title: Predmet T-313/17: Tužba podnesena 22. svibnja 2017. – Wajos protiv EUIPO-a (oblik boce)

text:
               17.7.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 231/50

         Tužba podnesena 22. svibnja 2017. – Wajos protiv EUIPO-a (oblik boce)
   (Predmet T-313/17)
   (2017/C 231/64)
   Jezik postupka: njemački

      Stranke

      Tužitelj: Wajos GmbH (Dohr, Njemačka) (zastupnici: J. Schneiders, R. Krillke i B. Schneiders, odvjetnici)

      Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO)

      Podaci o postupku pred EUIPO-om

      Predmetni sporni žig: trodimenzionalni žig Europske unije (oblik boce) – prijava za registraciju br. 14 886 097

      Pobijana odluka: odluka prvog žalbenog vijeća EUIPO-a od 15. veljače 2017. u predmetu R 1526/2016-1

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

               —

               poništi pobijanu odluku;

               —

               naloži EUIPO-u snošenje troškova postupka.

      Tužbeni razlog

               —

               povreda članka 7. stavka 1. točke (b) Uredbe br. 207/2009.


title: Predmet C-215/17: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 25. travnja 2017. uputilo Vrhovno sodišče Republike Slovenije (Slovenija) – Nova Kreditna banka Maribor, d.d. protiv Republike Slovenije

text:
               3.7.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 213/21

         Zahtjev za prethodnu odluku koji je 25. travnja 2017. uputilo Vrhovno sodišče Republike Slovenije (Slovenija) – Nova Kreditna banka Maribor, d.d. protiv Republike Slovenije
   (Predmet C-215/17)
   (2017/C 213/28)
   Jezik postupka: slovenski

      Sud koji je uputio zahtjev

   Vrhovno sodišče Republike Slovenije

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelj: Nova Kreditna banka Maribor, d.d.

      Tuženik: Republika Slovenija

      Prethodna pitanja

               1.

               Treba li članak 1. stavak 2. točku (c) treću alineju Direktive 2003/98, kako je izmijenjen Direktivom 2013/37 (konsolidirana verzija), u skladu s načelom minimalnog usklađivanja tumačiti na način da se nacionalnim propisom može dopustiti (apsolutno) neograničen pristup svim informacijama koje proizlaze iz ugovora koji se odnose na autorska prava i iz ugovora o savjetodavnim uslugama, i onda kada se te informacije smatraju poslovnom tajnom kao i kada navedeni propis predviđa tu mogućnost samo u odnosu na subjekte koji su pod prevladavajućim utjecajem države, a ne i za druge obveznike, te utječe li na to tumačenje Uredba (EU) br. 575/2013 i pravila koja se odnose na objavljivanje informacija, osobito u smislu da pristup informacijama javnog značaja u smislu Direktive 2003/98 ne može biti širi od onog predviđenog ujednačenim pravilima u području otkrivanja podataka propisanim navedenom uredbom?

               2.

               Treba li Uredbu br. 575/2013, kada se sagleda zajedno s pravilima o otkrivanju informacija o komercijalnom poslovanju banaka, posebno članak 446. i članak 432. stavak 2. iz dijela osmog te uredbe, tumačiti na način da se takvim odredbama protivi propis države članice kojim se nalaže banci, koja se nalazi ili se nalazila pod prevladavajućim utjecajem subjekta javnog prava, da objavi informacije koje se odnose na ugovore zaključene radi pružanja savjetodavnih, odvjetničkih, autorskih i drugih intelektualnih usluga, posebno informacije koje se odnose na vrstu zaključenog sporazuma, ugovornu protustranku (za pravne osobe: tvrtka ili trgovačko ime, sjedište, poslovnu adresu), vrijednost ugovora, visinu pojedinih plaćanja, datum sklapanja ugovora, trajanje ugovornog odnosa i slični podaci koji proizlaze iz priloga ugovorima – informacije koje su nastale u razdoblju podvrgavanja prevladavajućem utjecaju – a da pritom nije predviđena niti jedna iznimka od takve obveze niti mogućnost vaganja između javnog interesa za pristupanje podacima i interesa banke da zadrži poslovnu tajnu, u slučaju kada se ne radi o okolnostima s međunarodnim elementima?


title: Predmet T-561/14: Tužba podnesena 25. srpnja 2014. – „Jedan od nas” i dr. protiv Parlamenta i drugih

text:
               17.11.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 409/45

         Tužba podnesena 25. srpnja 2014. – „Jedan od nas” i dr. protiv Parlamenta i drugih
   (Predmet T-561/14)
   2014/C 409/65
   Jezik postupka: engleski

      Stranke

      Tužitelji: Europska građanska inicijativa „Jedan od nas” i dr. (zastupnik: C. de La Hougue, odvjetnik)

      Tuženici: Europski parlament, Europska komisija i Vijeće Europske unije

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelji od Općeg suda zahtijevaju da:

               —

               poništi komunikaciju Komisije COM (2014) 355 final,

               —

               podredno, poništi članak 10. stavak 1. točku c) Uredbe (EU) br. 211/2011,

               —

               naloži tuženicima snošenje troškova postupka.

      Tužbeni razlozi i glavni argumenti

   U prilog osnovanosti tužbe tužitelj ističe tri tužbena razloga.

               1.

               Prvi tužbeni razlog temelji se na tome da Komisijin odgovor na tužiteljev zakonodavni prijedlog i pitanja istaknuta u građanskoj inicijativi „Jedan od nas” nije zadovoljavajući, s obzirom na to da Komisija 1) nije zauzela nikakav stav o tome da je embrij ljudsko biće i 2) nije se očitovala u odnosu na očite proturječnosti.

               2.

               Drugi tužbeni razlog temelji se na povredi demokratskog procesa, s obzirom na to da Komisija:

                           —

                           ne iznosi pravne razloge za svoju odluku kojom je odbila proslijediti tužiteljev prijedlog Parlamentu;

                           —

                           pogrešno tumači odredbe Uredbe br. 211/2011 (1) te zadržava monopol u zakonodavnom postupku koji je suprotan odredbama Ugovora u pogledu međuinstitucionalnog dijaloga;

                           —

                           ne iznosi odvojeno pravne i političke zaključke, kako je to propisano Uredbom br. 211/2011.

               3.

               Treći tužbeni razlog temelji se na nesukladnosti Uredbe br. 211/2011 s Ugovorima. Tužitelji tvrde da:

                           —

                           ciljevi Lisabonskog ugovora koji idu za time da se osnaži demokratska legitimacija institucija i ohrabri sudjelovanje europskih državljana u demokratskom procesu osujećeni su ako Komisija može na temelju subjektivnih i arbitrarnih razloga odbiti građansku inicijativu koju nije ispitao Parlament;

                           —

                           povrjeđuje se načelo vladavine prava ako odluku Komisije nije moguće sudski preispitati.

      (1)  Uredba (EU) br. 211/2011 Europskog parlamenta i Vijeća od 16. veljače 2011. o građanskoj inicijativi (SL 2011 L 65, str. 1.).


title: Predmet C-438/15: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 10. kolovoza 2015. uputio Tribunale di Taranto (Italija) – kazneni postupak protiv Davide Durante

text:
               16.11.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 381/13

         Zahtjev za prethodnu odluku koji je 10. kolovoza 2015. uputio Tribunale di Taranto (Italija) – kazneni postupak protiv Davide Durante
   (Predmet C-438/15)
   (2015/C 381/16)
   Jezik postupka: talijanski

      Sud koji je uputio zahtjev

   Tribunale di Taranto

      Stranke glavnog postupka

   Davide Durante

      Prethodno pitanje

   Treba li članke 43., 49. 56. i prateće članke UEU-a tumačiti na način da se protive nacionalnom propisu u području igara na sreću u kojemu su, radi pokretanja novog postupka davanja koncesija kako je to predviđeno u članku [10. podstavku] 9-octies Zakona br. 44. od 26. travnja 2012., predviđeni razlozi isključenja iz postupka odabira zbog pomanjkanja poslovno-financijskih sposobnosti ponuditelja, a da pritom, za dokazivanje te sposobnosti, nisu predviđeni odgovarajući alternativni kriteriji u odnosu na propisani uvjet o dostavi dviju različitih potvrda koje izdaju različite financijske institucije, u slučaju da je potvrde izdao jedan subjekt?


title: Predmet T-255/17: Tužba podnesena 28. travnja 2017. – Les Mousquetaires i ITM Entreprises protiv Komisije

text:
               17.7.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 231/30

         Tužba podnesena 28. travnja 2017. – Les Mousquetaires i ITM Entreprises protiv Komisije
   (Predmet T-255/17)
   (2017/C 231/38)
   Jezik postupka: francuski

      Stranke

      Tužitelji: Les Mousquetaires (Pariz, Francuska), ITM Entreprises (Pariz) (zastupnici: N. Jalabert-Doury, B. Chemama i K. Mebarek, odvjetnici)

      Tuženik: Europska komisija

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelji od Općeg suda zahtijevaju da:

               —

               donese mjeru upravljanja postupkom i naloži Komisiji da navede presumpcije i podnese indicije kojima je raspolagala kako bi opravdala predmet i svrhu odluka AT.40466 – Tute 1 i AT.40467 – Tute 2;

               —

               usvoji prigovor nezakonitosti članka 20. stavka 4. Uredbe br. 1/2003 jer on ne omogućuje djelotvornu sudsku zaštitu kad je riječ o uvjetima provedbe odluka o pretrazi u skladu s člankom 6. stavkom 1., člancima 8. i 13. EKLJP-a i člancima 7. i 47. Povelje;

               —

               poništi odluke AT.40466 – Tute 1 i AT.40467 – Tute 2 od 21. veljače 2017. kojima se društvu Les Mousquetaires S.A.S. i svim njegovim društvima kćerima nalaže da dopuste provođenje pretrage, u skladu s člankom 20. stavkom 4. Uredbe Vijeća (EZ) br. 1/2003 od 16. prosinca 2002.;

               —

               podredno tomu, poništi odluke AT.40466 – Tute 1 i AT.40467 – Tute 2 donesene na isti način u odnosu na društvo ITM Entreprises S.A.S. s datumom od 9. veljače 2017., koje nisu dostavljene svojim adresatima;

               —

               poništi odluku koju je donijela Komisija o uzimanju i umnožavanju podataka sadržanih na alatima za komunikaciju i pohranjivanje, a koji sadržavaju podatke o privatnom životu korisnika i o odbijanju zahtjeva za povrat predmetnih podataka koji su podnijeli tužitelji;

               —

               naloži Europskoj komisiji snošenje svih troškova.

      Tužbeni razlozi i glavni argumenti

   U prilog osnovanosti tužbe tužitelji ističu šest tužbenih razloga.

               1.

               Prvi tužbeni razlog, koji se temelji na povredi temeljnih prava, prava na nepovredivost doma i prava na djelotvornu sudsku zaštitu zbog nepostojanja djelotvornog pravnog lijeka u vezi s uvjetima provedbe odluka o pretrazi.

               2.

               Drugi tužbeni razlog, koji se temelji na povredi članka 20. stavka 4. Uredbe br. 1/2003 i temeljnih prava zbog toga što su odluke o pretrazi nedovoljno obrazložene i što su time tužitelji lišeni temeljnog jamstva koje se u tom okviru nameće. Među ostalim, odluke nedovoljno određuju predmet i svrhu pretraga i u njima se ne navode presumpcije i indicije koje je prikupila Komisija.

               3.

               Treći tužbeni razlog, koji se temelji na povredi članka 20. stavaka 3. i 4. i članka 21. Uredbe br. 1/2003 i temeljnih prava zbog toga što su tužitelji lišeni drugih temeljnih jamstava. Među ostalim, odluke o pretrazi su vremenski neograničene, mogle su se provesti bez stvarnog obavještavanja i bez poštovanja prava na pravnu pomoć, prava na šutnju i prava tužiteljâ na privatni život i nisu im omogućile djelotvornu obranu, uzimajući u obzir stalnu prijetnju kaznama u slučaju ometanja.

               4.

               Četvrti tužbeni razlog, koji se temelji na očitoj pogrešci u ocjeni i povredi načela proporcionalnosti u načinu na koji je Komisija odlučila o svrsishodnosti, trajanju i opsegu pretraga.

               5.

               Peti tužbeni razlog, koji se temelji na povredi temeljnih prava koju je Komisija počinila donošenjem oduke o odbijanju osiguravanja zaštite za određene dokumente koji sadržavaju osobne podatke za koje su tužitelji zatražili zaštitu na temelju prava Unije.

               6.

               Šesti tužbeni razlog, kojim se podredno traži poništenje odluka o pretrazi od 9. veljače 2017. na temelju istih tužbenih razloga.


title: Predmet T-647/14: Presuda Općeg suda od 3. prosinca 2015. – Infusion Brands protiv OHIM-a (DUALSAW) („Žig Zajednice — Prijava figurativnog žiga Zajednice DUALSAW — Apsolutni razlozi za odbijanje — Djelomično odbijanje registracije — Opisni karakter — Nepostojanje razlikovnog karaktera — Članak 7. stavak 1. točke (b) i (c) Uredbe (EZ) br. 207/2009”)

text:
               25.1.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 27/51

         Presuda Općeg suda od 3. prosinca 2015. – Infusion Brands protiv OHIM-a (DUALSAW)
   (Predmet T-647/14) (1)

   ((„Žig Zajednice - Prijava figurativnog žiga Zajednice DUALSAW - Apsolutni razlozi za odbijanje - Djelomično odbijanje registracije - Opisni karakter - Nepostojanje razlikovnog karaktera - Članak 7. stavak 1. točke (b) i (c) Uredbe (EZ) br. 207/2009”))
   (2016/C 027/64)
   Jezik postupka: engleski

      Stranke

      Tužitelj: Infusion Brands, Inc. (Myerlake Circle Clearwater, Florida, Sjedinjene Američke Države) (zastupnik: K. Piepenbrink, odvjetnik)

      Tuženik: Ured za usklađivanje na unutarnjem tržištu (žigovi i dizajni) (zastupnici: V. Melgar, zatim H. O’Neill i M. Rajh, agenti)

      Predmet

   Tužba protiv odluke četvrtog žalbenog vijeća OHIM-a od 1. srpnja 2014. (predmet R 397/2014-4) koja se odnosi na prijavu registracije figurativnog znaka DUALSAW kao žiga Zajednice.

      Izreka

               1.

               Tužba se odbija.

               2.

               Nalaže se Infusion Brandsu, Inc. snošenje troškova.

      (1)  SL C 380, 27. 10. 2014.


title: Predmet T-502/12: Presuda Općeg suda od 9. travnja 2014. – Ferring protiv OHIM-a – Tillotts Pharma (OCTASA) ( „Žig Zajednice — Postupak povodom prigovora — Prijava verbalnog žiga zajednice OCTASA — Raniji nacionalni verbalni žigovi, žigovi Beneluksa i međunarodni žigovi PENTASA i OCTOSTIM — Relativni razlog za odbijanje — Vjerojatnost dovođenja u zabludu — Članak 8. stavak 1. točka (b) Uredbe (EZ) br. 207/2009” )

text:
               10.6.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 175/40

         Presuda Općeg suda od 9. travnja 2014. – Ferring protiv OHIM-a – Tillotts Pharma (OCTASA)
   (Predmet T-502/12) (1)

   ((„Žig Zajednice - Postupak povodom prigovora - Prijava verbalnog žiga zajednice OCTASA - Raniji nacionalni verbalni žigovi, žigovi Beneluksa i međunarodni žigovi PENTASA i OCTOSTIM - Relativni razlog za odbijanje - Vjerojatnost dovođenja u zabludu - Članak 8. stavak 1. točka (b) Uredbe (EZ) br. 207/2009”))
   2014/C 175/53
   Jezik postupka: engleski

      Stranke

      Tužitelj: Ferring BV (Haarlem, Nizozemska) (zastupnici: I. Fowler, solicitor, A. Renck i J. Fuhrmann, odvjetnici, zatim I. Fowler, A. Renck i D. Slopek, odvjetnik)

      Tuženik: Ured za usklađivanje na unutarnjem tržištu (žigovi i dizajni) (zastupnik: P. Bullock, agent)

      Druga stranka u postupku pred žalbenim vijećem OHIM-a, intervenijent u postupku pred Općim sudom: Tillotts Pharma AG (Ziefen, Švicarska) (zastupnik: T. Alkin, barrister)

      Predmet

   Tužba protiv odluke četvrtog žalbenog vijeća OHIM-a od 6. rujna 2012. (predmet R 1216/2011-4), koja se odnosi na postupak povodom prigovora između Ferring BV i Tillotts Pharma AG.

      Izreka

               1.

               Poništava se odluka četvrtog žalbenog vijeća Ureda za usklađivanje na unutarnjem tržištu (žigovi i dizajni) od 6. rujna 2012. (predmet R 1216/2011-4).

               2.

               OHIM snosi vlastite troškove kao i polovinu troškova Ferring BV.

               3.

               Tillotts Pharma AG snosi vlastite troškove kao i polovinu troškova Ferring.

      (1)  SL C 26, 26.1.2013.


title: Predmet C-225/15: Presuda Suda (drugo vijeće) od 8. rujna 2016. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Tribunale di Reggio Calabria – Italija) – kazneni postupak protiv Domenica Politana (Zahtjev za prethodnu odluku — Članak 49. UFEU-a — Sloboda poslovnog nastana — Igre na sreću — Ograničenja — Važni razlozi u općem interesu — Proporcionalnost — Javna nabava — Uvjeti sudjelovanja u postupku javne nabave i ocjena ekonomske i financijske sposobnosti — Isključenje ponuditelja zbog nedostavljanja potvrde o njegovoj ekonomskoj i financijskoj sposobnosti, koju su izdale dvije različite bankarske institucije — Direktiva 2004/18/EZ — Članak 47. — Primjenjivost)

text:
               31.10.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 402/9

         Presuda Suda (drugo vijeće) od 8. rujna 2016. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Tribunale di Reggio Calabria – Italija) – kazneni postupak protiv Domenica Politana
   (Predmet C-225/15) (1)

   ((Zahtjev za prethodnu odluku - Članak 49. UFEU-a - Sloboda poslovnog nastana - Igre na sreću - Ograničenja - Važni razlozi u općem interesu - Proporcionalnost - Javna nabava - Uvjeti sudjelovanja u postupku javne nabave i ocjena ekonomske i financijske sposobnosti - Isključenje ponuditelja zbog nedostavljanja potvrde o njegovoj ekonomskoj i financijskoj sposobnosti, koju su izdale dvije različite bankarske institucije - Direktiva 2004/18/EZ - Članak 47. - Primjenjivost))
   (2016/C 402/11)
   Jezik postupka: talijanski

      Sud koji je uputio zahtjev

   Tribunale di Reggio Calabria

      Stranka glavnog kaznenog postupka

   Domenico Politanò

      Izreka

               1.

               Direktivu Europskog parlamenta i Vijeća 2004/18/EZ od 31. ožujka 2004. o usklađivanju postupaka za sklapanje ugovora o javnim radovima [javnoj nabavi radova], ugovora o javnoj nabavi robe te ugovora o javnim uslugama [javnoj nabavi usluga], a posebno njezin članak 47., treba tumačiti u smislu da nacionalni propis kojim se uređuje dodjela koncesija u području igara na sreću, poput onog o kojem je riječ u glavnom postupku, ne potpada u njezino područje primjene.

               2.

               Članak 49. UFEU-a treba tumačiti na način da mu se ne protivi nacionalna odredba poput one o kojoj je riječ u glavnom postupku, koja ponuditeljima nameće obvezu dostavljanja dokaza o njihovoj ekonomskoj i financijskoj sposobnosti putem potvrda najmanje dviju bankarskih institucija, pri čemu ne dopušta mogućnost da se ta sposobnost utvrdi na drugi način, ako takva odredba može ispuniti uvjete proporcionalnosti utvrđene sudskom praksom Suda, a što je na sudu koji je uputio zahtjev da utvrdi.

      (1)  SL C 262, 10. 8. 2015.


title: Predmet C-460/15: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 28. kolovoza 2015. uputio Verwaltungsgericht Berlin (Njemačka) – Schaefer Kalk GmbH & Co. KG protiv Savezne Republike Njemačke

text:
               23.11.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 389/17

         Zahtjev za prethodnu odluku koji je 28. kolovoza 2015. uputio Verwaltungsgericht Berlin (Njemačka) – Schaefer Kalk GmbH & Co. KG protiv Savezne Republike Njemačke
   (Predmet C-460/15)
   (2015/C 389/19)
   Jezik postupka: njemački

      Sud koji je uputio zahtjev

   Verwaltungsgericht Berlin

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelj: Schaefer Kalk GmbH & Co. KG

      Tuženik: Savezna Republika Njemačka

      Prethodna pitanja

               1.

               Je li Uredba Komisije (EU) br. 601/2012 (1) nevaljana i protivna ciljevima Direktive 2003/87/EZ (2), u dijelu u kojem se njezinim člankom 49. stavkom 1. drugom rečenicom određuje da se CO2 koji se ne prenosi u smislu članka 49. stavka 1. prve rečenice smatra emisijom iz postrojenja koje proizvodi CO2?

               2.

               Je li Uredba Komisije (EU) br. 601/2012 nevaljana i protivna ciljevima Direktive 2003/87/EZ, u dijelu u kojem se u njezinu Prilogu IV. odsjeku 10. određuje da se CO2 koji se prenosi u drugi pogon radi proizvodnje precipitiranog kalcijevog karbonata (PCC) smatra emisijom postrojenja koje proizvodi CO2?

      (1)  Uredba Komisije (EU) br. 601/2012 od 21. lipnja 2012. o praćenju i izvješćivanju o emisijama stakleničkih plinova u skladu s Direktivom 2003/87/EZ Europskog parlamenta i Vijeća (SL L 181, str. 30.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 15., svezak 9., str. 308.).

      (2)  Direktiva 2003/87/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 13. listopada 2003. o uspostavi sustava trgovanja emisijskim jedinicama stakleničkih plinova unutar Zajednice i o izmjeni Direktive Vijeća 96/61/EZ (SL L 275, str. 32.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 15., svezak 9., str. 28.).


title: Predmet C-635/13: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 4. prosinca 2013. uputio Tribunalul București (Rumunjska) — SC ALKA CO SRL protiv Autoritatea Națională a Vămilor — Direcția Regională pentru Accize și Operațiuni Vamale Constanța, Direcția Generală a Finanțelor Publice a Municipiului București

text:
               8.2.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 39/13

         Zahtjev za prethodnu odluku koji je 4. prosinca 2013. uputio Tribunalul București (Rumunjska) — SC ALKA CO SRL protiv Autoritatea Națională a Vămilor — Direcția Regională pentru Accize și Operațiuni Vamale Constanța, Direcția Generală a Finanțelor Publice a Municipiului București
   (Predmet C-635/13)
   2014/C 39/21
   Jezik postupka: rumunjski

      Sud koji je uputio zahtjev

   Tribunalul București

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelj: SC ALKA CO SRL

      Tuženik: Autoritatea Națională a Vămilor — Direcția Regională pentru Accize și Operațiuni Vamale Constanța, Direcția Generală a Finanțelor Publice a Municipiului București

      Prethodna pitanja

               1.

               Treba li sirove sjemenke bundeve (povrće) u ljusci, koje su namijenjene da ih se podvrgne termičkoj i mehaničkoj obradi kako bi se koristile u ljudskoj prehrani (kao hrana tipa grickalice) klasificirati prema broju oznake 1207 — podbroju 1207999710 ili prema broju oznake 1209 — podbroju 1209919010 kombinirane nomenklature robe?

               2.

               Treba li sirove sjemenke bundeve (povrće) u ljusci, koje su namijenjene da ih se podvrgne termičkoj i mehaničkoj obradi kako bi se koristile u ljudskoj prehrani (kao hrana tipa grickalice) klasificirati sukladno objašnjenjima kombinirane nomenklature prema broju oznake 1207 — podbroju 1207999710 ili prema broju oznake 1209 — podbroju 1209919010?

               3.

               Ukoliko postoji proturječje između carinske klasifikacije koja proizlazi iz zajedničke Carinske tarife i one koja proizlazi iz objašnjenja koja se odnose na isti proizvod (sirove sjemenke bundeve — povrće — u ljusci) koje od navedenih klasifikacija valja primijeniti u konkretnom slučaju?

               4.

               Je li potrebno, sukladno članku 109. točki (a), članku 110. i članku 256. stavku 3. Uredbe (EEZ) br. 2454/1993 (1) provođenje posebnih upravnih postupaka, kao primjerice postavljanje zahtjeva ili podnošenje potvrde EUR.1 određenom tijelu, kako bi to proizvelo konkretan učinak, odnosno to da carinska tijela odobre režim tarifnih povlastica sukladno članku 98. iste uredbe?

      (1)  Uredba Komisije (EEZ) br. 2454/93 od 2. srpnja 1993. o utvrđivanju odredaba za provedbu Uredbe Vijeća (EEZ) br. 2913/92 o Carinskom zakoniku Zajednice (SL L 253, str. 1) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 2., svezak 1., str. 3.).


title: Predmet T-339/14: Rješenje Općeg suda od 15. rujna 2016. – Kurčenko protiv Vijeća („Zajednička vanjska i sigurnosna politika — Mjere ograničavanja poduzete s obzirom na stanje u Ukrajini — Zamrzavanje financijskih sredstava — Nepostojanje zastupanja od strane odvjetnika — Tužitelj koji je prestao odgovarati na pozive Općeg suda — Obustava postupka”)

text:
               19.12.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 475/16

         Rješenje Općeg suda od 15. rujna 2016. – Kurčenko protiv Vijeća
   (Predmet T-339/14) (1)

   ((„Zajednička vanjska i sigurnosna politika - Mjere ograničavanja poduzete s obzirom na stanje u Ukrajini - Zamrzavanje financijskih sredstava - Nepostojanje zastupanja od strane odvjetnika - Tužitelj koji je prestao odgovarati na pozive Općeg suda - Obustava postupka”))
   (2016/C 475/26)
   Jezik postupka: engleski

      Stranke

      Tužitelj: Sergij Vitalijovič Kurčenko (Čuguiv, Ukrajina) (zastupnici: B. Kennelly, QC, J. Pobjoy, barrister, M. Drury, A. Swan i J. Binns, solicitors)

      Tuženik: Vijeće Europske unije (zastupnici: Á. de Elera-San Miguel Hurtado i J.-P. Hix, agenti)

      Intervenijent u potporu tuženiku: Europska komisija (zastupnici: S. Bartelt i D. Gauci, agenti)

      Predmet

   Primarno, zahtjev na temelju članka 263. UFEU-a kojim se traži poništenje, s jedne strane, Odluke Vijeća 2014/119/ZVSP od 5. ožujka 2014. o mjerama ograničavanja usmjerenima protiv određenih osoba, subjekata i tijela s obzirom na stanje u Ukrajini (SL 2014., L 66, str. 26.) i Uredbe Vijeća (EU) br. 208/2014 od 5. ožujka 2014. o mjerama ograničavanja usmjerenima protiv određenih osoba, subjekata i tijela s obzirom na stanje u Ukrajini (SL 2014., L 66, str. 1.) i, s druge strane, Odluke Vijeća (ZVSP) 2015/364 od 5. ožujka 2015. o izmjeni Odluke 2014/119 (SL 2015., L 62, str. 25.) i Provedbene uredbe Vijeća (EU) 2015/357 od 5. ožujka 2015. o provedbi Uredbe br. 208/2014 (SL 2015., L 62, str. 1.), u dijelu u kojem se ti akti odnose na tužitelja, i, podredno, zahtjev na temelju članka 277. UFEU-a kojim se traži proglašenje neprimjenjivima na tužitelja članka 1. stavka 1. Odluke 2014/119, kako je izmijenjen Odlukom Vijeća (ZVSP) 2015/143 od 29. siječnja 2015. o izmjeni Odluke 2014/119 (SL 2015., L 24, str. 16.), i članka 3. stavka 1. Uredbe br. 208/2014, kako je izmijenjen Uredbom Vijeća (EU) 2015/138 od 29. siječnja 2015. o izmjeni Uredbe br. 208/2014 (SL 2015., L 24., str. 1.).

      Izreka

               1.

               Postupak se obustavlja.

               2.

               Sergiju Vitalijoviču Kurčenku nalaže se snošenje vlastitih troškova i troškova Vijeća Europske unije.

               3.

               Europska komisija snosit će vlastite troškove.

      (1)  SL C 253, 4. 8. 2014.


title: Predmet T-585/14: Rješenje Općeg suda od 14. rujna 2015. – Slovenija protiv Komisije („Tužba za poništenje — Vlastita sredstva Unije — Financijska odgovornost država članica — Obveza plaćanja Komisiji iznosa koji odgovara gubitku vlastitih sredstava — Dopis Komisije — Akt protiv kojeg nije dopušten pravni lijek — Nedopuštenost”)

text:
               16.11.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 381/32

         Rješenje Općeg suda od 14. rujna 2015. – Slovenija protiv Komisije
   (Predmet T-585/14) (1)

   ((„Tužba za poništenje - Vlastita sredstva Unije - Financijska odgovornost država članica - Obveza plaćanja Komisiji iznosa koji odgovara gubitku vlastitih sredstava - Dopis Komisije - Akt protiv kojeg nije dopušten pravni lijek - Nedopuštenost”))
   (2015/C 381/35)
   Jezik postupka: slovenski

      Stranke

      Tužitelj: Republika Slovenija (zastupnik: L. Bembič, agent)

      Tuženik: Europska komisija (zastupnici: P. Ondrůšek, M. Wasmeier i M. Žebre, agenti)

      Predmet

   Zahtjev za poništenje navodne odluke Glavne uprave za proračun Komisije sadržane u dopisu BUDG/B/03MV D (2014) 1782918, od 2. lipnja 2014., kojom je ta uprava utvrdila, s jedne strane, da je Republika Slovenija financijski odgovorna za gubitke vlastitih proračunskih sredstava za proračun Unije jer je izdala potvrdu o uvozu šećera temeljem 2011. godine te, s druge strane, da ta država članica mora proračunu Unije staviti na raspolaganje iznos koji odgovara visini izgubljenih vlastitih proračunskih sredstava.

      Izreka

               1.

               Tužba se odbacuje.

               2.

               Obustavlja se postupak o zahtjevima za intervenciju Portugalske Republike i Kraljevine Španjolske.

               3.

               Nalaže se Republici Sloveniji snošenje vlastitih troškova i troškova Europske komisije.

               4.

               Republika Slovenija, Komisija, Portugalska Republika i Kraljevina Španjolska snose vlastite troškove koji se odnose na zahtjeve za intervenciju.

      (1)  SL C 372, 20. 10. 2014.


title: Predmet C-21/16: Presuda Suda (deveto vijeće) od 9. veljače 2017. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Tribunal Arbitral Tributário (Centro de Arbitragem Administrativa)- Portugal) – Euro Tyre BV protiv Autoridade Tributária e Aduaneira (Zahtjev za prethodnu odluku — PDV — Direktiva 2006/112/EZ — Članci 131. i 138. — Pretpostavke za izuzeće isporuke unutar Zajednice — Sustav razmjene informacija u području PDV-a (VIES) — Nepostojanje upisa stjecatelja — Odbijanje izuzeća — Dopuštenost)

text:
               3.4.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 104/21

         Presuda Suda (deveto vijeće) od 9. veljače 2017. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Tribunal Arbitral Tributário (Centro de Arbitragem Administrativa)- Portugal) – Euro Tyre BV protiv Autoridade Tributária e Aduaneira
   (Predmet C-21/16) (1)

   ((Zahtjev za prethodnu odluku - PDV - Direktiva 2006/112/EZ - Članci 131. i 138. - Pretpostavke za izuzeće isporuke unutar Zajednice - Sustav razmjene informacija u području PDV-a (VIES) - Nepostojanje upisa stjecatelja - Odbijanje izuzeća - Dopuštenost))
   (2017/C 104/30)
   Jezik postupka: portugalski

      Sud koji je uputio zahtjev

   Tribunal Arbitral Tributário (Centro de Arbitragem Administrativa)

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelj: Euro Tyre BV

      Tuženik: Autoridade Tributária e Aduaneira

      Izreka

   Članak 131. i članak 138. stavak 1. Direktive Vijeća 2006/112/EZ od 28. studenoga 2006. o zajedničkom sustavu poreza na dodanu vrijednost treba tumačiti na način da im se protivi to da porezna uprava države članice odbije primijeniti izuzeće od poreza na dodanu vrijednost na isporuku unutar Zajednice samo zato što u trenutku te isporuke stjecatelj sa sjedištem u državi članici odredišta koji je nositelj valjanog identifikacijskog broja za potrebe poreza na dodanu vrijednost za transakcije u toj državi nije registriran u sustavu razmjene informacija u području poreza na dodanu vrijednost i nije u sustavu oporezivanja stjecanja unutar Zajednice, bez obzira na to što uopće ne postoji ozbiljna indicija koja bi upućivala na utaju i da je utvrđeno da su ispunjene materijalnopravne pretpostavke za izuzeće. U tom slučaju, takvo odbijanje protivi se članku 138. stavku 1. te direktive, tumačenom u skladu s načelom proporcionalnosti, čak i ako je prodavatelj znao okolnosti bitne za stjecateljev položaj u pogledu primjene poreza na dodanu vrijednost i ako je bio uvjeren da će stjecatelj naknadno i s retroaktivnim učinkom biti registriran kao gospodarski subjekt unutar Zajednice.

      (1)  SL C 118, 4. 4. 2016.


title: Predmet F-96/14: Tužba podnesena 17. rujna 2014. – ZZ i ZZ protiv Komisije

text:
               12.1.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 7/49

         Tužba podnesena 17. rujna 2014. – ZZ i ZZ protiv Komisije
   (Predmet F-96/14)
   (2015/C 007/58)
   Jezik postupka: francuski

      Stranke

      Tužitelj: ZZ i ZZ (zastupnici: J. Lombaert i A. Surny, odvjetnici)

      Tuženik: Europska komisija

      Predmet i opis spora

   Poništenje odluke Komisije o retroaktivnoj reviziji mirovina za nadživjele osobe dodijeljenih tužiteljima i kojom se nalaže povrat viška iznosa koje su nepravilno primili.

      Tužbeni zahtjev tužitelja

               —

               poništiti odluku PMO-a (Ured za upravljanje individualnim materijalnim pravima i njihovu isplatu) od 22. studenog 2013.;

               —

               odlučiti da iznos nepravilno dodijeljen tužiteljima ne može biti predmet povrata;

               —

               odlučiti da se osporavana odluka primjenjuje od prvog dana sljedećeg mjeseca, to jest 1. prosinca 2013., u pogledu izmjene iznosa mirovina za nadživjele osobe i djecu dodijeljenih tužiteljima.


title: Predmet C-391/13 P: Presuda Suda (šesto vijeće) od 10. srpnja 2014. – Helenska Republika protiv Europske komisije (Žalba — Europski fond za smjernice i jamstva u poljoprivredi (EFSJP), Europski fond za jamstva u poljoprivredi (EFJP) i Europski fond za regionalni razvoj (EFRR) — Rashodi isključeni iz financiranja Europske unije — Maslinovo ulje — Ratarski usjevi — Očita pogreška u procjeni — Povećanje stope korekcije u paušalnom iznosu zbog ponavljanja povrede — Utjecaj reforme zajedničke poljoprivredne politike (ZPP) na korekcije u paušalnom iznosu — Proporcionalnost — Narav troškova koji su namijenjeni za uspostavu Geografskog informacijskog sustava (GIS) za maslinarstvo)

text:
               15.9.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 315/19

         Presuda Suda (šesto vijeće) od 10. srpnja 2014. – Helenska Republika protiv Europske komisije
   (Predmet C-391/13 P) (1)

   ((Žalba - Europski fond za smjernice i jamstva u poljoprivredi (EFSJP), Europski fond za jamstva u poljoprivredi (EFJP) i Europski fond za regionalni razvoj (EFRR) - Rashodi isključeni iz financiranja Europske unije - Maslinovo ulje - Ratarski usjevi - Očita pogreška u procjeni - Povećanje stope korekcije u paušalnom iznosu zbog ponavljanja povrede - Utjecaj reforme zajedničke poljoprivredne politike (ZPP) na korekcije u paušalnom iznosu - Proporcionalnost - Narav troškova koji su namijenjeni za uspostavu Geografskog informacijskog sustava (GIS) za maslinarstvo))
   2014/C 315/28
   Jezik postupka: grčki

      Stranke

      Žalitelj: Helenska Republika (zastupnik: I. Chalkias, agent)

      Druga stranka u postupku: Europska komisija (zastupnici: A. Marcoulli i D. Tryantafyllou, agenti)

      Izreka

               1.

               Žalba se odbija.

               2.

               Helenskoj Republici se nalaže snošenje troškova.

      (1)  SL C 260, 7.9.2013.


title: Predmet T-299/17: Tužba podnesena 16. svibnja 2017. – Sata protiv EUIPO-a – Zhejiang Rongpeng Air Tools (1000)

text:
               17.7.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 231/43

         Tužba podnesena 16. svibnja 2017. – Sata protiv EUIPO-a – Zhejiang Rongpeng Air Tools (1000)
   (Predmet T-299/17)
   (2017/C 231/54)
   Jezik na kojem je tužba podnesena: njemački

      Stranke

      Tužitelj: Sata GmbH & Co. KG (Kornwestheim, Njemačka) (zastupnik: M.-C. Simon, odvjetnica)

      Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO)

      Druga stranka u postupku pred žalbenim vijećem: Zhejiang Rongpeng Air Tools Co. Ltd (Pengjie Town, Kina)

      Podaci o postupku pred EUIPO-om

      Nositelj spornog žiga: tužitelj

      Predmetni sporni žig: znak „1000” – žig Europske unije br. 12 333 531

      Postupak pred EUIPO-om: postupak proglašavanja žiga ništavim

      Pobijana odluka: odluka četvrtog žalbenog vijeća EUIPO-a od 6. ožujka 2017. u predmetu R 650/2016-4

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

               —

               poništi pobijanu odluku;

               —

               naloži EUIPO-u snošenje troškova;

               —

               u slučaju intervencije druge stranke u postupku pred žalbenim vijećem, toj stranci naloži snošenje troškova.

      Tužbeni razlozi

               —

               povreda članka 75. Uredbe br. 207/2009;

               —

               povreda članka 7. stavka 1. točke (c) Uredbe br. 207/2009;

               —

               povreda članka 7. stavka 1. točke (b) Uredbe br. 207/2009;

               —

               povreda načela jednakog postupanja i načela dobre uprave.


title: Predmet C-414/14 P: Žalba koju je 2. rujna 2014. podnio Fundação Calouste Gulbenkian protiv presude Općeg suda (šesto vijeće) od 26. lipnja 2014. u predmetu T-541/11, Fundação Calouste Gulbenkian protiv Ureda za usklađivanje na unutarnjem tržištu (žigovi i dizajni)

text:
               15.6.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 198/16

         Žalba koju je 2. rujna 2014. podnio Fundação Calouste Gulbenkian protiv presude Općeg suda (šesto vijeće) od 26. lipnja 2014. u predmetu T-541/11, Fundação Calouste Gulbenkian protiv Ureda za usklađivanje na unutarnjem tržištu (žigovi i dizajni)
   (Predmet C-414/14 P)
   (2015/C 198/21)
   Jezik postupka: engleski

      Stranke

      Žalitelj: Fundação Calouste Gulbenkian (zastupnici: G. Macias Bonilla, G. Marín Raigal, P. López Ronda, odvjetnici)

      Druge stranke u postupku: Ured za usklađivanje na unutarnjem tržištu (žigovi i dizajni), Micael Gulbenkian
   Rješenjem od 26. veljače 2015. Sud (osmo vijeće) je odbacio žalbu te naložio Fundação Calouste Gulbenkian snošenje vlastitih troškova.


title: Predmet C-310/15: Presuda Suda (osmo vijeće) od 7. rujna 2016. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Cour de cassation – Francuska) – Vincent Deroo-Blanquart protiv Sony Europe Limited, pravnog slijednika Sony France SA (Zahtjev za prethodnu odluku — Zaštita potrošača — Nepoštena poslovna praksa — Direktiva 2005/29/EZ — Članci 5. i 7. — Zajednička ponuda — Prodaja računala koje je opremljeno s predinstaliranim računalnim programima — Bitne informacije u vezi s cijenom — Zavaravajuće izostavljanje — Nemogućnost za potrošača da dobije isti model računala koje nije opremljeno s predinstaliranim računalnim programima)

text:
               31.10.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 402/10

         Presuda Suda (osmo vijeće) od 7. rujna 2016. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Cour de cassation – Francuska) – Vincent Deroo-Blanquart protiv Sony Europe Limited, pravnog slijednika Sony France SA
   (Predmet C-310/15) (1)

   ((Zahtjev za prethodnu odluku - Zaštita potrošača - Nepoštena poslovna praksa - Direktiva 2005/29/EZ - Članci 5. i 7. - Zajednička ponuda - Prodaja računala koje je opremljeno s predinstaliranim računalnim programima - Bitne informacije u vezi s cijenom - Zavaravajuće izostavljanje - Nemogućnost za potrošača da dobije isti model računala koje nije opremljeno s predinstaliranim računalnim programima))
   (2016/C 402/12)
   Jezik postupka: francuski

      Sud koji je uputio zahtjev

   Cour de cassation

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelj: Vincent Deroo-Blanquart

      Tuženik: Sony Europe Limited, pravni slijednik Sony France SA

      Izreka

               1.

               Poslovna praksa koja se sastoji od prodaje računala koje je opremljeno s predinstaliranim računalnim programima, a da pritom potrošač nije u mogućnosti dobiti isti model računala koje nije opremljeno s predinstaliranim računalnim programima, ne predstavlja, sama za sebe, nepoštenu poslovnu praksu u smislu članka 5. stavka 2. Direktive 2005/29/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 11. svibnja 2005. o nepoštenoj poslovnoj praksi poslovnog subjekta u odnosu prema potrošaču na unutarnjem tržištu i o izmjeni Direktive Vijeća 84/450/EEZ, direktiva 97/7/EZ, 98/27/EZ i 2002/65/EZ Europskog parlamenta i Vijeća, kao i Uredbe (EZ) br. 2006/2004 Europskog parlamenta i Vijeća („Direktiva o nepoštenoj poslovnoj praksi”), osim ako se takvom praksom krše zahtjevi u pogledu profesionalne pažnje i ako ona bitno narušava ili je vjerojatno da će narušiti gospodarsko ponašanje prosječnog potrošača u odnosu na taj proizvod, što je na nacionalnom sudu da ocijeni, vodeći računa o posebnim okolnostima glavnog postupka.

               2.

               U okviru zajedničke ponude koja se sastoji od prodaje računala koje je opremljeno s predinstaliranim računalnim programima, izostanak oznake cijene svakog od predinstaliranih računalnih programa ne predstavlja zavaravajuću poslovnu praksu u smislu članka 5. stavka 4. točke (a) i članka 7. Direktive 2005/29.

      (1)  SL C 294, 7. 9. 2015.


title: Predmet C-469/14: Presuda Suda (treće vijeće) od 28. srpnja 2016. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Finanzgericht Hamburg – Njemačka) – Masterrind GmbH protiv Hauptzollamt Hamburg-Jonas (Zahtjev za prethodnu odluku — Poljoprivreda — Uredba (EZ) br. 1/2005 — Zaštita životinja tijekom prijevoza — Duga putovanja — Prilog I., poglavlje V., točka 1.4. podtočka (d) — Trajanje putovanja i odmora životinja tijekom prijevoza — Prijevoz goveda — Pojam „dostatan odmor od najmanje sat vremena” — Mogućnost prekida prijevoza u više navrata — Članak 22. — Kašnjenje tijekom prijevoza — Uredbe (EZ) br. 1234/2007 i (EU) br. 817/2010 — Izvozne subvencije — Zahtjevi povezani s dobrobiti živih životinja vrste goveda tijekom njihova prijevoza — Uredba br. 817/2010 — Članak 2. stavci 2. do 4. — Službeni veterinar na točki izlaza — Izvješće i napomena na ispravi koja predstavlja dokaz o izlasku iz carinskog područja Unije o tome jesu li poštovane mjerodavne odredbe Uredbe br. 1/2005 — Nezadovoljavajući rezultat provedenih pregleda — Članak 5. stavak 1. točka (c) — Obvezujuća ili neobvezujuća narav te napomene za nacionalno tijelo nadležno za isplatu izvoznih subvencija)

text:
               26.9.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 350/3

         Presuda Suda (treće vijeće) od 28. srpnja 2016. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Finanzgericht Hamburg – Njemačka) – Masterrind GmbH protiv Hauptzollamt Hamburg-Jonas
   (Predmet C-469/14) (1)

   ((Zahtjev za prethodnu odluku - Poljoprivreda - Uredba (EZ) br. 1/2005 - Zaštita životinja tijekom prijevoza - Duga putovanja - Prilog I., poglavlje V., točka 1.4. podtočka (d) - Trajanje putovanja i odmora životinja tijekom prijevoza - Prijevoz goveda - Pojam „dostatan odmor od najmanje sat vremena” - Mogućnost prekida prijevoza u više navrata - Članak 22. - Kašnjenje tijekom prijevoza - Uredbe (EZ) br. 1234/2007 i (EU) br. 817/2010 - Izvozne subvencije - Zahtjevi povezani s dobrobiti živih životinja vrste goveda tijekom njihova prijevoza - Uredba br. 817/2010 - Članak 2. stavci 2. do 4. - Službeni veterinar na točki izlaza - Izvješće i napomena na ispravi koja predstavlja dokaz o izlasku iz carinskog područja Unije o tome jesu li poštovane mjerodavne odredbe Uredbe br. 1/2005 - Nezadovoljavajući rezultat provedenih pregleda - Članak 5. stavak 1. točka (c) - Obvezujuća ili neobvezujuća narav te napomene za nacionalno tijelo nadležno za isplatu izvoznih subvencija))
   (2016/C 350/03)
   Jezik postupka: njemački

      Sud koji je uputio zahtjev

   Finanzgericht Hamburg

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelj: Masterrind GmbH

      Tuženik: Hauptzollamt Hamburg-Jonas

      Izreka

               1.

               Prilog I., Poglavlje V., točku 1.4. podtočku (d) Uredbe (EZ) br. 1/2005 od 22. prosinca 2004. o zaštiti životinja tijekom prijevoza i s prijevozom povezanih postupaka i o izmjeni direktiva 64/432/EEZ i 93/119/EZ i Uredbu Komisije (EU) br. 1255/97 treba tumačiti na način da u okviru cestovnog prijevoza vrste životinja o kojoj je riječ, osobito vrste goveda osim teladi, s jedne strane, odmor između razdoblja kretanja načelno može trajati više od jednog sata. Međutim, to trajanje, ako prekoračuje jedan sat, ne smije biti takvo da, u konkretnim uvjetima u kojima se odvijaju taj odmor i prijevoz u cjelini, predstavlja rizik od ozljeda ili nepotrebne patnje za životinje koje se prevoze. Usto, ukupno trajanje putovanja i odmora zajedno, u skladu s točkom 1.4. podtočkom (d) tog poglavlja, ne smije prekoračivati 29 sati, uz iznimku koja se sastoji u mogućnosti produljenja za 2 sata u interesu životinja, u skladu s točkom 1.8. tog poglavlja, i ne dovodeći u pitanje primjenu odredaba članka 22. te uredbe u slučaju nepredvidivih okolnosti. S druge strane, svako od razdoblja kretanja od najviše 14 sati može sadržavati jedan ili više intervala zaustavljanja. Te intervale zaustavljanja potrebno je prilikom izračunavanja ukupnog najvećeg dopuštenog trajanja razdoblja kretanja od 14 sati čiji su oni dio pribrojati intervalima kretanja.

               2.

               Uredbu Komisije (EU) br. 817/2010 o utvrđivanju detaljnih pravila u skladu s Uredbom Vijeća (EZ) br. 1234/2007 u pogledu zahtjeva za dodjelu izvoznih subvencija u vezi s dobrobiti živih životinja vrste goveda tijekom prijevoza treba tumačiti na način da tijelo nadležno za isplatu subvencija za izvoz goveda nije vezano napomenom službenog veterinara na točki izlaza na ispravi koja predstavlja dokaz o izlasku životinja o kojima je riječ iz carinskog područja Europske unije, u skladu s kojom prilikom cjelokupnog prijevoza tih životinja ili jednog njegova dijela nisu poštovane mjerodavne odredbe Uredbe br. 1/2005.

      (1)  SL C 16, 19. 1. 2015.


title: Predmet T-193/15: Tužba podnesena 21. travnja 2015. – Bodegas Williams & Humbert protiv OHIM-a – Central Hisumer (Botanic Williams & Humbert)

text:
               15.6.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 198/43

         Tužba podnesena 21. travnja 2015. – Bodegas Williams & Humbert protiv OHIM-a – Central Hisumer (Botanic Williams & Humbert)
   (Predmet T-193/15)
   (2015/C 198/59)
   Jezik na kojem je tužba podnesena: španjolski

      Stranke

      Tužitelj: Bodegas Williams & Humbert, SA (Cádiz, Španjolska) (zastupnik: A. Gómez López, odvjetnik)

      Tuženik: Ured za usklađivanje na unutarnjem tržištu (žigovi i dizajni) (OHIM)

      Druga stranka pred žalbenim vijećem: Central Hisumer, SL (Orihuela, Španjolska)

      Podaci o postupku pred OHIM-om

      Podnositelj prijave: tužitelj

      Sporni žig u pitanju: figurativni žig Zajednice u plavoj, sivoj, bijeloj i crnoj boji s verbalnim elementima „Botanic Williams & Humbert” – prijava za registraciju br. 11 184 819

      Postupak pred OHIM-om: postupak povodom prigovora

      Pobijana odluka: odluka četvrtog žalbenog vijeća OHIM-a od 23. veljače 2015. u predmetu R 594/2014-4

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

               —

               proglasi neusklađenom s Uredbom (EZ) br. 207/2009 o žigu Zajednice odluku četvrtog žalbenog vijeća OHIM-a od 9. prosinca 2010. u predmetu R 594/2014-4 kojom se odbija žalba podnesena protiv odluke Odjela za prigovore OHIM-a od 20. prosinca 2013. donesene u postupku povodom prigovora br. B 2 128 026 i, stoga, odbija registracija složenog žiga Zajednice br. 11.184.819 BOTANIC WILLIAMS & HUMBERT LONDON DRY GIN, u razredu 33.

               —

               proglasi dopuštenom registraciju složenog žiga Zajednice br. 11.184.819 BOTANIC WILLIAMS & HUMBERT LONDON DRY GIN, u razredu 33., s obzirom na to da se ne primjenjuje zabrana propisana u članku 8. stavku 1. točki (b) i članku 8. stavku 5. Uredbe br. 207/2009.

               —

               naloži snošenje troškova OHIM-u i, ako je potrebno, intervenijentu.

      Tužbeni razlog

               —

               povreda članka 8. stavka 1. točke (b) Uredbe br. 207/2009.


title: Predmet C-664/16: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 21. prosinca 2016. uputio Curtea de Apel Alba Iulia (Rumunjska) – Lucrețiu Hadrian Vădan protiv Agenția Națională de Administrare Fiscală – Direcția Generală de Soluționare a Contestațiilor, Direcția Generală Regională a Finanțelor Publice Brașov – Administrația Județeană a Finanțelor Publice Alba

text:
               3.4.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 104/27

         Zahtjev za prethodnu odluku koji je 21. prosinca 2016. uputio Curtea de Apel Alba Iulia (Rumunjska) – Lucrețiu Hadrian Vădan protiv Agenția Națională de Administrare Fiscală – Direcția Generală de Soluționare a Contestațiilor, Direcția Generală Regională a Finanțelor Publice Brașov – Administrația Județeană a Finanțelor Publice Alba
   (Predmet C-664/16)
   (2017/C 104/41)
   Jezik postupka: rumunjski

      Sud koji je uputio zahtjev

   Curtea de Apel Alba Iulia

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelj: Lucrețiu Hadrian Vădan

      Tuženici: Agenția Națională de Administrare Fiscală – Direcția Generală de Soluționare a Contestațiilor, Direcția Generală Regională a Finanțelor Publice Brașov – Administrația Județeană a Finanțelor Publice Alba

      Prethodna pitanja

               1.

               Mogu li se Direktiva 2006/112 (1), općenito, a osobito odredbe članaka 167., 168., 178., 179. i 273., kao i načela proporcionalnosti i neutralnosti tumačiti na način da dopuštaju poreznom obvezniku koji ispunjava materijalne uvjete za odbitak PDV-a da koristi svoje pravo na odbitak, kada u posebnom kontekstu kao što je onaj iz glavnog postupka, nije u stanju predočavanjem računa pružiti dokaz o iznosima koji su u prethodnoj fazi plaćeni za isporuku robe i isporuku usluga?

               2.

               U slučaju potvrdnog odgovora na prvo pitanje, mogu li se Direktiva 2006/112, kao i načela proporcionalnosti i neutralnosti tumačiti na način da neizravna procjena (sudskim vještačenjem), koju je izvršio neovisni vještak na temelju količine rada/radne snage koji proizlaze iz vještačenja o građenju, može predstavljati dopustivu i primjerenu mjeru za utvrđivanje opsega prava na odbitak, kada su isporuku robe (građevinski materijal) i isporuku usluga (radna snaga za gradnju zgrada) izvršili porezni obveznici PDV-a?

      (1)  Direktiva Vijeća 2006/112/EZ od 28. studenoga 2006. o zajedničkom sustavu poreza na dodanu vrijednost (SL 2006., L 347, str. 1.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 9., svezak 1., str. 120.).


title: Predmet C-73/14: Presuda Suda (veliko vijeće) od 6. listopada 2015. – Vijeće Europske unije protiv Europske komisije (Tužba za poništenje — Konvencija Ujedinjenih naroda o pravu mora — Međunarodni sud za pravo mora — Nezakoniti, neprijavljeni i neregulirani ribolov — Postupak savjetodavnog mišljenja — Podnošenje pisanog podneska u ime Europske unije od strane Europske komisije — Nepostojanje prethodnog odobrenja sadržaja tog podneska od strane Vijeća Europske unije — Članak 13. stavak 2., članak 16. i članak 17. stavak 1. UEU-a — Članak 218. stavak 9. i članak 335. UFEU-a — Zastupanje Europske unije — Načela dodjele ovlasti i institucionalne ravnoteže — Načelo lojalne suradnje)

text:
               30.11.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 398/4

         Presuda Suda (veliko vijeće) od 6. listopada 2015. – Vijeće Europske unije protiv Europske komisije
   (Predmet C-73/14) (1)

   ((Tužba za poništenje - Konvencija Ujedinjenih naroda o pravu mora - Međunarodni sud za pravo mora - Nezakoniti, neprijavljeni i neregulirani ribolov - Postupak savjetodavnog mišljenja - Podnošenje pisanog podneska u ime Europske unije od strane Europske komisije - Nepostojanje prethodnog odobrenja sadržaja tog podneska od strane Vijeća Europske unije - Članak 13. stavak 2., članak 16. i članak 17. stavak 1. UEU-a - Članak 218. stavak 9. i članak 335. UFEU-a - Zastupanje Europske unije - Načela dodjele ovlasti i institucionalne ravnoteže - Načelo lojalne suradnje))
   (2015/C 398/05)
   Jezik postupka: engleski

      Stranke

      Tužitelj: Vijeće Europske unije (zastupnici: A. Westerhof Löfflerová, E. Finnegan i R. Liudvinaviciute-Cordeiro, agenti)

      Tuženik: Europska komisija (zastupnici: K. Banks, A. Bouquet, E. Paasivirta i P. Van Nuffel, agenti)

      Intervenijenti u potporu tužitelju: Češka Republika (zastupnici: M. Smolek, E. Ruffer, J. Vláčil i M. Hedvábná, agenti), Helenska Republika (zastupnici: G. Karipsiadis i K. Boskovits, agenti), Kraljevina Španjolska (zastupnik: M. Sampol Pucurull, agent), Francuska Republika (zastupnici: G. de Bergues, D. Colas, F. Fize i N. Rouam, agenti), Republika Litva (zastupnici: D. Kriaučiūnas i G. Taluntytė, agenti), Kraljevina Nizozemska (zastupnici: M. Bulterman, M. Gijzen i M. de Ree, agenti), Republika Austrija (zastupnici: C. Pesendorfer i G. Eberhard, agenti), Portugalska Republika (zastupnici: M. L. Inez Fernandes i M.L. Duarte, agenti), Republika Finska (zastupnici: J. Heliskoski i H. Leppo, agenti), Ujedinjena Kraljevina Velike Britanije i Sjeverne Irske (zastupnici: E. Jenkinson i M. Holt, agenti, uz asistenciju J. Holmesa, barristera)

      Izreka

               1.

               Tužba se odbija.

               2.

               Vijeću Europske unije nalaže se snošenje troškova.

               3.

               Češka Republika, Helenska Republika, Kraljevina Španjolska, Francuska Republika, Republika Litva, Kraljevina Nizozemska, Republika Austrija, Portugalska Republika, Republika Finska te Ujedinjena Kraljevina Velike Britanije i Sjeverne Irske snosit će vlastite troškove.

      (1)  SL C 93, 29. 3. 2014.


title: Predmet T-627/15: Tužba podnesena 11. studenoga 2015. – Frame protiv OHIM-a – Bianca-Moden (BIANCALUNA)

text:
               22.2.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 68/29

         Tužba podnesena 11. studenoga 2015. – Frame protiv OHIM-a – Bianca-Moden (BIANCALUNA)
   (Predmet T-627/15)
   (2016/C 068/38)
   Jezik na kojem je tužba podnesena: engleski

      Stranke

      Tužitelj: Frame Srl (San Giuseppe Vesuviano, Italija) (zastupnik: M. Borghese, R. Giordano, i E. Montelione, odvjetnici)

      Tuženik: Ured za usklađivanje na unutarnjem tržištu (žigovi i dizajni) (OHIM)

      Druga stranka pred žalbenim vijećem: Bianca-Moden GmbH & Co. KG (Ochtrup, Njemačka)

      Podaci o postupku pred OHIM-om

      Nositelj spornog žiga: tužitelj

      Predmetni sporni žig: verbalni žig Zajednice „BIANCALUNA” – prijava za registraciju br. 11 251 808

      Postupak pred OHIM-om: postupak povodom prigovora

      Pobijana odluka: odluka petog žalbenog vijeća OHIM-a od 7. kolovoza 2015. u predmetu R 2952/2014-5

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

               —

               poništi pobijanu odluku; i/ili

               —

               vrati predmet OHIM-u kako bi se vjerojatnost dovođenja u zabludu pravilno analizirala uzimajući u obzir rezultate dokaza o uporabi koje je podnio Bianca-Moden GmbH & Co. KG;

               —

               naloži OHIM-u snošenje troškova prvostupanjskog i ovog postupka;

               —

               alternativno, izmijeniti pobijanu odluku kako bi slijedeći proizvodi iz razreda 25. bili registrirani: donje rublje, pidžame, majice, ženske gaćice, muške gaćice.

      Tužbeni razlozi

               —

               pogrešno tumačenje Uredbe br. 207/2009 zbog odabira samo jednog ranijeg prava;

               —

               pogrešno tumačenje Uredbe br. 207/2009 u ocjeni vjerojatnosti dovođenja u zabludu među znakovima koje se uspoređuje.


title: Predmet T-328/14: Tužba podnesena 13. svibnja 2014. – Jannatian protiv Vijeća

text:
               7.7.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 212/40

         Tužba podnesena 13. svibnja 2014. – Jannatian protiv Vijeća
   (Predmet T-328/14)
   2014/C 212/52
   Jezik postupka: engleski

      Stranke

      Tužitelj: Mahmoud Jannatian (Teheran, Iran) (zastupnici: I. Smith Monnerville i S. Monnerville, odvjetnici)

      Tuženik: Vijeće Europske unije

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

               —

               u dijelu koji se odnosi na tužitelja poništi: (i) Odluku Vijeća 2010/413/ZVSP od 26. srpnja 2010. o mjerama ograničavanja protiv Irana i stavljanju izvan snage Zajedničkog stajališta 2007/140/ZVSP (SL L 195, str.39.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 18., svezak 3., str. 220.); (ii) Odluku Vijeća 2010/644/ZVSP od 25. listopada 2010. o izmjeni Odluke 2010/413/ZVSP o mjerama ograničavanja protiv Irana i stavljanju izvan snage Zajedničkog stajališta 2007/140/ZVSP (SL L 281, str. 81.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 18., svezak 3., str. 255.); (iii) Uredbu Vijeća (EU) br. 961/2010 od 25. listopada 2010. o mjerama ograničavanja protiv Irana i stavljanju izvan snage Uredbe (EZ) br. 423/2007 (SL L 281, str. 1.) [neslužbeni prijevod]; (iv) Uredba Vijeća (EU) br. 267/2012 od 23. ožujka 2012. o mjerama ograničavanja protiv Irana i stavljanju izvan snage Uredbe [Vijeća] (EU) br. 961/2010 (SL L 88, str. 1.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 18., svezak 4., str. 194.); (v) Provedbenu uredbu Vijeća (EU) br. 350/2012 od 23. travnja 2012. o provedbi Uredbe (EU) br. 267/2012 od 23. ožujka 2012. o mjerama ograničavanja protiv Irana (SL L110, str. 17.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 18., svezak 9., str. 258.); (vi) Provedbenu uredbu Vijeća (EU) br. 709/2012 od 2. kolovoza 2012. o provedbi Uredbe (EU) br. 267/2012 od 23. ožujka 2012. o mjerama ograničavanja protiv Irana (SL L 208, str. 2.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 18., svezak 13., str. 227.); (vii) Provedbenu uredbu Vijeća (EU) br. 945/2012 od 15. listopada 2012. o provedbi Uredbe (EU) br. 267/2012 od 23. ožujka 2012. o mjerama ograničavanja protiv Irana (SL L 282, str. 16.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 18., svezak 14., str. 122.); (viii) Provedbenu uredbu Vijeća (EU) br. 1264/2012 od 21. prosinca 2012. o provedbi Uredbe (EU) br. 267/2012 od 23. ožujka 2012. o mjerama ograničavanja protiv Irana (SL L 356, str. 55.) SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 18., svezak 14., str. 201.); (ix) Provedbenu uredbu Vijeća (EU) br. 522/2013 od 6. lipnja 2013. o provedbi Uredbe (EU) br. 267/2012 od 23. ožujka 2012. o mjerama ograničavanja protiv Irana (SL L 156, str. 3.) [neslužbeni prijevod]; (x) Provedbenu uredbu Vijeća (EU) br. 1203/2013 od 26. studenoga 2013. o provedbi Uredbe (EU) br. 267/2012 od 23. ožujka 2012. o mjerama ograničavanja protiv Irana (SL L 316, str. 1.); i (xi) Provedbenu uredbu Vijeća (EU) br. 397/2014 od 16. travnja 2014. o provedbi Uredbe (EU) br. 267/2012 od 23. ožujka 2012. o mjerama ograničavanja protiv Irana (SL L 119, str. 1.);

               —

               Vijeću naloži plaćanje naknade štete u iznosu od 40  000 eura zbog pretrpjelih gubitaka uzrokovanih pogrešnim uvrštavanjem tužitelja na popis;

               —

               naloži Vijeću snošenje svih troškova ovog postupka.

      Tužbeni razlozi i glavni argumenti

   U prilog tužbi tužitelj ističe sedam tužbenih razloga.

               1.

               Prvi tužbeni razlog koji se odnosi na nedostatak ovlasti Vijeća

                           —

                           Tužitelj tvrdi da se sukladno članku 215. Ugovora o funkcioniranju Europske Unije mjere ograničavanja mogu usvojiti samo na temelju zajedničkog prijedloga Komisije i Visokog predstavnika. Osporavane odluke i uredbe usvojilo je isključivo Vijeće. Stoga, za njihovo donošenje nije bilo potrebne ovlasti.

               2.

               Drugi tužbeni koji se odnosi na povredu obveze obrazlaganja

                           —

                           Tužitelj tvrdi da je razlog za njegovo uvrštavanje na popis u Prilogu II. previše neprecizan za ispunjenje uvjeta utvrđenih sudskom praksom koja se odnosi na obvezu obrazlaganja. Vijeće je, da bi ispunilo obvezu navođenja razloga, trebalo utvrditi konkretne i specifične elemente koji su svojstveni postojanju stvarne potpore koju je tužitelj pružao vladi Irana ili nuklearnim aktivnostima Irana koje predstavljaju rizik za širenje nuklearnog oružja. Osporavane odluke i uredbe stoga ne sadrže razloge.

               3.

               Treći tužbeni razlog koji se odnosi na povredu tužiteljevih temeljnih prava

                           —

                           Kao prvo, tužitelj tvrdi da osporavane odluke i uredbe povrjeđuju tužiteljeva prava obrane s obzirom na to da ne sadrže razloge. Kao drugo, nezakonitost osporavanih odluka i uredbi utječe na ovaj postupak jer, s jedne strane, otežava tužiteljevu mogućnost da iznese obranu i, s druge strane, ugrožava mogućnost Suda da izvrši nadzor zakonitosti osporavanih odluka i uredbi. Iz toga slijedi da su prekršena tužiteljeva prava na djelotvornu pravno zaštitu. Kao treće, budući da su tužitelju uskraćena njegova prava obrane i s obzirom na to da je ugrožena mogućnost Suda da izvrši nadzor zakonitosti mjera zamrzavanja financijskih sredstava – koje su po svojoj samoj prirodi „osobito represivne”, tužitelju je nametnuto neopravdano ograničenje prava vlasništva.

               4.

               Četvrti tužbeni razlog koji se odnosi na nedostatak dokaza protiv tužitelja

                           —

                           Tužitelj tvrdi da je Vijeće propustilo iznijeti dokaze i informacije na temelju kojih je usvojilo osporavane odluke i uredbe.

               5.

               Peti tužbeni razlog koji se odnosi na pogrešno utvrđene činjenice

                           —

                           Tužitelj tvrdi da suprotno onome što se navodi u osporavanim odlukama i uredbama, on više nije bio zamjenik voditelja Iranske organizacije za atomsku energiju na datume kada je uvršten na popis osoba i subjekata koji su obuhvaćeni mjerama ograničavanja. Vijeće je stoga počinilo pogrešku koja se tiče činjenica kada je tužitelja uvrstilo na popis samo zbog toga što je na datume raznih osporavanih odluka i uredbi bio zamjenik voditelja organizacije za atomsku energiju.

               6.

               Šesti tužbeni razlog koji se odnosi na pogrešku koja se tiče prava

                           —

                           Tužitelj tvrdi da se članak 20. točka (b) ne primjenjuje per se na pojedince koji su na upravljačkim položajima u subjektu uvrštenom na popis u Prilogu VIII. Pored toga, članak 20. točka (b) predviđa uvrštavanje na popis onih pojedinaca „koji sudjeluju u aktivnostima Irana kod kojih postoji opasnost od širenja nuklearnog oružja, koji su izravno s njima povezani ili ih podupiru”. Tvrdi da je Vijeće počinilo pogrešku koja se tiče prava uvrštavanjem tužitelja na popis u Prilogu II. bez navođenja dokaza da je tužitelj u vrijeme njegova uvrštavanja na popis u Prilogu II. pružao aktivnu i stvarnu potporu iranskim nuklearnim aktivnostima.

               7.

               Sedmi tužbeni razlog koji se odnosi na očitu pogrešku u ocjeni činjenica i povredu načela proporcionalnosti

                           —

                           Tužitelj tvrdi da u predmetnom slučaju nijedan cilj u općem interesu ne može opravdati da se pojedincima koji su samo tijekom kratkog razdoblja imale upravljački položaj u Iranskoj organizaciji za atomsku energiju (AEOI) nametnu tako stroge mjere. Nadalje, čak i ako bi se mjere mogle smatrati opravdanima ciljem u općem interesu, ipak bi ih se moglo kritizirati jer ne poštuju razuman odnos proporcionalnosti između upotrijebljenih sredstava i cilja koji se želio postići.


title: Predmet T-203/14: Tužba podnesena 31. ožujka 2014. – Mo Industries protiv OHIM-a (Splendid)

text:
               7.7.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 212/32

         Tužba podnesena 31. ožujka 2014. – Mo Industries protiv OHIM-a (Splendid)
   (Predmet T-203/14)
   2014/C 212/41
   Jezik postupka: engleski

      Stranke

      Tužitelj: Mo Industries LLC (Los Angeles, Sjedinjene Države) (zastupnik: P. González-Bueno Catalán de Ocón, odvjetnik)

      Tuženik: Ured za usklađivanje na unutarnjem tržištu (žigovi i dizajni)

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

               —

               Poništi odluku prvog žalbenog vijeća Ureda za usklađivanje na unutarnjem tržištu (žigovi i dizajni) od 7. siječnja 2014. donesenu u predmetu R 1542/2013-1;

               —

               tuženiku naloži snošenje troškova postupka.

      Tužbeni razlozi i glavni argumenti

      Predmetni žig Zajednice: Figurativni žig koji sadrži verbalni element „Splendid” za proizvode u razredima 18 i 25 – Prijava žiga zajednice br. 1 1 6 13  131

      Odluka ispitivača: prijava je odbijena

      Odluka žalbenog vijeća: žalba je odbijena

      Tužbeni razlozi: Povreda članka 7. stavka 1. točke (b) i (c) Uredbe o žigu Zajednice.


title: Predmet T-82/13: Presuda Općeg suda od 9. rujna 2015. – Panasonic i MT Picture Display protiv Komisije („Tržišno natjecanje — Zabranjeni sporazumi — Svjetsko tržište katodnih cijevi za televizore i zaslone računala — Odluka kojom se utvrđuje povreda članka 101. UFEU-a i članka 53. Sporazuma o EGP-u — Sporazumi i usklađena djelovanja u području cijena, podjele tržišta, mogućnosti i proizvodnje — Pravo na obranu — Dokaz sudjelovanja u zabranjenom sporazumu — Jedinstvena i trajna povreda — Smjernice o metodi za utvrđivanje novčanih kazni za 2006. — Proporcionalnost — Novčane kazne — Neograničena nadležnost”)

text:
               19.10.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 346/17

         Presuda Općeg suda od 9. rujna 2015. – Panasonic i MT Picture Display protiv Komisije
   (Predmet T-82/13) (1)

   ((„Tržišno natjecanje - Zabranjeni sporazumi - Svjetsko tržište katodnih cijevi za televizore i zaslone računala - Odluka kojom se utvrđuje povreda članka 101. UFEU-a i članka 53. Sporazuma o EGP-u - Sporazumi i usklađena djelovanja u području cijena, podjele tržišta, mogućnosti i proizvodnje - Pravo na obranu - Dokaz sudjelovanja u zabranjenom sporazumu - Jedinstvena i trajna povreda - Smjernice o metodi za utvrđivanje novčanih kazni za 2006. - Proporcionalnost - Novčane kazne - Neograničena nadležnost”))
   (2015/C 346/19)
   Jezik postupka: engleski

      Stranke

      Tužitelji: Panasonic Corp. (Kadoma, Japan); i MT Picture Display Co. Ltd (Matsuocho, Japan) (zastupnici: R. Gerrits i A.-H. Bischke, odvjetnici, M. Hoskins, QC, i S. K. Abram, barrister)

      Tuženik: Europska Komisija (zastupnici: A. Biolan, M. Kellerbauer et G. Koleva, agenti)

      Predmet

   Ponajprije, zahtjev za poništenje Odluke Komisije C (2012) 8839 final od 5. prosinca 2012. koja se odnosi na postupak primjene članka 101. UFEU a i članka 53. Sporazuma o EGP-u (predmet COMP/39.437 – Katodne cijevi za televizore i zaslone računala), u dijelu u kojem se odnosi na tužitelja, ili, podredno, zahtjev za smanjenje iznosa novčane kazne izrečene tužiteljima.

      Izreka

               1.

               Iznos novčanih kazni izrečenih člankom 2. stavkom 2. točkama (f), (h) i (i) Odluke Komisije C (2012) 8839 final od 5. prosinca 2012. koja se odnosi na postupak primjene članka 101. UFEU-a i članka 53. Sporazuma o EGP-u (predmet COMP/39.437 – Katodne cijevi za televizore i zaslone računala) određuje se na 128 866 000 eura u odnosu na Panasonic Corp., za njegovo izravno sudjelovanje u povredi koja se odnosi na katodne cijevi u boji za televizore, na 82 826 000 eura u odnosu na Panasonic, Toshiba Corp. i MT Picture Display Co. Ltd, zajedno i solidarno, te na 7 530 000 eura u odnosu na Panasonic i MT Picture Display, zajedno i solidarno.

               2.

               U preostalom dijelu tužba se odbija.

               3.

               Svaka stranka snosit će svoje troškove.

      (1)  SL C 101, 6. 4. 2013.


title: Predmet F-94/13: Rješenje Službeničkog suda (treće vijeće) od 20. srpnja 2016. – Piessevaux protiv Vijeća (Javna služba — Dužnosnici — Mirovine — Članak 11. stavak 2. Priloga VIII. Pravilniku o osoblju — Mirovinska prava stečena na temelju nacionalnog mirovinskog sustava prije stupanja u službu Unije — Prijenos u mirovinski sustav Unije — Prijedlog za priznavanje godina mirovinskog staža — Prigovor nedopuštenosti — Pojam akta kojim se nanosi šteta — Članak 83. Poslovnika)

text:
               3.10.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 364/46

      Rješenje Službeničkog suda (treće vijeće) od 20. srpnja 2016. – Piessevaux protiv Vijeća
      (Predmet F-94/13) (1)

      ((Javna služba - Dužnosnici - Mirovine - Članak 11. stavak 2. Priloga VIII. Pravilniku o osoblju - Mirovinska prava stečena na temelju nacionalnog mirovinskog sustava prije stupanja u službu Unije - Prijenos u mirovinski sustav Unije - Prijedlog za priznavanje godina mirovinskog staža - Prigovor nedopuštenosti - Pojam akta kojim se nanosi šteta - Članak 83. Poslovnika))
      (2016/C 364/58)
      Jezik postupka: francuski

         Stranke

         Tužitelj: Vincent Piessevaux (Bruxelles, Belgija) (zastupnici: u početku D. de Abreu Caldas, A. Coolen, J.-N. Louis i É. Marchal, odvjetnici, zatim D. de Abreu Caldas i J.-N. Louis, odvjetnici, potom J.-N. Louis, odvjetnik te naposljetku L. Ponteville, odvjetnik)

         Tuženik: Vijeće Europske unije (zastupnici: M. Bauer i J. Herrmann, agenti)

         Predmet

      Zahtjev za poništenje odluke o izračunu prava iz mirovinskog osiguranja stečenih prije stupanja u službu na temelju novih općih provedbenih odredbi koje se odnose na članke 11. i 12. Priloga VIII. Pravilniku o osoblju.

         Izreka rješenja

                  1.

                  Tužba se odbacuje kao nedopuštena.

                  2.

                  Vincent Piessevaux snosit će vlastite troškove te mu se nalaže snošenje troškova Vijeća Europske unije.

         (1)  SL C 336, 16. 11. 2013., str. 32.


title: Predmet C-41/14: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 27. siječnja 2014. uputio Cour de cassation (Francuska) – Christie’s France SNC protiv Syndicat national des antiquaires

text:
               7.4.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 102/20

         Zahtjev za prethodnu odluku koji je 27. siječnja 2014. uputio Cour de cassation (Francuska) – Christie’s France SNC protiv Syndicat national des antiquaires
   (Predmet C-41/14)
   2014/C 102/28
   Jezik postupka: francuski

      Sud koji je uputio zahtjev

   Cour de cassation

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelj: Christie’s France SNC

      Tuženik: Syndicat national des antiquaires

      Prethodno pitanje

   Treba li pravilo iz članka 1. stavka 4. Direktive 2001/84/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 27. rujna 2001. o pravu slijeđenja u korist autora izvornika umjetničkog djela (1), koje određuje da prodavatelj plaća pravo slijeđenja tumačiti u smislu da on snosi u konačnici trošak bez mogućeg ugovornog odstupanja?

      (1)  SL L 272, str. 32. (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 17., svezak 2., str. 22.)


title: Predmet T-17/16: Tužba podnesena 19. srpnja 2016. – MS protiv Komisije

text:
               5.9.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 326/29

         Tužba podnesena 19. srpnja 2016. – MS protiv Komisije
   (Predmet T-17/16)
   (2016/C 326/51)
   Jezik postupka: francuski

      Stranke

      Tužitelj: MS (Castries, Francuska) (zastupnici: L. Levi i M. Vandenbussche, odvjetnici)

      Tuženik: Europska komisija

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

               —

               proglasi tužbu dopuštenom i osnovanom;

         i u skladu s time:

               —

               utvrdi izvanugovornu odgovornost Europske komisije na temelju članka 268. i članka 340. drugog stavka Ugovora o funkcioniranju EU-a;

               —

               naloži dostavljanje dokumenata koje je Komisija proglasila povjerljivima i koji su nužna potpora odluci o isključenju;

               —

               odredi naknadu nematerijalne štete nastale zbog protupravnog ponašanja Komisije, koja je ex aequo et bono procijenjena na 20 000 eura;

               —

               naloži Komisiji da objavi pismo isprike tužitelju i da ga ponovno uključi u Team Europe;

               —

               naloži tuženiku snošenje svih troškova.

      Tužbeni razlozi i glavni argumenti

   U prilog osnovanosti tužbe tužitelj ističe dva tužbena razloga.

               1.

               Prvi tužbeni razlog, koji se temelji na nezakonitostima koje je počinila Komisija, a koje čine bitne povrede pravnog pravila čiji je cilj dodjela prava pojedincima koji se pozivaju na izvanugovornu odgovornost Komisije. Kao prvo, tužitelj smatra da ga Komisija nije uredno obavijestila o navodima i elementima iznesenima protiv njega te mu nije pružila mogućnost da se valjano očituje o njima prije donošenja odluke o isključenju, protivno članku 41. Povelje Europske unije o temeljnim pravima, općim načelima dobre uprave, poštovanja prava obrane i članku 16. Europskog kodeksa o dobrom ponašanju zaposlenih u upravi. Kao drugo, Komisija nije pažljivo i nepristrano ispitala sve relevantne elemente u predmetnom slučaju prije nego je odlučila o tužiteljevu isključenju iz mreže Team Europe, protivno načelu dužne pažnje sadržanom u članku 41. Povelje i člancima 8., 9. i 11. Kodeksa. Na taj način Komisija je također povrijedila pretpostavku tuženikove nedužnosti zajamčenu u članku 48. Povelje. Kao treće, tužitelj smatra da Komisija nije pravilno obrazložila svoju odluku jer je u njoj navela nejasne i, štoviše, netočne tvrdnje, protivno članku 41. stavku 2. Povelje i članku 18. Kodeksa. Naposljetku, odluka koju je donijela Komisija očito je neosnovana i neproporcionalna u odnosu na okolnosti slučaja.

               2.

               Drugi tužbeni razlog, koji se temelji na stvarnoj i određenoj šteti koju je tužitelj pretrpio zbog ponašanja koje prigovara Komisiji i koja dovodi u pitanje njegov moralni i profesionalni integritet.


title: Predmet C-321/14: Presuda Suda (sedmo vijeće) od 3. rujna 2015. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Landgericht Krefeld – Njemačka) – Colena AG protiv Karnevalservice Bastian GmbH (Zahtjev za prethodnu odluku — Usklađivanje zakonodavstva — Kozmetički proizvodi — Zaštita potrošača — Uredba (EZ) br. 1223/2009 — Područje primjene — Nekorektivne kontaktne leće u boji s motivima — Navod na ambalaži koji opisuje predmetni proizvod kao da se radi o kozmetičkom proizvodu — Zaštita potrošača)

text:
               26.10.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 354/9

         Presuda Suda (sedmo vijeće) od 3. rujna 2015. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Landgericht Krefeld – Njemačka) – Colena AG protiv Karnevalservice Bastian GmbH
   (Predmet C-321/14) (1)

   ((Zahtjev za prethodnu odluku - Usklađivanje zakonodavstva - Kozmetički proizvodi - Zaštita potrošača - Uredba (EZ) br. 1223/2009 - Područje primjene - Nekorektivne kontaktne leće u boji s motivima - Navod na ambalaži koji opisuje predmetni proizvod kao da se radi o kozmetičkom proizvodu - Zaštita potrošača))
   (2015/C 354/10)
   Jezik postupka: njemački

      Sud koji je uputio zahtjev

   Landgericht Krefeld

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelj: Colena AG

      Tuženik: Karnevalservice Bastian GmbH

      Izreka

   Uredbu (EZ) br. 1223/2009 Europskog parlamenta i Vijeća od 30. studenoga 2009. o kozmetičkim proizvodima treba tumačiti tako da nekorektivne kontaktne leće u boji s motivima ne potpadaju pod područje primjene ove uredbe bez obzira na činjenicu da je na njihovoj ambalaži istaknut navod „Kozmetički dodatak za oči na koji se primjenjuje Direktiva o kozmetičkim proizvodima”.

      (1)  SL C 315, 15. 9. 2014.


title: Predmet C-16/14: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 16. siječnja 2014. uputio Hof van Beroep te Gent (Belgija) – Property Development Company NV protiv Belgijske države

text:
               7.4.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 102/15

         Zahtjev za prethodnu odluku koji je 16. siječnja 2014. uputio Hof van Beroep te Gent (Belgija) – Property Development Company NV protiv Belgijske države
   (Predmet C-16/14)
   2014/C 102/20
   Jezik postupka: nizozemski

      Sud koji je uputio zahtjev

   Hof van Beroep te Gent

      Stranke glavnog postupka

      Žalitelj: Property Development Company NV

      Druga stranka u postupku: Belgijska država

      Prethodno pitanje

   Jesu li kamate na pozajmljeni kapital, koje sukladno članku 35. stavku 4. Četvrte direktive Vijeća 78/660/EEZ (1) od 25. srpnja 1978. mogu biti uračunate u trošak proizvodnje do one mjere u kojoj se odnose na pripadaju razdoblje proizvodnje, dio porezne osnovice za korištenje u smislu članka 5. stavka 6. Šeste direktive Vijeća 77/388/EEZ (2) od 17. svibnja 1977., osobito „proizvodne cijene” u smislu članka 11. slova A stavka 1. točke (b) te direktive i/ili popratnih troškova u smislu njezinog članka 11. slova A stavka 2.?

      (1)  Četvrta direktiva Vijeća 78/660/EEZ od 25. srpnja 1978. na temelju članka 54. stavka 3. točke (g) Ugovora o godišnjim financijskim izvještajima za određene vrste trgovačkih društava (SL L 222, str. 11.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 17., svezak 1., str. 16.).

      (2)  Šesta direktiva Vijeća 77/388/EEZ od 17. svibnja 1977. o usklađivanju zakonodavstava država članica koja se odnose na poreze na promet – zajednički sustav poreza na dodanu vrijednost: jedinstvena porezna osnovica (SL L 145, str. 1.).


title: Predmet C-593/14: Presuda Suda (četvrto vijeće) od 21. prosinca 2016. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Vestre Landsret – Danska) – Masco Denmark ApS, Damixa ApS protiv Skatteministeriet (Zahtjev za prethodnu odluku — Sloboda poslovnog nastana — Porezno zakonodavstvo u području potkapitalizacije društava kćeri — Uključivanje u oporezivu dobit društva zajmodavca kamata na zajam koje je platio nerezidentno društvo kći zajmoprimac — Izuzimanje kamata koje je uplatilo rezidentno društvo kći zajmoprimac — Uravnotežena raspodjela ovlasti za oporezivanje među državama članicama — Nužnost sprečavanja opasnosti od izbjegavanja plaćanja poreza)

text:
               20.2.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 53/3

         Presuda Suda (četvrto vijeće) od 21. prosinca 2016. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Vestre Landsret – Danska) – Masco Denmark ApS, Damixa ApS protiv Skatteministeriet
   (Predmet C-593/14) (1)

   ((Zahtjev za prethodnu odluku - Sloboda poslovnog nastana - Porezno zakonodavstvo u području potkapitalizacije društava kćeri - Uključivanje u oporezivu dobit društva zajmodavca kamata na zajam koje je platio nerezidentno društvo kći zajmoprimac - Izuzimanje kamata koje je uplatilo rezidentno društvo kći zajmoprimac - Uravnotežena raspodjela ovlasti za oporezivanje među državama članicama - Nužnost sprečavanja opasnosti od izbjegavanja plaćanja poreza))
   (2017/C 053/04)
   Jezik postupka: danski

      Sud koji je uputio zahtjev

   Vestre Landsret

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelji: Masco Denmark ApS, Damixa ApS

      Tuženik: Skatteministeriet

      Izreka

   Članak 49. UFEU-a u vezi s člankom 54. UFEU-a treba tumačiti na način da mu je protivno zakonodavstvo države članice poput onoga u glavnom postupku, koje društvu rezidentu daje oslobođenje od poreza za kamate koje je platilo društvo kći ako ono nije moglo odbiti odgovarajući rashod zbog pravila koja ograničavaju pravo na odbitak kamata u slučaju potkapitalizacije, a isključuje oslobađanje koje bi proizlazilo na temelju njezina vlastitog zakonodavstva u vezi s potkapitalizacijom kada je društvo kći rezident u drugoj državi članici.

      (1)  SL C 73, 2. 3. 2015.


title: Predmet T-532/14 R: Rješenje predsjednika Općeg suda od 20. kolovoza 2014. – Alsharghawi protiv Vijeća ( „Privremena pravna zaštita — Zajednička vanjska i sigurnosna politika — Mjere ograničavanja poduzete s obzirom na stanje u Libiji — Popis osoba i subjekata na koje se primjenjuju navedene mjere ograničavanja — Zahtjev za odgodu izvršenja — Nepostojanje hitnosti — Pronalaženje ravnoteže između interesa” )

text:
               13.10.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 361/10

         Rješenje predsjednika Općeg suda od 20. kolovoza 2014. – Alsharghawi protiv Vijeća
   (Predmet T-532/14 R)
   ((„Privremena pravna zaštita - Zajednička vanjska i sigurnosna politika - Mjere ograničavanja poduzete s obzirom na stanje u Libiji - Popis osoba i subjekata na koje se primjenjuju navedene mjere ograničavanja - Zahtjev za odgodu izvršenja - Nepostojanje hitnosti - Pronalaženje ravnoteže između interesa”))
   2014/C 361/13
   Jezik postupka: francuski

      Stranke

      Tužitelj: Bashir Saleh Bashir Alsharghawi (Johannesburg, Republika Južna Afrika) (zastupnik: E. Moutet, odvjetnik)

      Tuženik: Vijeće Europske unije (zastupnici: A. Vitro i V. Piessevaux, agenti)

      Predmet

   Zahtjev da se odgodi izvršenje Odluke Vijeća 2011/137/ZVSP od 28. veljače 2011. o mjerama ograničavanja s obzirom na stanje u Libiji (SL L 58, str. 53.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 18., svezak 6., str. 191.) i Odluke Vijeća 2011/178/ZVSP od 23. ožujka 2011. o izmjeni Odluke 2011/137/ZVSP (SL L 78, str. 24.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 18., svezak 6., str. 223.) u dijelovima u kojima se te odluke odnose na tužitelja

      Izreka

               1.

               Odbija se zahtjev za privremenu pravnu zaštitu.

               2.

               O troškovima će se odlučiti naknadno.


title: Predmet T-342/17: Tužba podnesena 30. svibnja 2017. – Deutsche Lufthansa i drugi protiv Komisije

text:
               24.7.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 239/63

         Tužba podnesena 30. svibnja 2017. – Deutsche Lufthansa i drugi protiv Komisije
   (Predmet T-342/17)
   (2017/C 239/75)
   Jezik postupka: engleski

      Stranke

      Tužitelji: Deutsche Lufthansa AG (Köln, Njemačka), Lufthansa Cargo AG (Frankfurt am Main, Njemačka), Swiss International Air Lines AG (Basel, Švicarska) (zastupnik: S. Völcker, odvjetnik)

      Tuženik: Europska komisija

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelji od Općeg suda zahtijevaju da:

               —

               poništi članak 1. Komisijine Odluke C (2017) 1742 final od 17. ožujka 2017. o postupku na temelju članka 101. UFEU-a, članka 53. Sporazuma o EGP-u i članka 8. Sporazuma između Europske zajednice i Švicarske Konfederacije o zračnom prometu (predmet AT.39258 – zračni teretni prijevoz);

               —

               naloži Komisiji snošenje troškova, uključujući troškove tužiteljâ.

      Tužbeni razlozi i glavni argumenti

   U prilog osnovanosti tužbe tužitelji ističu pet tužbenih razloga.

               1.

               Prvi tužbeni razlog, koji se temelji na tome da pobijana odluka nije valjano obrazložena jer se u njenoj izreci i obrazloženju nedvosmisleno ne navodi teritorijalni opseg povrede.

               2.

               Drugi tužbeni razlog, koji se temelji na tome da se pobijanom odlukom krši članak 11. Sporazuma između Europske zajednice i Švicarske Konfederacije o zračnom prometu jer se temelji na kontaktima među konkurentima koji su ostvareni u Švicarskoj i koji su pretežito utjecali na zračni teretni prijevoz između Švicarske i trećih zemalja.

               3.

               Treći tužbeni razlog, koji se temelji na tome da se pobijanom odlukom krši načelo zabrane retroaktivne primjene zakona jer se temelji na kontaktima koji su utjecali samo na rute izvan EGP-a ostvarenima prije stupanja na snagu Uredbe br. 1/2003 (1).

               4.

               Četvrti tužbeni razlog, koji se temelji na tome da se pobijanom odlukom krši članak 101. UFEU-a, članak 53. Sporazuma o EGP-u i članak 8. Sporazuma između Europske zajednice i Švicarske Konfederacije o zračnom prometu jer se njome bez odgovarajuće analize kontakti ostvareni izvan EGP-a, kao i oni koji se odnose na WOW alliance (udruženje Japan Airlines Cargoa, Lufthansa Cargoa, SAS Cargoa i Singapore Airlines Cargoa) i kontakti koji se odnose na naplatu provizije na dodatke opisuju kao dijelovi iste jedinstvene i trajne povrede, s kontaktima između konkurenata ostvarenima na razini sjedišta.

               5.

               Peti tužbeni razlog, koji se temelji na tome da se pobijanom odlukom krše članak 101. UFEU-a i članak 53. Sporazuma o EGP-u jer počiva na tome da su kontakti između konkurenata ostvareni izvan EGP-a povrede članka 101. UFEU-a i članka 53. Sporazuma o EGP-u. Prema mišljenju tužiteljâ, sporazumi ili usklađena djelovanja u pogledu dolaznih teretnih prijevoza u EGP ne ograničuju tržišno natjecanje unutar EGP-a, niti utječu na trgovinu između država članica. Štoviše, kako tvrde tužitelji, pobijana odluka primjenjuje pogrešni pravni standard u analizi sprečava li vladina intervencija u više relevantnih država primjenu članka 101. UFEU-a i članka 53. Sporazuma o EGP-u.

      (1)  Uredba Vijeća (EZ) br. 1/2003 od 16. prosinca 2002. o provedbi pravila o tržišnom natjecanju koja su propisana člancima 81. i 82. Ugovora o EZ-u (SL L 1, str. 1.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 8., svezak 1., str. 165.)


title: Predmet C-492/16: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 14. rujna 2016. uputio Fővárosi Törvényszék (Mađarska) – Incyte Corporation protiv Szellemi Tulajdon Nemzeti Hivatala

text:
               5.12.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 454/17

      Zahtjev za prethodnu odluku koji je 14. rujna 2016. uputio Fővárosi Törvényszék (Mađarska) – Incyte Corporation protiv Szellemi Tulajdon Nemzeti Hivatala
      (Predmet C-492/16)
      (2016/C 454/30)
      Jezik postupka: mađarski

         Sud koji je uputio zahtjev

      Fővárosi Törvényszék

         Stranke glavnog postupka

         Tužitelj: Incyte Corporation

         Tuženik: Szellemi Tulajdon Nemzeti Hivatala

         Prethodna pitanja

                  1.

                  Treba li članak 17. stavak 2. Uredbe (EZ) br. 1610/1996 Europskog parlamenta i Vijeća od 23. srpnja 1996. o uvođenju svjedodžbe o dodatnoj zaštiti za sredstva za zaštitu bilja (1), tumačiti na način da je u zahtjevu za svjedodžbu o dodatnoj zaštiti na temelju te uredbe ili Uredbe (EZ) br. 469/2009 Europskog parlamenta i Vijeća od 6. svibnja 2009. o svjedodžbi o dodatnoj zaštiti za lijekove (2), „datum prvog odobrenja za stavljanje proizvoda na tržište u [Uniji]” određen netočno ako je određen u suprotnosti s pravnim tumačenjem sadržanim u presudi Suda Europske unije u predmetu C-471/14, i da, slijedom toga, valja ispraviti datum isteka svjedodžbe o dodatnoj zaštiti čak i ako je odluka o izdavanju predmetne svjedodžbe donesena prije te presude i istekao je rok za podnošenje pravnog lijeka protiv te odluke?

                  2.

                  Je li tijelo države članice koje je u području industrijskog vlasništva nadležno za izdavanje svjedodžbe o dodatnoj zaštiti obvezno po službenoj dužnosti ispraviti datum isteka navedene svjedodžbe kako bi ga prilagodio pravnom tumačenju sadržanom u presudi u predmetu C-471/14?

         (1)  SL 1996., L 198, str. 30. (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 3., svezak 63., str. 97.)

         (2)  SL 2009., L 152, str. 1. (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 13., svezak 64., str. 166.)


title: Predmet T-658/11: Rješenje Općeg suda od 27. siječnja 2014. — Komisija protiv OHIM-a — Ten ewiv (TEN)

text:
               15.3.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 78/18

         Rješenje Općeg suda od 27. siječnja 2014. — Komisija protiv OHIM-a — Ten ewiv (TEN)
   (Predmet T-658/11) (1)

   2014/C 78/35
   Jezik postupka: njemački
   Predsjednik osmog vijeća odredio je brisanje predmeta.

      (1)  SL C 98, 31.3.2012.


title: Predmet T-764/14: Tužba podnesena 14. studenoga 2014. – European Dynamics Luxembourg i Evropaïki Dynamiki protiv Komisije

text:
               26.1.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 26/38

         Tužba podnesena 14. studenoga 2014. – European Dynamics Luxembourg i Evropaïki Dynamiki protiv Komisije
   (Predmet T-764/14)
   (2015/C 026/49)
   Jezik postupka: grčki

      Stranke

      Tužitelji: European Dynamics Luxembourg SA (Luxembourg, Luksemburg) i Evropaïki Dynamiki – Proigmena Systimata Tilepikoinonion Pliroforikis kai Tilematikis AE (Atena, Grčka) (zastupnici: M. Sfyri i I. Ampazis, odvjetnici)

      Tuženik: Europska komisija

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelji od Općeg suda zahtijevaju da:

               —

               poništi Odluku Europske komisije Ares(2014) 2903214 od 5. rujna 2014. kojom je Komisija odbila ponudu tužitelja u okviru ograničenog postupka javne nabave EuropeAid/135040/C/SER/MULTI;

               —

               naloži povrat u prijašnje stanje i

               —

               naloži Komisiji snošenje svih troškova tužiteljâ.

      Tužbeni razlozi i glavni argumenti

   U prilog osnovanosti tužbe tužitelji ističu sljedeće.
   Tužitelji smatraju da valja poništiti pobijanu odluku na temelju članka 263. UFEU-a zbog sljedećih razloga:

               Kao prvo, iskustvo sudionika procijenjeno je tijekom postupka dodjele iako je ono već ispitano u postupku preselekcije.

               Kao drugo, Komisija je povrijedila obvezu obrazlaganja vlastite odluke time što je nedovoljno obrazložila klasifikaciju tehničke ponude tužiteljâ i time što nije objavila cjelokupni sastav odabranog konzorcija niti bitne značajke ekonomske ponude.

               Kao treće, kada je riječ o tehničkoj ponudi tužitelja, Komisija je napravila očite pogreške u ocjeni, a time je istovremeno povrijedila i načelo jednakog postupanja prema sudionicima.

               Kao četvrto, Komisija je povrijedila Financijsku uredbu i u njoj sadržano načelo transparentnosti.


title: Predmet T-20/14: Tužba podnesena 8. siječnja 2014. – Nguyen protiv Parlamenta i Vijeća

text:
               14.4.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 112/42

         Tužba podnesena 8. siječnja 2014. – Nguyen protiv Parlamenta i Vijeća
   (Predmet T-20/14)
   2014/C 112/55
   Jezik postupka: francuski

      Stranke

      Tužitelj: Huynh Duong Vi Nguyen (Woluwe-Saint-Lambert, Belgija) (zastupnik: M. Velardo, avocat)

      Tuženici: Vijeće Europske unije i Europski parlament

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da :

               —

               poništi odredbe članka 7. (vrijeme za putovanje) Priloga V. Pravilniku i članka 8. (trošak putovanja) Priloga VII. Pravilniku, kako su izmijenjeni Uredbom (EU, Euratom) br. 1023/2013 Europskog parlamenta i Vijeća od 22. listopada 2013. o izmjeni Pravilnika o osoblju za dužnosnike Europske unije i Uvjeta zaposlenja ostalih službenika Europske unije, koja je objavljena u Službenom listu br. L 287 od 29. listopada 2013., u dijelu u kojem se pravo na trošak putovanja i vrijeme za putovanje povezuje s pravom na naknadu za život u inozemstvu ili na naknadu za boravak u stranoj zemlji ;

               —

               naloži tuženiku da tužitelju isplati iznos od 169 051,96 eura na ime naknade pretrpljene imovinske štete, te iznos od 40 000 eura na ime naknade neimovinske štete ;

               —

               naloži tuženiku plaćanje naknade štete i zateznih kamata po stopi od 6,75 na iznos pretrpljene imovinske i neimovinske štete ;

               —

               naloži tuženiku snošenje troškova postupka.

      Tužbeni razlozi i glavni argumenti

   Tužitelj, kojemu je mjesto porijekla New York, ali koji ne prima naknadu za život u inozemstvu ili za boravak u stranoj zemlji, te stoga nakon reforme Pravilnika o osoblju za dužnosnike Europske unije gubi pravo na paušalnu naknadu putnih troškova i uvećanje godišnjeg odmora za dodatne dane za vrijeme putovanja, u prilog svojoj tužbi navodi pet tužbenih razloga:

               —

               povredu bitnih postupovnih uvjeta kao i članka 27. Povelje Europske unije o temeljnim pravima u pogledu Prava radnika na informiranje i savjetovanje, s obzirom da je odbor za Pravilnik o osoblju zaobiđen prilikom revizije Pravilnika o osoblju ;

               —

               povredu načela stečenih prava, načela koja se odnose na vremenske granice važenja prava te načela pravne sigurnosti ;

               —

               povredu načela legitimnih očekivanja ;

               —

               povredu načela jednakosti postupanja i

               —

               povredu načela proporcionalnosti.


title: Predmet C-559/15: Presuda Suda (treće vijeće) od 27. travnja 2017. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Consiglio di Stato – Italija) – Onix Asigurări SA protiv Istituto per la Vigilanza Sulle Assicurazioni (IVASS) (Zahtjev za prethodnu odluku — Direktiva 73/239/EEZ — Direktiva 92/49/EEZ — Načelo jedinstvenog odobrenja — Načelo nadzora koji provodi matična država članica — Članak 40. stavak 6. — Pojam „nepravilnost” — Ugled dioničara — Zabrana osiguravajućem društvu sa sjedištem u državi članici da sklapa nove ugovore na području druge države članice)

text:
               26.6.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 202/4

         Presuda Suda (treće vijeće) od 27. travnja 2017. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Consiglio di Stato – Italija) – Onix Asigurări SA protiv Istituto per la Vigilanza Sulle Assicurazioni (IVASS)
   (Predmet C-559/15) (1)

   ((Zahtjev za prethodnu odluku - Direktiva 73/239/EEZ - Direktiva 92/49/EEZ - Načelo jedinstvenog odobrenja - Načelo nadzora koji provodi matična država članica - Članak 40. stavak 6. - Pojam „nepravilnost” - Ugled dioničara - Zabrana osiguravajućem društvu sa sjedištem u državi članici da sklapa nove ugovore na području druge države članice))
   (2017/C 202/05)
   Jezik postupka: talijanski

      Sud koji je uputio zahtjev

   Consiglio di Stato

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelj: Onix Asigurări SA

      Tuženik: Istituto per la Vigilanza Sulle Assicurazioni (IVASS)

      Izreka

   Direktivu 92/49/EEZ Vijeća od 18. lipnja 1992. o usklađivanju zakona i drugih propisa koji se odnose na izravno osiguranje osim životnog osiguranja te kojom se izmjenjuje Direktiva 73/239/EEZ i Direktiva 88/357/EEZ (Treća direktiva o neživotnom osiguranju) i osobito njezin članak 40. stavak 6. treba tumačiti na način da im se protivi to da nadzorna tijela države članice, kako bi zaštitila interese osiguranika i drugih osoba koje mogu biti ovlaštene na ugovorene police osiguranja, u hitnom slučaju donose mjere u odnosu na društvo za izravno osiguranje osim životnog osiguranja, koje posluje na području te države članice na temelju prava slobodnog pružanja usluga, poput zabrane sklapanja novih ugovora na tom području, a koje se temelje na diskrecijskoj ocjeni o navodnom neispunjenju subjektivnog preduvjeta koji je postojao od početka ili je naknadno nastao i koji je predviđen radi izdavanja odobrenja za obavljanje djelatnosti osiguranja, odnosno zahtjeva o ugledu. S druge strane, ta direktiva ne protivi se tomu da ta država članica, u izvršavanju ovlasti koje ima u hitnom slučaju, utvrdi mogu li određene manjkavosti ili nejasnoće u vezi s ugledom osoba koje upravljaju predmetnim društvom za osiguranje predstavljati stvarnu i neposrednu opasnost tako da dolazi do nepravilnosti na štetu interesa osiguranika ili drugih osoba koje mogu biti ovlaštene na ugovorene police osiguranja i, ako je to tako, da hitno donese odgovarajuće mjere poput, u slučaju potrebe, zabrane sklapanja novih ugovora na svojem području.

      (1)  SL C 38, 1. 2. 2016.


title: Predmet T-534/14: Tužba podnesena 16. srpnja 2014. – Murnauer Markenvertrieb protiv OHIM-a – Bach Flower Remedies (MURNAUERS Bachblüten)

text:
               6.10.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 351/13

         Tužba podnesena 16. srpnja 2014. – Murnauer Markenvertrieb protiv OHIM-a – Bach Flower Remedies (MURNAUERS Bachblüten)
   (Predmet T-534/14)
   2014/C 351/15
   Jezik na kojem je tužba podnesena: njemački

      Stranke

      Tužitelj: Murnauer Markenvertrieb GmbH (Egelsbach, Njemačka) (zastupnici: F. Traub i H. Daniel, Rechtsanwälte)

      Tuženik: Ured za usklađivanje na unutarnjem tržištu (žigovi i dizajni)

      Druga stranka pred žalbenim vijećem: Bach Flower Remedies Ltd (London, Ujedinjena Kraljevina)

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

               —

               poništi odluku drugog žalbenog vijeća Ureda za usklađivanje na unutarnjem tržištu (žigovi i dizajni) od 5. svibnja 2014. u predmetu R 2041/2012-2;

               —

               naloži tuženiku snošenje troškova postupka.

      Tužbeni razlozi i glavni argumenti

      Podnositelj prijave žiga Zajednice: tužitelj

      Predmetni žig Zajednice: figurativni žig koji sadrži verbalni element „MURNAUERS Bachblüten” za proizvode iz razreda 3, 5 i 30 – prijava žiga Zajednice br. 9 749 847

      Nositelj žiga ili znaka navedenog u postupku povodom prigovora: Bach Flower Remedies Ltd

      Navedeni žig ili znak: nacionalni figurativni žig i figurativni žig Zajednice koji sadrži verbalni element „Bach”, nacionalni verbalni žig „Bach”, kao i neregistrirani žig „BACH” koji se koristi u poslovnom prometu za proizvode i usluge iz razreda 3, 5, 29, 30, 31, 32, 33, 35, 42 i 44

      Odluka Odjela za prigovore: prigovor je prihvaćen

      Odluka žalbenog vijeća: žalba je odbijena

      Tužbeni razlozi: povreda članka 8. stavka 1. točke (b) Uredbe br. 207/2009


title: Predmet C-634/13 P: Presuda Suda (peto vijeće) od 17. rujna 2015. – Total Marketing Services, pravni sljednik društva Total Raffinage Marketing protiv Europske komisije (Žalba — Tržišno natjecanje — Tržište parafinskog voska — Tržište prešanog parafina — Trajanje sudjelovanja u nezakonitom zabranjenom sporazumu — Prestanak sudjelovanja — Prekid sudjelovanja — Nepostojanje dokaza o postojanju tajnih kontakata u određenom razdoblju — Nastavak povrede — Teret dokazivanja — Javno distanciranje — Percepcija ostalih sudionika u zabranjenom sporazumu o namjeri distanciranja — Obveza obrazlaganja — Načela pretpostavke nedužnosti, djelotvorne sudske zaštite i individualizacije kazni)

text:
               9.11.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 371/6

         Presuda Suda (peto vijeće) od 17. rujna 2015. – Total Marketing Services, pravni sljednik društva Total Raffinage Marketing protiv Europske komisije
   (Predmet C-634/13 P) (1)

   ((Žalba - Tržišno natjecanje - Tržište parafinskog voska - Tržište prešanog parafina - Trajanje sudjelovanja u nezakonitom zabranjenom sporazumu - Prestanak sudjelovanja - Prekid sudjelovanja - Nepostojanje dokaza o postojanju tajnih kontakata u određenom razdoblju - Nastavak povrede - Teret dokazivanja - Javno distanciranje - Percepcija ostalih sudionika u zabranjenom sporazumu o namjeri distanciranja - Obveza obrazlaganja - Načela pretpostavke nedužnosti, djelotvorne sudske zaštite i individualizacije kazni))
   (2015/C 371/07)
   Jezik postupka: francuski

      Stranke

      Žalitelj: Total Marketing Services, pravni sljednik društva Total Raffinage Marketing (zastupnici: A. Vandencasteele, C. Lemaire i S. Naudin, avocats)

      Druga stranka u postupku: Europska komisija (zastupnici: Error P. Van Nuffel i A. Biolan, agenti, uz asistenciju N. Coutrelis, avocat)

      Izreka

               1.

               Žalba se odbija.

               2.

               Nalaže se društvu Total Marketing Services SA snošenje troškova.

      (1)  SL C 45, 15. 2. 2014.