title: Predmet C-457/12: Presuda Suda (veliko vijeće) od 12. ožujka 2014. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Raad van State, Nizozemska) – S protiv Minister voor Immigratie, Integratie en Asiel; Minister voor Immigratie, Integratie en Asiel protiv G-a (Članak 20., članak 21. stavak 1. i članak 45. UFEU-a  — Direktiva 2004/38/EZ  — Pravo slobodno kretati se i boraviti na području država članica  — Nositelji prava  — Pravo boravka državljanina treće zemlje koji je član obitelji građanina Unije u državi članici čiji je taj građanin državljanin  — Građanin Unije koji ima boravište u državi članici čiji je i državljanin  — Poslovne aktivnosti  — Redovna putovanja u drugu državu članicu)

text:
               5.5.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 135/7

         Presuda Suda (veliko vijeće) od 12. ožujka 2014. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Raad van State, Nizozemska) – S protiv Minister voor Immigratie, Integratie en Asiel; Minister voor Immigratie, Integratie en Asiel protiv G-a
   (Predmet C-457/12) (1)

   ((Članak 20., članak 21. stavak 1. i članak 45. UFEU-a - Direktiva 2004/38/EZ - Pravo slobodno kretati se i boraviti na području država članica - Nositelji prava - Pravo boravka državljanina treće zemlje koji je član obitelji građanina Unije u državi članici čiji je taj građanin državljanin - Građanin Unije koji ima boravište u državi članici čiji je i državljanin - Poslovne aktivnosti - Redovna putovanja u drugu državu članicu))
   2014/C 135/07
   Jezik postupka: nizozemski

      Sud koji je uputio zahtjev

   Raad van State

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelji: S, Minister voor Immigratie, Integratie en Asiel

      Tuženici: Minister voor Immigratie, Integratie en Asiel, G

      Predmet

   Zahtjev za prethodnu odluku – Raad van State, Nizozemska – Tumačenje članaka 20., 21., 45. i 56. UFEU-a i članka 3., stavaka 1., članka 6. i članka 7. stavaka 1. i 2. Direktive 2004/38/CE Europskog parlamenta i Vijeća od 29. travnja 2004. o pravu građana Unije i članova njihovih obitelji na slobodno kretanje i boravište [boravak] na području države članice, kojom se izmjenjuje Uredba (EEZ) br. 1612/68 i stavljaju izvan snage direktive 64/221/EEZ, 68/360/EEZ, 72/194/EEZ, 73/148/EEZ, 75/34/EEZ, 75/35/EEZ, 90/364/EEZ, 90/365/EEZ i 93/96/EEZ (SL L 158, str. 77., ispravci u SL L 229, str. 35. i SL L 197, 2005., str. 34.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 5., svezak 2., str. 42.) – Nositelji prava na slobodno kretanje i boravak na području država članica – Državljanin treće zemlje, član obitelji građanina Europske unije koji boravi u državi članici čiji je državljanin i radi u drugoj državi članici za poslodavca koji ondje ima poslovni nastan – Državljanin treće zemlje, član obitelji građanina Europske unije koji boravi i radi u državi članici čiji je državljanin, ali često u okviru svog posla putuje u drugu državu članicu

      Izreka

   Odredbe Direktive 2004/38/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 29. travnja 2004. o pravu građana Unije i članova njihovih obitelji na slobodno kretanje i boravište [boravak] na području države članice, kojom se izmjenjuje Uredba (EEZ) br. 1612/68 i stavljaju izvan snage direktive 64/221/EEZ, 68/360/EEZ, 72/194/EEZ, 73/148/EEZ, 75/34/EEZ, 75/35/EEZ, 90/364/EEZ, 90/365/EEZ i 93/96/EEZ, treba tumačiti u smislu da državi članici ne brane da odbije priznati pravo boravka državljaninu treće zemlje koji je član obitelji građanina Unije u slučaju kada taj građanin ima državljanstvo dotične države i boravi u toj istoj državi članici, ali redovno odlazi u drugu državu članicu u okviru svojih poslovnih aktivnosti.
   Članak 45. UFEU-a treba tumačiti u smislu da se njime državljaninu treće zemlje koji je član obitelji građanina Unije daje izvedeno pravo boravka u državi članici čiji je taj građanin državljanin, u slučaju kada taj građanin boravi u potonjoj državi, ali redovno odlazi u drugu državu članicu u svojstvu radnika u smislu spomenute odredbe, ako odbijanje da se odobri takvo pravo boravka ima odvraćajući učinak na učinkovito korištenje prava koja dotični radnik ima na temelju članka 45. UFEU-a, a na nacionalnom je sudu da to provjeri.

      (1)  SL C 26, 26.1.2013.


title: Predmet T-307/16: Tužba podnesena 17. lipnja 2016. – CEE Bankwatch Network protiv Komisije

text:
               22.8.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 305/39

         Tužba podnesena 17. lipnja 2016. – CEE Bankwatch Network protiv Komisije
   (Predmet T-307/16)
   (2016/C 305/54)
   Jezik postupka: engleski

      Stranke

      Tužitelj: CEE Bankwatch Network (Prag, Češka Republika) (zastupnik: C. Kiss, odvjetnik)

      Tuženik: Europska komisija

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

               —

               proglasi ništavom pobijanu Odluku Komisije od 15. travnja 2016., pod referentnim brojem Ref. GestDem br. 2015/5866; i

               —

               naloži Komisiji snošenje troškova postupka.

      Tužbeni razlozi i glavni argumenti

   U prilog osnovanosti tužbe tužitelj ističe tri tužbena razloga.

               1.

               Prvi tužbeni razlog koji se temelji na primjenjivosti Uredbe (EZ) br. 1367/2006 (1) na Euratom dokumente:

                           —

                           Pojam „Ugovor” ne bi trebalo razumjeti različito ovisno o kontekstu pojedinog akta prava Unije, već bi trebala imati ujednačeno značenje.

               2.

               Drugi tužbeni razlog koji se temelji na navodu da je pobijana odluka nezakonita:

                           —

                           pristup zatraženim dokumentima ne ugrožava interes nuklearne sigurnosti jer se zahtjev za informacije nije odnosio na pitanja nuklearne sigurnosti;

                           —

                           tuženik je ozbiljno povrijedio obveze koje ima na temelju Uredbe (EZ) br. 1049/2001 (2) i primjenjive sudske prakse Suda Europske unije da navede specifične razloge za neotkrivanje.

               3.

               Treći tužbeni razlog koji se temelji na navodu da je tuženik pogrešno uputio na zaštitu komercijalnih interesa i da nije pojasnio opća razmatranja na temelju kojih je pretpostavio da bi otkrivanje zatraženih dokumenata ugrozilo komercijalni interes.

                           —

                           informacije koje tuženik nije otkrio jer bi to štetilo komercijalnom interesu ne ispunjavaju kriterije na temelju kojih bi ih se smatralo komercijalnim informacijama i tuženik nije uzeo u obzir njihovu starost prilikom odluke o ponovnom zahtjevu;

                           —

                           postoji prevladavajući javni interes za otkrivanje zatraženih informacija, s obzirom na to da je otkrivanje nuklearnih informacija u javnom interesu.

      (1)  Uredba (EZ) br. 1367/2006 Europskog parlamenta i Vijeća od 6. rujna 2006. o primjeni odredaba Aarhuške konvencije o pristupu informacijama, sudjelovanju javnosti u odlučivanju i pristupu pravosuđu u pitanjima okoliša na institucije i tijela Zajednice (SL 2006., L 264, str. 13.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku poglavlje 15., svezak 20., str. 29.)

      (2)  Uredba (EZ) br. 1049/2001 Europskog parlamenta i Vijeća od 30. svibnja 2001.o javnom pristupu dokumentima Europskog parlamenta, Vijeća i Komisije (SL 2001., L 145, str. 43.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku poglavlje 1., svezak 16., str. 70.)


title: Predmet T-538/15: Tužba podnesena 17. rujna 2015. – Regent University protiv OHIM-a – Regent’s College (REGENT UNIVERSITY)

text:
               9.11.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 371/42

         Tužba podnesena 17. rujna 2015. – Regent University protiv OHIM-a – Regent’s College (REGENT UNIVERSITY)
   (Predmet T-538/15)
   (2015/C 371/43)
   Jezik na kojem je tužba podnesena: engleski

      Stranke

      Tužitelj: Regent University (Virginia Beach, Sjedinjene Američke Države) (zastupnici: D. Wilkinson, Solicitor i E. Himsworth, Barrister)

      Tuženik: Ured za usklađivanje na unutarnjem tržištu (žigovi i dizajni) (OHIM)

      Druga stranka pred žalbenim vijećem: Regent’s College (London, Ujedinjena Kraljevina)

      Podaci o postupku pred OHIM-om

      Nositelj spornog žiga: tužitelj

      Predmetni sporni žig: verbalni žig Zajednice „REGENT UNIVERSITY”, registracija žiga Zajednice br. 4 711 594.

      Postupak pred OHIM-om: postupak proglašavanja žiga ništavim

      Pobijana odluka: odluka drugog žalbenog vijeća OHIM-a od 6. srpnja 2015. u predmetu R 1859/2014-2.

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

               —

               poništi pobijanu odluku;

               —

               uputi predmet na ponovno ispitivanje žalbenom vijeću;

               —

               naloži tuženiku snošenje troškova, uključujući onih koji su tužitelju nastali pred žalbenim vijećem;

               —

               naloži stranci koja zahtijeva proglašenje žiga ništavim snošenje troškova, uključujući onih koji su tužitelju nastali pred žalbenim vijećem, u slučaju da stranka koja traži poništenje intervenira u ovaj postupak.

      Tužbeni razlog

               —

               povreda članka 53. stavka 1. u vezi s člankom 8. stavkom 1. točkom (b) Uredbe br. 207/2009.


title: Predmet T-245/16: Tužba podnesena 13. svibnja 2016. – Yanukovych protiv Vijeća

text:
               4.7.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 243/50

         Tužba podnesena 13. svibnja 2016. – Yanukovych protiv Vijeća
   (Predmet T-245/16)
   (2016/C 243/56)
   Jezik postupka: engleski

      Stranke

      Tužitelj: Oleksandr Viktorovych Yanukovych (Donjeck, Ukrajina) (zastupnik: T. Beazley, QC)

      Tuženik: Vijeće Europske unije

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

               —

               poništi Odluku Vijeća (ZVSP) 2016/318 od 4. ožujka 2016. o izmjeni Odluke 2014/119/ZVSP o mjerama ograničavanja usmjerenima protiv određenih osoba, subjekata i tijela s obzirom na stanje u Ukrajini (SL 2016 L 60, str. 76.) u dijelu u kojem se odnosi na tužitelja;

               —

               poništi Provedbenu uredbu Vijeća (EU) 2016/311 od 4. ožujka 2016. o provedbi Uredbe (EU) br. 208/2014 o mjerama ograničavanja usmjerenima protiv određenih osoba, subjekata i tijela s obzirom na stanje u Ukrajini (SL 2016 L 60, str. 1.), na temelju toga što se njome ne stavlja izvan snage Uredba br. 208/2014, u opsegu u kojem se odnosi na tužitelja;

               —

               naloži Vijeću snošenje troškova tužitelja.

      Tužbeni razlozi i glavni argumenti

   U prilog osnovanosti tužbe tužitelj ističe sedam tužbenih razloga.

               1.

               Prvi tužbeni razlog koji se temelji na tome da pobijane mjere Vijeća Europske unije (u daljnjem tekstu: Vijeće) nisu donesene na ispravnom pravnom temelju. Argumenti u prilog ovome i kasnijim tužbenim razlozima navedeni su u nastavku. Pobijanim mjerama nisu bili ispunjeni uvjeti da se Vijeće pozove na članak 29. UEU-a. Te pobijane mjere nisu bile u skladu s ciljevima izričito navedenim u Odluci Vijeća (ZVSP) 2016/318 (vladavina prava i poštovanje ljudskih prava u Ukrajini). Zapravo, pobijane mjere ugrožavaju vladavinu prava i ljudska prava time što podržavaju režim koji u prošlosti nije poštovao ljudska prava ni vladavinu prava. Vijeće se ne može razumno osloniti na odluke ukrajinskog Ureda glavnog tužitelja ili ukrajinskih sudova, među ostalim zato što nisu ni neovisni ni nepristrani te su pod utjecajem političkog uplitanja sadašnjeg režima u Ukrajini. Ukrajinske vlasti su u više navrata povrijedile pretpostavku nedužnosti na koju tužitelj ima pravo.

               2.

               Drugi tužbeni razlog koji se temelji na činjenici da je Vijeće zlouporabilo svoje ovlasti. Stvarni cilj Vijeća u provedbi pobijanih mjera bio je i jest stjecanje naklonosti sadašnjeg režima u Ukrajini i što je veće mogućeg političkog utjecaja na taj režim, što ne predstavlja primjerenu upotrebu predmetnih ovlasti.

               3.

               Treći tužbeni razlog koji se temelji na tome da je Vijeće propustilo navesti primjerene ili dovoljne razloge, oslanjajući se samo na formularne i neodređene tvrdnje.

               4.

               Četvrti tužbeni razlog koji se temelji na činjenici da tužitelj ne ispunjava navedene kriterije za uvrštenje osobe na popis u mjerodavnom trenutku. Podaci na koje se oslonilo Vijeće ne predstavljaju dovoljno čvrstu činjeničnu osnovu za uvrštenje tužitelja na popis.

               5.

               Peti tužbeni razlog koji se temelji na tome da je Vijeće uključenjem tužitelja u pobijane mjere počinilo očite pogreške u procjeni. Vijeće nije pružilo konkretne, sadržajno pouzdane i dosljedne dokaze da opravda pobijane mjere te nije provelo dovoljno strog nadzor ograničenih podataka kojima je raspolagalo.

               6.

               Šesti tužbeni razlog koji se temelji na tome da su povrijeđena tužiteljeva prava obrane, odnosno da mu je uskraćena učinkovita sudska zaštita. Među ostalim, Vijeće nije obavilo odgovarajući razgovor s tužiteljem prije donošenja pobijanih mjera, a tužitelj nije imao prikladnu ili poštenu priliku da ispravi pogreške ili pruži informacije.

               7.

               Sedmi tužbeni razlog koji se temelji na povredi tužiteljevog prava vlasništva na temelju članka 17. stavka 1. Povelje EU-a o temeljnim pravima.


title: Predmet C-298/13: Rješenje predsjednika Suda od 31. siječnja 2014. (zahtjev za prethodnu odluku Tribunal d'instance d'Orléans – Francuska) – Facet SA, BNP Paribas Personal Finance SA protiv Saïda Bouchelaghem, Nathalie Cousin, Clémentine Benoni, Hili Aziz, Mohamed Zouhir, Jean Morel, Jalid Anissa, Marine Bourreau, Anthony Cartier, Patrick Rousselière, Karine Lenfant

text:
               10.6.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 175/33

         Rješenje predsjednika Suda od 31. siječnja 2014. (zahtjev za prethodnu odluku Tribunal d'instance d'Orléans – Francuska) – Facet SA, BNP Paribas Personal Finance SA protiv Saïda Bouchelaghem, Nathalie Cousin, Clémentine Benoni, Hili Aziz, Mohamed Zouhir, Jean Morel, Jalid Anissa, Marine Bourreau, Anthony Cartier, Patrick Rousselière, Karine Lenfant
   (Predmet C-298/13) (1)

   2014/C 175/43
   Jezik postupka: francuski
   Predsjednik Suda odredio je brisanje predmeta.

      (1)  SL C 215, 27.7.2013.


title: Predmet T-582/15: Tužba podnesena 11. rujna 2015. – Silver Plastics i Johannes Reifenhäuser protiv Komisije

text:
               18.1.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 16/40

         Tužba podnesena 11. rujna 2015. – Silver Plastics i Johannes Reifenhäuser protiv Komisije
   (Predmet T-582/15)
   (2016/C 016/50)
   Jezik postupka: njemački

      Stranke

      Tužitelji: Silver Plastics GmbH & Co. KG (Troisdorf, Njemačka) i Johannes Reifenhäuser Holding GmbH & Co. KG (Troisdorf) (zastupnici: M. Wirtz, S. Möller i W. Carstensen, odvjetnici)

      Tuženik: Europska komisija

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelji od Općeg suda zahtijevaju da:

               —

               poništi Odluku AT.39563 Europske komisije od 24. lipnja 2015. u dijelu u kojem se odnosi na tužitelje;

               —

               podredno, smanji novčanu kaznu koja je tužiteljima izrečena solidarno na iznos koji, uzimajući u obzir okolnost da tužitelji ne čine gospodarsku jedinicu, ne prelazi 10 % prometa tužitelja pod 1. u zadnjoj poslovnoj godini prije donošenja odluke o novčanoj kazni;

               —

               podredno, smanji novčanu kaznu koja je tužiteljima izrečena solidarno na iznos koji, uzimajući u obzir provedeno odvajanje tvornice strojeva, pojedinačno ne prelazi 10 % prometa tužitelja pod 1. odnosno tužitelja pod 2.;

               —

               podredno, smanji novčanu kaznu koja je tužiteljima izrečena solidarno za područje „SZE” određivanjem osnovnog iznosa novčane kazne samo na temelju prometa koji je ostvaren s posudama od stiropora;

               —

               podredno, smanji novčanu kaznu koja je tužiteljima izrečena solidarno za područje „SZE” određivanjem odvojenih iznosa novčanih kazne za proizvodne sektore posuda od stiropora i posuda od polipropilena uzimajući u obzir različita razdoblja povrede;

               —

               podredno, smanji novčanu kaznu koja je tužiteljima izrečena solidarno smanjenjem udjela u prometu koji je uzet u obzir za određivanje osnovnog iznosa novčane kazne na faktor koji u primjerenoj visini odražava da ponašanje tužitelja pod 1. u području „SZE” i u Francuskoj, podredno samo u području „SZE”, treba kvalificirati kao puku razmjenu informacija a ne kao sporazume o cijenama te odricanjem od dodatne naknade za područje „SZE” i/ili Francuske;

               —

               podredno, smanji novčanu kaznu koja je tužiteljima izrečena solidarno određivanjem novčane kazne za „SZE” jedino na temelju prometa ostvarenog u Njemačkoj;

               —

               podredno, smanji novčanu kaznu koja je tužiteljima izrečena solidarno za područje „SZE” odricanjem od doplatka za teške zabranjene sporazume, podredno smanjenjem doplatka za teške zabranjene sporazume, uzimajući u obzir okolnost da su povrede u području „SZE” u usporedbi s povredama u drugim geografskim područjima znatno manje narušavale tržišno natjecanje;

               —

               podredno, na primjeren iznos smanji novčanu kaznu koja je tužiteljima izrečena solidarno za područja „SZE” i Francuska;

               —

               tuženiku naloži snošenje troškova postupka.

      Tužbeni razlozi i glavni argumenti

   Tužitelji zahtijevaju djelomično poništenje Odluke Komisije C (2015) 4336 final od 24. lipnja 2015. u vezi s postupkom na temelju članka 101. Ugovora o funkcioniranju Europske unije i članka 53. Sporazuma o EGP-u (AT.39563 – Maloprodajna pakiranja za hranu).
   U prilog osnovanosti tužbe tužitelj ističe sedam tužbenih razloga.

               1.

               Prvi tužbeni razlog: povreda članka 7. stavka 1. i članka 23. stavka 3. Uredbe (EZ) br. 1/2003 (1) u vezi s člankom 101. stavkom 1. UFEU-a
               Tužitelji ističu da Komisija ponašanje tužitelja pod 1. u geografskom području Sjeverozapadna Europa (u daljnjem tekstu: SZE) netočno kvalificirala kao teški sporazum o cijenama u obliku jedinstvene trajne povrede i u području proizvodnje i distribucije plastičnih posuda od polistirola i polipropilena za prehrambenu industriju.

               2.

               Drugi tužbeni razlog: povreda članka 296. stavka 2. UFEU-a i članka 2. Uredbe (EZ) br. 1/2003 u vezi s načelom ispitivanja činjenica po službenoj dužnosti
               Tužitelji ovdje ističu da Komisija nije u dovoljnoj mjeri ispunila svoju obvezu koja se odnosi na teret dokazivanja i svoju obvezu obrazlaganja.

               3.

               Treći tužbeni razlog: povreda temeljnih postupovnih prava zajamčenih u skladu s člankom 6. stavcima 1. i 2. i stavkom 3. točkom (d) EKLJP-a i članka 47. stavka 2., članka 48. i članka 52. Povelje Europske unije o temeljnim pravima
               Tužitelji prigovaraju povredi svojega prava na jednakost oružja i pošteno suđenje time što im je na zahtjeve postavljene u više navrata odbijeno pozivanje i saslušanje svjedoka obrane koje su tužitelji imenovali te ispitivanje svjedoka optužbe sučeljavanjem.

               4.

               Četvrti tužbeni razlog: povreda točaka 24., 25. i 26. Obavijesti o primjeni pokajničkog programa (2)

               Nadalje, prigovara se tome da tužiteljima nije odobreno smanjenje novčane kazne za dokaze koji su pruženi o povredama koje su pripisane u području „SZE” iako su pretpostavke ispunjene.

               5.

               Peti tužbeni razlog: povreda članka 23. stavka 2. prve i druge rečenice Uredbe (EZ) br. 1/2003 u vezi s člankom 101. stavkom 1. UFEU-a
               Komisija je pogrešno smatrala da tužitelji čine gospodarsku jedinicu i time poduzetnika u smislu gore navedenih odredbi.

               6.

               Šesti tužbeni razlog: povreda članka 23. stavka 2. druge rečenice Uredbe (EZ) br. 1/2003
               Tužitelj ističu da je Komisija, time što u trenutku odluke o novčanoj kazni nije uzela u obzir prestanak sudjelovanja tužitelja pod 2. u Reifenhäuser GmbH & Co. KG Maschinenfabrik te je prilikom određivanja novčane kazne uzela u obzir promete ovog odvojenog poduzeća, prekoračila propisanu gornju granicu novčane kazne od 10 % prometa dotičnog poduzetnika.

               7.

               Sedmi tužbeni razlog: povreda članka 23. stavka 2. prve rečenice točke (a) i stavka 3. Uredbe (EZ) br. 1/2003 u vezi s točkama 19., 20. i 25. Smjernica za određivanje kazni (3) i načelom jednakog postupanja
               Ovdje se ističe da su za sve zabranjene sporazume koji su obuhvaćeni odlukom o novčanoj kazni i za sve dotične poduzetnike kao temelj uzeti jedinstveni udjel u prometu od 16 % za određivanje osnovnog iznosa te jedinstvenu dodatnu naknadu od 16 % iako se međusobno uvelike razlikuju kako strukture pojedinačnih zabranjenih sporazuma tako i pojedinačno sudjelovanje poduzetnika, a što tužitelje dovodi u neravnopravan položaj.

      (1)  Uredba Vijeća (EZ) br. 1/2003 od 16. prosinca 2002. o provedbi pravila o tržišnom natjecanju koja su propisana člancima 81. i 82. Ugovora o EZ-u (SL L 1, str. 1.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 8., svezak 1., str. 165.)

      (2)  Obavijest Komisije o oslobađanju od kazni i smanjenju kazni u slučajevima kartela (SL 2002, C 45, str. 3.). (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 8., svezak 4., str. 62.)

      (3)  Smjernice o metodi za utvrđivanje kazni koje se propisuju u skladu s člankom 23. stavkom 2. točkom (a) Uredbe br. 1/2003(SL 2006, C 210, str. 2.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 8. svezak 4., str. 58.)


title: Predmet C-697/15: Rješenje Suda (šesto vijeće) od 10. studenoga 2016. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Tribunale Amministrativo Regionale per il Piemonte – Italija) – MB Srl protiv Società Metropolitana Acque Torino (SMAT) SpA (Zahtjev za prethodnu odluku — Članak 99. Poslovnika Suda — Javna nabava — Direktiva 2004/18/EZ — Direktiva 2014/24/EU — Sudjelovanje u postupku javne nabave — Ponuditelj koji u ponudi nije naveo troškove društva u pogledu sigurnosti na radu — Obveza takvog navođenja koja proizlazi iz sudske prakse — Isključenje iz postupka javne nabave bez mogućnosti ispravka tog propusta)

text:
               27.2.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 63/8

         Rješenje Suda (šesto vijeće) od 10. studenoga 2016. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Tribunale Amministrativo Regionale per il Piemonte – Italija) – MB Srl protiv Società Metropolitana Acque Torino (SMAT) SpA
   (Predmet C-697/15) (1)

   ((Zahtjev za prethodnu odluku - Članak 99. Poslovnika Suda - Javna nabava - Direktiva 2004/18/EZ - Direktiva 2014/24/EU - Sudjelovanje u postupku javne nabave - Ponuditelj koji u ponudi nije naveo troškove društva u pogledu sigurnosti na radu - Obveza takvog navođenja koja proizlazi iz sudske prakse - Isključenje iz postupka javne nabave bez mogućnosti ispravka tog propusta))
   (2017/C 063/12)
   Jezik postupka: talijanski

      Sud koji je uputio zahtjev

   Tribunale Amministrativo Regionale per il Piemonte

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelj: MB Srl

      Tuženik: Società Metropolitana Acque Torino (SMAT) SpA

      Izreka

   Načelo jednakog postupanja i obveza transparentnosti, kako su uređeni Direktivom Europskog parlamenta i Vijeća 2004/18/EZ od 31. ožujka 2004. o usklađivanju postupaka za sklapanje ugovora o javnim radovima, ugovora o javnoj nabavi robe te ugovora o javnim uslugama, treba tumačiti na način da im se protivi isključenje ponuditelja iz postupka javne nabave zbog toga što nije poštovao obvezu izričitog navođenja u ponudi troškova društva u pogledu sigurnosti na radu, a koji se propust sankcionira isključenjem iz postupka, koja ne proizlazi izričito samo iz dokumenata o nabavi odnosno nacionalnog propisa, već i iz tumačenja tog propisa i popunjavanja pravnih praznina u navedenim dokumentima koje je proveo nacionalni sud koji je odlučivao u posljednjem stupnju. Načela jednakog postupanja i proporcionalnosti se također moraju tumačiti na način da im se ne protivi odobravanje takvom ponuditelju mogućnosti da popravi situaciju i ispuni navedenu obvezu u roku koji je odredio javni naručitelj.

      (1)  SL C 106, 21. 3. 2016.


title: Predmet C-347/14: Presuda Suda (drugo vijeće) od 21. listopada 2015. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Verwaltungsgerichtshof – Austrija) – New Media Online GmbH protiv Bundeskommunikationssenat (Zahtjev za prethodnu odluku — Direktiva 2010/13/EU — Pojmovi „program” i „audiovizualna medijska usluga” — Utvrđivanje glavne svrhe audiovizualne medijske usluge — Usporedivost usluge s televizijskim emitiranjem — Uključivanje kratkih videofilmova u dijelu internetske stranice elektroničke verzije novina)

text:
               14.12.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 414/7

         Presuda Suda (drugo vijeće) od 21. listopada 2015. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Verwaltungsgerichtshof – Austrija) – New Media Online GmbH protiv Bundeskommunikationssenat
   (Predmet C-347/14) (1)

   ((Zahtjev za prethodnu odluku - Direktiva 2010/13/EU - Pojmovi „program” i „audiovizualna medijska usluga” - Utvrđivanje glavne svrhe audiovizualne medijske usluge - Usporedivost usluge s televizijskim emitiranjem - Uključivanje kratkih videofilmova u dijelu internetske stranice elektroničke verzije novina))
   (2015/C 414/10)
   Jezik postupka: njemački

      Sud koji je uputio zahtjev

   Verwaltungsgerichtshof

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelj: New Media Online GmbH

      Tuženik: Bundeskommunikationssenat

      Izreka

               1.

               Pojam „program” u smislu članka 1. stavka 1. točke (b) Direktive 2010/13/EU Europskog parlamenta i Vijeća od 10. ožujka 2010. o koordinaciji određenih odredaba utvrđenih zakonima i drugim propisima u državama članicama o pružanju audiovizualnih medijskih usluga (Direktiva o audiovizualnim medijskim uslugama) treba tumačiti na način da on podrazumijeva pružanje na poddomeni internetske stranice novina videofilmova kratkog trajanja koji odgovaraju kratkim sekvencijama lokalnih vijesti, sporta ili zabave.

               2.

               Članak 1. stavak 1. točku (a) podtočku i. Direktive 2010/13 treba tumačiti na način da se ocjena glavne svrhe pružanja videofilmova ponuđenih u okviru elektroničke verzije novina treba temeljiti na ispitivanju ima li usluga kao takva sadržaj i funkciju koji su neovisni o sadržaju novinarske djelatnosti operatera predmetne internetske stranice i nije samo neodvojiv dodatak toj aktivnosti, osobito zbog veza između audiovizualne i tekstualne ponude. Takvim ocjenjivanjem treba se baviti sud koji je uputio zahtjev.

      (1)  SL C 329, 22. 9. 2014.


title: Predmet C-140/17: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 17. ožujka 2017. uputio Naczelny Sąd Administracyjny (Poljska) – Szef Krajowej Administracji Skarbowej protiv Gmina Ryjewo

text:
               26.6.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 202/10

         Zahtjev za prethodnu odluku koji je 17. ožujka 2017. uputio Naczelny Sąd Administracyjny (Poljska) – Szef Krajowej Administracji Skarbowej protiv Gmina Ryjewo
   (Predmet C-140/17)
   (2017/C 202/16)
   Jezik postupka: poljski

      Sud koji je uputio zahtjev

   Naczelny Sąd Administracyjny

      Stranke glavnog postupka

      Podnositelj žalbe u kasacijskom postupku: Szef Krajowej Administracji Skarbowej

      Druga stranka u kasacijskom postupku: Gmina Ryjewo

      Prethodna pitanja

               1.

               Ima li općina u svjetlu članaka 167., 168. i 184. i sljedećih Direktive Vijeća 2006/112/EZ (1) od 28. studenoga 2006. o zajedničkom sustavu poreza na dodanu vrijednost kao i načela neutralnosti pravo na odbitak (ispravkom) svojih troškova ulaganja, kada

                           —

                           se proizvedeno (stečeno) kapitalno dobro isprva upotrebljavalo za svrhe koje nisu podlijegale oporezivanju (za izvršavanje zadaća javne službe od strane općine u okviru njezine nadležnosti), [ali]

                           —

                           se promijenio način upotrebe kapitalnog dobra i općina ga sada upotrebljava i za oporezive transakcije?

               2.

               Je li za odgovor na prvo pitanje važno to da u trenutku proizvodnje odnosno stjecanja kapitalnog dobra namjera općine da se to dobro upotrebljava za oporezive transakcije nije bila jasno izražena?

               3.

               Je li za odgovor na prvo pitanje važno to da se kapitalno dobro upotrebljava i za oporezive, ali i za neoporezive transakcije (za izvršavanje zadaća javne službe) i da konkretne troškove ulaganja nije moguće objektivno pripisati jednoj od navedenih vrsta transakcija?

      (1)  SL 2006., L 347, str. 1. (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 9., svezak 1., str. 120.)


title: Predmet C-438/13: Zahtjev za prethodnu odluku koji je podnio Curtea de Apel București (Rumunjska) 2. kolovoza 2013. — SC BCR Leasing IFN SA protiv Agenția Națională de Administrare Fiscală — Direcția Generală de Administrare a Marilor Contribuabili, Agenția Națională de Administrare Fiscală — Direcția Generală de Soluționare a Contestațiilor

text:
               9.11.2013

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 325/12

         Zahtjev za prethodnu odluku koji je podnio Curtea de Apel București (Rumunjska) 2. kolovoza 2013. — SC BCR Leasing IFN SA protiv Agenția Națională de Administrare Fiscală — Direcția Generală de Administrare a Marilor Contribuabili, Agenția Națională de Administrare Fiscală — Direcția Generală de Soluționare a Contestațiilor
   (Predmet C-438/13)
   2013/C 325/22
   Jezik postupka: rumunjski

      Sud koji je uputio zahtjev

   Curtea de Apel București

      Stranke u glavnom postupku

      Tužitelj: SC BCR Leasing IFN SA

      Tuženici: Agenția Națională de Administrare Fiscală — Direcția Generală de Administrare a Marilor Contribuabili, Agenția Națională de Administrare Fiscală — Direcția Generală de Soluționare a Contestațiilor

      Prethodno pitanje

   Može li se situacija u kojoj robu, koja je predmet ugovora o leasingu, nakon raskida ugovora zbog dužnikovog neispunjenja, leasing društvo nije povratilo od primatelja leasinga, unatoč činjenici što je pokrenulo i slijedilo sve zakonske postupke naplate navedene robe i što nakon raskida nije primilo nikakav novčani iznos za korištenje te robe, smatrati isporukom robe uz naknadu u smislu članka 16. Direktive 2006/[112]/EZ (1), ili, ovisno o slučaju, isporukom robe uz naknadu u smislu članka 18. Direktive 2006/[112]/EZ?

      (1)  Direktiva Vijeća 2006/112/EZ od 28. studenoga 2006. o zajedničkom sustavu poreza na dodanu vrijednost (SL L 347, str. 1.) (SL posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 9., svezak 1., str. 120.).


title: Predmet T-195/17: Tužba podnesena 27. ožujka 2017. – CeramTec protiv EUIPO-a – C5 Medical Werks (nijansa ružičaste)

text:
               15.5.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 151/44

         Tužba podnesena 27. ožujka 2017. – CeramTec protiv EUIPO-a – C5 Medical Werks (nijansa ružičaste)
   (Predmet T-195/17)
   (2017/C 151/57)
   Jezik na kojem je tužba podnesena: engleski

      Stranke

      Tužitelj: CeramTec (Plochingen, Njemačka) (zastupnici: A. Renck i E. Nicolás Gómez, odvjetnici)

      Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO)

      Druga stranka pred žalbenim vijećem: C5 Medical Werks (Grand Junction, Colorado, Sjedinjene Američke Države)

      Podaci o postupku pred EUIPO-om

      Nositelj spornog žiga: tužitelj

      Predmetni sporni žig: figurativni žig u ružičastoj boji – žig Europske unije br. 10 214 195

      Postupak pred EUIPO-om: postupak proglašavanja žiga ništavim

      Pobijana odluka: odluka četvrtog žalbenog vijeća EUIPO-a od 15. veljače 2017. u predmetu R 930/2016-4

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

               —

               poništi pobijanu odluku;

               —

               naloži EUIPO-u i drugoj stranci u postupku, ako u njega intervenira, snošenje troškova.

      Tužbeni razlog

               —

               povreda članaka 59. i 83. Uredbe br. 207/2009


title: Predmet C-212/15: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 8. svibnja 2015. uputio Tribunal Mureș (Rumunjska) – ENEFI Energiahatekonysagi Nyrt protiv Direcția Generală Regională a Finanțelor Publice (DGRFP) Brașov – Administrația Județeană a Finanțelor Publice Mureș

text:
               10.8.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 262/4

         Zahtjev za prethodnu odluku koji je 8. svibnja 2015. uputio Tribunal Mureș (Rumunjska) – ENEFI Energiahatekonysagi Nyrt protiv Direcția Generală Regională a Finanțelor Publice (DGRFP) Brașov – Administrația Județeană a Finanțelor Publice Mureș
   (Predmet C-212/15)
   (2015/C 262/05)
   Jezik postupka: rumunjski

      Sud koji je uputio zahtjev

   Tribunalul Mureș

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelj: ENEFI Energiahatekonysagi Nyrt

      Tuženik:Direcția Generală Regională a Finanțelor Publice (DGRFP) Brașov

      Prethodna pitanja

               1.

               Tumačenjem članka 4. stavka 1. i stavka 2. točaka (f) i (k) Uredbe Vijeća (EZ) br. 1346/2000 od 29. svibnja 2000. o stečajnom postupku (1), mogu li učinci stečajnih postupaka koji su uređeni zakonom države u kojoj je pokrenut stečajni postupak uključivati i gubitak prava vjerovnika koji nije sudjelovao u stečajnom postupku na ostvarenje svoje tražbine u drugoj državi članici ili na odgodu prisilnog izvršenja navedene tražbine u toj drugoj državi članici?

               2.

               Je li od značaja činjenica da je tražbina, čije se ostvarenje zahtjeva prisilnim izvršenjem u državi članici koja nije ona u kojoj je pokrenut stečajni postupak, porezni kredit?

      (1)  SL L 160, str. 1. (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 19., svezak 3., str. 3.).


title: Predmet C-681/16: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 27. prosinca 2016. uputio Landgerichts Düsseldorf (Njemačka) – Pfizer Ireland Pharmaceuticals, Operations Support Group protiv Orifarm GmbH

text:
               3.4.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 104/30

         Zahtjev za prethodnu odluku koji je 27. prosinca 2016. uputio Landgerichts Düsseldorf (Njemačka) – Pfizer Ireland Pharmaceuticals, Operations Support Group protiv Orifarm GmbH
   (Predmet C-681/16)
   (2017/C 104/44)
   Jezik postupka: njemački

      Sud koji je uputio zahtjev

   Landgericht Düsseldorf

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelj: Pfizer Ireland Pharmaceuticals, Operations Support Group

      Tuženik: Orifarm GmbH

      Prethodna pitanja

               1.

               Može li nositelj svjedodžbe o dodatnoj zaštiti koju mu je izdala Savezna Republika Njemačka (SRNJ), pozivajući se na odredbe tzv. posebnog mehanizma spriječiti uvoz u SRNJ proizvoda iz država pristupnica Češke Republike, Estonije, Latvije, Litve, Mađarske, Poljske, Slovenije, Bugarske, Rumunjske i Hrvatske (Prilog IV. Akta o pristupanju iz 2003., SL 2003, L 236., str. 797. s ispravcima objavljenim u SL 2004, L 126., str. 4. za Estoniju, Latviju, Litvu, Poljsku, Sloveniju, Mađarsku, Slovačku, Češku Republiku; prvi dio Priloga V., točka 1. Akta o pristupanju iz 2005., SL 2005, L 157., str. 268. za Rumunjsku i Bugarsku; Prilog IV. Akta o pristupanju iz 2011., SL 2012, L 112., str. 60. za Hrvatsku) ako je navedena svjedodžba zatražena u trenutku kada su u državama članicama već postojale odredbe temeljem kojih je bilo moguće ishoditi istovjetnu svjedodžbu o dodatnoj zaštiti, ali koju nositelj svjedodžbe izdane za SRNJ ne može zahtijevati niti mu se ista može izdati, jer mu za izdavanje svjedodžbe o dodatnoj zaštiti u državi pristupnici nedostaje potrebni temeljni patent?

               2.

               Bi li odgovor na prvo pitanje bio drugačiji, da se samo na datum podnošenja zahtjeva za temeljni patent izdan za SRNJ istovjetna zaštita nije mogla ostvariti u državi pristupnici, iako se mogla ostvariti u razdoblju do objave zahtjeva, na kojem se zasniva temeljni patent izdan za SRNJ?

               3.

               Može li nositelj svjedodžbe o dodatnoj zaštiti koju mu je izdala Savezna Republika Njemačka (SRNJ), pozivajući se na odredbe posebnog mehanizma, spriječiti uvoz u SRNJ proizvoda iz država pristupnica Češke Republike, Estonije, Latvije, Litve, Mađarske, Poljske, Slovenije, Slovačke, Bugarske, Rumunjske i Hrvatske, kada do uvoza tih proizvoda dolazi nakon proteka roka utvrđenog prvotnom odlukom kojom se dodjeljuje svjedodžba o dodatnoj zaštiti, ali prije proteka produljenog roka od šest mjeseci koji mu je dodijeljen na temelju Uredbe (EZ) br. 1901/2006 o lijekovima za pedijatrijsku upotrebu i izmjeni Uredbe (EEZ) br. 1768/92, Direktive 2001/20/EZ, Direktive 2001/83/EZ i Uredbe (EZ) br. 726/2004 (1)?

               4.

               Bi li odgovor na treće pitanje bio drugačiji u slučaju Hrvatske, zbog činjenice da je posebni mehanizam na temelju pristupa Hrvatske 2013. godine stupio na snagu tek nakon stupanja na snagu Uredbe (EZ) br. 1901/2006 o lijekovima za pedijatrijsku upotrebu i izmjeni Uredbe (EEZ) br. 1768/92, Direktive 2001/20/EZ, Direktive 2001/83/EZ i Uredbe (EZ) br. 726/2004 26. siječnja 2007. – za razliku od ostalih država članica Češke Republike, Estonije, Latvije, Litve, Mađarske, Poljske, Slovenije, Slovačke, Bugarske i Rumunjske koje su pristupile prije 26. siječnja 2007.?

      (1)  Uredba (EZ) Europskog parlamenta i Vijeća br. 1901/2006 od 12. prosinca 2006. o lijekovima za pedijatrijsku upotrebu i izmjeni Uredbe (EEZ) br. 1768/92, Direktive 2001/20/EZ, Direktive 2001/83/EZ i Uredbe (EZ) br. 726/2004; SL L 378, str. 1.; SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 13., svezak 164., str. 111.


title: Predmet C-530/15: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 8. listopada 2015. uputio Conseil d'État (Francuska) – Melitta France SAS i dr. protiv Ministre de l’Écologie, du Développement durable et de l'Énergie

text:
               14.12.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 414/23

         Zahtjev za prethodnu odluku koji je 8. listopada 2015. uputio Conseil d'État (Francuska) – Melitta France SAS i dr. protiv Ministre de l’Écologie, du Développement durable et de l'Énergie
   (Predmet C-530/15)
   (2015/C 414/29)
   Jezik postupka: francuski

      Sud koji je uputio zahtjev

   Conseil d'État

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelji: Melitta France SAS, Cofresco Frischhalteprodukte GmbH & Co. KG, Délipapier, Gopack SAS, Industrie Cartarie Tronchetti SpA, Industrie Cartarie Tronchetti Ibérica, SL, Kimberly-Clark SAS, Lucart France, Paul Hartmann AG, SCA Hygiène Products, SCA Tissue France, Group’Hygiène syndicat professionnel

      Tuženik: Ministre de l’Écologie, du Développement durable et de l'Énergie

      Prethodno pitanje

   Poziva se Sud Europske unije da odluči povređuje li Direktiva Komisije 2013/2/EU od 7. veljače 2013. (1) pojam ambalaže kako je definiran u članku 3. Direktive 94/62/EZ od 20. prosinca 1994. (2) te prekoračuje li opseg ovlaštenja dodijeljenog Komisiji na temelju njezinih provedbenih nadležnosti s obzirom na to da među ilustrativnim primjerima ambalaže navodi „role” (kaleme, tube i valjke) na koje se namataju fleksibilni materijali kao što su to papir i plastične folije koji se prodaju potrošačima.

      (1)  Direktiva Komisije 2013/2/EU od 7. veljače 2013. o izmjeni Priloga I. Direktivi 94/62/EZ Europskog parlamenta i Vijeća o ambalaži i ambalažnom otpadu (SL L 37, str. 10.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 13., svezak 61., str. 288.).

      (2)  Direktiva Europskog parlamenta i Vijeća 94/62/EZ od 20. prosinca 1994. o ambalaži i ambalažnom otpadu (SL L 365, str. 10.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 13., svezak 64., str. 12.)


title: Predmet C-420/15: Presuda Suda (peto vijeće) od 31. svibnja 2017. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Tribunal de première instance francophone de Bruxelles – Belgique) – kazneni postupak protiv U-a (Zahtjev za prethodnu odluku — Članak 45. UFEU-a — Slobodno kretanje radnika — Obveza registracije vozila koje je u vlasništvu osobe s boravištem u Belgiji i namijenjeno tomu da se upotrebljava u Italiji)

text:
               31.7.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 249/3

         Presuda Suda (peto vijeće) od 31. svibnja 2017. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Tribunal de première instance francophone de Bruxelles – Belgique) – kazneni postupak protiv U-a
   (Predmet C-420/15) (1)

   ((Zahtjev za prethodnu odluku - Članak 45. UFEU-a - Slobodno kretanje radnika - Obveza registracije vozila koje je u vlasništvu osobe s boravištem u Belgiji i namijenjeno tomu da se upotrebljava u Italiji))
   (2017/C 249/04)
   Jezik postupka: francuski

      Sud koji je uputio zahtjev

   Tribunal de première instance francophone de Bruxelles

      Stranka glavnog kaznenog postupka

   U

      Izreka

   Članak 45. UFEU a treba tumačiti na način da mu se protivi zakonodavstvo države članice kao što je ono u glavnom postupku, na temelju kojeg radnik s boravištem u toj državi članici mora u njoj registrirati motorno vozilo kojeg je vlasnik, ali koje je već registrirano u drugoj državi članici i u biti je namijenjeno upotrebi na državnom području te potonje države.

      (1)  SL C 346, 19. 10. 2015.


title: Predmet T-409/16: Tužba podnesena 31. srpnja 2016. – Makhlouf protiv Vijeća

text:
               10.10.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 371/12

         Tužba podnesena 31. srpnja 2016. – Makhlouf protiv Vijeća
   (Predmet T-409/16)
   (2016/C 371/14)
   Jezik postupka: francuski

      Stranke

      Tužitelj: Ehab Makhlouf (Damask, Sirija) (zastupnik: E. Ruchat, odvjetnik)

      Tuženik: Vijeće Europske unije

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

               —

               utvrdi da je tužiteljeva tužba dopuštena i osnovana;

               —

               slijedom toga, poništi Odluku (ZVSP) 2016/850 od 27. svibnja 2016. i nakon nje donesene provedbene akte, u dijelu u kojem se odnose na tužitelja;

               —

               naloži Vijeću Europske unije snošenje troškova postupka.

      Tužbeni razlozi i glavni argumenti

   Tužitelj u prilog tužbi navodi pet tužbenih razloga koji su u bitnome jednaki ili slični onima navedenima u okviru postupka T-410/16, Makhlouf/Vijeće.


title: Predmet T-221/17: Tužba podnesena 15. travnja 2017. – Mémora Servicios Funerarios protiv EUIPO-a – Chatenoud (MEMORAME)

text:
               24.7.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 239/47

         Tužba podnesena 15. travnja 2017. – Mémora Servicios Funerarios protiv EUIPO-a – Chatenoud (MEMORAME)
   (Predmet T-221/17)
   (2017/C 239/59)
   Jezik na kojem je tužba podnesena: španjolski

      Stranke

      Tužitelj: Mémora Servicios Funerarios SLU (Zaragoza, Španjolska) (zastupnici: C. Marí Aguilar i J. Gallego Jiménez, odvjetnici)

      Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO)

      Druga stranka pred žalbenim vijećem: Georges Chatenoud (Thiviers, Francuska)

      Podaci o postupku pred EUIPO-om

      Podnositelj prijave: druga stranka pred žalbenim vijećem

      Predmetni sporni žig: verbalni žig Europske unije „MEMORAME” – prijava za registraciju br. 12 929 071

      Postupak pred EUIPO-om: postupak povodom prigovora

      Pobijana odluka: odluka četvrtog žalbenog vijeća EUIPO-a od 10. veljače 2017. u predmetu R 1308/2016-4

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

               —

               poništi odluku EUIPO-a od 10. veljače 2017. kojom je predmet R 1308/2016-4 riješen na način da je djelomično dopuštena prijava za registraciju žiga Europske unije br. 12929071 „MEMORAME” i, slijedom toga, u cijelosti odbije prijava za registraciju žiga Europske unije br. 12929071 „MEMORAME”.

               —

               tuženiku naloži snošenje troškova koji su nastali tužitelju u skladu s člankom 87. stavcima 2. i 3. Uredbe.

      Tužbeni razlozi

               —

               Povreda članka 8. stavka 1. točke (b) i članka 8. stavka 5. Uredbe br. 207/2009.

               —

               Tužitelj naglašava da tuženikovo žalbeno vijeće nije u dovoljnoj mjeri uzelo u obzir činjenicu da je suprotstavljeni žig „MEMORA” vrlo poznat na području Europske unije.


title: Spojeni predmeti T-37/15 i T-38/15.: Presuda Općeg suda od 15. prosinca 2016. – Abertis Telecom Terrestre i Telecom Castilla-La Mancha protiv Komisije („Državne potpore — Digitalna televizija — Potpora za uvođenje zemaljske digitalne televizije u udaljenim i manje urbaniziranim područjima Castille La Manche — Odluka kojom se potpore proglašavaju nespojivima s unutarnjim tržištem — Pojam poduzeća — Gospodarska aktivnost — Prednost — Usluga od općeg gospodarskog interesa — Narušavanje tržišnog natjecanja — Članak 107. stavak 3. točka (c) UFEU-a — Nove potpore”)

text:
               6.2.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 38/28

         Presuda Općeg suda od 15. prosinca 2016. – Abertis Telecom Terrestre i Telecom Castilla-La Mancha protiv Komisije
   (Spojeni predmeti T-37/15 i T-38/15.) (1)

   ((„Državne potpore - Digitalna televizija - Potpora za uvođenje zemaljske digitalne televizije u udaljenim i manje urbaniziranim područjima Castille La Manche - Odluka kojom se potpore proglašavaju nespojivima s unutarnjim tržištem - Pojam poduzeća - Gospodarska aktivnost - Prednost - Usluga od općeg gospodarskog interesa - Narušavanje tržišnog natjecanja - Članak 107. stavak 3. točka (c) UFEU-a - Nove potpore”))
   (2017/C 038/37)
   Jezik postupka: španjolski

      Stranke

      Tužitelji: Abertis Telecom Terrestre, SA (Barcelona, Španjolska), Telecom Castilla-La Mancha, SA (Toledo, Španjolska) (zastupnici: J. Buendía Sierra, A. Lamadrid de Pablo, A. Balcells Cartagena i M. Bolsa Ferruz, zatim J. Buendía Sierra, A. Lamadrid de Pablo et M. Bolsa Ferruz, odvjetnici)

      Tuženik: Europska komisija (zastupnici: É. Gippini Fournier, P. Němečková i B. Stromsky, agenti)

      Intervenijent u potporu tuženiku: SES Astra (Betzdorf, Luksemburg) (zastupnici: F. González Díaz, F. Salerno i V. Romero Algarra, odvjetnici)

      Predmet

   Zahtjev na temelju članka 263. UFEU-a kojim se traži poništenje odluke C(2014) 6846 final Komisije od 1. listopada 2014. o državnoj potpori SA.27408 [(C 24/2010) (ex NN 37/2010, ex CP 19/2009)] koju su dodijelile vlasti Castille-La Manche radi uvođenja zemaljske digitalne televizije u udaljenim i manje urbaniziranim područjima Castille-La Manche, koja je izmijenjena odlukom C(2015) 7193 final od 20. listopada 2015. kojom se ispravljaju određene pogreške iz odluke C(2014) 6846 final.

      Izreka

               1.

               Tužbe se odbijaju.

               2.

               Društva Abertis Telecom Terrestre, SA i Telecom Castilla-La Mancha, SA snose vlastite troškove te troškove Europske komisije i društva SES Astra.

      (1)  SL C 89, 16. 3. 2015.


title: Predmet T-210/14: Presuda Općeg suda od 26. veljače 2016. – Mederer protiv OHIM-a – Cadbury Netherlands International Holdings (Gummi Bear-Rings) („Žig Zajednice — Postupak povodom prigovora — Međunarodna registracija u kojoj je naznačena Europska zajednica — Figurativni žig Gummi Bear-Rings — Raniji nacionalni figurativni žig GUMMY — Relativni razlog za odbijanje — Vjerojatnost dovođenja u zabludu — Članak 8. stavak 1. točka (b) Uredbe (EZ) br. 207/2009”)

text:
               4.4.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 118/23

         Presuda Općeg suda od 26. veljače 2016. – Mederer protiv OHIM-a – Cadbury Netherlands International Holdings (Gummi Bear-Rings)
   (Predmet T-210/14) (1)

   ((„Žig Zajednice - Postupak povodom prigovora - Međunarodna registracija u kojoj je naznačena Europska zajednica - Figurativni žig Gummi Bear-Rings - Raniji nacionalni figurativni žig GUMMY - Relativni razlog za odbijanje - Vjerojatnost dovođenja u zabludu - Članak 8. stavak 1. točka (b) Uredbe (EZ) br. 207/2009”))
   (2016/C 118/24)
   Jezik postupka: engleski

      Stranke

      Tužitelj: Mederer GmbH (Fürth, Njemačka) (zastupnici: C. Sachs i O. Ruhl, odvjetnici)

      Tuženik: Ured za usklađivanje na unutarnjem tržištu (žigovi i dizajni) (zastupnici: V. Melgar i H. Kunz, agenti)

      Druga stranka u postupku pred žalbenim vijećem OHIM-a, intervenijent u postupku pred Općim sudom: Cadbury Netherlands International Holdings BV (Breda, Nizozemska) (zastupnik: A. Padial Martínez, odvjetnik)

      Predmet

   Tužba protiv odluke petog žalbenog vijeća OHIM-a od 16. prosinca 2013. (predmet R 225/2013-5) koja se odnosi na postupak povodom prigovora između Cadbury Netherlands International Holdings B V i Mederer GmbH.

      Izreka

               1.

               Tužba se odbija.

               2.

               Društvu Mederer GmbH nalaže se snošenje troškova.

      (1)  SL C 245, 28. 7. 2014.


title: Predmet C-405/15 P: Žalba koju je 24. srpnja 2015. podnio Ured za usklađivanje na unutarnjem tržištu (žigovi i dizajni) (OHIM) protiv presude Općeg suda (osmo vijeće) od 13. svibnja 2015. u predmetu T-15/13, Group Nivelles protiv OHIM-a – Easy Sanitairy Solutions (odvod za tuš kabinu)

text:
               12.10.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 337/6

         Žalba koju je 24. srpnja 2015. podnio Ured za usklađivanje na unutarnjem tržištu (žigovi i dizajni) (OHIM) protiv presude Općeg suda (osmo vijeće) od 13. svibnja 2015. u predmetu T-15/13, Group Nivelles protiv OHIM-a – Easy Sanitairy Solutions (odvod za tuš kabinu)
   (Predmet C-405/15 P)
   (2015/C 337/08)
   Jezik postupka: nizozemski

      Stranke

      Žalitelj: Ured za usklađivanje na unutarnjem tržištu (žigovi i dizajni) (OHIM) (zastupnici: S. Bonne i A. Folliard-Monguiral)

      Druge stranke u postupku: Group Nivelles BVBA i Easy Sanitary Solutions BV

      Žalbeni zahtjev

   OHIM od Suda zahtijeva,

               —

               da ukine pobijanu presudu;

               —

               da tužitelju i intervenijentu u postupku pred Općim sudom naloži snošenje troškova.

      Žalbeni razlozi i glavni argumenti

   Opći je sud povrijedio članak 63. stavak 1. Uredbe br. 6/2002 (1), time što je utvrdio da raniji dizajn koji je naveden u prilog zahtjevu za proglašavanje ništavim predstavlja „kompletnu napravu koju nudi poduzeće Blücher za odvod tekućina”. Group Nivelles je samo navela pokrovnu pločicu, koja je učinjena dostupnom javnosti od strane poduzeća Blücher i drugih poduzeća bez obzira na oblik kade.
   Opći je sud povrijedio članak 25. stavak 1. točku (b) u vezi s člankom 5. Uredbe br. 6/2002, time što je zaključio da je OHIM morao usporediti sporni dizajn Zajednice s jednim ranijim dizajnom, koji proizlazi iz povezanosti dva odvojena dijela dostupna u različitim dokumentima. Prema sudskoj praksi Suda koja se odnosi na članak 5. Uredbe br. 6/2002, sporni dizajn ne smije se uspoređivati sa „skupinom specifičnih elemenata ili dijelova ranijih dizajna”, već isključivo s „pojedinačnim i točno određenim ranijim dizajnima”. Izgled sastavljenog proizvoda se možda može izvesti iz izgleda njegovih dijelova, ali ukupni izgled ostaje hipotetski ili pak počiva na znatnim nagađanjima. Pojam istovjetnosti između dva dizajna, kako je utvrđen u članku 5. Uredbe br. 6/2002, protivi se usporedbi koja počiva na hipotezama ili nagađanjima.
   Opći je sud povrijedio članak 25. stavak 1. točku (b) Uredbe br. 6/2002 u vezi s njezinim člancima 6. i 7. stavkom 1., time što je utvrdio da – ako su uspoređivani dizajni primijenjeni u proizvodima različitih vrsta ili namjena – ta razlika može onemogućiti upućenom korisniku da prepozna ranije dizajne. Članak 7. Uredbe br. 6/2002 sadrži pravnu fikciju prema kojoj je svaki javno dostupni dizajn poznat i stručnim krugovima iz sektora na koji se odnosi raniji dizajn, kao i upućenim korisnicima vrste proizvoda na koju se odnosi sporni dizajn. Čim je javnost ranijeg dizajna utvrđena, mora se uzeti da je predmetnim upućenim korisnicima poznat i raniji dizajn i njegovi načini korištenja, kako proizlaze iz dokaza i argumenata stranaka.

      (1)  Uredba Vijeća (EZ) br. 6/2002 od 12. prosinca 2001. o dizajnu Zajednice (SL 2002, L 3, str. 1.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 13., svezak 24., str. 45.).


title: Predmet F-115/12: Rješenje Službeničkog suda (sudac pojedinac) od 25. lipnja 2013. — Marcuccio protiv Komisije

text:
               31.8.2013

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 252/31

         Rješenje Službeničkog suda (sudac pojedinac) od 25. lipnja 2013. — Marcuccio protiv Komisije
   (Predmet F-115/12) (1)

   2013/C 252/96

   Predmetni postupak zaključen je prije 1. srpnja 2013., datuma pristupanja Republike Hrvatske Europskoj uniji

      (1)  SL C 26, 26.1.2013., str. 71.


title: Predmet C-9/16: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 7. siječnja 2016. uputio Amtsgerichts Kehl (Njemačka) – Strafverfahren protiv A

text:
               18.4.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 136/8

         Zahtjev za prethodnu odluku koji je 7. siječnja 2016. uputio Amtsgerichts Kehl (Njemačka) – Strafverfahren protiv A
   (Predmet C-9/16)
   (2016/C 136/13)
   Jezik postupka: njemački

      Sud koji je uputio zahtjev

   Amtsgerichts Kehl

      Stranke glavnog postupka

   A

      Druga stranka u postupku: Staatsanwaltschaft Offenburg

      Prethodna pitanja

               1.

               Treba li članak 67. stavak 2. UFEU-a i članke 20. i 21. Uredbe (EZ) br. 562/2006 o Zakoniku Zajednice o pravilima kojima se uređuje kretanje osoba preko granica (Zakonik o schengenskim granicama) (1) ili druga pravila prava Europske unije tumačiti na način da im je protivno nacionalno zakonodavstvo koje policijskim tijelima odnosne države članice dodjeljuje ovlast kontrole, u području do 30 km od državne granice te države članice s državom strankom Konvencije o provedbi Schengenskog sporazuma od 14. lipnja 1985. (Konvencija o provedbi Schengenskog sporazuma) (2), identiteta bilo koje osobe, neovisno o njezinu ponašanju i specifičnim okolnostima, s ciljem ometanja ili zaustavljanja nezakonitog ulaska na državno područje te države članice ili sprječavanja određenih kaznenih djela usmjerenih protiv sigurnosti ili zaštite granice ili počinjenih u svezi s prelaskom granice, u slučaju kada nije došlo do privremenog ponovnog uvođenja nadzora državne granice na odnosnim unutarnjim granicama, u skladu s člankom 23. i pratećim člancima Zakonika o schengenskim granicama?

               2.

               Treba li članak 67. stavak 2. UFEU-a i članke 20. i 21. Uredbe (EZ) br. 562/2006 o Zakoniku Zajednice o pravilima kojima se uređuje kretanje osoba preko granica (Zakonik o schengenskim granicama) ili druga pravila prava Europske unije tumačiti na način da im je protivno nacionalno zakonodavstvo koje policijskim tijelima odnosne države članice dodjeljuje ovlast nakratko zaustaviti i ispitati bilo koju osobu u vlaku ili u željezničkim objektima te države članice, s ciljem ometanja ili zaustavljanja nezakonitog ulaska na državno područje te države članice, i zahtijevati od te osobe da u svrhu provjere identiteta predoči osobne isprave ili isprave za prijelaz granice koje ima sa sobom te vizualno pregledati stvari koje nosi sa sobom, ako se, na temelju poznatih činjenica ili iskustva granične policije, može pretpostaviti da se takvi vlakovi ili željeznički objekti koriste za nezakoniti ulazak i da je do tog ulaska došlo iz države stranke Konvencije o provedbi Schengenskog sporazuma od 14. lipnja 1985. (Konvencija o provedbi Schengenskog sporazuma), u slučaju kada nije došlo do privremenog ponovnog uvođenja nadzora državne granice na odnosnim unutarnjim granicama, u skladu s člankom 23. i pratećim člancima Zakonika o schengenskim granicama?

      (1)  Uredba (EZ) br. 562/2006 Europskog parlamenta i Vijeća od 15. ožujka 2006. o Zakoniku Zajednice o pravilima kojima se uređuje kretanje osoba preko granica (Zakonik o schengenskim granicama),SL L 105, str. 1. (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 19., svezak 10., str. 61.)

      (2)  Konvencija od 19. lipnja 1990. o provedbi Schengenskog sporazuma od 14. lipnja 1985. između vlada država Gospodarske unije Beneluksa, Savezne Republike Njemačke i Francuske Republike o postupnom ukidanju kontrola na njihovim zajedničkim granicama, SL 2000 L 239, str. 19. (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 19., svezak 9., str. 12.)


title: Predmet T-180/16: Tužba podnesena 22. travnja 2016. – L’Oréal protiv EUIPO-a – Guinot (MASTER SHAPE)

text:
               20.6.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 222/26

         Tužba podnesena 22. travnja 2016. – L’Oréal protiv EUIPO-a – Guinot (MASTER SHAPE)
   (Predmet T-180/16)
   (2016/C 222/33)
   Jezik na kojem je tužba podnesena: francuski

      Stranke

      Tužitelj: L’Oréal (Pariz, Francuska) (zastupnici: T. de Haan i P. Péters, odvjetnici)

      Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO)

      Druga stranka pred žalbenim vijećem: Guinot SAS (Pariz, Francuska)

      Podaci o postupku pred EUIPO-om

      Podnositelj prijave spornog žiga: tužitelj

      Predmetni sporni žig: verbalni žig Europske unije „MASTER SHAPE” – prijava za registraciju br. 11 566 262

      Postupak pred EUIPO-om: postupak povodom prigovora

      Pobijana odluka: odluka petog žalbenog vijeća EUIPO-a od 23. veljače 2016. u predmetu R 2907/2014-5

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

               —

               poništi pobijanu odluku;

               —

               naloži EUIPO-u snošenje troškova, uključujući troškove koji su nastali tužitelju zbog postupka pred petim žalbenim vijećem Ureda.

      Tužbeni razlog

               —

               Povreda članka 8. stavka 1. točke (b) u vezi s člankom 75. Uredbe br. 207/2009.


title: Predmet T-240/17: Tužba podnesena 20. travnja 2017. – Campine i Campine Recycling protiv Komisije

text:
               26.6.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 202/25

         Tužba podnesena 20. travnja 2017. – Campine i Campine Recycling protiv Komisije
   (Predmet T-240/17)
   (2017/C 202/41)
   Jezik postupka: engleski

      Stranke

      Tužitelji: Campine NV (Beerse, Belgija) i Campine Recycling NV (Beerse) (zastupnici: C. Verdonck, S. De Cock i Q. Silvestre, odvjetnici)

      Tuženik: Europska komisija

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelji od Općeg suda zahtijevaju:

               —

               proglašenje njihove tužbe dopuštenom;

               —

               poništenje članaka 1. i 2. Odluke Europske komisije od 8. veljače 2017. (C(2017) 900 final) o postupku na temelju članka 101. UFEU-a (u daljnjem tekstu: pobijana odluka) u dijelu u kojem je njome utvrđeno da su tužitelji prekršili članak 101. UFEU-a;

               —

               podredno, poništenje članka 2. pobijane odluke u dijelu u kojem se njome tužiteljima izriče kazna od 8 158 000,00 EUR i smanjenje kazne u skladu s argumentima iz tužbe;

               —

               naloži Komisiji snošenje tužiteljevih troškova.

      Tužbeni razlozi i glavni argumenti

   U prilog osnovanosti tužbe tužitelji ističu četiri tužbena razloga.

               1.

               Prvi tužbeni razlog, koji se temelji na više postupovnih povreda, uključujući obvezu obrazlaganja u odnosu na određivanje iznosa kazne i posebice potrebu za prilagodbom koja je provedena u skladu s točkom 37. Smjernica za utvrđivanje kazni (1) i u odnosu na postotak primijenjenog povećanja. Tužitelji također tvrde da je Komisija povrijedila njihova prava obrane, pravo da budu saslušani i načelo dobre uprave jer je propustila izraziti namjeru primjene povećanja u skladu s točkom 37. Smjernica za utvrđivanje kazni u obavijesti o preliminarno utvrđenim činjenicama u postupku ili dodatku takvoj obavijesti. Također se pozivaju na povredu dužnosti obrazlaganja, načela pravne sigurnosti, jednakog postupanja i proporcionalnosti jer je Komisija za 10 % povećala iznos kazne izrečene tužiteljima na temelju točke 37. Smjernica za utvrđivanje kazne i to povećanje bez razlike primijenila na sve poduzetnike koji su sudjelovali u navodnoj povredi, a pritom nije uzela u obzir da se pojedinačno sudjelovanje tužiteljâ uvelike razlikovalo od sudjelovanja drugih poduzetnika.

               2.

               Drugi tužbeni razlog, koji se temelji na tome da je pobijana odluka pogrešna jer se njome nije u skladu s odgovarajućim pravnim standardom utvrdilo da su tužitelji prekršili članak 101. UFEU-a. Tužitelji ističu i netočnu ocjenu dokaza i to da se njima ne može poduprijeti utvrđenje iz pobijane odluke o tome da su tužitelji sudjelovali u povredi utvrđenoj u članku 1. pobijane odluke.

               3.

               Treći tužbeni razlog, koji se podredno temelji na, ako Opći sud zaključi da su tužitelji bio dio sporazuma ili prakse kojima se krši članak 101. stavak 1. UFEU-a, povredi članka 23. stavka 3. Uredbe br. 1/2003 (2) i Smjernica za utvrđivanje kazni zbog nepravilne ocjene težine i trajanja povrede, kao i olakotnih okolnosti i povrede načela nediskriminacije prilikom izračuna osnovnog iznosa kazne.

               4.

               Četvrti tužbeni razlog, koji se podredno temelji na tome da, ako Opći sud ne poništi pobijanu odluku zbog postupovnih povreda iz prvog tužbenog razloga, bi te postupovne povrede barem trebale dovesti do poništenja primjene povećanja kazne utvrđene prema točki 37. Smjernica za utvrđivanje kazni.

      (1)  Smjernice o metodi za utvrđivanje kazni koje se propisuju u skladu s člankom 23. stavkom 2. točkom (a) Uredbe br. 1/2003 (SL C 210, str. 2.; SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 8., svezak 4., str. 58.).

      (2)  Uredba Vijeća (EZ) br. 1/2003 od 16. prosinca 2002. o provedbi pravila o tržišnom natjecanju koja su propisana člancima 81. i 82. Ugovora o EZ-u (SL L 1, str.1.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 8., svezak 1., str. 165.).


title: Predmet T-249/17: Tužba podnesena 28. travnja 2017. – Casino, Guichard-Perrachon i EMC Distribution protiv Komisije

text:
               10.7.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 221/32

         Tužba podnesena 28. travnja 2017. – Casino, Guichard-Perrachon i EMC Distribution protiv Komisije
   (Predmet T-249/17)
   (2017/C 221/45)
   Jezik postupka: francuski

      Stranke

      Tužitelji: Casino, Guichard-Perrachon (Saint-Étienne, Francuska) i EMC Distribution (Vitry-sur-Seine, Francuska) (zastupnici: D. Théophile, I. Simic, O. de Juvigny i T. Reymond, odvjetnici)

      Tuženik: Europska komisija

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelji od Općeg suda zahtijevaju da:

               —

               prije donošenja presude, naloži Komisiji da na temelju članaka 89. i 90. Poslovnika Općeg suda podnese sve dokumente, isprave i ostale informacije na temelju kojih je na datum donošenja odluke C(2017) 1054 smatrala da raspolaže dovoljno ozbiljnim indicijama da opravda provođenje pretrage u prostorima tužitelja;

               —

               u predmetnom slučaju, na temelju članka 277. UFEU-a, proglasi neprimjenjivim članak 20. Uredbe br. 1/2003 te posljedično poništi odluku C(2017) 1054 Komisije od 9. veljače 2017.;

               —

               poništi, na temelju članka 263. UFEU-a, odluku C(2017) 1054 Europske komisije od 9. veljače 2017.;

               —

               naloži Komisiji snošenje svih troškova.

      Tužbeni razlozi i glavni argumenti

   U prilog osnovanosti tužbe tužitelj ističe pet tužbenih razloga.

               1.

               Prvi tužbeni razlog temelji se na nezakonitosti odluke Europske komisije od 9. veljače 2017. kojom je tužiteljima naloženo da se podvrgnu pretrazi na temelju članka 20. stavaka 1. i 4. Uredbe Vijeća (EZ) br. 1/2003 od 16. prosinca 2002. o provedbi pravila o tržišnom natjecanju koja su propisana člancima 81. i 82. Ugovora o EZ-u (SL 2003., L 1, str. 1.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 8., svezak 1., str. 165.), koja se pobija u ovom slučaju (u daljnjem tekstu: pobijana odluka). Tužitelji u tom pogledu ističu da se:

                           —

                           pobijana odluka temelji na odredbi koja je i sama nezakonita te stoga neprimjenjiva u ovom slučaju, u skladu s člankom 277. Ugovora o funkcioniranju Europske unije (u daljnjem tekstu: UFEU);

                           —

                           člankom 20. Uredbe br. 1/2003 krši temeljno pravo na djelotvoran pravni lijek, predviđeno člankom 47. Povelje Europske unije o temeljnim pravima (u daljnjem tekstu: Povelja) i člankom 6. Europske konvencije za zaštitu ljudskih prava i temeljnih sloboda (u daljnjem tekstu: EKLJP), utoliko što ne dopušta poduzetnicima adresatima Komisijine odluke o pretrazi djelotvoran pravni lijek protiv provedbe pretrage;

                           —

                           tom odredbom također krši načelo jednakosti oružja te prava na obranu zajamčena člancima 47. i 48. Povelje i člankom 6. EKLJP-a, utoliko što strankama ne dopušta pristup ispravama koje sadržavaju odluku Komisije o poduzimanju pretrage.

               2.

               Drugi tužbeni razlog temelji se na povredi temeljnog prava na nepovredivost doma, predviđenog člankom 7. Povelje i člankom 8. EKLJP-a, utoliko što pobijana odluka ima neograničenu valjanost te istodobno nejasno i neproporcionalno područje primjene u dijelu u kojem:

                           —

                           se pobijanom odlukom određuje samo datum mogućeg početka pretrage, ali se ne predviđa ni datum završetka ni najdulje trajanje pretrage;

                           —

                           se odnosi na sva društva grupacije Casino, neovisno o njihovoj djelatnosti i zemljopisnom položaju, bez da se ijedno pojedinačno odredi, uz iznimku društva majke;

                           —

                           ona dopušta pretragu u bilo kojem prostoru grupacije.

               3.

               Treći tužbeni razlog temelji se na povredi Komisijine obveze obrazlaganja, utoliko što pobijana odluka ne određuje ni vrstu, ni prirodu, ni izvor, ni sadržaj informacija na temelju kojih je Komisija odlučila naložiti pretragu.

               4.

               Četvrti tužbeni razlog temelji se na povredi temeljnog prava na nepovredivost doma predviđenog člankom 7. Povelje i člankom 8. EKLJP-a pobijanom odlukom, utoliko što je Komisija donijela odluku, a da nije raspolagala dovoljno ozbiljnim indicijama da opravda provođenje pretrage u prostorima tužitelja.

               5.

               Peti tužbeni razlog temelji se na povredi načela proporcionalnosti u donošenju pobijane odluke u dijelu u kojem potonja predviđa početak pretrage na datum iznimno štetan za poslovanje tužitelja, iako se mogao odrediti neki drugi datum, za njih očito manje štetan, koji ne bi ni na koji način bio nepogodan za Komisiju. U tom pogledu, tužitelji navode da se pobijanom odlukom, iako se odnosi posebno na prostore tijela grupacije Casino koji su nadležni za pregovore s dobavljačima, predviđa početak pretrage 20. veljače 2017. ili nešto kasnije, tj. u završnom tjednu godišnjih pregovora s dobavljačima, za koje članak L. 441-7 francuskog Trgovačkog zakonika propisuje završetak prije 1. ožujka tekuće godine, a s čim je Komisija bila u potpunosti upoznata.


title: Predmet C-400/17: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 30. lipnja 2017. uputio Tribunalul Dolj (Rumunjska) – Mihaela Iuliana Scripnic, Radu Constantin Scripnic, Alexandru Gheorghiţă, Vasilica Gheorghiţă protiv SC Bancpost SA, SC Bancpost SA – sucursala Dolj

text:
               18.9.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 309/28

         Zahtjev za prethodnu odluku koji je 30. lipnja 2017. uputio Tribunalul Dolj (Rumunjska) – Mihaela Iuliana Scripnic, Radu Constantin Scripnic, Alexandru Gheorghiţă, Vasilica Gheorghiţă protiv SC Bancpost SA, SC Bancpost SA – sucursala Dolj
   (Predmet C-400/17)
   (2017/C 309/37)
   Jezik postupka: rumunjski

      Sud koji je uputio zahtjev

   Tribunalul Dolj

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelji: Mihaela Iuliana Scripnic, Radu Constantin Scripnic, Alexandru Gheorghiţă, Vasilica Gheorghiţă

      Tuženici: SC Bancpost SA, SC Bancpost SA – sucursala Dolj

      Prethodna pitanja

               1.

               Treba li članak 3. stavak 1. Direktive 93/13 (1) tumačiti na način da se može smatrati da „znatnij[a] neravnotež[a] u pravima i obvezama stranaka, proizašlih iz ugovora” postoji također kada je, tijekom ispunjavanja ugovora, bilo da se on ispunjava u pravilnim intervalima ili kontinuirano, ispunjavanje obveza od strane potrošača postalo pretjerano otežano u usporedbi s razdobljem kada je ugovor sklopljen zbog znatnih promjena u deviznom tečaju, koje nijedna stranka nije mogla predvidjeti?

               2.

               Mora li se jasnost i razumljivost ugovorne odredbe, u smislu članka 4. stavka 2. direktive 93/13, tumačiti na način da ugovorna odredba mora sadržavati samo razloge za njezino uključivanje u ugovor i način njezine primjene, ili također moraju biti opisane sve moguće posljedice te ugovorne odredbe zbog kojih može varirati cijena koju mora platiti potrošač, poput, na primjer, tečajnog rizika?

               3.

               Pri tumačenju članka 6. stavka 1. Direktive 93/13, treba li izraz „nisu obvezujuće za potrošača” tumačiti na način da kada zbog promjena u deviznom tečaju postoji znatna neravnoteža u pravima i obvezama stranaka, nacionalni sud može izuzeti potrošača od obveze snošenja cijelog tečajnog rizika?

      (1)  Direktiva Vijeća 93/13/EEZ od 5. travnja 1993. o nepoštenim uvjetima u potrošačkim ugovorima (SL, 1993., L 95, str. 25.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 15., svezak 12., str. 24.)


title: Predmet C-119/14: Rješenje predsjednika Suda od 10. srpnja 2014. (zahtjev za prethodnu odluku Amtsgericht Rüsselsheim – Njemačka) – Henricus Cornelis Maria Niessen, Angelique Francisca Niessen Steeghs, Melissa Alexandra Johanna Niessen, Kenneth Gerardus Henricus Niessen protiv Condor Flugdienst GmbH

text:
               17.11.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 409/32

         Rješenje predsjednika Suda od 10. srpnja 2014. (zahtjev za prethodnu odluku Amtsgericht Rüsselsheim – Njemačka) – Henricus Cornelis Maria Niessen, Angelique Francisca Niessen Steeghs, Melissa Alexandra Johanna Niessen, Kenneth Gerardus Henricus Niessen protiv Condor Flugdienst GmbH
   (Predmet C-119/14) (1)

   2014/C 409/46
   Jezik postupka: njemački
   Predsjednik Suda odredio je brisanje predmeta.

      (1)  SL C 159, 26.5.2014.


title: Predmet T-613/15: Tužba podnesena 30. listopada 2015. – European Dynamics Luxembourg i dr. protiv Europske agencije za upravljanje operativnom suradnjom na vanjskim granicama država članica Europske unije (Frontex)

text:
               11.1.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 7/31

         Tužba podnesena 30. listopada 2015. – European Dynamics Luxembourg i dr. protiv Europske agencije za upravljanje operativnom suradnjom na vanjskim granicama država članica Europske unije (Frontex)
   (Predmet T-613/15)
   (2016/C 007/42)
   Jezik postupka: grčki

      Stranke

      Tužitelji: European Dynamics Luxembourg SA (Luxembourg, Luksemburg), Evropaiki Dinamiki – Proigmena Sistimata Tilepikoinonion Pliroforikis kai Tilematikis AE (Atena, Grčka), European Dynamics Belgium SA (Bruxelles, Belgija) (zastupnik: M. Sfiri, odvjetnik)

      Tuženik: Europska agencija za upravljanje operativnom suradnjom na vanjskim granicama država članica Europske unije (Frontex)

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

               —

               poništi poziv za nadmetanje br. 2015/S 162 295659 Europske agencije za upravljanje operativnom suradnjom na vanjskim granicama država članica Europske unije, koje je objavljeno u dodatku Službenom listu Europske unije od 22. kolovoza 2015. s br. S162;

               —

               naloži Frontex-u da naknadi štetu koju su tužitelji pretrpjeli zbog gubitka prilike dodjele ugovora o javnoj nabavi, štetu koju oni procjenjuju ex aequo et bono u iznosu od osamdeset i pet tisuća eura (85 000 eura) uvećano za kamate počevši od dana donošenja presude ili drugi iznos koji presudi Opći sud, te

               —

               naloži Europskoj agenciji za upravljanje operativnom suradnjom na vanjskim granicama država članica Europske unije snošenje svih troškova koji su nastali tužiteljima.

      Tužbeni razlozi i glavni argumenti

   U potporu tužbe tužitelji ističu da pobijani poziv za nadmetanjetreba poništiti u smislu članka 263. UFEU-a, s obzirom na to da je u suprotnosti s načelom proporcionalnosti i nediskriminacije, koje uređuje javnu nabavu, i kojom se krši članak 102. stavak 1. Financijske uredbe br. 966/2012 (1) kao i članak 146. stavak 1. i članak 147. Delegirane uredbe br. 1268/2012 (2).

      (1)  Uredba (EU, Euratom) br. 966/2012 Europskog parlamenta i Vijeća od 25. listopada 2012. o financijskim pravilima koja se primjenjuju na opći proračun Unije i o stavljanju izvan snage Uredbe Vijeća (EZ, Euratom) br. 1605/2002 (SL L 298, str. 1.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 1., svezak 7., str. 248.).

      (2)  Delegirana uredba Komisije (EU) br. 1268/2012 od 29. listopada 2012. o pravilima za primjenu Uredbe (EU, Euratom) br. 966/2012 Europskog parlamenta i Vijeća o financijskim pravilima koja se primjenjuju na opći proračun Unije (SL L 362, str. 1.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 1., svezak 9., str. 183.).


title: Predmet C-394/16: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 14. srpnja 2016. uputio Landgericht Frankfurt am Main (Njemačka) – FMS Wertmanagement AöR protiv Heta Asset Resolution AG

text:
               14.11.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 419/25

         Zahtjev za prethodnu odluku koji je 14. srpnja 2016. uputio Landgericht Frankfurt am Main (Njemačka) – FMS Wertmanagement AöR protiv Heta Asset Resolution AG
   (Predmet C-394/16)
   (2016/C 419/34)
   Jezik postupka: njemački

      Sud koji je uputio zahtjev

   Landgericht Frankfurt am Main

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelj: FMS Wertmanagement AöR

      Tuženik: Heta Asset Resolution AG

      Prethodna pitanja

               1)

               Treba li Direktivu 2014/59/EU Europskog parlamenta i Vijeća o uspostavi okvira za oporavak i sanaciju kreditnih institucija i investicijskih društava (1), osobito njezin članak 1. stavak 1. i članak 2. stavak 1. točke 2. i 23. u vezi s člankom 4. stavkom 1. točkom 1. Uredbe (EU) br. 575/2013 Europskog parlamenta i Vijeća o bonitetnim zahtjevima za kreditne institucije i investicijska društva (2) tumačiti na način da njezino područje primjene obuhvaća i jedinicu za likvidaciju (tijelo za likvidaciju), koja je prilikom stupanja na snagu Direktive 2014/59/EU 2. srpnja 2014. još bila kreditna institucija u smislu članka 4. stavka 1. točke 1. Uredbe (EU) br. 575/2013 (CRR institucija), ali je međutim izgubila to svojstvo prije isteka roka za prenošenje Direktive 2014/59/EU u nacionalno pravo 31. prosinca 2014., te koja više ne raspolaže bankovnim odobrenjem za obavljanje bankovnih poslova odnosno koja na temelju zakonskog odobrenja smije obavljati još samo (bankovne) poslove čija je jedina svrha likvidacija portfelja?

               2)

               Treba li Direktivu 2014/59/EU, osobito njezin članak 43. stavak 2. točku (b) i članak 37. stavak 6. tumačiti na način, da mjera, koja odgovara bail-in instrumentu iz članka 43. Direktive 2014/59/EU, potpada također pod njezino materijalno područje primjene kada se provodi na temelju nacionalnog propisa matične države članice u situaciji u kojoj više nema realnog izgleda za obnavljanje održivosti jedinice za likvidaciju, koja je već prodala svoje poslovne dijelove čije su se aktivnosti trebale nastaviti nakon stupanja na snagu Direktive 2014/59/EU 2. srpnja 2014., ali prije isteka roka za prenošenje 31. prosinca 2014., ako njezine usluge od sustavne važnosti nisu prenesene na prijelaznu instituciju te se više ne prodaje niti jedan poslovni dio institucije, nego ta jedinica za likvidaciju služi isključivo upravljanju imovinom, pravima i obvezama s ciljem urednog, aktivnog i optimalnog unovčenja pojedinačne imovine, prava i obveza (likvidacija portfelja)?

               3)

               Treba li članak 3. stavak 2. Direktive 2001/24/EZ Europskog parlamenta i Vijeća o restrukturiranju i likvidaciji kreditnih institucija (3) (u verziji članka 117. Direktive 2014/59/EU) tumačiti na način da su smanjenje obveza jedinice za likvidaciju koje joj je odredilo upravno tijelo matične države članice, koje su podložne drugom nacionalnom pravu, kao i smanjenje kamatne stope i odgoda obveza u državi članici, čije se pravo primjenjuje na obveze i u kojoj predmetni vjerovnik ima sjedište, u potpunosti učinkoviti bez dodatnih formalnosti, ili to znači da jedinica za likvidaciju (društvo za likvidaciju) potpada pod područje primjene rationae personae Direktive 2014/59/EU (u skladu s prvim prethodnim pitanjem) i da određena mjera potpada pod materijalno područje primjene Direktive 2014/59/EU?
               Znači li izraz „u potpunosti učinkovite bez dodatnih formalnosti”, da sud države članice, koji mora odlučiti o priznavanju mjera donesenih na temelju prava matične države članice u okviru prava primjenjivog na obveze, nije nadležan za ispitivanje usklađenosti prethodno navedenih mjera s Direktivom 2014/59/EU?

      (1)  Direktiva 2014/59/EU Europskog parlamenta i Vijeća od 15. svibnja 2014. o uspostavi okvira za oporavak i sanaciju kreditnih institucija i investicijskih društava te o izmjeni Direktive Vijeća 82/891/EEZ i direktiva 2001/24/EZ, 2002/47/EZ, 2004/25/EZ, 2005/56/EZ, 2007/36/EZ, 2011/35/EU, 2012/30/EU i 2013/36/EU te uredbi (EU) br. 1093/2010 i (EU) br. 648/2012 Europskog parlamenta i Vijeća, SL L 173, str. 190.

      (2)  Uredba (EU) br. 575/2013 Europskog parlamenta i Vijeća od 26. lipnja 2013. o bonitetnim zahtjevima za kreditne institucije i investicijska društva i o izmjeni Uredbe (EU) br. 648/2012 (EU) br. 646/2012, SL. L 176, str. 1. (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 6., svezak 13., str. 3.)

      (3)  Direktiva 2001/24/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 4. travnja 2001. o restrukturiranju i likvidaciji kreditnih institucija, SL L 125, str. 15. (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 6., svezak 8., str. 14.)


title: Predmet C-15/12 P: Presuda Suda (drugo vijeće) od 19. rujna 2013. — Dashiqiao Sanqiang Refractory Materials Co. Ltd protiv Vijeća Europske unije (Žalba — Damping — Uredba (EZ) br. 826/2009 — Uvoz određenih opeka od magnezijevog oksida podrijetlom iz Kine — Uredba (EZ) br. 384/96 — Članak 2. stavak 10. točka (b) — Primjerena usporedba — Članak 11. stavak 9. — Djelomična privremena revizija — Obveza primjene iste metode kao u ispitnom postupku koji je doveo do uvođenja pristojbe — Promijenjene okolnosti)

text:
               16.11.2013

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 336/5

         Presuda Suda (drugo vijeće) od 19. rujna 2013. — Dashiqiao Sanqiang Refractory Materials Co. Ltd protiv Vijeća Europske unije
   (Predmet C-15/12 P) (1)

   (Žalba - Damping - Uredba (EZ) br. 826/2009 - Uvoz određenih opeka od magnezijevog oksida podrijetlom iz Kine - Uredba (EZ) br. 384/96 - Članak 2. stavak 10. točka (b) - Primjerena usporedba - Članak 11. stavak 9. - Djelomična privremena revizija - Obveza primjene iste metode kao u ispitnom postupku koji je doveo do uvođenja pristojbe - Promijenjene okolnosti)
   2013/C 336/11
   Jezik postupka: francuski

      Stranke

      Žalitelj: Dashiqiao Sanqiang Refractory Materials Co. Ltd (zastupnici: J.-F. Bellis i R. Luff, odvjetnici)

      Druge stranke u postupku: Vijeće Europske unije (zastupnici: J.-P. Hix, agent, uz asistenciju G. Berrisch, Rechtsanwalt i N. Chesaites, Barrister) i Europska komisija (zastupnici: E. Gippini Fournier i H. van Vliet, agenti)

      Predmet

   Žalba protiv presude Općeg suda (prvo vijeće) od 16. prosinca 2011., Dashiqiao Sanqiang Refractory Materials protiv Vijeća (T-423/09) kojom je Opći sud odbio zahtjev za poništenje Uredbe Vijeća (EZ) br. 826/2009 od 7. rujna 2009. o izmjeni Uredbe (EZ) br. 1659/2005 o uvođenju konačne antidampinške pristojbe na uvoz određenih opeka od magnezijevog oksida podrijetlom iz Narodne Republike Kine (SL L 240, str. 7.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 11., svezak 82., str. 134.) — Usporedba uobičajene vrijednosti i izvozne cijene — Uzimanje u obzir poreza na dodanu vrijednost zemlje podrijetla — Primjena metode koja se razlikuje od one upotrijebljene u početnom ispitnom postupku — Pogrešna primjena prava

      Izreka

               1.

               Žalba se odbija.

               2.

               Nalaže se Dashiqiao Sanqiang Refractory Materials Co. Ltd snošenje troškova ovog postupka.

               3.

               Europska komisija snosi vlastite troškove

      (1)  SL C 89, 24.3.2012.


title: Predmet T-426/16: Tužba podnesena 2. kolovoza 2016. – Perfumes y Aromas Artesanales protiv EUIPO-a – Aromas Selective (Aa AROMAS artesanales)

text:
               3.10.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 364/21

      Tužba podnesena 2. kolovoza 2016. – Perfumes y Aromas Artesanales protiv EUIPO-a – Aromas Selective (Aa AROMAS artesanales)
      (Predmet T-426/16)
      (2016/C 364/21)
      Jezik na kojem je tužba podnesena: španjolski

         Stranke

         Tužitelj: Perfumes y Aromas Artesanales, SL (Arganda del Rey, Španjolska) (zastupnik: J. Botella Reyna, odvjetnik)

         Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO)

         Druga stranka pred žalbenim vijećem: Aromas Selective, SL (Dos Hermanas, Španjolska)

         Podaci o postupku pred EUIPO-om

         Podnositelj prijave: tužitelj

         Predmetni sporni žig: figurativni žig Europske unije s verbalnim elementima „Aa AROMAS artesanales” – prijava za registraciju br. 12 215 018

         Postupak pred EUIPO-om: postupak povodom prigovora

         Pobijana odluka: odluka petog žalbenog vijeća EUIPO-a od 20. svibnja 2016. u predmetu R 766/2015-5

         Tužbeni zahtjev

      Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

                  —

                  poništi pobijanu odluku;

                  —

                  naloži EUIPO-u snošenje troškova.

         Tužbeni razlog

                  —

                  postojanje prethodnih prava i mirno zajedničko postojanje navodno suprotstavljenih žigova na tržištu i u registru,

                  —

                  slab razlikovni karakter izraza „AROMAS”,

                  —

                  povreda članka 8. stavka 1. točke (b) Uredbe br. 207/2009.


title: Predmet C-377/17: Tužba podnesena 23. lipnja 2017. – Europska komisija protiv Savezne Republike Njemačke

text:
               14.8.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 269/13

         Tužba podnesena 23. lipnja 2017. – Europska komisija protiv Savezne Republike Njemačke
   (Predmet C-377/17)
   (2017/C 269/19)
   Jezik postupka: njemački

      Stranke

      Tužitelj: Europska komisija (zastupnici: W. Mölls, H. Tserepa-Lacombe, L. Malferrari, agenti)

      Tuženik: Savezna Republika Njemačka

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelj od Suda zahtjeva da,

               1.

               utvrdi da je zadržavajući obvezatne naknade za arhitekte i inženjere sukladno važećoj HOAI Savezna Republika Njemačka povrijedila obvezu koju ima na temelju članka 15. stavka 1. i stavka 2. točke (g) i stavka 3. Direktive 2006/123/EZ i članka 49. UFEU-a;

               2.

               naloži Saveznoj Republici Njemačkoj snošenje troškova postupka.

      Tužbeni razlozi i glavni argumenti

   Njemačka Tarifa naknada za arhitekte i inženjere (HOAI) sadrži sustav najnižih i najviših cijena za usluge u toj skupini profesionalnih djelatnosti. Taj sustav otežava poslovni nastan arhitektima i inženjerima koji se žele natjecati na tržištu s etabliranim ponuditeljima podnoseći ponude koje izlaze izvan dopuštenog cjenovnog okvira. Ti su ponuditelji onemogućeni u pružanju usluga iste kvalitete po nižim cijenama i usluga više kakvoće po višim cijenama.
   Ovo predstavlja ograničenje slobode poslovnog nastana kako za potrebe članka 15. stavka 1. i stavka 2. točke (g) i stavka 3. Direktive 2006/123/EZ tako i članka 49. UFEU-a.
   Ovo ograničenje nije opravdano, osobito ne interesom održavanja kvalitete usluga, što naime nije ni u kakvoj izravnoj vezi s cijenom.


title: Predmet T-141/16: Presuda Općeg suda od 8. lipnja 2017. – Komisija protiv IEM („Arbitražna klauzula — Ugovor FAIR-CT98-9544 sklopljen u okviru četvrtog programa za istraživanja, tehnološki razvoj i demonstracijske aktivnosti (1994.-1998.) — Raskid ugovora — Povrat unaprijed isplaćenih iznosa — Zatezne kamate — Postupak zbog ogluhe”)

text:
               31.7.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 249/25

         Presuda Općeg suda od 8. lipnja 2017. – Komisija protiv IEM
   (Predmet T-141/16) (1)

   ((„Arbitražna klauzula - Ugovor FAIR-CT98-9544 sklopljen u okviru četvrtog programa za istraživanja, tehnološki razvoj i demonstracijske aktivnosti (1994.-1998.) - Raskid ugovora - Povrat unaprijed isplaćenih iznosa - Zatezne kamate - Postupak zbog ogluhe”))
   (2017/C 249/38)
   Jezik postupka: grčki

      Stranke

      Tužitelj: Europska komisija (zastupnici: A. Katsimerou i S. Lejeune, agenti, uz assitenciju O. Lytre, odvjetnika)

      Tuženik: IEM – Erga – Erevnes – Meletes perivallontos kai chorotaxias AE (Atena, Grčka)

      Predmet

   Zahtjev na temelju članka 272. UFEU-a kojim se traži da se društvu IEM – Erga – Erevnes – Meletes perivallontos kai chorotaxias naloži da vrati predujmove koje je Komisija isplatila u okviru ugovora FAIR-CT98-9544, uvećane za zatezne kamate.

      Izreka

               1.

               Društvu IEM – Erga – Erevnes – Meletes perivallontos kai chorotaxias AE nalaže se da Europskoj komisiji plati iznos od 75 728,33 eura, uvećan za zatezne kamate po stopi od 3 %, računajući od 4. rujna 2010. do plaćanja.

               2.

               Društvu IEM nalaže se snošenje troškova.

      (1)  SL C 191, 30. 5. 2016.


title: Predmet C-4/15: Presuda Suda (četvrto vijeće) od 21. srpnja 2016. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Hoge Raad der Nederlanden – Nizozemska) – Staatssecretaris van Financiën protiv Argos Supply Trading BV (Zahtjev za prethodnu odluku — Carinska unija — Zajednička carinska tarifa — Carinski postupci s gospodarskim učinkom — Vanjska proizvodnja — Uredba (EEZ) br. 2913/92 — Članak 148. točka (c) — Izdavanje odobrenja — Gospodarski uvjeti — Izostanak ozbiljnog ugrožavanja osnovnih interesa proizvođača iz Zajednice — Pojam ‚proizvođači iz Zajednice’)

text:
               19.9.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 343/6

         Presuda Suda (četvrto vijeće) od 21. srpnja 2016. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Hoge Raad der Nederlanden – Nizozemska) – Staatssecretaris van Financiën protiv Argos Supply Trading BV
   (Predmet C-4/15) (1)

   ((Zahtjev za prethodnu odluku - Carinska unija - Zajednička carinska tarifa - Carinski postupci s gospodarskim učinkom - Vanjska proizvodnja - Uredba (EEZ) br. 2913/92 - Članak 148. točka (c) - Izdavanje odobrenja - Gospodarski uvjeti - Izostanak ozbiljnog ugrožavanja osnovnih interesa proizvođača iz Zajednice - Pojam ‚proizvođači iz Zajednice’))
   (2016/C 343/07)
   Jezik postupka: nizozemski

      Sud koji je uputio zahtjev

   Hoge Raad der Nederlanden

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelj: Staatssecretaris van Financiën

      Tuženik: Argos Supply Trading BV

      Izreka

   Članak 148. točku (c) Uredbe Vijeća (EEZ) br. 2913/92 od 12. listopada 1992. o Carinskom zakoniku Zajednice treba tumačiti na način da, u okviru zahtjeva za odobrenje upotrebe postupka vanjske proizvodnje, kako bi se ispitalo jesu li ispunjeni gospodarski uvjeti kojima podliježe ta upotreba, treba uzeti u obzir ne samo osnovne interese proizvođača iz Zajednice proizvoda sličnih finalnom proizvodu koji nastane iz planiranih proizvodnih radnji već i one proizvođača iz Zajednice proizvoda sličnih sirovinama ili poluproizvodima podrijetlom izvan Zajednice namijenjenih miješanju s robom Zajednice koja se privremeno izvozi za vrijeme tih radnji.

      (1)  SL C 107, 30. 3. 2015.


title: Predmet T-258/17: Tužba podnesena 3. svibnja 2017. – Arbuzov protiv Vijeća

text:
               3.7.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 213/35

         Tužba podnesena 3. svibnja 2017. – Arbuzov protiv Vijeća
   (Predmet T-258/17)
   (2017/C 213/47)
   Jezik postupka: češki

      Stranke

      Tužitelj: Sergej Arbuzov (Kijev, Ukrajina) (zastupnik: M. Mleziva, odvjetnik)

      Tuženik: Vijeće Europske unije

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

               —

               poništi Odluku Vijeća (ZVSP) 2017/381 od 3. ožujka 2017. o izmjeni Odluke 2014/119/ZVSP o mjerama ograničavanja usmjerenima protiv određenih osoba, subjekata i tijela s obzirom na stanje u Ukrajini, u mjeri u kojoj se odnosi na Sergeja Arbuzova;

               —

               naloži Vijeću Europske unije snošenje vlastitih troškova i troškova Sergeja Arbuzova.

      Tužbeni razlozi i glavni argumenti

   U prilog osnovanosti tužbe tužitelj ističe dva tužbena razloga.

               1.

               Prvi tužbeni razlog, koji se temelji na povredi prava na dobro upravljanje

                           —

                           tužitelj opravdava svoju tužbu, među ostalim, činjenicom da Vijeće Europske unije prilikom donošenja Odluke (ZVSP) 2017/381 od 3. ožujka 2017. nije postupilo s dužnom pažnjom, s obzirom na to da prije donošenja pobijane odluke nije ispitalo tužiteljeve argumente i dokaze koji mu idu u prilog te se u biti oslonilo na kratki sažetak glavnog ukrajinskog državnog odvjetnika a da pritom nije zatražilo nikakve dodatne informacije o razvoju istrage u Ukrajini.

               2.

               Drugi tužbeni zahtjev, koji se temelji na povredi tužiteljevog prava na vlasništvo

                           —

                           Tužitelj u ovom pogledu navodi da su ograničenja koja su mu nametnuta neproporcionalna i nepotrebna te se njima krše jamstva međunarodnopravne zaštite njegova prava na vlasništvo.


title: Predmet F-38/14: Presuda Službeničkog suda (prvo vijeće) od 26. ožujka 2015. – Coedo Suárez protiv Vijeća (Javna služba — Dužnosnici — Stegovni postupak — Stegovna mjera — Udaljavanje s radnog mjesta sa smanjenjem naknade za invalidnost — Razmjernost sankcije — Očita pogreška u ocjeni — Pojam ponašanja dužnosnika tijekom njegove karijere — Poštovanje radnog vremena)

text:
               11.5.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 155/43

         Presuda Službeničkog suda (prvo vijeće) od 26. ožujka 2015. – Coedo Suárez protiv Vijeća
   (Predmet F-38/14) (1)

   ((Javna služba - Dužnosnici - Stegovni postupak - Stegovna mjera - Udaljavanje s radnog mjesta sa smanjenjem naknade za invalidnost - Razmjernost sankcije - Očita pogreška u ocjeni - Pojam ponašanja dužnosnika tijekom njegove karijere - Poštovanje radnog vremena))
   (2015/C 155/62)
   Jezik postupka: francuski

      Stranke

      Tužitelj: Ángel Coedo Suárez (Bruxelles, Belgija) (zastupnici: S. Rodrigues i C. Bernard-Glanz, odvjetnici)

      Tuženik: Vijeće Europske unije (zastupnici: M. Bauer i A. Bisch, agenti)

      Predmet

   Zahtjev za poništenje odluke glavnog tajnika Vijeća o određivanju sankcije udaljavanja s radnog mjesta sa smanjenjem naknade za invalidnost od 15 % do dobi umirovljenja.

      Izreka presude

               1.

               Tužba se odbija.

               2.

               A. Coedo Suárez snosi vlastite troškove i nalaže mu se snošenje troškova Vijeća Europske unije.

      (1)  SL C 212, 7. 7. 2014., str. 45.


title: Predmet C-311/16 P: Žalba koju su 20. svibnja 2016. podnijeli Zoohaus Bürstadt, Helmut Ofenloch GmbH & Co. KG protiv presude Općeg suda (osmo vijeće) od 17. ožujka 2016. u predmetu T-817/14, Zoofachhandel Züpke GmbH i dr. protiv Europske komisije

text:
               19.9.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 343/23

         Žalba koju su 20. svibnja 2016. podnijeli Zoohaus Bürstadt, Helmut Ofenloch GmbH & Co. KG protiv presude Općeg suda (osmo vijeće) od 17. ožujka 2016. u predmetu T-817/14, Zoofachhandel Züpke GmbH i dr. protiv Europske komisije
   (Predmet C-311/16 P)
   (2016/C 343/35)
   Jezik postupka: njemački

      Stranke

      Žalitelj: Zoohaus Bürstadt, Helmut Ofenloch GmbH & Co. KG (zastupnik: E. Hauk, odvjetnik)

      Druga stranka u postupku: Europska komisija
   Predmet je rješenjem Suda od 20. srpnja 2016. brisan iz upisnika Suda.


title: Predmet T-747/14: Rješenje Općeg suda od 8. ožujka 2017. – Merck protiv EUIPO-a – Société des produits Nestlé (HEALTHPRESSO) („Žig Europske unije — Postupak povodom prigovora — Obustava postupka”)

text:
               8.5.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 144/43

         Rješenje Općeg suda od 8. ožujka 2017. – Merck protiv EUIPO-a – Société des produits Nestlé (HEALTHPRESSO)
   (Predmet T-747/14) (1)

   ((„Žig Europske unije - Postupak povodom prigovora - Obustava postupka”))
   (2017/C 144/58)
   Jezik postupka: engleski

      Stranke

      Tužitelj: Merck KGaA (Darmstadt, Njemačka) (zastupnici: M. Best, U. Pfleghar i S. Schäffner, odvjetnici)

      Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (zastupnik: L. Rampini, agent)

      Druga stranka u postupku pred žalbenim vijećem EUIPO-a, intervenijent u postupku pred Općim sudom: Société des produits Nestlé SA (Vevey,, Švicarska) (zastupnici): A. Jaeger-Lenz, A. Lambrecht i S. Cobet-Nüse, odvjetnici)

      Predmet

   Tužba protiv odluke prvog žalbenog vijeća EUIPO-a od 7. kolovoza 2014. (predmet R 1880/2013-1), koji se odnosi na postupak povodom prigovora između društava Société des Produits Nestlé SA i Merck KGaA.

      Izreka

               1.

               Obustavlja se postupak po tužbi.

               2.

               Društvima Merck KGaA i Société des Produits Nestlé SA nalaže se snošenje vlastitih troškova i, svakome od njih, polovice troškova Ureda Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO).

      (1)  SL C 462, 22. 12. 2014.


title: Presuda suda оd 15. prosinca 2016. u predmetu E-1/16 – Synnøve Finden AS protiv norveške vlade, koju zastupa Ministarstvo poljoprivrede i hrane (Proizvodi obuhvaćeni Sporazumom o EGP-u – Mliječni proizvodi – Državna potpora – Državna sredstva – Utjecaj na trgovinu i narušavanje tržišnog natjecanja – Sloboda poslovnog nastana)

text:
               27.4.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 133/4

         PRESUDA SUDA
   оd 15. prosinca 2016.
   u predmetu E-1/16
   Synnøve Finden AS protiv norveške vlade, koju zastupa Ministarstvo poljoprivrede i hrane
   (Proizvodi obuhvaćeni Sporazumom o EGP-u – Mliječni proizvodi – Državna potpora – Državna sredstva – Utjecaj na trgovinu i narušavanje tržišnog natjecanja – Sloboda poslovnog nastana)
   (2017/C 133/04)
   U predmetu E-1/16 Synnøve Finden AS protiv norveške vlade, koju zastupa Ministarstvo poljoprivrede i hrane – ZAHTJEV Sudu na temelju članka 34. Sporazuma među državama EFTA-e o osnivanju Nadzornog tijela i Suda koji je podnio Okružni sud u Oslu (Oslo tingrett) u pogledu tumačenja Sporazuma o Europskom gospodarskom prostoru, a posebno njegovih članaka 31. i 61., Sud, u sastavu Carl Baudenbacher, predsjednik i sudac izvjestitelj, Per Christiansen i Páll Hreinsson, suci, presudio je 15. prosinca 2016. kao u izreci:

               1.

               Članak 61. Sporazuma o EGP-u treba tumačiti tako da program predviđen u nacionalnom zakonodavstvu, na temelju kojeg se poduzetniku dodjeljuje 0,50 NOK po litri za količinu od najviše 100 milijuna litara za distribuciju određenih proizvoda, od kojih su neki obuhvaćeni područjem primjene Sporazuma o EGP-u, predstavlja mjeru državne potpore, uz uvjet da sud koji je uputio zahtjev, uzimajući su obzir sve prikupljene činjenice i smjernice Suda, utvrdi da je riječ o državnoj intervenciji ili intervenciji putem državnih sredstava, da intervencija može utjecati na trgovinu među državama EGP-a, da daje selektivnu prednost njezinu korisniku i da narušava ili prijeti narušavanjem tržišnog natjecanja. Zbog takve bi ocjene suda koji je uputio zahtjev program podlijegao obvezi izvješćivanja u skladu s člankom 1. stavkom 3. dijela I. Protokola 3. uz Sporazum među državama EFTA-e o Nadzornom tijelu i Sudu.

               2.

               Ako je program državne potpore neraskidivo povezan s određenim proizvodima koji nisu isključivo izvan područja primjene Sporazuma o EGP-u, mjera se u cjelini mora prijaviti Nadzornom tijelu EFTA-e.

               3.

               Nacionalni sud nema razloga procijeniti program državne potpore u kontekstu slobode poslovnog nastana iz članka 31. Sporazuma o EGP-u, osim ako se u pravnom smislu može procijeniti odvojeno od mjera državne potpore.