title: Predmet C-298/12: Presuda Suda (prvo vijeće) od 3. listopada 2013. (zahtjev za prethodnu odluku Conseil d'État — Francuska) — Confédération paysanne protiv Ministre de l'alimentation, de l'agriculture et de la pêche (Poljoprivreda — Zajednička poljoprivredna politika — Program jedinstvenih plaćanja — Uredba (EZ) br. 1782/2003 — Izračun prava na plaćanje — Utvrđivanje referentnog iznosa — Referentno razdoblje — Članak 40. stavci 1., 2. i 5. — Izvanredne okolnosti — Poljoprivrednici podvrgnuti agro-okolišnim obvezama na temelju Uredbe (EEZ) br. 2078/92 i Uredbe (EZ) br. 1257/1999 — Utvrđivanje prava na revalorizaciju referentnog iznosa — Načelo legitimnih očekivanja — Jednako postupanje prema poljoprivrednicima)

text:
               23.11.2013

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 344/32

         Presuda Suda (prvo vijeće) od 3. listopada 2013. (zahtjev za prethodnu odluku Conseil d'État — Francuska) — Confédération paysanne protiv Ministre de l'alimentation, de l'agriculture et de la pêche
   (Predmet C-298/12) (1)

   (Poljoprivreda - Zajednička poljoprivredna politika - Program jedinstvenih plaćanja - Uredba (EZ) br. 1782/2003 - Izračun prava na plaćanje - Utvrđivanje referentnog iznosa - Referentno razdoblje - Članak 40. stavci 1., 2. i 5. - Izvanredne okolnosti - Poljoprivrednici podvrgnuti agro-okolišnim obvezama na temelju Uredbe (EEZ) br. 2078/92 i Uredbe (EZ) br. 1257/1999 - Utvrđivanje prava na revalorizaciju referentnog iznosa - Načelo legitimnih očekivanja - Jednako postupanje prema poljoprivrednicima)
   2013/C 344/54
   Jezik postupka: francuski

      Sud koji je uputio zahtjev

   Conseil d' État

      Stranke u glavnom postupku

      Tužitelj: Confédération paysanne

      Tuženik: Ministre de l'alimentation, de l'agriculture et de la pêche

      Predmet

   Zahtjev za prethodnu odluku — Conseil d'État (Francuska) — Tumačenje članka 40. stavaka 1., 2. i 5. Uredbe Vijeća (EZ) br. 1782/2003 od 29. rujna 2003. o zajedničkim pravilima za programe izravne potpore u sklopu zajedničke poljoprivredne politike i o uvođenju određenih programa potpore poljoprivrednicima te o izmjeni uredbi (EEZ) br. 2019/93, (EZ) br. 1452/2001, (EZ) br. 1453/2001, (EZ) br. 1454/2001, (EZ) br. 1868/94, (EZ) br. 1251/1999, (EZ) br. 1254/1999, (EZ) br. 1673/2000, (EEZ) br. 2358/71 i (EZ) br. 2529/2001 (SL L 270, str. 1) — Potpora dohotku poljoprivrednika — Program jedinstvenih plaćanja — Utvrđivanje referentnog iznosa — Referentno razdoblje — Učinak agro-okolišnih obveza — Izračun prava na revalorizaciju koje se ne temelji na smanjenju proizvodnje nego na iznosu potpora primljenih tijekom referentnog razdoblja — Krajnji rok za uzimanje u obzir agro-okolišnih obveza — Jednako postupanje prema poljoprivrednicima

      Izreka

               1.

               Članak 40. stavak 5. prvi podstavak Uredbe Vijeća (EZ) br. 1782/2003 od 29 rujna 2003. o zajedničkim pravilima za programe izravne potpore u sklopu zajedničke poljoprivredne politike i o uvođenju određenih programa potpore poljoprivrednicima te o izmjeni uredbi (EEZ) br. 2019/93, (EZ) br. 1452/2001, (EZ) br. 1453/2001, (EZ) br. 1454/2001, (EZ) br. 1868/94, (EZ) br. 1251/1999, (EZ) br. 1254/1999, (EZ) br. 1673/2000, (EEZ) br. 2358/71 i (EZ) br. 2529/2001, kako je izmijenjena Uredbom Vijeća (EZ) br. 1009/2008 od 9. listopada 2008., treba tumačiti na način da svaki poljoprivrednik, samom činjenicom da je tijekom referentnog razdoblja bio podvrgnut agro-okolišnim obvezama na temelju uredaba Vijeća (EEZ) br. 2078/92 od 30. lipnja 1992. o poljoprivrednim metodama proizvodnje koje su u skladu sa zahtjevima zaštite okoliša i održavanja krajobraza i (EZ) br. 1257/1999 od 17. svibnja 1999. o potpori Europskog fonda za smjernice i jamstva u poljoprivredi (EFSJP) ruralnom razvoju kojom se izmjenjuju i stavljaju izvan snage određene uredbe, kako je izmijenjena Uredbom Vijeća (EZ) br. 2223/2004 od 22. prosinca 2004., ima pravo zahtijevati da se njegov referentni iznos izračuna na temelju kalendarske godine ili kalendarskih godina referentnog razdoblja koje nisu podlijegale takvim obvezama.

               2.

               Članak 40. stavak 5. drugi podstavak Uredbe br. 1782/2003, kako je izmijenjena Uredbom br. 1009/2008 treba tumačiti na način da svaki poljoprivrednik, samom činjenicom da je tijekom razdoblja 1997.-2002. bio podvrgnut agro-okolišnim obvezama na temelju uredbi br. 2078/92 i br. 1257/1999, kako je izmijenjena Uredbom br. 2223/2004, ima pravo zahtijevati da se njegov referentni iznos izračuna na temelju objektivnih kriterija i na način kojim se osigurava jednako postupanje prema poljoprivrednicima i izbjegava narušavanje tržišta i tržišnog natjecanja, što mora utvrditi sud koji je uputio zahtjev.

      (1)  SL C 273, 8.9.2012.


title: Predmet C-177/12: Presuda Suda (peto vijeće) od 24. listopada 2013. (zahtjev za prethodnu odluku Cour de cassation du Grand-Duché de Luxembourg — Luksemburg) — Caisse nationale des prestations familiales protiv Salima Lachheba i Nadije Lachheb (Zahtjev za prethodnu odluku — Socijalna sigurnost — Uredba (EEZ) br. 1408/71 — Obiteljsko davanje — Dodatak za dijete — Nacionalni propis koji propisuje dodjelu davanja u obliku automatskog odbitka za dijete — Zabrana kumulativne dodjele obiteljskih davanja)

text:
               14.12.2013

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 367/10

         Presuda Suda (peto vijeće) od 24. listopada 2013. (zahtjev za prethodnu odluku Cour de cassation du Grand-Duché de Luxembourg — Luksemburg) — Caisse nationale des prestations familiales protiv Salima Lachheba i Nadije Lachheb
   (Predmet C-177/12) (1)

   (Zahtjev za prethodnu odluku - Socijalna sigurnost - Uredba (EEZ) br. 1408/71 - Obiteljsko davanje - Dodatak za dijete - Nacionalni propis koji propisuje dodjelu davanja u obliku automatskog odbitka za dijete - Zabrana kumulativne dodjele obiteljskih davanja)
   2013/C 367/16
   Jezik postupka: francuski

      Sud koji je uputio zahtjev

   Cour de cassation du Grand-Duché de Luxembourg

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelj: Caisse nationale des prestations familiales

      Tuženik: Salim Lachheb, Nadia Lachheb

      Predmet

   Zahtjev za prethodnu odluku — Cour de cassation du Grand-Duché de Luxembourg — Tumačenje članka 1., točke (u), podtočke i., članka 3., članka 4. stavka 1. točke (h) i članka 76. Uredbe Vijeća (EEZ) br. 1408/71 od 14. lipnja 1971. o primjeni sustava socijalne sigurnosti na zaposlene osobe i njihove obitelji koji se kreću unutar Zajednice (SL L 149, str. 2.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 5., svezak 5., str. 7.) — Tumačenje članaka 18. i 45. UFEU-a, članka 7. Uredbe Vijeća (EEZ) br. 1612/68 od 15. listopada 1968. o slobodi kretanja radnika unutar Zajednice (SL L 257, str. 2.) i članka 10. Uredbe Vijeća (EEZ) br. 574/72 od 21. ožujka 1972. o utvrđivanju postupka provedbe Uredbe (EEZ) br. 1408/71 (SL L 74, str. 1.) — Pojam „obiteljsko davanje” — Dopustivost nacionalnog propisa koji propisuje dodjelu davanja za svako uzdržavano dijete kao porezne olakšice radnicima koji svoju profesionalnu aktivnost obavljaju na području druge države članice — Jednakost postupanja — Obustava dodjele obiteljskog davanja u zemlji zaposlenja do visine iznosa davanja propisanog zakonodavstvom zemlje boravišta — Pravila o zabrani kumulativne dodjele

      Izreka

   Članak 1. točku (u) podtočku i. i članak 4. stavak 1. točku (h), Uredbe Vijeća (EEZ) br. 1408/71 od 14. lipnja 1971. o primjeni sustava socijalne sigurnosti na zaposlene osobe, samozaposlene osobe i članove njihovih obitelji koji se kreću unutar Zajednice, kako je izmijenjena i ažurirana Uredbom Vijeća (EZ) br. 118/97 od 2. prosinca 1996., kako je izmijenjena Uredbom (EZ) br. 647/2005 Europskog parlamenta i Vijeća od 13. travnja 2005. treba tumačiti tako da davanje kao što je dodatak za dijete, uvedeno Zakonom od 21. prosinca 2007. o dodatku za dijete, jest obiteljsko davanje u smislu te Uredbe.

      (1)  SL C 200,7.7.2012.


20150731043617002015/C 270/453082015TC27020150817HR01HRINFO_JUDICIAL20150603363721Predmet T-308/15: Tužba podnesena 3. lipnja 2015. – Reisenthel protiv OHIM-a (keep it easy)
 ---documentbreak--- C2702015HR3610120150603HR0045361372Tužba podnesena 3. lipnja 2015. – Reisenthel protiv OHIM-a (keep it easy)
   (Predmet T-308/15)2015/C 270/45Jezik postupka: njemački
      Stranke

      Tužitelj: Peter Reisenthel (Gilching, Njemačka) (zastupnik: E. Aliki Busse, odvjetnica)

      Tuženik: Ured za usklađivanje na unutarnjem tržištu (žigovi i dizajni) (OHIM)

      Podaci o postupku pred OHIM-om

      Sporni žig: verbalni žig Zajednice „keep it easy” – prijava br. 12 877 924

      Pobijana odluka: odluka petog žalbenog vijeća OHIM-a od 26. ožujka 2015. u predmetu R 2659/2014-5

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

            —

            poništi pobijanu odluku;

            —

            naloži OHIM-u snošenje troškova.

      Tužbeni razlog

            —

            povreda članka 7. stavka 1. točke (b) Uredbe br. 207/2009.


title: Predmet C-183/15: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 23. travnja 2015. uputio Finanzgericht Düsseldorf (Njemačka) – TSI GmbH protiv Hauptzollamt Aachen

text:
               3.8.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 254/3

         Zahtjev za prethodnu odluku koji je 23. travnja 2015. uputio Finanzgericht Düsseldorf (Njemačka) – TSI GmbH protiv Hauptzollamt Aachen
   (Predmet C-183/15)
   (2015/C 254/04)
   Jezik postupka: njemački

      Sud koji je uputio zahtjev

   Finanzgericht Düsseldorf

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelj: TSI GmbH

      Tuženik: Hauptzollamt Aachen

      Prethodna pitanja

   Treba li Kombiniranu nomenklaturu u Prilogu I. Uredbi Vijeća (EEZ) br. 2658/87 od 23. srpnja 1987. o tarifnoj i statističkoj nomenklaturi i o Zajedničkoj carinskoj tarifi (1), kako je izmijenjena Uredbom Komisije (EZ) br. 1031/2008 od 19. rujna 2008. (2) tumačiti na način da aerodinamične ultraljubičaste uređaje za mjerenje mase čestica i ručni brojač čestica, poput onih koji su detaljno opisani u rješenju, treba uvrstiti u tarifni podbroj 9027 10 10?

      (1)  SL L 256, str. 1. (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 2., svezak 12., str. 3.)

      (2)  Uredba Komisije (EZ) br. 1031/2008 od 19. rujna 2008. o izmjeni Priloga I. Uredbi Vijeća (EEZ) br. 2658/87 o tarifnoj i statističkoj nomenklaturi i o Zajedničkoj carinskoj tarifi, SL L 291, str. 1.


title: Predmet T-297/09: Presuda Općeg suda od 25. ožujka 2015. – Evropaïki Dynamiki protiv AESA-e („Javna nabava usluga — Postupak javne nabave — Pružanje informatičkih usluga — Rangiranje ponuditelja na drugo ili treće mjesto — Obveza obrazlaganja — Očita pogreška u ocjeni — Izvanugovorna odgovornost”)

text:
               11.5.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 155/21

         Presuda Općeg suda od 25. ožujka 2015. – Evropaïki Dynamiki protiv AESA-e
   (Predmet T-297/09) (1)

   ((„Javna nabava usluga - Postupak javne nabave - Pružanje informatičkih usluga - Rangiranje ponuditelja na drugo ili treće mjesto - Obveza obrazlaganja - Očita pogreška u ocjeni - Izvanugovorna odgovornost”))
   (2015/C 155/23)
   Jezik postupka: engleski

      Stranke

      Tužitelj: Evropaïki Dynamiki – Proigmena Systimata Tilepikoinonion Pliroforikis kai Tilematikis AE (Atena, Grčka) (zastupnici: N. Korogiannakis i M. Dermitzakis, odvjetnici)

      Tuženik: Europska agencija za sigurnost zračnog prometa (EASA) (zastupnici: F. Kämpfe, agent, uz asistenciju J. Stuycka, odvjetnika)

      Predmet

   S jedne strane, zahtjev za poništenje odluka EASA-e o rangiranju ponuda tužitelja na drugo i treće mjesto, u okviru postupka javne nabave EASA.2009.OP.02 za „Usluge IKT-a”, u području informacijskih i komunikacijskih tehnologija (SL 2009/S 22 030588), i, s druge strane, zahtjev za naknadu štete kojim se traži popravljanje štete koja je navodno pretrpljena zbog predmetnog postupka javne nabave.

      Izreka

               1.

               Poništava se odluka Europske agencije za sigurnost zračnog prometa (EASA) od 6. srpnja 2009. kojom se ponudu koju je podnijelo društvo Evropaïki Dynamiki – Proigmena Systimata Tilepikoinonion Pliroforikis kai Tilematikis AE rangira na treće mjesto za grupu radova br. 2 (korisnička aplikacija –poslužitelj, razvoj i održavanje) javne nabave EASA.2009.OP.02.

               2.

               Poništava se odluka EASA-e od 10. srpnja 2009. kojom se ponudu koju je podnijelo društvo Evropaïki Dynamiki – Proigmena Systimata Tilepikoinonion Pliroforikis kai Tilematikis rangira na drugo mjesto za grupu radova br. 3 (upravljanje sustavom, baza podataka i mreža) javne nabave AESA.2009.OP.02.

               3.

               Poništava se odluka EASA-e od 14. srpnja 2009. kojom se ponudu koju je podnijelo društvo Evropaïki Dynamiki – Proigmena Systimata Tilepikoinonion Pliroforikis kai Tilematikis rangira na drugo mjesto za grupu radova br. 5 (upravljanje sadržajem poduzeća „ECM”, upravljanje arhivom poduzeća i provedba upravljanja dokumentima (uključujući održavanje i pomoć) javne nabave EASA.2009.OP.02.

               4.

               Tužba se u preostalom dijelu odbija.

               5.

               Društvo Evropaïki Dynamiki – Proigmena Systimata Tilepikoinonion Pliroforikis kai Tilematikis snosit će 25 % vlastitih troškova i 25 % troškova EASA-e, EASA će snositi 75 % vlastitih troškova i 75 % troškova društva Evropaïki Dynamiki – Proigmena Systimata Tilepikoinonion Pliroforikis kai Tilematikis.

      (1)  SL C 233, 26.9.2009.


title: Predmet C-304/13: Rješenje Suda (šesto vijeće) od 4. prosinca 2014. (zahtjev za prethodnu odluku koji je podnio Curtea de Apel Timişoara – Rumunjska) – Agenţia de Plăţi şi Intervenţie pentru Agricultură (APIA) – Centrul Judeţean Timiş protiv Curtea de Conturi a României, Camera de Conturi a Judeţului Timiş „Poljoprivreda — Zajednička poljoprivredna politika — Uredba (EZ) br. 1782/2003 — Programi izravne potpore — Uvjeti za dodjelu nacionalnih dopunskih plaćanja — Uvjet koji nije predviđen propisima Unije — Uvjet nepostojanja dospjelih obveza prema državnom i/ili lokalnom proračunu na dan podnošenja zahtjeva za potporu — Nedopuštenost”

text:
               16.2.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 56/2

         Rješenje Suda (šesto vijeće) od 4. prosinca 2014. (zahtjev za prethodnu odluku koji je podnio Curtea de Apel Timişoara – Rumunjska) – Agenţia de Plăţi şi Intervenţie pentru Agricultură (APIA) – Centrul Judeţean Timiş protiv Curtea de Conturi a României, Camera de Conturi a Judeţului Timiş
   (Predmet C-304/13) (1)

   („Poljoprivreda - Zajednička poljoprivredna politika - Uredba (EZ) br. 1782/2003 - Programi izravne potpore - Uvjeti za dodjelu nacionalnih dopunskih plaćanja - Uvjet koji nije predviđen propisima Unije - Uvjet nepostojanja dospjelih obveza prema državnom i/ili lokalnom proračunu na dan podnošenja zahtjeva za potporu - Nedopuštenost”)
   (2015/C 056/02)
   Jezik postupka: rumunjski

      Sud koji je uputio zahtjev

   Curtea de Apel Timişoara

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelj: Agenţia de Plăţi şi Intervenţie pentru Agricultură (APIA) – Centrul Judeţean Timiş

      Tuženik: Curtea de Conturi a României, Camera de Conturi a Judeţului Timiş

      Uz sudjelovanje: Agenţia de Plăţi şi Intervenţie pentru Agricultură (APIA) – Bucureşti

      Izreka

   Članak 143. točka (c) Uredbe Vijeća br. 1782/2003 od 29. rujna 2003. o utvrđivanju zajedničkih pravila za programe izravne potpore u okviru zajedničke poljoprivredne politike i utvrđivanju određenih programa potpore za poljoprivrednike te izmjenama Uredbe (EEZ) br. 2019/93, (EZ) br. 1452/2001, (EZ) br. 1453/2001, (EZ) br. 1454/2001, (EZ) br. 1868/94, (EZ) br. 1251/1999, (CE) br. 1254/1999, (CE) br. 1673/2000, (EEZ) br. 2358/71 i (EZ) br. 2529/2001, kako je izmijenjena Aktom o uvjetima pristupanja Republike Bugarske i Rumunjske Europskoj uniji i prilagodbama Ugovora o osnivanju Europske unije, i članak 132. Uredbe (EZ) Vijeća bro 73/2009 od 19. siječnja 2009. o utvrđivanju zajedničkih pravila za programe izravne potpore za poljoprivrednike u okviru zajedničke poljoprivredne politike i utvrđivanju određenih programa potpore za poljoprivrednike, o izmjenama Uredbe (EZ) br. 1290/2005, (EZ) br. 247/2006, (EZ) br. 378/2007 i stavljanju izvan snage Uredbe (EZ) br. 1782/2003, treba tumačiti na način da su im suprotni nacionalni propisi koji iz korištenja dopunske nacionalne potpore isključuju proizvođače koji na dan podnošenja zahtjeva za potporu imaju dospjele obveze prema državnom i/ili lokalnom proračunu budući da nijedan uvjet u vezi s izostankom takvih dospjelih obveza nije bio predmet prethodnog odobrenja Europske komisije.

      (1)  SL C 52, 22.2.2014.


title: Predmet T-309/14: Rješenje Općeg suda od 16. ožujka 2015. – Mat Foundries Europe protiv Komisije

text:
               11.5.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 155/40

         Rješenje Općeg suda od 16. ožujka 2015. – Mat Foundries Europe protiv Komisije
   (Predmet T-309/14) (1)

   (2015/C 155/57)
   Jezik postupka: njemački
   Predsjednik trećeg vijeća odredio je brisanje predmeta.

      (1)  SL C 223, 14. 7. 2014.


title: Predmet C-550/13: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 25. listopada 2013. uputio Cour d'appel de Poitiers (Francuska) – Kazneni postupak protiv Jean-Paul Grimala

text:
               26.5.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 159/11

         Zahtjev za prethodnu odluku koji je 25. listopada 2013. uputio Cour d'appel de Poitiers (Francuska) – Kazneni postupak protiv Jean-Paul Grimala
   (Predmet C-550/13)
   2014/C 159/14
   Jezik postupka: francuski

      Sud koji je uputio zahtjev

   Cour d'appel de Poitiers

      Stranka glavnog postupka

      Tužitelj: Jean-Paul Grimal
   Rješenjem od 19. ožujka 2014. Sud (deseto vijeće) utvrđuje da je zahtjev za prethodnu odluku očito nedopušten.


title: Predmet T-608/14: Tužba podnesena 11. kolovoza 2014. – Laverana protiv OHIM-a (ORGANIC WITH PLANT FLUID FROM OUR OWN PRODUCTION)

text:
               13.10.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 361/23

         Tužba podnesena 11. kolovoza 2014. – Laverana protiv OHIM-a (ORGANIC WITH PLANT FLUID FROM OUR OWN PRODUCTION)
   (Predmet T-608/14)
   2014/C 361/35
   Jezik na kojem je tužba podnesena: njemački

      Stranke

      Tužitelj: Laverana GmbH & Co. KG (Wennigsen, Njemačka) (zastupnici: J. Wachinger, M. Zöbisch i D. Chatterjee, odvjetnici)

      Tuženik: Ured za usklađivanje na unutarnjem tržištu (žigovi i dizajni)

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

               —

               poništi odluku četvrtog žalbenog vijeća Ureda za usklađivanje na unutarnjem tržištu (žigovi i dizajni) od 2. lipnja 2014. u predmetu R 121/2014-4;

               —

               Uredu za usklađivanje na unutarnjem tržištu (žigovi i dizajni) naloži snošenje troškova postupka

      Tužbeni razlozi i glavni argumenti

      Predmetni žig Zajednice: figurativni žig koji sadrži verbalne elemente „ORGANIC WITH PLANT FLUID FROM OUR OWN PRODUCTION” za proizvode i usluge iz razreda 3, 5 i 35 – prijava žiga Zajednice br. 1 1 9 22  697

      Odluka ispitivača: odbijanje prijave

      Odluka žalbenog vijeća: odbijanje žalbe

      Tužbeni razlozi:

               —

               povreda članka 7. stavka 1. točke (b) Uredbe br. 207/2009;

               —

               povreda članka 7. stavka 1. točaka (b) i (c) Uredbe br. 207/2009;

               —

               povreda članka 7. stavka 1. točke (c) Uredbe br. 207/2009;

               —

               zlouporaba ovlasti odlukom koja se temelji na razmatranjima o pravu tržišnog natjecanja


title: Predmet T-95/14: Presuda Općeg suda od 25. lipnja 2015. – Iranian Offshore Engineering & Construction protiv Vijeća („Zajednička vanjska i sigurnosna politika — Mjere ograničavanja protiv Irana s ciljem sprječavanja širenja nuklearnog oružja — Zamrzavanje financijskih sredstava — Pogreška u ocjeni — Obveza obrazlaganja — Pravo na djelotvornu sudsku zaštitu — Zlouporaba ovlasti — Pravo vlasništva — Jednako postupanje”)

text:
               10.8.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 262/23

         Presuda Općeg suda od 25. lipnja 2015. – Iranian Offshore Engineering & Construction protiv Vijeća
   (Predmet T-95/14) (1)

   ((„Zajednička vanjska i sigurnosna politika - Mjere ograničavanja protiv Irana s ciljem sprječavanja širenja nuklearnog oružja - Zamrzavanje financijskih sredstava - Pogreška u ocjeni - Obveza obrazlaganja - Pravo na djelotvornu sudsku zaštitu - Zlouporaba ovlasti - Pravo vlasništva - Jednako postupanje”))
   (2015/C 262/31)
   Jezik postupka: španjolski

      Stranke

      Tužitelj: Iranian Offshore Engineering & Construction Co. (Teheran, Iran) (zastupnici: J. Viñals Camallonga, L. Barriola Urruticoechea i J. Iriarte Ángel, avocats)

      Tuženik: Vijeće Europske unije (zastupnici: A. de Elera-San Miguel Hurtado i V. Piessevaux, agenti)

      Predmet

   Zahtjev za poništenje Odluke Vijeća 2013/661/ZVSP od 15. studenoga 2013. o izmjeni Odluke 2010/413/ZVSP o mjerama ograničavanja protiv Irana (SL L 306, str. 18.) i Provedbene uredbe Vijeća (EU) br. 1154/2013 od 15. studenoga 2013. o provedbi Uredbe (EU) br. 267/2012 o mjerama ograničavanja protiv Irana (SL L 306, str. 3.), u dijelu u kojem se ti akti odnose na tužitelja.

      Izreka

               1.

               Tužba se odbija.

               2.

               Društvo Iranian Offshore Engineering & Construction Co. snosit će, osim vlastitih troškova, i troškove Vijeća Europske unije.

      (1)  SL C 102, 7. 4. 2014.


title: Predmet C-272/13: Zahtjev za prethodnu odluku koji je podnijela Commissione Tributaria Regionale per la Toscana (Italija) 21. svibnja 2013. — Equoland Soc. coop. arl protiv Agenzia delle Dogane — Ufficio delle Dogane di Livorno

text:
               20.7.2013

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 207/8

         Zahtjev za prethodnu odluku koji je podnijela Commissione Tributaria Regionale per la Toscana (Italija) 21. svibnja 2013. — Equoland Soc. coop. arl protiv Agenzia delle Dogane — Ufficio delle Dogane di Livorno
   (Predmet C-272/13)
   (2013/C 207/53)

   Predmetni postupak pokrenut je prije 1. srpnja 2013., datuma pristupanja Republike Hrvatske Europskoj uniji.


title: Predmet C-407/16: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 20. srpnja 2016. uputio Augstākā tiesa (Latvija) – SIA „Aqua Pro” protiv Valsts ieņēmumu dienests

text:
               19.9.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 343/36

         Zahtjev za prethodnu odluku koji je 20. srpnja 2016. uputio Augstākā tiesa (Latvija) – SIA „Aqua Pro” protiv Valsts ieņēmumu dienests
   (Predmet C-407/16)
   (2016/C 343/49)
   Jezik postupka: latvijski

      Sud koji je uputio zahtjev

   Augstākā tiesa (Vrhovni sud)

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelj: SIA „Aqua Pro”

      Tuženik: Valsts ieņēmumu dienests (Državna porezna uprava)

      Prethodna pitanja

               1.

                           (a)

                           Treba li članak 220. stavak 1. i stavak 2. točku (b) Uredbe Vijeća (EEZ) br. 2913/92 od 12. listopada 1992. o Carinskom zakoniku Zajednice (1) tumačiti na način da se smatra da je uprava utvrdila iznos carine u trenutku donošenja odluke o knjiženju ili odluke o utvrđenju obveze plaćanja carine, neovisno o činjenici da se navedena odluka upravno i sudski osporava?

                           (b)

                           Treba li članke 236. i 239. Uredbe Vijeća (EEZ) br. 2913/92 od 12. listopada 1992. o Carinskom zakoniku Zajednice tumačiti na način da u trenutku kada uprava donese odluku o knjiženju iznosa carine i utvrdi obvezu dužnika za njezino plaćanje (odluka državne uprave u ovom predmetu), a navedeni dužnik osporava tu odluku upravnim i sudskim putem, taj dužnik mora istodobno zahtijevati otpust ili povrat te carine u skladu s člancima 236. ili 239. Uredbe (ili se pak u ovom slučaju može smatrati da je osporavanje odluke navedene uprave ujedno zahtjev za otpust ili povrat carinskog duga)? U slučaju potvrdnog odgovora, koja je materijalna razlika između nadzora zakonitosti odluke uprave o knjiženju i o obvezi plaćanja carine, s jedne strane, i pitanja koje valja riješiti u skladu s postupkom iz članka 236., s druge strane?

                           (c)

                           Treba li članak 236. stavak 2. prvi podstavak Uredbe Vijeća (EEZ) br. 2913/92 od 12. listopada 1992. o Carinskom zakoniku Zajednice tumačiti na način da činjenica osporavanja odluke uprave o utvrđenju obveze plaćanja carine i trajanje sudskog postupka produljuju rok za podnošenje zahtjeva za otpust ili povrat carine (ili opravdavaju nepravodobnost)?

                           (d)

                           Ako se pitanje knjiženja ili otpusta u ovom predmetu treba riješiti neovisno o odluci Europske komisije donesenoj u vezi s drugom državom članicom (u ovom slučaju, Finskom), jesu li carinsko tijelo ili sud, uzimajući u obzir članak 869. točku (b) Uredbe Komisije (EEZ) br. 2454/93 od 2. srpnja 1993. o utvrđivanju odredaba za provedbu Uredbe Vijeća (EEZ) br. 2913/92 o Carinskom zakoniku Zajednice (2) kao i iznos moguće carine u predmetu o kojem je riječ, dužni uputiti Europskoj komisiji pitanje o neknjiženju ili otpustu carine?

               2.

                           (a)

                           Treba li u trenutku primjene članka 220. stavka 2. točke (b) Uredbe Vijeća (EEZ) br. 2913/92 od 12. listopada 1992. o Carinskom zakoniku Zajednice provesti a posteriori kontrolu okolnosti povezanih s postupanjem tijela i izvoznika iz treće zemlje (u ovom slučaju, Kambodže), koje se istražuje u okviru OLAF-ove misije? Ili pak treba smatrati da općeniti opis okolnosti koji je sadržan u OLAF-ovom izvješću o navedenom postupanju ima svojstvo dokaza?

                           (b)

                           Jesu li podaci dobiveni a posteriori kontrolom odlučujući u odnosu na OLAF-ovo izvješće, čak i kad se odnose na slučaj konkretne države članice?

                           (c)

                           Treba li članak 875. Uredbe Komisije (EEZ) br. 2454/93 od 2. srpnja 1993. o utvrđivanju odredaba za provedbu Uredbe Vijeća (EEZ) br. 2913/92 o Carinskom zakoniku Zajednice tumačiti na način da je za državu članicu obvezujuća odluka Europske komisije donesena na temelju navedenog OLAF-ovog izvješća u vezi s drugom državom članicom (u ovom predmetu, Finskom)?

                           (d)

                           Treba li provesti a posteriori kontrolu i upotrijebiti podatke dobivene tom kontrolom u slučaju kada je Europska komisija na temelju OLAF-ovog izvješća donijela odluku o neknjiženju carine u vezi s drugom državom članicom i primijenila članak 875. Uredbe o provedbi Carinskog zakonika?

               3.

               Može li u ovom slučaju činjenica da se transakcija uvoza robe temeljila na sporazumu o distribuciji biti relevantna radi ocjene postojanja razumnih razloga i dobre vjere u postupanju dužnika u svrhe primjene članka 220. stavka 2. točke (b) Uredbe Vijeća (EEZ) br. 2913/92 od 12. listopada 1992. o Carinskom zakoniku Zajednice?

      (1)  (SL 1992., L 302, str. 1.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 2., svezak 2., str. 110.)

      (2)  (SL 1993., L 253, str. 1.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 2., svezak 1., str. 3.)


title: Predmet C-560/13: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 30. listopada 2013. uputio Bundesfinanzhof (Njemačka) — Finanzamt Ulm protiv Ingeborg Wagner-Raith, kao pravne sljednice preminule Marie Schweier

text:
               25.1.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 24/4

         Zahtjev za prethodnu odluku koji je 30. listopada 2013. uputio Bundesfinanzhof (Njemačka) — Finanzamt Ulm protiv Ingeborg Wagner-Raith, kao pravne sljednice preminule Marie Schweier
   (Predmet C-560/13)
   2014/C 24/07
   Jezik postupka: njemački

      Sud koji je uputio zahtjev

   Bundesfinanzhof

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelj i tuženik u reviziji: Ingeborg Wagner-Raith, kao pravna sljednica preminule Marie Schweier

      Tuženik i tužitelj u reviziji: Finanzamt Ulm

      Druga stranka u postupku: Bundesministerium der Finanzen

      Prethodna pitanja

               1.

               Protivi li se slobodno kretanje kapitala iz članka 73.ter UEZ-a (članak 56. UEZ-a od 1. svibnja 1999.) (1) nacionalnim propisima (u ovom slučaju članku 18. stavku 3. AuslInvestmG) koji predviđaju da se pod određenim pretpostavkama tuzemnim investitorima u inozemne investicijske fondove dividendama pribraja fiktivan iznos u visini od 90 % razlike između prve i posljednje godišnje otkupne cijene, ali najmanje 10 % posljednje otkupne cijene (ili burzovne ili tržišne vrijednosti), kada je riječ o udjelima u fondovima trećih zemalja, s obzirom da se ti propisi, koji se u osnovi nisu mijenjali od 31. prosinca 1993., odnose na pružanje financijskih usluga u smislu načela zaštite stečenih prava iz članka 73.quater stavka 1. UEZ-a (članak 57. stavak 1. UEZ-a od 1. svibnja 1999) (2)?
               U slučaju da odgovor na prvo pitanje ne bude pozitivan:

               2.

               Predstavlja li udjel u takvom investicijskom fondu sa sjedištem u trećoj zemlji uvijek izravnu investiciju u smislu članka 73.quater stavka 1. UEZ-a (članak 57. stavak 1. UEZ-a od 1. svibnja 1999) ili odgovor na to pitanje ovisi o tome omogućuje li udio investitoru na temelju nacionalnih propisa države u kojoj je sjedište investicijskog fonda ili na drugom temelju, da efektivno sudjeluje u upravljanju ili kontroli investicijskog fonda?

      (1)  Čl. 63. UFEU-a

      (2)  Čl. 64. stavak 1. UFEU-a


title: Predmet C-476/14: Presuda Suda (četvrto vijeće) od 7. srpnja 2016. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Bundesgerichtshof – Njemačka) – Citroën Commerce GmbH protiv Zentralvereinigung des Kraffahrzeuggewerbes zur Aufrechterhaltung lauteren Wettbewerbs eV (ZLW) (Zahtjev za prethodnu odluku — Direktive 98/6/EZ i 2005/29/EZ — Zaštita potrošača — Oglašavanje s isticanjem cijene — Pojmovi „ponuda” i „cijena koja uključuje poreze” — Obveza uključivanja obveznih dodatnih troškova povezanih s prijevozom motornog vozila u prodajnu cijenu tog vozila)

text:
               12.9.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 335/6

         Presuda Suda (četvrto vijeće) od 7. srpnja 2016. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Bundesgerichtshof – Njemačka) – Citroën Commerce GmbH protiv Zentralvereinigung des Kraffahrzeuggewerbes zur Aufrechterhaltung lauteren Wettbewerbs eV (ZLW)
   (Predmet C-476/14) (1)

   ((Zahtjev za prethodnu odluku - Direktive 98/6/EZ i 2005/29/EZ - Zaštita potrošača - Oglašavanje s isticanjem cijene - Pojmovi „ponuda” i „cijena koja uključuje poreze” - Obveza uključivanja obveznih dodatnih troškova povezanih s prijevozom motornog vozila u prodajnu cijenu tog vozila))
   (2016/C 335/07)
   Jezik postupka: njemački

      Sud koji je uputio zahtjev

   Bundesgerichtshof

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelj: Citroën Commerce GmbH

      Tuženik: Zentralvereinigung des Kraffahrzeuggewerbes zur Aufrechterhaltung lauteren Wettbewerbs eV (ZLW)

      Izreka

   Članak 3. Direktive Europskog parlamenta i Vijeća 98/6/EZ od 16. veljače 1998. o zaštiti potrošača prilikom isticanja cijena proizvoda ponuđenih potrošačima, u vezi s njezinim člankom 1. i člankom 2. točkom (a), treba tumačiti na način da troškovi prijevoza motornog vozila od proizvođača do prodavatelja koje snosi potrošač moraju biti uključeni u prodajnu cijenu tog vozila navedenu u oglasu trgovca kad, imajući u vidu sva njegova obilježja, taj oglas kod potrošača stvara dojam o ponudi koja se odnosi na to vozilo. Sud koji je uputio zahtjev treba provjeriti jesu li svi ti uvjeti ispunjeni.

      (1)  SL C 462, 22. 12. 2014.


title: Predmet T-720/13: Presuda Općeg suda od 30. rujna 2015. – Gat Microencapsulation protiv OHIM-a – BASF (KARIS) („Žig Zajednice — Postupak povodom prigovora — Prijava verbalnog žiga Zajednice KARIS — Raniji verbalni žigovi Zajednice i međunarodni žigovi CARYX — Raniji verbalni nacionalni žigovi i žigovi u Beneluksu AKRIS — Relativni razlog za odbijanje — Vjerojatnost dovođenja u zabludu — Članak 8. stavak 1. točka (b) Uredbe (EZ) br. 207/2009”)

text:
               23.11.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 389/42

         Presuda Općeg suda od 30. rujna 2015. – Gat Microencapsulation protiv OHIM-a – BASF (KARIS)
   (Predmet T-720/13) (1)

   ((„Žig Zajednice - Postupak povodom prigovora - Prijava verbalnog žiga Zajednice KARIS - Raniji verbalni žigovi Zajednice i međunarodni žigovi CARYX - Raniji verbalni nacionalni žigovi i žigovi u Beneluksu AKRIS - Relativni razlog za odbijanje - Vjerojatnost dovođenja u zabludu - Članak 8. stavak 1. točka (b) Uredbe (EZ) br. 207/2009”))
   (2015/C 389/45)
   Jezik postupka: engleski

      Stranke

      Tužitelj: Gat Microencapsulation GmbH, nekadašnji Gat Microencapsulation AG (Ebenfurth, Austrija) (zastupnici: S. Soler Lerma i M. C. March Cabrelles, odvjetnici)

      Tuženik: Ured za usklađivanje na unutarnjem tržištu (žigovi i dizajni) (zastupnik: I. Harrington, agent)

      Druga stranka u postupku pred žalbenim vijećem OHIM-a: BASF SE (Ludwigshafen, Njemačka)

      Predmet

   Tužba protiv odluke petog žalbenog vijeća OHIM-a od 28. listopada 2013. (predmet R 1862/2012-5) koja se odnosi na postupak povodom prigovora između društava BASF SE i Gat Microencapsulation AG.

      Izreka

               1.

               Tužba se odbija.

               2.

               Nalaže se društvu Gat Microencapsulation GmbH snošenje troškova.

      (1)  SL C 71, 8. 3. 2014.


title: Predmet C-86/14: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 18. veljače 2014. uputio Juzgado de lo Social n °1 de Granada (Španjolska) – Marta León Medialdea protiv Ayuntamiento de Huetor Vega

text:
               12.5.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 142/20

         Zahtjev za prethodnu odluku koji je 18. veljače 2014. uputio Juzgado de lo Social no 1 de Granada (Španjolska) – Marta León Medialdea protiv Ayuntamiento de Huetor Vega
   (Predmet C-86/14)
   2014/C 142/27
   Jezik postupka: španjolski

      Sud koji je uputio zahtjev

   Juzgado de lo Social no 1 de Granada

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelj: Marta León Medialdea

      Tuženik: Ayuntamiento de Huetor Vega

      Prethodna pitanja

               1.

               Je li radnik zaposlen na neodređeno vrijeme ali ne za stalno, kako je definiran u španjolskom zakonodavstvu i sudskoj praksi, prema definiciji Direktive Vijeća 1999/70/EZ (1), radnik na određeno vrijeme?

               2.

               Je li u skladu s pravom Unije tumačenje i primjena nacionalnog prava od strane nacionalnog suca prema kojima, kod prijevarnih ugovora na određeno vrijeme u javnom sektoru, koji su postali ugovori na neodređeno vrijeme ali ne za stalno, javna uprava može jednostrano popuniti ili ukinuti radno mjesto bez naknade štete radniku i bez da su predviđene druge mjere koje ograničavaju zlouporabu ugovora na određeno vrijeme?

               3.

               Je li u skladu s pravom Unije isto ponašanje javne uprave da, kada odluči popuniti ili ukinuti radno mjesto, dotičnom radniku isplati odštetu predviđenu u slučaju prestanka ispravno sklopljenih ugovora na određeno vrijeme?

               4.

               Je li u skladu s pravom Unije isto ponašanje javne uprave ako radi popunjavanja ili ukidanja radnog mjesta moraju primijeniti postupke i razloge predviđene za slučajeve otkaza iz objektivnih razloga te isplatiti istu odštetu?

      (1)  Direktiva Vijeća 1999/70/EZ od 28. lipnja 1999. o Okvirnom sporazumu o radu na određeno vrijeme koji su sklopili ETUC, UNICE i CEEP (SL L 175, str. 43.)


title: Predmet C-96/15: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 26. veljače 2015. uputio Tribunal de grande instance de Nanterre (Francuska) – Saint Louis Sucre SA, pravni slijednik društva Saint Louis Sucre SNC protiv Directeur général des douanes et droits indirects

text:
               4.5.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 146/28

         Zahtjev za prethodnu odluku koji je 26. veljače 2015. uputio Tribunal de grande instance de Nanterre (Francuska) – Saint Louis Sucre SA, pravni slijednik društva Saint Louis Sucre SNC protiv Directeur général des douanes et droits indirects
   (Predmet C-96/15)
   (2015/C 146/34)
   Jezik postupka: francuski

      Sud koji je uputio zahtjev

   Tribunal de grande instance de Nanterre

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelj: Saint Louis Sucre SA, pravni slijednik društva Saint Louis Sucre SNC

      Tuženik: Directeur général des douanes et droits indirects

      Prethodna pitanja

               1.

               Moraju li se članak 15. stavak 2. i članak 8. Uredbe [Vijeća (EZ)] br. 1260/2001 od 19. lipnja 2001. (1), koja se primjenjuje u skladu s uvodnim izjavama 9. i 11. i presudama Zuckerfabrik Jülich I i II, i opća načela prava Zajednice o zabrani neopravdanog bogaćenja, proporcionalnosti i poduzetničke slobode tumačiti u smislu da proizvođač šećera ima pravo na povrat pristojbi na proizvodnju koje su plaćene proporcionalno količini šećera unutar kvote koji je još bio uskladišten na dan 30. lipnja 2006. s obzirom na to da sustav pristojbi za proizvodnju nakon tog datuma nije bio ponovno uveden Uredbom Vijeća br. 318/2006 od 20. veljače 2006. (2)?

               2.

                           a)

                           U slučaju potvrdnog odgovora na prijašnje prethodno pitanje, mora li se iznos pristojbi koje se trebaju isplatiti proizvođačima temeljiti samo na tonaži šećera evidentiranog u zalihama na dan 30. lipnja 2006.?

                           b)

                           U slučaju negativnog odgovora na prijašnje prethodno pitanje, mora li se tonaža šećera kao osnova za povrat pristojbi temeljiti na varijaciji zaliha šećera Zajednice između 1. srpnja 2001. i 30. lipnja 2006.?

               3.

               Da li je valjan izračun pristojbe koju treba vratiti množenjem zaliha šećera određenih u odgovoru na drugo prethodno pitanje s ponderiranim prosjekom „prosječnih gubitaka” utvrđenih tijekom tržišne godine 2001./2006. ili se mora drukčije izračunati i na koji način?

               4.

               U slučaju potvrdnog odgovora na prijašnja pitanja, je li nevaljana Uredba [(EZ)] br. 164/2007 od 19. veljače 2007. koja za tržišnu godinu 2005./2006. određuje iznose pristojbi za proizvodnju u sektoru šećera
                   (3)?

      (1)  Uredba Vijeća (EZ) br. 1260/2001 od 19. lipnja 2001. o zajedničkom uređenju tržišta u sektoru šećera (SL L 178, str. 1.).

      (2)  Uredba Vijeća (EZ) br. 318/2006 od 20. veljače 2006. o zajedničkom uređenju tržišta u sektoru šećera (SL L 58, str. 1.).

      (3)  SL L 51, str. 17.


title: Predmet C-207/17: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 21. travnja 2017. uputila Commissione tributaria di primo grado di Bolzano (Italija) – Rotho Blaas Srl protiv Agenzia delle Dogane e dei Monopoli

text:
               21.8.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 277/22

         Zahtjev za prethodnu odluku koji je 21. travnja 2017. uputila Commissione tributaria di primo grado di Bolzano (Italija) – Rotho Blaas Srl protiv Agenzia delle Dogane e dei Monopoli
   (Predmet C-207/17)
   (2017/C 277/32)
   Jezik postupka: talijanski

      Sud koji je uputio zahtjev

   Commissione tributaria di primo grado di Bolzano

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelj: Rotho Blaas Srl

      Tuženik: Agenzia delle Dogane e dei Monopoli

      Prethodna pitanja

               1.

               Jesu li Uredba (EZ) br. 91/2009 „o uvođenju konačne antidampinške pristojbe na uvoz određenih željeznih ili čeličnih elemenata za pričvršćivanje podrijetlom iz Narodne Republike Kine”
                   (1), [zajedno s] Provedbenom uredbom (EU) br. 924/2012 „o izmjeni Uredbe (EZ) br. 91/2009 o uvođenju konačne antidampinške pristojbe na uvoz određenih željeznih ili čeličnih elemenata za pričvršćivanje podrijetlom iz Narodne Republike Kine”
                   (2) [i] Provedbenom uredbom (EU) br. 519/2015 „o uvođenju konačne antidampinške pristojbe na uvoz određenih željeznih ili čeličnih elemenata za pričvršćivanje podrijetlom iz Narodne Republike Kine, proširene na uvoz određenih željeznih ili čeličnih elemenata za pričvršćivanje poslanih iz Malezije, bez obzira na to imaju li deklarirano podrijetlo iz Malezije ili ne, nakon revizije zbog predstojećeg isteka mjera u skladu s člankom 11. stavkom 2. Uredbe br. 1225/2009”
                   (3), nevaljane/nezakonite/nespojive s člankom VI. Općeg sporazuma o carinama i trgovini iz 1994. i Odlukom tijela WTO-a za rješavanje sporova od 28. srpnja 2011.?

               2.

               Ako se utvrdi nevaljanost/nezakonitost/nespojivost Uredbe (EZ) br. 91/2009 o uvođenju antidampinške pristojbe i uz nju vezani[h] provedbenih uredbi br. 924/2012 i br. 519/2015, proizvodi li odluka o stavljanju izvan snage antidampinških pristojbi uvedenih na temelju osporenih mjera svoje pravne učinke od trenutka stupanja na snagu Provedbene uredbe (EU) br. 278/2016 (4), ili od dana stupanja na snagu osporene mjere, odnosno „osnovne” uredbe (EZ) br. 91/2009?

      (1)  Uredba Vijeća od 26. siječnja 2009. (SL 2009., L 29, str. 1.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 11., svezak 82., str. 72.)

      (2)  Uredba Vijeća od 4. listopada 2012. (SL 2012., L 275, str. 1.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku poglavlje 11., svezak 125., str. 3.)

      (3)  Uredba Komisije оd 26. ožujka 2015. (SL 2015., L 82, str. 78.)

      (4)  Provedbena uredba Komisije (EU) 2016/278 оd 26. veljače 2016. o stavljanju izvan snage konačne antidampinške pristojbe uvedene na uvoz određenih željeznih ili čeličnih elemenata za pričvršćivanje podrijetlom iz Narodne Republike Kine, proširene na uvoz određenih željeznih ili čeličnih elemenata za pričvršćivanje poslanih iz Malezije, bez obzira na to imaju li deklarirano podrijetlo iz Malezije ili ne (SL 2016., L 52, str. 24.)


title: Predmet C-530/11: Presuda Suda (drugo vijeće) od 13. veljače 2014. — Europska komisija protiv Ujedinjene Kraljevine Velike Britanije i Sjeverne Irske (Povreda obveze države članice — Sudjelovanje javnosti u odlučivanju i pristup pravosuđu u pitanjima okoliša — Pojam „ne previsokih troškova” sudskog postupka)

text:
               29.3.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 93/3

         Presuda Suda (drugo vijeće) od 13. veljače 2014. — Europska komisija protiv Ujedinjene Kraljevine Velike Britanije i Sjeverne Irske
   (Predmet C-530/11) (1)

   (Povreda obveze države članice - Sudjelovanje javnosti u odlučivanju i pristup pravosuđu u pitanjima okoliša - Pojam „ne previsokih troškova” sudskog postupka)
   2014/C 93/03
   Jezik postupka: engleski

      Stranke

      Tužitelj: Europska komisija (zastupnici: P. Oliver i L. Armati, agenti)

      Tuženik: Ujedinjena Kraljevina Velike Britanije i Sjeverne Irske (zastupnici: C. Murrell, M. Holt i J. Maurici, agenti)

      Koju podupiru: Kraljevina Danska (zastupnik: C. H. Vang, agent), Irska (zastupnici: E. Creedon i A. Joyce, agenti, uz pomoć E. Barrington i G. Gilmore, barristers)

      Predmet

   Povreda obveze države članice — Propuštanje da se u poduzmu potrebne mjere radi poštovanja članka 3. stavka 7. i članka 4. stavka 4. Direktive 2003/35/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 26. svibnja 2003. o osiguravanju sudjelovanja javnosti u izradi određenih planova i programa koji se odnose na okoliš i o izmjeni direktiva Vijeća 85/337/EEZ i 96/61/EZ s obzirom na sudjelovanje javnosti i pristup pravosuđu (SL L 156, str.17.) — Obveza uklanjanja ili smanjivanja novčanih i drugih prepreka pristupu pravosuđu u pitanjima okoliša — Pojam „ne previsokih troškova” sudskog postupka

      Izreka

               1.

               Time što nije ispravno prenijela članak 3. točku 7. i članak 4. točku 4. Direktive 2003/35/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 26. svibnja 2003. o osiguravanju sudjelovanja javnosti u izradi određenih planova i programa koji se odnose na okoliš i o izmjeni direktiva Vijeća 85/337/EEZ i 96/61/EZ s obzirom na sudjelovanje javnosti i pristup pravosuđu u dijelu u kojem predviđaju da u njima navedeni sudski postupci ne budu preskupi, Ujedinjena Kraljevina Velike Britanije i Sjeverne Irske povrijedila je obveze koje ima na temelju te direktive.

               2.

               Ujedinjenoj Kraljevini Velike Britanije i Sjeverne Irske nalaže se snošenje troškova. Kraljevina Danska i Irska snosit će vlastite troškove.

      (1)  SL C 39, 11.2.2012.


title: Predmet F-5/15: Tužba podnesena 19. siječnja 2015. – ZZ protiv Komisije

text:
               23.3.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 96/26

         Tužba podnesena 19. siječnja 2015. – ZZ protiv Komisije
   (Predmet F-5/15)
   (2015/C 096/34)
   Jezik postupka: francuski

      Stranke

      Tužitelj: ZZ (zastupnici: S. Orlandi i T. Martin, odvjetnici)

      Tuženik: Europska komisija

      Predmet i opis spora

   Utvrđivanje nezakonitosti članka 9. općih odredaba o provedbi članka 11. stavka 2. Priloga VIII. Pravilnika i poništenje odluke koja se odnosi na prenošenje mirovinskih prava tužitelja u mirovinski sustav Unije, odluke kojom se primjenjuju nove opće odredbe o provedbi za članke 11. i 12. Priloga VIII. Pravilnika o osoblju.

      Tužbeni zahtjev tužitelja

               —

               Utvrditi da je članak 9. općih odredaba o provedbi članka 11. stavak 2. Priloga VIII. Pravilnika nezakonit;

               —

               poništiti odluku od 16. siječnja 2014. o priznavanju mirovinskih prava koja je tužitelj stekao prije njegovog stupanja u službu, u okviru prijenosa tih prava u mirovinski sustav institucija Europske unije, na temelju općih odredaba o provedbi članka 11. stavka 2. Priloga VIII. Pravilnika od 3. ožujka 2011.;

               —

               naložiti Komisiji snošenje troškova.


title: Predmet T-843/16: Tužba podnesena 29. studenoga 2016. – dm-drogerie markt protiv EUIPO-a – Digital Print Group O. Schimek (Foto Paradies)

text:
               6.2.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 38/40

         Tužba podnesena 29. studenoga 2016. – dm-drogerie markt protiv EUIPO-a – Digital Print Group O. Schimek (Foto Paradies)
   (Predmet T-843/16)
   (2017/C 038/53)
   Jezik na kojem je tužba podnesena: njemački

      Stranke

      Tužitelj: dm-drogerie markt GmbH & Co. KG (Karlsruhe, Njemačka) (zastupnici: T. Strack i O. Bludovsky, odvjetnici)

      Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO)

      Druga stranka pred žalbenim vijećem: Digital Print Group O. Schimek GmbH (Nürnberg, Njemačka)

      Podaci o postupku pred EUIPO-om

      Nositelj spornog žiga: tužitelj

      Predmetni sporni žig: verbalni žig Europske unije „Foto Paradies” – žig Europske unije br. 10 707 933

      Postupak pred EUIPO-om: postupak proglašavanja žiga ništavim

      Pobijana odluka: odluka prvog žalbenog vijeća EUIPO-a od 15. rujna 2016. u predmetu R 1194/2015-1

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

               —

               poništi pobijanu odluku;

               —

               naloži EUIPO-u snošenje troškova.

      Tužbeni razlog

               —

               povreda odredbi članka 52. stavka 1. točke (a) i članka 7. stavka 1. točke (b) Uredbe br. 207/2009.


title: Predmet C-593/13: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 20. studenoga 2013. uputio Consiglio di Stato (Italija) — Presidenza del Consiglio dei Ministri i dr. protiv Rina Services SpA i dr.

text:
               1.3.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 61/2

         Zahtjev za prethodnu odluku koji je 20. studenoga 2013. uputio Consiglio di Stato (Italija) — Presidenza del Consiglio dei Ministri i dr. protiv Rina Services SpA i dr.
   (Predmet C-593/13)
   2014/C 61/02
   Jezik postupka: talijanski

      Sud koji je uputio zahtjev

   Consiglio di Stato

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelji: Presidenza del Consiglio dei Ministri i dr.

      Tuženici: Rina Services SpA i dr.

      Prethodna pitanja

               1.

               Priječe li načela UFEU-a o slobodi poslovnog nastana (članak 49. UFEU-a) i o slobodnom pružanju usluga (članak 56. UFEU-a), te načela navedena u Direktivi 2006/123/EZ (1), donošenje i primjenu nacionalnog propisa koji određuje da SOA-e koje imaju oblik dioničkog društva „moraju imati sjedište na teritoriju Republike”?

               2.

               Treba li izuzeće iz članka 51. UFEU-a tumačiti na način da je njime obuhvaćena i djelatnost certificiranja koju obavljaju pravne osobe privatnog prava koje, s jedne strane, moraju imati oblik dioničkog društva i poslovati na tržištu, a s druge strane sudjeluju u izvršavanju javnih ovlasti, pa su stoga podvrgnute odobrenju i striktnoj kontroli Nadzornog tijela?

      (1)  Direktiva 2006/123/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 12. prosinca 2006. o uslugama na unutarnjem tržištu (SL L 376, str. 36.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 13., svezak 47., str. 160.)


title: Predmet C-247/14 P: Žalba koju je 22. svibnja 2014. podnio HeidelbergCement AG protiv presude Općeg suda (sedmo vijeće) od 14. ožujka 2014. u predmetu T-302/11, HeidelbergCement AG protiv Europske komisije

text:
               14.7.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 223/10

         Žalba koju je 22. svibnja 2014. podnio HeidelbergCement AG protiv presude Općeg suda (sedmo vijeće) od 14. ožujka 2014. u predmetu T-302/11, HeidelbergCement AG protiv Europske komisije
   (Predmet C-247/14 P)
   2014/C 223/15
   Jezik postupka: njemački

      Stranke

      Žalitelj: HeidelbergCement AG (zastupnici: U. Denzel, C. von Köckritz, P. Pichler, odvjetnici)

      Druga stranka u postupku: Europska komisija

      Žalbeni zahtjevi

   Žalitelj od Suda zahtijeva da:

               1.

               ukine pobijanu presudu;

               2.

               poništi Odluku Komisije od 30. ožujka 2011. (COMP/39520 – Cement i srodni proizvodi, C(2011) 2361) final, prema članku 263. stavku 4. UFEU-a, u dijelu u kojem se odnosi na tužitelja;

               3.

               podredno zahtjevu iz točke 2., predmet vrati Općem sudu na ponovno odlučivanje u skladu s pravnom ocjenom u presudi Suda;

               4.

               u svakom slučaju, naloži Komisiji snošenje troškova žalitelja u postupku pred Općim sudom i Sudom.

      Žalbeni razlozi i glavni argumenti

   Žalba je usmjerena protiv presude Općeg suda od 14. ožujka 2014. u predmetu T-302/11. Presuda je dostavljena žalitelju 14. ožujka 2014. Opći sud je navedenom presudom odbio tužbu koju je žalitelj podnio protiv Odluke Komisije od 30. ožujka 2011. u predmetu COMP/39520 – Cement i srodni proizvodi, C(2011) 2361) final.
   Žalitelj ističe ukupno sedam žalbenih razloga:
   Kao prvo, Opći sud je nedovoljno ispitao i pogrešno primijenio pretpostavke u vezi s navođenjem svrhe zahtjeva za pružanje informacija prema članku 18. stavku 3. Uredbe br. 1/2003 (1). Također, nedovoljno je istražio sadržaj navoda u odluci kojom je zatražena dostava informacija i zanemario zahtjeve u vezi s Komisijinom obvezom obrazlaganja.
   Kao drugo, Opći sud je učinio pogrešku u vezi s pravom kada je zauzeo stajalište prema kojem se obveza obrazlaganja iz članka 296. stavka 2. UFEU-a može ograničiti člankom 18. stavkom 3. Uredbe br. 1/2003. Na temelju tog stajališta Opći sud nije ispitao prigovor u vezi s manjkavim obrazloženjem u odnosu na odabir odluke o dostavi informacija u predmetu. Opći sud također nije dovoljno ispitao ni prigovor u vezi s manjkavim obrazloženjem u odnosu na određivanje roka. Njegova odluka temelji se na identičnom tekstu napisanom u odnosu na prigovor koji je istaknut u povezanom postupku, a razlikuje se po svom sadržaju.
   Kao treće, Opći sud je nedostatno ispitao „nužnost” u smislu članka 18. stavka 3. prve rečenice Uredbe br. 1/2003, s obzirom na to da nije smatrao potrebnim da Komisija pruži potkrijepljeni prikaz indicija. Pritom je postavio pogrešne kriterije u vezi s odnosom između osnovane sumnje i potrebe za zatraženim informacijama. Nadalje, pogrešno je protumačio članak 18. stavak 3. prvu rečenicu Uredbe br. 1/2003 jer nije smatrao potrebnim ispitati prikladnost zatraženih informacija. To također dovodi do umanjenja prava na tužbu koje proizlazi iz članka 18. stavka 3. treće rečenice Uredbe br. 1/2003.
   Kao četvrto, Opći sud je pogriješio kada je članak 18. stavak 3. prvu rečenicu Uredbe br. 1/2003 prihvatio kao pravnu osnovu za zahtjev Komisije u vezi s pripremom, prikupljanjem i obradom informacija kojima žalitelj nije raspolagao.
   Kao peto, Opći sud je odbio prigovor u vezi s prekratko određenim rokom za odgovor isključivo na temelju žaliteljeve apstraktno ocijenjene gospodarske snage, zbog čega je riječ o nedovoljnom i nedosljednom obrazloženju.
   Kao šesto, Opći sud je povrijedio kriterij određenosti akata Unije kada je ocijenio da je odluka o dostavi informacija dovoljno određena, premda je sam utvrdio da su u njoj sadržana pitanja nejasno sastavljena. Usto, propustio je ispitati specifične prigovore u vezi s nedostatkom određenosti, čime umanjuje navedeno pravo na tužbu (usporedi članak 18. stavak 3. treću rečenicu Uredbe br. 1/2003).
   Kao sedmo, Opći sud je povrijedio žaliteljevo pravo na obranu kada je smatrao da je žalitelj dužan dati ocjene koje Komisija može upotrijebiti u okviru ekonomske analize za potrebe dokazivanja navodnog kršenja prava Unije u području tržišnog natjecanja.

      (1)  Uredba Vijeća (EZ) br. 1/2003 od 16. prosinca 2002. o provedbi pravila o tržišnom natjecanju koja su propisana člancima 81. i 82. Ugovora o EZ-u (SL 2003 L 1, str. 1.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 8., svezak 1., str. 165.)


title: Predmet C-423/14: Rješenje predsjednika Suda od 31. srpnja 2015. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Supremo Tribunal Administrativo – Portugal) – Fazenda Pública protiv Beiragás – Companhia de Gás das Beiras SA

text:
               30.11.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 398/23

         Rješenje predsjednika Suda od 31. srpnja 2015. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Supremo Tribunal Administrativo – Portugal) – Fazenda Pública protiv Beiragás – Companhia de Gás das Beiras SA
   (Predmet C-423/14) (1)

   (2015/C 398/30)
   Jezik postupka: portugalski
   Predsjednik Suda odredio je brisanje predmeta.

      (1)  SL C 439, 8. 12. 2014.


title: Predmet T-21/14: Tužba podnesena 8. siječnja 2014. — NetMed protiv OHIM-a — Sander chemisch-pharmazeutische Fabrik (SANDTER 1953)

text:
               1.3.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 61/19

         Tužba podnesena 8. siječnja 2014. — NetMed protiv OHIM-a — Sander chemisch-pharmazeutische Fabrik (SANDTER 1953)
   (Predmet T-21/14)
   2014/C 61/34
   Jezik na kojem je tužba podnesena: njemački

      Stranke

      Tužitelj: NetMed Sàrl (Wasserbillig, Luksemburg) (zastupnik: S. Schafhaus, Rechtsanwalt)

      Tuženik: Ured za usklađivanje na unutarnjem tržištu (žigovi i dizajni)

      Druga stranka pred žalbenim vijećem: Sander chemisch-pharmazeutische Fabrik GmbH (Baden-Baden, Njemačka)

      Tužbeni zahtjevi

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

               —

               poništi odluku prvog žalbenog vijeća Ureda za usklađivanje na unutarnjem tržištu (žigovi i dizajni) od 24. listopada 2013. u predmetu R 1846/2012-1;

               —

               naloži OHIM-u snošenje troškova, uključujući i troškove žalbenog postupka i postupka povodom prigovora.

      Tužbeni razlozi i glavni argumenti

      Podnositelj prijave žiga Zajednice: tužitelj

      Predmetni žig Zajednice: verbalni žig „SANDTER 1953” za robu iz razreda 3, 5 i 10 — prijava registracije žiga Zajednice br. 9 448 887

      Nositelj žiga ili znaka navedenog u postupku prigovora: Sander chemisch-pharmazeutische Fabrik GmbH

      Navedeni žig ili znak: njemački verbalni žig „Sander” za robu iz razreda 5, 10 i 25; međunarodni figurativni žig zaštićen u Beneluxu, Austriji i Francuskoj, koji sadrži verbalni element SANDER, za robu iz razreda 5, 10 i 25

      Odluka odjela za prigovore: djelomično prihvaćanje prigovora

      Odluka žalbenog vijeća: odbijanje žalbe

      Tužbeni razlozi: povreda članka 42. stavaka 2. i 3. te članka 8. stavka 1. točke (b) Uredbe br. 207/2009


title: Predmet T-888/16: Tužba podnesena 8. prosinca 2016. – BP protiv FRA

text:
               20.2.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 53/36

         Tužba podnesena 8. prosinca 2016. – BP protiv FRA
   (Predmet T-888/16)
   (2017/C 053/45)
   Jezik postupka: engleski

      Stranke

      Tužitelj: BP (Beč, Austrija) (zastupnik: E. Lazar, odvjetnik)

      Tuženik: Agencija Europske unije za temeljna prava (FRA)

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

               —

               poništi odluku tijela nadležnog za sklapanje ugovora o radu (AHCC) od 21. travnja 2016. o neproduženju tužiteljevog ugovora o radu;

               —

               naloži tuženiku naknadu tužiteljeve imovinske i neimovinske štete koja je pretrpljena zbog nezakonite odluke o neproduženju, s jedne strane, i nezakonitog izvršenja presude u predmetu T-658/13 P (1), s druge strane: 63 246,00 eura za izgubljenu zaradu; 26 630,00 eura kao naknadu za gubitak tužiteljevih mirovinskih prava u vremenu od 19 mjeseci, ili, glavnicu koji Sud odredi ex aequo et bono; 1 200,00 kao naknadu pravnih troškova koje je tužitelj snosio u predparničnom postupku, počevši od 29. siječnja 2016., datuma nacrta odluke, do 21. travnja 2016., datuma donošenja odluke; 60 000,00 eura za propuštanje prilike da mu bude ponuđen ugovor na neodređeno, ili iznos koji Sud odredi ex aequo et bono; 50 000,00 eura za neimovinsku štetu koja je tužitelju prouzročena navodnim tuženikovim pogreškama, nepravilnostima i štetom učinjenom u postupku izvršenja presude u predmetu T-658/13P;

               —

               naloži tuženiku naknadu imovinske i neimovinske štete koju je tužitelj pretrpio zbog tuženikovog nedonošenja zakonitih pravila za ocjenjivanje, razvrstavanje i produžetak i s tim povezanu štetu proizašlu iz nepostojanja takvih zakonitih pravila, s jedne strane, i odugovlačenja u sastavljanju tužiteljeva Izvješća o ocjeni i s tim povezanu štetu proizašlu iz nepostojanja tih pravovremeno sastavljenih izvješća, s druge strane;

               —

               proglasi nezakonitim tuženikove Smjernice koje se primjenjuju na postupak ocjenjivanja i razvrstavanja i Pravila o postupku produljenja zato što je ta pravila usvojio subjekt bez odgovarajuće nadležnosti, nakon provođenja nezakonitog postupka;

               —

               primijeni svoju punu nadležnosti radi jamčenja djelotvornosti svoje odluke;

               —

               naloži tuženiku plaćanje zatezne kamate prema stopi Europske središnje banke uvećanoj za dva postotna poena na iznos koji će bit presuđen ili druge kamate koju Sud smatra pravičnom i prikladnom; i

               —

               naloži tuženiku snošenje svih troškova, čak i u slučaju odbijanja tužbe.

      Tužbeni razlozi i glavni argumenti

   U prilog osnovanosti tužbe tužitelj ističe četiri tužbena razloga.

               1.

               Prvi tužbeni razlog, koji se odnosi na povredu prava na obranu:

                           —

                           povreda prava na saslušanje, propust FRA-ovog tijela za imenovanje da održi pošteno i djelotvorno saslušanje, povreda članka 41. stavka 2. točke (a) Povelje o temeljnim pravima;

                           —

                           povreda druge sastavnice prava na obranu (prava na pristup spisu), odbijanje pristupa osobnom spisu i dokumentima na temelju kojih je donesena nepovoljna odluka od 27. veljače 2012., povreda članaka 25. i 26. Pravilnika o osoblju te povreda članka 41. stavka 2. točke (b) Povelje.

               2.

               Drugi tužbeni razlog, koji se odnosi na bitnu povredu postupka.

               3.

               Treći tužbeni razlog, koji se odnosi na zloporabu prava i sukob interesa, povredu interesa službe, očitu pogrešku u ocjeni i pogrešnu primjenu načela zabrane retroaktivnosti.

               4.

               Četvrti tužbeni razlog, koji se odnosi na povredu obveze da se pošteno i u dobroj vjeri pridržava presude u predmetu T-658/13 P.

      (1)  Presuda od 3. lipnja 2015., BP/FRA, T-658/13 P, EU:T:2015:356.


title: Predmet T-338/16 P: Žalba koju je 22. lipnja 2016. podnio Richard Zink protiv presude Službeničkog suda od 11. travnja 2016. u predmetu F-77/15, Zink protiv Komisije

text:
               22.8.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 305/46

         Žalba koju je 22. lipnja 2016. podnio Richard Zink protiv presude Službeničkog suda od 11. travnja 2016. u predmetu F-77/15, Zink protiv Komisije
   (Predmet T-338/16 P)
   (2016/C 305/62)
   Jezik postupka: francuski

      Stranke

      Žalitelj: Richard Zink (Bamako, Mali) (zastupnici: N. de Montigny i J.-N. Louis, odvjetnici)

      Druga stranka u postupku: Europska komisija

      Žalbeni zahtjev

   Žalitelj od Općeg suda zahtijeva da:

               —

               ukine presudu Službeničkog suda Europske unije (drugo vijeće) od 11. travnja 2016. u predmetu F-77/15 (Zink/Komisija);

               —

               poništi odluku PMO-a o ograničavanju isplate naknade za život u inozemstvu, koja pogreškom nije isplaćivana od 1. rujna 2007., na razdoblje od pet godina;

               —

               Komisiji naloži da žalitelju isplati naknadu za život u inozemstvu na koju je imao pravo od 1. rujna 2007. i zatezne kamate po stopi koju Europska centralna banka primjenjuje na glavne operacije refinanciranja uvećanoj za dva postotna boda, na iznose koji su već bili isplaćeni žalitelju na temelju neisplaćenih primitaka od rada (naknada za život u inozemstvu) i na još dugovane iznose, računajući od dospjelosti svakog od njih do isplate u cijelosti, uz odbitak već plaćenih iznosa;

               —

               naloži Europskoj komisiji snošenje troškova oba postupka.

      Žalbeni razlozi i glavni argumenti

   U prilog osnovanosti žalbe žalitelj ističe četiri žalbena razloga.

               1.

               Prvi žalbeni razlog temelji se na povredi članka 62. Pravilnika o osoblju.

               2.

               Drugi žalbeni razlog temelji se na povredi načela zakonitosti akata Komisije.

               3.

               Treći žalbeni razlog temelji se na povredi ograničenja dugovanih plaćanja na pet godina.

               4.

               Četvrti žalbeni razlog temelji se na povredi obveze obrazlaganja.


title: Predmet T-552/14: Rješenje Općeg suda od 24. lipnja 2015. – Wm. Wrigley Jr. protiv OHIM-a (Extra) („Žig Zajednice — Prijava za registraciju figurativnog žiga Zajednice Extra — Apsolutni razlog za odbijanje — Nepostojanje razlikovnog karaktera — Članak 7. stavak 1. točka (b) Uredbe (EZ) br. 207/2009 — Očito potpuno pravno neosnovana tužba”)

text:
               21.9.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 311/45

         Rješenje Općeg suda od 24. lipnja 2015. – Wm. Wrigley Jr. protiv OHIM-a (Extra)
   (Predmet T-552/14) (1)

   ((„Žig Zajednice - Prijava za registraciju figurativnog žiga Zajednice Extra - Apsolutni razlog za odbijanje - Nepostojanje razlikovnog karaktera - Članak 7. stavak 1. točka (b) Uredbe (EZ) br. 207/2009 - Očito potpuno pravno neosnovana tužba”))
   (2015/C 311/49)
   Jezik postupka: engleski

      Stranke

      Tužitelj: Wm. Wrigley Jr. Company (Wilmington, Delaware, Sjedinjene Države) (zastupnici: M. Kinkeldey, S. Brandstätter i C. Schmitt, odvjetnici)

      Tuženik: Ured za usklađivanje na unutarnjem tržištu (žigovi i dizajni) (zastupnik: D. Walicka, agent)

      Predmet

   Tužba protiv odluke petog žalbenog vijeća OHIM-a od 19. svibnja 2014. (predmet R 199/2014-5) u vezi s prijavom za registraciju figurativnog znaka Extra kao žiga Zajednice.

      Izreka

               1.

               Tužba se odbija.

               2.

               Društvu Wm. Wrigley Jr. Company nalaže se snošenje troškova.

      (1)  SL C 351, 6. 10. 2014.


title: Predmet C-253/15 P: Žalba koju je 29. svibnja 2015. podnijela Europska komisija protiv presude Općeg suda (sedmo vijeće) od 19. ožujka 2015. u predmetu T-412/13, Chin Haur Indonesia, PT protiv Vijeća Europske unije

text:
               3.8.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 254/10

         Žalba koju je 29. svibnja 2015. podnijela Europska komisija protiv presude Općeg suda (sedmo vijeće) od 19. ožujka 2015. u predmetu T-412/13, Chin Haur Indonesia, PT protiv Vijeća Europske unije
   (Predmet C-253/15 P)
   (2015/C 254/14)
   Jezik postupka: engleski

      Stranke

      Žalitelj: Europska komisija (zastupnici: J.-F. Brakeland i M. França, agenti)

      Druge stranke u postupku: Chin Haur Indonesia, PT, Vijeće Europske unije, Maxcom Ltd

      Zahtjev

   Žalitelj zahtijeva od Suda da:

               —

               ukine presudu Općeg suda od 19. ožujka 2015., dostavljenu Komisiji 23. ožujka 2015., u predmetu T-412/13, Chin Haur Indonesia, PT protiv Vijeća Europske unije, odbije tužbu u prvostupanjskom postupku i naloži tužitelju snošenje troškova;
               ili, podredno,

               —

               vrati predmet Općem sudu na ponovno odlučivanje; naknadno odluči o troškovima u prvostupanjskom i žalbenom postupku.

      Žalbeni razlozi i glavni argumenti

   Žalba koju je podnijela Komisija odnosi se na presudu Općeg suda od 19. ožujka 2015. u predmetu T-412/13. Tom je presudom Opći sud poništio, u dijelu u kojem se odnosi na Chin Haur Indonesia, PT, članak 1. stavke 1. i 3. Provedbene uredbe (EU) br. 501/2013 (1) od 29. svibnja 2013. o proširenju konačne antidampinške pristojbe uvedene Provedbenom uredbom (EU) br. 990/2011 na uvoz bicikala podrijetlom iz Narodne Republike Kine na uvoz bicikala poslanih iz Indonezije, Malezije, Šri Lanke i Tunisa, bez obzira na to imaju li deklarirano podrijetlo iz Indonezije, Malezije, Šri Lanke i Tunisa ili nemaju.
   Komisija ističe tri žalbena razloga u prilog svojoj žalbi.
   Kao prvo, Komisija tvrdi da Opći sud nije mogao zakonito utvrditi da je Vijeće povrijedilo članak 13. stavak 1. Osnovne uredbe o antidampingu (2), jer je takvo utvrđenje utemeljeno na pogrešnom tumačenju mjerodavne uvodne izjave pobijane uredbe i pogrešnom tumačenju članka 13. stavka 1. Osnovne uredbe o antidampingu. Kao drugo, Komisija tvrdi da je Opći sud dao nedostatno i proturječno obrazloženje svoje odluke, u suprotnosti s člankom 36. Statuta Suda Europske unije. Kao treće, Komisija smatra da je Opći sud povrijedio Komisijina postupovna prava iz članka 40. Statuta Suda.

      (1)  SL L 153, str. 1.; SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 11., svezak 126., str. 274.

      (2)  Uredba Vijeća (EZ) br. 1225/2009 od 30. studenoga 2009. o zaštiti od dampinškog uvoza iz zemalja koje nisu članice Europske zajednice (SL L 343, str. 51.; SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 11., svezak 30., str. 202.)


title: Predmet T-335/16: Tužba podnesena 28. lipnja 2016. – Esko-Graphics protiv Komisije

text:
               16.8.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 296/34

         Tužba podnesena 28. lipnja 2016. – Esko-Graphics protiv Komisije
   (Predmet T-335/16)
   (2016/C 296/44)
   Jezik postupka: nizozemski

      Stranke

      Tužitelj: Esko-Graphics BVBA (Gent, Belgija) (zastupnici: H. Viaene, B. Hoorelbeke, D. Gillet i F. Verhaegen, odvjetnici)

      Tuženik: Europska komisija

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

               —

               utvrdi da je tužba za poništenje dopuštena;

               —

               poništi Odluku Europske komisije od 11. siječnja 2016. o programu državnih potpora koji je provela Belgija u vezi s izuzećem viškova dobiti od oporezivanja SA.37667 (2015/C) (ex 2015/NN), kako je objavljena 4. svibnja 2016. na internetskom portalu Europske komisije;

               —

               naloži Komisiji snošenje troškova.

      Tužbeni razlozi i glavni argumenti

   U prilog osnovanosti tužbe tužitelj ističe četiri tužbena razloga.

               1.

               Prvi tužbeni razlog: povreda članka 1. točke (d) Uredbe 2015/1589 (1) kao i članka 107. stavka 1. i članka 296. UFEU-a, s obzirom na to da je Komisija spornu mjeru pogrešno kvalificirala kao program potpore.

                           —

                           Komisija je povrijedila članak 1. točku (d) Uredbe 2015/1589 i članak 107. stavak 1. UFEU-a, s obzirom na to da je spornu mjeru pogrešno kvalificirala kao program potpore. Sporna potpora ne može se dodijeliti samo na temelju članka 185. stavka 2. točke (b) Wetboeka van de inkomstenbelastingen 1992 (Zakonik o porezu na prihod iz 1992., u daljnjem tekstu: WIB 92), nego su za primjenu te odredbe potrebne i dodatne provedbene mjere.

                           —

                           Komisija je povrijedila članak 296. UFEU-a jer njezino obrazloženje sadržava proturječnost. Proturječnost se odnosi na to da Komisija ne daje objašnjenje zašto pri ispitivanju kriterija selektivnosti smatra da prethodna porezna mišljenja ne proizlaze izravno iz članka 185. stavka 2. točke (b) WIB-a 92 dok kod ispitivanja je li riječ o programu potpora pretpostavlja da navedena odredba ne podrazumijeva dodatne provedbene mjere.

               2.

               Drugi tužbeni razlog: povreda članka 107. stavka 1. UFEU-a i obveze obrazlaganja prema članku 296. UFEU-a, s obzirom na to da je Komisija netočno ocijenila da je ostvarena prednost.

                           —

                           Komisija nije ispitala dovodi li sporna mjera potpore doista do dodjeljivanja prednosti u smislu članka 107. stavka 1. UFEU-a pogodovanim poduzetnicima. Međutim, postojanje te okolnosti bitna je pretpostavka državne potpore koju Komisija mora istražiti prije nego što utvrdi postojanje državne potpore, inače čini povredu obveze obrazlaganja prema članku 296. UFEU-a.

               3.

               Treći tužbeni razlog: povreda članka 107. stavka 1. UFEU-a i obveze obrazlaganja prema članku 296. UFEU-a, s obzirom na to da je Komisija netočno ocijenila pitanje selektivnosti sporne mjere.

                           —

                           Članak 185. stavak 2. točka (b) WIB-a 92 i sustav izuzeća viškova dobiti od oporezivanja na temelju te odredbe dostupni su svim poduzetnicima koji se nalaze u činjenično i pravno sličnoj situaciji i koji obavljaju gospodarske djelatnosti na koje se odnosi sporna mjera. Sporna mjera stoga nije predviđena samo za određene poduzetnike koji se mogu definirati prema posebnim obilježjima i zato nije selektivna u smislu članka 107. stavka 1. UFEU-a.

                           —

                           Podredno se ističe da je Komisija počinila očitu pogrešku u ocjeni time što je utvrdila da izuzeće viškova dobiti od oporezivanja nije dio referentnog sustava. Izuzeće viškova dobiti od oporezivanja na temelju sinergija i ekonomije razmjera uz primjenu načela „arm’s length” (načelo nepristrane transakcije) bitan je dio odredbi koje definiraju ukupni iznos oporezivog prihoda pa ga se ne može smatrati odstupanjem od referentnog sustava koje dovodi do selektivnosti.

                           —

                           Krajnje podredno se tvrdi da Komisija ne može dokazati da je Belgijski odbor za prethodna porezna mišljenja pogrešno primijenio načelo „arm’s length” (načelo nepristrane transakcije) prilikom primjene članka 185. stavka 2. točke (b) WIB-a 92. Komisijina argumentacija nije dosljedna; iako su bitni elementi uzeti u obzir, oni su međusobno proturječni ili im nedostaje potrebna dosljednost.

               4.

               Četvrti tužbeni razlog: povreda načela pravne sigurnosti nalaganjem obveze povrata.

                           —

                           Na temelju Komisijine ustaljene prakse odlučivanja, koja nije dovela u pitanje primjenu međunarodno prihvaćenog načela „arm’s length” (načelo nepristrane transakcije), bilo bi protivno načelu pravne sigurnosti kada bi se u ovom predmetu naložio povrat navodne potpore. Općenito, na temelju dosadašnje prakse odlučivanja i sudske prakse nije se moglo predvidjeti da je članak 185. stavak 2. točka (b) WIB-a 92 protivan članku 107. UFEU-a.

      (1)  Uredba Vijeća (EU) 2015/1589 od 13. srpnja 2015. o utvrđivanju detaljnih pravila primjene članka 108. Ugovora o funkcioniranju Europske unije (SL 2015., L 248, str. 9.).


title: Predmet T-231/10: Presuda Općeg suda od 25. listopada 2013. — Merlin i dr. protiv OHIM-a — Dusyma (Igra) ( „Dizajn Zajednice — Postupak za proglašavanje ništavosti — Registrirani dizajn Zajednice koji prikazuje igru — Raniji dizajn — Razlozi za ništavost — Novost — Individualni karakter — Razlika između proizvoda i dizajna — Članci 3., 4., 6. i članak 25. stavak 1. točka (b) Uredbe (EZ) br. 6/2002” )

text:
               7.12.2013

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 359/7

         Presuda Općeg suda od 25. listopada 2013. — Merlin i dr. protiv OHIM-a — Dusyma (Igra)
   (Predmet T-231/10) (1)

   (Dizajn Zajednice - Postupak za proglašavanje ništavosti - Registrirani dizajn Zajednice koji prikazuje igru - Raniji dizajn - Razlozi za ništavost - Novost - Individualni karakter - Razlika između proizvoda i dizajna - Članci 3., 4., 6. i članak 25. stavak 1. točka (b) Uredbe (EZ) br. 6/2002)
   2013/C 359/10
   Jezik postupka: njemački

      Stranke

      Tužitelji: Merlin Handelsgesellschaft mbH (Forchtenberg, Njemačka); Rolf Krämer (Forchtenberg); BLS Basteln Lernen Spielen GmbH (Forchtenberg); i Andreas Hohl (Künzelsau, Njemačka) (zastupnik: R. Kramer, odvjetnik)

      Tuženik: Ured za usklađivanje na unutarnjem tržištu (žigovi i dizajni) (zastupnik: G. Schneider, agent)

      Druga stranka u postupku pred žalbenim vijećem OHIM-a, intervenijent u postupku pred Općim sudom: Dusyma Kindergartenbedarf GmbH (Schorndorf, Njemačka) (zastupnik: A. Zinnecker, odvjetnik)

      Predmet

   Tužba protiv odluke trećeg žalbenog vijeća OHIM-a od 17. ožujka 2010. (predmet R 879/2009-3), koja se odnosi na postupak za proglašavanje ništavosti između Merlin Handelsgesellschaft mbH i dr. i Dusyma Kindergartenbedarf GmbH.

      Izreka

               1.

               Tužba se odbija.

               2.

               Nalaže se Merlin Handelsgesellschaft mbH, Rolfu Krämeru, BLS Basteln Lernen Spielen GmbH i Andreasu Hohlu snošenje troškova.

      (1)  SL C 209, 31.7.2010.


title: Predmet C-655/13: Presuda Suda (osmo vijeće) od 5. veljače 2015. (zahtjev za prethodnu odluku Centrale Raad van Beroep – Nizozemska) – H. J. Mertens protiv Raad van bestuur van het Uitvoeringsinstituut werknemersverzekeringen (Zahtjev za prethodnu odluku — Socijalna sigurnost — Uredba (EEZ) br. 1408/71 — Članak 71. — Pojam „pograničnih radnika koji su djelomično nezaposleni” — Odbijanje države članice boravišta i nadležne države članice za stjecanje prava na davanja za nezaposlenost)

text:
               30.3.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 107/12

      Presuda Suda (osmo vijeće) od 5. veljače 2015. (zahtjev za prethodnu odluku Centrale Raad van Beroep – Nizozemska) – H. J. Mertens protiv Raad van bestuur van het Uitvoeringsinstituut werknemersverzekeringen
      (Predmet C-655/13) (1)

      ((Zahtjev za prethodnu odluku - Socijalna sigurnost - Uredba (EEZ) br. 1408/71 - Članak 71. - Pojam „pograničnih radnika koji su djelomično nezaposleni” - Odbijanje države članice boravišta i nadležne države članice za stjecanje prava na davanja za nezaposlenost))
      (2015/C 107/15)
      Jezik postupka: nizozemski

         Sud koji je uputio zahtjev

      Centrale Raad van Beroep

         Stranke glavnog postupka

         Tužitelj: H. J. Mertens

         Tuženik: Raad van bestuur van het Uitvoeringsinstituut werknemersverzekeringen

         Izreka

      Članak 71. stavak 1. točku (a) podtočku (i) Uredbe Vijeća (EEZ) br. 1408/71 od 14. lipnja 1971. o primjeni sustava socijalne sigurnosti na zaposlene osobe, samozaposlene osobe i članove njihovih obitelji koji se kreću unutar Zajednice, u verziji izmijenjenoj i ažuriranoj Uredbom Vijeća (EZ) br. 118/97 od 2. prosinca 1996., kako je izmijenjena Uredbom Vijeća (EEZ) br. 1606/98 od 29. lipnja 1998., treba tumačiti na način da je pogranični radnik koji je odmah nakon raskida radnog odnosa na puno radno vrijeme kod poslodavca iz jedne države članice zaposlen na nepuno radno vrijeme kod drugog poslodavca iz iste države članice djelomično nezaposlen pogranični radnik u smislu te odredbe.

         (1)  SL C 78, 15.3.2014.


title: Predmet C-239/16 P: Rješenje Suda (deseto vijeće) od 1. veljače 2017. – Ante Šumelj i dr. protiv Europske komisije (Žalba — Članak 181. Poslovnika Suda — Tužba za naknadu štete — Akt o pristupanju Republike Hrvatske Europskoj uniji — Obveze u pogledu strategije reforme pravosuđa — Uvođenje i potom ukidanje javnoovršiteljske službe — Šteta koju su pretrpjele osobe imenovane javnim ovršiteljima — Valjano praćenje ispunjavanja obveza Republike Hrvatske od strane Europske komisije — Odbijanje žalbe — Žalba koja je dijelom očito nedopuštena, a dijelom očito neosnovana)

text:
               24.4.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 129/2

         Rješenje Suda (deseto vijeće) od 1. veljače 2017. – Ante Šumelj i dr. protiv Europske komisije
   (Predmet C-239/16 P) (1)

   ((Žalba - Članak 181. Poslovnika Suda - Tužba za naknadu štete - Akt o pristupanju Republike Hrvatske Europskoj uniji - Obveze u pogledu strategije reforme pravosuđa - Uvođenje i potom ukidanje javnoovršiteljske službe - Šteta koju su pretrpjele osobe imenovane javnim ovršiteljima - Valjano praćenje ispunjavanja obveza Republike Hrvatske od strane Europske komisije - Odbijanje žalbe - Žalba koja je dijelom očito nedopuštena, a dijelom očito neosnovana))
   (2017/C 129/02)
   Jezik postupka: hrvatski

      Stranke

      Žalitelji: Ante Šumelj, Dubravka Bašljan, Đurđica Crnčević, Miroslav Lovreković, Drago Burazer, Nikolina Nežić, Blaženka Bošnjak, Bosiljka Grbašić, Tea Tončić, Milica Bjelić, Marijana Kruhoberec, Davor Škugor, Ivan Gerometa, Kristina Samardžić, Sandra Cindrić, Sunčica Gložinić, Tomislav Polić, Vlatka Pižeta. (zastupnik: M. Krmek, odvjetnik)

      Druga stranka u postupku: Europska komisija (zastupnici: S. Ječmenica i G. Wils, agenti)

      Izreka

               1.

               Žalba se odbija.

               2.

               Anti Šumelju, Dubravki Bašljan, Đurđici Crnčević, Miroslavu Lovrekoviću, Dragi Burazeru, Nikolini Nežić, Blaženki Bošnjak, Bosiljki Grbašić, Tei Tončić, Milici Bjelić, Marijani Kruhoberec, Davoru Škugoru, Ivanu Gerometi, Kristini Samardžić, Sandri Cindrić, Sunčici Gložinić, Tomislavu Poliću i Vlatki Pižeti nalaže se snošenje troškova.

      (1)  SL C 251, 11. 7. 2016.


title: Predmet T-472/09 i T-55/10: Presuda Općeg suda od 9. prosinca 2014. – SP protiv Komisije ( „Tržišno natjecanje — Karteli — Tržište betonsko-armaturnog željeza u šipkama ili rolama — Odluka kojom se, nakon isteka važenja Ugovora o EZUČ-u, utvrđuje povreda članka 65. UEZUČ-a na temelju Uredbe (EZ) br. 1/2003 — Utvrđivanje cijena i rokova plaćanja — Ograničenje ili nadzor proizvodnje ili prodaje — Bitna povreda postupka — Pravna osnova — Prekoračenje ovlasti i zloporaba postupka — Novčane kazne — Najviši iznos predviđen u članku 23. stavku 2. Uredbe br. 1/2003 — Tužba za poništenje — Odluka o izmjeni — Nedopuštenost” )

text:
               2.2.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 34/20

         Presuda Općeg suda od 9. prosinca 2014. – SP protiv Komisije
   (Predmet T-472/09 i T-55/10) (1)

   ((„Tržišno natjecanje - Karteli - Tržište betonsko-armaturnog željeza u šipkama ili rolama - Odluka kojom se, nakon isteka važenja Ugovora o EZUČ-u, utvrđuje povreda članka 65. UEZUČ-a na temelju Uredbe (EZ) br. 1/2003 - Utvrđivanje cijena i rokova plaćanja - Ograničenje ili nadzor proizvodnje ili prodaje - Bitna povreda postupka - Pravna osnova - Prekoračenje ovlasti i zloporaba postupka - Novčane kazne - Najviši iznos predviđen u članku 23. stavku 2. Uredbe br. 1/2003 - Tužba za poništenje - Odluka o izmjeni - Nedopuštenost”))
   (2015/C 034/21)
   Jezik postupka: talijanski

      Stranke

      Tužitelj: SP SpA (Brescia, Italija) (zastupnik: G. Belotti, odvjetnik)

      Tuženik: Europska komisija (zastupnici: u predmetu T-472/09, prvotno R. Sauer, V. Di Bucci i B. Gencarelli, a zatim R. Sauer i R. Striani, agenti, uz asistenciju M. Moretta, odvjetnik, i, u predmetu T-55/10, prvotno R. Sauer i B. Gencarelli, a zatim R. Sauer i R. Striani, uz asistenciju M. Moretta)

      Predmet

   U predmetu T-472/09, povodom zahtjeva za utvrđenje nepostojanja ili poništenja Odluke Komisije C (2009) 7492 final od 30. rujna 2009. o primjeni članka 65. Ugovora o EZUČ-u (predmet COMP/37.956 – Betonsko-armaturne šipke, ponovno donošenje), podredno, zahtjeva za poništenje članka 2. navedene odluke i, podredno gornjem, zahtjeva za smanjenje iznosa novčane kazne koja je izrečena tužitelju kao i, u predmetu T-55/10, povodom zahtjeva za poništenje Odluke Komisije C (2009) 9912 final od 8. prosinca 2009. o izmjeni odluke C (2009) 7492 final.

      Izreka

               1.

               Predmeti T-472/09 i T-55/10 spajaju se radi donošenja jedinstvene presude.

               2.

               U predmetu T-472/09, SP/Komisija:

                           —

                           poništava se članak 2. Odluke Komisije C (2009) 7492 final od 30. rujna 2009. o primjeni članka 65. Ugovora o EZUČ-u (predmet COMP/37.956 – Betonsko-armaturne šipke, ponovno donošenje) u dijelu u kojemu se SP-u SpA solidarno izriče novčana kazna od 14,35 milijuna eura;

                           —

                           u preostalom dijelu tužba se odbija;

                           —

                           SP će snositi polovicu vlastitih troškova;

                           —

                           Komisija će snositi vlastite troškove i polovicu SP-ovih troškova.

               3.

               U predmetu T-55/10, SP/Komisija:

                           —

                           tužba se odbija;

                           —

                           SP-u se nalaže snošenje troškova.

      (1)  SL C 24, 30.1.2010.


title: Predmet C-562/13: Presuda Suda (veliko vijeće) od 18. prosinca 2014. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Cour du travail de Bruxelles – Belgija) – Centre public d'action sociale d'Ottignies-Louvain-La-Neuve protiv Mousse Abdide (Zahtjev za prethodnu odluku — Povelja Europske unije o temeljnim pravima — Članak 19. stavak 2. i članak 47. — Direktiva 2004/83/EZ — Minimalni standardi uvjeta za stjecanje statusa izbjeglice ili statusa stečenog na temelju supsidijarne zaštite — Osoba koja ispunjava uvjete za supsidijarnu zaštitu — Članak 15. točka (b) — Mučenje ili nečovječno ili ponižavajuće postupanje ili kažnjavanje podnositelja zahtjeva u državi podrijetla — Članak 3. — Povoljniji standardi — Teško oboljeli podnositelj zahtjeva — Nepostojanje primjerenog i dostupnog liječničkog tretmana u državi podrijetla — Direktiva 2008/115/EZ — Vraćanje državljana trećih zemalja s nezakonitim boravkom — Članak 13. — Žalba sa suspenzivnim učinkom — Članak 14. — Sigurnosni uvjeti prije vraćanja — Osnovne potrebe)

text:
               23.2.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 65/13

         Presuda Suda (veliko vijeće) od 18. prosinca 2014. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Cour du travail de Bruxelles – Belgija) – Centre public d'action sociale d'Ottignies-Louvain-La-Neuve protiv Mousse Abdide
   (Predmet C-562/13) (1)

   ((Zahtjev za prethodnu odluku - Povelja Europske unije o temeljnim pravima - Članak 19. stavak 2. i članak 47. - Direktiva 2004/83/EZ - Minimalni standardi uvjeta za stjecanje statusa izbjeglice ili statusa stečenog na temelju supsidijarne zaštite - Osoba koja ispunjava uvjete za supsidijarnu zaštitu - Članak 15. točka (b) - Mučenje ili nečovječno ili ponižavajuće postupanje ili kažnjavanje podnositelja zahtjeva u državi podrijetla - Članak 3. - Povoljniji standardi - Teško oboljeli podnositelj zahtjeva - Nepostojanje primjerenog i dostupnog liječničkog tretmana u državi podrijetla - Direktiva 2008/115/EZ - Vraćanje državljana trećih zemalja s nezakonitim boravkom - Članak 13. - Žalba sa suspenzivnim učinkom - Članak 14. - Sigurnosni uvjeti prije vraćanja - Osnovne potrebe))
   (2015/C 065/18)
   Jezik postupka: francuski

      Sud koji je uputio zahtjev

   Cour du travail de Bruxelles

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelj: Centre public d'action sociale d'Ottignies-Louvain-La-Neuve

      Tuženik: Moussa Abdida

      Izreka

   Članke 5. i 13. Direktive 2008/115/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 16. prosinca 2008. o zajedničkim standardima i postupcima država članica za vraćanje državljana trećih zemalja s nezakonitim boravkom, u vezi s člankom 19. stavkom 2. i člankom 47. Povelje Europske unije o temeljnim pravima, te članak 14. stavak 1. točku (b) te direktive treba tumačiti tako da im je protivno nacionalno zakonodavstvo koje:

               —

               ne priznaje suspenzivan učinak žalbi protiv odluke kojom se državljaninu treće zemlje koji boluje od teške bolesti nalaže napuštanje državnog područja države članice, ako bi ga izvršenje te odluke moglo izložiti ozbiljnoj opasnosti od naglog i nepovratnog pogoršanja njegova zdravstvenog stanja, te

               —

               ne predviđa, koliko je to moguće, preuzimanje brige o osnovnim potrebama spomenutog državljanina treće zemlje kako bi mu se osigurala stvarna dostupnost hitne zdravstvene zaštite i osnovnog liječenja tijekom razdoblja u kojem je država članica obvezna, nakon što je podnio žalbu, odgoditi njegovo udaljavanje.

      (1)  SL C 9, 11.1.2014.


title: Predmet T-579/13 R: Rješenje predsjednika Općeg suda od 18. prosinca 2013. — Istituto di vigilanza dell’Urbe protiv Komisije ( „Privremena pravna zaštita — Ugovori o javnoj nabavi usluga — Postupak nadmetanja — Pružanje usluga zaštite i prijema u ‚kućama Europske unije’ u Rimu i u Milanu — Dodjela ugovora drugom ponuditelju — Zahtjev za odgodu primjene — Nepoštivanje formalnih zahtjeva — Nedopuštenost” )

text:
               8.2.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 39/21

         Rješenje predsjednika Općeg suda od 18. prosinca 2013. — Istituto di vigilanza dell’Urbe protiv Komisije
   (Predmet T-579/13 R)
   (Privremena pravna zaštita - Ugovori o javnoj nabavi usluga - Postupak nadmetanja - Pružanje usluga zaštite i prijema u ‚kućama Europske unije’ u Rimu i u Milanu - Dodjela ugovora drugom ponuditelju - Zahtjev za odgodu primjene - Nepoštivanje formalnih zahtjeva - Nedopuštenost)
   2014/C 39/35
   Jezik postupka: talijanski

      Stranke

      Tužitelj: Istituto di Vigilanza dell’Urbe SpA (Rim, Italija) (zastupnici: D. Dodaro i S. Cianciullo, odvjetnici)

      Tuženik: Europska komisija (F. Moro i L. Cappelletti, agenti)

      Predmet

   Zahtjev za odgodu primjene odluke o dodjeli ugovora koju je Komisija usvojila 27. kolovoza 2013., a koja se odnosi na ugovore o javnoj nabavi za usluge zaštite i prijema u „kućama Europske unije” u Rimu i u Milanu (Italija).

      Izreka

               1.

               Zahtjev za privremenu pravnu zaštitu se odbija.

               2.

               O troškovima će se odlučiti naknadno.


title: Predmet T-714/14: Presuda Općeg suda od 23. listopada 2015. – Bonney protiv OHIM-a – Bruno (ATHEIST) („Žig Zajednice — Postupak povodom prigovora — Prijava za registraciju verbalnog žiga Zajednice ATHEIST — Raniji nacionalni verbalni žig Zajednice athé — Relativni razlog za odbijanje — Članak 8. stavak 1. točka (b) i stavak 2. Uredbe (EZ) br. 207/2009”)

text:
               14.12.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 414/31

         Presuda Općeg suda od 23. listopada 2015. – Bonney protiv OHIM-a – Bruno (ATHEIST)
   (Predmet T-714/14) (1)

   ((„Žig Zajednice - Postupak povodom prigovora - Prijava za registraciju verbalnog žiga Zajednice ATHEIST - Raniji nacionalni verbalni žig Zajednice athé - Relativni razlog za odbijanje - Članak 8. stavak 1. točka (b) i stavak 2. Uredbe (EZ) br. 207/2009”))
   (2015/C 414/40)
   Jezik postupka: engleski

      Stranke

      Tužitelj: David Bonney (London, Ujedinjena Kraljevina) (zastupnik: D. Farnsworth, solicitor)

      Tuženik: Ured za usklađivanje na unutarnjem tržištu (žigovi i dizajni) (zastupnici: L. Rampini, a zatim D. Walicka, agenti)

      Druga stranka u postupku pred žalbenim vijećem OHIM-a: Vanessa Bruno (Pariz, Francuska)

      Predmet

   Tužba protiv odluke četvrtog žalbenog vijeća OHIM-a od 5. kolovoza 2015. (predmet R 803/2013-4) u vezi s postupkom povodom prigovora između Vanesse Bruno i Davida Bonneya.

      Izreka

               1.

               Tužba se odbija.

               2.

               D. Bonneyu nalaže se snošenje vlastitih troškova kao i troškova Ureda za usklađivanje na unutarnjem tržištu (žigovi i dizajni)(OHIM).

      (1)  SL C 431, 1. 12. 2014.


title: Informativna obavijest – javno savjetovanje – Oznaka zemljopisnog podrijetla iz Republike Južne Afrike

text:
               7.2.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 45/3

         INFORMATIVNA OBAVIJEST – JAVNO SAVJETOVANJE
   Oznaka zemljopisnog podrijetla iz Republike Južne Afrike
   (2015/C 45/03)
   U okviru dovršetka tekućih pregovora o sporazumu s Republikom Južnom Afrikom u obliku Protokola o zaštiti oznaka zemljopisnog podrijetla (u daljnjem tekstu Protokol), južnoafrička nadležna tijela dostavila su, uz popis objavljen u obavijesti 2014/C051/09 (1), dodatne informacije u pogledu oznake zemljopisnog podrijetla za predstavljeni poljoprivredni proizvod radi njegove zaštite u okviru Protokola. Europska komisija trenutačno razmatra hoće li oznaka zemljopisnog podrijetla iz Priloga biti zaštićena u skladu s Protokolom kao oznaka zemljopisnog podrijetla u smislu članka 22. stavka 1. Sporazuma o trgovinskim aspektima prava intelektualnoga vlasništva (Sporazum TRIPS).
   Komisija poziva sve države članice, treće zemlje i sve fizičke ili pravne osobe koje imaju opravdani interes, te imaju boravište ili poslovni nastan u državi članici ili trećoj zemlji, da ulože prigovor protiv navedene zaštite podnošenjem propisno obrazložene izjave.
   Prigovori se moraju dostaviti Komisiji u roku od dva mjeseca od datuma objave ove obavijesti. Prigovori se šalju na sljedeću adresu e-pošte:
   AGRI-A3-GI@ec.europa.eu
   Prigovori se uzimaju u razmatranje samo ako su zaprimljeni u prethodno navedenom roku i ako se u njima dokazuje da bi na temelju zaštite predloženog naziva:

               (a)

               naziv bio jednak nazivu životinjske pasmine, što bi potrošača moglo dovesti u zabludu o pravom podrijetlu proizvoda;

               (b)

               naziv bio potpun ili djelomičan homonim s nazivom koji je već zaštićen u Uniji u skladu s Uredbom (EU) br. 1151/2012 Europskog parlamenta i Vijeća od 21. studenoga 2012. o sustavima kvalitete za poljoprivredne i prehrambene proizvode (2), ili je dio sporazuma koje je Unija sklopila sa sljedećim zemljama:

                           —

                           Švicarska (3)

                           —

                           Republika Koreja (4)

                           —

                           Srednja Amerika (5)

                           —

                           Kolumbija i Peru (6)

                           —

                           Crna Gora (7)

                           —

                           Bosna i Hercegovina (8)

                           —

                           Srbija (9)

                           —

                           Republika Moldova (10)

                           —

                           Gruzija (11)

               (c)

               s obzirom na žig koji ima ugled i dobro je poznat te duljinu vremena tijekom kojeg se koristi, potrošač mogao doći u zabludu u pogledu pravog identiteta proizvoda;

               (d)

               bilo ugroženo postojanje cjelokupno ili djelomično identičnog naziva ili žiga ili postojanje proizvoda koji su se zakonito nalazili na tržištu tijekom najmanje pet godina prije datuma ove obavijesti;

               (e)

               ili ako su uključene pojedinosti na temelju kojih se može zaključiti da je naziv čija se zaštita razmatra generički.

         Prethodno navedeni kriteriji ocjenjuju se u odnosu na područje Unije, koje se u slučaju prava intelektualnog vlasništva odnosi samo na područje ili područja gdje su ta prava zaštićena.

      (1)  SL C 51, 22.2.2014., str. 22.

      (2)  SL L 343, 14.12.2012., str. 1.

      (3)  Odluka 2002/309/EZ, Euratom Vijeća i Komisije o Sporazumu o znanstvenoj i tehnološkoj suradnji od 4. travnja 2002. o sklapanju sedam sporazuma sa Švicarskom Konfederacijom (SL L 114, 30.4.2002., str. 1.), a posebno o sporazumu između Europske zajednice i Švicarske Konfederacije o trgovini poljoprivrednim proizvodima – Prilog 7.

      (4)  Odluka Vijeća br. 2011/265/EU od 16. rujna 2010. o potpisivanju, u ime Europske unije, i privremenoj primjeni Sporazuma o slobodnoj trgovini između Europske unije i njezinih država članica, s jedne strane, i Republike Koreje, s druge strane (SL L 127, 14.5.2011., str. 1.).

      (5)  Sporazum o pridruživanju između Europske unije i njezinih država članica, s jedne strane, i Srednje Amerike, s druge strane (SL L 346, 15.12.2012., str. 3.).

      (6)  Trgovinski sporazum između Europske unije i njezinih država članica, s jedne strane, i Kolumbije i Perua, s druge strane (SL L 354, 21.12.2012., str. 3.).

      (7)  Odluka Vijeća 2007/855/EZ od 15. listopada 2007. o potpisivanju i sklapanju Privremenog sporazuma o trgovini i trgovinskim pitanjima između Europske zajednice, s jedne strane, i Republike Crne Gore, s druge strane (SL L 345, 28.12.2007., str. 1.).

      (8)  Odluka Vijeća br. 2008/474/EZ od 16. lipnja 2008. o potpisivanju i sklapanju Privremenog sporazuma o trgovini i trgovinskim pitanjima između Europske zajednice, s jedne strane, i Bosne i Hercegovine, s druge strane (SL L 169, 30.6.2008., str. 10.) – Protokol 6.

      (9)  Odluka Vijeća 2010/36/EZ od 29. travnja 2008. o potpisivanju i sklapanju Privremenog sporazuma o trgovini i trgovinskim pitanjima između Europske zajednice, s jedne strane, i Republike Srbije, s druge strane (SL L 28, 30.1.2010., str. 1.).

      (10)  Odluka Vijeća 2013/7/EU od 3. prosinca 2012. o sklapanju Sporazuma između Europske unije i Republike Moldove o zaštiti oznaka zemljopisnog podrijetla poljoprivrednih i prehrambenih proizvoda (SL L 10, 15.1.2013., str. 3.).

      (11)  Odluka Vijeća 2012/164/EU od 14. veljače 2012. o sklapanju Sporazuma između Europske unije i Gruzije o zaštiti oznaka zemljopisnog podrijetla poljoprivrednih i prehrambenih proizvoda (SL L 93, 30.3.2012., str. 1.).

      PRILOG

                  Vrsta proizvoda

                  Naziv kako je zaštićen u Južnoj Africi

                  mesni proizvod

                  Karoo meat of origin


title: Predmet T-65/14: Presuda Općeg suda od 30. studenoga 2016. – Bank Refah Kargaran protiv Vijeća („Zajednička vanjska i sigurnosna politika — Mjere ograničavanja protiv Irana — Zamrzavanje financijskih sredstava — Ponovno uvrštenje imena tužitelja nakon što je Opći sud poništio početno uvrštenje — Pogreška koja se tiče prava — Pogreška koja se tiče činjenica — Obveza obrazlaganja — Prava obrane — Pravo na djelotvornu sudsku zaštitu — Proporcionalnost”)

text:
               23.1.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 22/21

         Presuda Općeg suda od 30. studenoga 2016. – Bank Refah Kargaran protiv Vijeća
   (Predmet T-65/14) (1)

   ((„Zajednička vanjska i sigurnosna politika - Mjere ograničavanja protiv Irana - Zamrzavanje financijskih sredstava - Ponovno uvrštenje imena tužitelja nakon što je Opći sud poništio početno uvrštenje - Pogreška koja se tiče prava - Pogreška koja se tiče činjenica - Obveza obrazlaganja - Prava obrane - Pravo na djelotvornu sudsku zaštitu - Proporcionalnost”))
   (2017/C 022/27)
   Jezik postupka: francuski

      Stranke

      Tužitelj: Bank Refah Kargaran (Teheran, Iran) (zastupnik: J.-M. Thouvenin, odvjetnik)

      Tuženik: Vijeće Europske unije (zastupnici: V. Piessevaux, M. Bishop i B. Driessen, agenti)

      Intervenijent u potporu tuženiku: Europska komisija (zastupnici: A. Aresu i D. Gauci, agenti)

      Predmet

   Zahtjev na temelju članka 263. UFEU-a kojim se traži poništenje Odluke Vijeća 2013/661/ZVSP od 15. studenoga 2013. o izmjeni Odluke 2010/413/ZVSP o mjerama ograničavanja protiv Irana (SL L 2013., L 306, str. 18.) i Provedbene uredbe Vijeća (EU) br. 1154/2013 od 15. studenoga 2013. o provedbi Uredbe (EU) br. 267/2012 o mjerama ograničavanja protiv Irana (SL 2013., L 306, str. 3.), u dijelu u kojem se ti akti odnose na tužitelja i, podredno, poništenje Odluke 2013/661 i Provedbene uredbe br. 1154/2013, u dijelu u kojem se ti akti odnose na tužitelja, počevši od 20. siječnja 2014.

      Izreka

               1.

               Tužba se odbija.

               2.

               Bank Refah Kargaran snosit će vlastite troškove i troškove Vijeća Europske unije.

               3.

               Europska komisija snosit će vlastite troškove.

      (1)  SL C 135, 5. 5. 2014.