title: Predmet T-813/17: Tužba podnesena 14. prosinca 2017. – Nerantzaki protiv Komisije

text:
               12.2.2018

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 52/39

         Tužba podnesena 14. prosinca 2017. – Nerantzaki protiv Komisije
   (Predmet T-813/17)
   (2018/C 052/52)
   Jezik postupka: engleski

      Stranke

      Tužitelj: Eleni Nerantzaki (Brussels, Belgija) (zastupnik: N. Korogiannakis, odvjetnik)

      Tuženik: Europska komisija

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

               —

               poništi odluku povjerenstva za odabir EPSO-a od 7. ožujka 2017. da tužitelju ne dopusti pristup u sljedeći stadij općeg natječaja EPSO/AD/331/16;

               —

               poništi odluku tijela za imenovanje Ares(2017)s. 4916702 od 14. rujna 2017. kojom se odbija tužiteljeva žalba protiv odluke da ga ne primi na opći natječaj EPSO/AD/331/16;

               —

               naloži tuženiku snošenje tužiteljevih troškova zastupanja i ostalih troškova nastalih u vezi s ovim zahtjevom.

      Tužbeni razlozi i glavni argumenti

   U prilog osnovanosti tužbe tužitelj ističe tri tužbena razloga.

               1.

               Prvi tužbeni razlog temelji se na tuženikovoj očitoj pogrešci u ocjeni prilikom ocjene tužiteljevih profesionalnih kvalifikacija.

               2.

               Drugi tužbeni razlog temelji se na povredi obavijesti o natječaju EPSO/AD/331/16.

               3.

               Treći tužbeni razlog temelji se na neprikladnom i proturječnom obrazloženju koje predstavlja povredu članka 25. i članka 90. stavka 2. Pravilnika o osoblju.


title: Predmet C-630/16: Presuda Suda (osmo vijeće) od 14. prosinca 2017. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Helsingin hallinto-oikeus – Finska) – postupak koji je pokrenuo Anstar Oy (Zahtjev za prethodnu odluku — Usklađeni uvjeti za stavljanje na tržište građevnih proizvoda — Usklađena norma EN 1090-1:2009+A1:2011 — Kriteriji za utvrđivanje okvira norme koju je donio Europski odbor za normizaciju (CEN) na temelju ovlaštenja Europske komisije — Sidrišta za pričvršćenje u beton prije njegova stvrdnjavanja koja se koriste za spajanje elemenata ljuski i potpornih zidova s građevinskim okvirom zgrade)

text:
               12.2.2018

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 52/11

         Presuda Suda (osmo vijeće) od 14. prosinca 2017. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Helsingin hallinto-oikeus – Finska) – postupak koji je pokrenuo Anstar Oy
   (Predmet C-630/16) (1)

   ((Zahtjev za prethodnu odluku - Usklađeni uvjeti za stavljanje na tržište građevnih proizvoda - Usklađena norma EN 1090-1:2009+A1:2011 - Kriteriji za utvrđivanje okvira norme koju je donio Europski odbor za normizaciju (CEN) na temelju ovlaštenja Europske komisije - Sidrišta za pričvršćenje u beton prije njegova stvrdnjavanja koja se koriste za spajanje elemenata ljuski i potpornih zidova s građevinskim okvirom zgrade))
   (2018/C 052/14)
   Jezik postupka: finski

      Sud koji je uputio zahtjev

   Helsingin hallinto-oikeus

      Stranke glavnog postupka

   Anstar Oy
   uz sudjelovanje: Turvallisuus- ja kemikaalivirasto (Tukes)

      Izreka

   Normu EN 1090-1:2009+A1:2011, pod nazivom „Izvedba čeličnih i aluminijskih konstrukcija – 1. dio: Zahtjevi za ocjenjivanje sukladnosti konstrukcijskih komponenata”, treba tumačiti na način da su proizvodi poput onih u glavnom predmetu, za pričvršćenje u beton prije njegova stvrdnjavanja, obuhvaćeni njezinim okvirom primjene ako imaju konstrukcijsku funkciju u smislu da bi njihovo izuzimanje iz konstrukcije odmah oslabilo njezinu otpornost.

      (1)  SL C 63, 27. 2. 2017.


title: Predmet C-644/17: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 17. studenoga 2017. uputio Hoge Raad der Nederlanden (Nizozemska) – Eurobolt BV

text:
               12.2.2018

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 52/18

         Zahtjev za prethodnu odluku koji je 17. studenoga 2017. uputio Hoge Raad der Nederlanden (Nizozemska) – Eurobolt BV
   (Predmet C-644/17)
   (2018/C 052/25)
   Jezik postupka: nizozemski

      Sud koji je uputio zahtjev

   Hoge Raad der Nederlanden

      Stranke glavnog postupka

      Žalitelj: Eurobolt BV

      Druga stranka u postupku: Staatssecretaris van Financiën

      Prethodna pitanja

               1.

                           a)

                           Treba li članak 47. Povelje Europske unije o temeljnim pravima u vezi s člankom 4. stavkom 3. UEU-a tumačiti na način da tužitelj može osporavati zakonitost odluke institucije Unije koju trebaju provesti nacionalna tijela pozivajući se na bitne povrede postupka, povrede Ugovorâ ili nekih pravnih pravila koja se trebaju primijeniti prilikom njihove provedbe ili zbog zloporabe ovlasti?

                           b)

                           Treba li članak 47. Povelje Europske unije o temeljnim pravima u vezi s člankom 4. stavkom 3. UEU-a tumačiti na način da su institucije Unije koje su bile uključene u donošenje odluke čija se valjanost pobija pred nacionalnim sudom obvezne tom sudu na njegov zahtjev dostaviti sve podatke koji su im dostupni i koje su uzimale u obzir ili koje su trebale uzeti u obzir prilikom donošenja te odluke?

                           c)

                           Treba li članak 47. Povelje Europske unije o temeljnim pravima tumačiti na način da je dio prava na djelotvoran pravni lijek da sud sveobuhvatno ispituje jesu li ispunjeni uvjeti za primjenu članka 13. Uredbe (EZ) br. 1225/2009 (1)? Proizlazi li iz članka 47. Povelje osobito to da sud smije u potpunosti ocijeniti jesu li činjenice potpuno utvrđene i može li se odgovarajuća pravna posljedica primjereno obrazložiti? Proizlazi li iz članka 47. Povelje osobito to da sud smije u potpunosti ocijeniti je li činjenice, koje se navodno nisu uzele u obzir pri donošenju odluke, ali koje su možda imale utjecaj na pravnu posljedicu povezanu s utvrđenim činjeničnim stanjem, trebalo uzeti u obzir?

               2.

                           a)

                           Treba li pojam „relevantni podaci” u članku 15. stavku 2. Uredbe (EZ) br. 1225/2009 tumačiti na način da uključuje očitovanje neovisnog uvoznika robe sa sjedištem u Europskoj uniji koje se odnosi na utvrđenja Europske komisije i koje je predmet ispitnog postupka u smislu tog propisa, ako je tog uvoznika Komisija obavijestila o ispitnom postupku, ako je on Komisiji dostavio zatražene informacije te je, nakon što mu se pružila prilika, odmah podnio očitovanje o utvrđenjima Komisije?

                           b)

                           U slučaju potvrdnog odgovora na pitanje 2a, može li taj uvoznik u tom slučaju isticati povredu članka 15. stavku 2. Uredbe (EZ) br. 1225/2009 ako njegovo očitovanje nije dostavljeno Savjetodavnom odboru navedenom u tom članku najmanje deset radnih dana prije sastanka?

                           c)

                           U slučaju potvrdnog odgovora na 2b, ima li ta povreda članka 15. stavka 2. Uredbe (EZ) br. 1225/2009 tada za posljedicu da je ta odluka nezakonita i ne može se primijeniti?

      (1)  Uredba Vijeća (EZ) br. 1225/2009 o zaštiti od dampinškog uvoza iz zemalja koje nisu članice Europske zajednice (SL 2009., L 343, str. 51.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 11., svezak 30., str. 202.)


title: Predmet T-814/17: Tužba podnesena 14. prosinca 2017. – Lietuvos geležinkeliai protiv Komisije

text:
               12.2.2018

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 52/40

         Tužba podnesena 14. prosinca 2017. – Lietuvos geležinkeliai protiv Komisije
   (Predmet T-814/17)
   (2018/C 052/53)
   Jezik postupka: engleski

      Stranke

      Tužitelj: Lietuvos geležinkeliai AB (Vilnius, Litva) (zastupnici: W. Deselaers, K. Apel, P. Kirst, odvjetnici)

      Tuženik: Europska komisija

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelji od Općeg suda zahtijevaju da:

               —

               poništi, u cijelosti ili djelomično članke 1., 2. i 3. Odluke Komisije C (2017) 6544 final od 2. listopada 2017. koja se odnosi na postupak primjene članka 102. UFEU-a u predmetu AT.39813 – Baltic Rail; i/ili

               —

               smanji kazne koje su tužitelju izrečene člankom 2. Odluke Komisije C(2017) 6544 final od 2. listopada 2017.; i

               —

               naloži Komisiji snošenje troškova postupka.

      Tužbeni razlozi i glavni argumenti

   U prilog osnovanosti tužbe, tužitelj ističe pet tužbenih razloga..

               1.

               Prvi tužbeni razlog, koji se temelji na povredi članka 102. UFEU-a, očitoj pogrešci koja se tiče prava zbog korištenja pogrešnog pravnog testa za ocjenu navodne zlouporabe. Prema tužiteljevom mišljenju, moglo se raditi o zlouporabi samo ako je pristup tračnicama ključan ili neizostavan za tržišno natjecanje konkurenata na silaznom tržištu (što nije slučaj).

               2.

               Drugi tužbeni razlog, koji se temelji na povredi članka 102. UFEU-a i očitim pogreškama koje se tiču prava i ocjene. Tužitelj ističe da čak i prema (pogrešnom) pravnom testu koji je primijenila Komisija, uklanjanje tračnica koje povezuju Mažeikiai u sjeverno-zapadnoj Litvi s latvijskom granicom (u daljnjem tekstu: tračnice) i koje nisu bile ključna infrastruktura, nije bilo zlouporaba vladajućeg položaja u pravnim i činjeničnim okolnostima ovog slučaja.

               3.

               Treći tužbeni razlog, koji se temelji na povredi članka 296. UFEU-a i članka 2. Uredbe 1/2003 jer, prema tužiteljevom mišljenju, ne postoji dovoljno dokaza i nema obrazloženja.

               4.

               Četvrti tužbeni razlog, koji se temelji na povredi članka 23.3 Uredbe 1/2003, i očitim pogreškama koje se tiču prava i ocjene prilikom određivanja iznosa kazne.

               5.

               Peti tužbeni razlog, koji se temelji na povredi članka 7. Uredbe 1/2003, očitim pogreškama koje se tiču prava i ocjene počinjenih zbog nalaganja da se situacija ispravi na neproporcionalan način (ponovnom izgradnjom tračnica).


title: Predmet C-646/17: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 17. studenoga 2017. uputio Tribunale di Brindisi (Italija) – kazneni postupak protiv Gianluce Mora

text:
               12.2.2018

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 52/19

         Zahtjev za prethodnu odluku koji je 17. studenoga 2017. uputio Tribunale di Brindisi (Italija) – kazneni postupak protiv Gianluce Mora
   (Predmet C-646/17)
   (2018/C 052/26)
   Jezik postupka: talijanski

      Sud koji je uputio zahtjev

   Tribunale di Brindisi

      Stranke glavnog postupka

   Gianluca Moro

      Prethodna pitanja

   Trebaju li se članak 2. stavak 1., članak 3. stavak 1. točka (c), članak 6. stavci 1., 2. i 3. Direktive 2012/13/EU (1), te članak 48. Povelje Europske unije o temeljnim pravima tumačiti na način da im se protive kaznene postupovne odredbe države članice na temelju kojih se jamstva obrane koja proizlaze iz izmjene optužnog akta osiguravaju na kvalitativne i kvantitativne načine koji se razlikuju ovisno o tome odnosi li se izmjena na činjenične aspekte optužbe ili na njezinu pravnu kvalifikaciju, osobito time da se samo u prvom slučaju okrivljeniku dopusti da zatraži za njega povoljniji alternativni postupak sporazumijevanja o kazni (takozvano sporazumijevanje o kazni)?

      (1)  Direktiva 2012/13/EU Europskog parlamenta i Vijeća od 22. svibnja 2012. o pravu na informiranje u kaznenom postupku (SL L 142, str. 1.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 19., svezak 15., str. 48.).


title: Predmet T-821/17: Tužba podnesena 12. prosinca 2107. – Vitromed protiv EUIPO-a – Vitromed Healthcare (VITROMED Germany)

text:
               12.2.2018

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 52/41

         Tužba podnesena 12. prosinca 2107. – Vitromed protiv EUIPO-a – Vitromed Healthcare (VITROMED Germany)
   (Predmet T-821/17)
   (2018/C 052/54)
   Jezik na kojem je tužba podnesena: njemački

      Stranke

      Tužitelj: Vitromed GmbH (Jena, Njemačka) (zastupnik: M. Linß, odvjetnik)

      Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO)

      Druga stranka pred žalbenim vijećem: Vitromed Healthcare (Jaipur, Indija)

      Podaci o postupku pred EUIPO-om

      Podnositelj prijave spornog žiga: tužitelj

      Predmetni sporni žig: figurativni žig Europske unije s verbalnim elementom „VITROMED Germany” – prijava za registraciju br. 14 459 903

      Postupak pred EUIPO-om: postupak povodom prigovora

      Pobijana odluka: odluka drugog žalbenog vijeća EUIPO-a od 26. rujna 2017. u predmetu R 2402/2016-2

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

               —

               poništi pobijanu odluku;

               —

               u cijelosti odbije prigovor;

               —

               naloži podnositelju prigovora snošenje troškova.

      Tužbeni razlog

               —

               povreda članka 8. točke (b) Uredbe br. 207/2009.


title: Predmet C-636/16: Presuda Suda (osmo vijeće) od 7. prosinca 2017. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Juzgado Contencioso-Administrativo n° 1 de Pamplona – Španjolska) – Wilber López Pastuzano protiv Delegación del Gobierno en Navarra (Zahtjev za prethodnu odluku — Status državljana treće zemlje s dugotrajnim boravištem — Direktiva 2003/109/EZ — Članak 12. — Donošenje odluke o protjerivanju osobe s dugotrajnim boravištem — Elementi koji se moraju uzeti u obzir — Nacionalni propis — Neuzimanje u obzir tih elemenata — Sukladnost)

text:
               12.2.2018

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 52/11

         Presuda Suda (osmo vijeće) od 7. prosinca 2017. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Juzgado Contencioso-Administrativo no 1 de Pamplona – Španjolska) – Wilber López Pastuzano protiv Delegación del Gobierno en Navarra
   (Predmet C-636/16) (1)

   ((Zahtjev za prethodnu odluku - Status državljana treće zemlje s dugotrajnim boravištem - Direktiva 2003/109/EZ - Članak 12. - Donošenje odluke o protjerivanju osobe s dugotrajnim boravištem - Elementi koji se moraju uzeti u obzir - Nacionalni propis - Neuzimanje u obzir tih elemenata - Sukladnost))
   (2018/C 052/15)
   Jezik postupka: španjolski

      Sud koji je uputio zahtjev

   Juzgado Contencioso-Administrativo no1 de Pamplona

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelj: Wilber López Pastuzano

      Tuženik: Delegación del Gobierno en Navarra

      Izreka

   Članak 12. Direktive Vijeća 2003/109/EZ od 25. studenoga 2003. o statusu državljana trećih zemalja s dugotrajnim boravištem valja tumačiti na način da mu se protivi propis države članice koji, kako ga tumači dio sudova te države, ne predviđa primjenu uvjeta za zaštitu od protjerivanja državljanina treće zemlje s dugotrajnim boravištem na sve upravne odluke o protjerivanju, neovisno o prirodi i pravnom obliku te mjere.

      (1)  SL C 46, 13. 2. 2017.


title: Predmet T-825/17: Tužba podnesena 22. prosinca 2017. – Carbon System Verwaltungs protiv EUIPO-a (LIGHTBOUNCE)

text:
               12.2.2018

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 52/42

         Tužba podnesena 22. prosinca 2017. – Carbon System Verwaltungs protiv EUIPO-a (LIGHTBOUNCE)
   (Predmet T-825/17)
   (2018/C 052/55)
   Jezik postupka: njemački

      Stranke

      Tužitelj: Carbon System Verwaltungs GmbH (Marktheidenfeld, Njemačka) (zastupnici: M. Gilch i L. Petri, odvjetnici)

      Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO)

      Podaci o postupku pred EUIPO-om

      Predmetni sporni žig: verbalni žig Europske unije „LIGHTBOUNCE” – prijava za registraciju br. 15 152 028

      Pobijana odluka: odluka prvog žalbenog vijeća EUIPO-a od 11. listopada 2017. u predmetu R 2301/2016-1

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

               —

               poništi odluku prvog žalbenog vijeća EUIPO-a od 11. listopada 2017. (R 2301/2016-1);

               —

               naloži tuženiku snošenje troškova postupka.

      Tužbeni razlozi

               —

               povreda članka 7. stavka 1. točke (b) Uredbe br. 2017/1001;

               —

               povreda članka 7. stavka 1. točke (c) Uredbe br. 2017/1001.


title: Predmet C-42/17: Presuda Suda (veliko vijeće) od 5. prosinca 2017. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Corte costituzionale – Italija) – kazneni postupak protiv M. A. S., M. B. (Zahtjev za prethodnu odluku — Članak 325. UFEU-a — Presuda od 8. rujna 2015., Taricco i dr. (C-105/14, EU:C:2015:555) — Kazneni postupak u vezi s kaznenim djelima u području poreza na dodanu vrijednost (PDV) — Nacionalno zakonodavstvo koje predviđa rokove zastare koji mogu prouzročiti nekažnjavanje kaznenih djela — Šteta za financijske interese Europske unije — Obveza neprimjene svake odredbe nacionalnog prava kojom se mogu ugroziti obveze koje su državama članicama propisane pravom Unije — Načelo zakonitosti kaznenih djela i kazni)

text:
               12.2.2018

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 52/12

         Presuda Suda (veliko vijeće) od 5. prosinca 2017. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Corte costituzionale – Italija) – kazneni postupak protiv M. A. S., M. B.
   (Predmet C-42/17) (1)

   ((Zahtjev za prethodnu odluku - Članak 325. UFEU-a - Presuda od 8. rujna 2015., Taricco i dr. (C-105/14, EU:C:2015:555) - Kazneni postupak u vezi s kaznenim djelima u području poreza na dodanu vrijednost (PDV) - Nacionalno zakonodavstvo koje predviđa rokove zastare koji mogu prouzročiti nekažnjavanje kaznenih djela - Šteta za financijske interese Europske unije - Obveza neprimjene svake odredbe nacionalnog prava kojom se mogu ugroziti obveze koje su državama članicama propisane pravom Unije - Načelo zakonitosti kaznenih djela i kazni))
   (2018/C 052/16)
   Jezik postupka: talijanski

      Sud koji je uputio zahtjev

   Corte costituzionale

      Stranke glavnog kaznenog postupka

   M. A. S., M. B.

      uz sudjelovanje: Presidente del Consiglio dei Ministri

      Izreka

   Članak 325. stavke 1. i 2. UFEU-a treba tumačiti na način da nalaže nacionalnom sudu da u okviru kaznenog postupka u vezi s kaznenim djelima u području poreza na dodanu vrijednost ne primijeni unutarnje odredbe o zastari obuhvaćene nacionalnim materijalnim pravom koje onemogućuju izricanje učinkovitih i odvraćajućih kaznenih sankcija u značajnom broju slučajeva teških prijevara kojima se nanosi šteta financijskim interesima Europske unije ili kojima se predviđaju kraći rokovi zastare za slučajeve teških prijevara kojima se nanosi šteta tim interesima nego za prijevare kojima se nanosi šteta financijskim interesima dotične države članice, osim ako takvom neprimjenom dolazi do povrede načela zakonitosti kaznenih djela i kazni, zbog nepreciznosti primjenjivog zakona ili retroaktivne primjene zakonodavstva kojim se propisuju stroži uvjeti kaznenog progona od onih koji su bili na snazi u trenutku počinjenja kaznenog djela.

      (1)  SL C 195, 19. 6. 2017.


title: Predmet T-826/17: Tužba podnesena 22. prosinca 2017. – TeamBank protiv EUIPO-a – Fio Systems (FYYO)

text:
               12.2.2018

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 52/42

         Tužba podnesena 22. prosinca 2017. – TeamBank protiv EUIPO-a – Fio Systems (FYYO)
   (Predmet T-826/17)
   (2018/C 052/56)
   Jezik na kojem je tužba podnesena: njemački

      Stranke

      Tužitelj: TeamBank AG Nürnberg (Nürnberg, Njemačka) (zastupnici: D. Terheggen i H. Lindner, odvjetnici)

      Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO)

      Druga stranka pred žalbenim vijećem: Fio Systems AG (Leipzig, Njemačka)

      Podaci o postupku pred EUIPO-om

      Podnositelj prijave spornog žiga: tužitelj

      Predmetni sporni žig: verbalni žig Europske unije „FYOO” – prijava za registraciju br. 14 589 261

      Postupak pred EUIPO-om: postupak povodom prigovora

      Pobijana odluka: odluka četvrtog žalbenog vijeća EUIPO-a od 6. studenoga 2017. u predmetu R 2337/2016-4

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

               —

               poništi odluku četvrtog žalbenog vijeća EUIPO-a od 6. studenoga 2017. u žalbenom postupku R 2337/2016-4 u pogledu odbijanja registracije za proizvode iz razreda 9;

               —

               naloži EUIPO-u snošenje troškova.

      Tužbeni razlog

               —

               povreda članka 8. stavka 1. točke (b) Uredbe br. 2017/1001.


title: Predmet C-647/17: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 20. studenoga 2017. uputio Högsta förvaltningsdomstolen (Švedska) – Skatteverket protiv Srf konsulterna AB

text:
               12.2.2018

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 52/19

         Zahtjev za prethodnu odluku koji je 20. studenoga 2017. uputio Högsta förvaltningsdomstolen (Švedska) – Skatteverket protiv Srf konsulterna AB
   (Predmet C-647/17)
   (2018/C 052/27)
   Jezik postupka: švedski

      Sud koji je uputio zahtjev

   Högsta förvaltningsdomstolen

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelj: Skatteverket

      Tuženik: Srf konsulterna AB

      Prethodna pitanja

   Treba li izraz „pristup događanjima” iz članka 53. Direktive o PDV-u (1) tumačiti tako da se odnosi na uslugu u obliku petodnevnog tečaja iz računovodstva koja se pruža samo poreznim obveznicima i zahtijeva prethodnu registraciju i plaćanje?

      (1)  Direktiva Vijeća 2006/112/EZ od 28. studenoga 2006. o zajedničkom sustavu poreza na dodanu vrijednost (SL 2006., L 347, str. 1.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 9., svezak 1., str. 120.).


title: Predmet T-831/17: Tužba podnesena 29. prosinca 2017. – DRH Licensing & Managing protiv EUIPO-a – Merck (Flexagil)

text:
               12.2.2018

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 52/43

         Tužba podnesena 29. prosinca 2017. – DRH Licensing & Managing protiv EUIPO-a – Merck (Flexagil)
   (Predmet T-831/17)
   (2018/C 052/57)
   Jezik na kojem je tužba podnesena: njemački

      Stranke

      Tužitelj: DRH Licensing & Managing AG (Zürich, Švicarska) (zastupnik: S. Salomonowitz, odvjetnik)

      Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO)

      Druga stranka pred žalbenim vijećem: Merck KGaA (Darmstadt, Njemačka)

      Podaci o postupku pred EUIPO-om

      Nositelj spornog žiga: druga stranka pred žalbenim vijećem

      Predmetni sporni žig: figurativni žig Europske unije s verbalnim elementom „Flexagil” – žig Europske unije br. 7 301 237

      Postupak pred EUIPO-om: postupak proglašavanja žiga ništavim

      Pobijana odluka: odluka četvrtog žalbenog vijeća EUIPO-a od 17. listopada 2017. u predmetu R 2043/2016-4

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

               —

               u cijelosti poništi odluku R 2043/2016-4 žalbenog vijeća od 17. listopada 2017.;

               —

               naloži tuženom Uredbu snošenje troškova nastalih tužitelju u ovom postupku i u žalbenom postupku o R 2043/2016.

      Tužbeni razlozi

               —

               povreda članka 58. stavka 1. točke (a) Uredbe br. 2017/1001;

               —

               povreda članka 18. Uredbe br. 2017/1001.


title: Predmet C-66/17: Presuda Suda (sedmo vijeće) od 14. prosinca 2017. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Sąd Rejonowy Poznań-Grunwald i Jeżyce w Poznaniu – Poljska) – Grzegorz Chudaś, Irena Chudaś protiv DA Deutsche Allgemeine Versicherung Aktiengesellschaft (Zahtjev za prethodnu odluku — Pravosudna suradnja u građanskim stvarima — Uredba (EZ) br. 805/2004 — Područje primjene — Europski nalog za izvršenje za nesporne tražbine — Nalozi za izvršenje koji se mogu potvrditi kao europski nalog za izvršenje — Odluka o iznosu troškova sadržana u presudi koja se ne odnosi na nespornu tražbinu — Isključenost)

text:
               12.2.2018

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 52/13

         Presuda Suda (sedmo vijeće) od 14. prosinca 2017. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Sąd Rejonowy Poznań-Grunwald i Jeżyce w Poznaniu – Poljska) – Grzegorz Chudaś, Irena Chudaś protiv DA Deutsche Allgemeine Versicherung Aktiengesellschaft
   (Predmet C-66/17) (1)

   ((Zahtjev za prethodnu odluku - Pravosudna suradnja u građanskim stvarima - Uredba (EZ) br. 805/2004 - Područje primjene - Europski nalog za izvršenje za nesporne tražbine - Nalozi za izvršenje koji se mogu potvrditi kao europski nalog za izvršenje - Odluka o iznosu troškova sadržana u presudi koja se ne odnosi na nespornu tražbinu - Isključenost))
   (2018/C 052/17)
   Jezik postupka: poljski

      Sud koji je uputio zahtjev

   Sąd Rejonowy Poznań-Grunwald i Jeżyce w Poznaniu

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelji: Grzegorz Chudaś, Irena Chudaś

      Tuženik: DA Deutsche Allgemeine Versicherung Aktiengesellschaft

      Izreka

   Članak 4. točku 1. i članak 7. Uredbe (EZ) br. 805/2004 Europskog parlamenta i Vijeća od 21. travnja 2004. o uvođenju europskog naloga za izvršenje za nesporne tražbine treba tumačiti na način da se izvršiva odluka o iznosu troškova povezanih sa sudskim postupkom sadržana u presudi koja se ne odnosi na nespornu tražbinu ne može potvrditi kao europski nalog za izvršenje.

      (1)  SL C 161, 22. 5. 2017.


title: Predmet T-305/15: Rješenje Općeg suda od 14. prosinca 2017. – Airdata protiv Komisije

text:
               12.2.2018

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 52/44

         Rješenje Općeg suda od 14. prosinca 2017. – Airdata protiv Komisije
   (Predmet T-305/15) (1)

   (2018/C 052/58)
   Jezik postupka: engleski
   Predsjednik trećeg vijeća odredio je brisanje predmeta.

      (1)  SL C 270, 17. 8. 2015.


title: Predmet C-650/17: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 21. studenoga 2017. uputio Bundespatentgerichts (Njemačka) – QH

text:
               12.2.2018

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 52/20

         Zahtjev za prethodnu odluku koji je 21. studenoga 2017. uputio Bundespatentgerichts (Njemačka) – QH
   (Predmet C-650/17)
   (2018/C 052/28)
   Jezik postupka: njemački

      Sud koji je uputio zahtjev

   Bundespatentgericht

      Stranke glavnog postupka

      Žalitelj: QH

      Prethodna pitanja

               1.

               Je li u skladu s člankom 3. točkom (a) Uredbe (EZ) br. 469/2009 (1) proizvod zaštićen temeljnim patentom koji je na snazi samo ako je obuhvaćen predmetom zaštite koji je određen patentnim zahtjevima te je stoga stručnjaku stavljen na raspolaganje kao konkretan oblik provedbe?

               2.

               Nisu li shodno tome ispunjeni uvjeti u članku 3. točki (a) Uredbe (EZ) br. 469/2009 ako predmetni proizvod odgovara općoj funkcionalnoj definiciji klase aktivnih sastojaka koja je sadržana u patentnim zahtjevima, ali ga se, osim toga, kao konkretan oblik provedbe ne može pojedinačno odrediti iz izuma zaštićenog temeljnim patentom?

               3.

               Nije li na temelju članka 3. točke (a) Uredbe (EZ) br. 469/2009 proizvod zaštićen temeljnim patentom koji je na snazi ako potpada pod funkcionalnu definiciju u patentnim zahtjevima, ali je bio razvijen tek nakon trenutka podnošenja prijave za temeljni patent, u okviru samostalne inovativne djelatnosti?

      (1)  Uredba (EZ) br. 469/2009 Europskog parlamenta i Vijeća od 6. svibnja 2009. o svjedodžbi o dodatnoj zaštiti za lijekove (SL 2009., L 152, str. 1.)


title: Predmet C-344/17: Rješenje Suda (deseto vijeće) od 30. studenoga 2017. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Tribunale di Torino – Italija) – IJDF Italy Srl protiv Violeta Fernando Dionisio, Alex Del Rosario Fernando (Zahtjev za prethodnu odluku — Potrošački ugovori — Direktiva 93/13/EEZ — Nacionalno zakonodavstvo koje omogućuje podnošenje tužbe protiv glavnog dužnika i jamca pred istim sudom — Odstupanje od pravila kojima se određuje nadležni sud za potrošače — Članak 99. Poslovnika Suda)

text:
               12.2.2018

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 52/13

         Rješenje Suda (deseto vijeće) od 30. studenoga 2017. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Tribunale di Torino – Italija) – IJDF Italy Srl protiv Violeta Fernando Dionisio, Alex Del Rosario Fernando
   (Predmet C-344/17) (1)

   ((Zahtjev za prethodnu odluku - Potrošački ugovori - Direktiva 93/13/EEZ - Nacionalno zakonodavstvo koje omogućuje podnošenje tužbe protiv glavnog dužnika i jamca pred istim sudom - Odstupanje od pravila kojima se određuje nadležni sud za potrošače - Članak 99. Poslovnika Suda))
   (2018/C 052/18)
   Jezik postupka: talijanski

      Sud koji je uputio zahtjev

   Tribunale di Torino

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelj: IJDF Italy Srl

      Tuženici: Violeta Fernando Dionisio, Alex Del Rosario Fernando

      Izreka

   Direktivu Vijeća 93/13/EEZ od 5. travnja 1993. o nepoštenim uvjetima u potrošačkim ugovorima, članak 19. stavak 1. drugi podstavak UEU-a i članak 47. Povelje Europske unije o temeljnim pravima treba tumačiti na način da se ne primjenjuju u sporu o utvrđivanju sudske nadležnosti za povezane predmete, s obzirom na to da navedeni spor ne pripada u područje primjene Direktive 93/13.

      (1)  SL C 330, 2. 10. 2017.


title: Predmet C-657/17: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 24. studenoga 2017. uputio Verwaltungsgerichtshof (Austrija) – Hussein Mohamad Hussein

text:
               12.2.2018

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 52/20

         Zahtjev za prethodnu odluku koji je 24. studenoga 2017. uputio Verwaltungsgerichtshof (Austrija) – Hussein Mohamad Hussein
   (Predmet C-657/17)
   (2018/C 052/29)
   Jezik postupka: njemački

      Sud koji je uputio zahtjev

   Verwaltungsgerichtshof

      Stranke glavnog postupka

      Podnositelj revizije: Hussein Mohamad Hussein

      Tuženo tijelo: Bundesamt für Fremdenwesen und Asyl

      Prethodna pitanja

               1.

               Dovodi li propuštanje roka iz članka 5. stavka 2. Uredbe br. 1560/2003 (1) (provedbena uredba) za odgovor na zahtjev za ponovno razmatranje, u slučaju da zamoljena država članica pravodobno odbije zahtjev za prihvat sukladno članku 21. stavku 1. Uredbe br. 604/2013 (Uredba Dublin III) (2), do prijenosa odgovornosti na državu članicu moliteljicu, ako je država članica moliteljica prvo pravodobno podnijela zahtjev za prihvat u smislu članka 21. stavka 1. prvog podstavka Uredbe Dublin III te je na temelju (naknadne) istrage utvrđeno da je zamoljena država članica prema kriterijima iz poglavlja III. Uredbe Dublin III odgovorna država članica?

               2.

               Može li zamoljena – i prema kriterijima poglavlja III. Uredbe Dublin III – odgovorna država članica valjano prihvatiti zahtjev za prihvat sukladno članku 21. stavku 1. Uredbe Dublin III iako je rok za odgovor propisan člankom 22. stavkom 7. Uredbe već protekao i zamoljena država članica je ranije pravodobno odbila zahtjev za prihvat?

      (1)  Uredba Komisije (EZ) br. 1560/2003 od 2. rujna 2003. o utvrđivanju detaljnih pravila za primjenu Uredbe Vijeća (EZ) br. 343/2003 o uvođenju kriterija i mehanizama za utvrđivanje države članice odgovorne za razmatranje zahtjeva koji državljanin treće zemlje podnosi u jednoj od država članica (SL 2003, L 222, str. 3.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 19., svezak 10., str. 17).

      (2)  Uredba (EU) br. 604/2013 Europskog parlamenta i Vijeća od 26. lipnja 2013. o utvrđivanju kriterija i mehanizama za određivanje države članice odgovorne za razmatranje zahtjeva za međunarodnu zaštitu koji je u jednoj od država članica podnio državljanin treće zemlje ili osoba bez državljanstva (SL 2013, L 180, str. 31.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 19., svezak 15., str. 108.).


title: Predmet T-234/16: Rješenje Općeg suda od 14. prosinca 2017. – Meissen Keramik protiv EUIPO-a – Staatliche Porzellan-Manufaktur Meissen (Meissen)

text:
               12.2.2018

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 52/44

         Rješenje Općeg suda od 14. prosinca 2017. – Meissen Keramik protiv EUIPO-a – Staatliche Porzellan-Manufaktur Meissen (Meissen)
   (Predmet T-234/16) (1)

   (2018/C 052/59)
   Jezik postupka: njemački
   Predsjednik drugog vijeća odredio je brisanje predmeta.

      (1)  SL C 243, 4. 7. 2016.


title: Predmet C-659/17: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 24. studenoga 2017. uputio Corte suprema di cassazione (Italija) – Istituto nazionale della previdenza sociale (INPS) protiv Azienda Napoletana Mobilità SpA

text:
               12.2.2018

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 52/21

         Zahtjev za prethodnu odluku koji je 24. studenoga 2017. uputio Corte suprema di cassazione (Italija) – Istituto nazionale della previdenza sociale (INPS) protiv Azienda Napoletana Mobilità SpA
   (Predmet C-659/17)
   (2018/C 052/30)
   Jezik postupka: talijanski

      Sud koji je uputio zahtjev

   Corte suprema di cassazione

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelj: Istituto nazionale della previdenza sociale (INPS)

      Tuženik: Azienda Napoletana Mobilità SpA

      Prethodno pitanje

   [Primjenjuje li se] odluka Europske komisije br. 2000/128/EZ od 11. svibnja 1999. (1) i na one poslodavce koji obavljaju djelatnost lokalnog javnog prijevoza – suštinski u netržišnim uvjetima, zbog isključive naravi pružane usluge – a koristili su oslobođenja od plaćanja doprinosa u slučajevima sklapanja ugovora o osposobljavanju i radu, nakon stupanja na snagu Zakona br. 407 iz 1990., odnosno u konkretnom slučaju u razdoblju od [svibnja] 1997. do svibnja 2001.?

      (1)  Odluka Komisije od 11. svibnja 1999. o sustavu potpora koje je Italija dodijelila za intervencije u korist zapošljavanja (priopćena pod brojem C(1999) 1364) (SL L 42, str. 1.)


title: Predmet C-622/17: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 3. studenoga 2017. uputio Vilniaus apygardos administracinis teismas (Litva) – Baltic Media Alliance Ltd. protiv Lietuvos radijo ir televizijos komisiją

text:
               12.2.2018

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 52/14

         Zahtjev za prethodnu odluku koji je 3. studenoga 2017. uputio Vilniaus apygardos administracinis teismas (Litva) – Baltic Media Alliance Ltd. protiv Lietuvos radijo ir televizijos komisiją
   (Predmet C-622/17)
   (2018/C 052/19)
   Jezik postupka: litavski

      Sud koji je uputio zahtjev

   Vilniaus apygardos administracinis teismas

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelj: Baltic Media Alliance Ltd.

      Tuženik: Lietuvos radijo ir televizijos komisija

      Prethodna pitanja

               1.

               Odnose li se stavci 1. i 2. članka 3. Direktive 2010/13/EU (1) Europskog parlamenta i Vijeća od 10. ožujka 2010. o koordinaciji određenih odredaba utvrđenih zakonima i drugim propisima u državama članicama o pružanju audiovizualnih medijskih usluga samo na slučajeve u kojima država članica primateljica želi obustaviti televizijsko emitiranje i/ili daljnje emitiranje ili se odnose i na druge mjere koje je država članica primateljica primijenila kako bi na neki drugi način ograničila slobodni prijem programa i njihov prijenos?

               2.

               Treba li uvodnu izjavu 8. i članak 3. stavke 1. i 2. Direktive 2010/13/EU Europskog parlamenta i Vijeća od 10. ožujka 2010. o koordinaciji određenih odredaba utvrđenih zakonima i drugim propisima u državama članicama o pružanju audiovizualnih medijskih usluga tumačiti na način da državama članicama primateljicama, nakon što su utvrdile da je sadržaj opisan u članku 6. te direktive prikazan, prenesen za distribuciju i distribuiran na televizijskom programu koji je dalje emitiran i/ili internetski distribuiran iz države članice Europske unije, zabranjuju da, ako uvjeti iz članka 3. stavka 2. te direktive nisu ispunjeni, donesu odluku poput one predviđene člankom 33. stavkom 11. i člankom 33. stavkom 12. točkom 1. litavskog Zakona o informiranju javnosti, odnosno odluku kojom se televizijske distributere koji djeluju na području države članice primateljice i druge subjekte koji pružaju usluge povezane s internetskom distribucijom televizijskih programa obvezuje da privremeno odrede da se televizijski program može dalje emitirati i/ili internetski distribuirati samo u okviru televizijskih programskih paketa za koje se plaća dodatna naknada?

      (1)  SL 2010, L 95, str. 1.


title: Predmet T-451/17: Rješenje Općeg suda od 18. prosinca 2017. – Verband der Deutschen Biokraftstoffindustrie protiv Komisije

text:
               12.2.2018

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 52/44

         Rješenje Općeg suda od 18. prosinca 2017. – Verband der Deutschen Biokraftstoffindustrie protiv Komisije
   (Predmet T-451/17) (1)

   (2018/C 052/60)
   Jezik postupka: njemački
   Predsjednik petog vijeća odredio je brisanje predmeta.

      (1)  SL C 318, 25. 9. 2017.


title: Predmet C-667/17: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 24. studenoga 2017. uputila Commissione Tributaria Provinciale di Cagliari (Italija) – Francesca Cadeddu protiv Agenzie delle Entrate – Direzione provinciale di Cagliari i dr.

text:
               12.2.2018

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 52/22

         Zahtjev za prethodnu odluku koji je 24. studenoga 2017. uputila Commissione Tributaria Provinciale di Cagliari (Italija) – Francesca Cadeddu protiv Agenzie delle Entrate – Direzione provinciale di Cagliari i dr.
   (Predmet C-667/17)
   (2018/C 052/31)
   Jezik postupka: talijanski

      Sud koji je uputio zahtjev

   Commissione Tributaria Provinciale di Cagliari

      Stranke glavnog postupka

      Tužiteljica: Francesca Cadeddu

      Tuženici: Agenzia delle Entrate – Direzione provinciale di Cagliari, Regione autonoma della Sardegna, Regione autonoma della Sardegna – Agenzia regionale per il lavoro

      Prethodno pitanje

   Moraju li se članak 80. Uredbe (EZ) br. 1083 (1) Vijeća Europske Unije od 11. srpnja 2006., i članak 2. stavak 4. iste uredbe, tumačiti na način da im se protivi odredba poput one iz članka 50. stavka 1. točke (c) DPR-a br. 917 od 22. prosinca 1986., u skladu s kojom se dohotkom od nesamostalnog rada smatraju „(c) iznosi koje bilo tko isplaćuje na ime stipendije ili naknade, nagrade ili subvencije u svrhu obrazovanja ili stručnog osposobljavanja, ako korisnik sa subjektom koji vrši isplatu nije vezan odnosima zaposlenja”, koji stoga podliježu općem oporezivanju dohotka fizičkih osoba (IRPEF), čak i kada se stipendija isplaćuje iz europskih strukturnih fondova?

      (1)  Uredba Vijeća (EZ) br. 1083/2006 od 11. srpnja 2006. o utvrđivanju općih odredaba o Europskom fondu za regionalni razvoj, Europskom socijalnom fondu i Kohezijskom fondu i stavljanju izvan snage Uredbe (EZ) br. 1260/1999 (SL L 210, str. 25.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 14., svezak 2., str. 120.).


title: Predmet C-672/17: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 28. studenoga 2017. uputio Tribunal Arbitral Tributário (Centro de Arbitragem Administrativa – CAAD) (Portugal) – Tratave–Tratamento de Águas Residuais do Ave SA protiv Autoridade Tributária e Aduaneira

text:
               12.2.2018

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 52/22

         Zahtjev za prethodnu odluku koji je 28. studenoga 2017. uputio Tribunal Arbitral Tributário (Centro de Arbitragem Administrativa – CAAD) (Portugal) – Tratave–Tratamento de Águas Residuais do Ave SA protiv Autoridade Tributária e Aduaneira
   (Predmet C-672/17)
   (2018/C 052/32)
   Jezik postupka: portugalski

      Sud koji je uputio zahtjev

   Tribunal Arbitral Tributário (Centro de Arbitragem Administrativa – CAAD)

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelj: Tratave – Tratamento de Águas Residuais do Ave SA

      Tuženik: Autoridade Tributária e Aduaneira

      Prethodna pitanja

               1.

               Protivi li se načelu neutralnosti i članku 90. Direktive Vijeća 2006/112/EZ (1) od 28. studenoga 2006. nacionalna odredba poput članka 78. stavka 11. Códiga do Imposto sobre o Valor Acrescentado (Zakonik o porezu na dodanu vrijednost) koja se tumači na način da nije dopušten ispravak poreza u slučaju neplaćanja prije nego što se stjecatelju dobra odnosno primatelju usluge koji je porezni obveznik priopći poništenje poreza radi ispravka početnog odbitka?

               2.

               U slučaju potvrdnog odgovora na prvo pitanje, protivi li se načelu neutralnosti i članku 90. Direktive 2006/112/EZ nacionalna odredba poput članka 78. stavka 11. Códiga do Imposto sobre o Valor Acrescentado koja se tumači na način da nije dopušten ispravak poreza u slučaju neplaćanja ako se poništenje poreza ne priopći stjecatelju dobra odnosno primatelju usluge koji je porezni obveznik u roku za odbitak poreza iz članka 98. stavka 2. spomenutog zakonika?

      (1)  Direktiva Vijeća 2006/112/EZ od 28. studenoga 2006. o zajedničkom sustavu poreza na dodanu vrijednost (SL 2006., L 347, str. 1.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 9., svezak 1., str. 120.)


title: Predmet C-634/17: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 13. studenoga 2017. uputio Verwaltungsgerichts Oldenburg (Njemačka) – ReFood GmbH & Co. KG protiv Landwirtschaftskammer Niedersachsen

text:
               12.2.2018

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 52/16

         Zahtjev za prethodnu odluku koji je 13. studenoga 2017. uputio Verwaltungsgerichts Oldenburg (Njemačka) – ReFood GmbH & Co. KG protiv Landwirtschaftskammer Niedersachsen
   (Predmet C-634/17)
   (2018/C 052/21)
   Jezik postupka: njemački

      Sud koji je uputio zahtjev

   Verwaltungsgericht Oldenburg

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelj: ReFood GmbH & Co. KG

      Tuženik: Landwirtschaftskammer Niedersachsen

      Prethodna pitanja

   U vezi s tumačenjem članka 1. stavka 3. točke (d) Uredbe (EZ) br. 1013/2006 Europskog parlamenta i Vijeća od 14. lipnja 2006. o pošiljkama otpada (1) upućuju se sljedeća pitanja za prethodnu odluku:

               1.

               Treba li odredbu tumačiti u smislu isključenja iz primjene koje vrijedi za sve pošiljke koje su u skladu s člankom 2. Uredbe (EZ) br. 1069/2009 (2) obuhvaćene područjem primjene te uredbe?

               2.

               U slučaju negativnog odgovora na prvo pitanje:
               Treba li odredbu tumačiti u smislu isključenja iz primjene koje vrijedi za sve pošiljke za koje u skladu s Uredbom (EZ) br. 1069/2009 – i u vezi s Provedenom uredbom (EU) br. 142/2011 (3) – vrijede pravila o sakupljanju, prijevozu, identifikaciji i sljedivosti?

               3.

               U slučaju negativnog odgovora na drugo pitanje:
               Treba li odredbu tumačiti u smislu isključenja iz primjene koje vrijedi samo za pošiljke u slučaju kojih je riječ o otpremi za koju se u skladu s člankom 48. stavkom 1. Uredbe (EZ) br. 1069/2009 zahtijeva odobrenje?

      (1)  SL L 190, str. 1. (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 15., svezak 16., str. 86.)

      (2)  Uredba (EZ) br. 1069/2009 Europskog parlamenta i Vijeća od 21. listopada 2009. o utvrđivanju zdravstvenih pravila za nusproizvode životinjskog podrijetla i od njih dobivene proizvode koji nisu namijenjeni prehrani ljudi te o stavljanju izvan snage Uredbe (EZ) br. 1774/2002 (Uredba o nusproizvodima životinjskog podrijetla), SL L 300, str. 1. (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 3., svezak 16., str. 425.)

      (3)  Uredba Komisije (EU) br. 142/2011 od 25. veljače 2011. o provedbi Uredbe (EZ) br. 1069/2009 Europskog parlamenta i Vijeća o utvrđivanju zdravstvenih pravila za nusproizvode životinjskog podrijetla i od njih dobivene proizvode koji nisu namijenjeni prehrani ljudi i o provedbi Direktive Vijeća 97/78/EZ u pogledu određenih uzoraka i predmeta koji su oslobođeni veterinarskih pregleda na granici na temelju te Direktive, SL L 54, str. 1. (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 3., svezak 44., str. 68.)


title: Predmet C-638/17: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 15. studenoga 2017. uputio Lietuvos vyriausiojo administracinio teismo (Litva) – Valstybinė mokesčių inspekcija prie Lietuvos Respublikos finansų ministerijos protiv UAB „Skonis ir kvapas”

text:
               12.2.2018

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 52/16

         Zahtjev za prethodnu odluku koji je 15. studenoga 2017. uputio Lietuvos vyriausiojo administracinio teismo (Litva) – Valstybinė mokesčių inspekcija prie Lietuvos Respublikos finansų ministerijos protiv UAB „Skonis ir kvapas”
   (Predmet C-638/17)
   (2018/C 052/22)
   Jezik postupka: litavski

      Sud koji je uputio zahtjev

   Lietuvos vyriausiasis administracinis teismas

      Stranke glavnog postupka

      Žalitelj: Valstybinė mokesčių inspekcija prie Lietuvos Respublikos finansų

      Druga strana u postupku: UAB „Skonis ir kvapas”

      Prethodna pitanja

   Treba li članak 4. stavak 1. Direktive Vijeća 2011/64/EU (1) od 21. lipnja 2011. o strukturi i stopama trošarine koje se primjenjuju na prerađeni duhan (kodificirani tekst) tumačiti na način da izraz „cigare ili cigarilosi” obuhvaća (ili ne obuhvaća) slučajeve u kojima je dio omota izrađen od prirodnog ili rekonstituiranog duhana dodatno pokriven drugim vanjskim (papirnatim) slojem, kao u predmetnom slučaju? Je li za odgovor na to pitanje relevantno to da je zbog uporabe papira kao dodatnog sloja u vanjskom omotaču duhanskog proizvoda (na mjestu filtera) taj proizvod vizualno sličan cigareti?

      (1)  SL 2011, L 176, str. 24.


title: Predmet C-683/17: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 6. prosinca 2017. uputio Supremo Tribunal de Justiça (Portugal) – Cofemel – Sociedade de Vestuário SA protiv G-Star Raw CV

text:
               12.2.2018

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 52/23

         Zahtjev za prethodnu odluku koji je 6. prosinca 2017. uputio Supremo Tribunal de Justiça (Portugal) – Cofemel – Sociedade de Vestuário SA protiv G-Star Raw CV
   (Predmet C-683/17)
   (2018/C 052/34)
   Jezik postupka: portugalski

      Sud koji je uputio zahtjev

   Supremo Tribunal de Justiça

      Stranke glavnog postupka

      Žalitelj: Cofemel – Sociedade de Vestuário SA

      Protivnik žalbe: G-Star Raw CV

      Prethodna pitanja

               1a

               Protive li se tumačenju članka 2. prvog stavka točke (a) Direktive 2001/29/EZ (1), koje je dao Sud Europske unije, nacionalni pravni propisi – u ovom predmetu odredba članka 2. stavka 1. točke (i) Zakona o autorskom pravu i srodnim pravima (CDADC) – u skladu s kojima se zaštita autorskih prava dodjeljuje djelima primijenjenih umjetnosti, industrijskom dizajnu i dizajnerskim djelima koja, osim uporabne funkcije koju žele postići, imaju s estetskog stajališta jedinstveni i razlikovni vizualni učinak, a pritom je njihova originalnost osnovni kriterij za dodjelu zaštite autorskih prava?

               2b

               Protive li se tumačenju članka 2. prvog stavka točke (a) Direktive 2001/29/EZ, koje je dao Sud Europske unije, nacionalni pravni propisi – u ovom predmetu odredba članka 2. stavka 1. točke (i) CDADC-a – u skladu s kojima se zaštita autorskih prava dodjeljuje djelima primijenjenih umjetnosti, industrijskom dizajnu i dizajnerskim djelima ako, s obzirom na osobito zahtjevnu ocjenu njihove umjetničke vrijednosti te uzimajući u obzir ideje koje prevladavaju u kulturnim i institucionalnim krugovima, zaslužuju kvalifikaciju „umjetničkog ostvarenja” ili „umjetničkog djela”?

      (1)  Direktiva 2001/29/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 22. svibnja 2001. o usklađivanju određenih aspekata autorskog i srodnih prava u informacijskom društvu (SL 2001., L 167, str. 10.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 17., svezak 1., str. 199.)


title: Predmet T-792/16: Presuda Općeg suda od 14. prosinca 2017. – N & C Franchise protiv EUIPO-a – Eschenbach Optik (OJO sunglasses) „Žig Europske unije — Postupak povodom prigovora — Prijava figurativnog žiga Europske unije OJO sunglasses — Raniji međunarodni verbalni žig oio — Relativni razlog za odbijanje — Vjerojatnost dovođenja u zabludu — Sličnost znakova — Članak 8. stavak 1. točka (b) Uredbe (EZ) br. 207/2009 (koji je postao članak 8. stavak 1. točka (b) Uredbe (EU) 2017/1001)”

text:
               12.2.2018

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 52/27

         Presuda Općeg suda od 14. prosinca 2017. – N & C Franchise protiv EUIPO-a – Eschenbach Optik (OJO sunglasses)
   (Predmet T-792/16) (1)

   („Žig Europske unije - Postupak povodom prigovora - Prijava figurativnog žiga Europske unije OJO sunglasses - Raniji međunarodni verbalni žig oio - Relativni razlog za odbijanje - Vjerojatnost dovođenja u zabludu - Sličnost znakova - Članak 8. stavak 1. točka (b) Uredbe (EZ) br. 207/2009 (koji je postao članak 8. stavak 1. točka (b) Uredbe (EU) 2017/1001)”)
   (2018/C 052/38)
   Jezik postupka: engleski

      Stranke

      Tužitelj: N & C Franchise Ltd (Nikozija, Cipar) (zastupnici: C. Chrysanthis, P.-V. Chardalia i A. Vasilogamvrou, odvjetnici)

      Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (zastupnik: S. Bonne, agent)

      Druga stranka u postupku pred žalbenim vijećem EUIPO-a: Eschenbach Optik GmbH (Nürnberg, Njemačka)

      Predmet

   Tužba protiv odluke petog žalbenog vijeća EUIPO-a od 9. rujna 2016. (predmet R 32/2016-5), koja se odnosi na postupak povodom prigovora između društava Eschenbach Optik i N&C Franchise.

      Izreka

               1.

               Tužba se odbija.

               2.

               N & C Franchise Ltd se nalaže snošenje troškova.

      (1)  SL C 22, 23. 1. 2017.


title: Predmet T-505/15: Presuda Općeg suda od 14. prosinca 2017. – Mađarska protiv Komisije („EFJP i EPFRR — Troškovi isključeni iz financiranja — Uredbe (EZ) br. 1782/2003, 1290/2005, 73/2009 i 1122/2009 — Izdaci nastali za Mađarsku — Višestruka sukladnost — Nadzor propisanih zahtjeva u području upravljanja — Nadzor dobrih poljoprivrednih i okolišnih uvjeta — Paušalni i točni ispravci — Rizik za fondove”)

text:
               12.2.2018

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 52/25

         Presuda Općeg suda od 14. prosinca 2017. – Mađarska protiv Komisije
   (Predmet T-505/15) (1)

   ((„EFJP i EPFRR - Troškovi isključeni iz financiranja - Uredbe (EZ) br. 1782/2003, 1290/2005, 73/2009 i 1122/2009 - Izdaci nastali za Mađarsku - Višestruka sukladnost - Nadzor propisanih zahtjeva u području upravljanja - Nadzor dobrih poljoprivrednih i okolišnih uvjeta - Paušalni i točni ispravci - Rizik za fondove”))
   (2018/C 052/35)
   Jezik postupka: mađarski

      Stranke

      Tužitelj: Mađarska (zastupnici: M. Fehér, G. Koós i Z. Bíró-Tóth i E. Tóth, agenti)

      Tuženik: Europska komisija (zastupnici: V. Bottka i A. Sauka, agenti)

      Predmet

   Zahtjev na temelju članka 263. UFEU-a radi djelomičnog poništenja Provedbene odluke Komisije (EU) 2015/1119 od 22. lipnja 2015. o isključenju iz financiranja Europske unije određenih izdataka nastalih za države članice u okviru Europskog fonda za jamstva u poljoprivredi (EFJP) i Europskog poljoprivrednog fonda za ruralni razvoj (EPFRR) (SL 2015. L 182, str. 39.) u dijelu u kojem se tom odlukom provode određeni paušalni i točni ispravci u pogledu Mađarske.

      Izreka

               1.

               Poništava se Provedbena odluka Komisije (EU) 2015/1119 od 22. lipnja 2015. o isključenju iz financiranja Europske unije određenih izdataka nastalih za države članice u okviru Europskog fonda za jamstva u poljoprivredi (EFJP) i Europskog poljoprivrednog fonda za ruralni razvoj (EPFRR) u dijelu u kojem se njome provodi financijski ispravak zbog nesukladnosti koja se odnosi na zahtjeve Uredbe Vijeća (EZ) br. 73/2009 od 19. siječnja 2009. o utvrđivanju zajedničkih pravila za programe izravne potpore za poljoprivrednike u okviru zajedničke poljoprivredne politike i utvrđivanju određenih programa potpore za poljoprivrednike, o izmjeni uredaba (EZ) br. 1290/2005, (EZ) br. 247/2006, (EZ) br. 378/2007 i stavljanju izvan snage Uredbe (EZ) br. 1782/2003 i Uredbe Komisije (EZ) br. 1122/2009 od 30. studenoga 2009. o utvrđivanju detaljnih pravila za provedbu Uredbe Vijeća (EZ) br. 73/2009 u pogledu višestruke sukladnosti, modulacije i integriranog administrativnog i kontrolnog sustava, u okviru programa izravne potpore za poljoprivrednike predviđenih u navedenoj Uredbi, kao i za provedbu Uredbe Vijeća (EZ) br. 1234/2007 u pogledu višestruke sukladnosti u okviru programa potpore predviđenog za sektor vina, kontrole koje je Mađarska provela kako bi osigurala poštovanje, od strane poljoprivrednih gospodarstava, obveza koje proizlaze iz članaka 4. i 5. Direktive Vijeća 91/676/EEZ od 12. prosinca 1991. o zaštiti voda od onečišćenja uzrokovanog nitratima iz poljoprivrednih izvora.

               2.

               U preostalom dijelu tužba se odbija.

               3.

               Mađarska i Europska komisija će snositi vlastite troškove.

      (1)  SL C 381, 16. 11. 2015.


title: Predmet C-639/17: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 15. studenoga 2017. uputio Augstākā tiesa (Latvija) – SIA „KPMG Baltics”, likvidējamās AS „Latvijas Krājbanka” administratore

text:
               12.2.2018

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 52/17

         Zahtjev za prethodnu odluku koji je 15. studenoga 2017. uputio Augstākā tiesa (Latvija) – SIA „KPMG Baltics”, likvidējamās AS „Latvijas Krājbanka” administratore
   (Predmet C-639/17)
   (2018/C 052/23)
   Jezik postupka: latvijski

      Sud koji je uputio zahtjev

   Augstākā tiesa

      Stranke glavnog postupka

      Žalitelj u kasacijskom postupku: SIA „KPMG Baltics”, likvidējamās AS „Latvijas Krājbanka” administratore

      Druga stranka u kasacijskom postupku:: SIA „Ķipars AI”

      Prethodna pitanja

               1.

               Obuhvaća li izraz „nalog za prijenos”, za potrebe Direktive 98/26/EZ (1) Europskog parlamenta i Vijeća od 19. svibnja 1998. o konačnosti namire u platnim sustavima i sustavima za namiru vrijednosnih papira, kako je izmijenjena Direktivom 2009/44/EZ (2), nalog za plaćanje koji je deponent podnio kreditnoj instituciji radi prijenosa sredstava drugoj kreditnoj instituciji?

               2.

               U slučaju potvrdnog odgovora na prvo prethodno pitanje, treba li članak 3. stavak 1. Direktive 98/26/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 19. svibnja 1998. o konačnosti namire u platnim sustavima i sustavima za namiru vrijednosnih papira, kako je izmijenjena Direktivom 2009/44/EZ – koji utvrđuje da su „[n]alozi za prijenos i saldiranje […] valjani i obvezujući za treće osobe čak i u slučaju otvaranja stečajnog postupka nad sudionikom pod uvjetom da su nalozi za prijenos u sustav ušli prije trenutka otvaranja stečajnog postupka kako je definiran u članku 6. stavku 1. Ovo se primjenjuje čak i u slučaju otvaranja stečajnog postupka nad sudionikom (u dotičnom sustavu ili u interoperativnom sustavu) ili upraviteljem interoperativnog sustava koji nije sudionik” – tumačiti na način da se može smatrati da je nalog poput predmetnog „ušao u sustav” i da ga je trebalo izvršiti?

      (1)  SL 1998., L 166, str. 45. (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 6., svezak 11., str. 3.)

      (2)  SL 2009, L 146, str. 37. (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 6., svezak 12., str. 73.)


title: Predmet T-304/16: Presuda Općeg suda od 14. prosinca 2017. – bet365 Group protiv EUIPO-a Hansen (BET 365) („Žig Europske unije — Postupak za proglašavanje žiga ništavim — Verbalni žig Europske unije BET 365 — Apsolutni razlog za odbijanje — Razlikovni karakter stečen uporabom — Dokaz — Uporaba žiga u više svrha — Članak 7. stavak 3. i članak 52. stavak 2. Uredbe (EZ) br. 207/2009 [koji su postali članak 7. stavak 3. i članak 59. stavak 2. Uredbe (EU) 2017/1001”)

text:
               12.2.2018

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 52/26

         Presuda Općeg suda od 14. prosinca 2017. – bet365 Group protiv EUIPO-a Hansen (BET 365)
   (Predmet T-304/16) (1)

   ((„Žig Europske unije - Postupak za proglašavanje žiga ništavim - Verbalni žig Europske unije BET 365 - Apsolutni razlog za odbijanje - Razlikovni karakter stečen uporabom - Dokaz - Uporaba žiga u više svrha - Članak 7. stavak 3. i članak 52. stavak 2. Uredbe (EZ) br. 207/2009 [koji su postali članak 7. stavak 3. i članak 59. stavak 2. Uredbe (EU) 2017/1001”))
   (2018/C 052/36)
   Jezik postupka: engleski

      Stranke

      Tužitelj: bet365 Group Ltd (Stoke-on-Trent, Ujedinjena Kraljevina) (zastupnici: S. Malynicz, QC, R. Black i J. Bickle, solicitors)

      Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (zastupnik: S. Hanne, agent)

      Druga stranka u postupku pred žalbenim vijećem EUIPO-a, intervenijent u postupku pred Općim sudom: Robert Hansen (München, Njemačka) (zastupnik: M. Pütz-Poulalion, avocat)

      Predmet

   Tužba podnesena protiv odluke petog žalbenog vijeća EUIPO-a od 21. ožujka 2016. (predmet R 3243/2014-5) koja se odnosi na postupak za proglašavanje žiga ništavim između R. Hansena i društva bet365 Group.

      Izreka

               1.

               Odluka petog žalbenog vijeća Ureda Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO) od 21. ožujka 2016. (predmet R 3243/2014-5) poništava se u dijelu u kojem se odnosi na usluge koje pripadaju razredu 41. navedene u registraciji žiga Europske unije BET 365.

               2.

               U preostalom dijelu tužba se odbija.

               3.

               Svaka će stranka snositi svoje troškove.

      (1)  SL C 296, 16. 8. 2016.


title: Predmet T-21/17: Presuda Općeg suda od 14. prosinca 2017. – RL protiv Suda Europske unije („Javna služba — Dužnosnici — Promaknuće — Postupak promaknuća za 2015. — Odluka o nepromicanju tužitelja u razred AD 10 s učinkom od 1. srpnja 2015. — Međuinstitucijski premještaj — Sustav prorata temporis — Usporedba zasluga — Članak 45. Pravilnika — Odgovornost”)

text:
               12.2.2018

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 52/28

         Presuda Općeg suda od 14. prosinca 2017. – RL protiv Suda Europske unije
   (Predmet T-21/17) (1)

   ((„Javna služba - Dužnosnici - Promaknuće - Postupak promaknuća za 2015. - Odluka o nepromicanju tužitelja u razred AD 10 s učinkom od 1. srpnja 2015. - Međuinstitucijski premještaj - Sustav prorata temporis - Usporedba zasluga - Članak 45. Pravilnika - Odgovornost”))
   (2018/C 052/39)
   Jezik postupka: francuski

      Stranke

      Tužitelj: RL (zastupnici: C. Bernard-Glanz i A. Tymen, avocats)

      Tuženik: Sud Europske unije (zastupnici: J. Inghelram i V. Hanley-Emilsson, agenti)

      Predmet

   Zahtjev na temelju članka 270. UFEU-a, s jedne strane, za poništenje odluke Suda Europske unije od 11. svibnja 2016. kojom se odbija promaknuće tužitelja s danom 1. srpnja 2015. i, s druge strane, za naknadu štete koju je tužitelj navodno pretrpio.

      Izreka

               1.

               Tužba se odbija.

               2.

               RL-u nalaže se snošenje troškova.

      (1)  SL C 95, 27. 3. 2017.


title: Predmet C-643/17: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 17. studenoga 2017. uputio Supremo Tribunal Administrativo (Portugal) – GE Power Controls Portugal – Unipessoal Lda protiv Fazenda Pública

text:
               12.2.2018

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 52/17

         Zahtjev za prethodnu odluku koji je 17. studenoga 2017. uputio Supremo Tribunal Administrativo (Portugal) – GE Power Controls Portugal – Unipessoal Lda protiv Fazenda Pública
   (Predmet C-643/17)
   (2018/C 052/24)
   Jezik postupka: portugalski

      Sud koji je uputio zahtjev

   Supremo Tribunal Administrativo

      Stranke glavnog postupka

      Žalitelj: GE Power Controls Portugal – Unipessoal Lda

      Druga stranka u postupku: Fazenda Pública

      Prethodno pitanje

   Sukladno članku 313. stavku 1. Uredbe br. 2454/93 (1), treba li robu o kojoj je riječ u ovom predmetu smatrati robom Zajednice u slučaju kada ne postoji dokaz o protivnom ili je treba smatrati robom unesenom u carinsko područje u smislu članka 3. Uredbe br. 2913/92 koja je obuhvaćena izuzećem predviđenim u prvom dijelu članka 313. stavka 2. točke (a) Uredbe br. 2454/93 (2) na način da status robe Zajednice može imati samo roba za koju se dokaže da je podvrgnuta postupcima za puštanje robe u slobodni promet na carinskome području EZ-a?

      (1)  Uredba Komisije (EEZ) br. 2454/93 od 2. srpnja 1993. o utvrđivanju odredaba za provedbu Uredbe Vijeća (EEZ) br. 2913/92 o Carinskom zakoniku Zajednice (SL 1993., L 253, str. 1.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 2., svezak 1., str. 3.)

      (2)  Uredba Vijeća (EEZ) br. 2913/92 od 12. listopada 1992. o Carinskom zakoniku Zajednice (SL 1992., L 302, str. 1.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 2., svezak 2., str. 110.)


title: Predmet T-559/16: Rješenje Općeg suda od 7. prosinca 2017. – Durazzo protiv ESVD („Javna služba — Dužnosnici — Promaknuće — Postupak promaknuća za 2014. — Akti koji ne utječu negativno — Očita nedopuštenost — Odluka da se tužitelja ne promakne — Članak 43. članak 45. stavak 1. Pravilnika — Usporedba zasluga — Uzimanje u obzir izvješća o ocjenjivanju radi promaknuća — Isključivo doslovne ocjene — Nepostojanje metode koja omogućuje usporedivost izvješća o ocjenjivanju radi promaknuća — Očito osnovana tužba”)

text:
               12.2.2018

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 52/28

         Rješenje Općeg suda od 7. prosinca 2017. – Durazzo protiv ESVD
   (Predmet T-559/16) (1)

   ((„Javna služba - Dužnosnici - Promaknuće - Postupak promaknuća za 2014. - Akti koji ne utječu negativno - Očita nedopuštenost - Odluka da se tužitelja ne promakne - Članak 43. članak 45. stavak 1. Pravilnika - Usporedba zasluga - Uzimanje u obzir izvješća o ocjenjivanju radi promaknuća - Isključivo doslovne ocjene - Nepostojanje metode koja omogućuje usporedivost izvješća o ocjenjivanju radi promaknuća - Očito osnovana tužba”))
   (2018/C 052/40)
   Jezik postupka: francuski

      Stranke

      Tužitelj: Giacomo Durazzo (Bruxelles, Belgija) (zastupnici: N. de Montigny i J.-N. Louis, odvjetnici)

      Tuženik: Europska služba za vanjsko djelovanje (ESVD) (zastupnici: u početku S. Marquardt i M. Silva, a zatim S. Marquardt, agenti, uz asistenciju M. Troncoso Ferrer, F.-M. Hislaire i S. Moya Izquierdo, odvjetnici)

      Predmet

   Zahtjev na temelju članka 270. UFEU-a radi poništenja tri akta ESVD-a, odnosno, kao prvo, prijedloga promaknuća od 11. srpnja 2014. u dijelu u kojem se odnosi na razred AD 13, kao drugo, odluke od 29. listopada 2014. da se tužitelja ne promakne u razred AD 13 na temelju postupka promaknuća za 2014. i, kao treće, odluku od 28. svibnja 2015. kojom se odbija žalba podnesena protiv tog odbijanja promaknuća.

      Izreka

               1.

               Poništava se odluka Europske službe za vanjsko djelovanje (ESVD) od 29. listopada 2014. da se Giacoma Durazza ne promakne u razred AD 13 na temelju postupka promaknuća za 2014.

               2.

               U preostalom dijelu tužba se odbija.

               3.

               ESVD-u se nalaže snošenje troškova.

      (1)  SL C 302, 14. 9. 2015. (predmet prvotno upisan pred Službeničkim sudom Europske unije pod brojem F-101/15 i prenesen na Opći sud Europske unije 1. 9. 2016.).


title: Predmet T-849/16: Rješenje Općeg suda od 14. prosinca 2017. – PGNiG Supply & Trading protiv Komisije („Tužba za poništenje — Unutarnje tržište prirodnog plina — Direktiva 2009/73/EZ — Odluka Komisije o izmjeni uvjeta za izuzeće pravila rada plinovoda OPAL koji se odnose na pristup treće strane i regulaciju tarifa od propisa Unije — Nepostojanje izravnog utjecaja — Nedopuštenost”)

text:
               12.2.2018

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 52/29

         Rješenje Općeg suda od 14. prosinca 2017. – PGNiG Supply & Trading protiv Komisije
   (Predmet T-849/16) (1)

   ((„Tužba za poništenje - Unutarnje tržište prirodnog plina - Direktiva 2009/73/EZ - Odluka Komisije o izmjeni uvjeta za izuzeće pravila rada plinovoda OPAL koji se odnose na pristup treće strane i regulaciju tarifa od propisa Unije - Nepostojanje izravnog utjecaja - Nedopuštenost”))
   (2018/C 052/41)
   Jezik postupka: poljski

      Stranke

      Tužitelj: PGNiG Supply & Trading GmbH (Munich, Njemačka) (zastupnik: M. Jeżewski, odvjetnik)

      Tuženik: Europska komisija (zastupnici: O. Beynet i K. Herrmann, agenti)

      Predmet

   Zahtjev na temelju članka 263. UFEU-a radi poništenja odluke Komisije C(2016) 6950 final od 28. listopada 2016. o izmjeni uvjeta za izuzeće plinovoda OPAL, odobrenih na temelju Direktive 2003/55/EZ, od pravila koja se odnose na pristup treće strane i regulaciju tarifa.

      Izreka

               1.

               Tužba se odbacuje kao nedopuštena.

               2.

               Obustavlja se postupak povodom zahtjevâ za intervenciju.

               3.

               Društvu PGNiG Supply & Trading GmbH nalaže se snošenje vlastitih troškova, kao i troškova Europske komisije, uključujući troškove koji se odnose na postupak privremene pravne zaštite.

               4.

               Savezna Republika Njemačka snosit će vlastite troškove koji se odnose na postupak privremene pravne zaštite.

               5.

               PGNiG Supply & Trading, Komisija, Savezna Republika Njemačka, Europski parlament, Vijeće Europske unije, Naftogaz Ukrainy SA, OPAL Gastransport GmbH & Co. KG i Gazprom Eksport LLC snosit će svaki svoje troškove povezane sa zahtjevima za intervenciju.

      (1)  SL C 38, 6. 2. 2017.


title: Predmet T-853/16: Rješenje Općeg suda od 7. prosinca 2017. – Techniplan protiv Komisije („Tužba zbog propusta — Izraz stajališta Europske komisije — Tužba za naknadu štete — Povreda formalnih zahtjeva — Zahtjev za izdavanje naloga — Očita nedopuštenost — Očita nenadležnost”)

text:
               12.2.2018

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 52/30

         Rješenje Općeg suda od 7. prosinca 2017. – Techniplan protiv Komisije
   (Predmet T-853/16) (1)

   ((„Tužba zbog propusta - Izraz stajališta Europske komisije - Tužba za naknadu štete - Povreda formalnih zahtjeva - Zahtjev za izdavanje naloga - Očita nedopuštenost - Očita nenadležnost”))
   (2018/C 052/42)
   Jezik postupka: talijanski

      Stranke

      Tužitelj: Techniplan Srl (Rome, Italija) (zastupnici: R. Giuffrida i A. Bonavita, odvjetnici)

      Tuženik: Europska komisija (zastupnik: A. Aresu, agent)

      Predmet

   S jedne strane, zahtjev na temelju članka 265. UFEU-a radi utvrđenja da je Komisija nezakonito propustila djelovati prema tužitelju i, s druge strane, zahtjev za nametanje obveze postupanja sukladno članku 266. UFEU-a i plaćanje iznosa na temelju naknade pretrpljene štete „za svaki dan kašnjenja izvršenja”.

      Izreka

               1.

               Tužba se odbacuje.

               2.

               Techniplan Srl se nalaže snošenje troškova.

      (1)  SL C 22, 23. 1. 2017.


title: Predmet T-284/17: Rješenje Općeg suda od 15. prosinca 2017. – Le Pen protiv Parlamenta („Tužba za poništenje i tužba za naknadu štete — Institucijsko pravo — Članica Europskog parlamenta — Povlastice i imuniteti — Odluka o ukidanju zastupničkog imuniteta — Gubitak pravnog interesa — Djelomična obustava postupka — Tužba koja je djelomično očito nedopuštena i djelomično očito pravno neosnovana”)

text:
               12.2.2018

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 52/30

         Rješenje Općeg suda od 15. prosinca 2017. – Le Pen protiv Parlamenta
   (Predmet T-284/17) (1)

   ((„Tužba za poništenje i tužba za naknadu štete - Institucijsko pravo - Članica Europskog parlamenta - Povlastice i imuniteti - Odluka o ukidanju zastupničkog imuniteta - Gubitak pravnog interesa - Djelomična obustava postupka - Tužba koja je djelomično očito nedopuštena i djelomično očito pravno neosnovana”))
   (2018/C 052/43)
   Jezik postupka: francuski

      Stranke

      Tužitelj: Marion Anne Perrine Le Pen (Saint-Cloud, Francuska) (zastupnici: M. Ceccaldi, a zatim R. Bosselut, odvjetnici)

      Tuženik: Europski parlament (zastupnici: M. Dean i S. Alonso de León, agenti)

      Predmet

   S jedne strane, zahtjev koji se temelji na članku 263. UFEU-a, kojim se traži poništenje Odluke Parlamenta P8_TA(2017)0056 od 2. ožujka 2017. o ukidanju zastupničkog imuniteta tužiteljici i, s druge strane, zahtjev koji se temelji na članku 268. UFEU-a, kojim se traži naknada štete koju je tužiteljica navodno pretrpila.

      Izreka

               1.

               Obustavlja se postupak po zahtjevu za poništenje odluke Europskog parlamenta P8_TA(2017)0056 od 2. ožujka 2017. o ukidanju zastupničkog imuniteta Marion Anne Perrine Le Pen.

               2.

               U preostalom dijelu tužba se odbija.

               3.

               Marion Anne Perrine Le Pen snosit će vlastite troškove, kao i troškove Parlamenta.

      (1)  SL C 231, 17. 7. 2017.


title: Predmet T-475/17: Rješenje Općeg suda od 14. prosinca 2017. – Rogesa protiv Komisije („Tužba za poništenje — Pristup dokumentima — Uredba (EZ) br. 1049/2001 — Uredba (EZ) br. 1367/2006 — Dokumenti koji se odnose na postrojenje koje proizvodi mješavinu peleta i sinterirane rudače — Prešutno uskraćivanje pristupa — Izričita odluka donesena prije podnošenja tužbe — Zahtjev za obustavu postupka — Pravni interes — Očita nedopuštenost”)

text:
               12.2.2018

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 52/31

         Rješenje Općeg suda od 14. prosinca 2017. – Rogesa protiv Komisije
   (Predmet T-475/17) (1)

   ((„Tužba za poništenje - Pristup dokumentima - Uredba (EZ) br. 1049/2001 - Uredba (EZ) br. 1367/2006 - Dokumenti koji se odnose na postrojenje koje proizvodi mješavinu peleta i sinterirane rudače - Prešutno uskraćivanje pristupa - Izričita odluka donesena prije podnošenja tužbe - Zahtjev za obustavu postupka - Pravni interes - Očita nedopuštenost”))
   (2018/C 052/44)
   Jezik postupka: njemački

      Stranke

      Tužitelj: Rogesa Roheisengesellschaft Saar mbH (Dillingen, Njemačka) (zastupnici: S. Altenschmidt i A. Sitzer, odvjetnici)

      Tuženik: Europska komisija (zastupnik: H. Krämer, agent)

      Predmet

   Zahtjev na temelju članka 263. UFEU-a radi poništenja, ponajprije, prešutne odluke Komisije od 20. lipnja 2017., i podredno, odluke od 11. srpnja 2017. kojom se odbija pristup dokumentu Ares (2017) 1684109 od 2. studenoga 2009. i dokumentu Ares (2017) 1685639 od 29. studenoga 2009.

      Izreka

               1.

               Tužba se odbacuje kao očito nedopuštena.

               2.

               Rogesa Roheisengesellschaft Saar mbH i Europska komisija snosit će vlastite troškove.

      (1)  SL C 318, 25. 9. 2017.


title: Predmet T-768/17: Tužba podnesena 22. studenoga 2017. – Comprojecto-Projectos e Construções i drugi protiv ESB-a

text:
               12.2.2018

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 52/31

         Tužba podnesena 22. studenoga 2017. – Comprojecto-Projectos e Construções i drugi protiv ESB-a
   (Predmet T-768/17)
   (2018/C 052/45)
   Jezik postupka: portugalski

      Stranke

      Tužitelji: Comprojecto-Projetos e Construções, L.da (Lisabon, Portugal), Paulo Eduardo Matos Gomes de Azevedo (Lisabon), Julião Maria Gomes de Azevedo (Lisabon), Isabel Maria Matos Gomes de Azevedo (Lisabon) (zastupnik: M. A. Ribeiro, odvjetnik)

      Tuženik: Europska središnja banka (ESB)

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelji od Općeg suda zahtijevaju da:

               —

               poništi sljedeće pobijane akte:

                           (i)

                           tuženikovu odluku o odbijanju postupanja;

                           (ii)

                           tuženikovu odluku o nepokretanju postupka radi utvrđivanja povrede;

                           (iii)

                           odluku guvernera Banco de Portugal i drugih „službenika” o prigovorima i zahtjevima podnesenima između 26. lipnja 2013. i 22. travnja 2015.

               —

               Tužitelji iz istih razloga od Općeg suda zahtijevaju da donese odluku koja im omogućava:

                           (i)

                           poništenje sudskih odluka o zahtjevu za naknadu štete protiv BCP-a [Banco Comercial Português] i drugih;

                           (ii)

                           podnošenje regresnog zahtjeva protiv Portugalske države;

                           (iii)

                           ocjenu opravdanosti odbijanja države članice/državnog odvjetništva/PGR-a [Procuradoria Geral da República (Glavno državno odvjetništvo)] da postupe po zahtjevu;

                           (iv)

                           ocjenu opravdanosti propuštanja države članice/državnog odvjetništva/PGR-a da prijave ovaj slučaj OLAF-u.

               —

               U slučaju da Sud EU utvrdi da su tužbeni zahtjevi osnovani, tužitelji traže da se na temelju članaka 268. i 340. UFEU-a naloži ESB-u plaćanje iznosa od 4 582 825,80 eura, uvećanog za zatezne kamate po zakonskoj stopi do konačne isplate, kao i druge troškove i naknade za štetu koja nastane uslijed provedenih postupanja.

               —

               Međutim, uzimajući u obzir odredbu članka 280. UFEU-a, kao i to da su u skladu s člankom 299. UFEU-a akti „Europske središnje banke kojima se nameće novčana obveza [izvršivi], osim ako se ona nameće državama […]”, tužitelji od Općeg suda traže da se ti iznosi proglase ovršivima u odnosu na BCP.

               —

               Uzimajući u obzir da je nacionalna središnja banka „upravno tijelo nadležno […] za odlučivanje o pritužbama ili za pokretanje primjerenog pravnog postupka”, u skladu s člankom 11. stavkom 1. točkom (b) Direktive 2005/29/EZ, člankom 81. stavkom 1. i člankom 83. stavkom 1. Direktive 2007/64/EZ te člankom 96., naslovljenim „Dodatne sankcije”, stavkom 1. točkom (b) DL-a [decreto-lei (uredba sa zakonskom snagom)] 317/2009, zastupnik tužitelja zahtijeva da se BCP-u naloži „trenutačno” plaćanje gore navedenih iznosa tužiteljima.

               —

               Tuženik:

                           (i)

                           je dužan zahtijevati od svojeg agenta, nacionalne središnje banke, da od BCP-a zatraži podnošenje gore navedenih dokaza, a ako ih ta kreditna institucija ne podnese, Banco de Portugal mora u skladu s člankom 13. stavkom 2. Lei Orgânica [organski zakon], od nje zatražiti „trenutačno” plaćanje predmetnih iznosa tužiteljima;

                           (ii)

                           uzimajući u obzir da postoji mogućnost da će kreditna institucija morati „trenutačno” nadoknaditi štetu tužiteljima, valja ispuniti odredbe članka 41. stavka 2. točke (a), članka 47. stavka 2. i članka 49. stavka 1. Povelje Europske unije o temeljnim pravima (u daljnjem tekstu: Povelja), odnosno, uzimajući u obzir odredbu članka 3. Uredbe br. 2532/98 o ovlastima Europske središnje banke za izricanje sankcija, ESB mora donijeti odluku o „pokretanju postupka radi utvrđivanja povrede” te naložiti BCP-u obvezu postupanja kojom se toj kreditnoj instituciji nalaže donošenje odluke a zabranjuje oglušivanje, kao što je to slučaj i s Banco de Portugal te državnim odvjetništvom/PGR-om;

               —

               čak i ako u skladu s člankom 256. stavkom 1. UFEU-a to ne bi bila nadležnost Općeg suda, to bi pitanje valjalo u skladu s člankom 271. točkom (d) UFEU-a podnijeti Sudu jer kada nacionalna središnja banka ne priznaje da „nije ispunila obvezu temeljem Ugovorâ, ta je banka dužna poduzeti potrebne mjere kako bi postupila sukladno presudi Suda”;

               —

               čak i kada Opći sud ne bi bio nadležan, ako Sud Europske unije prihvati zahtjev tužitelja u skladu s člankom 264. UFEU-a, Opći sud mora predložiti Sudu Europske unije poništenje odluke nacionalne središnje banke, koju je preuzeo tuženik, te mora donijeti obrazloženu odluku uzimajući u obzir članak 41. stavak 1. točku (c) Povelje, članak 296. stavak 2. UFEU-a i članak 11. stavak 3. točku (c) Direktive 2005/29/EZ;

               —

               tuženik i Sud Europske unije trebali bi utvrditi i naložiti Portugalskoj Državi/državnom odvjetništvu/PGR-u postupanje na način da donesu odluku o BCP-ovim radnjama;

               —

               tuženik bi trebao uputiti ovaj predmet OLAF-u;

               —

               u skladu s člankom 134. stavkom 1. Poslovnika Općeg suda, traži se naknada troškova postupka, čiji će se iznos utvrditi naknadno.

      Tužbeni razlozi i glavni argumenti

   U prilog osnovanosti tužbe tužitelji ističu sljedeće tužbene razloge.

               1.

               Prvi tužbeni razlog temelji se na povredi obveze obrazlaganja koja je propisana u članku 41. stavku 2. [točki (c)] Povelje, članku 296. stavku 2. UFEU-a i članku 11. stavku 3. Direktive 2005/29/EZ (1).

               2.

               Neovisno o tome što je krađa izvršena „obijanjem sefa”, BCP je znao, ili je bio dužan znati, da je suočen s financijskim sustavom pranja novca te je stoga kreditna institucija znala da je riječ o utaji odnosno izbjegavanju poreza koje može doprinijeti gubitku Unijinih proračunskih prihoda. To su „nezakonite aktivnosti koje utječu na financijske interese Unije” koji predstavljaju „važne razloge u općem interesu” i „legitiman cilj koji može opravdati ograničenje slobodnog pružanja usluga”.

               3.

               Neovisno o načinu na koji je više od 1 000 000 eura ukradeno iz „sefa”, učinjena je šteta „financijskim interesima Unije”, osobito prihodima „proračuna Europske unije te prihodima, rashodima i sredstvima obuhvaćenima proračunima institucija, tijela, ureda i agencija” i stoga je riječ također o radnjama koje predstavljaju „nepravilnosti” u smislu „povrede odredaba prava Zajednice koja proizlazi iz učinjene ili propuštene radnje od strane gospodarskog subjekta, a što je dovelo ili je moglo dovesti u pitanje opći proračun Zajednica ili proračune kojima Zajednice upravljaju, bilo smanjenjem ili gubitkom prihoda iz vlastitih sredstava prikupljenih izravno u ime Zajednica, ili neopravdanim izdacima”.

               4.

               Kada kreditna institucija, država članica/nacionalna središnja banka, Europska središnja banka ili država članica/državno odvjetništvo/PGR imaju saznanja o takvoj vrsti povreda i praksi te ih dopuštaju ne osuđujući ih, oni potiču povredu odredaba članka 310. stavaka 5. i 6. te članka 325. stavaka 1., 2. i 3. UFEU-a time što prihvaćaju da kreditna institucija o kojoj je riječ provodi radnje koje predstavljaju „nepravilnost” time što povređuju odredbu članka 1. stavka 2. Uredbe br. 2988/95 (2).

               5.

               Tuženikovo odbijanje podnesenog mu zahtjeva dovelo je do toga da, među ostalim:

                           (i)

                           ovaj slučaj nije prijavljen OLAF-u;

                           (ii)

                           nije pokrenut „postupak radi utvrđivanja povrede” protiv kreditne institucije BCP;

                           (iii)

                           se odgađa odluka građanskih sudova koji od 1. siječnja 2010. postupaju povodom zahtjeva za naknadu štete protiv BCP-a i drugih;

                           (iv)

                           nije konačno donijeta odluka protiv tuženikova agenta, Banco de Portugal, u upravnom sporu pokrenutom 27. listopada 2015. koji je u tijeku pred Upravnim i poreznim sudom u Sintri, koji još uvijek nije donio odluku u tom pogledu.

               6.

               Povreda dužnosti nepristranosti, zlouporaba ovlasti i bitna povreda postupka tuženikova agenta Banco de Portugal.

      (1)  Direktiva 2005/29/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 11. svibnja 2005. o nepoštenoj poslovnoj praksi poslovnog subjekta u odnosu prema potrošaču na unutarnjem tržištu i o izmjeni Direktive Vijeća 84/450/EEZ, direktiva 97/7/EZ, 98/27/EZ i 2002/65/EZ Europskog parlamenta i Vijeća, kao i Uredbe (EZ) br. 2006/2004 Europskog parlamenta i Vijeća („Direktiva o nepoštenoj poslovnoj praksi”) (SL 2005., L 149, str. 22.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 15., svezak 8., str. 101., i ispravak SL 2016., L 332, str. 25.)

      (2)  Uredba Vijeća (EZ, Euroatom) br. 2988/95 od 18. prosinca 1995. o zaštiti financijskih interesa Europskih zajednica (SL 1995., L 312, str. 1.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 1., svezak 7., str. 5.)


title: Predmet T-780/17: Tužba podnesena 29. studenoga 2017. – US protiv ESB-a

text:
               12.2.2018

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 52/34

         Tužba podnesena 29. studenoga 2017. – US protiv ESB-a
   (Predmet T-780/17)
   (2018/C 052/46)
   Jezik postupka: francuski

      Stranke

      Tužitelj: US (zastupnici: L. Levi i A. Blot, odvjetnici)

      Tuženik: Europska središnja banka

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

               —

               utvrdi da je ova tužba dopuštena i osnovana;

         posljedično:

               —

               poništi izvješće o ocjeni za 2016. (koje obuhvaća razdoblje od 1. rujna 2015. do 1. rujna 2016.) i odluku od 15. prosinca 2016. koja se odnosi na Annual salary and bonus review („ASBR”) za 2016. godinu, koje su dostavljene tužitelju 30. studenoga 2016. odnosno 9. siječnja 2017.;

               —

               poništi odluku ESB-a od 3. svibnja 2017. kojom se odbijaju tužiteljevi zahtjevi za ponovno upravno razmatranje od 15. veljače 2017. i 9. ožujka 2017.;

               —

               poništi odluku ESB-a od 12. rujna 2017., dostavljenu tužitelju 19. rujna 2017., kojom se odbija tužiteljeva žalba podnesena 7. srpnja 2017.;

               —

               dodijeli naknadu za pretrpljenu štetu;

               —

               naloži tuženiku snošenje ukupnih troškova.

      Tužbeni razlozi i glavni argumenti

   U prilog osnovanosti tužbe tužitelj ističe četiri tužbena razloga, kada se radi o zahtjevu za poništenje izvješća o ocjeni za 2016.

               1.

               Prvi tužbeni razlog temelji se na povredi obveze obrazlaganja, s obzirom na to da se izvješće o ocjeni tužitelja odnosi na općenite, ponavljajuće i cirkularne kritike.

               2.

               Drugi tužbeni razlog temelji se na očitoj pogrešci u ocjeni kojom je zahvaćeno sporno izvješće.

               3.

               Treći tužbeni razlog temelji se na zlouporabi ovlasti, uznemiravanju koje je tužitelj pretrpio i povredi dužnosti brižnog postupanja i načela dobre uprave.

               4.

               Četvrti tužbeni razlog temelji se na postupovnoj nepravilnosti koju je tuženik počinio tijekom utvrđivanja spornog izvješća o ocjeni.

         Tužitelj osim toga ističe tužbeni razlog koji se temelji na nezakonitosti smjernica za godišnju reviziju plaća i bonusa i na povredi načela pravne sigurnosti, kada se radi o odluci o izvješću za 2016. godinu.


title: Predmet T-793/17: Tužba podnesena 5. prosinca 2017. – Bruel protiv Komisije i ESVD-a

text:
               12.2.2018

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 52/35

         Tužba podnesena 5. prosinca 2017. – Bruel protiv Komisije i ESVD-a
   (Predmet T-793/17)
   (2018/C 052/47)
   Jezik postupka: francuski

      Stranke

      Tužitelj: Damien Bruel (Paris, Francuska) (zastupnik: H. Hansen, odvjetnik)

      Tuženici: Europska komisija i Europska služba za vanjsko djelovanje

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

               —

               utvrdi da je ova tužba dopuštena i osnovana;

         i posljedično:

               —

               poništi odluku bez datuma koja je elektronički potpisana 25. rujna 2017. pod naslovom „Zahtjev za zamjenu višeg stručnjaka br. 2. u ‚Financijskoj i ugovornoj administraciji projekta’”;

               —

               odluči i presudi da valja u cijelosti nadoknaditi imovinsku i neimovinsku štetu koja je podnositelju prouzrokovana ozbiljnom povredom prava na dobru upravu koja se sastojala od donošenja odluke bez datuma i koja je elektronički potpisana 25. rujna 2017. pod naslovom „Zahtjev za zamjenu višeg stručnjaka br. 2. u ‚Financijskoj i ugovornoj administraciji projekta’”;

               —

               tuženicima naloži da solidarno, a ako ne in solidum, a ako ne svakome od njih u cijelosti, tužitelju isplate iznos od 152 250,00 eura na ime imovinske štete i iznos od 25 000,00 eura na ime neimovinske štete;

         u svakom slučaju:

               —

               tuženicima naloži snošenje svih troškova;

               —

               tužitelju prizna pravo na pridržavanje svih preostalih prava, tužbenih razloga i radnji.

      Tužbeni razlozi i glavni argumenti

   U prilog osnovanosti tužbe tužitelj ističe jedan tužbeni razlog, koji se temelji na bitnoj povredi postupka. Taj je tužbeni razlog podijeljen na tri dijela.

               1.

               Prvi dio temelji se na povredi prava na saslušanje, s obzirom na to da tužitelj nije mogao iznijeti svoje stajalište o prigovorima koji su mu stavljani na teret prije donošenja pobijane odluke.

               2.

               Drugi dio temelji se na povredi prava na pristup spisu, s obzirom na to da tužitelj nije imao pristup spisu koji se na njega odnosi unatoč zahtjevima koje je u tom smislu podnio.

               3.

               Treći dio temelji se na povredi obveze obrazlaganja, s obzirom na to da obrazloženje pobijane odluke tužitelju ne omogućuje da shvati koji mu se prigovori upućuju.


title: Predmet T-805/17: Tužba podnesena 11. prosinca 2017. – BASF protiv ECHA-e

text:
               12.2.2018

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 52/36

         Tužba podnesena 11. prosinca 2017. – BASF protiv ECHA-e
   (Predmet T-805/17)
   (2018/C 052/48)
   Jezik postupka: engleski

      Stranke

      Tužitelj: BASF SE (Ludwigshafen am Rhein, Njemačka) (zastupnici: R. Cana, E. Mullier i H. Widemann, odvjetnici, i D. Abrahams, Barrister)

      Tuženik: Europska agencija za kemikalije

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelj od Općeg suda traži da:

               —

               proglasi tužbu dopuštenom i utemeljenom;

               —

               poništi Odluku Europske agencije za kemikalije DSH-30-3-D-0122-2017 od 2. listopada 2017. kojom se daje pristup zajedničkoj dostavi tvari dinatrijev 4,4’-bis[(4-anilino-6-morfolino-1,3,5- triazin-2-yl)amino]stilbene-2,2’-disulfonat (EC br. 240-245-2);

               —

               naloži tuženiku snošenje troškova ovog postupka;

               —

               naloži poduzimanje ostalih takvih ili dodatnih mjera koje smatra potrebnim.

      Tužbeni razlozi i glavni argumenti

   U prilog osnovanosti tužbe, tužitelj ističe četiri tužbena zahtjeva.

               1.

               Prvi tužbeni razlog, koji se temelji na tome da je Europska agencija za kemikalije (u daljnjem tekstu: Agencija) počinila pogrešku koja se tiče činjenica isključivši relevantne činjenice iz osnove pobijane odluke.

                           —

                           Tužitelj tvrdi da se Agencija, u potpunosti zanemarujući nastojanja stranaka prije 2017., temelji na pogrešnom utvrđenju činjenica koje su suprotne načelu dobre uprave i čine pobijanu odluku nevaljanom u toj mjeri da je treba poništiti.

               2.

               Drugi tužbeni razlog, koji se temelji na tome da je Agencija počinila očitu pogrešku u ocjeni kad je propustila ocijeniti sve relevantne činjenice i okolnosti, zaključivši da je podnositelj zahtjeva uložio više napora od tužitelja i propustivši uzeti u obzir članak 25. Uredbe REACH. (1)

                           —

                           Tužitelj tvrdi da je Agencija počinila očitu pogrešku u ocjeni kad je propustila uzeti u obzir sve relevantne činjenice i okolnosti vezano za situaciju koju bi pobijana odluka trebala uređivati, zaključivši da je podnositelj zahtjeva uložio više napora od tužitelja i propustivši uzeti u obzir tužiteljevu zabrinutost vezano za udvostručenje ispitivanja na kralježnjacima podnositelja zahtjeva, suprotno članku 25. Uredbe REACH.

               3.

               Treći tužbeni razlog, koji se temelji na tome da je Agencija povrijedila načelo pravne sigurnosti stavivši tužitelja u neprihvatljiv položaj u pogledu pravne sigurnosti što se tiče sposobnosti podnositelja zahtjeva da se pouzda u tužiteljeve podatke i što se tiče sukladnosti i kvalitete podataka podnositelja zahtjeva.

                           —

                           Tužitelj smatra da je agencija usvajanjem pobijane odluke povrijedila načelo pravne sigurnosti jer se njome ne ograničuje pristup odobren tužiteljevom zajedničkoj dostaviiako podnositelj zahtjeva izvršava registraciju potpunim opt-outom i s obzirom na to da se Agencija u potpunom opt-out spisu nije bavila navedenim pitanjima (kvalitetom i mogućim udvostručavanjem ispitivanja na kralježnjacima). Tužitelj je prema tome u situaciji pravne nesigurnosti što se tiče načina zaštite njegovih prava, jer nisu jasni opseg i doseg prava dodijeljenih podnositelju zahtjeva.

               4.

               Četvrti tužbeni razlog, koji se temelji na tome da je Agencija prekršila svoju dužnost obrazlaganja jer nije objasnila zašto nije smatrala relevantnim niti jedan dopis prije 2017.

                           —

                           Agencija je donijela pobijanu odluku temeljeći se samo na dijelu pregovora koji su se odvijali među strankama i proizvoljno ograničila svoje preispitivanje na nekoliko dopisa koje su stranke razmijenile od siječnja 2017. nadalje. Tužitelj je podnio sve dopise o tvari koje su razmijenili on i podnositelj zahtjeva, ističući zašto su oni relevantni. Usprkos tužiteljevu pojašnjenju u pogledu važnosti dopisa, Agencija nije pružila nikakve razloge zašto nije uzela u obzir dopise, odnosno zašto ih je potpuno zanemarila, koje su razmijenili tužitelj i SSS prije siječnja 2017.

      (1)  Uredba (EZ) br. 1907/2006 Europskog parlamenta i Vijeća od 18. prosinca 2006. o registraciji, evaluaciji, autorizaciji i ograničavanju kemikalija (REACH) (SL 2006. L 396, str. 1.) (SL posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 13., svezak 23., str. 3.)


title: Predmet C-631/17: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 9. studenoga 2017. uputio Hoge Raad der Nederlanden (Nizozemska) – SF protiv Inspecteur van de Belastingdienst

text:
               19.2.2018

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 63/5

         Zahtjev za prethodnu odluku koji je 9. studenoga 2017. uputio Hoge Raad der Nederlanden (Nizozemska) – SF protiv Inspecteur van de Belastingdienst
   (Predmet C-631/17)
   (2018/C 063/07)
   Jezik postupka: nizozemski

      Sud koji je uputio zahtjev

   Hoge Raad der Nederlanden

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelj: SF

      Tuženik: Inspecteur van de Belastingdienst

      Prethodna pitanja

   Na propise koje države članice upućuje Uredba br. 883/2004 (1) ako je riječ o poreznom obvezniku koji (a) boravi u Latviji, (b) ima latvijsko državljanstvo, (c) zaposlen je kod poslodavca sa sjedištem u Nizozemskoj, (d) radi kao pomorac, (e) radi na pomorskom brodu koji plovi pod zastavom Bahama i (f) tu djelatnost obavlja izvan područja Europske unije?

      (1)  Uredba (EZ) br. 883/2004 Europskog parlamenta i Vijeća od 29. travnja 2004. o koordinaciji sustava socijalne sigurnosti (SL 2004., L 166, str. 1.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 5., svezak 3., str. 160.)


title: Predmet C-694/17: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 11. prosinca 2017. uputio Cour de cassation du Grand-Duché de Luxembourg (Luksemburg) – Pillar Securitisation Sàrl protiv Hildur Arnadottir

text:
               19.2.2018

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 63/9

         Zahtjev za prethodnu odluku koji je 11. prosinca 2017. uputio Cour de cassation du Grand-Duché de Luxembourg (Luksemburg) – Pillar Securitisation Sàrl protiv Hildur Arnadottir
   (Predmet C-694/17)
   (2018/C 063/13)
   Jezik postupka: francuski

      Sud koji je uputio zahtjev

   Cour de cassation du Grand-Duché de Luxembourg

      Stranke glavnog postupka

      Žalitelj u kasacijskom postupku: Pillar Securitisation Sàrl

      Druga stranka u kasacijskom postupku: Hildur Arnadottir

      Prethodno pitanje

   U okviru ugovora o kreditu koji, s obzirom na ukupan iznos kredita, ne ulazi u područje primjene Direktive 2008/48/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 23. travnja 2008. o ugovorima o potrošačkim kreditima i o stavljanju izvan snage Direktive Vijeća 87/102/EEZ (1), može li se osoba smatrati „potrošačem” u smislu članka 15. Konvencije iz Lugana od 30. listopada 2007. o sudskoj nadležnosti [Orig. str. 11.] i priznavanju te izvršavanju sudskih odluka u građanskim i trgovačkim stvarima, ako ne postoji nacionalna odredba o primjeni odredaba te direktive na pitanja koja nisu obuhvaćena njezinim područjem primjene, s obzirom na to da je ugovor sklopljen u svrhu koja se ne može smatrati svrhom različitom od profesionalne djelatnosti te osobe?

      (1)  SL L 133, str. 66.


title: Predmet C-635/17: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 14. studenoga 2017. uputio Rechtbank Den Haag, Sitzungsort Haarlem (Nizozemska) – E. protiv Staatssecretaris van Veiligheid en Justitie

text:
               19.2.2018

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 63/5

         Zahtjev za prethodnu odluku koji je 14. studenoga 2017. uputio Rechtbank Den Haag, Sitzungsort Haarlem (Nizozemska) – E. protiv Staatssecretaris van Veiligheid en Justitie
   (Predmet C-635/17)
   (2018/C 063/08)
   Jezik postupka: nizozemski

      Sud koji je uputio zahtjev

   Rechtbank Den Haag, Sitzungsort Haarlem

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelj: E.

      Tuženik: Staatssecretaris van Veiligheid en Justitie

      Prethodna pitanja

               1.

               Je li Sud s obzirom na članak 3. stavak 2. točku (c) Direktive Vijeća 2003/86/EZ (1) i na presudu Nolan (ECLI:EU:C:2012:638) nadležan odgovoriti na prethodna pitanja nizozemskog suda o tumačenju odredaba Direktive 2003/86/EZ u sporu koji se odnosi na pravo boravka člana obitelji osobe koja ima pravo na supsidijarnu zaštitu ako je ta direktiva u nizozemskom pravu bila proglašena izravno i bezuvjetno primjenjivom na osobe koje imaju pravo na supsidijarnu zaštitu (vidjeti zahtjev za prethodnu odluku pod brojem predmeta C-380/17 koji je Sudu uputio Afdeling bestuursrechtspraak van de Raad van State (Odjel za sudsku praksu u upravnim sporovima Državnog vijeća) od 21. lipnja 2017., ECLI:NL:RVS:2017:1609)?

               2.

               Treba li članak 11. stavak 2. Direktive 2003/86/EZ tumačiti na način da mu se protivi odbijanje zahtjeva izbjeglice za spajanje obitelji koje se temelji isključivo na tome da izbjeglica svojem zahtjevu nije priložio službene dokumentacijske dokaze o obiteljskom odnosu, ili članak 11. stavak 2. Direktive 2003/86/EZ treba tumačiti na način da mu se odbijanje zahtjeva izbjeglice za spajanje obitelji koje se temelji isključivo na činjenici pomanjkanja dokumentacijskih dokaza protivi samo kada je izbjeglica pružio uvjerljivo objašnjenje zbog čega nije pružio dokumentacijske dokaze i za svoju tvrdnju da ih još ne može pružiti?

      (1)  Direktiva Vijeća od 22. rujna 2003. o pravu na spajanje obitelji (SL 2003. L 251, str. 12.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 19., svezak 8., str. 70.)


title: Predmet T-795/17: Tužba podnesena 28. studenoga 2017. – Moreira protiv EUIPO-a – Da Silva Santos Júnior (NEYMAR)

text:
               19.2.2018

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 63/14

         Tužba podnesena 28. studenoga 2017. – Moreira protiv EUIPO-a – Da Silva Santos Júnior (NEYMAR)
   (Predmet T-795/17)
   (2018/C 063/19)
   Jezik na kojem je tužba podnesena: portugalski

      Stranke

      Tužitelj: Carlos Moreira (Guimarães, Portugal) (zastupnik: T. Soares Faria, odvjetnik)

      Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO)

      Druga stranka pred žalbenim vijećem: Neymar Da Silva Santos Júnior (Barcelona)

      Podaci o postupku pred EUIPO-om

      Nositelj spornog žiga: tužitelj

      Predmetni sporni žig: verbalni žig „NEYMAR” – žig Unije br. 11432044

      Postupak pred EUIPO-om: postupak proglašavanja žiga ništavim

      Pobijana odluka: odluka drugog žalbenog vijeća EUIPO-a od 6. rujna 2017. u predmetu R 80/2017-2

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

               —

               poništi pobijanu odluku i utvrdi valjanim, u skladu s člankom 52. stavkom 1. točkom (b) i člankom 53. stavkom 2. točkom (a) Uredbe br. 207/2009, žig „NEYMAR” br. 00000 nositelja Carlosa Morere, za sve proizvode i usluge za koje je prijavljen.

               —

               naloži EUIPO-u snošenje troškova.

      Tužbeni razlog

               —

               povreda članka 8. stavka 2. Uredbe br. 207/2009.