title: Predmet T-241/20: Tužba podnesena 27. travnja 2020. – Susta protiv Parlamenta

text:
               29.6.2020

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 215/46

      Tužba podnesena 27. travnja 2020. – Susta protiv Parlamenta
      (Predmet T-241/20)
      (2020/C 215/57)
      Jezik postupka: francuski

         Stranke

         Tužitelj: Gianluca Susta (Biella, Italija) (zastupnici: A. Schmitt i A. Grosjean, odvjetnici)

         Tuženik: Europski parlament

         Tužbeni zahtjev

      Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:
      proglasi i presudi kako slijedi:

                  —

                  ova je tužba dopuštena;

                  —

                  po potrebi, u okviru mjera upravljanja postupkom ili mjera izvođenja dokaza u ovom predmetu, Europskom parlamentu nalaže se podnošenje mišljenja Pravne službe Europskog parlamenta, donesenih 16. srpnja 2018. kao i 3. prosinca 2018., ne dovodeći u pitanje točan datum, ali u svakom slučaju prije nego što je Predsjedništvo Parlamenta donijelo odluku od 10. prosinca 2018. o izmjeni Provedbenih mjera Statuta zastupnika Europskog parlamenta (2018/C 466/02, Službeni list, 28. prosinca 2018., C 466/8);

                  —

                  poništava se pojedinačna pobijana odluka, o kojoj je odjel „za plaće i socijalna prava zastupnika” Glavne uprave za financije Europskog parlamenta obavijestio tužitelja vezano za njegova prava na dodatnu (dobrovoljnu) mirovinu na temelju članka 263. UFEU-a s obzirom na to da se tom odlukom godine za ostvarenje prava na dodatnu (dobrovoljnu) mirovinu koja se tužitelju duguje povećavaju sa 63 na 65 godina od 1. siječnja 2019. kako je određeno navedenom odlukom Predsjedništva od 10. prosinca 2018.;

                  —

                  poništava se, odnosno proglašava neprimjenjivom, navedena odluka koju je donijelo Predsjedništvo Parlamenta 10. prosinca 2018. na temelju članka 277. UFEU-a, s obzirom na to da ona mijenja članak 76. Provedbenih mjera Statuta zastupnika u Europskom parlamentu (MAS) i preciznije, s obzirom na to da povećava godine za ostvarenje prava na dodatnu (dobrovoljnu) mirovinu koja se ima isplaćivati od 1. siječnja 2019.;

                  —

                  Parlamentu se nalaže snošenje troškova.

         Tužbeni razlozi i glavni argumenti

      U prilog osnovanosti tužbe tužitelj ističe pet tužbenih razloga.

                  1.

                  Prvi tužbeni razlog, koji se temelji na nenadležnosti Predsjedništva ratione materiae.

                              —

                              s jedne strane, odlukom Predsjedništva od 10. prosinca 2018. (u daljnjem tekstu: odluka Predsjedništva) povrijeđen je Statut zastupnika Europskog parlamenta usvojenog Odlukom Europskog parlamenta od 28. rujna 2005, 2005/684/EZ, Euratom (SL 2005., L 262, str.1.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 1., svezak 16., str. 181.) (u daljnjem tekstu: Statut). Odluka Predsjedništva se osobito protivi odredbama članka 27. Statuta kojim se predviđa zadržavanje „stečenih prava” i „budućih prava”.

                              —

                              s druge strane, odluka Predsjedništva stvara porez uvodeći poseban namet od 5 % na nominalni iznos mirovine iako stvaranje poreza nije u nadležnosti Predsjedništva u skladu s člankom 223. stavkom 2. UFEU-a.

                  2.

                  Drugi tužbeni razlog, koji se temelji na bitnoj povredi postupka.

                              —

                              s jedne strane, Predsjedništvu se predbacuje da je donijelo svoju odluku a da pritom nije poštovalo pravila iz članka 223. UFEU-a.

                              —

                              s druge strane, odluka Predsjedništva nije dovoljno obrazložena te zato krši obvezu obrazlaganja predviđenu člankom 296. drugim podstavkom UFEU-a i člankom 41. stavkom 2. točkom (c) Povelje Europske unije o temeljnim pravima.

                  3.

                  Treći tužbeni razlog, koji se temelji na povredi stečenih i budućih prava kao i načela legitimnih očekivanja.

                              —

                              s jedne strane, odluka Predsjedništva povređuje stečena i buduća prava koja proizlaze kako iz općih načela prava, tako i iz Statuta, koji izričito određuje da ona moraju biti „u cijelosti” očuvana (članak 27.).

                              —

                              s druge strane, odlukom Predsjedništva povrjeđuje se načelo legitimnih očekivanja.

                  4.

                  Četvrti tužbeni zahtjev, koji se temelji na povredi načela proporcionalnosti, načela jednakog postupanja i nediskriminacije.

                              —

                              s jedne strane, povrede tužiteljevih prava neproporcionalne su u odnosu na ciljeve koji se žele postići odlukom Predsjedništva.

                              —

                              s druge strane, odluka Predsjedništva mora se proglasiti neprimjenjivom zbog povrede načela jednakog postupanja i nediskriminacije.

                  5.

                  Peti tužbeni razlog, koji se temelji na povredi načela pravne sigurnosti i nepostojanju prijelaznih mjera.

                              —

                              s jedne strane, odlukom Predsjedništva povrjeđuje se načelo pravne sigurnosti zato što nezakonito proizvodi retroaktivne učinke.

                              —

                              s druge strane, odlukom Predsjedništva povrjeđuje se načelo pravne sigurnosti zato što njome nisu predviđene prijelazne mjere.


title: Predmet T-242/20: Tužba podnesena 27. travnja 2020. – Frutos Gama protiv Parlamenta

text:
               29.6.2020

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 215/48

      Tužba podnesena 27. travnja 2020. – Frutos Gama protiv Parlamenta
      (Predmet T-242/20)
      (2020/C 215/58)
      Jezik postupka: francuski

         Stranke

         Tužitelj: Manuela Frutos Gama (Valverde de Mérida, Španjolska) (zastupnici: A. Schmitt i A. Grosjean, odvjetnici)

         Tuženik: Europski parlament

         Tužbeni zahtjev

      Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:
      proglasi i presudi,

                  —

                  predmetna tužba je dopuštena;

                  —

                  prema potrebi, kao mjere upravljanja postupkom ili mjere izvođenja dokazâ u ovom predmetu, Europskom parlamentu nalaže se podnošenje mišljenja pravne službe Europskog parlamenta donesenih 16. srpnja i 3. prosinca 2018., ne dovodeći u pitanje točan datum, ali u svakom slučaju prije donošenja Odluke Predsjedništva Europskog parlamenta od 10. prosinca 2018. o izmjeni Provedbenih mjera Statuta zastupnika u Europskom parlamentu (2018/C 466/02, Službeni list, 28. prosinca 2018., C 466/8);

                  —

                  na temelju članka 263. UFEU-a poništava se pobijana pojedinačna odluka, koju je tužitelju dostavio „Odjel za plaće i socijalna prava zastupnika” Glavne uprave za financije Europskog parlamenta, o tužiteljevim pravima na dodatnu (dobrovoljnu) mirovinu u dijelu u kojem se tom odlukom provodi povećanje dobi za pravo na ostvarivanje dodatne (dobrovoljne) mirovine tužitelja s 63 na 65 godina od 1. siječnja 2019., kao što je to uvedeno navedenom odlukom Predsjedništva od 10. prosinca 2018.;

                  —

                  poništava se, ili se proglašava neprimjenjiva, prethodno navedena Odluka Predsjedništva od 10. prosinca 2018. na temelju članka 277. UFEU-a, u dijelu u kojem se njome mijenja članak 76. Provedbenih mjera Statuta, i konkretnije, u dijelu u kojem se njome povećava dob za pravo na dodatnu (dobrovoljnu) mirovinu naplativu od 1. siječnja 2019.;

                  —

                  Parlamentu se nalaže snošenje troškova.

         Tužbeni razlozi i glavni argumenti

      U prilog osnovanosti tužbe tužitelj ističe pet tužbenih razloga.

                  1.

                  Prvi tužbeni razlog, koji se temelji na nenadležnosti ratione materiae Predsjedništva.

                              —

                              s jedne strane, odluka Predsjedništva od 10. prosinca 2018. (u daljnjem tekstu: odluka Predsjedništva) donesena je uz povredu Statuta zastupnika Europskog parlamenta donesenog Odlukom Europskog parlamenta od 28. rujna 2005.2005/684/EZ, Euratom (SL 2005., L 262, str.1.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 1., svezak 16., str. 181., u daljnjem tekstu: Statut). Odluka Predsjedništva se osobito protivi odredbama članka 27. Statuta kojim se predviđa zadržavanje „stečenih prava” i „budućih prava”.

                              —

                              s druge strane, odlukom Predsjedništva uvodi se porez uspostavom posebne pristojbe od 5 % nominalnog iznosa mirovine, iako uvođenje poreza nije u nadležnosti Predsjedništva, u skladu s člankom 223. stavkom 2. UFEU-a.

                  2.

                  Drugi tužbeni razlog, koji se temelji na bitnim povredama postupka.

                              —

                              s jedne strane, Predsjedništvu se stavlja na teret da prilikom donošenja svoje odluke nije poštovalo pravila predviđena člankom 223. UFEU-a.

                              —

                              s druge strane, odluka Predsjedništva nije dovoljno obrazložena te zato povređuje obvezu obrazlaganja predviđenu u članku 296. drugom podstavku UFEU-a i članak 41. stavak 2. točku (c) Povelje Europske unije o temeljnim pravima.

                  3.

                  Treći tužbeni razlog, koji se temelji na povredi stečenih prava i budućih prava te načela legitimnih očekivanja.

                              —

                              s jedne strane, odlukom Predsjedništva povrjeđuju se stečena prava i buduća prava proizašla kako iz općih načela prava tako i iz Statuta, kojim je izričito predviđeno da ona budu „u cijelosti” zadržana (članak 27.).

                              —

                              s druge strane, odlukom Predsjedništva povrjeđuje se načelo legitimnih očekivanja.

                  4.

                  Četvrti tužbeni razlog, koji se temelji na povredi načela proporcionalnosti i načelâ jednakog postupanja i nediskriminacije.

                              —

                              s jedne strane, povrede tužiteljevih prava neproporcionalne su u odnosu na ciljeve koji se žele postići odlukom Predsjedništva.

                              —

                              s druge strane, odluku Predsjedništva treba proglasiti neprimjenjivom zbog povrede načelâ jednakosti postupanja i nediskriminacije.

                  5.

                  Peti tužbeni razlog, koji se temelji na povredi načela pravne sigurnosti i izostanku prijelaznih mjera.

                              —

                              s jedne strane, odlukom Predsjedništva povrjeđuje se načelo pravne sigurnosti zato što nezakonito proizvodi retroaktivne učinke.

                              —

                              s druge strane, odlukom Predsjedništva povrjeđuje se načelo pravne sigurnosti zato što njome nisu predviđene prijelazne mjere.


title: Predmet T-243/20: Tužba podnesena 29. travnja 2020. – Galeote protiv Parlamenta

text:
               29.6.2020

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 215/49

      Tužba podnesena 29. travnja 2020. – Galeote protiv Parlamenta
      (Predmet T-243/20)
      (2020/C 215/59)
      Jezik postupka: francuski

         Stranke

         Tužitelj: Gerardo Galeote (Madrid, Španjolska) (zastupnici: A. Schmitt i A. Grosjean, odvjetnici)

         Tuženik: Europski parlament

         Tužbeni zahtjev

      Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:
      utvrdi i presudi,

                  —

                  ova tužba je dopuštena;

                  —

                  prema potrebi, kao mjere upravljanja postupkom ili mjere izvođenja dokazâ u ovom predmetu, Europskom parlamentu nalaže se podnošenje mišljenja koja je izdala Pravna služba Europskog parlamenta, donesena 16. srpnja 2018. i 3. prosinca 2018., ne dovodeći u pitanje točan datum, ali u svakom slučaju prije usvajanja odluke koju je donijelo Predsjedništvo Parlamenta 10. prosinca 2018. o izmjeni Provedbenih mjera Statuta zastupnika Europskog parlamenta (2018/C 466/02, Službeni list, 28. prosinca 2018., C 466/8);

                  —

                  pobijana pojedinačna odluka, koju je tužitelju dostavio „Odjel za plaće i socijalna prava zastupnika” Glavne uprave za financije Europskog parlamenta, o tužiteljevim pravima na dodatnu (dobrovoljnu) mirovinu, poništava se na temelju članka 263. UFEU-a u dijelu u kojem se tom odlukom, s učinkom od 1. siječnja 2019. godine, dob za primanje dodatne (dobrovoljne) mirovine koja se isplaćuje podnositelju zahtjeva povećava sa 63 na 65 godina, kako je to uspostavljeno spomenutom Odlukom predsjedništva od 10. prosinca 2018.;

                  —

                  prethodno navedena odluka koju je 10. prosinca 2018. donijelo Predsjedništvo Parlamenta proglašava se ništavom, odnosno neprimjenjivom na temelju članka 277. UFEU-a, u dijelu u kojem se njome mijenja članak 76. Provedbenih mjera Statuta zastupnika Europskog parlamenta i posebno u dijelu u kojem se njome povećava dob za pravno na dodatnu (dobrovoljnu) mirovinu koja se isplaćuje od 1. siječnja 2019.;

                  —

                  naloži Parlamentu snošenje troškova.

         Tužbeni razlozi i glavni argumenti

      U prilog osnovanosti tužbe tužitelj ističe pet tužbenih razloga.

                  1.

                  Prvi tužbeni razlog koji se temelji na nenadležnosti ratione materiae Predsjedništva.

                              —

                              s jedne strane, odluka Predsjedništva od 10. prosinca 2018. (u daljnjem tekstu: odluka Predsjedništva) donesena je uz povredu Statuta zastupnika Europskog parlamenta usvojenog Odlukom Europskog parlamenta od 28. rujna 2005., 2005/684/EZ, Euratom (SL 2005., L 262, str. 1.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 1., svezak 16., str. 181., u daljnjem tekstu: Statut). Odluka Predsjedništva se osobito protivi odredbama članka 27. Statuta kojim se predviđa zadržavanje „stečenih prava” i „prava u postupku stjecanja”.

                              —

                              s druge strane, odlukom Predsjedništva uvodi se porez uspostavom posebne pristojbe od 5 % nominalnog iznosa mirovine, iako uvođenje poreza nije u nadležnosti Predsjedništva, u skladu s člankom 223. stavkom 2. UFEU-a.

                  2.

                  Drugi tužbeni razlog, koji se temelji na bitnim povredama postupka.

                              —

                              s jedne strane, Predsjedništvu se stavlja na teret da prilikom donošenja svoje odluke nije poštovalo pravila predviđena člankom 223. UFEU-a.

                              —

                              s druge strane, odluka Predsjedništva nije dovoljno obrazložena te zato krši obvezu obrazlaganja predviđenu u članku 296. drugom podstavku UFEU-a i članku 41. stavku 2. točki (c) Povelje Europske unije o temeljnim pravima.

                  3.

                  Treći tužbeni razlog, koji se temelji na povredi stečenih prava i prava u postupku stjecanja te načela legitimnih očekivanja.

                              —

                              s jedne strane, odlukom Predsjedništva povrjeđuju se stečena prava i prava u postupku stjecanja koja se temelje na općim načelima prava i iz Statuta, kojim je izričito predviđeno da ona budu „u cijelosti” zadržana (članak 27.).

                              —

                              s druge strane, odlukom Predsjedništva povrjeđuje se načelo legitimnih očekivanja.

                  4.

                  Četvrti tužbeni razlog, koji se temelji na povredi načela proporcionalnosti i načelâ jednakog postupanja i nediskriminacije.

                              —

                              s jedne strane, povrede tužiteljevih prava neproporcionalne su u odnosu na ciljeve koji se žele postići odlukom Predsjedništva.

                              —

                              s druge strane, odluku Predsjedništva treba proglasiti neprimjenjivom zbog povrede načelâ jednakosti postupanja i nediskriminacije.

                  5.

                  Peti tužbeni razlog, koji se temelji na povredi načela pravne sigurnosti i izostanku prijelaznih mjera.

                              —

                              s jedne strane, odlukom Predsjedništva povrjeđuje se načelo pravne sigurnosti zato što ona nezakonito proizvodi retroaktivne učinke.

                              —

                              s druge strane, odlukom Predsjedništva povrjeđuje se načelo pravne sigurnosti zato što njome nisu predviđene prijelazne mjere.


title: Predmet T-244/20: Tužba podnesena 29. travnja 2020. – Marques protiv Parlamenta

text:
               29.6.2020

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 215/51

      Tužba podnesena 29. travnja 2020. – Marques protiv Parlamenta
      (Predmet T-244/20)
      (2020/C 215/60)
      Jezik postupka: francuski

         Stranke

         Tužitelj: Mário Sérgio Marques (Funchal, Portugal) (zastupnici: A. Schmitt i A. Grosjean, odvjetnici)

         Tuženik: Europski parlament

         Tužbeni zahtjev

      Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:
      proglasi i presudi,

                  —

                  predmetna tužba je dopuštena;

                  —

                  prema potrebi, kao mjere upravljanja postupkom ili mjere izvođenja dokazâ u ovom predmetu, Europskom parlamentu nalaže se podnošenje mišljenja pravne službe Europskog parlamenta donesenih 16. srpnja i 3. prosinca 2018., ne dovodeći u pitanje točan datum, ali u svakom slučaju prije donošenja Odluke Predsjedništva Europskog parlamenta od 10. prosinca 2018. o izmjeni Provedbenih mjera Statuta zastupnika u Europskom parlamentu (2018/C 466/02, Službeni list, 28. prosinca 2018., C 466/8);

                  —

                  na temelju članka 263. UFEU-a poništava se pobijana pojedinačna odluka, koju je tužitelju dostavio „Odjel za plaće i socijalna prava zastupnika” Glavne uprave za financije Europskog parlamenta, o tužiteljevim pravima na dodatnu (dobrovoljnu) mirovinu u dijelu u kojem se tom odlukom provodi povećanje dobi za pravo na ostvarivanje dodatne (dobrovoljne) mirovine tužitelja s 63 na 65 godina od 1. siječnja 2019., kao što je to uvedeno navedenom odlukom Predsjedništva od 10. prosinca 2018.;

                  —

                  poništava se, ili se proglašava neprimjenjiva, prethodno navedena Odluka Predsjedništva od 10. prosinca 2018. na temelju članka 277. UFEU-a, u dijelu u kojem se njome mijenja članak 76. Provedbenih mjera Statuta, i konkretnije, u dijelu u kojem se njome povećava dob za pravo na dodatnu (dobrovoljnu) mirovinu naplativu od 1. siječnja 2019.;

                  —

                  Parlamentu se nalaže snošenje troškova.

         Tužbeni razlozi i glavni argumenti

      U prilog osnovanosti tužbe tužitelj ističe pet tužbenih razloga.

                  1.

                  Prvi tužbeni razlog, koji se temelji na nenadležnosti ratione materiae Predsjedništva.

                              —

                              s jedne strane, odluka Predsjedništva od 10. prosinca 2018. (u daljnjem tekstu: odluka Predsjedništva) donesena je uz povredu Statuta zastupnika Europskog parlamenta donesenog Odlukom Europskog parlamenta od 28. rujna 2005., 2005/684/EZ, Euratom (SL 2005., L 262, str.1.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 1., svezak 16., str. 181., u daljnjem tekstu: Statut). Odluka Predsjedništva se osobito protivi odredbama članka 27. Statuta kojim se predviđa zadržavanje „stečenih prava” i „budućih prava”.

                              —

                              s druge strane, odlukom Predsjedništva uvodi se porez uspostavom posebne pristojbe od 5 % nominalnog iznosa mirovine, iako uvođenje poreza nije u nadležnosti Predsjedništva, u skladu s člankom 223. stavkom 2. UFEU-a.

                  2.

                  Drugi tužbeni razlog, koji se temelji na bitnim povredama postupka.

                              —

                              s jedne strane, Predsjedništvu se stavlja na teret da prilikom donošenja svoje odluke nije poštovalo pravila predviđena člankom 223. UFEU-a.

                              —

                              s druge strane, odluka Predsjedništva nije dovoljno obrazložena te zato povređuje obvezu obrazlaganja predviđenu u članku 296. drugom podstavku UFEU-a i članak 41. stavak 2. točku (c) Povelje Europske unije o temeljnim pravima.

                  3.

                  Treći tužbeni razlog, koji se temelji na povredi stečenih prava i budućih prava te načela legitimnih očekivanja.

                              —

                              s jedne strane, odlukom Predsjedništva povrjeđuju se stečena prava i buduća prava proizašla kako iz općih načela prava tako i iz Statuta, kojim je izričito predviđeno da ona budu „u cijelosti” zadržana (članak 27.).

                              —

                              s druge strane, odlukom Predsjedništva povrjeđuje se načelo legitimnih očekivanja.

                  4.

                  Četvrti tužbeni razlog, koji se temelji na povredi načela proporcionalnosti i načelâ jednakog postupanja i nediskriminacije.

                              —

                              s jedne strane, povrede tužiteljevih prava neproporcionalne su u odnosu na ciljeve koji se žele postići odlukom Predsjedništva.

                              —

                              s druge strane, odluku Predsjedništva treba proglasiti neprimjenjivom zbog povrede načelâ jednakosti postupanja i nediskriminacije.

                  5.

                  Peti tužbeni razlog, koji se temelji na povredi načela pravne sigurnosti i izostanku prijelaznih mjera.

                              —

                              s jedne strane, odlukom Predsjedništva povrjeđuje se načelo pravne sigurnosti zato što nezakonito proizvodi retroaktivne učinke.

                              —

                              s druge strane, odlukom Predsjedništva povrjeđuje se načelo pravne sigurnosti zato što njome nisu predviđene prijelazne mjere.


title: Predmet T-245/20: Tužba podnesena 29. travnja 2020. – Watson protiv Parlamenta

text:
               29.6.2020

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 215/53

      Tužba podnesena 29. travnja 2020. – Watson protiv Parlamenta
      (Predmet T-245/20)
      (2020/C 215/61)
      Jezik postupka: francuski

         Stranke

         Tužitelj: Graham R. Watson (Edinburgh, Ujedinjena Kraljevina) (zastupnici: A. Schmitt i A. Grosjean, odvjetnici)

         Tuženik: Europski parlament

         Tužbeni zahtjev

      Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:
      proglasi i presudi,

                  —

                  predmetna tužba je dopuštena;

                  —

                  prema potrebi, kao mjere upravljanja postupkom ili mjere izvođenja dokazâ u ovom predmetu, Europskom parlamentu nalaže se podnošenje mišljenja pravne službe Europskog parlamenta donesenih 16. srpnja i 3. prosinca 2018., ne dovodeći u pitanje točan datum, ali u svakom slučaju prije donošenja Odluke Predsjedništva Europskog parlamenta od 10. prosinca 2018. o izmjeni Provedbenih mjera Statuta zastupnika u Europskom parlamentu (2018/C 466/02, Službeni list, 28. prosinca 2018., C 466/8);

                  —

                  na temelju članka 263. UFEU-a poništava se pobijana pojedinačna odluka, koju je tužitelju dostavio „Odjel za plaće i socijalna prava zastupnika” Glavne uprave za financije Europskog parlamenta, o tužiteljevim pravima na dodatnu (dobrovoljnu) mirovinu u dijelu u kojem se tom odlukom provodi povećanje dobi za pravo na ostvarivanje dodatne (dobrovoljne) mirovine tužitelja s 63 na 65 godina od 1. siječnja 2019., kao što je to uvedeno navedenom odlukom Predsjedništva od 10. prosinca 2018.;

                  —

                  poništava se, ili se proglašava neprimjenjiva, prethodno navedena Odluka Predsjedništva od 10. prosinca 2018. na temelju članka 277. UFEU-a, u dijelu u kojem se njome mijenja članak 76. Provedbenih mjera Statuta, i konkretnije, u dijelu u kojem se njome povećava dob za pravo na dodatnu (dobrovoljnu) mirovinu naplativu od 1. siječnja 2019.;

                  —

                  Parlamentu se nalaže snošenje troškova.

         Tužbeni razlozi i glavni argumenti

      U prilog osnovanosti tužbe tužitelj ističe pet tužbenih razloga.

                  1.

                  Prvi tužbeni razlog, koji se temelji na nenadležnosti ratione materiae Predsjedništva.

                              —

                              s jedne strane, odluka Predsjedništva od 10. prosinca 2018. (u daljnjem tekstu: odluka Predsjedništva) donesena je uz povredu Statuta zastupnika Europskog parlamenta donesenog Odlukom Europskog parlamenta od 28. rujna 2005., 2005/684/EZ, Euratom (SL 2005., L 262, str.1.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 1., svezak 16., str. 181., u daljnjem tekstu: Statut). Odluka Predsjedništva se osobito protivi odredbama članka 27. Statuta kojim se predviđa zadržavanje „stečenih prava” i „budućih prava”.

                              —

                              s druge strane, odlukom Predsjedništva uvodi se porez uspostavom posebne pristojbe od 5 % nominalnog iznosa mirovine, iako uvođenje poreza nije u nadležnosti Predsjedništva, u skladu s člankom 223. stavkom 2. UFEU-a.

                  2.

                  Drugi tužbeni razlog, koji se temelji na bitnim povredama postupka.

                              —

                              s jedne strane, Predsjedništvu se stavlja na teret da prilikom donošenja svoje odluke nije poštovalo pravila predviđena člankom 223. UFEU-a.

                              —

                              s druge strane, odluka Predsjedništva nije dovoljno obrazložena te zato povređuje obvezu obrazlaganja predviđenu u članku 296. drugom podstavku UFEU-a i članak 41. stavak 2. točku (c) Povelje Europske unije o temeljnim pravima.

                  3.

                  Treći tužbeni razlog, koji se temelji na povredi stečenih prava i budućih prava te načela legitimnih očekivanja.

                              —

                              s jedne strane, odlukom Predsjedništva povrjeđuju se stečena prava i buduća prava proizašla kako iz općih načela prava tako i iz Statuta, kojim je izričito predviđeno da ona budu „u cijelosti” zadržana (članak 27.).

                              —

                              s druge strane, odlukom Predsjedništva povrjeđuje se načelo legitimnih očekivanja.

                  4.

                  Četvrti tužbeni razlog, koji se temelji na povredi načela proporcionalnosti i načelâ jednakog postupanja i nediskriminacije.

                              —

                              s jedne strane, povrede tužiteljevih prava neproporcionalne su u odnosu na ciljeve koji se žele postići odlukom Predsjedništva.

                              —

                              s druge strane, odluku Predsjedništva treba proglasiti neprimjenjivom zbog povrede načelâ jednakosti postupanja i nediskriminacije.

                  5.

                  Peti tužbeni razlog, koji se temelji na povredi načela pravne sigurnosti i izostanku prijelaznih mjera.

                              —

                              s jedne strane, odlukom Predsjedništva povrjeđuje se načelo pravne sigurnosti zato što nezakonito proizvodi retroaktivne učinke.

                              —

                              s druge strane, odlukom Predsjedništva povrjeđuje se načelo pravne sigurnosti zato što njome nisu predviđene prijelazne mjere.


title: Predmet T-246/20: Tužba podnesena 27. travnja 2020. – Aerospinning Master Franchising protiv EUIPO-a – Mad Dogg Athletics (SPINNING)

text:
               29.6.2020

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 215/54

      Tužba podnesena 27. travnja 2020. – Aerospinning Master Franchising protiv EUIPO-a – Mad Dogg Athletics (SPINNING)
      (Predmet T-246/20)
      (2020/C 215/62)
      Jezik postupka: češki

         Stranke

         Tužitelj: Aerospinning Master Franchising s. r. o. (Prag, Češka Republika) (zastupnik: K. Labalestra, odvjetnik)

         Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO)

         Druga stranka pred žalbenim vijećem: Mad Dogg Athletics, Inc. (Venice, Kalifornija, Sjedinjene Američke Države)

         Podaci o postupku pred EUIPO-om

         Nositelj spornog žiga: druga stranka pred žalbenim vijećem

         Predmetni sporni žig: verbalni žig Europske unije SPINNING – žig Europske unije br. 175 117

         Postupak pred EUIPO-om: postupak proglašavanja žiga ništavim

         Pobijana odluka: odluka četvrtog žalbenog vijeća EUIPO-a od 26. veljače 2020. u predmetu R 369/2019-4

         Tužbeni zahtjev

      Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

                  —

                  poništi pobijanu odluku;

                  —

                  naloži EUIPO-u snošenje troškova.

         Tužbeni razlozi

                  —

                  povreda članka 58. stavka 1. točke (b) Uredbe br. 2017/1001 Europskog parlamenta i Vijeća;

                  —

                  povreda članka 41. stavka 2. točke (a) Povelje Europske unije o temeljnim pravima;

                  —

                  povreda članka 41. stavka 2. točke (c) Povelje Europske unije o temeljnim pravima.


title: Predmet T-249/20: Tužba podnesena 28. travnja 2020. – Sabra protiv Vijeća

text:
               29.6.2020

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 215/55

      Tužba podnesena 28. travnja 2020. – Sabra protiv Vijeća
      (Predmet T-249/20)
      (2020/C 215/63)
      Jezik postupka: engleski

         Stranke

         Tužitelj: Abdelkader Sabra (Beirut, Libanon) (zastupnici: M. Lester, QC, i A. Bradshaw, solicitor)

         Tuženik: Vijeće Europske unije

         Tužbeni zahtjev

      Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

                  —

                  poništi pobijane mjere u dijelu u kojem se primjenjuju na njega;

                  —

                  naloži tuženiku snošenje troškova.

         Tužbeni razlozi i glavni argumenti

      Tužitelj traži poništenje Provedbene odluke Vijeća (ZVSP) 2020/212 od 17. veljače 2020. o provedbi Odluke 2013/255/ZVSP o mjerama ograničavanja protiv Sirije (1) i Provedbene Uredbe Vijeća (EU) 2020/211 od 17. veljače 2020. o provedbi Uredbe (EU) br. 36/2012 o mjerama ograničavanja s obzirom na stanje u Siriji (2).
      U potporu tužbi, tužitelj navodi da je njegova obuhvaćenost pobijanim mjerama rezultat očite pogreške u ocjeni koju je počinilo Vijeće. Osobito, tužitelj tvrdi da:

                  —

                  nije vodeća gospodarski subjekt koja djeluje u Siriji u smislu članka 15. stavka 1. točke (a) u smislu Uredbe Vijeća (EU) br. 36/2012 od 18. siječnja 2012. (3);

                  —

                  nije povezan sa sirijskim režimom, nema utjecaj nad njim i ne predstavlja rizik od izbjegavanja mjera, u smislu članka 15. stavka 1. točke (b) Uredbe Vijeća (EU) br. 36/2012 od 18. siječnja 2012., i

                  —

                  ne pruža nikakvu potporu sirijskom režimu niti od njega ima koristi.

         (1)  SL 2020,. LI 43, str. 6.

         (2)  SL 2020., LI 43, str. 1.

         (3)  Uredba Vijeća (EU) br. 36/2012 od 18. siječnja 2012. o mjerama ograničavanja s obzirom na stanje u Siriji i o stavljanju izvan snage Uredbe (EU) br. 442/2011 (SL 2012., L 16, str. 1.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 18., svezak 10., str. 205. i ispravak SL 2018., L 190, str. 20.)


title: Predmet T-252/20: Tužba podnesena 23. travnja 2020. – JU i dr. protiv Vijeća

text:
               29.6.2020

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 215/56

      Tužba podnesena 23. travnja 2020. – JU i dr. protiv Vijeća
      (Predmet T-252/20)
      (2020/C 215/64)
      Jezik postupka: engleski

         Stranke

         Tužitelji: JU, JV, JW, JY, JZ, KA, KB (zastupnici: P. Tridimas, barrister, A. von Westernhagen i D. Harrison, solicitors)

         Tuženik: Vijeće Europske unije

         Tužbeni zahtjev

      Tužitelji od Općeg suda zahtijevaju da:

                  —

                  poništi Odluku Vijeća (EU) 2020/135 od 30. siječnja 2020. o sklapanju Sporazuma o povlačenju Ujedinjene Kraljevine Velike Britanije i Sjeverne Irske iz Europske unije i Europske zajednice za atomsku energiju (1), u dijelu u kojem im bez njihova pristanka i odgovarajućeg postupka oduzima status građana Unije i njihova prava koja proizlaze iz tog statusa;

                  —

                  naloži tuženiku snošenje troškova.

         Tužbeni razlozi i glavni argumenti

      Tužitelji tvrde da je, time što im je oduzeo njihov status građana Unije i temeljna prava koja iz njega proizlaze, Vijeće povrijedilo članke 20. i 23. UFEU-a, članak 50. UFEU-a, članke 39., 40., 45. i 46., kao i članke 7. i 19. Povelje, načela proporcionalnosti, jednakog postupanja i zaštite legitimnih očekivanja.
      Stoga, tužitelji tvrde da je građanstvo Unije temeljni status državljana EU-a. Kao takav, osobne je prirode i, jednom kada je stečen, ne gubi se automatski povlačenjem Ujedinjene Kraljevine. Tužitelji navode da se nikome ne može proizvoljno uskratiti status građana Unije i prava koja proizlaze iz njega.

         (1)  Odluka Vijeća (EU) 2020/135 od 30. siječnja 2020. o sklapanju Sporazuma o povlačenju Ujedinjene Kraljevine Velike Britanije i Sjeverne Irske iz Europske unije i Europske zajednice za atomsku energiju, SL 2020., L 29, str. 1.


title: Predmet T-253/20: Tužba podnesena 5. svibnja 2020. – Oatly protiv EUIPO-a (IT’S LIKE MILK BUT MADE FOR HUMANS)

text:
               29.6.2020

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 215/57

      Tužba podnesena 5. svibnja 2020. – Oatly protiv EUIPO-a (IT’S LIKE MILK BUT MADE FOR HUMANS)
      (Predmet T-253/20)
      (2020/C 215/65)
      Jezik postupka: engleski

         Stranke

         Tužitelj: Oatly AB (Malmö, Švedska) (zastupnik: M. Johansson, odvjetnik)

         Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO)

         Podaci o postupku pred EUIPO-om

         Predmetni sporni žig: prijava verbalnog žiga Europske unije IT’S LIKE MILK BUT MADE FOR HUMANS – prijava za registraciju br. 18 035 560

         Pobijana odluka: odluka petog žalbenog vijeća EUIPO-a od 7. veljače 2020. u predmetu R 2446/2019-5

         Tužbeni zahtjev

      Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

                  —

                  poništi pobijanu odluku;

                  —

                  naloži EUIPO-u snošenje vlastitih troškova i troškova koji su nastali tužitelju u ovom postupku.

         Tužbeni razlog

                  —

                  Povreda članka 7. stavka 1. točke (b) Uredbe (EU) 2017/1001 Europskog parlamenta i Vijeća.


title: Predmet T-254/20: Tužba podnesena 5. svibnja 2020. – Kondyterska korporatsiia „Roshen” protiv EUIPO-a – Krasnyj Octyabr (prikaz jastoga)

text:
               29.6.2020

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 215/57

      Tužba podnesena 5. svibnja 2020. – Kondyterska korporatsiia „Roshen” protiv EUIPO-a – Krasnyj Octyabr (prikaz jastoga)
      (Predmet T-254/20)
      (2020/C 215/66)
      Jezik postupka: engleski

         Stranke

         Tužitelj: Dochirnie pidpryiemstvo Kondyterska korporatsiia „Roshen” (Kijev, Ukrajina) (zastupnik: I. Lukauskienė, odvjetnik)

         Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO)

         Druga stranka u postupku pred žalbenim vijećem: Krasnyj Octyabr (Moskva, Rusija)

         Podaci o postupku pred EUIPO-om

         Nositelj spornog žiga: druga stranka u postupku pred žalbenim vijećem

         Predmetni sporni žig: figurativni žig Europske unije (prikaz jastoga) – žig Europske unije br. 15 948 185

         Postupak pred EUIPO-om: postupak proglašavanja žiga ništavim

         Pobijana odluka: odluka četvrtog žalbenog vijeća EUIPO-a od 4. ožujka 2020. u predmetu R 1916/2019-4

         Tužbeni zahtjev

      Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

                  —

                  poništi pobijanu odluku;

                  —

                  naloži EUIPO-u snošenje troškova.

         Tužbeni razlozi

                  —

                  Pogrešna primjena prava na saslušanje u vezi s člankom 94. stavkom 1. i člankom 95. stavkom 2. Uredbe (EU) 2017/1001 Europskog parlamenta i Vijeća;

                  —

                  Pogrešna primjena članka 7. stavka 2. Uredbe (EU) 2017/1001 Europskog parlamenta i Vijeća;

                  —

                  Pogrešna primjena članka 59. stavka 1. točke (a) u vezi s člankom 7. stavkom 1. točkom (c) Uredbe (EU) 2017/1001 Europskog parlamenta i Vijeća;

                  —

                  Pogrešna primjena članka 59. stavka 1. točke (a) u vezi s člankom 7. stavkom 1. točkom (b) Uredbe (EU) 2017/1001 Europskog parlamenta i Vijeća;

                  —

                  Pogrešna primjena članka 59. stavka 3. u vezi s člankom 7. stavkom 1. točkama (b) i (c) Uredbe (EU) 2017/1001 Europskog parlamenta i Vijeća.


title: Predmet T-256/20: Tužba podnesena 6. svibnja 2020. – Steinel protiv EUIPO-a (GluePro)

text:
               29.6.2020

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 215/58

      Tužba podnesena 6. svibnja 2020. – Steinel protiv EUIPO-a (GluePro)
      (Predmet T-256/20)
      (2020/C 215/67)
      Jezik postupka: njemački

         Stranke

         Tužitelj: Steinel GmbH (Herzebrock-Clarholz, Njemačka) (zastupnici: M. Breuer i K. Freudenstein, odvjetnici)

         Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO)

         Podaci o postupku pred EUIPO-om

         Predmetni sporni žig: prijava verbalnog žiga Europske unije GluePro – prijava za registraciju br. 18 029 161

         Pobijana odluka: odluka drugog žalbenog vijeća EUIPO-a od 14. veljače 2020. u predmetu R 2516/2019-2

         Tužbeni zahtjev

      Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

                  —

                  poništi pobijanu odluku;

                  —

                  naloži EUIPO-u snošenje troškova.

         Tužbeni razlozi

                  —

                  Povreda članka 7. stavka 1. točke (c) u vezi s člankom 7. stavkom 2. Uredbe (EU) 2017/1001 Europskog parlamenta i Vijeća;

                  —

                  Povreda članka 7. stavka 1. točke (b) u vezi s člankom 7. stavkom 2. Uredbe (EU) 2017/1001 Europskog parlamenta i Vijeća.


title: Predmet T-259/20: Tužba podnesena 8. svibnja 2020. – Ryanair protiv Komisije

text:
               29.6.2020

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 215/59

      Tužba podnesena 8. svibnja 2020. – Ryanair protiv Komisije
      (Predmet T-259/20)
      (2020/C 215/68)
      Jezik postupka: engleski

         Stranke

         Tužitelj: Ryanair DAC (Swords, Irska) (zastupnici: E. Vahida, F. Laprévote, S. Rating i I. Metaxas-Maranghidis, odvjetnici)

         Tuženik: Europska komisija

         Tužbeni zahtjev

      Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

                  —

                  poništi Odluku Europske komisije (EU) od 31. ožujka 2020. o državnoj potpori SA.56765 (1); i

                  —

                  naloži Europskoj komisiji snošenje troškova.

                  —

                  Tužitelj je također zatražio da se o njegovoj tužbi odluči u ubrzanom postupku, predviđenom člankom 23.a Statuta Suda.

         Tužbeni razlozi i glavni argumenti

      U prilog osnovanosti tužbe tužitelj ističe četiri tužbena razloga.

                  1.

                  Prvi tužbeni razlog, koji se temelji na tvrdnji da se odlukom Europske komisije povrjeđuju posebne odredbe UFEU-a i opća načela europskog prava u pogledu zabrane diskriminacije na temelju državljanstva i slobodnog pružanja usluga, na kojima od kasnih 1980-ih počiva liberalizacija zračnog prijevoza u Europskoj uniji. Liberalizacija tržišta zračnog prijevoza u Europskoj uniji omogućila je rast istinski paneuropskih niskotarifnih zračnih prijevoznika. Komisijina odluka zanemaruje ulogu takvih paneuropskih zračnih prijevoznika u strukturi tržišta država članica Unije kada dopušta Francuskoj da potporu rezervira samo za one zračne prijevoznike Unije kojima je ta država članica izdala operativne licencije Unije. Člankom 107. stavkom 2. točkom (b) UFEU-a predviđena je iznimka od zabrane državne potpore na temelju članka 107. stavka 1. UFEU-a, ali nije predviđena iznimka od drugih pravila i načela UFEU-a.

                  2.

                  Drugi tužbeni razlog, koji se temelji na tvrdnji da je Europska komisija počinila očitu pogrešku u svojoj ocjeni proporcionalnosti potpore sa štetom koju je koju je uzrokovala kriza izazvana COVID-om 19.

                  3.

                  Treći tužbeni razlog, koji se temelji na tvrdnji da je Europska komisija propustila pokrenuti službeni istražni postupak unatoč ozbiljnim poteškoćama i da je povrijedila tužiteljeva postupovna prava.

                  4.

                  Četvrti tužbeni razlog, koji se temelji na tvrdnji da se odlukom povrjeđuje Komisijina obveza obrazlaganja.

         (1)  Odluka Europske komisije (EU) od 31. ožujka 2020. o državnoj potpori SA.56765 (2020/N) – Francuska COVID-19 – Moratoire sur le paiement de taxes aéronautiques en faveur des entreprises de transport public aérien (još nije objavljeno u SL-u).


title: Predmet T-260/20: Tužba podnesena 1. svibnja 2020. – Da Silva Carreira protiv Komisije

text:
               29.6.2020

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 215/60

      Tužba podnesena 1. svibnja 2020. – Da Silva Carreira protiv Komisije
      (Predmet T-260/20)
      (2020/C 215/69)
      Jezik postupka: francuski

         Stranke

         Tužitelj: José Da Silva Carreira (Olhos de Água, Portugal) (zastupnici: S. Orlandi, i T. Martin, odvjetnici)

         Tuženik: Europska komisija

         Tužbeni zahtjev

      Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da utvrdi i presudi da se:

                  —

                  poništava odluka od 26. srpnja 2019. kojom je Komisija odbila revidirati starosnu mirovinu tuženika za ubuduće;

                  —

                  Komisiji nalaže snošenje troškova.

         Tužbeni razlozi i glavni argumenti

      Tužitelj u prilog tužbi ističe jedini tužbeni razlog, koji se temelji na povredi članaka 21. i 22. Priloga XIII. Pravilniku o osoblju za dužnosnike Europske unije (u daljnjem tekstu: Pravilnik). Osobito navodi da je Komisijino odbijanje da revidira njegovu starosnu mirovinu za ubuduće u suprotnosti sa člankom 41. Priloga VIII. Pravilniku i s načelom zakonitosti.


title: Predmet T-263/20: Tužba podnesena 6. svibnja 2020. – Rochem Group protiv EUIPO-a – Rochem Marine (R.T.S. ROCHEM Technical Services)

text:
               29.6.2020

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 215/60

      Tužba podnesena 6. svibnja 2020. – Rochem Group protiv EUIPO-a – Rochem Marine (R.T.S. ROCHEM Technical Services)
      (Predmet T-263/20)
      (2020/C 215/70)
      Jezik postupka: engleski

         Stranke

         Tužitelj: Rochem Group AG (Zug, Švicarska) (zastupnik: K. Guridi Sedlak, odvjetnik)

         Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO)

         Druga stranka u postupku pred žalbenim vijećem: Rochem Marine Srl (Genova, Italija)

         Podaci o postupku pred EUIPO-om

         Nositelj spornog žiga: tužitelj u postupku pred Općim sudom

         Predmetni sporni žig: verbalni žig Europske unije R.T.S. ROCHEM Technical Services – žig Europske unije br. 12 313 797

         Postupak pred EUIPO-om: postupak proglašavanja žiga ništavim

         Pobijana odluka: odluka prvog žalbenog vijeća EUIPO-a od 2. ožujka 2020. u predmetu R 1545/2019-1

         Tužbeni zahtjev

      Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

                  —

                  poništi pobijanu odluku;

                  —

                  naloži EUIPO-u donošenje nove odluke kojom se odbija proglašenje ništavosti žiga Europske unije br. 12 313 797 i za razrede 11 i 40;

                  —

                  naloži EUIPO-u i intervenijentu, ako se druga stranka u postupku pred žalbenim vijećem uključi u postupak pred Općim sudom, snošenje njihovih vlastitih troškova i snošenje tužiteljevih pristojbi i troškova.

         Tužbeni razlozi

                  —

                  Povreda članka 18. Uredbe (EU) 2017/1001 Europskog parlamenta i Vijeća;

                  —

                  povreda članka 64. stavaka 2. i 3. Uredbe (EU) 2017/1001 Europskog parlamenta i Vijeća.


title: Predmet T-282/20: Tužba podnesena 13. svibnja 2020. – Apologistics protiv EUIPO-a – Kerckhoff (APO)

text:
               29.6.2020

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 215/61

      Tužba podnesena 13. svibnja 2020. – Apologistics protiv EUIPO-a – Kerckhoff (APO)
      (Predmet T-282/20)
      (2020/C 215/71)
      Jezik na kojem je tužba podnesena: njemački

         Stranke

         Tužitelj: Apologistics GmbH (Markkleeberg, Njemačka) (zastupnik: H. Hug, odvjetnik)

         Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO)

         Druga stranka pred žalbenim vijećem: Markus Kerckhoff (Bergisch Gladbach, Njemačka)

         Podaci o postupku pred EUIPO-om

         Nositelj spornog žiga: tužitelj

         Predmetni sporni žig: Verbalni žig Europske unije APO – žig Europske unije br. 9 273 103

         Postupak pred EUIPO-om: postupak za proglašavanje žiga ništavim

         Pobijana odluka: odluka petog žalbenog vijeća EUIPO-a od 25. veljače 2020. u predmetu R 982/2019-5

         Tužbeni zahtjev

      Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

                  —

                  poništi pobijanu odluku;

                  —

                  naloži EUIPO-u snošenje troškova.

         Tužbeni razlozi

                  —

                  Povreda članka 7. stavka 1. točke (c) Uredbe (EU) 2017/1001 Europskog parlamenta i Vijeća;

                  —

                  Povreda članka 7. stavka 1. točke (b) Uredbe (EU) 2017/1001 Europskog parlamenta i Vijeća.


title: Spojeni predmeti T-103/19, T-110/19 à T-113/19 et T-116/19 à T-124/19: Rješenje Općeg suda od 17. Travnja 2020. – Mende Omalanga i dr. protiv Vijeća

text:
               29.6.2020

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 215/62

      Rješenje Općeg suda od 17. Travnja 2020. – Mende Omalanga i dr. protiv Vijeća
      (Spojeni predmeti T-103/19, T-110/19 à T-113/19 et T-116/19 à T-124/19) (1)

      (2020/C 215/72)
      Jezik postupka: francuski
      Predsjednik sedmog vijeća odredio je brisanje predmeta T-103/19 i T-112/19.

         (1)  SL C 139, 15. 4. 2019.


title: Predmet C-716/18: Presuda Suda (peto vijeće) od 9. srpnja 2020. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Curtea de Apel Timişoara – Rumunjska) – CT protiv Administraţia Judeţeană a Finanţelor Publice Caraş-Severin – Serviciul Inspecţie Persoane Fizice, Direcţia Generală Regională a Finanţelor Publice Timişoara – Serviciul Soluţionare Contestaţii 1 (Zahtjev za prethodnu odluku – Oporezivanje – Zajednički sustav poreza na dodanu vrijednost (PDV) – Direktiva 2006/112/EZ – Članak 288. prvi stavak, točka 4. – Posebne odredbe za mala poduzeća – Način izračuna godišnjeg prometa koji služi kao osnova za primjenu posebnih odredaba za mala poduzeća – Pojam „pomoćna transakcija nekretninama” – Iznajmljivanje nekretnine od strane fizičke osobe koja obavlja nekoliko slobodnih profesija)

text:
               31.8.2020

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 287/5

      Presuda Suda (peto vijeće) od 9. srpnja 2020. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Curtea de Apel Timişoara – Rumunjska) – CT protiv Administraţia Judeţeană a Finanţelor Publice Caraş-Severin – Serviciul Inspecţie Persoane Fizice, Direcţia Generală Regională a Finanţelor Publice Timişoara – Serviciul Soluţionare Contestaţii 1
      (Predmet C-716/18) (1)

      (Zahtjev za prethodnu odluku - Oporezivanje - Zajednički sustav poreza na dodanu vrijednost (PDV) - Direktiva 2006/112/EZ - Članak 288. prvi stavak, točka 4. - Posebne odredbe za mala poduzeća - Način izračuna godišnjeg prometa koji služi kao osnova za primjenu posebnih odredaba za mala poduzeća - Pojam „pomoćna transakcija nekretninama” - Iznajmljivanje nekretnine od strane fizičke osobe koja obavlja nekoliko slobodnih profesija)
      (2020/C 287/06)
      Jezik postupka: rumunjski

         Sud koji je uputio zahtjev

      Curtea de Apel Timişoara

         Stranke glavnog postupka

         Tužitelj: CT

         Tuženik: Administraţia Judeţeană a Finanţelor Publice Caraş-Severin – Serviciul Inspecţie Persoane Fizice, Direcţia Generală Regională a Finanţelor Publice Timişoara – Serviciul Soluţionare Contestaţii 1

         Izreka

      Članak 288. prvi stavak, točku 4. Direktive Vijeća 2006/112/EZ od 28. studenoga 2006. o zajedničkom sustavu poreza na dodanu vrijednost, kako je izmijenjena Direktivom Vijeća 2009/162/EU od 22. prosinca 2009. treba tumačiti na način da, kada je riječ o poreznom obvezniku fizičkoj osobi, čija se gospodarska aktivnost sastoji od obavljanja nekoliko slobodnih profesija i iznajmljivanja nekretnine, takvo iznajmljivanje ne predstavlja „pomoćnu transakciju”, u smislu te odredbe, kada je ta transakcija obavljena u okviru uobičajene profesionalne aktivnosti poreznog obveznika.

         (1)  SL C 65, 18. 2. 2019.


title: Predmet C-257/19: Presuda Suda (peto vijeće) od 9. srpnja 2020. – Europska komisija protiv Irske (Povreda obveze države članice – Načela o istraživanju nesreća u području pomorskog prometa – Direktiva 2009/18/EZ – Članak 8. stavak 1. – Strane čiji bi interesi mogli biti u sukobu s dužnosti koja je povjerena istražnom tijelu – Članovi istražnog tijela koji istodobno obavljaju druge zadaće – Neustanovljenje neovisnog istražnog tijela)

text:
               31.8.2020

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 287/10

      Presuda Suda (peto vijeće) od 9. srpnja 2020. – Europska komisija protiv Irske
      (Predmet C-257/19) (1)

      (Povreda obveze države članice - Načela o istraživanju nesreća u području pomorskog prometa - Direktiva 2009/18/EZ - Članak 8. stavak 1. - Strane čiji bi interesi mogli biti u sukobu s dužnosti koja je povjerena istražnom tijelu - Članovi istražnog tijela koji istodobno obavljaju druge zadaće - Neustanovljenje neovisnog istražnog tijela)
      (2020/C 287/14)
      Jezik postupka: engleski

         Stranke

         Tužitelj: Europska komisija (zastupnici: S. L. Kalėda i N. Yerrell, agenti)

         Tuženik: Irska (zastupnici: M. Browne, G. Hodge i A. Joyce, agenti, uz asistenciju N. J. Traversa, SC, i B. Dohertya, BL)

         Izreka

                  1.

                  Time što nije ustanovila istražno tijelo koje je neovisno organizacijski, pravno i u donošenju odluka od svih strana čiji bi interesi mogli biti u sukobu s dužnosti koja mu je povjerena, Irska je povrijedila obveze koje ima na temelju članka 8. stavka 1. Direktive 2009/18/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 23. travnja 2009. o određivanju temeljnih načela o istraživanju nesreća u području pomorskog prometa i o izmjeni Direktive Vijeća 1999/35/EZ i Direktive 2002/59/EZ Europskog parlamenta i Vijeća.

                  2.

                  Irskoj se nalaže snošenje troškova.

         (1)  SL C 206, 17. 6. 2019.


title: Predmet C-61/20 P: Žalba koju je 4. veljače 2020. podnijela Billa AG protiv presude Općeg suda (deveto vijeće) od 4. prosinca 2019. u predmetu T-524/18, Billa AG protiv EUIPO-a

text:
               31.8.2020

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 287/27

      Žalba koju je 4. veljače 2020. podnijela Billa AG protiv presude Općeg suda (deveto vijeće) od 4. prosinca 2019. u predmetu T-524/18, Billa AG protiv EUIPO-a
      (Predmet C-61/20 P)
      (2020/C 287/41)
      Jezik postupka: engleski
      Rješenjem od 28. svibnja 2020. Sud (vijeće za dopuštanje žalbi) je odlučio da žalba nije dopuštena i naložio društvu Billa AG da snosi svoje troškove.


title: Predmet C-282/20: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 26. lipnja 2020. uputio Spetsializiran nakazatelen sad (Bugarska) – kazneni postupak protiv ZX

text:
               31.8.2020

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 287/29

      Zahtjev za prethodnu odluku koji je 26. lipnja 2020. uputio Spetsializiran nakazatelen sad (Bugarska) – kazneni postupak protiv ZX
      (Predmet C-282/20)
      (2020/C 287/46)
      Jezik postupka: bugarski

         Sud koji je uputio zahtjev

      Spetsializiran nakazatelen sad

         Stranke glavnog postupka

      ZX

         Prethodna pitanja

      Je li nacionalna zakonska odredba, odnosno članak 248. stavak 3. Zakonika o kaznenom postupku Republike Bugarske, u skladu s kojom se nakon završetka prvog ročišta u kaznenom postupku (pripremno ročište) ne predviđa nikakvo postupovno pravilo na temelju kojeg se mogu otkloniti sadržajna nejasnoća i nepotpunost optužnice koje dovode do povrede prava optuženika na informiranje o optužbama, u skladu s člankom 6. stavkom 3. Direktive 2012/13 (1) i člankom 47. Povelje?
      Ako je odgovor na to pitanje niječan: je li tumačenje nacionalnih odredbi o izmjeni optužnice koja državnom odvjetniku dopušta da na dan rasprave otkloni tu sadržajnu nejasnoću i nepotpunost optužnice na način da se stvarno i učinkovito uzme u obzir optuženikovo pravo na informiranje o optužbama u skladu s prethodno navedenim odredbama kao i s člankom 47. Povelje ili je izuzimanje iz primjene nacionalne zabrane prekida sudskog postupka i vraćanja predmeta državnom odvjetniku radi sastavljanja nove optužnice u skladu s prethodno navedenim odredbama?

         (1)  Direktiva 2012/13/EU Europskog parlamenta i Vijeća od 22. svibnja 2012. o pravu na informiranje u kaznenom postupku (SL 2012., L 142, str. 1). (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 19., svezak 15., str. 48.)


title: Predmet T-553/19: Rješenje Općeg suda od 11. lipnja 2020. – Perfect Bar protiv EUIPO-a (PERFECT BAR) („Tužba za poništenje – Žig Europske unije – Prijava verbalnog žiga Europske unije PERFECT BAR – Apsolutni razlozi za odbijanje – Nepostojanje razlikovnog karaktera – Opisni karakter – Članak 7. stavak 1. točke (b) i (c) Uredbe (EU) 2017/1001 – Odluka donesena nakon što je Opći sud poništio raniju odluku – Članak 72. stavak 6. Uredbe 2017/1001 – Očito potpuno pravno neosnovana tužba”)

text:
               31.8.2020

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 287/32

      Rješenje Općeg suda od 11. lipnja 2020. – Perfect Bar protiv EUIPO-a (PERFECT BAR)
      (Predmet T-553/19) (1)

      („Tužba za poništenje - Žig Europske unije - Prijava verbalnog žiga Europske unije PERFECT BAR - Apsolutni razlozi za odbijanje - Nepostojanje razlikovnog karaktera - Opisni karakter - Članak 7. stavak 1. točke (b) i (c) Uredbe (EU) 2017/1001 - Odluka donesena nakon što je Opći sud poništio raniju odluku - Članak 72. stavak 6. Uredbe 2017/1001 - Očito potpuno pravno neosnovana tužba”)
      (2020/C 287/51)
      Jezik postupka: engleski

         Stranke

         Tužitelj: Perfect Bar LLC (San Diego, Kalifornija, Sjedinjene Američke Države) (zastupnici: F. Miazzetto, J. L. Gracia Albero, R. Seoane Lacayo i E. Cebollero González, odvjetnici)

         Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (zastupnik: M. Capostagno, agent)

         Predmet

      Tužba podnesena protiv odluke petog žalbenog vijeća EUIPO-a od 22. svibnja 2019. (predmet R 371/2019-5), koja se odnosi na prijavu za registraciju verbalnog znaka PERFECT BAR kao žiga Europske unije.

         Izreka

                  1.

                  Tužba se odbija kao očito potpuno pravno neosnovana.

                  2.

                  Društvu Perfect Bar LLC nalaže se snošenje troškova.

         (1)  SL C 337, 7. 10. 2019.


title: Predmet T-456/20: Tužba podnesena 16. srpnja 2020. – LA protiv Komisije

text:
               31.8.2020

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 287/43

      Tužba podnesena 16. srpnja 2020. – LA protiv Komisije
      (Predmet T-456/20)
      (2020/C 287/63)
      Jezik postupka: talijanski

         Stranke

         Tužiteljica: LA (zastupnik: M. Velardo, odvjetnik)

         Tuženik: Europska komisija

         Tužbeni zahtjev

      Tužiteljica od Općeg suda zahtijeva da poništi sljedeće odluke:

                  —

                  odluku od 20. lipnja 2019., kojom tužiteljica nije uključena na popis kandidata pozvanih u sljedeću fazu u Centru za procjenu za natječaj EPSO/AD/371/19;

                  —

                  odluku od 24. rujna 2019., kojom je odbijen zahtjev za preispitivanje;

                  —

                  odluku od 6. travnja 2020., kojom je odbijena upravna žalba podnesena na temelju članka 90. stavka 2. Pravilnika o osoblju.

            Također se zahtijeva da se Komisiji naloži snošenje troškova.

         Tužbeni razlozi i glavni argumenti

      U prilog osnovanosti tužbe tužiteljica ističe četiri tužbena razloga.

                  1.

                  Prvi tužbeni razlog, koji se temelji na očitoj pogrešci u ocjeni.

                              —

                              Tužiteljica u tom smislu ističe povredu obavijesti o natječaju (članak 5. stavak 1. Priloga III Pravilniku o osoblju) jer povjerenstvo za odabir nije uzelo u obzir njezine stručne kvalifikacije, što je očito protivno odredbama obavijesti o natječaju i dužnostima koje se dodjeljuju uspješnim kandidatima.

                  2.

                  Drugi tužbeni razlog, koji se temelji na povredi načela jednakosti.

                              —

                              Tužiteljica u tom smislu ističe da se povjerenstvo za odabir tijekom probira talenata nije držalo kriterija za ocjenu kandidata predviđenih obaviješću o natječaju i da nije osigurano jednako postupanje prema kandidatima.

                  3.

                  Treći tužbeni razlog, koji se temelji na povredi obveze obrazlaganja i povezanog načela jednakosti stranaka u postupku (članak 47. Povelje o temeljnim pravima).

                              —

                              U tom smislu tužiteljica se žali na nepostojanje obrazloženja osnove pobijanih odluka, što je posljedično utjecalo na njezino pravo obrane i na jednakost stranaka u postupku.

                  4.

                  Četvrti tužbeni razlog, koji se temelji na prigovoru nezakonitosti obavijesti o natječaju u smislu članka 277. UFEU-a.

                              —

                              Tužiteljica u tom smislu ističe da je, protivno članku 1. točki (e) Priloga III. Pravilniku o osoblju, koji tijelu za imenovanje povjerava odlučivanje o naravi testova, vrsti testova i načinu ocjenjivanja, u ovom je postupku određivanje weighting factors utvrdilo povjerenstvo za odabir, što je bila nadležnost tijela za imenovanje, u smislu spomenute odredbe.


title: Predmet T-458/20: Tužba podnesena 17. srpnja 2020. – SBG protiv EUIPO-a – VF International (GEØGRAPHICAL NØRWAY)

text:
               31.8.2020

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 287/44

      Tužba podnesena 17. srpnja 2020. – SBG protiv EUIPO-a – VF International (GEØGRAPHICAL NØRWAY)
      (Predmet T-458/20)
      (2020/C 287/64)
      Jezik na kojem je tužba podnesena: francuski

         Stranke

         Tužitelj: Super Brand Licencing (SBG) (Villeurbanne, Francuska) (zastupnici: T. de Haan i A. Sion, odvjetnici)

         Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO)

         Druga stranka pred žalbenim vijećem: VF International Sagl (Stabio, Švicarska)

         Podaci o postupku pred EUIPO-om

         Nositelj spornog žiga: tužitelj pred Općim sudom

         Predmetni sporni žig: međunarodna registracija verbalnog žiga u kojoj je naznačena Europska unija GEØGRAPHICAL NØRWAY – Međunarodna registracija u kojoj je naznačena Europska unije br. 933 206

         Postupak pred EUIPO-om: postupak proglašavanja žiga ništavim

         Pobijana odluka: odluka prvoga žalbenog vijeća EUIPO-a od 6. travnja 2020. u predmetu R 1178/2019-1

         Tužbeni zahtjev

      Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

                  —

                  poništi pobijanu odluku;

                  —

                  naloži EUIPO-u i intervenijentu snošenje troškova postupka, uključujući i troškova koji su tužitelju nastali u postupku pred prvim žalbenim vijećem Ureda.

         Tužbeni razlog

                  —

                  Povreda članka 59. stavka 1. točke (b) Uredbe (EU) br. 2017/1001 Europskog parlamenta i Vijeća, zbog pogrešne ocjene o postojanju zle vjere prilikom podnošenja prijave žiga.


title: Predmet T-461/20: Tužba podnesena 17. srpnja 2020. – SBG protiv EUIPO-a – VF International (GEOGRAPHICAL NORWAY)

text:
               31.8.2020

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 287/46

      Tužba podnesena 17. srpnja 2020. – SBG protiv EUIPO-a – VF International (GEOGRAPHICAL NORWAY)
      (Predmet T-461/20)
      (2020/C 287/67)
      Jezik na kojem je tužba podnesena: francuski

         Stranke

         Tužitelj: Super Brand Licencing (SBG) (Villeurbanne, Francuska) (zastupnici: T. de Haan i A. Sion, odvjetnici)

         Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO)

         Druga stranka pred žalbenim vijećem: VF International Sagl (Stabio, Švicarska)

         Podaci o postupku pred EUIPO-om

         Nositelj spornog žiga: tužitelj pred Općim sudom

         Predmetni sporni žig: verbalni žig Europske unije GEOGRAPHICAL NORWAY –žig Europske unije br. 11 048 147

         Postupak pred EUIPO-om: postupak proglašavanja žiga ništavim

         Pobijana odluka: odluka prvoga žalbenog vijeća EUIPO-a od 6. travnja 2020. u predmetu R 661/2019-1

         Tužbeni zahtjev

      Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

                  —

                  poništi pobijanu odluku;

                  —

                  naloži EUIPO-u i intervenijentu snošenje troškova postupka, uključujući i troškova koji su tužitelju nastali u postupku pred prvim žalbenim vijećem Ureda.

         Tužbeni razlog

                  —

                  Povreda članka 59. stavka 1. točke (b) Uredbe (EU) 2017/1001 Europskog parlamenta i Vijeća, zbog pogrešne ocjene o postojanju zle vjere prilikom podnošenja prijave žiga.


title: Predmet C-378/16 P: Presuda Suda (treće vijeće) od 16. srpnja 2020. – Inclusion Alliance for Europe GEIE protiv Europske komisije (Žalba – Arbitražna klauzula – Sporazumi o dodjeli bespovratnih sredstava sklopljeni u okviru Sedmog okvirnog programa za istraživanje, tehnološki razvoj i demonstracijske aktivnosti (2007. – 2013.) i Okvirnog programa za konkurentnost i inovacije (2007. – 2013.) – Projekti MARE, Senior i ECRN – Komisijina odluka o povratu neosnovano isplaćenih iznosa – Nadležnost suda Unije)

text:
               7.9.2020

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 297/2

      Presuda Suda (treće vijeće) od 16. srpnja 2020. – Inclusion Alliance for Europe GEIE protiv Europske komisije
      (Predmet C-378/16 P) (1)

      (Žalba - Arbitražna klauzula - Sporazumi o dodjeli bespovratnih sredstava sklopljeni u okviru Sedmog okvirnog programa za istraživanje, tehnološki razvoj i demonstracijske aktivnosti (2007. – 2013.) i Okvirnog programa za konkurentnost i inovacije (2007. – 2013.) - Projekti MARE, Senior i ECRN - Komisijina odluka o povratu neosnovano isplaćenih iznosa - Nadležnost suda Unije)
      (2020/C 297/02)
      Jezik postupka: talijanski

         Stranke

         Žalitelj: Inclusion Alliance for Europe GEIE (zastupnici: A. D'Amico i S. Famiani, avvocati)

         Druga stranka u postupku: Europska komisija (zastupnici: u početku F. Moro, S. Delaude i L. Di Paolo, a zatim F. Moro i S. Delaude, agenti, uz asistenciju D. Gullo, avvocato)

         Izreka

                  1.

                  Poništava se rješenje Općeg suda Europske unije od 21. travnja 2016., Inclusion Alliance for Europe/Komisija (T-539/13, neobjavljeno, EU:T:2016:235).

                  2.

                  Predmet T-539/13 vraća se na ponovno odlučivanje Općem sudu Europske unije.

                  3.

                  O troškovima će se odlučiti naknadno.

         (1)  SL C 326, 5. 9. 2016.


title: Predmet C-517/17: Presuda Suda (peto vijeće) od 16. srpnja 2020. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Bundesverwaltungsgericht – Njemačka) – Milkiyas Addis protiv Bundesrepublik Deutschland (Zahtjev za prethodnu odluku – Područje slobode, sigurnosti i pravde – Politika azila – Zajednički postupci za priznavanje i oduzimanje međunarodne zaštite – Direktiva 2013/32/EU – Članci 14. i 34. – Obveza omogućavanja osobnog razgovora podnositelju zahtjeva za međunarodnu zaštitu prije donošenja odluke o nedopuštenosti – Povreda obveze u prvostupanjskom postupku – Posljedice)

text:
               7.9.2020

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 297/2

      Presuda Suda (peto vijeće) od 16. srpnja 2020. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Bundesverwaltungsgericht – Njemačka) – Milkiyas Addis protiv Bundesrepublik Deutschland
      (Predmet C-517/17) (1)

      (Zahtjev za prethodnu odluku - Područje slobode, sigurnosti i pravde - Politika azila - Zajednički postupci za priznavanje i oduzimanje međunarodne zaštite - Direktiva 2013/32/EU - Članci 14. i 34. - Obveza omogućavanja osobnog razgovora podnositelju zahtjeva za međunarodnu zaštitu prije donošenja odluke o nedopuštenosti - Povreda obveze u prvostupanjskom postupku - Posljedice)
      (2020/C 297/03)
      Jezik postupka: njemački

         Sud koji je uputio zahtjev

      Bundesverwaltungsgericht

         Stranke glavnog postupka

         Tužitelj: Milkiyas Addis

         Tuženik: Bundesrepublik Deutschland

         Izreka

      Članke 14. i 34. Direktive 2013/32/EU Europskog parlamenta i Vijeća od 26. lipnja 2013. o zajedničkim postupcima za priznavanje i oduzimanje međunarodne zaštite treba tumačiti na način da im se protivi nacionalni propis na temelju kojeg povreda obveze omogućavanja osobnog razgovora podnositelju zahtjeva za međunarodnu zaštitu, prije donošenja odluke o nedopuštenosti na temelju članka 33. stavka 2. točke (a) te direktive, ne dovodi do poništenja te odluke i ponovnog upućivanja predmeta tijelu odlučivanja, osim ako taj propis omogućuje tom podnositelju zahtjeva da u okviru žalbenog postupka protiv te odluke na saslušanju osobno iznese sve svoje argumente protiv navedene odluke uz poštovanje svih primjenjivih uvjeta i temeljnih jamstava iz članka 15. navedene direktive te ako, čak i uzimajući u obzir te navode, nije moguće donijeti nikakvu drugu odluku.

         (1)  SL C 392, 20. 11. 2017.


title: Predmet C-584/17 P: Presuda Suda (treće vijeće) od 16. srpnja 2020. – ADR Center SpA protiv Europske komisije (Žalba – Arbitražna klauzula – Sporazumi o bespovratnim sredstvima sklopljeni u okviru posebnog programa „Civilno pravosuđe” za razdoblje 2007. – 2013. – Revizorska izvješća kojima se dovodi u pitanje prihvatljivost nekih troškova – Odluka Europske komisije o provedbi povrata neosnovano isplaćenih iznosa – Članak 299. UFEU-a – Komisijina ovlast donošenja odluke koja je izvršna isprava u okviru ugovornih odnosa – Nadležnost suda Unije – Djelotvorna sudska zaštita)

text:
               7.9.2020

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 297/3

      Presuda Suda (treće vijeće) od 16. srpnja 2020. – ADR Center SpA protiv Europske komisije
      (Predmet C-584/17 P) (1)

      (Žalba - Arbitražna klauzula - Sporazumi o bespovratnim sredstvima sklopljeni u okviru posebnog programa „Civilno pravosuđe” za razdoblje 2007. – 2013. - Revizorska izvješća kojima se dovodi u pitanje prihvatljivost nekih troškova - Odluka Europske komisije o provedbi povrata neosnovano isplaćenih iznosa - Članak 299. UFEU-a - Komisijina ovlast donošenja odluke koja je izvršna isprava u okviru ugovornih odnosa - Nadležnost suda Unije - Djelotvorna sudska zaštita)
      (2020/C 297/04)
      Jezik postupka: engleski

         Stranke

         Žalitelj: ADR Center SpA (zastupnici: A. Guillerme i T. Bontinck, odvjetnici)

         Druga stranka u postupku: Europska komisija (zastupnici: J. Estrada de Solà i A Katsimerou, agenti)

         Izreka

                  1.

                  Žalba se odbija.

                  2.

                  Društvo ADR Center SpA, osim dvije trećine vlastitih troškova, snosi i dvije trećine troškova Europske komisije.

                  3.

                  Europska komisija, osim trećine vlastitih troškova, snosi i trećinu troškova društva ADR Center SpA.

         (1)  SL C 5, 8. 1. 2018.


title: Predmet C-549/18: Presuda Suda (veliko vijeće) od 16. srpnja 2020. – Europska komisija protiv Rumunjske (Povreda obveze države članice – Članak 258. UFEU-a – Sprečavanje korištenja financijskog sustava u svrhu pranja novca ili financiranja terorizma – Direktiva (EU) 2015/849 – Neprenošenje i/ili nepriopćavanje mjera za prenošenje – Članak 260. stavak 3. UFEU-a – Zahtjev za nalaganje plaćanja paušalnog iznosa)

text:
               7.9.2020

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 297/5

      Presuda Suda (veliko vijeće) od 16. srpnja 2020. – Europska komisija protiv Rumunjske
      (Predmet C-549/18) (1)

      (Povreda obveze države članice - Članak 258. UFEU-a - Sprečavanje korištenja financijskog sustava u svrhu pranja novca ili financiranja terorizma - Direktiva (EU) 2015/849 - Neprenošenje i/ili nepriopćavanje mjera za prenošenje - Članak 260. stavak 3. UFEU-a - Zahtjev za nalaganje plaćanja paušalnog iznosa)
      (2020/C 297/06)
      Jezik postupka: rumunjski

         Stranke

         Tužitelj: Europska komisija (zastupnici: T. Scharf, L. Flynn, G. von Rintelen, L. Nicolae i L. Radu Bouyon, agenti)

         Tuženik: Rumunjska (zastupnici: C.-R. Canţăr, E. Gane, L. Liţu i R. I. Haţieganu, a potom E. Gane, L. Liţu i R. I. Haţieganu,, agenti)

         Intervenijenti u potporu tuženiku: Kraljevina Belgija (zastupnici: C. Pochet, P. Cottin i J.-C. Halleux, agenti), Republika Estonija (zastupnik: N. Grünberg, agent), Francuska Republika (zastupnici: A.-L. Desjonquères, B. Fodda i J.-L. Carré, agenti), Republika Poljska (zastupnik: B. Majczyna, agent)

         Izreka

                  1.

                  Time što do isteka roka određenog u obrazloženom mišljenju od 8. prosinca 2017. nije donijela zakone i druge propise potrebne za usklađivanje s Direktivom (EU) 2015/849 Europskog parlamenta i Vijeća od 20. svibnja 2015. o sprečavanju korištenja financijskog sustava u svrhu pranja novca ili financiranja terorizma, o izmjeni Uredbe (EU) br. 648/2012 Europskog parlamenta i Vijeća te o stavljanju izvan snage Direktive 2005/60/EZ Europskog parlamenta i Vijeća i Direktive Komisije 2006/70/EZ i, posljedično, time što te mjere nije priopćila Komisiji, Rumunjska je povrijedila obveze koje ima na temelju članka 67. Direktive 2015/849.

                  2.

                  Rumunjskoj se nalaže da Europskoj komisiji plati paušalni iznos od 3 000 000 eura.

                  3.

                  Rumunjskoj se nalaže snošenje troškova postupka.

                  4.

                  Kraljevina Belgija, Republika Estonija, Francuska Republika i Republika Poljska snosit će vlastite troškove.

         (1)  SL C 381, 22. 10. 2018.


title: Predmet C-550/18: Presuda Suda (veliko vijeće) od 16. srpnja 2020. – Europska komisija protiv Irske (Povreda obveze države članice – Članak 258. UFEU-a – Sprečavanje korištenja financijskog sustava u svrhu pranja novca ili financiranja terorizma – Direktiva (EU) 2015/849 – Neprenošenje i/ili nepriopćavanje mjera za prenošenje – Članak 260. stavak 3. UFEU-a – Zahtjev za nalaganje plaćanja paušalnog iznosa)

text:
               7.9.2020

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 297/6

      Presuda Suda (veliko vijeće) od 16. srpnja 2020. – Europska komisija protiv Irske
      (Predmet C-550/18) (1)

      (Povreda obveze države članice - Članak 258. UFEU-a - Sprečavanje korištenja financijskog sustava u svrhu pranja novca ili financiranja terorizma - Direktiva (EU) 2015/849 - Neprenošenje i/ili nepriopćavanje mjera za prenošenje - Članak 260. stavak 3. UFEU-a - Zahtjev za nalaganje plaćanja paušalnog iznosa)
      (2020/C 297/07)
      Jezik postupka: engleski

         Stranke

         Tužitelj: Europska komisija (zastupnici: T. Scharf, L. Flynn i G. von Rintelen, agenti)

         Tuženik: Irska (zastupnici: G. Hodge, M. Browne i A. Joyce, agenti, uz asistenciju G. Gilmore, BL, i P. McGarryja, SC)

         Intervenijenti u potporu tuženiku: Republika Estonija (zastupnik: N. Grünberg, agent), Francuska Republika (zastupnici: A.-L. Desjonquères, B. Fodda i J.-L. Carré, agenti)

         Izreka

                  1.

                  Time što do isteka roka određenog u obrazloženom mišljenju od 8. ožujka 2018. nije donijela sve zakone i druge propise potrebne za usklađivanje s Direktivom (EU) 2015/849 Europskog parlamenta i Vijeća od 20. svibnja 2015. o sprečavanju korištenja financijskog sustava u svrhu pranja novca ili financiranja terorizma, o izmjeni Uredbe (EU) br. 648/2012 Europskog parlamenta i Vijeća te o stavljanju izvan snage Direktive 2005/60/EZ Europskog parlamenta i Vijeća i Direktive Komisije 2006/70/EZ i, prema tome, time što nije priopćila te mjere Europskoj komisiji, Irska je povrijedila obveze koje ima na temelju članka 67. Direktive 2015/849.

                  2.

                  Irskoj se nalaže da Europskoj komisiji plati paušalni iznos od 2 000 000 eura.

                  3.

                  Irskoj se nalaže snošenje troškova.

                  4.

                  Republika Estonija i Francuska Republika snose vlastite troškove.

         (1)  SL C 436, 3. 12. 2018.


title: Predmet C-686/18: Presuda Suda (prvo vijeće) od 16. srpnja 2020. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Consiglio di Stato – Italija) – OC i dr., Adusbef, Federconsumatori, PB i dr., QA i dr. protiv Banca d'Italia, Presidenza del Consiglio dei Ministri, Ministero dell'Economia e delle Finanze (Zahtjev za prethodnu odluku – Dopuštenost – Članak 63. i sljedeći članci UFEU a – Slobodno kretanje kapitala – Članak 107. i sljedeći članci UFEU a – Državne potpore – Članci 16. i 17. Povelje Europske unije o temeljnim pravima – Sloboda poduzetništva – Pravo na vlasništvo – Uredba (EU) br. 575/2013 – Bonitetni zahtjevi za kreditne institucije i investicijska društva – Članak 29. – Uredba (EU) br. 1024/2013 – Članak 6. stavak 4. – Bonitetni nadzor nad kreditnim institucijama – Posebne zadaće dodijeljene Europskoj središnjoj banci (ESB) – Delegirana uredba (EU) br. 241/2014 – Regulatorni tehnički standardi za kapitalne zahtjeve za institucije – Nacionalni propis kojim se pučkim bankama osnovanim u obliku zadruga nameće imovinski prag i omogućuje da ograniče pravo na otkup dionica članova koji se povlače)

text:
               7.9.2020

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 297/9

      Presuda Suda (prvo vijeće) od 16. srpnja 2020. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Consiglio di Stato – Italija) – OC i dr., Adusbef, Federconsumatori, PB i dr., QA i dr. protiv Banca d'Italia, Presidenza del Consiglio dei Ministri, Ministero dell'Economia e delle Finanze
      (Predmet C-686/18) (1)

      (Zahtjev za prethodnu odluku - Dopuštenost - Članak 63. i sljedeći članci UFEU a - Slobodno kretanje kapitala - Članak 107. i sljedeći članci UFEU a - Državne potpore - Članci 16. i 17. Povelje Europske unije o temeljnim pravima - Sloboda poduzetništva - Pravo na vlasništvo - Uredba (EU) br. 575/2013 - Bonitetni zahtjevi za kreditne institucije i investicijska društva - Članak 29. - Uredba (EU) br. 1024/2013 - Članak 6. stavak 4. - Bonitetni nadzor nad kreditnim institucijama - Posebne zadaće dodijeljene Europskoj središnjoj banci (ESB) - Delegirana uredba (EU) br. 241/2014 - Regulatorni tehnički standardi za kapitalne zahtjeve za institucije - Nacionalni propis kojim se pučkim bankama osnovanim u obliku zadruga nameće imovinski prag i omogućuje da ograniče pravo na otkup dionica članova koji se povlače)
      (2020/C 297/11)
      Jezik postupka: talijanski

         Sud koji je uputio zahtjev

      Consiglio di Stato

         Stranke glavnog postupka

         Tužitelji: OC i dr., Adusbef, Federconsumatori, PB i dr., QA i dr.

         Tuženici: Banca d'Italia, Presidenza del Consiglio dei Ministri, Ministero dell'Economia e delle Finanze

         uz sudjelovanje: Banca Popolare di Sondrio ScpA, Veneto Banca ScpA, Banco Popolare – Società Cooperativa, Coordinamento delle associazioni per la tutela dell’ambiente e dei diritti degli utenti e consumatori (Codacons), Banco BPM SpA, Unione di Banche Italiane – Ubi Banca SpA, Banca Popolare di Milano, Amber Capital Italia SGR SpA, RZ i dr., Amber Capital UK LLP, Unione di Banche Italiane – Ubi Banca ScpA, Banca Popolare di Vicenza ScpA, Banca Popolare dell’Etruria e del Lazio SC

         Izreka

                  1.

                  Članak 29. Uredbe (EU) br. 575/2013 Europskog parlamenta i Vijeća od 26. lipnja 2013. o bonitetnim zahtjevima za kreditne institucije i investicijska društva i o izmjeni Uredbe (EU) br. 648/2012, članak 10. Delegirane uredbe Komisije (EU) br. 241/2014 od 7. siječnja 2014. o dopuni Uredbe (EU) br. 575/2013 Europskog parlamenta i Vijeća u pogledu regulatornih tehničkih standarda za kapitalne zahtjeve za institucije te članke 16. i 17. Povelje Europske unije o temeljnim pravima treba tumačiti na način da im se ne protivi propis države članice koji pučkim bankama sa sjedištem u toj državi članici zabranjuje da odbiju otkup instrumenata regulatornog kapitala, ali koji tim bankama omogućuje da otkup udjela člana koji se povlači odgode na neograničeno vrijeme i da u cijelosti ili djelomično ograniče njegov iznos, pod uvjetom da ograničenja otkupa utvrđena u okviru korištenja tom mogućnošću ne prekoračuju ono što je, s obzirom na bonitetno stanje navedenih banaka, nužno kako bi se osiguralo da se instrumenti kapitala koje izdaju mogu smatrati instrumentima redovnog osnovnog kapitala, posebno uzimajući u obzir elemente navedene u članku 10. stavku 3. Delegirane uredbe br. 241/2014, što je na sudu koji je uputio zahtjev da provjeri.

                  2.

                  Članak 63. i prateće članke UFEU-a treba tumačiti na način da im se ne protivi propis države članice kojim se za pučke banke sa sjedištem u toj državi članici koje su osnovane u obliku zadruga s ograničenom odgovornošću s dionicama utvrđuje imovinski prag za obavljanje bankovnih djelatnosti, u slučaju čijeg prekoračenja se te banke moraju preoblikovati u dionička društva, smanjiti svoju imovinu ispod tog praga ili provesti likvidaciju, pod uvjetom da je taj propis prikladan za ostvarenje ciljeva u općem interesu i da se njime ne prekoračuje ono što je nužno za njihovo postizanje, što je na sudu koji je uputio zahtjev da provjeri.

         (1)  SL C 35, 28. 1. 2019.


title: Predmet C-771/18: Presuda Suda (deveto vijeće) od 16. srpnja 2020. – Europska komisija protiv Mađarske (Tužba zbog povrede obveze – Unutarnja tržišta električne energije i prirodnog plina – Mreže transporta električne energije i prirodnog plina – Uvjeti dostupnosti – Uredba (EZ) br. 714/2009 – Članak 14. stavak 1. – Uredba (EZ) br. 715/2009 – Članak 13. stavak 1. – Troškovi – Određivanje naknada za pristup mrežama – Direktiva 2009/72/EZ – Članak 37. stavak 17. – Direktiva 2009/73/EZ – Članak 41. stavak 17. – Nacionalni pravni lijekovi – Načelo djelotvorne sudske zaštite)

text:
               7.9.2020

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 297/10

      Presuda Suda (deveto vijeće) od 16. srpnja 2020. – Europska komisija protiv Mađarske
      (Predmet C-771/18) (1)

      (Tužba zbog povrede obveze - Unutarnja tržišta električne energije i prirodnog plina - Mreže transporta električne energije i prirodnog plina - Uvjeti dostupnosti - Uredba (EZ) br. 714/2009 - Članak 14. stavak 1. - Uredba (EZ) br. 715/2009 - Članak 13. stavak 1. - Troškovi - Određivanje naknada za pristup mrežama - Direktiva 2009/72/EZ - Članak 37. stavak 17. - Direktiva 2009/73/EZ - Članak 41. stavak 17. - Nacionalni pravni lijekovi - Načelo djelotvorne sudske zaštite)
      (2020/C 297/13)
      Jezik postupka: mađarski

         Stranke

         Tužitelj: Europska komisija (zastupnici: O. Beynet i K. Talabér-Ritz, agenti)

         Tuženik: Mađarska (zastupnici: M. Z. Fehér i Z. Wagner, a zatim M. Z. Fehér, agent)

         Izreka

                  1.

                  Time što nije osigurala pravo na djelotvoran pravni lijek protiv uredbi nacionalnog regulatornog tijela kojima se određuju naknade za pristup mrežama, Mađarska je povrijedila obveze koje ima na temelju članka 37. stavka 17. Direktive 2009/72/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 13. srpnja 2009. o zajedničkim pravilima za unutarnje tržište električne energije i stavljanju izvan snage Direktive 2003/54/EZ te članka 41. stavka 17. Direktive 2009/73/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 13. srpnja 2009. o zajedničkim pravilima za unutarnje tržište prirodnog plina i stavljanju izvan snage Direktive 2003/55/EZ.

                  2.

                  U preostalom dijelu tužba se odbija.

                  3.

                  Europska komisija i Mađarska snosit će vlastite troškove.

         (1)  SL C 139, 15. 4. 2019.


title: Predmet C-73/19: Presuda Suda (prvo vijeće) od 16. srpnja 2020. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Hof van beroep te Antwerpen – Belgija) – Belgische Staat, koju zastupaju Minister van Werk, Economie en Consumenten, zadužen za Buitenlandse handel, i Directeur-Generaal van de Algemene Directie Controle en Bemiddeling van de FOD Economie, K.M.O., Middenstand en Energie, koji je postao Algemene Directie Economische Inspectie, Directeur-Generaal van de Algemene Directie Controle en Bemiddeling van de FOD Economie, K.M.O., Middenstand en Energie, koji je postao Algemene Directie Economische Inspectie protiv Movic BV, Events Belgium BV, Leisure Tickets & Activities International BV (Zahtjev za prethodnu odluku – Pravosudna suradnja u građanskim stvarima – Uredba (EU) br. 1215/2012 – Članak 1. stavak 1. – Područje primjene – Pojam „građanska i trgovačka stvar” – Tužba za prestanak nepoštenih poslovnih praksi koju je podnijelo tijelo javne vlasti radi zaštite interesa potrošača)

text:
               7.9.2020

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 297/11

      Presuda Suda (prvo vijeće) od 16. srpnja 2020. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Hof van beroep te Antwerpen – Belgija) – Belgische Staat, koju zastupaju Minister van Werk, Economie en Consumenten, zadužen za Buitenlandse handel, i Directeur-Generaal van de Algemene Directie Controle en Bemiddeling van de FOD Economie, K.M.O., Middenstand en Energie, koji je postao Algemene Directie Economische Inspectie, Directeur-Generaal van de Algemene Directie Controle en Bemiddeling van de FOD Economie, K.M.O., Middenstand en Energie, koji je postao Algemene Directie Economische Inspectie protiv Movic BV, Events Belgium BV, Leisure Tickets & Activities International BV
      (Predmet C-73/19) (1)

      (Zahtjev za prethodnu odluku - Pravosudna suradnja u građanskim stvarima - Uredba (EU) br. 1215/2012 - Članak 1. stavak 1. - Područje primjene - Pojam „građanska i trgovačka stvar” - Tužba za prestanak nepoštenih poslovnih praksi koju je podnijelo tijelo javne vlasti radi zaštite interesa potrošača)
      (2020/C 297/14)
      Jezik postupka: nizozemski

         Sud koji je uputio zahtjev

      Hof van beroep te Antwerpen

         Stranke glavnog postupka

         Tužitelji: Belgische Staat, koju zastupaju Minister van Werk, Economie en Consumenten, zadužen za Buitenlandse handel, i Directeur-Generaal van de Algemene Directie Controle en Bemiddeling van de FOD Economie, K.M.O., Middenstand en Energie, koji je postao Algemene Directie Economische Inspectie, Directeur-Generaal van de Algemene Directie Controle en Bemiddeling van de FOD Economie, K.M.O., Middenstand en Energie, koji je postao Algemene Directie Economische Inspectie

         Tuženici: Movic BV, Events Belgium BV, Leisure Tickets & Activities International BV

         Izreka

      Članak 1. stavak 1. Uredbe (EU) br. 1215/2012 Europskog parlamenta i Vijeća od 12. prosinca 2012. o [sudskoj] nadležnosti, priznavanju i izvršenju sudskih odluka u građanskim i trgovačkim stvarima, treba tumačiti na način da pojam „građanska i trgovačka stvar” iz te odredbe obuhvaća postupak između tijela jedne države članice i poslovnih subjekata iz druge države članice, u okviru kojeg ta tijela ističu glavni zahtjev da se utvrde povrede koje predstavljaju navodno protuzakonite nepoštene poslovne prakse i naloži njihov prestanak, te sporedne zahtjeve da se odrede mjere objavljivanja i da se izrekne periodična novčana kazna.

         (1)  SL C 139, 15. 4. 2019.


title: Predmet C-129/19: Presuda Suda (veliko vijeće) od 16. srpnja 2020. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Corte suprema di cassazione – Italija) – Presidenza del Consiglio dei Ministri protiv BV (Zahtjev za prethodnu odluku – Direktiva 2004/80/EZ – Članak 12. stavak 2. – Nacionalni propisi o naknadi štete žrtvama nasilnih kaznenih djela počinjenih s namjerom koji jamče pravičnu i primjerenu naknadu – Područje primjene – Žrtva s boravištem na području države članice u kojoj je počinjeno nasilno kazneno djelo s namjerom – Obveza da ta žrtva bude obuhvaćena nacionalnim propisima o naknadi štete – Pojam, pravična i primjerena naknada’ – Odgovornost država članica u slučaju povrede prava Unije)

text:
               7.9.2020

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 297/13

      Presuda Suda (veliko vijeće) od 16. srpnja 2020. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Corte suprema di cassazione – Italija) – Presidenza del Consiglio dei Ministri protiv BV
      (Predmet C-129/19) (1)

      (Zahtjev za prethodnu odluku - Direktiva 2004/80/EZ - Članak 12. stavak 2. - Nacionalni propisi o naknadi štete žrtvama nasilnih kaznenih djela počinjenih s namjerom koji jamče pravičnu i primjerenu naknadu - Područje primjene - Žrtva s boravištem na području države članice u kojoj je počinjeno nasilno kazneno djelo s namjerom - Obveza da ta žrtva bude obuhvaćena nacionalnim propisima o naknadi štete - Pojam, pravična i primjerena naknada’ - Odgovornost država članica u slučaju povrede prava Unije)
      (2020/C 297/17)
      Jezik postupka: talijanski

         Sud koji je uputio zahtjev

      Corte suprema di cassazione

         Stranke glavnog postupka

         Tužitelj: Presidenza del Consiglio dei Ministri

         Tuženik: BV

         uz sudjelovanje: Procura della Repubblica di Torino

         Izreka

                  1.

                  Pravo Unije treba tumačiti na način da se propisi o izvanugovornoj odgovornosti države članice za štetu uzrokovanu povredom tog prava, zbog toga što ta država članica nije pravodobno prenijela članak 12. stavak 2. Direktive Vijeća 2004/80/EZ od 29. travnja 2004. o naknadi žrtvama kaznenih djela, primjenjuju u odnosu na žrtve s boravištem u navedenoj državi članici, na čijem je državnom području počinjeno nasilno kazneno djelo s namjerom.

                  2.

                  Članak 12. stavak 2. Direktive 2004/80 treba tumačiti na način da se paušalna naknada koja se dodjeljuje žrtvama silovanja na temelju nacionalnih propisa o naknadi štete žrtvama nasilnih kaznenih djela počinjenih s namjerom ne može kvalificirati kao „pravična i primjerena” u smislu te odredbe ako je utvrđena bez uzimanja u obzir ozbiljnosti posljedica počinjenog kaznenog djela za žrtve i stoga ne čini odgovarajući doprinos naknadi pretrpljene imovinske i neimovinske štete.

         (1)  SL C 182, 27. 5. 2019.


title: Spojeni predmet C-133/19, C-136/19 i C-137/19: Presuda Suda (treće vijeće) od 16. srpnja 2020. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Conseil d'État – Belgija) – B. M. M. (C-133-19 i C-136/19), B. S. (C-133/19), B. M. (C-136/19), B. M. O. (C-137/19) protiv État belge (Zahtjev za prethodnu odluku – Područje slobode, sigurnosti i pravde – Imigracijska politika – Pravo na spajanje obitelji – Direktiva 2003/86/EZ – Članak 4. stavak 1. – Pojam „maloljetno dijete” – Članak 24. stavak 2. Povelje Europske unije o temeljnim pravima – Najbolji interes djeteta – Članak 47. Povelje o temeljnim pravima – Pravo na djelotvoran pravni lijek – Sponzorova djeca koja su postala punoljetna tijekom postupka odlučivanja ili sudskog postupka protiv odluke o odbijanju spajanja obitelji)

text:
               7.9.2020

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 297/14

      Presuda Suda (treće vijeće) od 16. srpnja 2020. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Conseil d'État – Belgija) – B. M. M. (C-133-19 i C-136/19), B. S. (C-133/19), B. M. (C-136/19), B. M. O. (C-137/19) protiv État belge
      (Spojeni predmet C-133/19, C-136/19 i C-137/19) (1)

      (Zahtjev za prethodnu odluku - Područje slobode, sigurnosti i pravde - Imigracijska politika - Pravo na spajanje obitelji - Direktiva 2003/86/EZ - Članak 4. stavak 1. - Pojam „maloljetno dijete” - Članak 24. stavak 2. Povelje Europske unije o temeljnim pravima - Najbolji interes djeteta - Članak 47. Povelje o temeljnim pravima - Pravo na djelotvoran pravni lijek - Sponzorova djeca koja su postala punoljetna tijekom postupka odlučivanja ili sudskog postupka protiv odluke o odbijanju spajanja obitelji)
      (2020/C 297/18)
      Jezik postupka: francuski

         Sud koji je uputio zahtjev

      Conseil d'État

         Stranke glavnog postupka

         Tužitelji: B. M. M. (C-133/19 i C-136/19), B. S. (C-133/19), B. M. (C-136/19), B. M. O. (C-137/19)

         Tuženik: État belge

         Izreka

                  1.

                  Treba li članak 4. stavak 1. prvi podstavak točku (c) Direktive Vijeća 2003/86/EZ od 22. rujna 2003. o pravu na spajanje obitelji, tumačiti na način da je datum koji treba uzeti u obzir kako bi se odredilo je li državljanin treće zemlje ili neoženjena osoba bez državljanstva maloljetno dijete, u smislu te odredbe, onaj datum na koji je podnesen zahtjev za ulazak i boravak u svrhu spajanja obitelji za maloljetnu djecu, a ne datum na koji su o tom zahtjevu odlučila nadležna tijela te države članice, ovisno o slučaju nakon tužbe protiv odluke o odbijanju takvog zahtjeva.

                  2.

                  Treba li članak 18. Direktive 2003/86, tumačen s obzirom na članak 47. Povelje Europske unije o temeljnim pravima Europske unije tumačiti na način da tužba podnesena protiv odbijanja zahtjeva za spajanje obitelji maloljetnog djeteta bude odbačena kao nedopuštena samo iz razloga što je dijete postalo punoljetno tijekom sudskog postupka.

         (1)  SL C 164, 13. 5. 2019.


title: Predmet C-249/19: Presuda Suda (prvo vijeće) od 16. srpnja 2020. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Tribunalul Bucureşti – Rumunjska) – JE protiv KF (Zahtjev za prethodnu odluku – Uredba (UE) br. 1259/2010 – Pojačana suradnja u području prava primjenljivog na razvod braka i zakonsku rastavu – Jedinstvena pravila – Članak 10. – Primjena prava suda pred kojim se vodi postupak)

text:
               7.9.2020

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 297/16

      Presuda Suda (prvo vijeće) od 16. srpnja 2020. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Tribunalul Bucureşti – Rumunjska) – JE protiv KF
      (Predmet C-249/19) (1)

      (Zahtjev za prethodnu odluku - Uredba (UE) br. 1259/2010 - Pojačana suradnja u području prava primjenljivog na razvod braka i zakonsku rastavu - Jedinstvena pravila - Članak 10. - Primjena prava suda pred kojim se vodi postupak)
      (2020/C 297/20)
      Jezik postupka: rumunjski

         Sud koji je uputio zahtjev

      Tribunalul Bucureşti

         Stranke glavnog postupka

         Tužitelj: JE

         Tuženik: KF

         Izreka

      Članak 10. Uredbe Vijeća (EU) br. 1259/2010 od 20. prosinca 2010. o provedbi pojačane suradnje u području prava primjenljivog na razvod braka i zakonsku rastavu treba tumačiti na način da se izraz ,[k]ada se pravom primjenljivim u skladu s člankom 5. ili člankom 8. ne predviđa razvod braka' odnosi samo na situacije u kojima se stranim primjenljivim pravom ne predviđa razvoda braka ni u jednom obliku.

         (1)  SL C 206, 17. 6. 2019.


title: Predmet C-411/19: Presuda Suda (šesto vijeće) od 16. srpnja 2020. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio – Italija) – WWF Italia o.n.l.u.s. i dr. protiv Presidenza del Consiglio dei Ministri, Azienda Nazionale Autonoma Strade SpA (ANAS) (Zahtjev za prethodnu odluku – Okoliš – Direktiva 92/43/EEZ – Članak 6. – Očuvanje prirodnih staništa i divlje faune i flore – Posebna područja očuvanja – Izgradnja cestovne dionice – Procjena utjecaja tog projekta na predmetno posebno područje očuvanja – Ovlaštenje – Imperativni razlozi prevladavajućeg javnog interesa)

text:
               7.9.2020

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 297/17

      Presuda Suda (šesto vijeće) od 16. srpnja 2020. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio – Italija) – WWF Italia o.n.l.u.s. i dr. protiv Presidenza del Consiglio dei Ministri, Azienda Nazionale Autonoma Strade SpA (ANAS)
      (Predmet C-411/19) (1)

      (Zahtjev za prethodnu odluku - Okoliš - Direktiva 92/43/EEZ - Članak 6. - Očuvanje prirodnih staništa i divlje faune i flore - Posebna područja očuvanja - Izgradnja cestovne dionice - Procjena utjecaja tog projekta na predmetno posebno područje očuvanja - Ovlaštenje - Imperativni razlozi prevladavajućeg javnog interesa)
      (2020/C 297/22)
      Jezik postupka: talijanski

         Sud koji je uputio zahtjev

      Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio

         Stranke glavnog postupka

         Tužitelji: WWF Italia o.n.l.u.s., Lega Italiana Protezione Uccelli o.n.l.u.s., Gruppo di Intervento Giuridico o.n.l.u.s., Italia Nostra o.n.l.u.s., Forum Ambientalista, FC i dr.

         Tuženici: Presidenza del Consiglio dei Ministri, Azienda Nazionale Autonoma Strade SpA (ANAS)

         Izreka

                  1.

                  Članak 6. Direktive Vijeća 92/43/EEZ od 21. svibnja 1992. o očuvanju prirodnih staništa i divlje faune i flore treba tumačiti na način da mu se ne protivi nacionalni propis koji dopušta da se iz imperativnih razloga prevladavajućeg javnog interesa nastavi postupak odobrenja plana ili projekta čiji se utjecaj na posebno područje očuvanja ne može ublažiti i za koji je nadležno javno tijelo već donijelo negativno mišljenje, osim ako ne postoji drugo rješenje koje je manje nepovoljno za cjelovitost predmetnog područja, a što mora provjeriti sud koji je uputio zahtjev.

                  2.

                  Ako je plan ili projekt, u skladu s člankom 6. stavkom 3. Direktive 92/43, predmet negativne procjene u pogledu njegovih utjecaja na posebno područje očuvanja i ako je predmetna država članica ipak odlučila, na temelju stavka 4. tog članka, provesti ga iz imperativnih razloga prevladavajućeg javnog interesa, članak 6. te direktive treba tumačiti na način da mu se protivi nacionalni propis kojim se dopušta da se, nakon negativne procjene prihvatljivosti u skladu sa stavkom 3. tog članka i prije njegova konačnog donošenja na temelju stavka 4. navedenog članka taj plan ili projekt dopuni mjerama ublažavanja njegova utjecaja na to područje i da se nastavi procjena navedenog utjecaja. Nasuprot tomu, članku 6. Direktive 92/43 ne protivi se, u istom slučaju, propis kojim se dopušta određivanje kompenzacijskih mjera u okviru iste odluke, pod uvjetom da su ispunjeni i drugi uvjeti za provedbu članka 6. stavka 4. te direktive.

                  3.

                  Direktivu 92/43 treba tumačiti na način da joj se ne protivi propis koji propisuje da podnositelj zahtjeva mora izraditi studiju utjecaja predmetnog plana ili projekta na posebno područje očuvanja, na temelju koje nadležno tijelo provodi procjenu tih utjecaja. Suprotno tomu, toj se direktivi protivi propis koji podnositelju zahtjeva dopušta da u konačni plan ili projekt uključi zahtjeve, primjedbe i preporuke u vezi s krajobrazom i okolišem, nakon što ga je nadležno tijelo negativno ocijenilo, a da to tijelo ne mora ponovno ocijeniti tako izmijenjeni plan ili projekt.

                  4.

                  Direktivu 92/43 treba tumačiti na način da joj se, iako državama članicama povjerava zadaću određivanja tijela nadležnog za procjenu utjecaja plana ili projekta na posebno područje očuvanja, uz poštovanje kriterija navedenih u sudskoj praksi Suda, ipak protivi to da bilo koje tijelo nastavi ili dopuni tu procjenu nakon što je ona provedena.

         (1)  SL C 328, 30. 9. 2019.