title: predmet C-573/17: Presuda Suda (veliko vijeće) od 24. lipnja 2019. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Rechtbank Amsterdam — Nizozemska) — Izvršenje europskog uhidbenog naloga izdanog protiv Daniela Adama Popławskog (Zahtjev za prethodnu odluku — Pravosudna suradnja u kaznenim stvarima — Europski uhidbeni nalog — Okvirne odluke — Nepostojanje izravnog učinka — Nadređenost prava Unije — Posljedice — Okvirna odluka 2002/584/PUP — Članak 4. točka 6. — Okvirna odluka 2008/909/PUP — Članak 28. stavak 2. — Izjava države članice koja joj omogućuje da nastavi primjenjivati postojeće pravne instrumente u području transfera osuđenih osoba koji su bili primjenjivi prije 5. prosinca 2011. — Nepravodobna izjava — Posljedice)

text:
               19.8.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 280/2

      Presuda Suda (veliko vijeće) od 24. lipnja 2019. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Rechtbank Amsterdam — Nizozemska) — Izvršenje europskog uhidbenog naloga izdanog protiv Daniela Adama Popławskog
      (predmet C-573/17) (1)

      (Zahtjev za prethodnu odluku - Pravosudna suradnja u kaznenim stvarima - Europski uhidbeni nalog - Okvirne odluke - Nepostojanje izravnog učinka - Nadređenost prava Unije - Posljedice - Okvirna odluka 2002/584/PUP - Članak 4. točka 6. - Okvirna odluka 2008/909/PUP - Članak 28. stavak 2. - Izjava države članice koja joj omogućuje da nastavi primjenjivati postojeće pravne instrumente u području transfera osuđenih osoba koji su bili primjenjivi prije 5. prosinca 2011. - Nepravodobna izjava - Posljedice)
      (2019/C 280/02)
      Jezik postupka: nizozemski

         Sud koji je uputio zahtjev

      Rechtbank Amsterdam

         Stranke glavnog postupka

      Daniel Adam Popławski

         Uz sudjelovanje: Openbaar Ministerie

         Izreka

                  1.

                  Članak 28. stavak 2. Okvirne odluke Vijeća 2008/909/PUP od 27. studenoga 2008. o primjeni načela uzajamnog priznavanja presuda u kaznenim predmetima kojima se izriču kazne zatvora ili mjere koje uključuju oduzimanje slobode s ciljem njihova izvršenja u Europskoj uniji treba tumačiti na način da izjava koju je država članica dala na temelju te odredbe nakon datuma donošenja te okvirne odluke ne može proizvesti pravne učinke.

                  2.

                  Načelo nadređenosti prava Unije treba tumačiti na način da ne zahtijeva da nacionalni sud izuzme iz primjene odredbu nacionalnog prava koja je suprotna odredbama okvirne odluke, poput okvirnih odluka o kojima je riječ u glavnom postupku, koje zadržavaju svoje pravne učinke u skladu s člankom 9. Protokola (br. 36) o prijelaznim odredbama, u prilogu Ugovorima, s obzirom na to da te odredbe nemaju izravan učinak. Tijela država članica, uključujući sudove, ipak su dužna u najvećoj mogućoj mjeri usklađeno protumačiti svoje nacionalno pravo, što im omogućuje da osiguraju rezultat koji je usklađen sa svrhom koji slijedi dotična okvirna odluka.

         (1)  SL C 412, 4. 12. 2017.


title: predmet C-597/17: Presuda Suda (šesto vijeće) od 27. lipnja 2019. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Grondwettelijk Hof — Belgija) — Belgisch Syndicaat van Chiropraxie, Bart Vandendries i dr. protiv Ministerraad (Zahtjev za prethodnu odluku — Oporezivanje — Zajednički sustav poreza na dodanu vrijednost (PDV) — Direktiva 2006/112/EZ — Članak 132. stavak 1. točka (c) — Izuzeća — Medicinske i paramedicinske profesije — Kiropraktika i osteopatija — Članak 98. — Prilog III. točke 3. i 4. — Lijekovi i medicinski proizvodi — Snižena stopa — Isporuke u okviru terapeutskih zahvata i tretmana — Standardna stopa — Isporuke u okviru estetskih zahvata i tretmana — Načelo porezne neutralnosti — Zadržavanje učinaka nacionalnog zakonodavstva nespojivog s pravom Unije)

text:
               19.8.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 280/3

      Presuda Suda (šesto vijeće) od 27. lipnja 2019. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Grondwettelijk Hof — Belgija) — Belgisch Syndicaat van Chiropraxie, Bart Vandendries i dr. protiv Ministerraad
      (predmet C-597/17) (1)

      (Zahtjev za prethodnu odluku - Oporezivanje - Zajednički sustav poreza na dodanu vrijednost (PDV) - Direktiva 2006/112/EZ - Članak 132. stavak 1. točka (c) - Izuzeća - Medicinske i paramedicinske profesije - Kiropraktika i osteopatija - Članak 98. - Prilog III. točke 3. i 4. - Lijekovi i medicinski proizvodi - Snižena stopa - Isporuke u okviru terapeutskih zahvata i tretmana - Standardna stopa - Isporuke u okviru estetskih zahvata i tretmana - Načelo porezne neutralnosti - Zadržavanje učinaka nacionalnog zakonodavstva nespojivog s pravom Unije)
      (2019/C 280/03)
      Jezik postupka: nizozemski

         Sud koji je uputio zahtjev

      Grondwettelijk Hof

         Stranke glavnog postupka

         Tužitelji: Belgisch Syndicaat van Chiropraxie, Bart Vandendries, Belgische Unie van Osteopaten i dr., Plast.Surg. i dr., Belgian Society for Private Clinics i dr.

         Tuženik: Ministerraad

         Izreka

                  1.

                  Članak 132. stavak 1. točku (c) Direktive Vijeća 2006/112/EZ od 28. studenoga 2006. o zajedničkom sustavu poreza na dodanu vrijednost treba tumačiti na način da primjenu izuzeća koje predviđa ne pridržava za usluge koje pružaju nositelji medicinske ili paramedicinske profesije uređene zakonodavstvom dotične države članice.

                  2.

                  Članak 98. Direktive 2006/112 u vezi s njezinim Prilogom III. točkama 3. i 4. treba tumačiti na način da mu se ne protivi nacionalno zakonodavstvo koje uvodi razliku u postupanju između lijekova i medicinskih proizvoda isporučenih u okviru terapeutskih zahvata ili tretmana, s jedne strane, i lijekova i medicinskih proizvoda isporučenih u okviru isključivo estetskih zahvata i tretmana, s druge strane, isključivanjem potonjih iz prava na sniženu stopu PDV-a koje se primjenjuje na prve.

                  3.

                  U okolnostima poput onih u glavnom postupku nacionalni sud ne može primijeniti nacionalnu odredbu koja ga ovlašćuje na zadržavanje određenih učinaka poništenog akta kako bi privremeno zadržao učinke nacionalnih odredaba koje je proglasio nespojivima s Direktivom 2006/112 do njihova usklađivanja s tom direktivom, kako bi se, s jedne strane, ograničili rizici pravne nesigurnosti zbog retroaktivnog učinka tog poništavanja i, s druge strane, izbjegla primjena nacionalnog uređenja koje je prethodilo tim odredbama koje su nespojive s tom direktivom.

         (1)  SL C 427, 26. 11. 2018.


title: predmet C-723/17: Presuda Suda (prvo vijeće) od 26. lipnja 2019. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Nederlandstalige rechtbank van eerste aanleg Brussel — Belgija) — Lies Craeynest i dr. protiv Brussels Hoofdstedelijk Gewest, Brussels Instituut voor Milieubeheer (Zahtjev za prethodnu odluku — Direktiva 2008/50/EZ — Članci 6., 7., 13. i 23. — Prilog III. — Procjena kvalitete zraka — Kriteriji za utvrđivanje prekoračenja graničnih vrijednosti za dušikov dioksid — Provođenje mjerenja na stalnim točkama uzorkovanja — Odabir odgovarajućih mjernih mjesta — Tumačenje izmjerenih vrijednosti na točkama uzorkovanja — Obveze država članica — Sudski nadzor — Učestalost kontrole — Ovlast izdavanja naloga)

text:
               19.8.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 280/4

      Presuda Suda (prvo vijeće) od 26. lipnja 2019. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Nederlandstalige rechtbank van eerste aanleg Brussel — Belgija) — Lies Craeynest i dr. protiv Brussels Hoofdstedelijk Gewest, Brussels Instituut voor Milieubeheer
      (predmet C-723/17) (1)

      (Zahtjev za prethodnu odluku - Direktiva 2008/50/EZ - Članci 6., 7., 13. i 23. - Prilog III. - Procjena kvalitete zraka - Kriteriji za utvrđivanje prekoračenja graničnih vrijednosti za dušikov dioksid - Provođenje mjerenja na stalnim točkama uzorkovanja - Odabir odgovarajućih mjernih mjesta - Tumačenje izmjerenih vrijednosti na točkama uzorkovanja - Obveze država članica - Sudski nadzor - Učestalost kontrole - Ovlast izdavanja naloga)
      (2019/C 280/04)
      Jezik postupka: nizozemski

         Sud koji je uputio zahtjev

      Nederlandstalige rechtbank van eerste aanleg Brussel

         Stranke glavnog postupka

         Tužitelji: Lies Craeynest, Cristina Lopez Devaux, Frédéric Mertens, Stefan Vandermeulen, Karin De Schepper, Clientearth VZW

         Tuženici: Brussels Hoofdstedelijk Gewest, Brussels Instituut voor Milieubeheer

         Uz sudjelovanje: Belgische Staat

         Izreka

                  1.

                  Članak 4. stavak 3. UEU-a i članak 19. stavak 1. drugi podstavak UEU-a, u vezi s člankom 288. stavkom 3. UFEU-a i člancima 6. i 7. Direktive 2008/50/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 21. svibnja 2008. o kvaliteti zraka i čišćem zraku za Europu treba tumačiti na način da je na nacionalnom sudu koji odlučuje o zahtjevu koji su podnijeli pojedinci na koje prekoračenje graničnih vrijednosti iz članka 13. stavka 1. te direktive izravno utječe da utvrdi jesu li točke uzorkovanja postavljene u određenoj zoni postavljene u skladu s kriterijima predviđenima u Prilogu III. odjeljku B stavku 1. točki (a) navedene direktive i, ako to nije slučaj, da prema nacionalnom nadležnom tijelu poduzme sve potrebne mjere, poput naloga, ako je predviđen nacionalnim pravom, kako bi se postavile točke uzorkovanja u skladu s tim kriterijima.

                  2.

                  Članak 13. stavak 1. i članak 23. stavak 1. Direktive 2008/50 treba tumačiti na način da je za utvrđivanje prekoračenja granične vrijednosti utvrđene u Prilogu XI. toj direktivi za vrijeme usrednjavanja od jedne kalendarske godine dovoljno da je razina onečišćujućih tvari izmjerena na jednoj izoliranoj točki uzorkovanja veća od te vrijednosti.

         (1)  SL C 104, 19. 3. 2018.


title: predmet C-454/19: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 14. lipnja 2019. uputio Amtsgericht Heilbronn (Njemačka) — kazneni postupak protiv ZW

text:
               19.8.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 280/27

      Zahtjev za prethodnu odluku koji je 14. lipnja 2019. uputio Amtsgericht Heilbronn (Njemačka) — kazneni postupak protiv ZW
      (predmet C-454/19)
      (2019/C 280/36)
      Jezik postupka: njemački

         Sud koji je uputio zahtjev

      Amtsgericht Heilbronn

         Stranke glavnog postupka

      ZW

         Beteiligte Partei: Staatsanwaltschaft Heilbronn

         Prethodna pitanja

                  1.

                  Treba li europsko primarno i/ili sekundarno pravo, u ovom slučaju osobito Direktivu 2004/38/EZ (1), u smislu općeg prava građana Unije da se slobodno kreću i borave na državnom području država članica, tumačiti na način da obuhvaća i nacionalne kaznene odredbe?

                  2.

                  U slučaju potvrdnog odgovora:

                              protivi li se tumačenju europskog primarnog i/ili sekundarnog prava primjena nacionalne kaznene odredbe kojom se sankcionira odvođenje djeteta od njegova skrbnika u inozemstvo ako se u odredbi ne pravi razlika s obzirom na to je li riječ o državama Europske unije ili trećim državama?

         (1)  Direktiva 2004/38/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 29. travnja 2004. o pravu građana Unije i članova njihovih obitelji na slobodno kretanje i boravište na području države članice, kojom se izmjenjuje Uredba (EEZ) br. 1612/68 i stavljaju izvan snage direktive 64/221/EEZ, 68/360/EEZ, 72/194/EEZ, 73/148/EEZ, 75/34/EEZ, 75/35/EEZ, 90/364/EEZ, 90/365/EEZ i 93/96/EEZ (SL 2004., L 158, str. 77.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 5., svezak 2., str. 42.)


title: predmet C-456/19: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 14. lipnja 2019. uputio Svea Hovrätt — (Švedska) — Östgötatrafiken AB protiv Patent- och registreringsverket

text:
               19.8.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 280/27

      Zahtjev za prethodnu odluku koji je 14. lipnja 2019. uputio Svea Hovrätt — (Švedska) — Östgötatrafiken AB protiv Patent- och registreringsverket
      (predmet C-456/19)
      (2019/C 280/37)
      Jezik postupka: švedski

         Sud koji je uputio zahtjev

      Svea Hovrätt

         Stranke glavnog postupka

         Žalitelj: Östgötatrafiken AB

         Protustranka: Patent- och registreringsverket

         Prethodna pitanja

      Pitanja se odnose na primjenu članka 4. stavka 1. točke (b) Direktive 2015/2436 Europskog parlamenta i Vijeća od 16. prosinca 2015. o usklađivanju zakonodavstava država članica o žigovima (1) te glase:

                  1.

                  Treba li članak 4. stavak 1. točka (b) Direktive o žigovima tumačiti tako da se u slučaju prijave za registraciju žiga koji označava usluge i u kojem se prijava odnosi na znak koji se nalazi u određenom položaju i pokriva velike površine fizičkih objekata koji se koriste za pružanje usluga, mora ocijeniti je li žig ovisan o izgledu predmetnih objekata?

                  2.

                  Ako je odgovor na prvo pitanje potvrdan, je li potrebno da žig znatno odstupa od norme ili običaja predmetnog gospodarskog sektora kako bi se moglo smatrati da žig ima razlikovni karakter?

         (1)  SL 2015. L 336, str. 1.


title: predmet C-459/19: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 17. lipnja 2019. uputio Upper Tribunal (Tax and Chancery Chamber) (Ujedinjena Kraljevina) — Commissioners for Her Majesty's Revenue & Customs protiv Wellcome Trust Ltd

text:
               19.8.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 280/28

      Zahtjev za prethodnu odluku koji je 17. lipnja 2019. uputio Upper Tribunal (Tax and Chancery Chamber) (Ujedinjena Kraljevina) — Commissioners for Her Majesty's Revenue & Customs protiv Wellcome Trust Ltd
      (predmet C-459/19)
      (2019/C 280/38)
      Jezik postupka: engleski

         Sud koji je uputio zahtjev

      Upper Tribunal (Tax and Chancery Chamber)

         Stranke glavnog postupka

         Žalitelji: Commissioners for Her Majesty's Revenue & Customs

         Druga stranka u žalbenom postupku: Wellcome Trust Ltd

         Prethodna pitanja

                  1.

                  Treba li članak 44. Direktive 2006/112 (1) tumačiti na način da znači da se, kada porezni obveznik, koji obavlja negospodarsku djelatnost koja se sastoji od kupnje i prodaje dionica i drugih vrijednosnih papira u sklopu upravljanja imovinom zaklade, prima usluge upravljanja ulaganjima od osobe izvan Zajednice isključivo za potrebe te djelatnosti, navedeni porezni obveznik treba smatrati „poreznim obveznikom koji nastupa kao takav”?

                  2.

                  Ako je odgovor na prvo pitanje niječan, a članci 46. do 49. te direktive se ne primjenjuju, primjenjuje li se članak 45. te direktive na isporuku ili se na nju ne primjenjuje ni članak 44. ni članak 45.?

         (1)  Direktiva Vijeća 2006/112/EZ od 28. studenoga 2006. o zajedničkom sustavu poreza na dodanu vrijednost (SL 2006., L 347, str. 1.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 9., svezak 1., str. 120.)


title: predmet C-463/19: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 18. lipnja 2019. uputio Conseil de prud'hommes de Metz (Francuska) — Syndicat CFTC du personnel de la Caisse primaire d’assurance maladie de la Moselle protiv Caisse primaire d’assurance maladie de Moselle

text:
               19.8.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 280/29

      Zahtjev za prethodnu odluku koji je 18. lipnja 2019. uputio Conseil de prud'hommes de Metz (Francuska) — Syndicat CFTC du personnel de la Caisse primaire d’assurance maladie de la Moselle protiv Caisse primaire d’assurance maladie de Moselle
      (predmet C-463/19)
      (2019/C 280/39)
      Jezik postupka: francuski

         Sud koji je uputio zahtjev

      Conseil de prud'hommes de Metz

         Stranke glavnog postupka

         Tužitelj: Syndicat CFTC du personnel de la Caisse primaire d’assurance maladie de la Moselle

         Tuženik: Caisse primaire d’assurance maladie de Moselle

         Druga stranka: Mission nationale de contrôle et d’audit des organismes de sécurité sociale

         Prethodno pitanje

      Treba li Direktivu 2006/54/EZ (1), u vezi s člancima 8. i 157. UFEU-a, općim načelima jednakog postupanja i zabrane diskriminacije iz prava Unije i člankom 20., člankom 21. stavkom 1. te člankom 23. Povelje Europske unije o temeljnim pravima, tumačiti na način da ona iz svojeg materijalnog područja primjene isključuje odredbe članka 46. Convention collective nationale française des organismes de sécurité sociale (francuski Nacionalni kolektivni ugovor tijela nadležnih za socijalnu sigurnost), kojim se zaposlenicama navedenih tijela koje same skrbe o svojoj djeci, nakon rodiljnog dopusta, dodjeljuje dopust u trajanju od tri mjeseca s pola plaće ili dopust u trajanju od jednog i pol mjeseca s punom plaćom te neplaćeni dopust u trajanju od jedne godine?

         (1)  Direktiva 2006/54/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 5. srpnja 2006. o provedbi načela jednakih mogućnosti i jednakog postupanja prema muškarcima i ženama u pitanjima zapošljavanja i rada (SL 2006., L 204, str. 23.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 5., svezak 1., str. 246.)


title: predmet C-467/19: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 19. lipnja 2019. uputio Spetsializiran nakazatelen sad (Bugarska) — kazneni postupak protiv QR

text:
               19.8.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 280/29

      Zahtjev za prethodnu odluku koji je 19. lipnja 2019. uputio Spetsializiran nakazatelen sad (Bugarska) — kazneni postupak protiv QR
      (predmet C-467/19)
      (2019/C 280/40)
      Jezik postupka: bugarski

         Sud koji je uputio zahtjev

      Spetsializiran nakazatelen sad

         Stranka glavnog postupka

      QR

         Prethodno pitanje

      Je li u skladu s člankom 7. stavkom 4. Direktive 2016/343 (1), člancima 47. i 52. Povelje te načelima djelotvornosti i jednakosti sudska praksa, kao što je to ona o kojoj je riječ u ovom predmetu, u pogledu nacionalnog zakona koji se odnosi na sudsko odobrenje sporazuma o kazni sklopljenog između tužiteljstva i obrane, a kojim se predviđa da je za odobrenje takvog sporazuma potrebna suglasnost ostalih okrivljenika i da je navedena suglasnost potrebna samo tijekom sudske faze postupka?

         (1)  Direktiva (EU) 2016/343 Europskog parlamenta i Vijeća od 9. ožujka 2016. o jačanju određenih vidova pretpostavke nedužnosti i prava sudjelovati na raspravi u kaznenom postupku (SL 2016., L 65, str. 1.)


title: predmet C-470/19: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 17. lipnja 2019. uputio High Court (Irska) — Friends of the Irish Environment Limited protiv Commissioner for Environmental Information

text:
               19.8.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 280/30

      Zahtjev za prethodnu odluku koji je 17. lipnja 2019. uputio High Court (Irska) — Friends of the Irish Environment Limited protiv Commissioner for Environmental Information
      (predmet C-470/19)
      (2019/C 280/41)
      Jezik postupka: engleski

         Sud koji je uputio zahtjev

      High Court (Ireland)

         Stranke glavnog postupka

         Žalitelj: Friends of the Irish Environment Limited

         Druga stranka u žalbenom postupku: Commissioner for Environmental Information

         Prvi intervenijent: The Courts Service of Ireland

         Prethodno pitanje

      Je li nadzor nad pristupom sudskom spisu u predmetu u kojem je donesena pravomoćna presuda, istekao žalbeni rok i nije u tijeku žalba ni daljnji zahtjev, ali su u posebnim okolnostima mogući daljnji zahtjevi, djelovanje u „pravosudnom svojstvu” u smislu članka 2. stavka 2. Direktive 2003/4/EZ (1) Europskog parlamenta i Vijeća od 28. siječnja 2003. o javnom pristupu informacijama o okolišu i stavljanju izvan snage Direktive Vijeća 90/313/EEZ?

         (1)  SL 2003., L 41, str. 26. (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 15., svezak 1., str. 128.)


title: predmet C-472/19: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 20. lipnja 2019. uputio Conseil d'État (Francuska) — Vert Marine SAS protiv Premier ministre, Ministre de l'Économie et des Finances

text:
               19.8.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 280/31

      Zahtjev za prethodnu odluku koji je 20. lipnja 2019. uputio Conseil d'État (Francuska) — Vert Marine SAS protiv Premier ministre, Ministre de l'Économie et des Finances
      (predmet C-472/19)
      (2019/C 280/42)
      Jezik postupka: francuski

         Sud koji je uputio zahtjev

      Conseil d'État

         Stranke glavnog postupka

         Tužitelj: Vert Marine SAS

         Tuženici: Premier ministre, Ministre de l'Économie et des Finances

         Prethodna pitanja

                  1.

                  Treba li Direktivu 2014/23/EU Europskog parlamenta i Vijeća od 26. veljače 2014. o dodjeli ugovorâ o koncesiji (1) tumačiti na način da joj se protivi to da zakonodavstvo države članice, u svrhu promicanja dobre prakse u javnoj nabavi, može gospodarskom subjektu koji je osuđen pravomoćnom presudom za osobito teško kazneno djelo i na koji se zbog toga odnosi mjera zabrane da sudjeluje u postupku sklapanja ugovora o koncesiji tijekom razdoblja od pet godina, odbiti dati mogućnost da pruži dokaze kako bi dokazao da su mjere koje je poduzeo dovoljne da javnom naručitelju pokažu njegovu pouzdanost bez obzira na postojanje tog razloga za isključenje?

                  2.

                  Ako Direktiva 2014/23/EU Europskog parlamenta i Vijeća od 26. veljače 2014. omogućuje državama članicama da povjere drugim tijelima, koja nisu predmetni javni naručitelj, ocjenjivanje mehanizma sukladnosti subjekata, može li se na temelju takve mogućnosti povjeriti taj mehanizam pravosudnim tijelima? U slučaju potvrdnog odgovora, mogu li se mehanizmi iz francuskog prava kao što su rehabilitacija, pravosudna rehabilitacija i isključenje navođenja osuđujuće presude u Glasniku br. 2 kaznene evidencije izjednačiti s mehanizmima sukladnosti u smislu Direktive?

         (1)  SL 2014., L 94, str. 1.


title: predmet T-182/16 RENV: Presuda Općeg suda od 19. lipnja 2019. — L’Oréal protiv EUIPO-a — Guinot (MASTER DUO) („Žig Europske unije — Postupak povodom prigovora — Prijava verbalnog žiga Europske unije MASTER DUO — Raniji nacionalni figurativni žig MASTERS COLORS PARIS — Relativni razlog za odbijanje — Vjerojatnost dovođenja u zabludu — Članak 8. stavak 1. točka (b) Uredbe (EZ) br. 207/2009 (koji je postao članak 8. stavak 1. točka (b) Uredbe (EU) 2017/1001)”)

text:
               9.9.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 305/39

      Presuda Općeg suda od 19. lipnja 2019. — L’Oréal protiv EUIPO-a — Guinot (MASTER DUO)
      (predmet T-182/16 RENV) (1)

      („Žig Europske unije - Postupak povodom prigovora - Prijava verbalnog žiga Europske unije MASTER DUO - Raniji nacionalni figurativni žig MASTERS COLORS PARIS - Relativni razlog za odbijanje - Vjerojatnost dovođenja u zabludu - Članak 8. stavak 1. točka (b) Uredbe (EZ) br. 207/2009 (koji je postao članak 8. stavak 1. točka (b) Uredbe (EU) 2017/1001)”)
      (2019/C 305/46)
      Jezik postupka: francuski

         Stranke

         Tužitelj: L’Oréal (Pariz, Francuska) (zastupnici: T. de Haan i P. Péters, odvjetnici)

         Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (zastupnik: D. Hanf, agent)

         Druga stranka u postupku pred žalbenim vijećem EUIPO-a, intervenijent u postupku pred Općim sudom: Guinot (Pariz, Francuska) (zastupnik: A. Sion, odvjetnik)

         Predmet

      Tužba podnesena protiv odluke petog žalbenog vijeća EUIPO-a od 23. veljače 2016. (predmet R 2916/2014-5), koja se odnosi na postupak povodom prigovora između društava Guinot i L’Oréal.

         Izreka

                  1.

                     Tužba se odbija.

                  2.

                     Društvu L’Oréal nalaže se snošenje troškova.

         (1)  SL C 222, 20.6.2016.


title: Presuda Suda od 14. svibnja 2019. u predmetu E-2/18 C protiv Concordia Schweizerische Kranken- und Unfallversicherung AG, Landesvertretung Lihtenštajn (Uredba (EZ) br. 883/2004 – članak 24. – Umirovljenik s boravištem izvan nadležne države – Davanja u naravi u mjestu boravišta – Postupak nadoknade troškova)

text:
               19.9.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 315/3

      PRESUDA SUDA
      od 14. svibnja 2019.
      u predmetu E-2/18
      C
      protiv
      Concordia Schweizerische Kranken- und Unfallversicherung AG, Landesvertretung Lihtenštajn

         (Uredba (EZ) br. 883/2004 – članak 24. – Umirovljenik s boravištem izvan nadležne države – Davanja u naravi u mjestu boravišta – Postupak nadoknade troškova)

      (2019/C 315/04)
      U predmetu E-2/18, C protiv Concordia Schweizerische Kranken- und Unfallversicherung AG, Landesvertretung Lihtenštajn – ZAHTJEV Sudu na temelju članka 34. Sporazuma među državama EFTA-e o osnivanju Nadzornog tijela i Suda koji je podnio Prvostupanjski sud Kneževine Lihtenštajn (Fürstliches Landgericht) u vezi s tumačenjem Uredbe (EZ) br. 883/2004 Europskog parlamenta i Vijeća od 29. travnja 2004. o koordinaciji sustava socijalne sigurnosti, Páll Hreinsson, predsjednik, Per Christiansen (sudac izvjestitelj) i Bernd Hammermann, suci, presudio je 14. svibnja 2019. kao u izreci:

                  1.

                  Ako umirovljenik nema pravo na davanja u naravi u državi boravišta članici EGP-a, zbog činjenice da naknade nisu obuhvaćene njezinim sustavom socijalne sigurnosti, umirovljenik ima pravo, u skladu s člankom 24. stavkom 1. Uredbe (EZ) br. 883/2004 Europskog parlamenta i Vijeća od 29. travnja 2004. o koordinaciji sustava socijalne sigurnosti, primati davanja u naravi na trošak nadležne ustanove u državi članici EGP-a na temelju čijeg se zakonodavstva mirovina isplaćuje.

                  2.

                  Umirovljenik ima pravo na podnošenje zahtjeva za nadoknadu troškova izravno nadležnoj ustanovi u državi članici EGP-a na temelju čijeg se zakonodavstva mirovina isplaćuje, posebno, ali ne isključivo ako mu je država boravišta odbila nadoknaditi troškove. U skladu s člankom 22. stavkom 1. Uredbe (EZ) br. 987/2009 Europskog parlamenta i Vijeća od 16. rujna 2009. o utvrđivanju postupka provedbe Uredbe (EZ) br. 883/2004 o koordinaciji sustava socijalne sigurnosti i člankom 76. stavkom 4. Uredbe (EZ) br. 883/2004, ako nadležna ustanova ne pruži umirovljeniku informacije o postupku koji treba slijediti, to ne smije imati štetan utjecaj na prava umirovljenika u odnosu na tu ustanovu.


title: Presuda Suda od 14. svibnja 2019. u predmetu E-3/18 – Nadzorno tijelo EFTA-e protiv Islanda (Propust države EFTA-e da ispuni svoje obveze – Neprovedba – Uredba (EU) 2015/1051)

text:
               19.9.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 315/4

      PRESUDA SUDA
      od 14. svibnja 2019.
      u predmetu E-3/18
      Nadzorno tijelo EFTA-e protiv Islanda

         (Propust države EFTA-e da ispuni svoje obveze – Neprovedba – Uredba (EU) 2015/1051)

      (2019/C 315/05)
      U predmetu E-3/18, Nadzorno tijelo EFTA-e protiv Islanda – ZAHTJEV za utvrđenje da Island nije donio mjere potrebne kako bi akt iz točke 7.ja Priloga XIX. Sporazumu o Europskom gospodarskom prostoru (Provedbena uredba Komisije (EU) 2015/1051 Europskog parlamenta i Vijeća od 1. srpnja 2015. o načinima korištenja funkcijama platforme za online rješavanje sporova, načinima za podnošenje elektroničkog obrasca za pritužbe te načinima suradnje među kontaktnim točkama predviđenima u Uredbi (EU) br. 524/2013 Europskog parlamenta i Vijeća o online rješavanju potrošačkih sporova), kako je prilagođen Protokolom 1. uz Sporazum, učinio dijelom svojeg unutarnjeg pravnog poretka kako se zahtijeva člankom 7. Sporazuma, Sud u sastavu Páll Hreinsson, predsjednik, Per Christiansen (sudac izvjestitelj) i Bernd Hammermann, suci, presudio je 14. svibnja 2019. kao u izreci:
      Sud:

                  1.

                  Utvrđuje da Island nije ispunio svoje obveze iz članka 7. Sporazuma o Europskom gospodarskom prostoru zbog toga što nije u propisanom roku učinio dijelom svojeg unutarnjeg pravnog poretka akt iz točke 7.ja Priloga XIX. Sporazumu (Provedbena uredba Komisije (EU) 2015/1051 Europskog parlamenta i Vijeća od 1. srpnja 2015. o načinima korištenja funkcijama platforme za online rješavanje sporova, načinima za podnošenje elektroničkog obrasca za pritužbe te načinima suradnje među kontaktnim točkama predviđenima u Uredbi (EU) br. 524/2013 Europskog parlamenta i Vijeća o online rješavanju potrošačkih sporova), kako je prilagođen Protokolom 1. uz Sporazum.

                  2.

                  Nalaže Islandu da snosi troškove postupka.


title: Presuda Suda od 14. svibnja 2019. u predmetu E-4/18 – Nadzorno tijelo EFTA-e protiv Islanda (Propust države EFTA-e da ispuni svoje obveze – Neprovedba – Uredba (EU) br. 524/2013)

text:
               19.9.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 315/5

      PRESUDA SUDA
      od 14. svibnja 2019.
      u predmetu E-4/18
      Nadzorno tijelo EFTA-e protiv Islanda

         (Propust države EFTA-e da ispuni svoje obveze – Neprovedba – Uredba (EU) br. 524/2013)

      (2019/C 315/06)
      U predmetu E-4/18, Nadzorno tijelo EFTA-e protiv Islanda – ZAHTJEV za utvrđenje da Island nije donio mjere potrebne kako bi akt iz točaka 7.d, 7.f i 7.j Priloga XIX. Sporazumu o Europskom gospodarskom prostoru (Uredba (EU) br. 524/2013 Europskog parlamenta i Vijeća od 21. svibnja 2013. o online rješavanju potrošačkih sporova i izmjeni Uredbe (EZ) br. 2006/2004 i Direktive 2009/22/EZ (Uredba o online rješavanju potrošačkih sporova)), kako je prilagođen Protokolom 1. uz Sporazum, učinio dijelom svojeg unutarnjeg pravnog poretka kako je propisano člankom 7. Sporazuma, Sud u sastavu Páll Hreinsson, predsjednik, Per Christiansen (sudac izvjestitelj) i Bernd Hammermann, suci, presudio je 14. svibnja 2019. kao u izreci:
      Sud:

                  1.

                  Utvrđuje da Island nije ispunio svoje obveze iz članka 7. Sporazuma o Europskom gospodarskom prostoru time što nije u propisanom roku učinio dijelom svojeg unutarnjeg pravnog poretka akt iz točaka 7.d, 7.f i 7.j Priloga XIX. Sporazumu (Uredba (EU) br. 524/2013 Europskog parlamenta i Vijeća od 21. svibnja 2013. o online rješavanju potrošačkih sporova i izmjeni Uredbe (EZ) br. 2006/2004 i Direktive 2009/22/EZ (Uredba o online rješavanju potrošačkih sporova)), kako je prilagođen Protokolom 1. uz Sporazum.

                  2.

                  Nalaže Islandu da snosi troškove postupka.


title: Presuda Suda od 14. svibnja 2019. u predmetu E-5/18 – Nadzorno tijelo EFTA-e protiv Islanda (Propust države EFTA-e da ispuni svoje obveze – Neprovedba – Direktiva 2013/11/EU)

text:
               19.9.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 315/6

      PRESUDA SUDA
      od 14. svibnja 2019.
      u predmetu E-5/18
      Nadzorno tijelo EFTA-e protiv Islanda

         (Propust države EFTA-e da ispuni svoje obveze – Neprovedba – Direktiva 2013/11/EU)

      (2019/C 315/07)
      U predmetu E-5/18, Nadzorno tijelo EFTA-e protiv Islanda – ZAHTJEV za utvrđenje da Island nije ispunio svoje obveze iz akta iz točaka 7.d, 7.f i 7.k Priloga XIX. Sporazumu o Europskom gospodarskom prostoru (Direktiva 2013/11/EU Europskog parlamenta i Vijeća od 21. svibnja 2013. o alternativnom rješavanju potrošačkih sporova i izmjeni Uredbe (EZ) br. 2006/2004 i Direktive 2009/22/EZ), kako je prilagođen Protokolom 1. uz Sporazum, i obveze iz članka 7. Sporazuma zbog toga što nije donio mjere potrebne za provedbu tog akta u propisanom roku, odnosno u svakom slučaju nije o tome obavijestio Nadzorno tijelo EFTA-e, Sud u sastavu Páll Hreinsson, predsjednik, Per Christiansen (sudac izvjestitelj) i Bernd Hammermann, suci, presudio je 14. svibnja 2019. kao u izreci:
      Sud:

                  1.

                  Utvrđuje da Island nije ispunio svoje obveze iz akta iz točaka 7.d, 7.f i 7.k Priloga XIX. Sporazumu o Europskom gospodarskom prostoru (Direktiva 2013/11/EU Europskog parlamenta i Vijeća od 21. svibnja 2013. o izmjeni Direktive 2011/92/EZ o alternativnom rješavanju potrošačkih sporova i izmjeni Uredbe (EZ) br. 2006/2004 i Direktive 2009/22/EZ), kako je prilagođen Protokolom 1. uz Sporazum, i obveze iz članka 7. Sporazuma zbog toga što nije donio mjere potrebne za provedbu tog akta u propisanom roku.

                  2.

                  Nalaže Islandu da snosi troškove postupka.


title: predmet T-289/18: Presuda Općeg suda od 11. srpnja 2019. — Pšonka protiv Vijeća („Zajednička vanjska i sigurnosna politika — Mjere ograničavanja poduzete s obzirom na stanje u Ukrajini — Zamrzavanje financijskih sredstava — Popis osoba, subjekata i tijela na koje se primjenjuje zamrzavanje financijskih sredstava i gospodarskih izvora — Zadržavanje tužiteljeva imena na popisu — Obveza Vijeća da provjeri je li odluka tijela treće države donesena uz poštovanje pravâ obrane i prava na djelotvornu sudsku zaštitu”)

text:
               30.9.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 328/49

      Presuda Općeg suda od 11. srpnja 2019. — Pšonka protiv Vijeća
      (predmet T-289/18) (1)

      („Zajednička vanjska i sigurnosna politika - Mjere ograničavanja poduzete s obzirom na stanje u Ukrajini - Zamrzavanje financijskih sredstava - Popis osoba, subjekata i tijela na koje se primjenjuje zamrzavanje financijskih sredstava i gospodarskih izvora - Zadržavanje tužiteljeva imena na popisu - Obveza Vijeća da provjeri je li odluka tijela treće države donesena uz poštovanje pravâ obrane i prava na djelotvornu sudsku zaštitu”)
      (2019/C 328/54)
      Jezik postupka: češki

         Stranke

         Tužitelj: Artem Viktorovič Pšonka (Kramatorsk, Ukrajina) (zastupnik: M. Mleziva, odvjetnik)

         Tuženik: Vijeće Europske unije (zastupnici: V. Piessevaux i R. Pekař, agenti)

         Predmet

      Zahtjev na temelju članka 263. UFEU-a kojim se traži poništenje Odluke Vijeća (ZVSP) 2018/333 od 5. ožujka 2018. o izmjeni Odluke 2014/119/ZVSP o mjerama ograničavanja usmjerenima protiv određenih osoba, subjekata i tijela s obzirom na stanje u Ukrajini (SL 2018., L 63, str. 48.), i Provedbene uredbe Vijeća (EU) 2018/326 od 5. ožujka 2018. o provedbi Uredbe (EU) br. 208/2014 o mjerama ograničavanja usmjerenima protiv određenih osoba, subjekata i tijela s obzirom na stanje u Ukrajini (SL 2018., L 63, str. 5.), u dijelu u kojem je tužiteljevo ime zadržano na popisu osoba, subjekata i tijela na koje se primjenjuju te mjere ograničavanja.

         Izreka

                  1.

                     Poništavaju se Odluka Vijeća (ZVSP) 2018/333 od 5. ožujka 2018. o izmjeni Odluke 2014/119/ZVSP o mjerama ograničavanja usmjerenima protiv određenih osoba, subjekata i tijela s obzirom na stanje u Ukrajini, i Provedbena uredbe Vijeća (EU) 2018/326 od 5. ožujka 2018. o provedbi Uredbe (EU) br. 208/2014 o mjerama ograničavanja usmjerenima protiv određenih osoba, subjekata i tijela s obzirom na stanje u Ukrajini, u dijelu u kojem je ime Artema Viktoroviča Pšonke zadržano na popisu osoba, subjekata i tijela na koje se primjenjuju te mjere ograničavanja.

                  2.

                     Vijeću Europske unije nalaže se snošenje troškova.

         (1)  SL C 249, 16. 7. 2018.


title: predmet T-480/16: Rješenje Općeg suda od 8. srpnja 2019. — Lidl Stiftung protiv EUIPO-a — Amedei (For you) („Žig Europske unije — Postupak povodom prigovora — Prijava figurativnog žiga Europske unije For you — Odluka o odbijanju zahtjeva za registraciju zbog apsolutnih razloga za odbijanje — Gubitak pravnog interesa — Obustava postupka”)

text:
               30.9.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 328/52

      Rješenje Općeg suda od 8. srpnja 2019. — Lidl Stiftung protiv EUIPO-a — Amedei (For you)
      (predmet T-480/16) (1)

      („Žig Europske unije - Postupak povodom prigovora - Prijava figurativnog žiga Europske unije For you - Odluka o odbijanju zahtjeva za registraciju zbog apsolutnih razloga za odbijanje - Gubitak pravnog interesa - Obustava postupka”)
      (2019/C 328/58)
      Jezik postupka: engleski

         Stranke

         Tužitelj: Lidl Stiftung & Co. KG (Neckarsulm, Njemačka) (zastupnici: A. Berger i M. Wolter, odvjetnici)

         Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (zastupnik: L. Rampini, agent)

         Druga stranka u postupku pred žalbenim vijećem EUIPO-a: Amedei Srl (Pontedera, Italija)

         Predmet

      Tužba protiv odluke petog žalbenog vijeća EUIPO-a od 28. travnja 2016. (predmet R 851/2015-5), koja se odnosi na postupak povodom prigovora između društava Amedei i Lidl Stiftung.

         Izreka

                  1.

                     Obustavlja se postupak povodom tužbe.

                  2.

                     Svaka stranka snosit će vlastite troškove.

         (1)  SL C 402, 31. 10. 2016.


title: Predmet C-292/16: Presuda Suda (prvo vijeće) od 23. studenoga 2017. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Helsingin hallinto-oikeus – Finska) – postupak koji je pokrenuo A Oy (Zahtjev za prethodnu odluku — Sloboda poslovnog nastana — Izravno oporezivanje — Porez na dobit — Direktiva 90/434/EEZ — Članak 10. stavak 2. — Prijenos imovine — Stalna nerezidentna poslovna jedinica prenesena, u okviru postupka prijenosa imovine, na društvo preuzimatelja koje je također nerezidentno — Pravo države članice prenesenog društva da oporezuje dobit ili kapitalne dobitke te poslovne jedinice koji su proizašli iz prijenosa imovine — Nacionalno zakonodavstvo kojim se određuje trenutačno oporezivanje dobiti ili kapitalnih dobitaka u godini prijenosa — Naplata dugovanog poreza kao prihoda u poslovnoj godini u kojoj je proveden postupak prijenosa imovine)

text:
               22.1.2018

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 22/11

         Presuda Suda (prvo vijeće) od 23. studenoga 2017. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Helsingin hallinto-oikeus – Finska) – postupak koji je pokrenuo A Oy
   (Predmet C-292/16) (1)

   ((Zahtjev za prethodnu odluku - Sloboda poslovnog nastana - Izravno oporezivanje - Porez na dobit - Direktiva 90/434/EEZ - Članak 10. stavak 2. - Prijenos imovine - Stalna nerezidentna poslovna jedinica prenesena, u okviru postupka prijenosa imovine, na društvo preuzimatelja koje je također nerezidentno - Pravo države članice prenesenog društva da oporezuje dobit ili kapitalne dobitke te poslovne jedinice koji su proizašli iz prijenosa imovine - Nacionalno zakonodavstvo kojim se određuje trenutačno oporezivanje dobiti ili kapitalnih dobitaka u godini prijenosa - Naplata dugovanog poreza kao prihoda u poslovnoj godini u kojoj je proveden postupak prijenosa imovine))
   (2018/C 022/13)
   Jezik postupka: finski

      Sud koji je uputio zahtjev

   Helsingin hallinto-oikeus

      Stranke glavnog postupka

   A Oy

      Izreka

   Članak 49. UFEU-a treba tumačiti na način da mu se protivi nacionalno zakonodavstvo, poput onog u glavnom postupku, koje, u slučaju u kojem rezidentno društvo prenosi, u okviru postupka prijenosa imovine, stalnu nerezidentnu poslovnu jedinicu na društvo koje je također nerezidentno, predviđa, s jedne strane, trenutačno oporezivanje kapitalnih dobitaka proizašlih iz tog postupka i, s druge strane, ne dopušta odgođenu naplatu dugovanog poreza, dok se u usporedivoj tuzemnoj situaciji takvi kapitalni dobitci oporezuju tek prilikom prodaje prenesene imovine jer to zakonodavstvo ne omogućuje odgođenu naplatu takvog poreza.

      (1)  SL C 270, 25. 7. 2016.


title: Predmet C-31/18: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 17. siječnja 2018. uputio Administrativen sad Sofija-grad (Bugarska) – „Elektrorazpredelenie Jug” EAD protiv Komisia za energijno i vodno regulirane (KEVR)

text:
               9.4.2018

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 123/12

         Zahtjev za prethodnu odluku koji je 17. siječnja 2018. uputio Administrativen sad Sofija-grad (Bugarska) – „Elektrorazpredelenie Jug” EAD protiv Komisia za energijno i vodno regulirane (KEVR)
   (Predmet C-31/18)
   (2018/C 123/18)
   Jezik postupka: bugarski

      Sud koji je uputio zahtjev

   Administrativen sad Sofija-grad

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelj:„Elektrorazpredelenie Jug” EAD

      Tuženik: Komisia za energijno i vodno regulirane (KEVR)

      Prethodna pitanja

               1.

               Treba li odredbe članka 2. točki 3. i 5. Direktive 2009/72/ЕZ (1) tumačiti na način da je jedini kriterij za razgraničenje distribucijskog sustava od prijenosnog sustava i, sukladno tomu, djelatnosti „distribucija” i „prijenos” električne energije razina napona i da državama članicama, unatoč njihovoj slobodi djelovanja, nije dopušteno da kako bi odredile korisnike jedne ili druge vrste sustava (prijenosni ili distribucijski sustav), kao dodatni kriterij razgraničenja za djelatnosti prijenosa i distribucije uvedu vlasništvo na imovini koja se koristi radi obavljanja tih djelatnosti?

               2.

               U slučaju pozitivnog odgovora na prvo pitanje: treba li prema potrošačima električne energije, koji imaju priključak na srednjenaponsku mrežu uvijek postupati kao prema kupcima operatora distribucijskog sustava, koji ima licenciju za odgovarajuće područje, i to neovisno o vlasničkim odnosima na opremi na koju je izravno priključena električna oprema tih kupaca, i neovisno o ugovorima koje kupci izravno imaju s operatorom prijenosnog sustava?

               3.

               U slučaju negativnog odgovora na prvo pitanje: jesu li prema smislu i svrsi Direktive 2009/72/ЕZ dopuštena nacionalna pravila poput onog iz članka 1. točke 44. u vezi s točkom 20. Dodatnih odredbi Zakona o energetici prema kojima je „prijenos električne energije” transport električne energije prijenosnim sustavom i „sustav za prijenos električne energije” ukupnost električnih vodova i opreme koji služe prijenosu, pretvaranju električne energije iz visokog u srednji napon i preraspodjeli elektroenergetskih tokova? Jesu li pod istim pretpostavkama dopuštena nacionalna pravila poput onog iz članka 88. stavka 1. Zakona o energetici: „distribuciju električne energije i pogon sustava distribucije električne energije obavljaju operatori distribucijskog sustava koji su vlasnici takvih sustava u ograničenom području i dobili su licenciju za distribuciju električne energije u odgovarajućem području”?

      (1)  Direktiva 2009/72/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 13. srpnja 2009. o zajedničkim pravilima za unutarnje tržište električne energije i stavljanju izvan snage Direktive 2003/54/EZ (SL 2009., L 211, str. 55.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 12., svezak 4., str. 29.).


title: Predmet T-102/18: Tužba podnesena 19. veljače 2018. – Knauf protiv EUIPO-a (upgrade your personality)

text:
               16.4.2018

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 134/35

         Tužba podnesena 19. veljače 2018. – Knauf protiv EUIPO-a (upgrade your personality)
   (Predmet T-102/18)
   (2018/C 134/50)
   Jezik postupka: njemački

      Stranke

      Tužitelj: Martin Knauf (Berlin, Njemačka) (zastupnik: H. Jaeger, odvjetnik)

      Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO)

      Podaci o postupku pred EUIPO-om

      Predmetni sporni žig: verbalni žig Europske unije „upgrade your personality” – prijava za registraciju br. 15 750 029

      Pobijana odluka: odluka četvrtog žalbenog vijeća EUIPO-a od 18. prosinca 2017. u predmetu R 1011/2017-4

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

               —

               ukine pobijanu odluku;

               —

               registrira žig Europske unije „upgrade your personality” za sljedeću robu iz razreda br. 9 i 28:
               Razred br. 9 – Računalni programi (snimljeni); računalni programi (koji se mogu preuzeti); računalni programi (snimljeni); računalni programi (koji se mogu preuzeti); softver; softver za igrice; računalni programi za video igre; računalni programi za video igre; računalni programi za video igre; računalni programi za video igre; softver za obradu podataka; softver za obradu podataka; računalni grafički program; softver za virtualnu stvarnost; računalni programi za virtualnu stvarnost; računalni programi za virtualnu stvarnost; optički nosači podataka sa snimljenim softverom; unaprijed snimljeni magnetski nosači podataka; kazete za videoigre; videokasete; prethodno snimljene video trake; prethodno snimljene video trake
               Razred br. 28 – Konzole za igre.

      Tužbeni razlog

               —

               Povreda članka 7. stavka 1. točke (b) Uredbe br. 2017/1001.


title: Predmet T-63/18: Tužba podnesena 6. veljače 2018. – Torro Entertainment protiv EUIPO-a – Grupo Osborne (TORRO Grande Meat in Style)

text:
               16.4.2018

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 134/23

         Tužba podnesena 6. veljače 2018. – Torro Entertainment protiv EUIPO-a – Grupo Osborne (TORRO Grande Meat in Style)
   (Predmet T-63/18)
   (2018/C 134/33)
   Jezik na kojem je tužba podnesena: engleski

      Stranke

      Tužitelj: Torro Entertainment (Plovdiv, Bugarska) (zastupnik: A. Kostov, odvjetnik)

      Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO)

      Druga stranka pred žalbenim vijećem: Grupo Osborne, SA (El Puerto de Santa María, Španjolska)

      Podaci o postupku pred EUIPO-om

      Podnositelj prijave spornog žiga: tužitelj

      Predmetni sporni žig: prijava figurativnog žiga Europske unije TORRO Grande Meat in Style – Prijava za registraciju br. 14 744 452

      Postupak pred EUIPO-om: postupak povodom prigovora

      Pobijana odluka: odluka drugog žalbenog vijeća EUIPO-a od 20. prosinca 2017. u predmetu R 1776/2017-2

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

               —

               poništi pobijanu odluku u dijelu u kojem se odbija žalba protiv odluke Odjela za prigovore;

               —

               naloži EUIPO-u i društvu Grupo Osborne S.A. snošenje troškova društva „Torro Entertainment” Ltd nastalih u postupku pred Općim sudom i u žalbenom postupku te u postupku povodom prigovora.

      Tužbeni razlog

               —

               povreda članka 8. stavka 1. točke (b) Uredbe br. 2017/1001;

               —

               povreda obveze obrazlaganja i obveze dužne pažnje.


title: Predmet T-103/18: Tužba podnesena 19. veljače 2018. – S & V Technologies protiv EUIPO-a – Smoothline (Smoothline)

text:
               16.4.2018

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 134/36

         Tužba podnesena 19. veljače 2018. – S & V Technologies protiv EUIPO-a – Smoothline (Smoothline)
   (Predmet T-103/18)
   (2018/C 134/51)
   Jezik na kojem je tužba podnesena: njemački

      Stranke

      Tužitelj: S & V Technologies GmbH (Hennigsdorf, Njemačka) (zastupnici: T. Schmitz i M. Breuer, odvjetnici)

      Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO)

      Druga stranka pred žalbenim vijećem: Smoothline AG (Zürich, Švicarska)

      Podaci o postupku pred EUIPO-om

      Nositelj spornog žiga: druga stranka pred žalbenim vijećem

      Predmetni sporni žig: verbalni žig Europske unije „Smoothline” – međunarodna registracija br. 958 169 u kojoj je naznačena Europska unija

      Postupak pred EUIPO-om: postupak proglašavanja žiga ništavim

      Pobijana odluka: odluka prvog žalbenog vijeća EUIPO-a od 7. prosinca 2017. u predmetu R 115/2017-1

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

               —

               poništi pobijanu odluku;

               —

               naloži EUIPO-u snošenje troškova.

      Tužbeni razlozi

               —

               Povreda članka 95. Uredbe br. 2017/1001;

               —

               Povreda članka 7. stavke 1. točke (b) Uredbe br. 2017/1001;

               —

               Povreda članka 7. stavka 1. točke (c) Uredbe br. 2017/1001.


title: Predmet C-71/18: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 2. veljače 2018. uputio Vestre Landsret (Danska) — Skatteministeriet protiv KPC Herning

text:
               16.4.2018

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 134/16

         Zahtjev za prethodnu odluku koji je 2. veljače 2018. uputio Vestre Landsret (Danska) — Skatteministeriet protiv KPC Herning
   (Predmet C-71/18)
   (2018/C 134/21)
   Jezik postupka: danski

      Sud koji je uputio zahtjev

   Vestre Landsret

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelj: Skatteministeriet

      Tuženik: KPC Herning

      Prethodno pitanje

   Je li u skladu s člankom 135. stavkom 1. točkom (j) (vidjeti stavak 1. točku (a) i stavak 2. članka 12.), u vezi s člankom 135. stavkom 1. točkom (k) (vidjeti stavak 1. točku (b) i stavak 3. članka 12.) Direktive o PDV-u (1), da država članica, u okolnostima poput onih u glavnom postupku, isporuku zemljišta na kojem se u trenutku isporuke nalazi objekt smatra prodajom građevinskog zemljišta koja podliježe porezu na dodanu vrijednost (PDV), ako je namjera stranaka da objekt potpuno ili djelomično sruše kako bi stvorile prostor za novi objekt?

      (1)  Direktiva Vijeća 2006/112/EZ od 28. studenoga 2006. o zajedničkom sustavu poreza na dodanu vrijednost (SL 2006., L 347, str .1) (SL posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 9., svezak 1., str. 120.)


title: Predmet T-89/18: Tužba podnesena 19. veljače 2018. – Guiral Broto protiv EUIPO-a – Gastro & Soul (Café del Sol)

text:
               16.4.2018

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 134/29

         Tužba podnesena 19. veljače 2018. – Guiral Broto protiv EUIPO-a – Gastro & Soul (Café del Sol)
   (Predmet T-89/18)
   (2018/C 134/42)
   Jezik na kojem je tužba podnesena: španjolski

      Stranke

      Tužitelj: Ramón Guiral Broto (Marbella, Španjolska) (zastupnik: J. de Castro Hermida, odvjetnik)

      Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO)

      Druga stranka pred žalbenim vijećem: Gastro & Soul GmbH (Hildesheim, Njemačka)

      Podaci o postupku pred EUIPO-om

      Nositelj spornog žiga: druga stranka pred žalbenim vijećem

      Predmetni sporni žig: verbalni žig Europske unije „Café del Sol” – žig Europske unije br. 6 105 985

      Postupak pred EUIPO-om: postupak povodom prigovora

      Pobijana odluka: odluka četvrtog žalbenog vijeća EUIPO-a od 4. prosinca 2017. u predmetu R 1095/2017-4

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

               —

               poništi pobijanu odluku i utvrdi osnovanost prigovora koji se temelji na prvenstvu žiga čiji je nositelj D. Ramón Guiral Broto koji je podnio prigovor, španjolskog žiga br. 2348110, za razred 42. Nicanske klasifikacije,

               —

               potvrdi odluku Odjela za prigovore kojom je odbijena prijava za registraciju žiga Europske unije br. 6 105 985 „CAFÉ DEL SOL” za „usluge okrepe (hranjenje); privremeno primanje na stan; gostionice” iz razreda 43. Nicanske klasifikacije, koju je podnijelo njemačko trgovačko društvo GASTRO & SOUL GmbH, uzimajući u obzir opasnost od dovođenja u zabludu koja bi za potrošača proizašla iz supostojanja suprotstavljenih žigova jer su verbalno vrlo slični i jer su njihova područja primjene istovjetna ili, ako Opći sud nije nadležan, vrati predmet na ponovno odlučivanje žalbenom vijeću Ureda Europske unije za intelektualno vlasništvo, obvezujući ga da utvrdi osnovanost prigovora,

               —

               podredno, poništi pobijanu odluku zbog nedosljednosti, povrede tužiteljevih prava obrane i pravne sigurnosti jer mu u okviru žalbenog postupka R 1095/2017-4 izričito nije dana mogućnost da dostavi potpuni prijevod suprotstavljenog žiga koji ima prvenstvo, čime je povrijeđen jedan od temeljnih ciljeva vraćanja predmeta žalbenom vijeću EUIPO-a o kojemu je Opći sud odlučio presudom od 13. prosinca 2016. u predmetu T-548/15 da se predmet ponovno vrati žalbenom vijeću EUIPO-a kako bi ispravilo tu pogrešku i, dakle, odlučilo o sporu.

      Tužbeni razlog

               —

               Povreda članka 8. stavka 1. točke (b) Uredbe br. 2017/1001


title: Predmet C-90/18: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 8. Veljače 2018. uputio Visoki upravni sud (Hrvatska) – Hrvatska banka za obnovu i razvitak (HBOR) protiv Povjerenika za informiranje Republike Hrvatske

text:
               16.4.2018

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 134/16

         Zahtjev za prethodnu odluku koji je 8. Veljače 2018. uputio Visoki upravni sud (Hrvatska) – Hrvatska banka za obnovu i razvitak (HBOR) protiv Povjerenika za informiranje Republike Hrvatske
   (Predmet C-90/18)
   (2018/C 134/22)
   Jezik postupka: hrvatski

      Sud koji je uputio zahtjev

   Visoki upravni sud

      Stranke glavnog postupka

      Tužiteljica: Hrvatska banka za obnovu i razvitak (HBOR)

      Tuženik: Povjerenik za informiranje Republike Hrvatske

      Prethodno pitanje

               1.

               Treba li odredbe članka 15. stavka 3. podstavka 2. UFEU-a i članka 4. stavka 1. i 2. Uredbe 1049/2001 Europskog parlamenta i Vijeća od 30. svibnja 2001. o javnom pristupu dokumentima Europskog parlamenta, Vijeća i Komisije (SL L 145, 31. 5. 2001.) tumačiti na način da im se protivi nacionalni propis kojim je beziznimno predviđena dostupnost javnosti informacija o raspolaganju javnim sredstvima, premda bi inače tim informacijama pristup bio ograničen jer su poslovna (bankovna) tajna?


title: Predmet T-91/18: Tužba podnesena 16. veljače 2018. – Equity Cheque Capital Corporation protiv EUIPO-a (DIAMOND CARD)

text:
               16.4.2018

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 134/31

         Tužba podnesena 16. veljače 2018. – Equity Cheque Capital Corporation protiv EUIPO-a (DIAMOND CARD)
   (Predmet T-91/18)
   (2018/C 134/44)
   Jezik postupka: engleski

      Stranke

      Tužitelj: Equity Cheque Capital Corporation (Victoria, Kanada) (zastupnik: I. Berkeley, barrister, P. Wheeler i C. Rani, solicitors)

      Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO)

      Podaci o postupku pred EUIPO-om

      Predmetni sporni žig: Prijava figurativnog žiga Europske unije DIAMOND CARD – Prijava za registraciju br. 15 775 422

      Pobijana odluka: odluka četvrtog žalbenog vijeća EUIPO-a od 14. prosinca 2017. u predmetu R 1544/2017-4

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

               —

               poništi pobijanu odluku;

               —

               naloži EUIPO-u snošenje troškova.

      Tužbeni razlog

               —

               povreda članka 7. stavka 1. točke (b) Uredbe br. 2017/1001.


title: Predmet T-107/18: Tužba podnesena 20. veljače 2018. – Aytekin protiv EUIPO-a – Dienne Salotti (Dienne)

text:
               16.4.2018

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 134/38

         Tužba podnesena 20. veljače 2018. – Aytekin protiv EUIPO-a – Dienne Salotti (Dienne)
   (Predmet T-107/18)
   (2018/C 134/54)
   Jezik na kojem je tužba podnesena: engleski

      Stranke

      Tužitelj: Erkan Aytekin (Ankara, Turska) (zastupnik: V. Martín Santos, odvjetnik)

      Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO)

      Druga stranka pred žalbenim vijećem: Dienne Salotti SRL a socio unico (Altamura, Italija)

      Podaci o postupku pred EUIPO-om

      Podnositelj prijave spornog žiga: druga stranka u postupku pred žalbenim vijećem

      Predmetni sporni žig: prijava figurativnog žiga Europske unije Dienne – Prijava za registraciju br. 15 080 302

      Postupak pred EUIPO-om: postupak povodom prigovora

      Pobijana odluka: odluka drugog žalbenog vijeća EUIPO-a od 15. prosinca 2017. u predmetu R 1444/2017-2

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

               —

               poništi pobijanu odluku;

               —

               naloži tuženiku/intervenijentu i/ili EUIPO-u snošenje tužiteljevih troškova nastalih u vezi s ovom tužbom i svih postupovnih troškova nastalih na temelju EUIPO-ovih odluka.

      Tužbeni razlog

               —

               povreda članka 8. stavka 1. točke (b) Uredbe br. 2017/1001.


title: Predmet T-316/15: Presuda Općeg suda od 1. ožujka 2018. – Poljska protiv Komisije („EFRR — Odbijanje potvrde financijskog doprinosa velikom projektu — Članak 40. prvi stavak točka (g) Uredbe (EZ) br. 1083/2006 — Opravdanje javnog doprinosa — Članak 41. stavak 2. Uredbe (EZ) br. 1083/2006 — Prekoračenje roka”)

text:
               23.4.2018

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 142/41

         Presuda Općeg suda od 1. ožujka 2018. – Poljska protiv Komisije
   (Predmet T-316/15) (1)

   ((„EFRR - Odbijanje potvrde financijskog doprinosa velikom projektu - Članak 40. prvi stavak točka (g) Uredbe (EZ) br. 1083/2006 - Opravdanje javnog doprinosa - Članak 41. stavak 2. Uredbe (EZ) br. 1083/2006 - Prekoračenje roka”))
   (2018/C 142/52)
   Jezik postupka: poljski

      Stranke

      Tužitelj: Republika Poljska (zastupnik: B. Majczyna, agent)

      Tuženik: Europska komisija (zastupnici: B.-R. Killmann, D. Recchia i M. Siekierzyńska, agenti)

      Predmet

   Zahtjev na temelju članka 263. UFEU-a kojim se traži poništenje Odluke Komisije C(2015) 2230 od 31. ožujka 2015. kojom se Republici Poljskoj odbija potvrditi financijski doprinos iz Europskog fonda za regionalni razvoj (EFRR) velikom projektu „Razvijanje inovativnih usluga u zajedničkom centru za pružanje usluga IBM-a u Wrocławu” u okviru prioritetne osi br. 4 operativnog programa „Inovativno gospodarstvo”.

      Izreka

               1.

               Tužba se odbija.

               2.

               Republici Poljskoj nalaže se snošenje troškova.

      (1)  SL C 294, 7. 9. 2015.


title: Predmet C-39/18 P: Žalba koju je 22. siječnja 2018. podnijela Europska komisija protiv presude Općeg suda (drugo prošireno vijeće) od 10. studenoga 2017. u predmetu T-180/15, Icap plc i dr. protiv Europske komisije

text:
               23.4.2018

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 142/26

         Žalba koju je 22. siječnja 2018. podnijela Europska komisija protiv presude Općeg suda (drugo prošireno vijeće) od 10. studenoga 2017. u predmetu T-180/15, Icap plc i dr. protiv Europske komisije
   (Predmet C-39/18 P)
   (2018/C 142/35)
   Jezik postupka: engleski

      Stranke

      Žalitelj: Europska komisija (zastupnici: T. Christoforou, V. Bottka, M. Farley, B. Mongin, agenti)

      Druge stranke u postupku: Icap plc, Icap Management Services Ltd, Icap New Zealand Ltd (ICAP)

      Zahtjevi

   Žalitelj od Suda zahtijeva da:

               —

               ukine presudu (t. 281.- 299. i izreku) u dijelu u kojem se njome ukidaju kazne iz članka 2. sporne odluke;

               —

               odbije peti i šesti tužbeni razlog iz ICAP-ove tužbe pred Općim sudom, u vezi s kaznama, i izrekne prikladne kazne ICAP-u primjenom svoje neograničene nadležnosti;

               —

               naloži ICAP-u snošenje svih troškova ovog postupka i preinači dio prvostupanjske presude u kojem se nalaže plaćanje troškova radi usklađivanja s ishodom ove žalbe.

      Žalbeni razlozi i glavni argumenti

   Komisija svoju žalbu temelji na sljedećem jedinstvenom žalbenom razlogu:
   Komisija tvrdi da je Opći sud u presudi u predmetu T-180/15 Icap plc i dr./Komisija, EU:T:2017:795, pogrešno primijenio sudsku praksu Suda o obrazloženju koje je potrebno kada se izriču kazne. Presuda Općeg suda odstupa od vodeće presude donesene u predmetu C-194/14 P, AC Treuhand/Komisija, EU:C:2015:717, t. 66.-68. i nameće Komisiji strožu obvezu da detaljnije obrazloži metodologiju koja se koristi pri izračunu kazni izrečenih na temelju članka 101. UEU-a, osobito kada primjenjuje točku 37. Smjernica o metodi za utvrđivanje kazni. Komisijina žalba usmjerena je na ispravljanje ozbiljnih pogreški koje se tiču prava koje je počinio Opći sud, koje, ako se prihvati da postoje, su takve da bitno ugrožavaju Komisijinu mogućnost određivanja odgovarajućih kazni za postizanje odvraćajućeg učinka. Pravilno protumačena obveza obrazlaganja, koja je u skladu sa zahtjevima iz sudske prakse iz predmeta C-194/14 P, AC Treuhand, t. 68., je ključna za postizanje toga cilja. Nasuprot tomu, stroža obveza obrazlaganja kazni, koja uključuje interna raspravljanja i procjenu međukoraka, utječe na Komisijinu marginu prosudbe za određivanje kazni, uključujući kada se temelji na točki 37. Smjernica o metodi za utvrđivanje kazni. Potonja je stvorena upravo s ciljem omogućavanja Komisiji da odstupi od Smjernica o metodi za utvrđivanje kazni u netipičnim slučajevima, kao na primjer kod izricanja kazni sudionicima. Kao što su to priznali sudovi Unije, Komisija mora zadržati svoju mogućnost ocjene i diskreciju pri određivanju odgovarajućih kazni.


title: Predmet T-402/15: Presuda Općeg suda od 1. ožujka 2018. – Poljska protiv Komisije („EFRR — Odbijanje potvrde financijskog doprinosa velikom projektu — Članak 41. stavak 1. Uredbe (EZ) br. 1083/2006 — Ocjena doprinosa velikog projekta ostvarenju ciljeva operativnog programa — Članak 41. stavak 2. Uredbe br. 1083/2006 — Prekoračenje roka”)

text:
               23.4.2018

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 142/41

         Presuda Općeg suda od 1. ožujka 2018. – Poljska protiv Komisije
   (Predmet T-402/15) (1)

   ((„EFRR - Odbijanje potvrde financijskog doprinosa velikom projektu - Članak 41. stavak 1. Uredbe (EZ) br. 1083/2006 - Ocjena doprinosa velikog projekta ostvarenju ciljeva operativnog programa - Članak 41. stavak 2. Uredbe br. 1083/2006 - Prekoračenje roka”))
   (2018/C 142/53)
   Jezik postupka: poljski

      Stranke

      Tužitelj: Republika Poljska (zastupnik: B. Majczyna, agent)

      Tuženik: Europska komisija (zastupnici: B.-R. Killmann i M. Siekierzyńska, agenti)

      Predmet

   Zahtjev na temelju članka 263. UFEU-a za poništenje Odluke Komisije C(2015) 3228 final od 11. svibnja 2015. kojom se odbija Republici Poljskoj potvrditi financijski doprinos Europskog fonda za regionalni razvoj (EFRR) velikom projektu „Zajednički europski centar za usluge – Inteligentni logistički sustavi” u okviru prioritetne osi br. 4 operativnog programa „Inovativno gospodarstvo”.

      Izreka

               1.

               Tužba se odbija.

               2.

               Republici Poljskoj nalaže se snošenje troškova.

      (1)  SL C 311, 21. 9. 2015.


title: Predmet T-41/18: Tužba podnesena 24. siječnja 2018. – Autoridad Portuaria de Vigo protiv Komisije

text:
               23.4.2018

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 142/52

         Tužba podnesena 24. siječnja 2018. – Autoridad Portuaria de Vigo protiv Komisije
   (Predmet T-41/18)
   (2018/C 142/69)
   Jezik postupka: španjolski

      Stranke

      Tužitelj: Autoridad Portuaria de Vigo (Vigo, Španjolska) (zastupnik: J. Costas Alonso, odvjetnik)

      Tuženik: Europska komisija

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

               —

               osigura da Europska komisija, kao čuvarica Ugovorâ, ispuni svoju obvezu da pazi na to da sve države članice ujednačeno primjenjuju odredbe prava Zajednice, djelujući na način koji jamči ujednačenu primjenu europskih propisa u pogledu uvoza proizvoda životinjskog podrijetla koji potječu iz trećih zemalja u svim državama članicama i usklađujući odredbe koje uređuju te kontrole;

               —

               konkretno, naloži Glavnoj upravi za zdravlje i sigurnost hrane Europske komisije da provede poredbenu analizu primjene zakonodavstva Zajednice kojim su uređeni uvozi proizvoda životinjskog podrijetla koji potječu iz trećih zemalja u lukama Vigo i Leixoes (Portugal).

      Tužbeni razlozi i glavni argumenti

   U prilog osnovanosti svoje tužbe, tužitelj navodi da različita primjena propisa Zajednice o uvozu zamrznutih i hlađenih ribljih proizvoda iz zemalja izvan Zajednice dovodi do promjene u pravilima i poštenim uvjetima (level playing field) tržišnog natjecanja, što dovodi do narušavanja unutarnjeg tržišta.
   Tužitelj također u ovom pogledu tvrdi da luke imaju ključnu ulogu u prijevozu robe, a posebno u pogledu uvoza ribljih proizvoda, od kojih 76 % ulazi kroz luke.


title: Predmet C-64/16: Presuda Suda (veliko vijeće) od 27. veljače 2018. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Supremo Tribunal Administrativo – Portugal) – Associação Sindical dos Juízes Portugueses protiv Tribunal de Contas (Zahtjev za prethodnu odluku — Članak 19. stavak 1. UEU-a — Pravni lijekovi — Učinkovita pravna zaštita — Neovisnost sudaca — Povelja Europske unije o temeljnim pravima — Članak 47. — Smanjenje plaća u nacionalnoj javnoj službi — Mjere proračunske štednje)

text:
               23.4.2018

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 142/2

         Presuda Suda (veliko vijeće) od 27. veljače 2018. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Supremo Tribunal Administrativo – Portugal) – Associação Sindical dos Juízes Portugueses protiv Tribunal de Contas
   (Predmet C-64/16) (1)

   ((Zahtjev za prethodnu odluku - Članak 19. stavak 1. UEU-a - Pravni lijekovi - Učinkovita pravna zaštita - Neovisnost sudaca - Povelja Europske unije o temeljnim pravima - Članak 47. - Smanjenje plaća u nacionalnoj javnoj službi - Mjere proračunske štednje))
   (2018/C 142/02)
   Jezik postupka: portugalski

      Sud koji je uputio zahtjev

   Supremo Tribunal Administrativo

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelj: Associação Sindical dos Juízes Portugueses

      Tuženik: Tribunal de Contas

      Izreka

   Članak 19. stavak 1. drugi podstavak UEU-a treba tumačiti na način da se načelu neovisnosti sudaca ne protivi primjena na članove Tribunala de Contas (Revizorski sud, Portugal) općih mjera smanjenja plaća, poput onih u glavnom postupku, koje su vezane uz zahtjeve uklanjanja prekomjernog proračunskog deficita i uz program financijske pomoći Europske unije.

      (1)  SL C 156, 2. 5. 2016.


title: Predmet T-140/16: Presuda Općeg suda od 7. ožujka 2018. – Le Pen protiv Parlamenta („Pravilnik o isplati troškova i naknada zastupnicima u Europskom parlamentu — Naknada za parlamentarnu pomoć — Povrat neosnovano isplaćenih iznosa — Nadležnost glavnog tajnika — Teret dokazivanja — Obveza obrazlaganja — Zlouporaba ovlasti — Pogreška koja se tiče činjenica — Jednako postupanje”)

text:
               23.4.2018

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 142/42

         Presuda Općeg suda od 7. ožujka 2018. – Le Pen protiv Parlamenta
   (Predmet T-140/16) (1)

   ((„Pravilnik o isplati troškova i naknada zastupnicima u Europskom parlamentu - Naknada za parlamentarnu pomoć - Povrat neosnovano isplaćenih iznosa - Nadležnost glavnog tajnika - Teret dokazivanja - Obveza obrazlaganja - Zlouporaba ovlasti - Pogreška koja se tiče činjenica - Jednako postupanje”))
   (2018/C 142/55)
   Jezik postupka: francuski

      Stranke

      Tužitelj: Jean-Marie Le Pen (Saint-Cloud, Francuska) (zastupnici: u početku M. Ceccaldi i J.-P. Le Moigne, zatim M. Ceccaldi te naposljetku F. Wagner, odvjetnici)

      Tuženik: Europski parlament (zastupnici: S. Seyr i G. Corstens, agenti)

      Predmet

   Zahtjev na temelju članka 263. UFEU-a kojim se traži poništenje odluke glavnog tajnika Parlamenta od 29. siječnja 2016. kojom se tužitelju nalaže povrat neosnovano isplaćenog iznosa od 320 026,23 eura na temelju parlamentarne pomoći i pripadajuće obavijesti o dugovanju od 4. veljače 2016.

      Izreka

               1.

               Tužba se odbija.

               2.

               Jean-Marie Le Penu nalaže se snošenje troškova, uključujući troškove nastale u postupku privremene pravne zaštite.

      (1)  SL C 191, 30. 5. 2016.


title: Predmet C-44/18: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 24. siječnja 2018. uputio Tribunal Superior de Justicia de Galicia (Španjolska) – Cobra Servicios Auxiliares S. A. protiv FOGASA, Jesús Valiño López e Incatema, S. L.

text:
               23.4.2018

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 142/27

         Zahtjev za prethodnu odluku koji je 24. siječnja 2018. uputio Tribunal Superior de Justicia de Galicia (Španjolska) – Cobra Servicios Auxiliares S. A. protiv FOGASA, Jesús Valiño López e Incatema, S. L.
   (Predmet C-44/18)
   (2018/C 142/37)
   Jezik postupka: španjolski

      Sud koji je uputio zahtjev

   Tribunal Superior de Justicia de Galicia

      Stranke glavnog postupka

      Žalitelj: Cobra Servicios Auxiliares, S. A.

      Protustranke: FOGASA, Jesús Valiño López e Incatema, S. L.

      Prethodna pitanja

               1.

               Treba li članak 4. Okvirnog sporazuma o radu na određeno vrijeme, koji je priložen Direktivi Vijeća 1999/70/EZ (1) od 28. lipnja 1999. o Okvirnom sporazumu o radu na određeno vrijeme koji su sklopili ETUC, UNICE i CEEP, tumačiti na način da mu je protivan nacionalni propis koji na temelju iste činjenice (prestanak sporazuma o pružanju usluga između poslodavca i trećeg poduzeća do kojeg je došlo voljom potonjeg) propisuje manju naknadu za prestanak ugovora o obavljanju privremenog zadatka na određeno vrijeme čije trajanje odgovara trajanju navedenog sporazuma o pružanju usluga, nego za prestanak ugovorâ na neodređeno vrijeme usporedivih radnika u okviru kolektivnog otkazivanja opravdanog poslovno uvjetovanim razlozima koji proizlaze iz prestanka navedenog sporazuma o pružanju usluga?

               2.

               U slučaju potvrdnog odgovora, treba li nejednako postupanje prema radnicima na određeno vrijeme i usporedivim radnicima na neodređeno vrijeme u pogledu naknada zbog prestanka ugovora koji je opravdan istim činjeničnim okolnostima, ali se temelji na različitoj zakonskoj osnovi, tumačiti na način da je riječ o diskriminaciji koja je zabranjena člankom 21. Povelje Europske unije o temeljnim pravima i koja povređuje načela jednakog postupanja i nediskriminacije iz članaka 20. i 21. Povelje, koji su dio općih načela prava Unije?

      (1)  (SL L 175, str. 43.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 5., svezak 4., str. 228.)


title: Predmet T-64/18: Tužba podnesena 6. veljače 2018. – Alfamicro protiv Komisije

text:
               23.4.2018

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 142/52

         Tužba podnesena 6. veljače 2018. – Alfamicro protiv Komisije
   (Predmet T-64/18)
   (2018/C 142/70)
   Jezik postupka: portugalski

      Stranke

      Tužitelj: Alfamicro – Sistema de Computadores – Sociedade Unipessoal, L.da (Cascais, Portugal) (zastupnici: G. Gentil Anastácio i D. Pirra Xarepe, odvjetnici)

      Tuženik: Europska komisija

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

               —

               proglasi, s jedne strane, nevaljanom zbog ništetnosti Odluku Komisije C(2017) 8839 final, od 13. prosinca 2017. o naplati duga u dijelu u kojem se ona odnosi na obavijest o terećenju br. 3241507078 i, s druge strane, istu odluku proglasi nevaljanom zbog pobojnosti u njezinom preostalom dijelu;

               —

               naloži Komisiji snošenje troškova.

      Tužbeni razlozi i glavni argumenti

   U prilog osnovanosti tužbe tužitelj ističe sljedeće tužbene razloge.

               1.

               U pogledu zahtjeva za proglašenje nevaljanom zbog ništetnosti, tužitelj tvrdi da, suprotno odredbama članka 19. UEU-a i članka 272. UFEU-a, Komisija zadire u sudsku nadležnost jer je odluku Općeg suda od 14. studenoga 2017. (predmet T-831/14), u kojoj je utvrđena tražbina Unije u pogledu određenog duga, zamijenila drugom izvršnom odlukom o istom dugu.

               2.

               U pogledu zahtjeva za proglašenje nevaljanom zbog pobojnosti, tužitelj se poziva na:

                           —

                           nedostatak u obrazloženju jer je Komisija samo navela da su utvrđene određene sistemske pogreške u financijskoj reviziji provedenoj u pogledu ugovora koji je predmet pobijane odluke, a nije objasnila u čemu se sastoje te pogreške;

                           —

                           povredu propisa jer je, time što je automatski primijenila zaključke iz financijske revizije u pogledu jednog ugovornog odnosa na druge ugovorne odnose, Komisija povrijedila članak 135. stavak 5. drugi podstavak Uredbe br. 966/2012 (1), kao i temeljno načelo upravnih ugovora općenito i javnih ugovora posebno, kao što je to nepovredivost ugovorne odredbe o naknadi.

      (1)  Uredba (EU, Euratom) br. 966/2012 Europskog parlamenta i Vijeća od 25. listopada 2012. o financijskim pravilima koja se primjenjuju na opći proračun Unije i o stavljanju izvan snage Uredbe Vijeća (EZ, Euratom) br. 1605/2002 (SL 2012., L 298, str. 1.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 1., svezak 7., str. 248.)


title: Predmet C-266/16: Presuda Suda (veliko vijeće) od 27. veljače 2018. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio High Court of Justice (England & Wales), Queen's Bench Division (Administrative Court) – Ujedinjena Kraljevina) – The Queen, na zahtjev: Western Sahara Campaign UK protiv Commissioners for Her Majesty's Revenue and Customs, Secretary of State for Environment, Food and Rural Affairs (Zahtjev za prethodnu odluku — Sporazum o partnerstvu u ribarstvu između Europske zajednice i Kraljevine Maroka — Protokol o utvrđivanju ribolovnih mogućnosti predviđenih tim sporazumom — Akti o sklapanju sporazuma i protokola — Uredbe o raspodjeli ribolovnih mogućnosti utvrđenih protokolom između država članica — Sudska nadležnost — Tumačenje — Valjanost s obzirom na članak 3. stavak 5. UEU-a i na međunarodno pravo — Primjenjivost navedenih sporazuma i protokola na područje Zapadne Sahare i na vode koje se uz njega nalaze)

text:
               23.4.2018

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 142/3

         Presuda Suda (veliko vijeće) od 27. veljače 2018. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio High Court of Justice (England & Wales), Queen's Bench Division (Administrative Court) – Ujedinjena Kraljevina) – The Queen, na zahtjev: Western Sahara Campaign UK protiv Commissioners for Her Majesty's Revenue and Customs, Secretary of State for Environment, Food and Rural Affairs
   (Predmet C-266/16) (1)

   ((Zahtjev za prethodnu odluku - Sporazum o partnerstvu u ribarstvu između Europske zajednice i Kraljevine Maroka - Protokol o utvrđivanju ribolovnih mogućnosti predviđenih tim sporazumom - Akti o sklapanju sporazuma i protokola - Uredbe o raspodjeli ribolovnih mogućnosti utvrđenih protokolom između država članica - Sudska nadležnost - Tumačenje - Valjanost s obzirom na članak 3. stavak 5. UEU-a i na međunarodno pravo - Primjenjivost navedenih sporazuma i protokola na područje Zapadne Sahare i na vode koje se uz njega nalaze))
   (2018/C 142/03)
   Jezik postupka: engleski

      Sud koji je uputio zahtjev

   High Court of Justice (England & Wales), Queen's Bench Division (Administrative Court)

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelj: The Queen, na zahtjev: Western Sahara Campaign UK

      Tuženik: Commissioners for Her Majesty's Revenue and Customs, Secretary of State for Environment, Food and Rural Affairs

      uz sudjelovanje: Confédération marocaine de l’agriculture et du développement rural (Comader)

      Izreka

   Budući da ni Sporazum o partnerstvu u ribarstvu između Europskih zajednica i Kraljevine Maroka ni Protokol između Europske unije i Kraljevine Maroka o utvrđivanju ribolovnih mogućnosti i financijskog doprinosa predviđenih u Sporazumu o partnerstvu u ribarstvu između Europske unije i Kraljevine Maroka nisu primjenjivi na vode koje se nalaze uz područje Zapadne Sahare, ispitivanje prvog prethodnog pitanja nije otkrilo nijedan element koji bi mogao utjecati na valjanost Uredbe Vijeća (EZ) br. 764/2006 od 22. svibnja 2006. o sklapanju navedenog sporazuma, Odluke Vijeća 2013/785/EU o sklapanju navedenog protokola i Uredbe Vijeća (EU) br. 1270/2013 od 15. studenoga 2013. o raspodjeli ribolovnih mogućnosti na temelju navedenog protokola s obzirom na članak 3. stavak 5. UEU-a.

      (1)  SL C 260, 18. 7. 2016.


title: Predmet C-46/18: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 25. siječnja 2018. uputio Consiglio di Stato (Italija) – Caseificio Sociale San Rocco Soc. coop. arl i dr. protiv Agenzia per le Erogazioni in Agricoltura (AGEA), Regione Veneto

text:
               23.4.2018

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 142/28

         Zahtjev za prethodnu odluku koji je 25. siječnja 2018. uputio Consiglio di Stato (Italija) – Caseificio Sociale San Rocco Soc. coop. arl i dr. protiv Agenzia per le Erogazioni in Agricoltura (AGEA), Regione Veneto
   (Predmet C-46/18)
   (2018/C 142/38)
   Jezik postupka: talijanski

      Sud koji je uputio zahtjev

   Consiglio di Stato

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelji: Caseificio Sociale San Rocco Soc. coop. arl, S.s. Franco e Maurizio Artuso, Sebastiano Bolzon, Claudio Matteazzi, Roberto Tellatin

      Druga stranka u postupku: Agenzia per le Erogazioni in Agricoltura (AGEA), Regione Veneto

      Prethodna pitanja

               1.

               Treba li, u situaciji poput one opisane, o kojoj se raspravlja u glavnom postupku, pravo Europske unije tumačiti na način da nesukladnost zakonodavne odredbe države članice s člankom 2. stavkom 2. podstavkom 3. Uredbe (EEZ) br. 3950/92 (1) ima za posljedicu nepostojanje obveze proizvođača da plate dodatnu pristojbu kada su ispunjeni uvjeti propisani u istoj uredbi?

               2.

               Treba li, u situaciji poput one opisane, o kojoj se raspravlja u glavnom postupku, pravo Europske unije i, posebno, načelo zaštite legitimnih očekivanja, tumačiti na način da se ne može zaštititi očekivanje subjekata koji su poštovali obvezu koju je propisala država članica i koji su imali koristi od učinaka vezanih uz poštovanje te obveze, kada proizlazi da je ta obveza protivna pravu Europske unije?

               3.

               U situaciji poput one opisane, o kojoj se raspravlja u glavnom postupku, protivi li se članku 9. Uredbe (EZ) br. 1392/2001 od 9. srpnja 2001. (2) i pojmu prava Unije „prioritetna kategorija” odredba države članice, kao što je članak 2. stavak 3. Decreta-legge n. 157/2004 (Uredba sa zakonskom snagom br. 157/2004) kojeg je odobrila Talijanska Republika, kojom se propisuju različiti načini povrata prekomjerno obračunate dodatne pristojbe i kojom se, za potrebe vremenskog okvira i načina povrata, pravi razliku između proizvođača koji su postupali u skladu s obvezom poštovanja nacionalne odredbe za koju je utvrđeno da je protivna pravu Unije i proizvođača koji tu odredbu nisu poštovali?

      (1)  Uredba Vijeća (EEZ) br. 3950/92 od 28. prosinca 1992. o uvođenju dodatne pristojbe u sektor mlijeka i mliječnih proizvoda (SL 1992., L 405, str. 1.)

      (2)  Uredba Komisije (EZ) br. 1392/2001 od 9. srpnja 2001. o utvrđivanju detaljnih pravila za primjenu Uredbe Vijeća (EEZ) br. 3950/92 o uvođenju dodatne pristojbe u sektoru mlijeka i mliječnih proizvoda (SL 2001., L 187, str. 19.)


title: Predmet C-297/16: Presuda Suda (treće vijeće) od 1. ožujka 2018. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputila Curtea de Apel Bucureşti – Rumunjska) – Colegiul Medicilor Veterinari din România (CMVRO) protiv Autoritatea Naţională Sanitară Veterinară şi pentru Siguranţa Alimentelor (Zahtjev za prethodnu odluku — Direktiva 2006/123/EZ — Usluge na unutarnjem tržištu — Nacionalni propis koji pravo maloprodaje i uporabe ekoloških, antiparazitskih i veterinarsko-medicinskih proizvoda pridržava isključivo veterinarima — Sloboda poslovnog nastana — Zahtjev da kapital organizacija koje prodaju veterinarsko-medicinske proizvode na malo mora biti u isključivom vlasništvu veterinara — Zaštita javnog zdravlja — Proporcionalnost)

text:
               23.4.2018

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 142/4

         Presuda Suda (treće vijeće) od 1. ožujka 2018. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputila Curtea de Apel Bucureşti – Rumunjska) – Colegiul Medicilor Veterinari din România (CMVRO) protiv Autoritatea Naţională Sanitară Veterinară şi pentru Siguranţa Alimentelor
   (Predmet C-297/16) (1)

   ((Zahtjev za prethodnu odluku - Direktiva 2006/123/EZ - Usluge na unutarnjem tržištu - Nacionalni propis koji pravo maloprodaje i uporabe ekoloških, antiparazitskih i veterinarsko-medicinskih proizvoda pridržava isključivo veterinarima - Sloboda poslovnog nastana - Zahtjev da kapital organizacija koje prodaju veterinarsko-medicinske proizvode na malo mora biti u isključivom vlasništvu veterinara - Zaštita javnog zdravlja - Proporcionalnost))
   (2018/C 142/04)
   Jezik postupka: rumunjski

      Sud koji je uputio zahtjev

   Curtea de Apel Bucureşti

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelj: Colegiul Medicilor Veterinari din România (CMVRO)

      Tuženik: Autoritatea Naţională Sanitară Veterinară şi pentru Siguranţa Alimentelor

      Izreka

               1.

               Članak 15. Direktive 2006/123/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 12. prosinca 2006. o uslugama na unutarnjem tržištu treba tumačiti na način da mu se ne protivi nacionalni propis, poput onog u glavnom postupku, kojim je predviđeno da veterinari imaju isključivo pravo maloprodaje i uporabe ekoloških proizvoda, antiparazitskih proizvoda za posebne namjene i veterinarsko-medicinskih proizvoda.

               2.

               Članak 15. Direktive 2006/123 treba tumačiti na način da mu se protivi nacionalni propis, poput onog u glavnom postupku, koji nalaže da kapital organizacija koje prodaju veterinarsko-medicinske proizvode na malo mora biti u isključivom vlasništvu jednog veterinara ili više njih.

      (1)  SL C 314, 29. 8. 2016.


title: Predmet T-462/16: Presuda Općeg suda od 9. ožujka 2018. – Portugal protiv Komisije („EFJP — Izdaci isključeni iz financiranja — Potpore po površini — Izdaci koji su nastali za Portugal — Legitimna očekivanja — Članak 41. stavak 3. Uredbe (EZ) br. 73/2009 — Članak 31. stavak 2. Uredbe (EZ) br. 1290/2005 — Proporcionalnost”)

text:
               23.4.2018

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 142/44

         Presuda Općeg suda od 9. ožujka 2018. – Portugal protiv Komisije
   (Predmet T-462/16) (1)

   ((„EFJP - Izdaci isključeni iz financiranja - Potpore po površini - Izdaci koji su nastali za Portugal - Legitimna očekivanja - Članak 41. stavak 3. Uredbe (EZ) br. 73/2009 - Članak 31. stavak 2. Uredbe (EZ) br. 1290/2005 - Proporcionalnost”))
   (2018/C 142/57)
   Jezik postupka: portugalski

      Stranke

      Tužitelj: Portugalska Republika (zastupnici: L. Inez Fernandes, M. Figueiredo, J. Saraiva de Almeida i P. Estêvão, agenti)

      Tuženik: Europska komisija (zastupnici: A. Sauka, agent, uz asistenciju M. Marques Mendesa i A. Dias Henriquesa, odvjetnika)

      Predmet

   Zahtjev na temelju članka 263. UFEU-a kojim se traži poništenje Provedbene odluke Komisije (EU) 2016/1059 od 20. lipnja 2016. o isključenju iz financiranja Europske unije određenih izdataka nastalih za države članice u okviru Europskog fonda za jamstva u poljoprivredi (EFJP) i Europskog poljoprivrednog fonda za ruralni razvoj (EPFRR) (SL 2016., L 173, str. 59.), u dijelu u kojem se odnosi na Portugalsku Republiku.

      Izreka

               1.

               Tužba se odbija.

               2.

               Portugalskoj Republici nalaže se snošenje troškova.

      (1)  SL C 392, 24. 10. 2016.


title: Predmet T-624/16: Presuda Općeg suda od 7. ožujka 2018. – Gollnisch protiv Parlamenta („Pravilnik o isplati troškova i naknada zastupnicima u Europskom parlamentu — Naknada za parlamentarnu pomoć — Povrat neosnovano isplaćenih iznosa — Nadležnost glavnog tajnika — Electa una via — Prava obrane — Teret dokazivanja — Obveza obrazlaganja — Legitimna očekivanja — Politička prava — Jednako postupanje — Zlouporaba ovlasti — Neovisnost zastupnika — Pogreška koja se tiče činjenica — Proporcionalnost”)

text:
               23.4.2018

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 142/44

         Presuda Općeg suda od 7. ožujka 2018. – Gollnisch protiv Parlamenta
   (Predmet T-624/16) (1)

   ((„Pravilnik o isplati troškova i naknada zastupnicima u Europskom parlamentu - Naknada za parlamentarnu pomoć - Povrat neosnovano isplaćenih iznosa - Nadležnost glavnog tajnika - Electa una via - Prava obrane - Teret dokazivanja - Obveza obrazlaganja - Legitimna očekivanja - Politička prava - Jednako postupanje - Zlouporaba ovlasti - Neovisnost zastupnika - Pogreška koja se tiče činjenica - Proporcionalnost”))
   (2018/C 142/58)
   Jezik postupka: francuski

      Stranke

      Tužitelj: Bruno Gollnisch (Villiers-le-Mahieu, Francuska) (zastupnici: u početku N. Fakiroff, zatim F. Wagner, odvjetnici)

      Tuženik: Europski parlament (zastupnici: G. Corstens i S. Seyr, agenti)

      Predmet

   Zahtjev na temelju članka 263. UFEU-a kojim se traži poništenje odluke glavnog tajnika Parlamenta od 1. srpnja 2016. kojom se tužitelju nalaže povrat neosnovano isplaćenog iznosa od 278 984,23 eura na temelju parlamentarne pomoći i pripadajuće obavijesti o dugovanju od 5. srpnja 2016.

      Izreka

               1.

               Tužba se odbija.

               2.

               Bruno Gollnisch će, osim vlastitih, snositi i troškove Europskog parlamenta, uključujući i one nastale u postupku privremene pravne zaštite.

      (1)  SL C 383, 17. 10. 2016.


title: Predmet C-76/17: Presuda Suda (četvrto vijeće) od 1. ožujka 2018. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Înalta Curte de Casaţie şi Justiţie – Rumunjska) – SC Petrotel-Lukoil SA, Maria Magdalena Georgescu protiv Ministerul Economiei, Ministerul Energiei, Ministerul Finanţelor Publice (Zahtjev za prethodnu odluku — Davanje s istovrsnim učinkom kao carine — Članak 30. UFEU-a — Nacionalni porez — Članak 110. UFEU-a — Porez koji se primjenjuje na izvezene naftne proizvode — Neprevaljivanje davanja na potrošače — Teret davanja koji snosi porezni obveznik — Povrat iznosa koje je platio porezni obveznik)

text:
               23.4.2018

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 142/13

         Presuda Suda (četvrto vijeće) od 1. ožujka 2018. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Înalta Curte de Casaţie şi Justiţie – Rumunjska) – SC Petrotel-Lukoil SA, Maria Magdalena Georgescu protiv Ministerul Economiei, Ministerul Energiei, Ministerul Finanţelor Publice
   (Predmet C-76/17) (1)

   ((Zahtjev za prethodnu odluku - Davanje s istovrsnim učinkom kao carine - Članak 30. UFEU-a - Nacionalni porez - Članak 110. UFEU-a - Porez koji se primjenjuje na izvezene naftne proizvode - Neprevaljivanje davanja na potrošače - Teret davanja koji snosi porezni obveznik - Povrat iznosa koje je platio porezni obveznik))
   (2018/C 142/18)
   Jezik postupka: rumunjski

      Sud koji je uputio zahtjev

   Înalta Curte de Casaţie şi Justiţie

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelji: SC Petrotel-Lukoil SA, Maria Magdalena Georgescu

      Tuženici: Ministerul Economiei, Ministerul Energiei, Ministerul Finanţelor Publice

      Izreka

   Pravo Unije, osobito članak 30. UFEU-a, treba tumačiti na način da porezni obveznik, koji je stvarno snosio trošak davanja s istovrsnim učinkom koje se protivi tom članku, mora moći ostvariti povrat na temelju toga plaćenih iznosa, čak i u situaciji u kojoj je mehanizam plaćanja davanja u nacionalnom pravu osmišljen tako da se to davanje prevaljuje na potrošača.

      (1)  SL C 151, 15. 5. 2017.


title: Predmet T-629/16: Presuda Općeg suda od 1. ožujka 2018. – Shoe Branding Europe protiv EUIPO-a – adidas (Prikaz dviju usporednih traka na obući) „Žig Europske unije — Postupak povodom prigovora — Prijava figurativnog žiga Europske unije koji se sastoji od dviju usporednih traka na obući — Raniji figurativni žig Europske unije koji prikazuje tri usporedne trake na obući — Relativni razlog za odbijanje — Šteta za ugled — Članak 8. stavak 5. Uredbe (EZ) br. 207/2009 (koji je postao članak 8. stavak 5. Uredbe (EU) 2017/1001)”

text:
               23.4.2018

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 142/45

         Presuda Općeg suda od 1. ožujka 2018. – Shoe Branding Europe protiv EUIPO-a – adidas (Prikaz dviju usporednih traka na obući)
   (Predmet T-629/16) (1)

   („Žig Europske unije - Postupak povodom prigovora - Prijava figurativnog žiga Europske unije koji se sastoji od dviju usporednih traka na obući - Raniji figurativni žig Europske unije koji prikazuje tri usporedne trake na obući - Relativni razlog za odbijanje - Šteta za ugled - Članak 8. stavak 5. Uredbe (EZ) br. 207/2009 (koji je postao članak 8. stavak 5. Uredbe (EU) 2017/1001)”)
   (2018/C 142/59)
   Jezik postupka: engleski

      Stranke

      Tužitelj: Shoe Branding Europe BVBA (Oudenaarde, Belgija) (zastupnik: J. Løje, odvjetnik)

      Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (zastupnici: A. Lukošiūtė i A. Söder, agenti)

      Druga stranka u postupku pred žalbenim vijećem EUIPO-a, intervenijent u postupku pred Općim sudom: adidas AG (Herzogenaurach, Njemačka) (zastupnici: I. Fowler i I. Junkar, solicitors)

      Predmet

   Tužba podnesena protiv odluke drugog žalbenog vijeća EUIPO-a od 8. lipnja 2016. (predmet R 597/2016-2), koja se odnosi na postupak povodom prigovora između društava adidas i Shoe Branding Europe.

      Izreka

               1.

               Tužba se odbija.

               2.

               Društvu Shoe Branding Europe BVBA nalaže se snošenje troškova.

      (1)  SL C 402, 31. 10. 2016.


title: Predmet C-117/17: Presuda Suda (šesto vijeće) od 28. veljače 2018. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Tribunale Amministrativo Regionale per le Marche – Italija) – Comune di Castelbellino protiv Regione Marche i dr. (Zahtjev za prethodnu odluku — Okoliš — Direktiva 2011/92/EU — Članak 4. stavci 2. i 3. i prilozi I. do III. — Procjena utjecaja na okoliš — Odobrenje za provedbu radova na postrojenju za proizvodnju električne energije iz bioplina bez prethodne ocjene o potrebi provedbe procjene utjecaja na okoliš — Poništenje — Naknadna legalizacija odobrenja na temelju novih odredbi nacionalnog prava bez prethodnog ispitivanja potrebe provedbe procjene utjecaja na okoliš)

text:
               23.4.2018

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 142/14

         Presuda Suda (šesto vijeće) od 28. veljače 2018. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Tribunale Amministrativo Regionale per le Marche – Italija) – Comune di Castelbellino protiv Regione Marche i dr.
   (Predmet C-117/17) (1)

   ((Zahtjev za prethodnu odluku - Okoliš - Direktiva 2011/92/EU - Članak 4. stavci 2. i 3. i prilozi I. do III. - Procjena utjecaja na okoliš - Odobrenje za provedbu radova na postrojenju za proizvodnju električne energije iz bioplina bez prethodne ocjene o potrebi provedbe procjene utjecaja na okoliš - Poništenje - Naknadna legalizacija odobrenja na temelju novih odredbi nacionalnog prava bez prethodnog ispitivanja potrebe provedbe procjene utjecaja na okoliš))
   (2018/C 142/19)
   Jezik postupka: talijanski

      Sud koji je uputio zahtjev

   Tribunale Amministrativo Regionale per le Marche

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelj: Comune di Castelbellino

      Tuženici: Regione Marche, Ministero per i beni e le attività culturali, Ministero dell'Ambiente e della Tutela del Territorio e del Mare, Regione Marche Servizio Infrastrutture Trasporti Energia – P.F. Rete Elettrica Regionale, Provincia di Ancona

      uz sudjelovanje: Società Agricola 4 C S.S.

      Izreka

   Kada projekt povećanja snage postrojenja za proizvodnju električne energije, poput onoga u glavnom postupku, nije bio podvrgnut prethodnoj ocjeni o potrebi provedbe procjene utjecaja na okoliš na temelju nacionalnih odredbi koje su kasnije proglašene po tom pitanju nesukladnima s Direktivom 2011/92/EU Europskog parlamenta i Vijeća od 13. prosinca 2011. o procjeni utjecaja određenih javnih i privatnih projekata na okoliš, pravo Unije zahtijeva da države članice uklone nezakonite posljedice te povrede i ne protivi mu se to da za to postrojenje, nakon realizacije projekta, nadležna tijela provedu novi ispitni postupak radi provjere njegove usklađenosti sa zahtjevima te direktive i, eventualno, da ga se podvrgne procjeni utjecaja na okoliš, pod uvjetom da nacionalna pravila koja dopuštaju takvu legalizaciju zainteresiranim strankama ne omogućuju da zaobiđu pravna pravila Unije ili da se oslobode obveze njihove primjene. Također je potrebno uzeti u obzir utjecaje na okoliš do kojih je došlo nakon realizacije projekta. Ta nacionalna tijela mogu smatrati, na temelju nacionalnih odredbi koje su na snazi na datum kada ona moraju donijeti odluku, da takva procjena utjecaja na okoliš nije obvezna, utoliko što su te odredbe u skladu s tom direktivom.

      (1)  SL C 221, 10. 7. 2017.


title: Predmet T-81/18: Tužba podnesena 9. veljače 2018. – Barata protiv Parlamenta

text:
               23.4.2018

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 142/53

         Tužba podnesena 9. veljače 2018. – Barata protiv Parlamenta
   (Predmet T-81/18)
   (2018/C 142/71)
   Jezik postupka: engleski

      Stranke

      Tužitelj: Joao Miguel Barata (Evere, Belgija) (zastupnici: G. Pandey, D. Rovetta i V. Villante, odvjetnici)

      Tuženik: Europski parlament

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

               —

               uvodno, po potrebi, proglasi članak 90. Pravilnika o osoblju nevaljanim i neprimjenjivim u ovom postupku, u skladu s člankom 277. Ugovora o funkcioniranju Europske unije;

               —

               kao prvo, poništi Odluku Europskog parlamenta od 30. listopada 2017. kojom je odbijena tužiteljeva žalba u skladu s člankom 90. stavkom 2. Pravilnika o osoblju za dužnosnike Europske unije, podnesena 19. lipnja 2017.;

               —

               kao drugo, poništi odluke Direktora Uprave za razvoj ljudskih resursa od 20. ožujka 2017. o tome da se tužitelja ne uvrsti u nacrt popisa dužnosnika koji su izabrani u svrhu programa osposobljavanja u okviru postupka certifikacije za 2016. i kojima je odbijena njegova žalba za ponovno razmatranje u skladu s člankom 90. stavkom 1. Pravilnika o osoblju;

               —

               kao treće, poništi odluku Europskog parlamenta od 14. veljače 2016. kojom je tužitelj obaviješten o svojim rezultatima i o tome da njegovo ime nije uvršteno na popis izabranih dužnosnika u okviru postupka certifikacije za 2016;

               —

               kao četvrto, poništi odluku Europskog parlamenta od 8. prosinca 2017. kojom je tužitelj obaviješten da je njegova prijava na 36. mjestu od ukupno 87 prijava u okviru postupka certifikacije za 2016., zbog čega njegovo ime nije u relevantnom nacrtu popisa;

               —

               kao peto, poništi Odluku Europskog parlamenta od 21. prosinca 2016. kojom je odbijeno ponovno ispitivanje tužiteljeve procjene i rezultata te kojom je on isključen iz navedenog postupka certifikacije;

               —

               kao šesto, poništi obavijest o unutarnjem natječaju Europskog parlamenta 2016/014 od 7. listopada 2016;

               —

               napokon, u cijelosti poništi nacrt popisa dužnosnika Europskog parlamenta koji su izabrani za sudjelovanje u navedenom programu osposobljavanja;

               —

               dodijeli naknadu štete tužitelju u iznosu od 50 000 eura;

               —

               naloži tuženiku snošenje troškova.

      Tužbeni razlozi i glavni argumenti

   U prilog osnovanosti tužbe tužitelj ističe pet tužbenih razloga.

               1.

               Prvi tužbeni razlog, koji se temelji na očitoj pogrešci u ocjeni i povredi obveze obrazlaganja, povredi članka 25. Pravilnika o osoblju, očitoj pogrešci u ocjeni relevantnih činjenica i dokumenata i na povredi članka 296. Ugovora o funkcioniranju Europske unije.

               2.

               Drugi tužbeni razlog, koji se temelji na povredi načela učinkovite sudske zaštite, povredi članka 41. Povelje Europske unije o temeljnim pravima i nadalje, prigovor nezakonitosti i neprimjenjivosti u vezi s navodnom nezakonitosti i neprimjenjivosti članka 90. Pravilnika o osoblju.

               3.

               Treći tužbeni razlog, koji se temelji na nenadležnosti, povredi obavijesti o natječaju te na povredi članka 30. Pravilnika o osoblju u vezi s Prilogom III. tom Pravilniku i nadalje, na povredi obveze razumnog i dobrog upravljanja.

               4.

               Četvrti tužbeni razlog, koji se temelji na povredi obveze dobrog upravljanja u skladu s člankom 41. Povelje i na očitoj pogrešci u ocjeni te na povredi načela jednakosti.

               5.

               Peti tužbeni razlog, koji se temelji na povredi članaka 1., 2., 3. i 4. Uredbe br. 1/58 (1), na povredi članaka 1.d i 28. Pravilnika o osoblju te na povredi članka 1. stavka 1. točke (f) Priloga III. tom Pravilniku i nadalje, na povredi načela jednakog postupanja i nediskriminacije.

      (1)  Uredba br. 1. o određivanju jezika koji se koriste u Europskoj ekonomskoj zajednici (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 1., svezak 3., str. 3.).