title: Predmet C-412/16 P: Žalba koju je 27. srpnja 2016. podnio Ice Mountain Ibiza, S.L. protiv presude Općeg suda (treće vijeće) od 25. svibnja 2016. u predmetu T-5/15, Ice Mountain Ibiza protiv EUIPO-a – Marbella Atlantic Ocean Club (ocean beach club ibiza)

text:
               13.2.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 46/10

         Žalba koju je 27. srpnja 2016. podnio Ice Mountain Ibiza, S.L. protiv presude Općeg suda (treće vijeće) od 25. svibnja 2016. u predmetu T-5/15, Ice Mountain Ibiza protiv EUIPO-a – Marbella Atlantic Ocean Club (ocean beach club ibiza)
   (Predmet C-412/16 P)
   (2017/C 046/13)
   Jezik postupka: španjolski

      Stranke

      Žalitelj: Ice Mountain Ibiza, S.L. (zastupnici: J. L. Gracia Albero i F. Miazzetto, odvjetnici)

      Druga stranka u postupku: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO)

      Zahtjevi

   Žalitelj od Suda zahtijeva da:

               —

               u cijelosti ukine presudu Općeg suda Europske unije od 25. svibnja 2016. u predmetu T-5/15, Ice Mountain Ibiza, S.L. protiv Ureda Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO) (EU:T:2016:311);

               —

               donese presudu kojom u cijelosti prihvaća zahtjeve koje je žalitelj iznio pred Općim sudom;

               —

               naloži snošenje troškova ovog postupka Uredu Europske unije za intelektualno vlasništvo, uključujući žaliteljeve troškove pred prvim žalbenim vijećem navedenog ureda i pred Općim sudom Europske unije.

      Žalbeni razlozi i glavni argumenti

   Žalba se temelji na pogrešnoj primjeni članka 8. stavka 1. točke (b) Uredbe br. 207/2009 (1), a osobito na sljedećim tvrdnjama ili razlozima.

               1.

                  U pobijanoj presudi pogrešno je određen razlikovni karakter elementa „OCEAN”.

               Opći sud iskrivljuje dokazna sredstva podnesena u predmetnom slučaju i nelogično ih ocjenjuje.
               Osim toga, u presudi nije primijenjena sudska praksa koja je relevantna u tom području, odnosno sudska praksa Suda Europske unije u presudama u predmetima C-479/12 (2) (prestrogo ocjenjivanje s obzirom na težinu dokazivanja) i C-24/05 P (3) (ne uzima se u obzir dojam relevantnog potrošača).

               2.

                  U pobijanoj presudi je pogrešno ocijenjen prevladavajući karakter različitih elemenata.

               Iskrivljavanje činjenica. Nedosljednost argumentacije u pobijanoj presudi radi opravdanja prevladavajućeg karaktera verbalnih elemenata.
               Neprimjena sudske prakse Suda Europske unije u presudama u predmetima C-251/95 (4) i C-342/97 (5) (presuda primjenjuje potpuno iskrivljen pojam relevantnog potrošača).
               Nepravilna primjena sudske prakse Općeg suda Europske unije u presudi u predmetu T-134/06 (6) (nedosljedna primjena definicije pojma „prevladavajući element”).
               Neprimjena sudske prakse Općeg suda Europske unije u spojenim predmetima T-83/11 i T-84/11 (7). U pobijanoj presudi nije uzeta u obzir sudska praksa koja se odnosi na slučajeve zasićenosti određenog tržišta.

               3.

                  U pobijanoj presudi pogrešno je ocjenjena sličnost između žigova time što nisu uzete u obzir činjenice relevantne za tu ocjenu.

               Neprimjena sudske prakse Suda Europske unije u presudi u predmetu C-251/95 u vezi s presudama Suda Europske unije u predmetima C-361/04 P (8) i C-342/97 (9).

               4.

                  Pobijana presuda sadržava pogrešan zaključak o tome da postoji vjerojatnost dovođenja u zabludu.

      (1)  Uredba Vijeća (EZ) br. 207/2009 od 26. veljače 2009. o žigu Zajednice (SL 2009., L 78, str.1.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 17., svezak 1., str. 226.)

      (2)  EU:C:2014:75

      (3)  EU:C:2006:421

      (4)  EU:C:1997:528

      (5)  EU:C:1999:323

      (6)  EU:T:2007:387

      (7)  EU:C:2012:592

      (8)  EU:C:2006:25

      (9)  EU:C:1999:323


title: Predmet C-182/14 P: Presuda Suda (šesto vijeće) od 19. ožujka 2015. – Mega Brands International, Luxembourg, Zweigniederlassung Zug protiv Ureda za usklađivanje na unutarnjem tržištu (žigovi i dizajni) (Žalba — Žig Zajednice — Uredba (EZ) br. 207/2009 — Članak 8. stavak 1. točka (b) — Prijava za registraciju verbalnog žiga Zajednice MAGNEXT — Prigovor nositelja ranijeg nacionalnog verbalnog žiga MAGNET 4 — Vjerojatnost dovođenja u zabludu)

text:
               11.5.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 155/6

         Presuda Suda (šesto vijeće) od 19. ožujka 2015. – Mega Brands International, Luxembourg, Zweigniederlassung Zug protiv Ureda za usklađivanje na unutarnjem tržištu (žigovi i dizajni)
   (Predmet C-182/14 P) (1)

   ((Žalba - Žig Zajednice - Uredba (EZ) br. 207/2009 - Članak 8. stavak 1. točka (b) - Prijava za registraciju verbalnog žiga Zajednice MAGNEXT - Prigovor nositelja ranijeg nacionalnog verbalnog žiga MAGNET 4 - Vjerojatnost dovođenja u zabludu))
   (2015/C 155/07)
   Jezik postupka: engleski

      Stranke

      Žalitelj: Mega Brands International, Luxembourg, Zweigniederlassung Zug (zastupnici: A. Nordemann i M. Maier, Rechtsanwälte)

      Druga stranka u postupku: Ured za usklađivanje na unutarnjem tržištu (žigovi i dizajni) (zastupnik: V. Melgar, agent)

      Izreka

               1.

               Ukida se točka 4. izreke presude Općeg suda Europske unije Mega Brands/OHIM – Diset (MAGNEXT) (T-604/11 i T-292/12, EU:T:2014:56).

               2.

               Predmet se vraća Općem sudu Europske unije.

               3.

               O troškovima će se odlučiti naknadno.

      (1)  SL C 223, 14. 7. 2014.


title: Predmet T-207/16 R: Rješenje predsjednika Općeg suda od 8. svibnja 2017. – Aristoteleio Panepistimio Thessalonikis protiv Komisije („Privremena pravna zaštita — Javna nabava — Upozorenje o isključenju — Upozorenje o provjeri — Zahtjev za suspenziju primjene — Nepostojanje hitnosti”)

text:
               17.7.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 231/23

         Rješenje predsjednika Općeg suda od 8. svibnja 2017. – Aristoteleio Panepistimio Thessalonikis protiv Komisije
   (Predmet T-207/16 R)
   ((„Privremena pravna zaštita - Javna nabava - Upozorenje o isključenju - Upozorenje o provjeri - Zahtjev za suspenziju primjene - Nepostojanje hitnosti”))
   (2017/C 231/29)
   Jezik postupka: grčki

      Stranke

      Tužitelj: Aristoteleio Panepistimio Thessalonikis (Solun, Grčka) (zastupnik: V. Christianos, odvjetnik)

      Tuženik: Europska komisija (zastupnici: S. Delaude i A. Katsimerou, agenti)

      Predmet

   Zahtjev na temelju članaka 278. i 279. UFEU-a radi suspenzije primjene odluke o općem isključenju tužitelja kao i odlukâ o prijavi i aktivaciji upozorenja o isključenju u pogledu tužitelja u sustav ranog upozoravanja ili u sustav ranog otkrivanja i isključivanja.

      Izreka

               1.

               Odbija se zahtjev za privremenu pravnu zaštitu.

               2.

               O troškovima će se odlučiti naknadno.


title: Predmet T-344/17: Tužba podnesena 31. svibnja 2017. – Latam Airlines Group i Lan Cargo protiv Komisije

text:
               24.7.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 239/65

         Tužba podnesena 31. svibnja 2017. – Latam Airlines Group i Lan Cargo protiv Komisije
   (Predmet T-344/17)
   (2017/C 239/77)
   Jezik postupka: engleski

      Stranke

      Tužitelji: Latam Airlines Group SA (Santiago, Čile), Lan Cargo SA (Santiago) (zastupnici: B. Hartnett, Barrister, O. Geiss, odvjetnik i W. Sparks, Solicitor)

      Tuženik: Europska komisija

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

               —

               poništi, u dijelu u kojem se odnosi na tužitelje, Komisijinu Odluku C (2017) 1742 final od 17. ožujka 2017. o postupku na temelju članka 101. UFEU-a, članka 53. Sporazuma o EGP-u i članka 8. Sporazuma između Europske zajednice i Švicarske Konfederacije o zračnom prometu (predmet AT.39258 – zračni teretni prijevoz);

               —

               usto, ili podredno, smanji visinu novčanih kazni određenih tužiteljima; i

               —

               naloži tuženiku snošenje troškova postupka.

      Tužbeni razlozi i glavni argumenti

   U prilog osnovanosti tužbe tužitelj ističe sedam tužbenih razloga.

               1.

               Prvi tužbeni razlog, koji se temelji na tome da je Komisija počinila pogreške koje se tiču činjenica i prava jer je pogrešno protumačila dokaze protiv tužiteljâ, pogrešno primijenila članak 101. UFEU-a, članak 53. Sporazuma o EGP-u i članak 8. Sporazuma sa Švicarskom, te da nije navela odgovarajuće obrazloženje kad je tužitelje proglasila odgovornima za povredu vezanu za dodatak za sigurnost i neplaćanje provizije.

                           —

                           Tužitelji ističu da je Komisija pogrešno utvrdila da su bili svjesni ponašanja suprotnog tržišnom natjecanju vezano za dodatak za sigurnost i neplaćanje provizije.

                           —

                           Nadalje, tužitelji tvrde da se ti aspekti jedinstvene i trajne povrede ne mogu odvojiti od cjeline i slijedom toga pobijanu odluku treba u cijelosti poništiti.

               2.

               Drugi tužbeni razlog, koji se temelji na tome da je Komisija počinila pogrešku koja se tiče činjenica i prava jer je pogrešno protumačila dokaze protiv tužiteljâ, pogrešno primijenila relevantne odredbe i jer nije navela odgovarajuće obrazloženje kad je utvrdila da su tužitelji sudjelovali u povredi koja se odnosi na dodatak za gorivo.

                           —

                           Tužitelji ističu da Komisija nije u dovoljnoj mjeri dokazala da su sudjelovali u navodnoj povredi u odnosu na dodatak za gorivo.

                           —

                           Tužitelji nadalje tvrde da to što su primili priopćenja za tisak ne znači da su bili svjesni navodnog zabranjenog sporazuma.

                           —

                           Tužitelji konačno navode da ograničeni dokazi vezani za njihove kontakte s prijevoznicima ne dokazuju njihovo ponašanje suprotno tržišnom natjecanju, niti pokazuje da su oni znali za ponašanje drugih prijevoznika suprotno tržišnom natjecanju ili ga mogli predvidjeti.

               3.

               Treći tužbeni razlog, koji se temelji na tome da je Komisija počinila očite pogreške koje se tiču činjenica i prava jer je utvrdila da su tužitelji odgovorni za povredu na rutama određenima u članku 1. stavcima 1., 3. i 4. pobijane odluke, i jer nije iznijela odgovarajuće obrazloženje.

                           —

                           Tužitelji ističu da ih je Komisija pogrešno uključila u utvrđenje odgovornosti u članku 1. stavcima 1., 3. i 4. pobijane odluke, jer je istekao zastarni rok.

                           —

                           Tužitelji nadalje tvrde da Komisije nije nadležna za ustanovljavanje njihove odgovornosti za povredu članka 101. UFEU-a na rutama unutar EGP-a prije 1. svibnja 2004., odnosno za povredu članka 53. Sporazuma o EGP-u prije 19. svibnja 2005.

                           —

                           Tužitelji nadalje tvrde da Komisija nije nadležna za ustanovljavanje njihove odgovornosti za povredu u odnosu na rute između EU-a i Švicarske.

                           —

                           Konačno, tužitelji ističu da utvrđenja krše načelo non bis in idem.

               4.

               Četvrti tužbeni razlog, koji se temelji na tome da je Komisija počinila očite pogreške koje se tiču činjenica i prava jer je utvrdila postojanje navodnog zabranjenog sporazuma i jer nije iznijela odgovarajuće obrazloženje.

                           —

                           Tužitelji ističu da nema dovoljno dokaza za Komisijino utvrđenje da su sudjelovali u navodnom zabranjenom sporazumu.

                           —

                           Tužitelji nadalje tvrde da se to temelji na pogrešnoj pretpostavci da je povreda utjecala na sve rute.

                           —

                           Tužitelji nadalje tvrde da to prelazi Komisijinu nadležnost i dovodi do nejasnoća u pogledu teritorijalnog dosega navodne povrede.

                           —

                           Tužitelj konačno ističe da to dovodi do razmimoilaženja između razloga i izreke u odnosu na predmet, što ne omogućuje tužiteljima da shvati prirodu i doseg navodne povrede.

               5.

               Peti tužbeni razlog, koji se temelji na tome da je Komisija počinila očite pogreške koje se tiču činjenica i prava jer je utvrdila da je navodno ponašanje jedinstvena i trajna povreda, te jer iznijela odgovarajuće obrazloženje tog utvrđenja.

                           —

                           Tužitelji ističu da dotično ponašanje nije imalo jedinstveni cilj suprotan tržišnom natjecanju.

                           —

                           Tužitelji nadalje tvrde da se dotično ponašanje nije odnosilo na jedan proizvod ili uslugu.

                           —

                           Tužitelji zatim tvrde da se dotično ponašanje nije odnosilo na isto poduzeće.

                           —

                           Tužitelji dalje ističu da navodna povreda nije bila jedinstvena.

                           —

                           Tužitelji zatim tvrde da elementi navodne povrede nisu paralelno razmotreni.

                           —

                           Tužitelji konačno ističu da Komisija nije pružila dovoljno dokaza i nije provela analizu iz članka 101. stavka 3. UFEU-a u odnosu na neplaćanje provizije.

               6.

               Šesti tužbeni razlog, koji se temelji na tome da je Komisija povrijedila prava obrane tužiteljâ i da nije iznijela odgovarajuće obrazloženje.

                           —

                           Tužitelji ističu da se nisu mogli očitovati o Komisijinu utvrđenju da su znali za povredu koja se odnosi na dodatak za sigurnost i neplaćanje provizije.

                           —

                           Tužitelji nadalje ističu da su iznesene nove optužbe u potporu Komisijinog utvrđenja navodnog zabranjenog sporazuma.

                           —

                           Tužitelji zatim navode da se Komisija poziva na dokaze koji su u odnosu na njih nedopušteni.

                           —

                           Tužitelji dalje ističu da razmimoilaženja između razloga i izreke pobijane odluke dovode do nevaljanog obrazloženja.

                           —

                           Tužitelji konačno tvrde da se nisu mogli očitovati o odluci o isključenju 13 prijevoznika i triju aspekata povrede iz istrage nakon obavijesti o preliminarno utvrđenim činjenicama u postupku, te da Komisija nije obrazložila takav postupak.

               7.

               Sedmi tužbeni razlog, koji se temelji na tome da je Komisija počinila pogrešku koja se tiče prava i činjenica prilikom izračuna novčane kazne tužiteljâ, te nije pružila odgovarajuće obrazloženje.

                           —

                           Tužitelji ističu da se nije razlikovalo usklađivanje konačne cijene i usklađivanje ograničenih elemenata cijene.

                           —

                           Tužitelji nadalje tvrde da nije uzet u obzir ograničeni kombinirani tržišni udio adresata, kao ni regulatorni zahtjevi u industriji.

                           —

                           Tužitelji zatim tvrde da je Komisija u odnosu na njihovo ponašanje postupala isto kao i prema daleko ozbiljnijem ponašanju ostalih adresata, uključujući „osnovnu skupinu”.

                           —

                           Tužitelji konačno tvrde da nije uzeto u obzir njihovo ograničeno sudjelovanje u povredi u odnosu na druge adresate kojima je također smanjena novčana kazna zbog olakotnih okolnosti.


title: Predmet C-408/16: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 21. srpnja 2016. uputio Curtea de Apel București (Rumunjska) – Compania Națională de Autostrăzi și Drumuri Naționale din România SA protiv Ministerul Fondurilor Europene – Direcția generală managementul fondurilor externe

text:
               17.10.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 383/3

         Zahtjev za prethodnu odluku koji je 21. srpnja 2016. uputio Curtea de Apel București (Rumunjska) – Compania Națională de Autostrăzi și Drumuri Naționale din România SA protiv Ministerul Fondurilor Europene – Direcția generală managementul fondurilor externe
   (Predmet C-408/16)
   (2016/C 383/04)
   Jezik postupka: rumunjski

      Sud koji je uputio zahtjev

   Curtea de Apel București

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelj: Compania Națională de Autostrăzi și Drumuri Naționale din România SA

      Tuženik: Ministerul Fondurilor Europene – Direcția generală managementul fondurilor externe

      Prethodna pitanja

               1.

               Treba li članak 15. točku (c) Direktive 2004/18/EZ (1) tumačiti na način da državi članici dopušta da nakon njezina pristupanja Europskoj uniji ne primijeni navedenu direktivu ako je s Europskom investicijskom bankom sklopila ugovor o financiranju koji je potpisan prije pristupanja, a na temelju kojeg se na ugovore o javnoj nabavi koji će biti sklopljeni primjenjuju posebni zahtjevi koje je nametnuo davatelj financijskih sredstava, poput onih u ovom postupku, koji su stroži od onih koje dopušta Direktiva?

               2.

               Treba li Direktivu 2004/18/EZ tumačiti na način da joj se protivi postojanje normativnog akta poput O.U.G.-a br. 72/2007 (Zakonodavna uredba br. 72/2007) u nacionalnom pravu, koji predviđa primjenu odredaba Vodiča za sklapanje ugovora o javnoj nabavi Europske investicijske banke, odstupajući pritom od odredaba normativnog akta kojim je u nacionalno pravo prenesena Direktiva, u ovom slučaju O.U.G.-a br. 34/2006 (Zakonodavna uredba br. 34/2006), zbog razloga poput onih koji su navedeni u obrazloženju, kako bi se uskladilo s ugovorom o financiranju sklopljenom prije pristupanja?

               3.

               Može li se prilikom tumačenja članka 9. stavka 5. i članka 60. točke (a) Uredbe br. 1083/2006 (2) smatrati da je takav ugovor o javnoj nabavi, sklopljen u skladu s Vodičem za sklapanje ugovora o javnoj nabavi Europske investicijske banke i nacionalnim pravom, sukladan zakonodavstvu Unije i da je za njega moguće retroaktivno dodijeliti europsku nepovratnu subvenciju?

               4.

               U slučaju negativnog odgovora na prethodno pitanje, ako je takav ugovor o javnoj nabavi u trenutku provjere kvalifikacijskih zahtjeva Programului operațional sectorial „Transport” 2007-2013 (Sektorski operativni program „Prijevoz” 2007. – 2013.) ipak proglašen sukladnim, predstavlja li takva navodna povreda pravnih pravila prava Unije o javnoj nabavi (utvrđivanje određenih kriterija predodabira ponuditelja analognih onima iz Vodiča za sklapanje ugovora o javnoj nabavi Europske investicijske banke koji su stroži od onih iz Direktive 2004/18/EZ – pobliže navedenih u točkama 12. do 14. ovog zahtjeva za prethodnu odluku) „nepravilnost” u smislu članka 2. stavka 7. Uredbe br. 1083/2006 koja dovodi do nastanka obveze predmetne države članice da provede financijski ispravak/postotno smanjenje na temelju članka 98. stavka 2. navedene uredbe?

      (1)  Direktiva Europskog parlamenta i Vijeća 2004/18/EZ od 31. ožujka 2004. o usklađivanju postupaka za sklapanje ugovora o javnim radovima, ugovora o javnoj nabavi robe te ugovora o javnim uslugama (SL 2004., L 134, str. 114.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 6., svezak 1., str. 156.)

      (2)  Uredba Vijeća EZ br. 1083/2006 od 11. srpnja 2006. o utvrđivanju općih odredaba o Europskom fondu za regionalni razvoj, Europskom socijalnom fondu i Kohezijskom fondu i stavljanju izvan snage Uredbe (EZ) br. 1260/1999 (SL 2006., L 210, str. 25) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 14., svezak 2., str. 1.)


title: Predmet T-355/17: Tužba podnesena 2. lipnja 2017. – Daico International protiv EUIPO-a – American Franchise Marketing (RoB)

text:
               24.7.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 239/70

         Tužba podnesena 2. lipnja 2017. – Daico International protiv EUIPO-a – American Franchise Marketing (RoB)
   (Predmet T-355/17)
   (2017/C 239/81)
   Jezik na kojem je tužba podnesena: engleski

      Stranke

      Tužitelj: Daico International BV (Amsterdam, Nizozemska) (zastupnik: M. Kassner, odvjetnik)

      Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO)

      Druga stranka pred žalbenim vijećem: American Franchise Marketing Ltd (London, Ujedinjena Kraljevina)

      Podaci o postupku pred EUIPO-om

      Nositelj spornog žiga: tužitelj

      Predmetni sporni žig: figurativni žig Europske unije „RoB” – žig Europske unije br. 5 284 104

      Postupak pred EUIPO-om: postupak proglašavanja žiga ništavim

      Pobijana odluka: odluka drugog žalbenog vijeća EUIPO-a od 9. ožujka 2017. u predmetu R 1405/2016-2

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

               —

               poništi pobijanu odluku;

               —

               naloži EUIPO-u snošenje troškova.

      Tužbeni razlozi

               —

               povreda članka 75. stavka 1. Uredbe br. 207/2009;

               —

               povreda pravila 62. stavka 3. Uredbe (EZ) br. 2868/95 od 13. prosinca 1995. o provedbi Uredbe Vijeća (EZ) br. 40/94 o žigu Zajednice.


title: Predmet C-113/17: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 6. ožujka 2017. uputio Najvyšší súd Slovenskej republiky (Slovačka) – QJ protiv Ministerstvo vnútra SR, Migračný úrad

text:
               29.5.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 168/23

         Zahtjev za prethodnu odluku koji je 6. ožujka 2017. uputio Najvyšší súd Slovenskej republiky (Slovačka) – QJ protiv Ministerstvo vnútra SR, Migračný úrad
   (Predmet C-113/17)
   (2017/C 168/30)
   Jezik postupka: slovački

      Sud koji je uputio zahtjev

   Najvyšší súd Slovenskej republiky

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelj: QJ

      Tuženik: Ministerstvo vnútra SR, Migračný úrad

      Prethodna pitanja

               1.

               Treba li članak 46. stavak 3. Direktive 2013/32/EU (1) Europskog parlamenta i Vijeća od 26. lipnja 2013. o zajedničkim postupcima za priznavanje i oduzimanje međunarodne zaštite (preinačena) (u daljnjem tekstu: Direktiva o postupku) tumačiti tako da nacionalni sud koji ispituje osnovanost potrebe za međunarodnom zaštitom podnositelja zahtjeva može, zbog toga što je odluka o odbijanju već nekoliko puta bila poništavana, a predmet po uspješnom ishodu postupka opetovano vraćan upravnom tijelu, uslijed čega se taj postupak pokazao neučinkovitim, sâm odlučiti dodijeliti navedenu zaštitu podnositelju zahtjeva, iako takva ovlast sudskog tijela ne proizlazi iz nacionalnog zakonodavstva?

               2.

               Ako je odgovor na prethodno pitanje potvrdan, je li takva ovlast povjerena i (vrhovnom) žalbenom sudu?

      (1)  SL 2013., L 180, str. 60. (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 19., svezak 12., str. 249.)


title: Predmet T-349/13: Presuda Općeg suda od 4. srpnja 2016. – Orange Business Belgium protiv Komisije („Javna nabava usluga — Postupak javne nabave — Pružanje usluga, Transeuropske telematičke službe između upravnih tijela — Nova generacija (TESTA-ng)' — Odbijanje ponuditeljeve ponude — Dodjela ugovora — Transparentnost — Jednako postupanje — Nediskriminacija — Obveza obrazlaganja”)

text:
               22.8.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 305/24

         Presuda Općeg suda od 4. srpnja 2016. – Orange Business Belgium protiv Komisije
   (Predmet T-349/13) (1)

   ((„Javna nabava usluga - Postupak javne nabave - Pružanje usluga, Transeuropske telematičke službe između upravnih tijela - Nova generacija (TESTA-ng)' - Odbijanje ponuditeljeve ponude - Dodjela ugovora - Transparentnost - Jednako postupanje - Nediskriminacija - Obveza obrazlaganja”))
   (2016/C 305/32)
   Jezik postupka: engleski

      Stranke

      Tužitelj: Orange Business Belgium SA (Bruxelles, Belgija) (zastupnici: B. Schutyser i T. Villé, odvjetnici)

      Tuženik: Europska komisija (zastupnici: S. Delaude, S. Lejeune i F. Moro, agenti, uz asistenciju P. Wytinck i B. Hoorelbeke, odvjetnika)

      Predmet

   Zahtjev za poništenje odluke Komisije od 19. travnja 2013. kojom se odbija ponuda koju je tužitelj podnio u okviru ograničenog postupka javne nabave DIGIT/R2/PR/2011/039 u vezi s „Transeuropskom telematičkom službom između upravnih tijela – Nova generacija (TESTA-ng)”, i kojom se ugovor dodjeljuje drugom ponuditelju.

      Izreka

               1.

               Tužba se odbija.

               2.

               Društvu Orange Business Belgium SA nalaže se snošenje troškova.

      (1)  SL C 252, 31. 8. 2013.


title: Predmet C-330/17: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 2. lipnja 2017. uputio Bundesgerichthof (Njemačka) – Verbraucherzentrale Baden-Württemberg e.V. protiv Germanwings GmbH

text:
               4.9.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 293/16

         Zahtjev za prethodnu odluku koji je 2. lipnja 2017. uputio Bundesgerichthof (Njemačka) – Verbraucherzentrale Baden-Württemberg e.V. protiv Germanwings GmbH
   (Predmet C-330/17)
   (2017/C 293/20)
   Jezik postupka: njemački

      Sud koji je uputio zahtjev

   Bundesgerichtshof

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelj: Verbraucherzentrale Baden-Württemberg e.V.

      Tuženik: Germanwings GmbH

      Prethodna pitanja

               1.

               Trebaju li tarife za usluge zračnog prijevoza unutar Unije prema članku 23. stavku 1. prvoj, drugoj i trećoj rečenici Uredbe br. 1008/2008/EZ (1), ako nisu izražene u eurima, biti izražene u nekoj određenoj valuti?

               2.

               Ako je odgovor na prvo pitanje pozitivan:
               U kojoj nacionalnoj valuti trebaju biti istaknute tarife navedene u članku 2. točki 18. i članku 23. stavku 1. drugoj i trećoj rečenici Uredbe br. 1008/2008/EZ kada zračni prijevoznik sa sjedištem u jednoj državi članici (u ovom slučaju Njemačkoj) oglašava i nudi putem Interneta određenom potrošaču uslugu zračnog prijevoza s mjestom polaska u drugoj državi članici (u ovom slučaju Ujedinjenoj Kraljevini)?
               Je li u tom kontekstu odlučujuće da je ponuda izdana putem internetske adrese sa vršnom domenom specifičnom za određenu državu (u ovom slučaju: www.germanwings.de) koja upućuje na državu članicu sjedišta zračnog poduzetnika, te da se potrošač nalazi u toj državi članici?
               Je li od značaja to što svi ili većina zračnih prijevoznika predmetne tarife k navode u nacionalnoj valuti koja je na snazi u mjestu polaska?

      (1)  Uredba (EZ) br. 1008/2008/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 24. rujna 2008. o zajedničkim pravilima za obavljanje zračnog prijevoza u Zajednici, (SL L 293, str. 3.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 7., svezak 8., str. 164.)


title: Predmet T-259/13: Presuda Općeg suda od 30. travnja 2015. – Francuska protiv Komisije („EFSJP — Komponenta „Jamstva” — EFJP i EPFRR — Izdaci isključeni iz financiranja — Mjere potpore ruralnom razvoju — Područja s prirodnim ograničenjima — Paušalni financijski ispravak — Izdaci koje je učinila Francuska — Kriterij tereta — Kontrole na terenu — Postupovna jamstva”)

text:
               13.7.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 228/10

         Presuda Općeg suda od 30. travnja 2015. – Francuska protiv Komisije
   (Predmet T-259/13) (1)

   ((„EFSJP - Komponenta „Jamstva” - EFJP i EPFRR - Izdaci isključeni iz financiranja - Mjere potpore ruralnom razvoju - Područja s prirodnim ograničenjima - Paušalni financijski ispravak - Izdaci koje je učinila Francuska - Kriterij tereta - Kontrole na terenu - Postupovna jamstva”))
   (2015/C 228/11)
   Jezik postupka: francuski

      Stranke

      Tužitelj: Francuska Republika (zastupnici: E. Belliard, D. Colas, C. Candat i G. de Bergues, agenti)

      Tuženik: Europska komisija (zastupnici: D. Bianchi i G. von Rintelen, agenti)

      Intervenijent u potporu tužitelju: Kraljevina Španjolska (zastupnici: N. Díaz Abad, a potom A. Sampol Pucurull, abogados del Estado)

      Predmet

   Zahtjev za djelomično poništenje Provedbene odluke Komisije 2013/123/EU od 26. veljače 2013. o isključivanju iz financiranja Europske unije određenih izdataka koje su države članice imale na ime Europskog fonda za smjernice i jamstva u poljoprivredi (EFSJP), Komponente „Jamstva”, Europskog fonda za jamstva u poljoprivredi (EFJP) i Europskog poljoprivrednog fonda za ruralni razvoj (EPFRR) (SL L 67, str. 20).

      Izreka

               1.

               Poništava se Provedbena odluka 2013/123/EU od 26. veljače 2013. o isključivanju iz financiranja Europske unije određenih izdataka koje su države članice imale na ime Europskog fonda za smjernice i jamstva u poljoprivredi (EFSJP), Komponente „Jamstva”, Europskog fonda za jamstva u poljoprivredi (EFJP) i Europskog poljoprivrednog fonda za ruralni razvoj (EPFRR) u dijelu u kojem se u odnosu na Francusku Republiku primjenjuje financijski ispravak u okviru mjera potpore ruralnom razvoju za ovce koje nisu bile predmet zahtjeva za premije za financijske godine 2008. i 2009.

               2.

               U preostalom dijelu tužba se odbija.

               3.

               Nalaže se Francuskoj Republici snošenje tri četvrtine vlastitih troškova i tri četvrtine troškova Europske komisije.

               4.

               Nalaže se Europskoj komisiji snošenje četvrtinu vlastitih troškova i četvrtinu troškova Francuske Republike.

               5.

               Kraljevina Španjolska snosit će vlastite troškove

      (1)  SL C 207, 20.7.2013.


title: Predmet T-355/13: Tužba podnesena 4. srpnja 2013. — easyJet Airline protiv Komisije

text:
               7.9.2013

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 260/34

         Tužba podnesena 4. srpnja 2013. — easyJet Airline protiv Komisije
   (Predmet T-355/13)
   2013/C 260/79
   Jezik postupka: engleski

      Stranke

      Tužitelj: easyJet Airline Co. Ltd (London, Ujedinjeno Kraljevstvo) (zastupnici: M. J. Werner i R. Marian, lawyers)

      Tuženik: Europska komisija

      Zahtjevi

   Tužitelj zahtijeva od Općeg suda da:

               —

               poništi konačnu odluku Komisije C(2013) 2727 od 3. svibnja 2013. u predmetu COMP/39.869 — easyJet protiv Schiphol; i

               —

               naloži tuženiku snošenje troškova.

      Tužbeni razlozi i glavni argumenti

   U prilog osnovanosti tužbe tužitelj ističe dva tužbena razloga.

               1.

               Prvi tužbeni razlog, prema kojem je pobijana odluka nevaljana s osnove pogrešne primjene prava (pogrešno tumačenje članka 13. Uredbe Vijeća (EZ) br. 1/2003 (1)) uz očitu pogrešku u utvrđenju (pogrešan zaključak da nacionalni postupak u Nizozemskoj odgovara postupku pred nacionalnim tijelom nadležnim za tržišno natjecanje).

               2.

               Drugi tužbeni razlog, prema kojem je pobijanom odlukom povrijeđeno bitno postupovno pravilo, to jest propušteno je primjereno obrazložiti odbijanje tužiteljeva zahtjeva. K tome, Komisija nije razmotrila sva činjenična i pravna pitanja na koja je ukazao tužitelj.

      (1)  Uredba Vijeća (EZ) br. 1/2003 od 16. prosinca 2002. o provedbi pravila o tržišnom natjecanju koja su propisana člancima 81. i 82. Ugovora o EZ-u (SL 2003 L 1, str. 1) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 8., svezak 1., str. 165.)


title: Predmet C-490/16: Presuda Suda (veliko vijeće) od 26. srpnja 2017. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Vrhovno sodišče Republike Slovenije – Slovenija) – A. S. protiv Republike Slovenije (Zahtjev za prethodnu odluku — Uredba (EU) br. 604/2013 — Određivanje države članice odgovorne za razmatranje zahtjeva za međunarodnu zaštitu koji je u jednoj od država članica podnio državljanin treće zemlje — Dolazak iznimno velikog broja državljana trećih zemalja koji žele dobiti međunarodnu zaštitu — Organizacija prelaska granice koju provode tijela jedne države članice radi tranzita prema drugoj državi članici — Ulazak dopušten odstupanjem iz humanitarnih razloga — Članak 13. — Nezakoniti prelazak vanjske granice — Rok od dvanaest mjeseci od prelaska granice — Članak 27. — Pravni lijek — Opseg sudskog nadzora — Članak 29. — Rok od šest mjeseci za izvršenje transfera — Računanje rokova — Podnošenje pravnog lijeka — Suspenzivni učinak)

text:
               18.9.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 309/14

         Presuda Suda (veliko vijeće) od 26. srpnja 2017. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Vrhovno sodišče Republike Slovenije – Slovenija) – A. S. protiv Republike Slovenije
   (Predmet C-490/16) (1)

   ((Zahtjev za prethodnu odluku - Uredba (EU) br. 604/2013 - Određivanje države članice odgovorne za razmatranje zahtjeva za međunarodnu zaštitu koji je u jednoj od država članica podnio državljanin treće zemlje - Dolazak iznimno velikog broja državljana trećih zemalja koji žele dobiti međunarodnu zaštitu - Organizacija prelaska granice koju provode tijela jedne države članice radi tranzita prema drugoj državi članici - Ulazak dopušten odstupanjem iz humanitarnih razloga - Članak 13. - Nezakoniti prelazak vanjske granice - Rok od dvanaest mjeseci od prelaska granice - Članak 27. - Pravni lijek - Opseg sudskog nadzora - Članak 29. - Rok od šest mjeseci za izvršenje transfera - Računanje rokova - Podnošenje pravnog lijeka - Suspenzivni učinak))
   (2017/C 309/19)
   Jezik postupka: slovenski

      Sud koji je uputio zahtjev

   Vrhovno sodišče Republike Slovenije

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelj: A. S.

      Tuženik: Republika Slovenija

      Izreka

               1.

               Članak 27. stavak 1. Uredbe (EU) br. 604/2013 Europskog parlamenta i Vijeća od 26. lipnja 2013. o utvrđivanju kriterija i mehanizama za određivanje države članice odgovorne za razmatranje zahtjeva za međunarodnu zaštitu koji je u jednoj od država članica podnio državljanin treće zemlje ili osoba bez državljanstva, s obzirom na uvodnu izjavu 19. te uredbe, treba tumačiti na način da se tražitelj međunarodne zaštite u okviru pravnog lijeka podnesenog protiv odluke o transferu koja se odnosi na njega može pozvati na pogrešnu primjenu kriterija odgovornosti koji se odnosi na nezakoniti prijelaz granice države članice, naveden u članku 13. stavku 1. navedene uredbe.

               2.

               Članak 13. stavak 1. Uredbe br. 604/2013 treba tumačiti na način da za državljanina treće zemlje – čiji su ulazak tolerirala tijela prve države članice suočena s dolaskom iznimno velikog broja državljana trećih zemalja koji su željeli prijeći preko državnog područja te države kako bi podnijeli zahtjev za međunarodnu zaštitu u drugoj državi članici, bez ispunjavanja pretpostavki ulaska koje se u načelu zahtijevaju u toj prvoj državi članici – treba smatrati da je „nezakonito prešao” granicu navedene prve države članice u smislu te odredbe.

               3.

               Članak 13. stavak 1. drugu rečenicu Uredbe br. 604/2013, u vezi s njezinim člankom 7. stavkom 2., treba tumačiti na način da podnošenje pravnog lijeka protiv odluke o transferu ne utječe na računanje roka predviđenog u navedenom članku 13. stavku 1.

         Članak 29. stavke 1. i 2. navedene uredbe treba tumačiti na način da podnošenje takvog pravnog lijeka podrazumijeva da rok propisan tim odredbama počinje teći tek od donošenja konačne odluke o tom pravnom lijeku, pa i kada je sud pred kojim se vodi postupak odlučio uputiti Sudu zahtjev za prethodnu odluku, pod uvjetom da taj pravni lijek ima suspenzivni učinak u skladu s člankom 27. stavkom 3. iste uredbe.

      (1)  SL C 419, 14. 11. 2016.


title: Predmet T-67/16: Rješenje Općeg suda od 21. prosinca 2016. – fleur ami protiv EUIPO-a – 8 seasons design (Lampes)

text:
               20.2.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 53/47

         Rješenje Općeg suda od 21. prosinca 2016. – fleur ami protiv EUIPO-a – 8 seasons design (Lampes)
   (Predmet T-67/16) (1)

   (2017/C 053/57)
   Jezik postupka: njemački
   Predsjednik petog vijeća odredio je brisanje predmeta.

      (1)  SL C 111, 29. 3. 2016.


title: Predmet C-634/16 P: Žalba koju je 7. prosinca 2016. podnio Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo protiv presude Općeg suda (šesto vijeće) od 28. rujna 2016. u predmetu T-476/15, European Food SA protiv Ureda Europske unije za intelektualno vlasništvo

text:
               20.3.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 86/7

         Žalba koju je 7. prosinca 2016. podnio Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo protiv presude Općeg suda (šesto vijeće) od 28. rujna 2016. u predmetu T-476/15, European Food SA protiv Ureda Europske unije za intelektualno vlasništvo
   (Predmet C-634/16 P)
   (2017/C 086/09)
   Jezik postupka: engleski

      Stranke

      Žalitelj: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (zastupnik: M. Rajh, agent)

      Druge stranke u postupku: European Food SA, Société des produits Nestlé SA

      Zahtjev

   Žalitelj zahtijeva od Suda da:

               —

               ukine pobijanu presudu

               —

               naloži društvu European Food snošenje troškova Ureda.

      Žalbeni razlozi i glavni argumenti

   Kao prvo, Opći sud je zanemario činjenicu da su Uredbom br. 207/2009 (1) i Uredbom br. 2868/95 (2) predviđene dvije vrste rokova za podnošenje činjenica i dokaza u postupcima pred Uredom: rokovi predviđeni samim zakonodavstvom koje Ured stoga ne može produljiti i rokovi koje određuje Ured u svakom pojedinom slučaju u svrhu dobre organizacije postupka, koji se, kad je to s obzirom na posebne okolnosti predmeta potrebno, mogu produljiti na zahtjev stranke. Slijedom navedenog, tvrdnja Općeg suda da se nikakav rok ne primjenjuje u postupcima za proglašavanje žiga ništavim zbog postojanja apsolutnih razloga nije utemeljena.
   Kao drugo, Opći sud je pogrešno protumačio značenje i učinak članka 76. stavka 2. Uredbe 207/2009. Taj se članak primjenjuje na sve vrste postupaka pred Uredom i na sve primjenjive rokove, odnosno (i) na rokove utvrđene izravno Uredbom br. 207/2009 i Uredbom br. 2868/95 i (ii) na rokove koje odredi EUIPO u izvršavanju svoje ovlasti organiziranja postupaka koji se pred njim vode.
   Kao treće, Opći sud je, usredotočivši se na treći podstavak stavka 1. članka 50. Uredbe br. 2868/95, zanemario ključni značaj tog pravila iz njegova prvog podstavka, odnosno činjenicu da se na žalbeno vijeće primjenjuju ista postupovna pravila kao i na odjel koji je donio odluku koja se pobija žalbom. Primjena prvog podstavka nije ograničena samo na postupak u povodu prigovora, već se primjenjuje na sve postupke, uključujući postupak za proglašavanje žiga ništavim.
   Kao četvrto, presudom koja se pobija žalbom povrijeđen je članak 76. stavak 2. Uredbe br. 207/2009 s obzirom na to da je prilikom njezina donošenja (i) propušteno primijeniti tu odredbu na rokove koje određuje Ured i da je (ii) žalbenom vijeću oduzeta njegova ovlast iz članka 76. stavka 2. Uredbe br. 207/2009 da procijeni jesu li dokazi koji su podneseni prvi puta „novi” te, ako to nije slučaj, da izvrši svoju ovlast ocjene dopuštenosti tih dokaza.
   Naposljetku, pobijanom se presudom narušava ravnoteža postupovnih prava stranaka davanjem svakoj stranci u postupku za proglašavanje žiga ništavim bezuvjetnog prava podnošenja bilo kakvog dokaza u bilo kojem stadiju postupka pred Uredom, uključujući u žalbenom postupku. Time se tuženiku uskraćuje jedan stadij upravnog ispitivanja kad podnositelj zahtjeva za proglašavanje žiga ništavim namjerno odluči ne podnijeti nikakve – ili nikakve relevantne – činjenice ili dokaze Odjelu za poništaje. Nadalje, davanje bezuvjetnog prava podnošenja bilo kakvog dokaza u bilo kojem stadiju postupka svakoj stranci u postupku protivno je i načelima ekonomičnosti postupka i dobre uprave.

      (1)  Uredba Vijeća (EZ) br. 207/2009 od 26. veljače 2009. o žigu Zajednice (SL, 2009., L 78, str.1.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 17., svezak 1., str. 226.)

      (2)  Uredba Komisije (EZ) br. 2868/95 od 13. prosinca 1995. o provedbi Uredbe Vijeća (EZ) br. 40/94 o žigu Zajednice (SL,1995., L 303, str. 1.) (posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 17., svezak 1., str. 84.)


title: Predmet F-76/15: Presuda Službeničkog suda (prvo vijeće) od 28. travnja 2016. – FY protiv Vijeća (Javna služba — Socijalna sigurnost — Zajednički sustav zdravstvenog osiguranja — Podmirivanje zdravstvenih troškova — Stopa naknade troškova — Priznavanje teške bolesti — Kriteriji — Članak 72. Pravilnika o osoblju i opće provedbene odredbe o naknadi zdravstvenih troškova)

text:
               20.6.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 222/37

         Presuda Službeničkog suda (prvo vijeće) od 28. travnja 2016. – FY protiv Vijeća
   (Predmet F-76/15) (1)

   ((Javna služba - Socijalna sigurnost - Zajednički sustav zdravstvenog osiguranja - Podmirivanje zdravstvenih troškova - Stopa naknade troškova - Priznavanje teške bolesti - Kriteriji - Članak 72. Pravilnika o osoblju i opće provedbene odredbe o naknadi zdravstvenih troškova))
   (2016/C 222/47)
   Jezik postupka: francuski

      Stranke

      Tužitelj: FY (zastupnici: J.-N. Louis i N. de Montigny, odvjetnici)

      Tuženik: Vijeće Europske unije (zastupnici: M. Bauer i M. Veiga, agenti)

      Predmet

   Zahtjev za poništenje odluke ureda za obračun u Bruxellesu kojom je odbijen zahtjev za produženje priznavanja bolesti sina tužitelja kao teške bolesti i zahtjev za podmirivanje u stopostotnom iznosu zdravstvenih troškova vezanih uz tu bolest.

      Izreka presude

               1.

               Poništava se odluka od 8. travnja 2014. kojom je ured za obračun u Bruxellesu (Belgija) u okviru zajedničkog sustava zdravstvenog osiguranja odbio zahtjev za produženje priznavanja bolesti FY-eva sina kao teške bolesti.

               2.

               Vijeće Europske unije snosi vlastite troškove te mu se nalaže snošenje troškova FY-a.

      (1)  SL C 245, 27. 7. 2015., str. 51.


title: Predmet T-56/11: Presuda Općeg suda od 16. prosinca 2015. – SAS Cargo Group i dr. protiv Komisije („Tržišno natjecanje — Zabranjeni sporazumi — Europsko tržište zračnog teretnog prijevoza — Sporazumi i usklađena djelovanja u pogledu više elemenata cijena usluga zračnog teretnog prijevoza (uvođenje dodatnih pristojbi za gorivo i sigurnost, odbijanje plaćanja provizije na dodatne pristojbe) — Članak 101. UFEU-a, članak 53. Sporazuma o EGP-u i članak 8. Sporazuma između Zajednice i Švicarske o zračnom prometu — Obveza obrazlaganja”)

text:
               8.2.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 48/38

         Presuda Općeg suda od 16. prosinca 2015. – SAS Cargo Group i dr. protiv Komisije
   (Predmet T-56/11) (1)

   ((„Tržišno natjecanje - Zabranjeni sporazumi - Europsko tržište zračnog teretnog prijevoza - Sporazumi i usklađena djelovanja u pogledu više elemenata cijena usluga zračnog teretnog prijevoza (uvođenje dodatnih pristojbi za gorivo i sigurnost, odbijanje plaćanja provizije na dodatne pristojbe) - Članak 101. UFEU-a, članak 53. Sporazuma o EGP-u i članak 8. Sporazuma između Zajednice i Švicarske o zračnom prometu - Obveza obrazlaganja”))
   (2016/C 048/42)
   Jezik postupka: engleski

      Stranke

      Tužitelji: SAS Cargo Group A/S (Kastrup, Danska); Scandinavian Airlines System Denmark-Norway-Sweden (Stockholm, Švedska); i SAS AB (Stockholm) (zastupnici: M. Kofmann, B. Creve, odvjetnici, I. Forrester, QC, J. Killick i G. Forwood, barristers, zatim M. Kofmann, B. Creve, J. Killick i G. Forwood)

      Tuženik: Europska komisija (zastupnici: N. von Lingen, V. Bottka i S. Noë, zatim V. Bottka i A. Dawes, agenti, uz asistenciju B. Dohertyja, barrister)

      Intervenijent u potporu tuženiku: Vijeće Europske unije (zastupnici: F. Florindo Gijón i M. Simm, agenti)

      Predmet

   Zahtjev za poništenje Odluke Komisije C (2010) 7694 final, od 9. studenoga 2010., o postupku primjene članka 101. UFEU-a, članka 53. Sporazuma o EGP-u i članka 8. Sporazuma između Europske zajednice i Švicarske Konfederacije o zračnom prometu (predmet COMP/39258 – Zračni teretni prijevoz).

      Izreka

               1.

               Odluka Komisije C (2010) 7694 final, od 9. studenoga 2010., o postupku primjene članka 101. UFEU-a, članka 53. Sporazuma o EGP-u i članka 8. Sporazuma između Sporazuma između Europske zajednice i Švicarske Konfederacije o zračnom prometu (predmet COMP/39258 – Zračni teretni prijevoz), poništava se u djelu u kojem se odnosi na SAS Cargo Group A/S, Scandinavian Airlines System Denmark-Norway-Sweden i SAS AB.

               2.

               U preostalom djelu tužba se odbija.

               3.

               Europskoj komisiji nalaže se snošenje vlastitih troškova i troškova SAS Cargo Group, Scandinavian Airlines System Denmark-Norway-Sweden i SAS.

               4.

               Vijeće Europske unije snosit će vlastite troškove.

      (1)  SL C 89, 19. 3. 2011.


title: Predmet C-412/13 P: Žalba od 19. srpnja 2013. koju je podnio Franz Wilhelm Langguth Erben GmbH & Co. KG na presudu Općeg suda (peto vijeće) donesenu 20. veljače 2013. u predmetu T-378/11, Franz Wilhelm Langguth Erben GmbH & Co. KG protiv Ureda za usklađivanje na unutarnjem tržištu (žigovi i dizajni)

text:
               12.10.2013

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 298/2

         Žalba od 19. srpnja 2013. koju je podnio Franz Wilhelm Langguth Erben GmbH & Co. KG na presudu Općeg suda (peto vijeće) donesenu 20. veljače 2013. u predmetu T-378/11, Franz Wilhelm Langguth Erben GmbH & Co. KG protiv Ureda za usklađivanje na unutarnjem tržištu (žigovi i dizajni)
   (Predmet C-412/13 P)
   2013/C 298/04
   Jezik postupka: njemački

      Stranke

      Žalitelj: Franz Wilhelm Langguth Erben GmbH & Co. KG (zastupnici: R. Kunze i G. Würtenberger, Rechtsanwälte)

      Druga stranka u postupku: Ured za usklađivanje na unutarnjem tržištu (žigovi i dizajni)

      Zahtjevi žalitelja

   Žalitelj od Suda zahtijeva da:

               —

               ukine presudu Općeg suda od 20. veljače 2013. kojom je odbijena tužba protiv odluke četvrtog žalbenog vijeća Ureda za usklađivanje od 10. svibnja 2011. (predmet R 1598/2010-4) o zahtjevu za priznanje senioriteta ranijih žigova;

               —

               naloži snošenje troškova tuženiku.

      Žalbeni razlozi i glavni argumenti

   Ova žalba podnosi se protiv presude Općeg suda kojom je isti odbio tužbeni zahtjev žalitelja za poništenje odluke četvrtog žalbenog vijeća Ureda za usklađivanje na unutarnjem tržištu (žigovi i dizajni) od 10. svibnja 2011. o zahtjevu za priznanje senioriteta ranijih žigova u okviru podnošenja prijave figurativnog znaka MEDINET kao žiga Zajednice.
   Žalitelj navodi da je Opći sud povrijedio članak 34. Uredbe o žigu Zajednice (1) time što je presudio da se ova odredba ima usko tumačiti i nije predvidio mogućnost podnošenja zahtjeva za senioritet dijela ranijeg nacionalnog žiga. Nadalje je odlučivanjem na temelju nepotpunih činjeničnih i pravnih ocjena povrijedio obvezu obrazlaganja iz članka 75. Uredbe o žigu Zajednice. Naposljetku, odluka Općeg suda bez usmenog postupka predstavlja povredu članka 77. Uredbe o žigu Zajednice.

      (1)  Uredba Vijeća (EZ) br. 207/2009 od 26. veljače 2009. o žigu Zajednice (SL L 78, str. 1.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 17., svezak 1., str. 226.).


title: Predmet F-119/14: Presuda Službeničkog suda (prvo vijeće) od 6. listopada 2015. – F.E. protiv Komisije (Javna služba — Zaposlenje — Otvoreni natječaj — Uvrštenje na rezervni popis — Odluka tijela za imenovanje o nezapošljavanju uspješnog kandidata — Nadležnosti povjerenstva za odabir i tijela za imenovanje — Uvjeti sudjelovanja na natječaju — Najkraće trajanje radnog iskustva — Načini izračuna — Očita pogreška u ocjeni povjerenstva za odabir — Nepostojanje — Gubitak mogućnosti zaposlenja — Naknada štete)

text:
               16.11.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 381/63

         Presuda Službeničkog suda (prvo vijeće) od 6. listopada 2015. – F.E. protiv Komisije
   (Predmet F-119/14) (1)

   ((Javna služba - Zaposlenje - Otvoreni natječaj - Uvrštenje na rezervni popis - Odluka tijela za imenovanje o nezapošljavanju uspješnog kandidata - Nadležnosti povjerenstva za odabir i tijela za imenovanje - Uvjeti sudjelovanja na natječaju - Najkraće trajanje radnog iskustva - Načini izračuna - Očita pogreška u ocjeni povjerenstva za odabir - Nepostojanje - Gubitak mogućnosti zaposlenja - Naknada štete))
   (2015/C 381/89)
   Jezik postupka: francuski

      Stranke

      Tužitelj: F.E. (zastupnici: L. Levi i A. Blot, odvjetnici)

      Tuženik: Europska komisija (zastupnici: J. Currall i G. Gattinara, agenti)

      Predmet

   Zahtjev za poništenje odluke Komisije o okončanju postupka imenovanja tužitelja dužnosnikom, pri čemu je potonji bio uvršten na rezervni popis natječaja, nakon što je obaviješten da je opća uprava o kojoj je riječ dala svoj pristanak za njegovo zaposlenje i nakon što je konačno procijenila da njegovo radno iskustvo nije dovoljno.

      Izreka presude

               1.

               Poništava se odluka od 17. prosinca 2013. kojom je Europska komisija odbila zaposliti F.E.- a.

               2.

               Europskoj komisiji nalaže se da F.E.- u isplati iznos od 10  000 eura.

               3.

               U preostalom dijelu tužba se odbija.

               4.

               Europska unija snosi vlastite troškove i nalaže joj se snošenje troškova F.E.-a.

      (1)  SL C 7, 12. 1. 2015., str. 56.


title: Predmet T-545/15: Tužba podnesena 22. rujna 2015. – Pi-Design protiv OHIM-a – Nestlé (PRESSO)

text:
               9.11.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 371/43

         Tužba podnesena 22. rujna 2015. – Pi-Design protiv OHIM-a – Nestlé (PRESSO)
   (Predmet T-545/15)
   (2015/C 371/44)
   Jezik na kojem je tužba podnesena: njemački

      Stranke

      Tužitelj: Pi-Design AG (Triengen, Švicarska) (zastupnik: M. Apelt, odvjetnik)

      Tuženik: Ured za usklađivanje na unutarnjem tržištu (žigovi i dizajni) (OHIM)

      Druga stranka pred žalbenim vijećem: Société des produits Nestlé SA (Vevey, Švicarska)

      Podaci o postupku pred OHIM-om

      Nositelj spornog žiga: tužitelj

      Predmetni sporni žig: međunarodna registracija žiga u kojoj je naznačena Europska unija „PRESSO” – međunarodna registracija u kojoj je naznačena Europska unija br. 1 093 132

      Postupak pred OHIM-om: postupak povodom prigovora

      Pobijana odluka: odluka prvoga žalbenog vijeća OHIM-a od 2. srpnja 2015. u predmetu R 428/2014-1

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

               —

               poništi pobijanu odluku;

               —

               naloži OHIM-u snošenje troškova.

      Tužbeni razlog

               —

               povreda članka 8. stavka 1. točke (b) Uredbe br. 207/2009.


title: Spojeni predmeti C-680/15 i C-681/15: Presuda Suda (treće vijeće) od 27. travnja 2017. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Bundesarbeitsgericht – Njemačka) – Asklepios Kliniken Langen-Seligenstadt GmbH protiv Ivana Felje (C-680/15), Asklepios Dienstleistungsgesellschaft mbH protiv Vittorie Graf (C 681/15) (Zahtjev za prethodnu odluku — Prijenos poduzeća — Zaštita prava radnika — Direktiva 2001/23/EZ — Članak 3. — Ugovor o radu — Zakonodavstvo države članice kojim se odobrava uvrštavanje klauzula koje upućuju na kolektivne ugovore o radu nakon prijenosa — Primjena u odnosu na preuzimatelja)

text:
               26.6.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 202/6

         Presuda Suda (treće vijeće) od 27. travnja 2017. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Bundesarbeitsgericht – Njemačka) – Asklepios Kliniken Langen-Seligenstadt GmbH protiv Ivana Felje (C-680/15), Asklepios Dienstleistungsgesellschaft mbH protiv Vittorie Graf (C 681/15)
   (Spojeni predmeti C-680/15 i C-681/15) (1)

   ((Zahtjev za prethodnu odluku - Prijenos poduzeća - Zaštita prava radnika - Direktiva 2001/23/EZ - Članak 3. - Ugovor o radu - Zakonodavstvo države članice kojim se odobrava uvrštavanje klauzula koje upućuju na kolektivne ugovore o radu nakon prijenosa - Primjena u odnosu na preuzimatelja))
   (2017/C 202/08)
   Jezik postupka: njemački

      Sud koji je uputio zahtjev

   Bundesarbeitsgericht

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelji: Asklepios Kliniken Langen-Seligenstadt GmbH (C-680/15), Asklepios Dienstleistungsgesellschaft mbH (C 681/15)

      Tuženik: Ivan Felja (C-680/15), Vittoria Graf (C 681/15)

      Izreka

   Članak 3. Direktive Vijeća 2001/23/EZ od 12. ožujka 2001. o usklađivanju zakonodavstava država članica u odnosu na zaštitu prava zaposlenika kod prijenosa poduzeća, pogona ili dijelova poduzeća ili pogona u vezi s člankom 16. Povelje Europske unije o temeljnim pravima treba tumačiti na način da se, prilikom prijenosa poduzeća, zaštita prava i obveza koje za prenositelja proizlaze iz ugovora u radu proteže i na klauzulu, koju su prenositelj i zaposlenik privatnopravno ugovorili, u skladu s kojom se njihov radni odnos uređuje i kolektivnim ugovorom na snazi na dan prijenosa, kao i ugovorima sklopljenim nakon tog prijenosa koji ga upotpunjuju, izmjenjuju ili zamjenjuju, ako nacionalno pravo predviđa, u korist preuzimatelja, mogućnosti prilagodbe – sporazumne i jednostrane.

      (1)  SL C 118, 4. 4. 2016.


title: Predmet T-286/14 R: Rješenje predsjednika Općeg suda od 4. rujna 2014. – Röchling Oertl Kunststofftechnik protiv Komisije („Privremena pravna zaštita — Državne potpore — Nacionalno promicanje proizvodnje električne energije iz obnovljivih izvora energije — Odluka Komisije o pokretanju službenog istražnog postupka u području državnih potpora — Zahtjev za suspenziju izvršenja — Fumus boni juris”)

text:
               1.12.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 431/23

         Rješenje predsjednika Općeg suda od 4. rujna 2014. – Röchling Oertl Kunststofftechnik protiv Komisije
   (Predmet T-286/14 R)
   ((„Privremena pravna zaštita - Državne potpore - Nacionalno promicanje proizvodnje električne energije iz obnovljivih izvora energije - Odluka Komisije o pokretanju službenog istražnog postupka u području državnih potpora - Zahtjev za suspenziju izvršenja - Fumus boni juris”))
   (2014/C 431/40)
   Jezik postupka: njemački

      Stranke

      Tužitelj: Röchling Oertl Kunststofftechnik GmbH (Brensbach, Njemačka) (zastupnici: T. Volz i B. Wißmann, odvjetnici)

      Tuženik: Europska komisija (zastupnici: T. Maxian Rusche i R. Sauer, agenti)

      Predmet

   Zahtjev za suspenziju pravnih učinaka odluke kojom je Komisija pokrenula službeni istražni postupak u području državnih potpora u vezi s njemačkim zakonom o obnovljivim izvorima energije.

      Izreka

               1.

               Odbija se zahtjev za privremenu pravnu zaštitu.

               2.

               O troškovima će se odlučiti naknadno.


title: Predmet T-395/09: Presuda Općeg suda od 23. siječnja 2014. — Gigaset protiv Komisije ( „Tržišno natjecanje — Zabranjeni sporazumi — Tržište karbida kalcija i magnezija namijenjeno metalurškom i plinskom sektoru unutar EGP-a, s iznimkom Irske, Španjolske, Portugala i Ujedinjene Kraljevine — Odluka koja predstavlja povredu članka 81. EZ-a — Određivanje cijena i podjela tržišta — Pripisivanje protupravnog ponašanja — Obveza obrazlaganja — Novčane kazne — Trajanje povrede — Jednako postupanje — Olakotne okolnosti — Suradnja tijekom upravnog postupka — Solidarna odgovornost za plaćanje novčane kazne — Smjernice za izračunavanje novčane kazne iz 2006.” )

text:
               8.3.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 71/15

      Presuda Općeg suda od 23. siječnja 2014. — Gigaset protiv Komisije
      (Predmet T-395/09) (1)

      (Tržišno natjecanje - Zabranjeni sporazumi - Tržište karbida kalcija i magnezija namijenjeno metalurškom i plinskom sektoru unutar EGP-a, s iznimkom Irske, Španjolske, Portugala i Ujedinjene Kraljevine - Odluka koja predstavlja povredu članka 81. EZ-a - Određivanje cijena i podjela tržišta - Pripisivanje protupravnog ponašanja - Obveza obrazlaganja - Novčane kazne - Trajanje povrede - Jednako postupanje - Olakotne okolnosti - Suradnja tijekom upravnog postupka - Solidarna odgovornost za plaćanje novčane kazne - Smjernice za izračunavanje novčane kazne iz 2006.)
      (2014/C 71/25)
      Jezik postupka: njemački

         Stranke

         Tužitelj: Gigaset AG, ranije Arques Industries AG (München, Njemačka) (zastupnici: C. Grave, B. Meyring i A. Scheidtmann, odvjetnici)

         Tuženik: Europska komisija (zastupnici: N. von Lingen i R. Sauer, agenti, uz asistenciju A. Böhlke, odvjetnik)

         Predmet

      Zahtjev za ukidanje odluke Komisije C(2009) 5791 final od 22. srpnja 2009., koja se odnosi na postupak primjene članka 81. [EZ] i članka 53. Sporazuma o EGP-u (predmet COMP/39.396 — Reagensi na bazi karbida kalcija i magnezija namijenjeni metalurškom i plinskom sektoru) u dijelu koji se odnosi na tužitelja te podredno zahtjev za smanjenjem iznosa novčane kazne koja je tužitelju određena navedenom odlukom.

         Izreka

                  1.

                  Iznos novčane kazne određene Gigaset AG-u na temelju članka 2. pod (f), konačne odluke Komisije C(2009) 5791 od 22. srpnja 2009. u vezi postupka primjene članka 81. [EZ] i članka 53. Sporazuma o EGP-u (predmet COMP/39.396 — Reagensi na bazi karbida kalcija i magnezija namijenjeni metalurškom i plinskom sektoru), utvrđene u iznosu od 12,3 milijuna eura.

                  2.

                  U preostalom dijelu tužba se odbija.

                  3.

                  Gigaset snosi 90 % svojih troškova, kao i 90 % troškova Europske komisije, s iznimkom predmetnih troškova postupka privremene pravne zaštite. Komisija snosi 10 % svojih troškova i 10 % troškova Gigaseta, s iznimkom predmetnih troškova privremene pravne zaštite.

         (1)  SL C 297, 5.12.2009.


title: Predmet T-340/14: Presuda Općeg suda od 15. rujna 2016. – Klyuyev protiv Vijeća („Zajednička vanjska i sigurnosna politika — Mjere ograničavanja poduzete s obzirom na stanje u Ukrajini — Zamrzavanje financijskih sredstava — Popis osoba, subjekata i tijela na koje se primjenjuje zamrzavanje financijskih sredstava i gospodarskih izvora — Uvrštavanje imena tužitelja — Prava obrane — Obveza obrazlaganja — Pravni temelj — Pravo na djelotvornu sudsku zaštitu — Nepoštovanje kriterija uvrštavanja na popis — Očita pogreška u ocijeni — Pravo vlasništva — Pravo na ugled”)

text:
               31.10.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 402/34

         Presuda Općeg suda od 15. rujna 2016. – Klyuyev protiv Vijeća
   (Predmet T-340/14) (1)

   ((„Zajednička vanjska i sigurnosna politika - Mjere ograničavanja poduzete s obzirom na stanje u Ukrajini - Zamrzavanje financijskih sredstava - Popis osoba, subjekata i tijela na koje se primjenjuje zamrzavanje financijskih sredstava i gospodarskih izvora - Uvrštavanje imena tužitelja - Prava obrane - Obveza obrazlaganja - Pravni temelj - Pravo na djelotvornu sudsku zaštitu - Nepoštovanje kriterija uvrštavanja na popis - Očita pogreška u ocijeni - Pravo vlasništva - Pravo na ugled”))
   (2016/C 402/37)
   Jezik postupka: engleski

      Stranke

      Tužitelj: Andriy Klyuyev (Donetsk, Ukrajina) (zastupnici: B. Kennelly, J. Pobjoy, barristers, R. Gherson i T. Garner, solicitors)

      Tuženik: Vijeće Europske unije (zastupnici: Á. de Elera-San Miguel Hurtado i J.-P. Hix, agenti)

      Intervenijent u potporu tuženiku: Europska komisija (zastupnici: D. Gauci i T. Scharf, agenti)

      Predmet

   Zahtjev na temelju članka 263. UFEU-a kojom se, s jedne strane, traži poništenje Odluke Vijeća 2014/119/ZVSP od 5. ožujka 2014. o mjerama ograničavanja usmjerenima protiv određenih osoba, subjekata i tijela s obzirom na stanje u Ukrajini (SL L 66, str. 26.), i Uredbe Vijeća (EU) br. 208/2014 od 5. ožujka 2014. o mjerama ograničavanja usmjerenima protiv određenih osoba, subjekata i tijela s obzirom na stanje u Ukrajini, (SL L 66, str. 1.), i, s druge strane, Odluke Vijeća (ZVSP) 2015/364 od 5. ožujka 2015. o izmjeni Odluke 2014/119/ZVSP (SL 2015, L 62, str. 25.), i Provedbene uredbe Vijeća (EU) 2015/357 od 5. ožujka 2015. o provedbi Uredbe (EU) br. 208/2014 (SL 2015, L 62, str. 1.), u dijelu u kojem je tužiteljevo ime uvršteno odnosno zadržano na popisu osoba, subjekata i tijela na koje se primjenjuju te mjere ograničavanja, i, podredno, zahtjev da se članak 1. stavak 1. Odluke Vijeća 2014/119/ZVSP kako je izmijenjen Odlukom Vijeća (ZVSP) 2015/143 od 29. siječnja 2015. (SL 2015, L 24, str. 16.), kao i članak 3., stavak 1., Uredbe br. 208/2014, kako je izmijenjena Uredbom Vijeća (EU) 2015/138 od 29. siječnja 2015. (SL 2015, L 24, str. 1.) proglasi neprimjenjivim na tužitelja.

      Izreka

               1.

               Odluke Vijeća 2014/119/ZVSP od 5. ožujka 2014. o mjerama ograničavanja usmjerenima protiv određenih osoba, subjekata i tijela s obzirom na stanje u Ukrajini i Uredba Vijeća (EU) br. 208/2014 od 5. ožujka 2014. o mjerama ograničavanja usmjerenima protiv određenih osoba, subjekata i tijela s obzirom na stanje u Ukrajini, poništavaju se u svojim prvotnim verzijama u dijelu u kojem je ime Andriya Klyuyeva upisano na popisu osoba, subjekata i tijela na koje se primjenjuju te mjere ograničavanja, do stupanja na snagu Odluke Vijeća (ZVSP) 2015/364 od 5. ožujka 2015. o izmjeni Odluke 2014/119/ZVSP i Provedbene uredbe Vijeća (EU) 2015/357 od 5. ožujka 2015. o provedbi Uredbe (EU) br. 208/201.

               2.

               U preostalom dijelu tužba se odbija.

               3.

               Nalaže se Vijeću Europske unije snošenje, osim vlastitih, i troškova A. Klyuyeva, kad je riječ o zahtjevu za poništenje podnesenom u tužbi.

               4.

               A. Klyuyevu nalaže se snošenje vlastitih troškova i troškova Vijeća kad je riječ o zahtjevu za poništenje podnesenom u podnesku o prilagodbi tužbenog zahtjeva.

               5.

               Europska komisija snosit će vlastite troškove.

      (1)  SL C 261, 11. 8. 2014.


title: Predmet T-784/14: Rješenje Općeg suda od 14. rujna 2015. – Rumunjska protiv Komisije („Tužba za poništenje — Vlastita sredstva Unije — Financijska odgovornost država članica — Obveza plaćanja Komisiji iznosa koji odgovara gubitku vlastitih sredstava — Komisijin dopis — Akt protiv kojeg se ne može podnijeti tužba — Nedopuštenost”)

text:
               16.11.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 381/38

         Rješenje Općeg suda od 14. rujna 2015. – Rumunjska protiv Komisije
   (Predmet T-784/14) (1)

   ((„Tužba za poništenje - Vlastita sredstva Unije - Financijska odgovornost država članica - Obveza plaćanja Komisiji iznosa koji odgovara gubitku vlastitih sredstava - Komisijin dopis - Akt protiv kojeg se ne može podnijeti tužba - Nedopuštenost”))
   (2015/C 381/44)
   Jezik postupka: rumunjski

      Stranke

      Tužitelj: Rumunjska (zastupnici: R. Radu, I. Haţieganu, i A. Buzoianu, agenti)

      Tuženik: Europska komisija (zastupnici: A. Caeiros i A. Stefanuc, agenti)

      Predmet

   Zahtjev za poništenje navodne odluke Komisijine Opće uprave za proračun sadržane u dopisu BUDG/B/03MV D(2014) 3079038 od 19. rujna 2014. kojom Komisija od Rumunjske zahtijeva da joj na raspolaganje stavi bruto iznos od 14  883,79 eura (od kojeg valja odbiti 25 % na ime troškova naplate) koji odgovara gubitku vlastitih tradicionalnih sredstava, i to najkasnije prvog radnog dana nakon devetnaestog dana drugog mjeseca od slanja spomenutog dopisa.

      Izreka

               1.

               Tužba se odbija.

               2.

               Obustavlja se postupak po zahtjevima za intervenciju Slovačke Republike i Savezne Republike Njemačke.

               3.

               Rumunjskoj se nalaže snošenje vlastitih troškova i troškova Europske komisije.

               4.

               Rumunjska, Komisija, Slovačka Republika i Savezna Republika Njemačka snosit će vlastite troškove koji se odnose na zahtjeve za intervenciju.

      (1)  SL C 65, 23. 2. 2015.


title: Predmet T-607/16: Presuda Općeg suda od 13. srpnja 2017. – OZ protiv EIB-a („Javna služba — Osoblje EIB-a — Seksualno uznemiravanje — Istražni postupak — Izvješće istražnog odbora — Odluka predsjednika EIB-a o nepostupanju po pritužbi — Nepostojanje nezakonitog postupanja EIB-a — Odgovornost”)

text:
               28.8.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 283/45

         Presuda Općeg suda od 13. srpnja 2017. – OZ protiv EIB-a
   (Predmet T-607/16) (1)

   ((„Javna služba - Osoblje EIB-a - Seksualno uznemiravanje - Istražni postupak - Izvješće istražnog odbora - Odluka predsjednika EIB-a o nepostupanju po pritužbi - Nepostojanje nezakonitog postupanja EIB-a - Odgovornost”))
   (2017/C 283/69)
   Jezik postupka: engleski

      Stranke

      Tužiteljica: O.Z. (zastupnik: B. Maréchal, odvjetnik)

      Tuženik: Europska investicijska banka (EIB) (zastupnici: T. Gilliams, E. Raimond i G. Faedo, agenti, uz asistenciju A. Dal Ferra, odvjetnika)

      Predmet

   Zahtjev na temelju članka 270. UFEU-a radi, s jedne strane, poništenja izvješća istražnog odbora EIB-a od 14. rujna 2015. i odluke predsjednika EIB-a od 16. listopada 2015. o nepostupanju po tužiteljičinoj pritužbi za seksualno uznemiravanje, te, s druge strane, radi naknade štete koju je tužiteljica navodno pretrpjela zbog tog izvješća i te odluke.

      Izreka

               1.

               Tužba se odbija.

               2.

               OZ se nalaže snošenje troškova.

      (1)  SL C 335 od 12.9.2016. (predmet prvotno registriran pred Službeničkim sudom Europske unije pod brojem F-37/16 i prenesen Općem sudu Europske unije 1.9.2016.)


title: Predmet C-667/13: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 16. prosinca 2013. uputio Tribunal do Comércio de Lisboa (Portugal) — Estado português protiv Massa Insolvente do Banco Privado Português SA, u stečaju

text:
               29.3.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 93/19

         Zahtjev za prethodnu odluku koji je 16. prosinca 2013. uputio Tribunal do Comércio de Lisboa (Portugal) — Estado português protiv Massa Insolvente do Banco Privado Português SA, u stečaju
   (Predmet C-667/13)
   2014/C 93/31
   Jezik postupka: portugalski

      Sud koji je uputio zahtjev

   Tribunal do Comércio de Lisboa (Portugal)

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelj: Estado português

      Tuženik: Massa Insolvente do Banco Privado Português SA, u stečaju

      Prethodna pitanja

               1.

               Nedostaje li odluci (1) obrazloženje s obzirom na to da:

                           a)

                           ne navodi razlog zbog kojeg državno jamstvo koje je izdao Portugal utječe na trgovinu između država članica?

                           b)

                           ne objašnjava zašto je potpora koja je dodijeljena u obliku jamstva — a za koju se prvotno smatralo da je obuhvaćena člankom 107. stavkom 3. UFEU-a — sada proglašena nespojivom sa zajedničkim tržištem?

               2.

               Sadrži li odluka proturječnost između obrazloženja i izreke u pogledu trenutka od kada se odluka smatra nezakonitom: 5. prosinca 2008. ili 5. lipnja 2009.?

               3.

               Je li odluka protivna odredbama članka 107. stavka 1. UFEU-a utoliko što dodijeljena potpora nije utjecala na trgovinu između država članica, osobito uzimajući u obzir krajnji cilj zajma i način na koji je u stvari korišten te činjenicu da korisnik od 1. prosinca 2008. više ne obavlja svoju djelatnost?

               4.

               Je li odluka protivna odredbama članka 107. stavka 3. UFEU-a utoliko što je potpora namijenjena otklanjanju ozbiljnih poremećaja u gospodarstvu države članice i, zbog toga, u skladu s zajedničkim tržištem?

               5.

               Predstavlja li članak 14. stavci 1. i 2. Uredbe (EZ) br. 659/1999 (2) prepreku tome da se smanjenje iznosa za koji treba provesti povrat primijeni u ovom slučaju, ako se sama odredba na nediskriminirajući način primjenjuje na sve vjerovnike insolventnog društva?

      (1)  Odluka Komisije od 20. srpnja 2010. o državnoj potpori C-33/09 (ex NN 57/09, ex CP 191/09) koju je Portugal dodijelio u obliku državnog jamstva u korist BPP-a [prijavljena pod brojem C(2010) 4932 (SL L 159, str. 95.)

      (2)  Uredba Vijeća (EZ) br. 659/1999 od 22. ožujka 1999. o utvrđivanju detaljnih pravila primjene članka 93. Ugovora o EZ-u (SL L 83, str. 1.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 8., svezak 4., str. 16.)


title: Predmet C-120/15: Rješenje Suda (deveto vijeće) od 21. listopada 2015. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Krajský súd v Košiciach – Slovačka) – Kovozber s. r. o. protiv Daňový úrad Košice (Zahtjev za prethodnu odluku — Članak 99. Poslovnika Suda — Porez na dodanu vrijednost (PDV) — Direktiva 2006/112/EZ — Članak 183. — Povrat preplaćenog PDV-a — Nacionalni propis kojim se određuje da se zatezne kamate u vezi s povratom viška PDV-a obračunavaju tek od isteka roka od deset dana nakon okončanja postupka porezne kontrole)

text:
               1.2.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 38/18

         Rješenje Suda (deveto vijeće) od 21. listopada 2015. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Krajský súd v Košiciach – Slovačka) – Kovozber s. r. o. protiv Daňový úrad Košice
   (Predmet C-120/15) (1)

   ((Zahtjev za prethodnu odluku - Članak 99. Poslovnika Suda - Porez na dodanu vrijednost (PDV) - Direktiva 2006/112/EZ - Članak 183. - Povrat preplaćenog PDV-a - Nacionalni propis kojim se određuje da se zatezne kamate u vezi s povratom viška PDV-a obračunavaju tek od isteka roka od deset dana nakon okončanja postupka porezne kontrole))
   (2016/C 038/26)
   Jezik postupka: slovački

      Sud koji je uputio zahtjev

   Krajský súd v Košiciach

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelj: Kovozber s. r. o.

      Tuženik: Daňový úrad Košice

      Izreka

   Treba li članak 183. stavak 1. Direktive Vijeća 2006/112/EZ od 28. studenoga 2006. o zajedničkom sustavu poreza na dodanu vrijednost tumačiti na način da se protivi nacionalnom propisu, poput onog o kojem je riječ u glavnom postupku, kojim se određuje da se zatezne kamate u vezi s povratom preplaćenog poreza na dodanu vrijednost obračunavaju tek od isteka roka od deset dana nakon okončanja postupka porezne kontrole?

      (1)  SL C 213, 29. 6. 2015.


title: Predmet C-430/14: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 19. rujna 2014. uputio Augstākā tiesa (Republika Latvija) – Valsts ieņēmumu dienests protiv Artūrsa Stretinskisa

text:
               24.11.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 421/22

         Zahtjev za prethodnu odluku koji je 19. rujna 2014. uputio Augstākā tiesa (Republika Latvija) – Valsts ieņēmumu dienests protiv Artūrsa Stretinskisa
   (Predmet C-430/14)
   2014/C 421/32
   Jezik postupka: latvijski

      Sud koji je uputio zahtjev

   Augstākā tiesa

      Stranke glavnog postupka

      Žalitelj: Valsts ieņēmumu dienests

      Druga stranka u žalbenom postupku: Artūrs Stretinskis

      Prethodna pitanja

               1.

               Treba li članak 143. stavak 1. točku (h) Uredbe Vijeća br. 2454/93 (1) od 2. srpnja 1993. o utvrđivanju odredaba za provedbu Uredbe Vijeća (EEZ) br. 2913/92 (2) o Carinskom zakoniku Zajednice, tumačiti na način da se odnosi ne samo na situacije u kojima su stranke u transakciji fizičke osobe, nego i na one u kojima postoji obiteljski odnos ili odnos srodstva između rukovoditelja jedne od stranaka (pravne osobe) i druge stranke u transakciji (fizičke osobe) odnosno direktora te stranke (u slučaju da je riječ o pravnoj osobi)?

               2.

               Ako je odgovor potvrdan, mora li tijelo sudbene vlasti koje odlučuje u predmetu detaljno ispitati okolnosti slučaja u pogledu stvarnog utjecaja dotične fizičke osobe na pravnu osobu?

      (1)  (SL L 253, str. 1.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 2., svezak 1., str. 3.)

      (2)  (SL L 302, str. 1.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 2., svezak 2., str. 110.)


title: Predmet T-170/17: Tužba podnesena 20. ožujka 2017. – RW protiv Komisije

text:
               22.5.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 161/30

         Tužba podnesena 20. ožujka 2017. – RW protiv Komisije
   (Predmet T-170/17)
   (2017/C 161/43)
   Jezik postupka: francuski

      Stranke

      Tužitelj: RW (zastupnici: S. Orlandi i T. Martin, odvjetnici)

      Tuženik: Europska komisija

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:
   proglasi i presudi da se

               —

               poništava odluka od 2. ožujka 2017. o automatskom umirovljenju tužitelja s učinkom od 1. lipnja 2017. i

               —

               nalaže Europskoj komisiji snošenje troškova.

      Tužbeni razlozi i glavni argumenti

   U prilog osnovanosti tužbe tužitelj ističe tri tužbena razloga.

               1.

               Prvi tužbeni razlog temelji se na očitoj povredi članaka 47. i 52. Pravilnika o osoblju jer tužitelj još nije navršio dob za automatsko umirovljenje u trenutku donošenja pobijane odluke.

               2.

               Drugi tužbeni razlog temelji se na povredi područja primjene članka 42.c Pravilnika o osoblju s obzirom na to da je tuženik smatrao da je ta odredba bila primjenjiva na dužnosnike koji, iako su navršili dob za umirovljenje (odnosno dob kada mogu zatražiti svoj odlazak u mirovinu bez umanjenja njihovih mirovinskih prava), ipak još nisu navršili dob u kojoj ih je tijelo za imenovanje dužno (automatski) umiroviti.

               3.

               Treći tužbeni razlog temelji se na povredi obveze obrazlaganja s obzirom na to da tuženik nije pružio dostatne naznake koje bi tužitelju ili Općem sudu omogućile nadzor osnovanosti tvrdnje da je provedena temeljita analiza potreba drugih Komisijinih službi, nakon čega je zaključeno da nije moguć nov raspored u jednu od tih službi, a koji bi odgovarao postojećim tužiteljevim sposobnostima.


title: Predmet T-226/14: Tužba podnesena 15. travnja 2014. – Komisija protiv McCarron Poultry

text:
               7.7.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 212/34

         Tužba podnesena 15. travnja 2014. – Komisija protiv McCarron Poultry
   (Predmet T-226/14)
   2014/C 212/44
   Jezik postupka: engleski

      Stranke

      Tužitelj: Europska komisija (zastupnici: R. Van der Hout, odvjetnik, te L. Cappelletti i F. Moro, agenti)

      Tuženik: McCarron Poultry Ltd (Killacorn Emyvale, Irska)

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

               —

               tuženiku naloži da Europskoj komisiji isplati dužni iznos od 9 76  663,34 eura koji čine glavnica od 9 00  662,25 eura uvećana za iznos od 76  001,09 eura koji predstavlja zateznu kamatu od 2,50 % za razdoblje između 01.12.2010. i 15.04.2014.;

               —

               tuženiku naloži da Europskoj komisiji isplati iznos od 61,690 eura po danu na ime kamate počevši od 16.04.2014 pa sve do konačne isplate duga; i

               —

               tuženiku naloži plaćanje troškova postupka.

      Tužbeni razlozi i glavni argumenti

   Ova je tužba podnesena na temelju članka 272. UFEU-a te se njome zahtjeva donošenje odluke Općeg suda kojom se tuženiku nalaže da Europskoj komisiji vrati glavnicu u iznosu od 9 00  662,25 eura uvećanu za kamate, u vezi s ugovorom br. NNE5/1999/20229 za „aktivnosti Zajednice u području posebnog programa za istraživanje i tehnološki razvoj (ITR) i demonstracijom koja nosi naziv „Energija, okoliš i održivi razvoj – Dio B: Energetski program”.
   U prilog tužbi Europska komisija ističe jedan tužbeni razlog: Komisija tvrdi da je tuženik povrijedio svoje ugovorne obveze zbog toga što nije Komisiji vratio razliku između financijskog doprinosa Unije koji treba isplatiti tuženiku i ukupnog iznosa financiranja koji je tužitelju već isplaćen. Financijski doprinos koji treba isplatiti tuženiku je manji od ukupnog iznosa koji je tužitelj isplatio avansnim plaćanjem i međuplaćanjem. Komisija stoga tvrdi da je, sukladno ugovoru, tuženik odgovoran za isplatu dugovanog iznosa.


title: Spojeni predmeti C-581/13 P i C-582/13 P: Presuda Suda (osmo vijeće) od 20. studenoga 2014. – Intra-Presse protiv Ureda za usklađivanje na unutarnjem tržištu (žigovi i dizajni), Golden Balls Ltd ( „Žalba — Žig Zajednice — Uredba (EZ) br °40/94 — Članak 8. stavak 1. točka (b) — Članak 8. stavak 5. — Verbalni žig GOLDEN BALLS — Prigovor nositelja ranijeg verbalnog žiga Zajednice BALLON D’OR — Relevantna javnost — Sličnost znakova — Vjerojatnost dovođenja u zabludu” )

text:
               26.1.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 26/7

         Presuda Suda (osmo vijeće) od 20. studenoga 2014. – Intra-Presse protiv Ureda za usklađivanje na unutarnjem tržištu (žigovi i dizajni), Golden Balls Ltd
   (Spojeni predmeti C-581/13 P i C-582/13 P) (1)

   ((„Žalba - Žig Zajednice - Uredba (EZ) bro 40/94 - Članak 8. stavak 1. točka (b) - Članak 8. stavak 5. - Verbalni žig GOLDEN BALLS - Prigovor nositelja ranijeg verbalnog žiga Zajednice BALLON D’OR - Relevantna javnost - Sličnost znakova - Vjerojatnost dovođenja u zabludu”))
   (2015/C 026/08)
   Jezik postupka: engleski

      Stranke

      Žalitelj: Intra-Presse (zastupnici: P. Péters, advocaat, T. de Haan, odvjetnik)

      Druge stranke u postupku: Ured za usklađivanje na unutarnjem tržištu (žigovi i dizajni) (zastupnik: A. Folliard-Monguiral, agent), Golden Balls Ltd (zastupnik: M. Edinborough, QC)

      Izreka

               1.

               Ukidaju se presude Općeg suda Europske unije Golden Balls/OHIM – Intra-Presse (GOLDEN BALLS) (T-448/11, EU:T:2013:456) i Golden Balls/OHIM – Intra-Presse (GOLDEN BALLS) (T-437/11, EU:T:2013:441) u mjeri u kojoj su njima odbijena dva zahtjeva za poništenje koja je podnijelo društvo Intra-Presse SAS.

               2.

               Žalbe se u preostalom dijelu odbijaju.

               3.

               Točka 2. izreke odluke prvog žalbenog vijeća Ureda za usklađivanje na unutarnjem tržištu (žigovi i dizajni) (OHIM) od 22. lipnja 2011. (predmet R 1432/2010 – 1) i točka 2. izreke odluke prvog žalbenog vijeća Ureda za usklađivanje na unutarnjem tržištu (OHIM) od 26. svibnja 2011. (predmet R 1310/2010 – 1) proglašavaju se ništavima.

               4.

               Intra-Presse SAS, Ured za usklađivanje na unutarnjem tržištu (žigovi i dizajni) (OHIM) i Golden Balls Ltd snose vlastite troškove postupka u prvom stupnju kao i troškove žalbenog postupka.

      (1)  SL C 24, 25.1.2014.


title: Predmet T-323/12: Presuda Općeg suda od 15. srpnja 2015. – Knauf Insulation Technology protiv OHIM-a – Saint Gobain Cristalería (ECOSE) („Žig Zajednice — Postupak povodom prigovora — Međunarodna registracija s naznakom Europske zajednice — Verbalni žig ECOSE — Raniji nacionalni verbalni žig ECOSEC FACHADAS — Relativni razlog za odbijanje — Vjerojatnost dovođenja u zabludu — Članak 8. stavak 1. točka (b) Uredbe (EZ) br. 207/2009”)

text:
               14.9.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 302/41

         Presuda Općeg suda od 15. srpnja 2015. – Knauf Insulation Technology protiv OHIM-a – Saint Gobain Cristalería (ECOSE)
   (Predmet T-323/12) (1)

   ((„Žig Zajednice - Postupak povodom prigovora - Međunarodna registracija s naznakom Europske zajednice - Verbalni žig ECOSE - Raniji nacionalni verbalni žig ECOSEC FACHADAS - Relativni razlog za odbijanje - Vjerojatnost dovođenja u zabludu - Članak 8. stavak 1. točka (b) Uredbe (EZ) br. 207/2009”))
   (2015/C 302/52)
   Jezik postupka: engleski

      Stranke

      Tužitelj: Knauf Insulation Technology (Visé, Belgija) (zastupnik: K. Manhaeve, odvjetnik)

      Tuženik: Ured za usklađivanje na unutarnjem tržištu (žigovi i dizajni) (zastupnik: P. Geroulakos, agent)

      Druga stranka u postupku pred žalbenim vijećem OHIM-a, intervenijent u postupku pred Općim sudom: Saint Gobain Cristalería, SL (Madrid, Španjolska) (zastupnici: M. Montañá, S. Sebé i I. Carulla, odvjetnici)

      Predmet

   Tužba podnesena protiv odluke petog žalbenog vijeća OHIM-a od 17. travnja 2012. (predmet R 259/2011-5), u vezi s postupkom povodom prigovora između društava Saint Gobain Cristalería, SL i Knauf Insulation Technologies.

      Izreka

               1.

               Tužba se odbija.

               2.

               Nalaže se društvu Knauf Insulation Technology snošenje troškova.

      (1)  SL C 295, 29. 9. 2012.


title: Predmet T-430/16: Presuda Općeg suda od 22. ožujka 2017. – Intercontinental Exchange Holdings protiv EUIPO-a (BRENT INDEX) („Žig Europske unije — Prijava za registraciju verbalnog žiga Europske unije BRENT INDEX — Apsolutni razlog za odbijanje — Opisni karakter — Članak 7. stavak 1. točka (c) Uredbe (EZ) br. 207/2009”)

text:
               8.5.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 144/41

         Presuda Općeg suda od 22. ožujka 2017. – Intercontinental Exchange Holdings protiv EUIPO-a (BRENT INDEX)
   (Predmet T-430/16) (1)

   ((„Žig Europske unije - Prijava za registraciju verbalnog žiga Europske unije BRENT INDEX - Apsolutni razlog za odbijanje - Opisni karakter - Članak 7. stavak 1. točka (c) Uredbe (EZ) br. 207/2009”))
   (2017/C 144/55)
   Jezik postupka: engleski

      Stranke

      Tužitelj: Intercontinental Exchange Holdings, Inc. (Atlanta, Georgia, Sjedinjene Američke Države) (zastupnik: P. Heusler, odvjetnik)

      Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (zastupnik: S. Bonne, agent)

      Predmet

   Tužba podnesena protiv odluke četvrtog žalbenog vijeća EUIPO-a od 2. lipnja 2016. (predmet R 8/2016-4), koja se odnosi na prijavu za registraciju verbalnog znaka BRENT INDEX kao žiga Europske unije.

      Izreka

               1.

               Tužba se odbija.

               2.

               Društvu Intercontinental Exchange Holdings, Inc. nalaže se snošenje troškova.

      (1)  SL C 371, 10. 10. 2016.


title: Predmet C-355/14: Presuda Suda (deveto vijeće) od 2. lipnja 2016. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio l’Аdministrativen sad – Pleven – Bugarska) – „Polihim-SS” EOOD protiv Nachalnik na Mitnitsa Svishtov (Zahtjev za prethodnu odluku — Neizravni porezi — Trošarine — Direktiva 2008/118/EZ — Obveza obračunavanja trošarina — Članak 7. stavak 2. — Pojam ‚otpuštanje trošarinske robe iz sustava odgode plaćanja trošarine’ — Oporezivanje energenata i električne energije — Direktiva 2003/96/EZ — Članak 14. stavak 1. točka (a) — Uporaba energenata za proizvodnju električne energije — Kupovina i daljnja prodaja energenata koji se nalaze u trošarinskom skladištu, od strane srednjeg kupca — Izravna isporuka energenata gospodarskom subjektu radi proizvodnje električne energije — Navođenje srednjeg kupca kao, primatelja’ u poreznim dokumentima — Povreda zahtjeva nacionalnog prava u pogledu oslobođenja od trošarine — Odbijanje oslobođenja — Dokaz uporabe proizvoda u uvjetima koji omogućuju oslobođenje od trošarine — Proporcionalnost)

text:
               8.8.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 287/5

         Presuda Suda (deveto vijeće) od 2. lipnja 2016. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio l’Аdministrativen sad – Pleven – Bugarska) – „Polihim-SS” EOOD protiv Nachalnik na Mitnitsa Svishtov
   (Predmet C-355/14) (1)

   ((Zahtjev za prethodnu odluku - Neizravni porezi - Trošarine - Direktiva 2008/118/EZ - Obveza obračunavanja trošarina - Članak 7. stavak 2. - Pojam ‚otpuštanje trošarinske robe iz sustava odgode plaćanja trošarine’ - Oporezivanje energenata i električne energije - Direktiva 2003/96/EZ - Članak 14. stavak 1. točka (a) - Uporaba energenata za proizvodnju električne energije - Kupovina i daljnja prodaja energenata koji se nalaze u trošarinskom skladištu, od strane srednjeg kupca - Izravna isporuka energenata gospodarskom subjektu radi proizvodnje električne energije - Navođenje srednjeg kupca kao, primatelja’ u poreznim dokumentima - Povreda zahtjeva nacionalnog prava u pogledu oslobođenja od trošarine - Odbijanje oslobođenja - Dokaz uporabe proizvoda u uvjetima koji omogućuju oslobođenje od trošarine - Proporcionalnost))
   (2016/C 287/06)
   Jezik postupka: bugarski

      Sud koji je uputio zahtjev

   Аdministrativen sad – Pleven

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelj:„Polihim-SS” EOOD

      Tuženik: Nachalnik na Mitnitsa Svishtov

      en présence de: Okrazhna prokuratura Pleven

      Izreka

               1.

               Članak 7. stavak 2. Direktive Vijeća 2008/118/EZ od 16. prosinca 2008. o općim aranžmanima za trošarine i o stavljanju izvan snage Direktive 92/12/EEZ, valja tumačiti na način da prodaja trošarinskog proizvoda koji drži ovlašteni imatelj u trošarinskom skladištu dovodi do njegova puštanja u potrošnju tek u trenutku u kojem taj proizvod fizički napusti to trošarinsko skladište.

               2.

               Članak 14. stavak 1. točku (a) Direktive Vijeća 2003/96 od 27. listopada 2003. o restrukturiranju sustava Zajednice za oporezivanje energenata i električne energije, u vezi s člankom 7. Direktive 2008/118, valja tumačiti na način da mu se protivi odbijanje nacionalnih tijela da oslobode od trošarina energente koje, nakon što ih je prodao ovlašteni imatelj trošarinskog skladišta srednjem kupcu, potonji dalje proda krajnjem potrošaču koji ispunjava sve zahtjeve iz nacionalnog prava u svrhu oslobođenja od trošarine i kojemu su ti proizvodi izravno isporučeni od strane tog ovlaštenog imatelja s njegova trošarinskog skladišta, iz jedinog razloga što srednji kupac, kojeg je ovlašteni imatelj naveo kao njihova primatelja, nema svojstvo krajnjeg potrošača ovlaštenog nacionalnim pravom na primanje energenata koji su oslobođeni od trošarina.

      (1)  SL C 329, 22. 9. 2014.


title: Predmet F-23/14: Tužba podnesena 19. ožujka 2014. – ZZ protiv EGSO-a

text:
               16.6.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 184/42

         Tužba podnesena 19. ožujka 2014. – ZZ protiv EGSO-a
   (Predmet F-23/14)
   2014/C 184/70
   Jezik postupka: francuski

      Stranke

      Tužitelj: ZZ (zastupnici: L. Levi i A. Tymen, odvjetnici)

      Tuženik: Europski gospodarski i socijalni odbor (EGSO)

      Predmet i opis spora

   Poništenje odluka o premještaju tužitelja s radnog mjesta načelnika odjela na radno mjesto savjetnika i prestanku plaćanja naknade za rukovodeću funkciju, kao i zahtjev za plaćanje naknade štete.

      Tužbeni zahtjev tužitelja

               —

               Poništiti odluku 326/13 A glavnog tajnika EGSO-a od 26. lipnja 2013. o premještaju tužitelja na radno mjesto savjetnika direktora Uprave za logistiku, s učinkom od 1. rujna 2013.;

               —

               poništiti odluku 344/13 A glavnog tajnika EGSO-a od 1. srpnja 2013. o prestanku plaćanja menadžerske naknade, počevši od 1. rujna 2013.

               —

               dodijeliti naknadu štete u iznosu od 5 000,00 eura radi popravljanja štete koju je tužitelj pretrpio;

               —

               u svakom slučaju, naložiti tuženiku snošenje svih troškova.


title: Predmet C-257/14: Presuda Suda (deveto vijeće) od 17. rujna 2015. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Rechtbank Amsterdam – Nizozemska) – C. van der Lans protiv Koninklijke Luchtvaart Maatschappij NV (Zahtjev za prethodnu odluku — Zračni prijevoz — Prava putnika u slučaju kašnjenja ili otkazivanja leta — Uredba (EZ) br. 261/2004 — Članak 5. stavak 3. — Uskraćivanje ukrcaja i otkazivanje leta — Duže kašnjenje leta — Odšteta i pomoć putnicima — Izvanredne okolnosti)

text:
               9.11.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 371/11

         Presuda Suda (deveto vijeće) od 17. rujna 2015. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Rechtbank Amsterdam – Nizozemska) – C. van der Lans protiv Koninklijke Luchtvaart Maatschappij NV
   (Predmet C-257/14) (1)

   ((Zahtjev za prethodnu odluku - Zračni prijevoz - Prava putnika u slučaju kašnjenja ili otkazivanja leta - Uredba (EZ) br. 261/2004 - Članak 5. stavak 3. - Uskraćivanje ukrcaja i otkazivanje leta - Duže kašnjenje leta - Odšteta i pomoć putnicima - Izvanredne okolnosti))
   (2015/C 371/13)
   Jezik postupka: nizozemski

      Sud koji je uputio zahtjev

   Rechtbank Amsterdam

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelj: C. van der Lans

      Tuženik: Koninklijke Luchtvaart Maatschappij NV

      Izreka

   Članak 5. stavak 3. Uredbe (EZ) br. 261/2004 Europskog parlamenta i Vijeća od 11. veljače 2004. o utvrđivanju općih pravila odštete i pomoći putnicima u slučaju uskraćenog ukrcaja i otkazivanja ili dužeg kašnjenja leta u polasku te o stavljanju izvan snage Uredbe (EEZ) br. 295/91 treba tumačiti na način da tehnički problem, poput onoga o kojem je riječ u glavnom postupku, do kojeg je došlo iznenada te se njegovim uzrokom ne može smatrati ni manjkavo održavanje niti je on uočen prilikom redovitog održavanja, nije obuhvaćen pojmom „izvanrednih okolnosti” u smislu te odredbe.

      (1)  SL C 303, 8. 9. 2014.


title: Predmet F-87/14: Tužba podnesena 1. rujna 2014. – ZZ protiv Vijeća

text:
               1.12.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 431/49

         Tužba podnesena 1. rujna 2014. – ZZ protiv Vijeća
   (Predmet F-87/14)
   (2014/C 431/78)
   Jezik postupka: francuski

      Stranke

      Tužitelj: ZZ (zastupnik: M. Velardo, odvjetnik)

      Tuženik: Vijeće Europske unije

      Predmet i opis spora

   Poništenje odluka Vijeća vezanih uz povrat tužiteljičinih bolničkih troškova te nalaganje Vijeću da, prvo, naknadi izgubljenu dobit i zatezne kamate te, drugo, naknadi navodno pretrpljenu neimovinsku štetu.

      Tužbeni zahtjevi tužitelja

               —

               Poništiti djelomično odluke Ureda za obračun iz Bruxellesa, kako proizlaze iz izjave 55. od 27. rujna 2013., vezane uz zahtjev od 12. srpnja 2012. za povrat tužiteljičinih bolničkih troškova;

               —

               utvrditi da su nevaljani dopisi od 19. studenoga 2013. koje je uputio voditelj Ureda za obračun, a tiču se negativnog ishoda navodno prethodno postavljenog zahtjeva za odobrenje od 12. srpnja 2012., ili ih podredno poništiti;

               —

               poništiti, ukoliko je to potrebno, odluku tijela za imenovanje od 22. svibnja 2014. o odbijanju žalbi koje je tužiteljica podnijela 27. prosinca 2013. i 18. veljače 2014.;

               —

               naložiti Vijeću da naknadi izgubljenu dobit i zatezne kamate počevši od dana od kad se duguju potraživani iznosi te da naknadi neimovinsku štetu koju je pretrpjela tužiteljica;

               —

               naložiti Vijeću snošenje troškova.


title: Predmet T-142/17 R: Rješenje predsjednika Općeg suda od 23. ožujka 2017. – Kaimbi protiv Vijeća („Privremena pravna zaštita — Mjere ograničavanja — Demokratska Republika Kongo — Zahtjev za suspenziju primjene — Nepostojanje hitnosti”)

text:
               6.6.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 178/24

         Rješenje predsjednika Općeg suda od 23. ožujka 2017. – Kaimbi protiv Vijeća
   (Predmet T-142/17 R)
   ((„Privremena pravna zaštita - Mjere ograničavanja - Demokratska Republika Kongo - Zahtjev za suspenziju primjene - Nepostojanje hitnosti”))
   (2017/C 178/35)
   Jezik postupka: francuski

      Stranke

      Tužitelj: Delphin Kaimbi (Kinshasa, Demokratska Republika Kongo) (zastupnici: O. Okito i A. Ouannès, odvjetnici)

      Tuženik: Vijeće Europske unije

      Predmet

   Zahtjev na temelju članaka 278. i 279. UFEU-a radi suspenzije primjene Uredbe Vijeća (EU) od 12. prosinca 2016. o izmjeni Uredbe (EZ) br. 1183/2005 o uvođenju određenih posebnih mjera ograničavanja usmjerenih protiv osoba koje krše embargo na oružje u odnosu na Demokratsku Republiku Kongo (SL 2016., L 336 I, str. 1.).

      Izreka

               1.

               Odbija se zahtjev za privremenu pravnu zaštitu.

               2.

               O troškovima će se odlučiti naknadno.


title: Predmet C-152/12: Presuda Suda (šesto vijeće) od 13. veljače 2014. — Europska komisija protiv Republike Bugarske (Povreda obveze države članice — Prijevoz — Direktiva 2001/14/EZ — Razvoj željeznica Unije — Ubiranje pristojbi za pristup željezničkoj infrastrukturi — Članak 7. stavak 3. i članak 8. stavak 1. — Mogućnost (određivanja) povećanja pristojbi — Trošak koji je izravno nastao iz pružanja usluge željezničkog prijevoza)

text:
               29.3.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 93/4

         Presuda Suda (šesto vijeće) od 13. veljače 2014. — Europska komisija protiv Republike Bugarske
   (Predmet C-152/12) (1)

   (Povreda obveze države članice - Prijevoz - Direktiva 2001/14/EZ - Razvoj željeznica Unije - Ubiranje pristojbi za pristup željezničkoj infrastrukturi - Članak 7. stavak 3. i članak 8. stavak 1. - Mogućnost (određivanja) povećanja pristojbi - Trošak koji je izravno nastao iz pružanja usluge željezničkog prijevoza)
   2014/C 93/06
   Jezik postupka: bugarski

      Stranke

      Tužitelj: Europska komisija (zastupnici: R. Vasileva i H. Støvlbæk, agenti)

      Tuženik: Republika Bugarska (zastupnici: T. Ivanov, D. Drambozova i E. Petranova, agenti)

      Intervenijent koji podupire tuženika: Republika Poljska (zastupnici: B. Majczyna i M. Szpunar, agenti)

      Predmet

   Povreda obveze države članice — Povreda čl. 7. st. 3. i čl. 8. st. 1. Direktive 2001/14/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 26. veljače 2001. o dodjeli željezničkog infrastrukturnog kapaciteta i ubiranju pristojbi za korištenje željezničke infrastrukture i dodjeli rješenja o sigurnosti (SL L 75, str. 29.)(SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 7., svezak 5., str. 27.) — Sustav ubiranja pristojbi za pristup željezničkoj infrastrukturi — Pojam „troška koji je izravno nastao iz pružanja usluge željezničkog prijevoza” — Pristojbe koje premašuju troškove koji su izravno nastali iz pružanja usluge željezničkog prijevoza — Uvjeti primjene čl. 8. st. 1. Direktive 2001/14/EZ

      Izreka

               1.

               Omogućivši uključenje troškova, odnosno plaća osoblja i doprinosa za socijalnu sigurnost koji se ne mogu smatrati izravno nastalima iz pružanja usluge željezničkog prometa u izračun pristojbi za minimalni pristupni paket i pristup prugom do uslužnih objekata, Republika Bugarska nije ispunila obveze koje ima na temelju članka 7. stavka 3. Direktive 2001/14/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 26. veljače 2001. o dodjeli željezničkog infrastrukturnog kapaciteta i ubiranju pristojbi za korištenje željezničke infrastrukture i dodjeli rješenja o sigurnosti kako je izmijenjena Direktivom 2007/58/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 23. listopada 2007.

               2.

               U preostalom dijelu tužba se odbija.

               3.

               Europska komisija, Republika Bugarska i Republika Poljska snose svoje vlastite troškove.

      (1)  SL C 174, 16.6.2012.


title: Predmet C-160/17: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 1. ožujka 2017. uputio Conseil d'État (Belgija) – Raoul Thybaut, Johnny De Coster, Frédéric Romain protiv Région wallonne

text:
               6.6.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 178/11

         Zahtjev za prethodnu odluku koji je 1. ožujka 2017. uputio Conseil d'État (Belgija) – Raoul Thybaut, Johnny De Coster, Frédéric Romain protiv Région wallonne
   (Predmet C-160/17)
   (2017/C 178/12)
   Jezik postupka: francuski

      Sud koji je uputio zahtjev

   Conseil d'État

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelji: Raoul Thybaut, Johnny De Coster, Frédéric Romain

      Tuženik: Région wallonne

      Prethodna pitanja

   Tumači li se članak 2. točku (a) Direktive 2001/42/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 27. lipnja 2001. (1) o procjeni učinaka određenih planova i programa na okoliš u smislu da pojam plan ili program podrazumijeva zonu predviđenu odredbom zakonodavne prirode koju je donijelo regionalno tijelo:

               —

               koja za jedini cilj ima odrediti opseg geografskog područja u kojem se može provesti urbanistički projekt, pri čemu taj projekt, koji mora slijediti određeni cilj – u ovom slučaju, mora se odnositi na prekvalifikaciju i razvoj funkcija gradova i koji zahtijeva stvaranje, preinaku, proširenje, smanjenje ili izgradnju cestovnog nadvožnjaka i javnih prostora -, uspostavlja zonu što sa sobom stoga nosi prihvaćanje njegova načela, ali još mora biti predmet dozvole što zahtijeva procjenu učinaka; i

               —

               koja dovodi, s postupovnog gledišta, do toga da zahtjevi za dozvolu za radnje ili radove smještene u toj zoni, koriste derogacijski postupak, pod uvjetom da urbanistički zahtjevi primjenjivi na predmetna zemljišta prije uspostave zone ostaju primjenjivi, ali da korištenje tim postupkom može omogućiti lakše dobivanje derogacije od tih zahtjeva;

               —

               i koja uživa presumpciju javne koristi za provedbu izvlaštenja u okviru priloženog plana izvlaštenja?

      (1)  Direktiva 2001/42/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 27. lipnja 2001. o procjeni učinaka određenih planova i programa na okoliš (SL L 197, str. 30.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 15., svezak 13., str. 17.).