeni zahtjev

               —

               proglasiti nezakonitim članak 9. općih odredaba o provedbi članka 11. stavka 2. Priloga VIII. Pravilniku;

               —

               poništiti odluku od 31. siječnja i onu od 13. ožujka 2014. o priznavanju mirovinskih prava koja je tužitelj stekao prije njegovog stupanja u službu, u okviru prijenosa tih prava u mirovinski sustav institucija Europske unije, na temelju općih odredaba o provedbi članka 11. stavka 2. Priloga VIII. Pravilniku od 3. ožujka 2011.;

               —

               naložiti Komisiji snošenje troškova.


title: Predmet C-7/13: Presuda Suda (drugo vijeće) od 17. rujna 2014. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Förvaltningsrätten i Stockholm – Švedska) – Skandia America Corporation (SAD), filial Sverige protiv Skatteverket (Zahtjev za prethodnu odluku — Zajednički sustav poreza na dodanu vrijednost — Direktiva 2006/112/EZ — PDV grupacija — Ispostavljanje internih računa za usluge koje je podružnici koja je članica PDV grupacije u državi članici izvršilo društvo majka sa sjedištem u trećoj zemlji — Oporezivi karakter izvršenih usluga)

text:
               24.11.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 421/7

         Presuda Suda (drugo vijeće) od 17. rujna 2014. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Förvaltningsrätten i Stockholm – Švedska) – Skandia America Corporation (SAD), filial Sverige protiv Skatteverket
   (Predmet C-7/13) (1)

   ((Zahtjev za prethodnu odluku - Zajednički sustav poreza na dodanu vrijednost - Direktiva 2006/112/EZ - PDV grupacija - Ispostavljanje internih računa za usluge koje je podružnici koja je članica PDV grupacije u državi članici izvršilo društvo majka sa sjedištem u trećoj zemlji - Oporezivi karakter izvršenih usluga))
   2014/C 421/09
   Jezik postupka: švedski

      Sud koji je uputio zahtjev

   Förvaltningsrätten i Stockholm

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelj: Skandia America Corporation (SAD), filial Sverige

      Tuženik: Skatteverket

      Izreka

               1.

               Članak 2. stavak 1. i članke 9. i 11. Direktive Vijeća 2006/112/EZ od 28. studenoga 2006. o zajedničkom sustavu poreza na dodanu vrijednost treba tumačiti na način da isporuke usluga koje je izvršila glavna poslovna jedinica s poslovnim nastanom u trećoj zemlji svojoj podružnici s poslovnim nastanom u državi članici predstavljaju oporezive transakcije kada je ta podružnica članica grupacije osoba koje se može smatrati jedinstvenim poreznim obveznikom poreza na dodanu vrijednost.

               2.

               Članke 56., 193. i 196. Direktive 2006/112 treba tumačiti na način da je, u situaciji poput one iz predmeta u glavnom postupku gdje glavna poslovna jedinica društva koje se nalazi u trećoj zemlji izvršava isporuke uz naknadu podružnici istog društva s poslovnim nastanom u državi članici i gdje je navedena podružnica članica grupacije osoba koje se može smatrati jedinstvenim poreznim obveznikom poreza na dodanu vrijednost u toj državi članici, ta grupacija kao kupac navedenih usluga dužnik plaćanja plativog poreza na dodanu vrijednost.

      (1)  SL C 55, 23.2.2013.


title: Predmet T-468/14: Presuda Općeg suda od 12. svibnja 2016. – Holistic Innovation Institute protiv Komisije „Financijska potpora — Istraživanje — Sedmi okvirni program za istraživanje, tehnološki razvoj i demonstracijske aktivnosti (2007. – 2013.) — Projekt eDIGIREGION — Komisijina odluka kojom se odbija sudjelovanje poduzetnika — Tužba za poništenje — Rok za tužbu — Dan od kojega rok počinje teći — Nedopuštenost — Izvanugovorna odgovornost — Neimovinska šteta — Dovoljno ozbiljna povreda pravnog pravila kojim se dodjeljuju prava pojedincima”

text:
               27.6.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 232/10

         Presuda Općeg suda od 12. svibnja 2016. – Holistic Innovation Institute protiv Komisije
   (Predmet T-468/14) (1)

   („Financijska potpora - Istraživanje - Sedmi okvirni program za istraživanje, tehnološki razvoj i demonstracijske aktivnosti (2007. – 2013.) - Projekt eDIGIREGION - Komisijina odluka kojom se odbija sudjelovanje poduzetnika - Tužba za poništenje - Rok za tužbu - Dan od kojega rok počinje teći - Nedopuštenost - Izvanugovorna odgovornost - Neimovinska šteta - Dovoljno ozbiljna povreda pravnog pravila kojim se dodjeljuju prava pojedincima”)
   (2016/C 232/12)
   Jezik postupka: španjolski

      Stranke

      Tužitelj: Holistic Innovation Institute, SLU (Pozuelo de Alarcón, Španjolska) (zastupnici: R. Muñiz García, a zatim J. Marín López, oboje odvjetnici)

      Tuženik: Europska komisija (zastupnici: R. Lyal, agent, uz asistenciju J. Rivasa Andrésa, odvjetnika)

      Predmet

   S jedne strane, zahtjev na temelju članka 263. UFEU-a kojim se traži poništenje Odluke Komisije ARES (2014) 710158 od 13. ožujka 2014., kojom se tužitelju odbija dopustiti sudjelovanje u projektu eDIGIREGION, i, s druge strane, zahtjev na temelju članka 268. UFEU-a kojim se traži naknada štete koju je tužitelj navodno pretrpio zbog te odluke u iznosu od 3 055 000 eura kao i dospjele kamate i, podredno, određivanje vještaka za procjenu pretrpljene štete.

      Izreka

               1.

               Tužba se odbija.

               2.

               Nalaže se Holistic Innovation Instituteu, SLU snošenje troškova.

      (1)  SL C 292, 1. 9. 2014.


title: Predmet F-104/13: Presuda Službeničkog suda (sudac pojedinac) od 18. prosinca 2015. – De Nicola protiv EIB-a (Javna služba — Osoblje EIB-a — Moralno uznemiravanje — Istražni postupak — Izvješće istražnog odbora — Pogrešna definicija moralnog uznemiravanja — Odluka predsjednika EIB-a o nepostupanju po pritužbi — Poništenje — Tužba za naknadu štete)

text:
               8.2.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 48/90

         Presuda Službeničkog suda (sudac pojedinac) od 18. prosinca 2015. – De Nicola protiv EIB-a
   (Predmet F-104/13)
   ((Javna služba - Osoblje EIB-a - Moralno uznemiravanje - Istražni postupak - Izvješće istražnog odbora - Pogrešna definicija moralnog uznemiravanja - Odluka predsjednika EIB-a o nepostupanju po pritužbi - Poništenje - Tužba za naknadu štete))
   (2016/C 048/101)
   Jezik postupka: talijanski

      Stranke

      Tužitelj: Carlo De Nicola (Strassen, Luksembourg) (zastupnik: L. Isola, odvjetnik)

      Tuženik: Europska investicijska banka (zastupnici: G. Nuvoli i F. Martin, agenti, A. Dal Ferro, odvjetnik)

      Predmet

   Zahtjev za poništenje, s jedne strane, dopisa predsjednika EIB-a u okviru kojega, kao prvo, nije poduzeo nikakvu mjeru u odnosu na moralno uznemiravanje koje tužitelj navodno trpi 20 godina, kao drugo, opravdava sve prijavljene radnje i, kao treće, obvezuje tužitelja na rad s osobom koja je „mentor” i „“business partner” te, s druge strane, mišljenje odbora „Dignity at work” od 14. ožujka 2013.

      Izreka presude

               1.

               Poništava se odluka od 29. travnja 2013. kojom je predsjednik Europske investicijske banke odbio pritužbe za moralno uznemiravanje Carla De Nicolae.

               2.

               U preostalom dijelu tužba se odbija.

               3.

               Europska investicijska banka snosit će vlastite troškove te joj se nalaže snošenje troškova Carla De Nicolae.


title: Spojeni predmeti T-14/14 i T-87/14: Presuda Općeg suda od 17. veljače 2017. – Islamic Republic of Iran Shipping Lines i dr. protiv Vijeća („Zajednička vanjska i sigurnosna politika — Mjere ograničavanja poduzete protiv Irana s ciljem sprečavanja širenja nuklearnog oružja — Zamrzavanje financijskih sredstava — Prigovor nezakonitosti — Pravna osnova — Zlouporaba ovlasti — Prava obrane — Legitimna očekivanja — Pravna sigurnost — Ne bis in idem — Pravomoćnost — Proporcionalnost — Očita pogreška u ocjeni — Temeljna prava”)

text:
               3.4.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 104/39

         Presuda Općeg suda od 17. veljače 2017. – Islamic Republic of Iran Shipping Lines i dr. protiv Vijeća
   (Spojeni predmeti T-14/14 i T-87/14) (1)

   ((„Zajednička vanjska i sigurnosna politika - Mjere ograničavanja poduzete protiv Irana s ciljem sprečavanja širenja nuklearnog oružja - Zamrzavanje financijskih sredstava - Prigovor nezakonitosti - Pravna osnova - Zlouporaba ovlasti - Prava obrane - Legitimna očekivanja - Pravna sigurnost - Ne bis in idem - Pravomoćnost - Proporcionalnost - Očita pogreška u ocjeni - Temeljna prava”))
   (2017/C 104/54)
   Jezik postupka: engleski

      Stranke

      Tužitelji: Islamic Republic of Iran Shipping Lines (Teheran, Iran) i deset ostalih stranaka (zastupnici: F. Randolph, QC, P. Pantelis, solicitor, M. Lester, barrister, i M. Taher, solicitor)

      Tuženik: Vijeće Europske unije (zastupnici: M. Bishop i V. Piessevaux, agenti)

      Intervenijent u potporu tuženiku u predmetu T-87/17: Europska komisija (zastupnici: D. Gauci i T. Scharf, agenti)

      Predmet

   U predmetu T-14/14, tužba koja se temelji na članku 263. UFEU-a i kojom se zahtijeva poništenje Odluke Vijeća 2013/497/ZVSP od 10. listopada 2013. o izmjeni Odluke 2010/413/ZVSP o mjerama ograničavanja protiv Irana (SL 2013., L 272, str. 46.) i Uredbe Vijeća (EU) br. 971/2013 od 10. listopada 2013. o izmjeni Uredbe (EU) br. 267/2012 o mjerama ograničavanja protiv Irana (SL 2013., L 272, str. 1.), u mjeri u kojoj se ti akti odnose na tužitelje i u predmetu T-87/14, s jedne strane, tužba koja se temelji na članku 277. UFEU-a i kojom se zahtijeva proglašenje neprimjenjivima Odluke 2013/497 i Uredbe br. 971/2013 i, s druge strane, tužba koja se temelji na članku 263. UFEU-a i kojom se zahtijeva poništenje Odluke Vijeća 2013/685/ZVSP od 26. studenoga 2013. o izmjeni Odluke 2010/413/ZVSP o mjerama ograničavanja protiv Irana (SL 2013., L 316, str. 46.) i Provedbene uredbe Vijeća (EU) br. 1203/2013 od 26. studenoga 2013. o provedbi Uredbe (EU) br. 267/2012 o mjerama ograničavanja protiv Irana (SL 2013., L 316, str. 1.), u mjeri u kojoj se ti akti odnose na tužitelje.

      Izreka

               1.

               Tužbe se odbijaju.

               2.

               Islamic Republic of iran shipping lines i ostali tužitelji čija su imena uvrštena u prilog će, osim vlastitih, snositi i troškove Vijeća Europske unije.

               3.

               Europska komisija snosit će vlastite troškove.

      (1)  SL C 71, 8. 3. 2014.


title: Predmet T-32/16: Tužba podnesena 25. siječnja 2016. – Češka Republika protiv Komisije

text:
               14.3.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 98/57

         Tužba podnesena 25. siječnja 2016. – Češka Republika protiv Komisije
   (Predmet T-32/16)
   (2016/C 098/73)
   Jezik postupka: češki

      Stranke

      Tužitelj: Češka Republika (zastupnici: M. Smolek i J. Vláčil, agenti)

      Tuženik: Europska komisija

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

               —

               poništi Provedbenu odluku Komisije (EU) 2015/2098 od 13. studenoga 2015. o isključenju iz financiranja Europske unije određenih izdataka nastalih za države članice u okviru Europskog fonda za jamstva u poljoprivredi (EFJP) i Europskog poljoprivrednog fonda za ruralni razvoj (EPFRR), u dijelu u kojem su isključeni izdaci u ukupnom iznosu od 584 299,25 eura, koji su nastali Češkoj Republici,

               —

               naloži Europskoj komisiji snošenje troškova.

      Tužbeni razlozi i glavni argumenti

   U prilog osnovanosti tužbe tužitelj ističe dva tužbena razloga.

               1.

               Prvi tužbeni razlog temelji se na povredi članka 52 stavka 1. Uredbe (EU) br. 1306/2013 Europskog parlamenta i Vijeća od 17. prosinca 2013. o financiranju, upravljanju i nadzoru zajedničke poljoprivredne politike.

                           —

                           Komisija je odlučila isključiti izdatke iz financiranja iz sredstava Unije iako nije došlo do povrede prava Unije ili nacionalnog prava. Pogrešno je pretpostavila da primjena niže najviše dobne granice, u slučaju potpore za prijevremenu mirovinu, zahtjeva izmjenu programa ruralnog razvoja u smislu članka 19. Uredbe Vijeća (EZ) br. 1698/2005 od 20. rujna 2005. o potpori ruralnom razvoju iz Europskog poljoprivrednog fonda za ruralni razvoj (EPFRR).

               2.

               Ako Sud ne prihvati prvi tužbeni razlog, tužitelj ističe drugi tužbeni razlog, i to povredu članka 52. stavka 2. Uredbe br. 1306/2013.

                           —

                           Čak i ako bi primjena niže najviše dobne granice, u slučaju potpore za privremenu mirovine, a da pritom ne dođe do izmjene programa ruralnog razvoja, predstavljala povredu Uredbe br. 1698/2005 (quod non), Komisija je pogrešno ocijenila značaj te povrede i financijsku štetu koja je nastala Uniji. Značaj povrede je zanemariv te Uniji nije nastala financijska šteta.


title: Predmet C-362/14: Presuda Suda (veliko vijeće) od 6. listopada 2015. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio High Court (Irska) – Irska) – Maximillian Schrems protiv Data Protection Commissioner (Zahtjev za prethodnu odluku — Osobni podaci — Zaštita fizičkih osoba u pogledu obrade tih podataka — Povelja Europske unije o temeljnim pravima — Članci 7., 8. i 47. — Direktiva 95/46/EZ — Članci 25. i 28. — Prijenos osobnih podataka trećim zemljama — Odluka 2000/520/EZ — Prijenos osobnih podataka u SAD — Neodgovarajuća razina zaštite — Valjanost — Pritužba fizičke osobe čiji su podaci preneseni iz Europske unije u SAD — Ovlasti nacionalnih nadzornih tijela)

text:
               30.11.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 398/5

         Presuda Suda (veliko vijeće) od 6. listopada 2015. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio High Court (Irska) – Irska) – Maximillian Schrems protiv Data Protection Commissioner
   (Predmet C-362/14) (1)

   ((Zahtjev za prethodnu odluku - Osobni podaci - Zaštita fizičkih osoba u pogledu obrade tih podataka - Povelja Europske unije o temeljnim pravima - Članci 7., 8. i 47. - Direktiva 95/46/EZ - Članci 25. i 28. - Prijenos osobnih podataka trećim zemljama - Odluka 2000/520/EZ - Prijenos osobnih podataka u SAD - Neodgovarajuća razina zaštite - Valjanost - Pritužba fizičke osobe čiji su podaci preneseni iz Europske unije u SAD - Ovlasti nacionalnih nadzornih tijela))
   (2015/C 398/06)
   Jezik postupka: engleski

      Sud koji je uputio zahtjev

   High Court (Irska)

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelj: Maximillian Schrems

      Tuženik: Data Protection Commissioner

      Izreka

               1.

               Članak 25. stavak 6. Direktive 95/46/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 24. listopada 1995. o zaštiti pojedinaca u vezi s obradom osobnih podataka i o slobodnom protoku takvih podataka, kako je izmijenjena Uredbom (EZ) br. 1882/2003 Europskog parlamenta i Vijeća od 29. rujna 2003., tumačen u svjetlu članaka 7., 8. i 47. Povelje Europske unije o temeljnim pravima, treba tumačiti na način da odluka donesena na temelju te odredbe, kao što je to Odluka Komisije 2000/520/EZ od 26. srpnja 2000. sukladno s Direktivom 95/46 o primjerenosti zaštite koju pružaju načela privatnosti „sigurne luke” i uz njih vezana često postavljana pitanja koje je izdalo Ministarstvo trgovine SAD-a, kojom Europska komisija utvrđuje da treća zemlja osigurava odgovarajuću razinu zaštite, ne onemogućava nadzorno tijelo države članice u smislu članka 28. te direktive, kako je izmijenjena, da ispita zahtjev osobe u vezi sa zaštitom njezinih prava i sloboda u pogledu obrade osobnih podataka koji se nju odnose i koji su preneseni iz države članice u tu treću zemlju, a nastavno na navode te osobe da važeće pravo i praksa u toj trećoj zemlji ne osiguravaju odgovarajuću razinu zaštite.

               2.

               Odluka 2000/520 je nevaljana.

      (1)  SL C 351, 6. 10. 2014.


title: Predmet C-55/14: Presuda Suda (deveto vijeće) od 22. siječnja 2015. (zahtjev za prethodnu odluku Cour d'appel de Mons – Belgija) – Régie communale autonome du stade Luc Varenne protiv État belge (Zahtjev za prethodnu odluku — Direktiva 77/388/EEZ — PDV — Izuzeća — Članak 13.B točka b) — Pojam „izuzeće iznajmljivanja nepokretne imovine” — Stavljanje na raspolaganje uz naknadu nogometnog stadiona — Ugovor o stavljanju na raspolaganje uz vlasnikovo pridržavanje određenih prava i povlastica — Vlasnikova isporuka različitih usluga koje predstavljaju 80 % ugovorno utvrđene naknade)

text:
               30.3.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 107/13

      Presuda Suda (deveto vijeće) od 22. siječnja 2015. (zahtjev za prethodnu odluku Cour d'appel de Mons – Belgija) – Régie communale autonome du stade Luc Varenne protiv État belge
      (Predmet C-55/14) (1)

      ((Zahtjev za prethodnu odluku - Direktiva 77/388/EEZ - PDV - Izuzeća - Članak 13.B točka b) - Pojam „izuzeće iznajmljivanja nepokretne imovine” - Stavljanje na raspolaganje uz naknadu nogometnog stadiona - Ugovor o stavljanju na raspolaganje uz vlasnikovo pridržavanje određenih prava i povlastica - Vlasnikova isporuka različitih usluga koje predstavljaju 80 % ugovorno utvrđene naknade))
      (2015/C 107/16)
      Jezik postupka: francuski

         Sud koji je uputio zahtjev

      Cour d'appel de Mons

         Stranke glavnog postupka

         Tužitelj: Régie communale autonome du stade Luc Varenne

         Tuženik: État belge

         Izreka

      Članak 13.B točku b) Šeste direktive Vijeća 77/388/EEZ od 17. svibnja 1977. o usklađivanju zakonodavstava država članica koja se odnose na poreze na promet – zajednički sustav poreza na dodanu vrijednost: jedinstvena porezna osnovica treba tumačiti na način da stavljanje na raspolaganje uz naknadu nogometnog stadiona na temelju ugovora uz vlasnikovo pridržavanje određenih prava i povlastica, a koji predviđa njegovu isporuku različitih usluga, osobito usluga održavanja, čišćenja, vođenja brige i osiguravanja usklađenosti s normama, koje predstavljaju 80 % ugovorno utvrđene naknade, načelno ne predstavlja „iznajmljivanje nepokretne imovine” u smislu te odredbe. To mora ocijeniti sud koji je uputio zahtjev.

         (1)  SL C 102, 7.4.2014.


title: Predmet C-51/17: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 1. veljače 2017. uputio Fővárosi Ítélőtábla (Mađarska) – Teréz Ilyés i Emil Kiss protiv OTP Bank Nyrt. i OTP Faktoring Követeléskezelő Zrt.

text:
               8.5.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 144/20

         Zahtjev za prethodnu odluku koji je 1. veljače 2017. uputio Fővárosi Ítélőtábla (Mađarska) – Teréz Ilyés i Emil Kiss protiv OTP Bank Nyrt. i OTP Faktoring Követeléskezelő Zrt.
   (Predmet C-51/17)
   (2017/C 144/26)
   Jezik postupka: mađarski

      Sud koji je uputio zahtjev

   Fővárosi Ítélőtábla

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelji: Teréz Ilyés, Emil Kiss

      Tuženici: OTP Bank Nyrt., OTP Faktoring Követeléskezelő Zrt.

      Prethodna pitanja

               1.

               Je li pojmom ugovorne odredbe o kojoj se nije pojedinačno pregovaralo, u smislu članka 3. stavka 1. Direktive 93/13/EEZ (1) i, slijedom toga, njezinim područjem primjene obuhvaćena ugovorna odredba koja rizik promjene tečaja prebacuje na potrošača i koja je zbog ukidanja nepoštene ugovorne odredbe – kojom je bila predviđena razlika između kupovnog i prodajnog tečaja i obveza snošenja povezanog rizika promjene tečaja – postala dio ugovora s učinkom ex tunc na temelju intervencije zakonodavca do koje je došlo zbog parnica za utvrđenje nevaljanosti koje su se ticale velikog broja ugovora?

               2.

               Ako je ugovorna odredba koja rizik promjene tečaja prebacuje na potrošača obuhvaćena područjem primjene te direktive, treba li pravilo o izuzeću iz njezina članka 1. stavka 2. tumačiti na način da se odnosi i na ugovornu odredbu koja odgovara prisilnim zakonskim odredbama u smislu točke 26. presude Suda u predmetu RWE Vertrieb AG (C-92/11) koje su donesene ili su stupile na snagu nakon sklapanja ugovora? Treba li područje primjene navedenog pravila o izuzeću uključiti i odredbu koja je postala dio ugovora s učinkom ex tunc nakon njegova sklapanja na temelju prisilne zakonske odredbe koja uklanja nevaljanost do koje je došlo zbog nepoštenosti ugovorne odredbe koja onemogućuje izvršenje ugovora?

               3.

               Ako se u skladu s odgovorima na prethodno navedena pitanja može ispitivati nepoštenost ugovorne odredbe koja rizik promjene tečaja prebacuje na potrošača, treba li zahtjev jasne i razumljive sročenosti na koju upućuje članak 4. stavak 2. te direktive tumačiti na način da je taj zahtjev ostvaren i kada se, u skladu s opisanim činjeničnim stanjem, ispuni obveza obavještavanja utvrđena zakonom koja je nužno sročena općenito ili se pak trebaju priopćiti i oni podaci o riziku za potrošača koji su poznati kreditnoj instituciji ili kojima je potonja mogla imati pristup u trenutku sklapanja ugovora?

               4.

               Je li s gledišta zahtjeva jasnoće i razumljivosti odnosno odredbe točke 1. podtočke i. Priloga toj direktivi, a radi tumačenja članka 4. stavka 1. iste direktive, relevantna činjenica da su se u trenutku sklapanja ugovora ugovorne odredbe o mogućnosti jednostrane izmjene i razlici između kupovnog i prodajnog tečaja – za koje je godinama kasnije utvrđeno da su nepoštene – nalazile u ugovoru zajedno s odredbom o preuzimanju rizika promjene tečaja pa zbog kumulativnog učinka takvih odredaba potrošač zapravo uopće nije mogao predvidjeti ni kako će se nakon toga razvijati obveze plaćanja ni mehanizam njihove izmjene? Ili pak ugovorne odredbe za koje je kasnije utvrđeno da su nepoštene ne treba uzeti u obzir prilikom ispitivanja nepoštenosti odredbe koja uspostavlja rizik promjene tečaja?

               5.

               Ako nacionalni sud utvrdi da je nepoštena ugovorna odredba koja rizik promjene tečaja prebacuje na potrošača, mora li prilikom određivanja pravnih posljedica sukladno propisima nacionalnog prava po službenoj dužnosti uzeti u obzir i nepoštenost drugih ugovornih odredaba na koje se tužitelji nisu pozvali u svojoj tužbi, poštujući pritom pravo na saslušanje stranaka u kontradiktornom postupku? Primjenjuje li se načelo postupanja po službenoj dužnosti u skladu sa sudskom praksom Suda ako je tužitelj potrošač ili pak, uzimajući u obzir položaj koji pravo raspolaganja ima u cjelokupnom postupku i osobitosti postupka, načelo dispozitivnosti isključuje, ovisno o okolnostima, ispitivanje po službenoj dužnosti?

      (1)  Direktiva Vijeća 93/13/EEZ od 5. travnja 1993. o nepoštenim uvjetima u potrošačkim ugovorima (SL 1993., L 95, str. 29.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 15., svezak 12., str. 24.)


title: Predmet C-242/16: Rješenje predsjednika drugog vijeća Suda od 14. veljače 2017. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Supremo Tribunal de Justiça – Portugal) – José Rui Garrett Pontes Pedroso protiv Netjets Management Limited

text:
               24.4.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 129/13

         Rješenje predsjednika drugog vijeća Suda od 14. veljače 2017. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Supremo Tribunal de Justiça – Portugal) – José Rui Garrett Pontes Pedroso protiv Netjets Management Limited
   (Predmet C-242/16) (1)

   (2017/C 129/20)
   Jezik postupka: portugalski
   Predsjednik drugog vijeća odredio je brisanje predmeta.

      (1)  SL C 251, 11. 7. 2016.


title: Predmet C-555/14: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 3. prosinca 2014. uputio Juzgado Contencioso-Administrativo n ° 6 de Murcia (Španjolska) – IOS Finance EFC S.A. protiv Servicio Murciano de Salud

text:
               16.2.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 56/10

         Zahtjev za prethodnu odluku koji je 3. prosinca 2014. uputio Juzgado Contencioso-Administrativo no 6 de Murcia (Španjolska) – IOS Finance EFC S.A. protiv Servicio Murciano de Salud
   (Predmet C-555/14)
   (2015/C 056/12)
   Jezik postupka: španjolski

      Sud koji je uputio zahtjev

   Juzgado Contencioso-Administrativo no 6 de Murcia

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelj: IOS Finance EFC S.A.

      Tuženik: Servicio Murciano de Salud

      Prethodna pitanja

   Uzimajući u obzir odredbe članka 4. stavka 1., članka 6. i članka 7. stavaka 2. i 3. Direktive 2011/7/EU Europskog parlamenta i Vijeća od 16. veljače 2011. (1) o borbi protiv kašnjenja u plaćanju u poslovnim transakcijama:

               1.

               Treba li članak 7. stavak 2. Direktive tumačiti tako da država članica naplatu dugovane glavnice ne može uvjetovati odustajanjem od zateznih kamata?

               2.

               Treba li članak 7. stavak 3. Direktive tumačiti tako da država članica naplatu dugovane glavnice ne može uvjetovati odustajanjem od troškova naplate?

               3.

               U slučaju potvrdnog odgovora na prethodna pitanja, može li se dužnik koji je javni naručitelj pozvati na autonomiju volje stranaka kako bi izbjegao obvezu plaćanja zateznih kamata ili troškova naplate?

      (1)  (SL L 48, str.1.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 17., svezak 2., str. 200.)


title: Predmet T-368/13: Presuda Općeg suda od 10. veljače 2015. – Boehringer Ingelheim International protiv OHIM-a – Lehning entreprise (ANGIPAX) ( „Žig Zajednice — Postupak povodom prigovora — Prijava verbalnog žiga Zajednice ANGIPAX — Raniji verbalni žig Zajednice ANTISTAX — Relativni razlog za odbijanje — Vjerojatnost dovođenja u zabludu — Članak 8. stavak 1. točka (b) Uredbe (EZ) br. 207/2009” )

text:
               23.3.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 96/16

         Presuda Općeg suda od 10. veljače 2015. – Boehringer Ingelheim International protiv OHIM-a – Lehning entreprise (ANGIPAX)
   (Predmet T-368/13) (1)

   ((„Žig Zajednice - Postupak povodom prigovora - Prijava verbalnog žiga Zajednice ANGIPAX - Raniji verbalni žig Zajednice ANTISTAX - Relativni razlog za odbijanje - Vjerojatnost dovođenja u zabludu - Članak 8. stavak 1. točka (b) Uredbe (EZ) br. 207/2009”))
   (2015/C 096/19)
   Jezik postupka: francuski

      Stranke

      Tužitelj: Boehringer Ingelheim International GmbH (Ingelheim am Rhein, Njemačka) (zastupnici: V. von Bomhard i D. Slopek, odvjetnici, a zatim V. von Bomhard)

      Tuženik: Ured za usklađivanje na unutarnjem tržištu (žigovi i dizajni) (zastupnici: S. Pétrequin i J. Crespo Carrillo, agenti)

      Druga stranka u postupku pred žalbenim vijećem OHIM-a, intervenijent u postupku pred Općim sudom: Lehning entreprise SARL (Sainte-Barbe, Francuska) (zastupnik: P. Demoly, odvjetnik)

      Predmet

   Tužba protiv odluke petog žalbenog vijeća OHIM-a od 29. travnja 2013. (predmet R 571/2012-5) koja se odnosi na postupak povodom prigovora između Boehringer Ingelheim International GmbH i Lehning entreprise SARL.

      Izreka

               1.

               Tužba se odbija.

               2.

               Nalaže se Boehringer Ingelheim International GmbH-u snošenje troškova, uključujući nužne troškove Lehning entreprise SARL-a za potrebe postupka pred žalbenim vijećem Ureda za usklađivanje na unutarnjem tržištu (žigovi i dizajni) (OHIM).

      (1)  SL C 260, 7.9.2013.


title: Predmet C-277/12: Presuda Suda (drugo vijeće) od 24. listopada 2013. (zahtjev za prethodnu odluku: Augstākās tiesas Senāts, Latvija) — Vitālijs Drozdovs protiv AAS „Baltikums” (Obvezno osiguranje od građanskopravne odgovornosti za uporabu motornih vozila — Direktiva 72/166/EEZ — Članak 3. stavak 1. — Direktiva 90/232/EEZ — Članak 1. — Prometna nezgoda — Smrt roditelja maloljetnog podnositelja zahtjeva — Pravo djeteta na naknadu štete — Nematerijalna šteta — Naknada štete — Pokrivenost obveznim osiguranjem)

text:
               14.12.2013

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 367/17

         Presuda Suda (drugo vijeće) od 24. listopada 2013. (zahtjev za prethodnu odluku: Augstākās tiesas Senāts, Latvija) — Vitālijs Drozdovs protiv AAS „Baltikums”
   (Predmet C-277/12) (1)

   (Obvezno osiguranje od građanskopravne odgovornosti za uporabu motornih vozila - Direktiva 72/166/EEZ - Članak 3. stavak 1. - Direktiva 90/232/EEZ - Članak 1. - Prometna nezgoda - Smrt roditelja maloljetnog podnositelja zahtjeva - Pravo djeteta na naknadu štete - Nematerijalna šteta - Naknada štete - Pokrivenost obveznim osiguranjem)
   2013/C 367/28
   Jezik postupka: latvijski

      Sud koji je uputio zahtjev

   Augstākās tiesas Senāts

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelj: Vitālijs Drozdovs

      Tuženik: AAS „Baltikums”

      Predmet

   Zahtjev za prethodnu odluku — Augstākās tiesas Senāts — Tumačenje članka 3. Direktive Vijeća 72/166/EEZ od 24. travnja 1972. o usklađivanju zakona zemalja članica vezano na osiguranje od obvezne automobilske odgovornosti glede korištenja motornih vozila i provedbe obveze osiguranja od te odgovornosti (SL L 103, str. 1.) i članka 1. stavka 2. Druge direktive Vijeća 84/5/EEZ od 30. prosinca 1983. o usklađivanju zakona država članica na području osiguranja odgovornosti motornih vozila (SL L 8, 1984., str. 17.) — Osiguranje od građanskopravne automobilske odgovornosti — Utvrđivanje štete obvezno pokrivene osiguranjem od građanskopravne automobilske odgovornosti — Mogućnost uključivanja štete nastale uslijed povrede duševnog integriteta u obveznu naknadu štete za tjelesne ozlijede — Nacionalni propis koji predviđa znatno niži iznos naknade štete za fizičke i duševne bolove nego što je iznos određen direktivama za naknadu štete za tjelesne ozlijede

      Izreka

               1.

               Članak 3. stavak 1. Direktive Vijeća 72/166/EEZ od 24. travnja 1972. o usklađivanju zakona zemalja članica vezano na osiguranje od obvezne automobilske odgovornosti glede korištenja motornih vozila i provedbe obveze osiguranja od te odgovornosti, te članak 1. stavke 1. i 2. Druge direktive Vijeća 84/5/EEZ od 30. prosinca 1983. o usklađivanju zakona država članica na području osiguranja odgovornosti motornih vozila, treba tumačiti u smislu da obvezno osiguranje od građanskopravne odgovornosti za uporabu motornih vozila mora pokrivati naknadu nematerijalne štete koju pretrpi srodnik žrtve preminule u prometnoj nezgodi, ukoliko je naknada te štete predviđena na osnovi građanskopravne odgovornosti osiguranika u nacionalnom pravu koje se primjenjuje na spor u glavnom postupku.

               2.

               Članak 3. stavak 1. Direktive 72/166 i članak 1. stavke 1. i 2. Druge direktive 84/5 treba tumačiti u smislu da su im u suprotnosti nacionalni propisi prema kojima obvezno osiguranje od građanskopravne odgovornosti za uporabu motornih vozila pokriva naknadu nematerijalne štete nastale uslijed, sukladno nacionalnom pravu građanskopravne odgovornosti, smrti člana bliže obitelji u prometnoj nezgodi, samo do najvišeg iznosa koji je manji od iznosa određenih u članku 1. stavku 2. Druge direktive 84/5.

      (1)  SL C 235, 4.8.2012.


title: Predmet C-522/15 P: Žalba koju je 28. rujna 2015. podnijela Europska komisija protiv presude Općeg suda (šesto vijeće) od 15. srpnja 2015. u spojenim predmetima T-389/10 i T-419/10

text:
               7.12.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 406/26

         Žalba koju je 28. rujna 2015. podnijela Europska komisija protiv presude Općeg suda (šesto vijeće) od 15. srpnja 2015. u spojenim predmetima T-389/10 i T-419/10
   (Predmet C-522/15 P)
   (2015/C 406/26)
   Jezik postupka: talijanski

      Stranke

      Žalitelj: Europska komisija (zastupnici: P. Rossi, V. Bottka, agenti)

      Druge stranke u postupku: Siderurgica Latina Martin SpA (SLM), Ori Martin SA

      Zahtjevi

   Komisija zahtjeva od Općeg suda da:

               (i)

               ukine pobijanu presudu u dijelu u kojem se smanjuje osnovni iznos novčane kazne koja je određena SLM-u, utvrđujući da se u pobijanoj presudi nije vodilo računa o činjenici da, u jednom dijelu povrede, SLM nije sudjelovao u vanjskom aspektu Cluba Italia;

               (ii)

               ukine pobijanu presudu u dijelu u kojem se smanjuje iznos novčane kazne na teret SLM-a na 1,956 milijuna eura, eliminirajući novčanu kaznu koja je određena na teret SLM-a solidarno s društvom Ori Martin;

               (iii)

               u izvršavanju svoje neograničene nadležnosti, ponovno izračuna iznos novčane kazne koju je potrebno odrediti, sukladno zahtjevu koji je postavila Komisija;

               (iv)

               naloži tužiteljima iz prvostupanjskog postupka snošenje troškova postupka.

      Žalbeni razlozi i glavni argumenti

               (i)

               Opći sud počinio je povredu iskrivljavanjem činjenica kada je pogrešno zaključio da osnovni iznos novčane kazne određen na teret SML-a pobijanom odlukom iznosi 19,8 milijuna eura umjesto 15,965 milijuna eura kako je utvrđeno u drugoj odluci o ispravku, od čega 14 milijuna eura solidarno s društvom Ori Martin.

               (ii)

               Opći sud počinio je pogrešku koja se tiče prava vezano uz primjenu pravila o solidarnoj odgovornosti za novčane kazne i uz izračun gornje granice od 10 % jer je odredio konačni iznos novčane kazne za koji je SLM odgovoran u iznosu od 1,956 milijuna eura primjenom zakonske granice od 10 % ukupnog prihoda SLM-a u referentnoj godini sukladno članku 23. stavku 2. Uredbe (EZ) br. 1/2003 (1). U konkretnom slučaju, u presudi je trebalo navesti da SLM nije dužan platiti samo 1,956 milijuna eura na individualnoj osnovi nego i dodatnih 13,3 milijuna eura solidarno s društvom Ori Martin. Naime, izračun gornjih granica trebalo je provesti odvojeno za SML na individualnoj osnovi, za razdoblje sudjelovanja u povredi tijekom kojeg SML nije bio pod kontrolom društva Ori Martin (gornja granica vezana uz iznos globalnih prihoda SLM-a), i za SLM solidarno s društvom Ori Martin, za razdoblje tijekom kojeg je društvo kćer bilo pod kontrolom društva majke (gornja granica vezana uz iznos globalnih prihoda društva Ori Martin koja u konkretnom slučaju nije dostignuta).

      (1)  Uredba Vijeća (EZ) br. 1/2003 od 16. prosinca 2002. o provedbi pravila o tržišnom natjecanju koja su propisana člancima 81. i 82. Ugovora o EZ-u (SL 2003, L 1, str. 1.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 8., svezak 1., str. 165.)


title: Spojeni predmeti T-289/11, T-290/11 i T-521/11: Presuda Općeg suda od 6. rujna 2013. — Deutsche Bahn i dr. protiv Komisije ( „Tržišno natjecanje — Upravni postupak — Odluka kojom se nalaže inspekcija — Ovlasti inspekcije Komisije — Pravo na obranu — Proporcionalnost — Obveza obrazlaganja” )

text:
               19.10.2013

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 304/15

         Presuda Općeg suda od 6. rujna 2013. — Deutsche Bahn i dr. protiv Komisije
   (Spojeni predmeti T-289/11, T-290/11 i T-521/11) (1)

   (Tržišno natjecanje - Upravni postupak - Odluka kojom se nalaže inspekcija - Ovlasti inspekcije Komisije - Pravo na obranu - Proporcionalnost - Obveza obrazlaganja)
   2013/C 304/25
   Jezik postupka: njemački

      Stranke

      Tužitelji: Deutsche Bahn AG (Berlin, Njemačka); DB Mobility Logistics AG (Berlin); DB Energie GmbH (Frankfurt na Majni, Njemačka); DB Netz AG (Frankfurt na Majni); DB Schenker Rail GmbH (Mainz, Njemačka); DB Schenker Rail Deutschland AG (Mainz); Deutsche Umschlaggesellschaft Schiene-Straße mbH (DUSS) (Bodenheim, Njemačka) (zastupnici: W. Deselaers, O. Mross i J. Brückner, odvjetnici)

      Tuženik: Europska komisija (zastupnici: L. Malferrari, N. von Lingen i R. Sauer, agenti)

      Intervenijenti koji podupiru tužitelje: Kraljevina Španjolska (zastupnici: početno, u predmetima T289/11 i T290/11, M. Muñoz Pérez, zatim, u predmetima T289/11, T-290/11 i T521/11, S. Centeno Huerta, abogados del Estado); Vijeće Europske unije (zastupnici: M. Simm i F. Florindo Gijón, agenti); i Nadzorno tijelo EFTA-e (zastupnici: X. A. Lewis, M. Schneider i M. Moustakali, agenti)

      Predmet

   Zahtjevi za poništenje odluka Komisije C (2011) 1774 od 14. ožujka 2011., C (2011) 2365 od 30. ožujka 2011. i C (2011) 5230 od 14. srpnja 2011. kojima se sukladno članku 20. stavku 4. Uredbe Vijeća (EZ) br. 1/2003 nalažu inspekcije Deutsche Bahn AG-a i svih njegovih društava-kćeri (predmeti COMP/39.678 i COMP/39.731).

      Izreka

               1.

               Tužbe se odbijaju.

               2.

               Deutsche Bahn AG, DB Mobility Logistics AG, DB Energie GmbH, DB Netz AG, DB Schenker Rail GmbH, DB Schenker Rail Deutschland AG i Deutsche Umschlaggesellsschaft Schiene-Straße mbH (DUSS) snose troškove Europske komisije i svoje troškove.

               3.

               Vijeće Europske unije, Nadzorno tijelo EFTA-e i Kraljevina Španjolska snose svoje troškove.

      (1)  SL C 238, 13.8.2011.


title: Predmet T-461/12: Presuda Općeg suda od 9. rujna 2014. – Hansestadt Lübeck protiv Komisije ( „Državne potpore — Pristojbe zračnih luka — Zračna luka Lübeck — Odluka o otvaranju postupka propisanog u članku 108. stavku 2. UFEU-a — Članak 107. stavak 1. UFEU-a — Očita greška u ocjeni — Članak 10. Uredbe (EZ) br. 659/1999” )

text:
               20.10.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 372/15

         Presuda Općeg suda od 9. rujna 2014. – Hansestadt Lübeck protiv Komisije
   (Predmet T-461/12) (1)

   ((„Državne potpore - Pristojbe zračnih luka - Zračna luka Lübeck - Odluka o otvaranju postupka propisanog u članku 108. stavku 2. UFEU-a - Članak 107. stavak 1. UFEU-a - Očita greška u ocjeni - Članak 10. Uredbe (EZ) br. 659/1999”))
   2014/C 372/19
   Jezik postupka: njemački

      Stranke

      Tužitelji: Hansestadt Lübeck (Njemačka) koji je preuzeo prava Flughafen Lübeck GmbH (zastupnici: M. Núñez Müller, J. Dammann de Chapto i T. Becker, odvjetnici)

      Tuženik: Europska komisija (zastupnici: T. Maxian Rusche i R. Sauer, agenti)

      Predmet

   Zahtjev za djelomično poništenje Odluke Komisije C (2012) 1012 final od 22. veljače 2012. o državnim potporama SA.27585 i SA.31149 (2012/C) (ex NN/2012, ex CP 31/2009 i CP 162/2010) – Njemačka, u mjeri u kojoj se ta odluka odnosi na pravilnik o pristojbama zračne luke Lübeck (Njemačka), usvojenom u 2006.

      Izreka

               1.

               Odluka Komisije C (2012) 1012 final od 22. veljače 2012. o državnim potporama SA.27585 i SA.31149 (2012/C) (prije NN/2012, prije CP 31/2009 i CP 162/2010) – Njemačka, poništava se u mjeri u kojoj se ta odluka odnosi na pravilnik o pristojbama zračne luke Lübeck, usvojenom u 2006.

               2.

               Tužba se u preostalom odbija.

               3.

               Europskoj komisiji nalaže se snošenje vlastitih troškova i polovice troškova koje je zatražio Hansestadt Lübeck.

      (1)  SL C 379, 8.12.2012.


title: Predmet T-453/13: Presuda Općeg suda od 12. veljače 2015. – Klaes protiv OHIM-a – Klaes Kunststoffe (Klaes) („Žig Zajednice — Postupak povodom prigovora — Prijava verbalnog žiga Zajednice Klaes — Raniji figurativni žig Zajednice Klaes — Relativni razlog za odbijanje — Vjerojatnost dovođenja u zabludu — Članak 8. stavak 1. točka (b) Uredbe (EZ) br. 207/2009”)

text:
               30.3.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 107/26

      Presuda Općeg suda od 12. veljače 2015. – Klaes protiv OHIM-a – Klaes Kunststoffe (Klaes)
      (Predmet T-453/13) (1)

      ((„Žig Zajednice - Postupak povodom prigovora - Prijava verbalnog žiga Zajednice Klaes - Raniji figurativni žig Zajednice Klaes - Relativni razlog za odbijanje - Vjerojatnost dovođenja u zabludu - Članak 8. stavak 1. točka (b) Uredbe (EZ) br. 207/2009”))
      (2015/C 107/35)
      Jezik postupka: njemački

         Stranke

         Tužitelj: Horst Klaes GmbH & Co. KG (Bad Neuenahr-Ahrweiler, Njemačka) (zastupnik: B. Dix, odvjetnik)

         Tuženik: Ured za usklađivanje na unutarnjem tržištu (žigovi i dizajni) (zastupnik: A. Pohlmann, agent)

         Druga stranka u postupku pred žalbenim vijećem OHIM-a, intervenijent u postupku pred Općim sudom: Klaes Kunststoffe GmbH (Neuenrade, Njemačka) (zastupnici: u početku J. Schneider, zatim S. Schweyer, odvjetnici)

         Predmet

      Tužba protiv odluke prvog žalbenog vijeća OHIM-a od 6. lipnja 2013. (predmet R 1206/2012-1), koja se odnosi na postupak povodom prigovora između Horst Klaes GmbH & Co. KG i Klaes Kunststoffe GmbH.

         Izreka

                  1.

                  Tužba se odbija.

                  2.

                  Horst Klaes GmbH & Co. KG snositi će vlastite troškove kao i troškove Ureda za usklađivanje na unutarnjem tržištu (žigovi i dizajni)(OHIM).

                  3.

                  Klaes Kunststoffe GmbH snositi će vlastite troškove.

         (1)  SL C 313, 26.10.2013.


title: Predmet T-387/12: Presuda Općeg suda od 5. veljače 2015. – Italija protiv Komisije ( „EFSJP — Komponenta za jamstva — EFJP i EPFRR — Izdaci isključeni iz financiranja — Voće i povrće — Sektor prerade rajčica — Potpora organizacijama proizvođača — Izdaci koje je učinila Italija — Članak 7. Stavak 4. Uredbe (EZ) br. 1258/1999 — Članak 31. Uredbe (EZ) br. 1290/2005 — Paušalni ispravak” )

text:
               23.3.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 96/11

         Presuda Općeg suda od 5. veljače 2015. – Italija protiv Komisije
   (Predmet T-387/12) (1)

   ((„EFSJP - Komponenta za jamstva - EFJP i EPFRR - Izdaci isključeni iz financiranja - Voće i povrće - Sektor prerade rajčica - Potpora organizacijama proizvođača - Izdaci koje je učinila Italija - Članak 7. Stavak 4. Uredbe (EZ) br. 1258/1999 - Članak 31. Uredbe (EZ) br. 1290/2005 - Paušalni ispravak”))
   (2015/C 096/13)
   Jezik postupka: talijanski

      Stranke

      Tužitelj: Talijanska Republika (zastupnici: G. Palmieri, agent, uz asistenciju S. Fiorentina, avvocato dello Stato)

      Tuženik: Europska komisija (zastupnici: P. Rossi i D. Bianchi, agenti)

      Predmet

   Zahtjev za djelomično poništenje Provedbene odluke Komisije 2012/336/EU od 22. lipnja 2012. o isključenju iz financiranja Europske unije određenih izdataka nastalih za države članice na temelju Komponente za jamstva Europskog fonda za smjernice i jamstva u poljoprivredi (EFSJP), u okviru Europskog fonda za jamstva u poljoprivredi (EFJP) i Europskog poljoprivrednog fonda za ruralni razvoj (EPFRR) (SL L 165, str. 83.).

      Izreka

               1.

               Tužba se odbija.

               2.

               Nalaže se Talijanskoj Republici snošenje troškova.

      (1)  SL C 319, 20.10.2012.


title: Predmet T-292/16: Tužba podnesena 7. lipnja 2016. – Kaane American International Tobacco protiv EUIPO-a – Global Tobacco (GOLD MONT ORIGINAL Super Slims)

text:
               1.8.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 279/36

         Tužba podnesena 7. lipnja 2016. – Kaane American International Tobacco protiv EUIPO-a – Global Tobacco (GOLD MONT ORIGINAL Super Slims)
   (Predmet T-292/16)
   (2016/C 279/51)
   Jezik na kojem je tužba podnesena: engleski

      Stranke

      Tužitelj: Kaane American International Tobacco Co. Ltd. (Jebel Ali, Ujedinjeni Arapski Emirati) (zastupnici: G. Hinarejos Mulliez, I. Valdelomar Serrano, odvjetnici)

      Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO)

      Druga stranka pred žalbenim vijećem: Global Tobacco FZCO (Dubai, Ujedinjeni Arapski Emirati)

      Podaci o postupku pred EUIPO-om

      Nositelj spornog žiga: druga stranka pred žalbenim vijećem

      Predmetni sporni žig: figurativni žig Europske unije koji sadrži verbalne elemente „GOLD MONT ORIGINAL Super Slims” – žig Europske unije br. 11 361 714

      Postupak pred EUIPO-om: postupak za proglašavanje žiga ništavim

      Pobijana odluka: odluka četvrtog žalbenog vijeća EUIPO-a od 8. travnja 2016. u predmetu R 2492/2014-4

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

               —

               prihvati ovu tužbu;

               —

               poništi pobijanu odluku;

               —

               odredi prekid postupka po žalbi R 2492/2014-4 do pravomoćnosti odluke o usporednom postupku R 1857/2015-4 (protiv koje je podnesena tužba Općem sudu);

               —

               naloži EUIPO-u (žalbenim vijećima) ili podredno, drugoj stranci u postupku snošenje troškova ovog postupka.

      Tužbeni razlog

               —

               povreda načela jednakosti pred zakonom i načela nepristranosti.


title: Predmet C-279/14: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 6. lipnja 2014. uputio Landgericht Hannover (Njemačka) – Catharina Smets, Franciscus Vereijken protiv TUIfly GmbH

text:
               8.9.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 303/18

         Zahtjev za prethodnu odluku koji je 6. lipnja 2014. uputio Landgericht Hannover (Njemačka) – Catharina Smets, Franciscus Vereijken protiv TUIfly GmbH
   (Predmet C-279/14)
   2014/C 303/23
   Jezik postupka: njemački

      Sud koji je uputio zahtjev

   Landgericht Hannover

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelji: Catharina Smets, Franciscus Vereijken

      Tuženik: TUIfly GmbH

      Prethodna pitanja

               1.

               Treba li Uredbu 261/2004 (1), uzimajući u obzir uvodnu izjavu 15., tumačiti tako da nastupanje izvanredne okolnosti koja zračnog prijevoznika potakne na to da nakon njezinog nastupanja svjesno preusmjerava letove i ponajprije nadoknađuje letove na koje je neposredno negativno utjecala izvanredna okolnost može opravdati kašnjenje u smislu članka 5. Uredbe i zračnog prijevoznika osloboditi njegove obveze isplate odštete na temelju članka 5. stavka 1. točke (c) Uredbe br. 261/2004 putniku čiji je let izveden tek nakon što su navedene okolnosti otklonjene i nakon što su svi letovi mogli biti nadoknađeni?

               2.

               Treba li s tim u vezi članak 5. stavak 3. Uredbe br. 261/2004 tumačiti tako da je zračni prijevoznik koji letove izvodi u postupku rotacije poduzeo sve razumne mjere i time je oslobođen svoje obveze isplate odštete ako putnike čiji let neposredno zbog izvanredne okolnosti već znatno kasni prioritetno preveze zrakoplovima koji se zapravo koriste u rotaciji za druge namjene?

               3.

               Treba li s obzirom na uvodnu izjavu 15. smatrati da izvanredne okolnosti postoje samo u vezi sa zrakoplovom na koji se štrajk izravno odnosi, a koji bi se mogao odnositi na jedan ili više letova toga zrakoplova, ili se krug proširuje na više zrakoplova?

               4.

               Je li zračnom prijevozniku u okviru razumnih mjera iz članka 5. stavka 3. Uredbe br. 261/2004 dopušteno korištenje zrakoplova na koje se štrajk ne odnosi za umanjivanje posljedica štrajka na putnike na koje on izravno utječe i time raspodijeliti posljedice štrajka na više zrakoplova i putnika?

      (1)  Uredba (EZ) br. 261/2004 Europskog parlamenta i Vijeća od 11. veljače 2004. o utvrđivanju općih pravila odštete i pomoći putnicima u slučaju uskraćenog ukrcaja i otkazivanja ili dužeg kašnjenja leta u polasku te o stavljanju izvan snage Uredbe (EEZ) br. 295/91, (SL L 46, str. 1.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 7., svezak 26., str. 21.).


title: Predmet C-382/13: Zahtjev za prethodnu odluku koji je podnio Centrale Raad van Beroep (Nizozemska) 4. srpnja 2013. — C.E. Franzen i dr. protiv Raad van bestuur van de Sociale verzekeringsbank (Svb)

text:
               21.9.2013

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 274/5

         Zahtjev za prethodnu odluku koji je podnio Centrale Raad van Beroep (Nizozemska) 4. srpnja 2013. — C.E. Franzen i dr. protiv Raad van bestuur van de Sociale verzekeringsbank (Svb)
   (Predmet C-382/13)
   2013/C 274/14
   Jezik postupka: nizozemski

      Sud koji je postavio prethodno pitanje

   Centrale Raad van Beroep

      Stranke u glavnom postupku

      Tužitelji: C. E. Franzen, H. D. Giesen, F. van den Berg

      Tuženik: Raad van bestuur van de Sociale verzekeringsbank (Svb)

      Prethodna pitanja

               1(a)

               Treba li članak 13. stavak 2. uvodnu rečenicu i točku (a) Uredbe (EEZ) br. 1408/71 (1) tumačiti tako da se na stanovnika jedne države članice koji je obuhvaćen područjem primjene te uredbe i koji na temelju ugovora o povremenom radu obavlja nesamostalan rad u trajanju od najviše dva ili tri dana mjesečno na području druge države članice na temelju toga primjenjuje zakonodavstvo iz područja socijalnog osiguranja države zaposlenja?

               1(b)

               Ako je odgovor na pitanje 1(a) potvrdan, primjenjuje li se zakonodavstvo iz područja socijalnog osiguranja države zaposlenja također i u danima kad se aktivnosti obavljaju i u danima kad se ne obavljaju i, ako je odgovor na to potvrdan, koliko dugo nakon posljednjeg stvarnog obavljanja tih aktivnosti vrijedi ta primjenjivost?

               2.

               Protivi li se članak 13. stavak 2. uvodna rečenica i točka (a) u vezi s člankom 13. stavkom 1. Uredbe br. 1408/71 tome da se radnik migrant na kojega se primjenjuje zakonodavstvo iz područja socijalnog osiguranja države zaposlenja, na temelju nacionalnog zakonodavstva države boravišta smatra osiguranim na temelju AOW-a (Algemene Ouderdomswet) (Zakon o općem starosnom osiguranju) u toj državi boravišta?

               3(a)

               Treba li pravo Unije, a posebno odredbe o slobodnom kretanju radnika i/ili građana Unije, tumačiti tako da se, u okolnostima ovih sporova, protivi primjeni nacionalne odredbe poput članka 6.a AOW-a i/ili AKW-a (Algemene Kinderbijslagwet) (Opći zakon o dječjem doplatku), iz koje proizlazi da je radnik migrant koji boravi u Nizozemskoj isključen iz tamošnjeg osiguranja na temelju AOW-a i/ili AKW-a zato što se na njega isključivo primjenjuje njemačko zakonodavstvo iz područja socijalnog osiguranja, čak i ako je taj radnik, kao „geringfügig Beschäftigte”, isključen u Njemačkoj iz osiguranja „Altersrente” i tamo nema pravo na „Kindergeld”?

               3(b)

               Je li za odgovor na pitanje 3(a) relevantno to što je postojala mogućnost da se ugovori dobrovoljno osiguranje u skladu s AOW-om ili zatraži od Svb-a sklapanje dogovora u smislu članka 17. Uredbe br. 1408/71?

      (1)  Uredba Vijeća (EEZ) br. 1408/71 od 14. lipnja 1971. o primjeni sustava socijalne sigurnosti na zaposlene osobe i njihove obitelji koji se kreću unutar Zajednice (SL L 149, str. 2.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 5., svezak 5., str. 7.).


title: Predmet C-497/12: Presuda Suda (četvrto vijeće) od 2. srpnja 2015. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Tribunale Amministrativo Regionale per la Sicilia – Italija) – Davide Gullotta, Farmacia di Gullotta Davide & C. Sas protiv Ministero della Salute, Azienda Sanitaria Provinciale di Catania (Zahtjev za prethodnu odluku — Članci 49., 102., i 106. UFEU-a — Sloboda poslovnog nastana — Načelo zabrane diskriminacije — Zloporaba vladajućeg položaja — Članak 15. Povelje o temeljnim pravima Europske unije — Nedopuštenost)

text:
               7.9.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 294/2

         Presuda Suda (četvrto vijeće) od 2. srpnja 2015. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Tribunale Amministrativo Regionale per la Sicilia – Italija) – Davide Gullotta, Farmacia di Gullotta Davide & C. Sas protiv Ministero della Salute, Azienda Sanitaria Provinciale di Catania
   (Predmet C-497/12) (1)

   ((Zahtjev za prethodnu odluku - Članci 49., 102., i 106. UFEU-a - Sloboda poslovnog nastana - Načelo zabrane diskriminacije - Zloporaba vladajućeg položaja - Članak 15. Povelje o temeljnim pravima Europske unije - Nedopuštenost))
   (2015/C 294/02)
   Jezik postupka: talijanski

      Sud koji je uputio zahtjev

   Tribunale Amministrativo Regionale per la Sicilia

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelji: Davide Gullotta, Farmacia di Gullotta Davide & C. Sas

      Tuženici: Ministero della Salute, Azienda Sanitaria Provinciale di Catania

      Izreka

   Pitanja koja je u okviru zahtjeva za prethodnu odluku postavio Tribunale amministrativo regionale per la Sicilia (Italija) odlukom od 9. listopada 2012., i pri kojima je taj sud ostao, su nedopuštena.

      (1)  SL C 26, 26. 1. 2013.


title: Predmet C-241/16 P: Žalba koju je 26 travnja 2016. podnijeo Darko Graf protiv presude Općeg suda (Drugo vijeće) od 26 veljače 2016. u predmetu T-507/14, Vedran Vidmar i Darko Graf protiv Europske komisije

text:
               11.7.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 251/14

         Žalba koju je 26 travnja 2016. podnijeo Darko Graf protiv presude Općeg suda (Drugo vijeće) od 26 veljače 2016. u predmetu T-507/14, Vedran Vidmar i Darko Graf protiv Europske komisije
   (Predmet C-241/16 P)
   (2016/C 251/16)
   Jezik postupka: hrvatski

      Stranke

      Žalitelj: Darko Graf (zastupnik: L. Duvnjak, odvjetnik)

      Druga stranka u postupku: Europska komisija

      Žalbeni zahtjev

   Žalitelj od Suda zahtijeva da:

               —

               Da u cijelosti ukine presudu Općeg suda EU donesenu u predmetu posl. br. T-507/14 dana 26.2.2016. godine i usvoji tužbeni zahtjev koji je žalitelj postavio tijekom prvostupanjskog postupka u svojoj tužbi od 1.7.2014. godine, te naloži Europskoj komisiji da žalitelju naknadi cjelokupne troškove ovog postupka,

               —

               Odnosno podredno da u cijelosti ukine presudu Općeg suda EU donesenu u predmetu posl. br. T-507/14 dana 26.2.2016. godine i vrati predmet prvostupanjskom sudu na ponovno odlučivanje, te naloži Europskoj komisiji da žalitelju naknadi cjelokupne troškove ovog postupka.

      Žalbeni razlozi i glavni argumenti

   Žalitelj osporava Pobijanu odluku u slijedećim dijelovima:

               —

               toč. 40., u kojoj se utvrđuje da je samo protupravno aktivno postupanje institucija EU jedan od elemenata potrebnih za utvrđenje izvan-ugovorne odgovornosti EU za naknadu štete, budući da je to utvrđenje prvostupanjskog suda protivno čl. 340. st. 2. Ugovora o funkcioniranju EU i sudskoj praksi Europskog suda pravde (odluka Europskog suda pravde u spojenim predmetima Mulder vs. Europsko vijeće i EK, posl. br. C-104/89 i C-37/90, od 19.5.1992. godine);

               —

               toč. 47., u kojoj se, protivno odredbama čl. 36. i Priloga VII. Akta o pristupanju Republike Hrvatske (u nastavku: „RH”) Europskoj uniji (u nastavku: „EU”), obveze koje je RH u odnosu na EU preuzela tijekom pregovora o svom pristupanju EU pogrešno naziva „načelima”, budući da se u konkretnom slučaju ne radi ni o kakvim načelima, već o 11 konkretnih ugovornih obveza RH prema EU, koje su sve stupile na snagu 9.12.2011. godine;

               —

               toč. 48. do 52., budući da su čl. 36. i Prilog VII. toč. 1. Akta o pristupanju RH EU stupili na snagu 9.12.2011., kada su bili na snazi i važili Strategija reforme pravosuđa Republike Hrvatske za razdoblje 2011. - 2015., od 15.12.2010. i Revidirani akcijski plan Vlade Republike Hrvatske za reformu pravosuđa, od 20.05.2010, pa je stoga naknadno stavljanje van snage tih pravnih akata od strane RH, koje je prethodno izričito odobreno od strane EK u toč. 3. njezinog Sveobuhvatnog izvješća o monitoringu RH od 10.10.2012. nalaganjem RH donošenja novog ovršnog zakonodavstva, protivno općim pravnim načelima zaštite legitimnih očekivanja i pravne sigurnosti, budući da je u odnosu na žalitelje stavljanje van snage istih pravnih akata imalo očit retroaktivan učinak, a RH nakon 9.12.2011. nije donijela nijednu novu strategiju reforme pravosuđa, već samo Strategiju razvoja pravosuđa za razdoblje 2013. do 2018., pa je stoga posljednja Strategija reforme pravosuđa koju je Republika Hrvatska donijela upravo ona koja je bila na snazi na dan 9.12.2011. (v. npr. odluke Europskog suda pravde u predmetima Louwage vs. EK, posl. br. C-148/73, od 30.1.1974. godine (par. 12 i 28), Embassy Limousines & Services vs. European Parliament, posl. br. T-203/96, od 17.12.1998. godine (par. 74 do 88) i CNTA vs. EK, posl. br. C-74/74, od 14.5.1975. godine (par. 41 do 44), uz napomenu da je u toč. 53. svojim utvrđenjem da „ne treba zaključivati da su hrvatske vlasti (…) bile slobodne izmijeniti Strategiju reforme pravosuđa za 2011-2015. i Akcijski plan iz 2010. Uzevši u obzir odredbe Akta o pristupanju, posebice članak 36. i njegov Prilog VII., hrvatske vlasti bile su obvezne ispunjavati ne samo obvezu br. 1. nego i sve druge obveze predviđene tim prilogom”, prvostupanjski sud potvrdio osnovanost predmetnog tužbenog zahtjeva na naknadu štete;

               —

               toč. 54. do 57. i toč. 59. do 63., u vezi neispunjenja obveze EK iz čl. 36. Akta o pristupanju RH EU da osigura ispunjenje obveze RH iz Priloga VII. toč. 3. Akta o pristupanju da nastavi poboljšavati učinkovitost svog pravosuđa, budući da je iz priloga Tužbe razvidno da je EK pogrešne podatke Ministarstva pravosuđa RH o umanjenim brojevima neriješenih ovršnih i parničnih predmeta hrvatskih općinskih i trgovačkih sudova u svoje monitoring tablice za razdoblje od 1.9.2012. do 28.2.2013. unosila bez ikakve stručne i računske provjere odnosno analize, pri čemu je pokazala grubu nepažnju prema važnosti sastavljanja istih tablica;

               —

               toč. 68., budući da je EK povredom svoje obveze iz čl. 36. st. 1. i 2. Akta o pristupanju RH EU da osigura ispunjenje obveze RH na početak rada hrvatske javnoovršiteljske službe s 1.1.2012., ujedno povrijedila i svoju obvezu propisanu čl. 17. UEU na čuvanje Ugovora o pristupanju RH EU, kao jednog od temeljnih ugovora EU;

               —

               toč. 69. do 82., jer nikakva naknadna suglasna i izričita djelovanja EK za nastanak legitimnih očekivanja žalitelja nakon 9.12.2011. nisu bila potrebna, budući da su predmetna legitimna očekivanja žalitelja nastala u razdoblju do tog dana.


title: Predmet T-41/14: Presuda Općeg suda od 28. siječnja 2015. – Argo Development and Manufacturing protiv OHIM-a – Clapbanner (prikaz promotivnih artikala) ( „Dizajn Zajednice — Postupak za proglašenje dizajna ništavim — Registrirani dizajn Zajednice koji prikazuje promotivni artikl — Raniji dizajni Zajednice — Razlozi za ništavost — Novost — Individualni karakter — Upućeni korisnik — Stupanj slobode dizajnera — Različit ukupan dojam — Članci 4., 5., 6. i članak 25. stavak 1. točka (b) Uredbe (EZ) br. 6/2002” )

text:
               16.3.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 89/23

         Presuda Općeg suda od 28. siječnja 2015. – Argo Development and Manufacturing protiv OHIM-a – Clapbanner (prikaz promotivnih artikala)
   (Predmet T-41/14) (1)

   ((„Dizajn Zajednice - Postupak za proglašenje dizajna ništavim - Registrirani dizajn Zajednice koji prikazuje promotivni artikl - Raniji dizajni Zajednice - Razlozi za ništavost - Novost - Individualni karakter - Upućeni korisnik - Stupanj slobode dizajnera - Različit ukupan dojam - Članci 4., 5., 6. i članak 25. stavak 1. točka (b) Uredbe (EZ) br. 6/2002”))
   (2015/C 089/26)
   Jezik postupka: engleski

      Stranke

      Tužitelj: Argo Development and Manufacturing Ltd (Ra’anana, Izrael) (zastupnik: B. Brisset, odvjetnik)

      Tuženik: Ured za usklađivanje na unutarnjem tržištu (žigovi i dizajni) (zastupnici: A. Pohlmann, a zatim S. Hanne, agenti)

      Druga stranka u postupku pred žalbenim vijećem OHIM-a: Clapbanner Ltd (London, Ujedinjena Kraljevina)

      Predmet

   Tužba podnesena protiv odluke trećeg žalbenog vijeća OHIM-a od 22. listopada 2013. (predmet R 981/2012-3), koja se odnosi na postupak za proglašenje dizajna ništavim između društava Argo Development and Manufacturing Ltd i Clapbanner Ltd.

      Izreka

               1.

               Tužba se odbija.

               2.

               Društvu Argo Development and Manufacturing Ltd nalaže se snošenje troškova.

      (1)  SL C 129, 28.4.2014.


title: Predmet C-239/16 P: Žalba koju su 25 travnja 2016 podnijeli Ante Šumelj i dr. protiv presude Općeg suda (Drugo vijeće) od 26 veljače 2016 u spojenim predmetima T-546/13, T-108/14 i T-109/14, Ante Šumelj i dr. protiv Europske komisije

text:
               11.7.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 251/11

         Žalba koju su 25 travnja 2016 podnijeli Ante Šumelj i dr. protiv presude Općeg suda (Drugo vijeće) od 26 veljače 2016 u spojenim predmetima T-546/13, T-108/14 i T-109/14, Ante Šumelj i dr. protiv Europske komisije
   (Predmet C-239/16 P)
   (2016/C 251/14)
   Jezik postupka: hrvatski

      Stranke

      Žalitelji: Ante Šumelj, Dubravka Bašljan, Đurđica Crnčević, Miroslav Lovreković, Drago Burazer, Nikolina Nežić, Blaženka Bošnjak, Bosiljka Grbašić, Tea Tončić, Milica Bjelić, Marijana Kruhoberec, Davor Škugor, Ivan Gerometa, Kristina Samardžić, Sandra Cindrić, Sunčica Gložinić, Tomislav Polić, Vlatka Pižeta (zastupnik: M. Krmek, odvjetnik)

      Druge stranke u postupku: Europska komisija

      Žalbeni zahtjev

   Žalitelji od Suda zahtijevaju da:

               —

               da uvaži tužbene i žalbene navode,

               —

               naloži žaliteljima naknadu troškova ovog i prvostupanjskog postupka.

      Žalbeni razlozi i glavni argumenti

   Analizirajući Presudu Općeg suda žalitelji ističu više žalbenih razloga koji se tiču prava:

               1.

               Žalitelji smatraju da je Opći sud počinio pogrešku koja se tiče prava kada na štetu tužitelja nije utvrdio propust Komisije u vršenju nadzora nad provedbom Ugovora o pristupanju Republike Hrvatske Europskoj uniji u dijelu koji se odnosi na uvođenje službe javnih ovršitelja u pravni sustav Republike Hrvatske u skladu sa člankom 36. Akta o pristupanju, kojim je izričito propisano da: „Komisija pozorno prati sve obveze koje je Hrvatska preuzela u pristupnim pregovorima, uključujući one koje se moraju ostvariti prije ili do datuma pristupanja.” Praćenje od strane Komisije posebno je bilo usmjereno na obveze koje je Hrvatska preuzela u području pravosuđa i temeljnih prava (Prilog VII.)

               2.

               Opći sud je počinio pogrešku koja se tiče prava kada u točki 57. Presude (suprotno stajalištu iz točke 52. Presude) iznosi stajalište da ni iz jedne od obveza sadržanih u Prilogu VII. Akta o pristupanju, na koji se tužitelji pozivaju, ne proizlazi obveza Republike Hrvatske da uvede javnoovršiteljsku službu, pa stoga ne postoji ni Komisijina obveza da po toj osnovi upotrijebi instrumente predviđene u članku 36. Akta o pristupanju kako bi spriječila ukidanje Zakona o javnim ovršiteljima.
               Pregovori Republike Hrvatske s Europskom unijom bili su dugotrajni i za razliku od ostalih poglavlja, Poglavlje 23. kao zadnje i najzahtjevnije i usklađivano s najboljim praksama EU. Radilo se o političkim kriterijima koji su bili uvjet za članstvo RH u Europsku uniju i pregovori su zaključeni 30. lipnja 2011, nakon što je Vlada RH, dana 12. svibnja 2011 Predsjedništvu EU predala Izvješće o ispunjavanju obveza iz Poglavlja 23. Navedenim Izvješćem Republika Hrvatska u deset točaka preuzela je točno određene obveze koje se Ugovorom o pristupanju (njegovim člankom 36. Akta o pristupanju) i obvezala ispuniti. Obveza br. 1 i obveza br. 3, čije odredbe (koje se odnose na uvođenje javnih ovršitelja) žalitelji citiraju tijekom postupka izričito obvezuju Republiku Hrvatsku na uvođenje javnih ovršitelja).

               3.

               Nadalje, Opći sud je počinio pogrešku (protivnu pravnoj sigurnosti) koja se tiče prava kada je nastavno na prethodno u točkama 47. do 51. Presude naveo da se obveza broj 1. ne odnosi na točno određenu strategiju reforme pravosuđa i akcijski plan koji su bili na snazi u vrijeme zaključenja pregovora te sve do ukidanja zakona kojima je bila uređena javnoovršiteljska služba. Žalitelji ističu da je opasan presedan protivan bilo kakvom smislenom pravnom tumačenju, Strategiju reforme pravosuđa za 2011 i Akcijski plan iz 2010 koji su obvezivali Republiku Hrvatsku na uvođenje javnih ovršitelja upućivati na drugu strategiju reforme pravosuđa koju Komisija kasnije spominje u svojim dokumentima.

               4.

               Isto tako, Opći sud je počinio pogrešku koja se tiče prava kada je u točki 55. naveo da tužitelji ne navode niti jednu konkretnu povredu, osim načela zaštite legitimnih očekivanja, budući da tužitelji kao povrede navode diskriminaciju, povredu prava na rad te tijekom cijelog postupka pravnu sigurnost. Naprosto je nevjerojatno da Opći Sud u pobijanoj presudi apsolutno ignorira (nigdje ne spominje) načelo pravne sigurnosti (pravne izvjesnosti) koje u skladu s ustaljenom sudskom praksom ima za posljedicu načelo zaštite legitimnih očekivanja.

               5.

               Opći sud je počinio pogrešku koja se tiče prava kada članak 13. Ugovora o Europskoj uniji drži irelevantnim u ovom postupku. Međutim, da bi postupanje bilo nezakonito, ne znači isključivo povredu pozitivnog propisa Europske unije, tj. pisane norme, već može biti i povreda općeg načela prava (pravne sigurnosti) što također predstavlja povredu čl. 13. UEU-a. Unija ima institucionalni okvir čiji je cilj promicati njezine vrijednosti, zalagati se za njezine ciljeve, služiti njezinim interesima, interesima njezinih građana i interesima država članica te osigurati koherentnost, učinkovitost i kontinuitet njezinih politika i djelovanja. Opća načela prava su dio pravnog poretka Europske unije.

               6.

               Pogrešku koja se tiče prava, Opći sud počinio je i kada sukladno članku 17. Ugovora o Europskoj uniji nije uvažio činjenicu da su tužitelji imenovani, odnosno postavljeni za obavljanje službe javnih ovršitelja u trenutku kada je zatvoreno Poglavlje 23, odnosno kada je usuglašena Reforma pravosuđa, a dio koje reforme su i Javni ovršitelji. Upravo zaključivanjem pregovora Republike Hrvatske i Europske unije o pristupu u članstvo, odnosno usuglašavanja određenih mjera, a imajući u vidu članak 26. Bečke konvencije, tužitelji su imali pravnu sigurnost o obavljanju svog izabranog zanimanja.

               7.

               Opći sud je počinio pogrešku koja se tiče prava kada imajući u vidu prisilnu normu čl. 36 Akta o pristupanju, nije zaključio da je Komisija morala osigurati njezinu primjenu i poduzeti sve mjere kako bi Republika Hrvatska ispunila svoje obveze. Budući da Komisija nije postupala u skladu sa čl. 17. Ugovora o Europskoj uniji, tada je isti članak povrijeđen, i to na štetu tužitelja.

               8.

               Opći sud je počinio pogrešku koja se tiče prava kada nije zaključio da je Ugovor o pristupanju Republike Hrvatske Europskoj uniji rezultat pregovora, pa kao takav obvezuje i proizvodi pravne učinke sukladno zakonskoj regulativi i pravnom poretku Europske unije. U konkretnom slučaju tužiteljima je Ugovorom o pristupanju zajamčeno pravo na rad, uvođenje nove službe za koju su izabrani. Tužitelji su sukladno odredbama Ugovora s punim pravom očekivali da će početi obavljati dužnost na koju su imenovani, a prethodno su ispunili sve tražene uvijete (položili ispite, otkazali ranije poslove, opremili poslovni prostor) sukladno zakonu.


title: Predmet T-346/15: Presuda Općeg suda od 14. ožujka 2017. – Bank Tejarat protiv Vijeća („Zajednička vanjska i sigurnosna politika — Mjere ograničavanja protiv Irana s ciljem sprječavanja nuklearnog naoružanja — Zamrzavanje sredstava — Ponovno upisivanje imena tužitelja na liste — Obveza obrazlaganja — Očita pogreška u ocjeni — Pravomoćnost — Zlouporaba ovlasti — Temeljna prava”)

text:
               24.4.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 129/17

         Presuda Općeg suda od 14. ožujka 2017. – Bank Tejarat protiv Vijeća
   (Predmet T-346/15) (1)

   ((„Zajednička vanjska i sigurnosna politika - Mjere ograničavanja protiv Irana s ciljem sprječavanja nuklearnog naoružanja - Zamrzavanje sredstava - Ponovno upisivanje imena tužitelja na liste - Obveza obrazlaganja - Očita pogreška u ocjeni - Pravomoćnost - Zlouporaba ovlasti - Temeljna prava”))
   (2017/C 129/28)
   Jezik postupka: engleski

      Stranke

      Tužitelj: Bank Tejarat (Teheran, Iran) (zastupnici: S. Zaiwalla, P. Reddy i A. Meskarian, solicitors, M. Brindle, QC, i R. Blakeley, barrister)

      Tuženik: Vijeće Europske unije (zastupnici: M. Bishop i A. Vitro, agenti)

      Predmet

   Zahtjev koji se temelji na članku 263. UFEU-a i odnosi se na poništenje Odluke Vijeća (ZVSP) 2015/556 od 7. travnja 2015. o izmjeni Odluke Vijeća 2010/413/ZVSP o mjerama ograničavanja protiv Irana (SL 2015., L 92, str.101.) i Provedbene uredbe Vijeća (EU) 2015/549 od 7. travnja 2015. o provedbi Uredbe (EU) br. 267/2012 o mjerama ograničavanja protiv Irana (SL 2015., L 92, str. 12.), u dijelu u kojem se odnose na tužitelja.

      Izreka

               1.

               Tužba se odbija.

               2.

               Bank Tejarat nalaže se snošenje troškova.

      (1)  SL C 302, 14. 9. 2015.


title: Predmet C-620/15: Presuda Suda (prvo vijeće) od 27. travnja 2017. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Cour de cassation – Francuska) – A-Rosa Flussschiff GmbH protiv Union de recouvrement des cotisations de sécurité sociale et d’allocations familiales d’Alsace (Urssaf), pravnog sljednika Urssaf du Bas-Rhin, Sozialversicherungsanstalt des Kantons Graubünden (Zahtjev za prethodnu odluku — Radnici migranti — Socijalna sigurnost — Mjerodavno zakonodavstvo — Uredba (EEZ) br. 1408/71 — Članak 14. stavak 2. točka (a) — Uredba (EEZ) br. 574/72 — Članak 12.a stavak 1.a — Sporazum između Europske zajednice i Švicarske Konfederacije — Član putujućeg osoblja — Radnici upućeni u drugu državu članicu — Švicarska podružnica — Potvrda E 101 — Dokazna snaga)

text:
               26.6.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 202/4

         Presuda Suda (prvo vijeće) od 27. travnja 2017. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Cour de cassation – Francuska) – A-Rosa Flussschiff GmbH protiv Union de recouvrement des cotisations de sécurité sociale et d’allocations familiales d’Alsace (Urssaf), pravnog sljednika Urssaf du Bas-Rhin, Sozialversicherungsanstalt des Kantons Graubünden
   (Predmet C-620/15) (1)

   ((Zahtjev za prethodnu odluku - Radnici migranti - Socijalna sigurnost - Mjerodavno zakonodavstvo - Uredba (EEZ) br. 1408/71 - Članak 14. stavak 2. točka (a) - Uredba (EEZ) br. 574/72 - Članak 12.a stavak 1.a - Sporazum između Europske zajednice i Švicarske Konfederacije - Član putujućeg osoblja - Radnici upućeni u drugu državu članicu - Švicarska podružnica - Potvrda E 101 - Dokazna snaga))
   (2017/C 202/06)
   Jezik postupka: francuski

      Sud koji je uputio zahtjev

   Cour de cassation

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelj: A-Rosa Flussschiff GmbH

      Tuženik: Union de recouvrement des cotisations de sécurité sociale et d’allocations familiales d’Alsace (Urssaf), pravni sljednik Urssaf du Bas-Rhin, Sozialversicherungsanstalt des Kantons Graubünden

      Izreka

   Članak 12.a stavak 1.a Uredbe Vijeća (EEZ) br. 574/72 od 21. ožujka 1972. o utvrđivanju postupka provedbe Uredbe (EEZ) br. 1408/71 od 14. lipnja 1971. o primjeni sustava socijalne sigurnosti na zaposlene osobe, samozaposlene osobe i članove njihovih obitelji koji se kreću unutar Zajednice, u verziji koja je izmijenjena i ažurirana Uredbom Vijeća (EZ) br. 118/97 od 2. prosinca 1996., a koja je izmijenjena Uredbom Europskog parlamenta i Vijeća (EZ) br. 647/2005 od 13. travnja 2005., treba tumačiti na način da potvrda E 101 koju je izdala ustanova koju je odredilo nadležno tijelo države članice na temelju članka 14. stavka 2. točke (a) Uredbe br. 1408/71, u verziji koja je izmijenjena i ažurirana Uredbom br. 118/97, a koja je izmijenjena Uredbom (EZ) br. 647/2005 Europskog parlamenta i Vijeća od 13. travnja 2005., obvezuje institucije socijalne sigurnosti države članice u kojoj se rad obavlja i sudove te države članice čak i kad ti sudovi utvrde da uvjeti radnog odnosa dotičnog radnika očito ne ulaze u materijalno područje primjene te odredbe Uredbe br. 1408/71.

      (1)  SL C 48, 8. 2. 2016.


title: Predmet C-511/14: Presuda Suda (treće vijeće) od 16. lipnja 2016. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Tribunale di Bologna – Italija) – Pebros Servizi Srl protiv Aston Martin Lagonda Ltd (Zahtjev za prethodnu odluku — Područje slobode, sigurnosti i pravde — Pravosudna suradnja u građanskim stvarima — Uredba (EZ) br. 805/2004 — Europski nalog za izvršenje za nesporne tražbine — Članak 3. stavak 1. točka (b) — Uvjeti za potvrđivanje — Presuda u odsutnosti — Pojam ‚nesporne tražbine’ — Držanje jedne stranke u postupku koje se može smatrati ‚neosporavanje tražbine’)

text:
               22.8.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 305/6

         Presuda Suda (treće vijeće) od 16. lipnja 2016. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Tribunale di Bologna – Italija) – Pebros Servizi Srl protiv Aston Martin Lagonda Ltd
   (Predmet C-511/14) (1)

   ((Zahtjev za prethodnu odluku - Područje slobode, sigurnosti i pravde - Pravosudna suradnja u građanskim stvarima - Uredba (EZ) br. 805/2004 - Europski nalog za izvršenje za nesporne tražbine - Članak 3. stavak 1. točka (b) - Uvjeti za potvrđivanje - Presuda u odsutnosti - Pojam ‚nesporne tražbine’ - Držanje jedne stranke u postupku koje se može smatrati ‚neosporavanje tražbine’))
   (2016/C 305/08)
   Jezik postupka: talijanski

      Sud koji je uputio zahtjev

   Tribunale di Bologna

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelj: Pebros Servizi Srl

      Tuženik: Aston Martin Lagonda Ltd

      Izreka

   Uvjeti prema kojima se, u slučaju donošenja presude u odsutnosti, tražbina smatra „nespornom” u smislu članka 3. stavka 1. drugog podstavka Uredbe (EZ) br. 805/2004 Europskog parlamenta i Vijeća od 21. travnja 2004. o uvođenju europskog naloga za izvršenje za nesporne tražbine moraju se utvrditi na autonoman način na temelju te iste uredbe.

      (1)  SL C 34, 2. 2. 2015.


title: Predmet T-289/13: Rješenje Općeg suda od 10. studenoga 2014. – Ledra Advertising protiv Komisije i ESB-a ( „Tužba radi poništenja i naknade troškova — Program potpore stabilnosti Cipra — Protokol Sporazumu o politici specifične ekonomske usklađenosti, sklopljenom između Republike Cipar i ESM-a — Nadležnost Općeg suda — Uzročna veza — Djelomično nedopuštena i djelomično očito pravno potpuno neutemeljena tužba” )

text:
               26.1.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 26/28

         Rješenje Općeg suda od 10. studenoga 2014. – Ledra Advertising protiv Komisije i ESB-a
   (Predmet T-289/13) (1)

   ((„Tužba radi poništenja i naknade troškova - Program potpore stabilnosti Cipra - Protokol Sporazumu o politici specifične ekonomske usklađenosti, sklopljenom između Republike Cipar i ESM-a - Nadležnost Općeg suda - Uzročna veza - Djelomično nedopuštena i djelomično očito pravno potpuno neutemeljena tužba”))
   (2015/C 026/34)
   Jezik postupka: engleski

      Stranke

      Tužitelj: Ledra Advertising Ltd (Nikozija, Cipar) (zastupnici: C. Paschalides, solicitor, i A. Paschalides, odvjetnik)

      Tuženici: Europska komisija (zastupnici: B. Smulders i J.-P. Keppenne, agenti); i Europska središnja banka (ESB) (zastupnici: A. Sáinz de Vicuña Barroso, N. Lenihan i F. Athanasiou, agenti, uz asistenciju W. Bussiana, W. Devroea i D. Artsa, odvjetnika)

      Predmet

   Na prvom mjestu, zahtjev za poništenje točaka 1.23 do 1.27 Protokola Sporazumu o politici specifične ekonomske usklađenosti, sklopljenom između Republike Cipar i Europskog stabilizacijskog mehanizma (ESM) 26. travnja 2013., i, na drugom mjestu, zahtjev za naknadu štete koju je tužitelj navodno pretrpio zbog uvođenja u Sporazum točaka 1.23 do 1.27 Protokola Sporazumu i zbog povrede Komisijine obveze nadzora.

      Izreka

               1.

               Tužba se odbija.

               2.

               Društvu Ledra Advertising Ltd se, osim snošenja vlastitih troškova, nalaže snošenje troškova Europske komisije i Europske središnje banke (ESB).

      (1)  SL C 226, 3.8.2013.


title: Predmet T-750/14: Tužba podnesena 6. studenoga 2014. – Segimerus protiv OHIM-a – Ergo Versicherungsgruppe (ELGO)

text:
               26.1.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 26/36

         Tužba podnesena 6. studenoga 2014. – Segimerus protiv OHIM-a – Ergo Versicherungsgruppe (ELGO)
   (Predmet T-750/14)
   (2015/C 026/46)
   Jezik na kojem je tužba podnesena: njemački

      Stranke

      Tužitelj: Segimerus Ltd (Preston, Ujedinjena Kraljevina) (zastupnik: F. Henkel, odvjetnik)

      Tuženik: Ured za usklađivanje na unutarnjem tržištu (žigovi i dizajni) (OHIM)

      Druga stranka pred žalbenim vijećem: Ergo Versicherungsgruppe AG (Düsseldorf, Njemačka)

      Podaci o postupku pred OHIM-om

      Podnositelj prijave: tužitelj

      Sporni žig u pitanju: verbalni žig Zajednice „ELGO”– prijava žiga Zajednice br. br.10 292 498

      Postupak pred OHIM-om: postupak povodom prigovora

      Pobijana odluka: odluka četvrtog žalbenog vijeća OHIM-a od 22. kolovoza 2014. u predmetu R 473/2014-4

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

               —

               poništi odluku Odjela za prigovore i vrati predmet istom odjelu na ponovno odlučivanje;

               —

               podredno, poništi pobijanu odluku i vrati predmet žalbenom vijeću na ponovno odlučivanje

               —

               naloži OHIM-u snošenje troškova.

      Tužbeni razlog

   Povreda članka 75. stavka 2. Uredbe br. 207/2009.


title: Predmet T-291/16: Presuda Općeg suda od 5. travnja 2017. – Anta (China) protiv EUIPO-a (Prikaz dviju linija koje čine oštar kut) („Žig Europske unije — Prijava figurativnog žiga Europske unije koji prikazuje dvije linije koje čine oštar kut — Apsolutni razlog za odbijanje — Nepostojanje razlikovnog karaktera — Članak 7. stavak 1. točka (b) Uredbe (EZ) br. 207/2009”)

text:
               22.5.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 161/28

         Presuda Općeg suda od 5. travnja 2017. – Anta (China) protiv EUIPO-a (Prikaz dviju linija koje čine oštar kut)
   (Predmet T-291/16) (1)

   ((„Žig Europske unije - Prijava figurativnog žiga Europske unije koji prikazuje dvije linije koje čine oštar kut - Apsolutni razlog za odbijanje - Nepostojanje razlikovnog karaktera - Članak 7. stavak 1. točka (b) Uredbe (EZ) br. 207/2009”))
   (2017/C 161/40)
   Jezik postupka: engleski

      Stranke

      Tužitelj: Anta (China) Co. Ltd (Jinjiang City, Kina) (zastupnici: A. Franke i K. Hammerstingl, odvjetnici)

      Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (zastupnik: L. Rampini, agent)

      Predmet

   Tužba podnesena protiv odluke petog žalbenog vijeća EUIPO-a od 9. ožujka 2016. (predmet R 1292/2015-5), koja se odnosi na prijavu za registraciju figurativnog znaka koji prikazuje dvije linije koje čine oštar kut, kao žiga Europske unije.

      Izreka

               1.

               Tužba se odbija.

               2.

               Društvu Anta (China) Co. Ltd nalaže se snošenje troškova.

      (1)  SL C 279, 1. 8. 2016.


title: Predmet C-508/16: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 26. rujna 2016. uputio tribunal de première instance francophone de Bruxelles (Belgija) – Karim Boudjellal protiv Rauwers Contrôle SA

text:
               20.2.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 53/20

         Zahtjev za prethodnu odluku koji je 26. rujna 2016. uputio tribunal de première instance francophone de Bruxelles (Belgija) – Karim Boudjellal protiv Rauwers Contrôle SA
   (Predmet C-508/16)
   (2017/C 053/25)
   Jezik postupka: francuski

      Sud koji je uputio zahtjev

   Tribunal de première instance francophone de Bruxelles

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelj/Žalitelj: Karim Boudjellal

      Tuženik: Rauwers Contrôle SA
   Rješenjem od 11. siječnja 2017. Sud (sedmo vijeće) je odlučio da je očito nenadležan za davanje odgovora na pitanje koje je uputio tribunal de première instance francophone de Bruxelles (Prvostupanjski frankofoni sud u Bruxellesu, Belgija).