title: Predmet T-643/20: Presuda Općeg suda od 19. svibnja 2021. – Ryanair/Komisija (KLM; COVID-19) („Državne potpore – Nizozemska – Državno jamstvo za zajmove i podređeni državni zajam u korist društva KLM u okviru pandemije bolesti COVID-19 – Privremeni okvir mjera državne potpore – Odluka o neospornosti – Odluka kojom se državna potpora proglašava spojivom s unutarnjim tržištem – Potpora koja je prethodno dodijeljena drugom društvu iste grupe poduzetnika – Obveza obrazlaganja – Zadržavanje učinaka odluke”)

text:
               5.7.2021

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 263/22

      Presuda Općeg suda od 19. svibnja 2021. – Ryanair/Komisija (KLM; COVID-19)
      (Predmet T-643/20) (1)

      („Državne potpore - Nizozemska - Državno jamstvo za zajmove i podređeni državni zajam u korist društva KLM u okviru pandemije bolesti COVID-19 - Privremeni okvir mjera državne potpore - Odluka o neospornosti - Odluka kojom se državna potpora proglašava spojivom s unutarnjim tržištem - Potpora koja je prethodno dodijeljena drugom društvu iste grupe poduzetnika - Obveza obrazlaganja - Zadržavanje učinaka odluke”)
      (2021/C 263/30)
      Jezik postupka: engleski

         Stranke

         Tužitelj: Ryanair DAC (Swords, Irska) (zastupnici: F.-C. Laprévote, V. Blanc, E. Vahida, S. Rating i I.-G. Metaxas-Maranghidis, odvjetnici)

         Tuženik: Europska komisija (zastupnici: L. Flynn, S. Noë it C. Georgieva, agenti)

         Intervenijenti u potporu tuženiku: Francuska Republika (zastupnici: E. de Moustier i P. Dodeller, agenti), Kraljevina Nizozemska (zastupnici: J. Langer, agent, uz asistenciju I. Rooms, odvjetnica), Koninklijke Luchtvaart Maatschappij NV (Amstelveen, Nizozemska) (zastupnici: K. Schillemans, H. Vanderveen i P. Huizing, odvjetnici)

         Predmet

      Zahtjev na temelju članka 263. UFEU-a za poništenje Odluke Komisije C(2020) 4871 final od 13. srpnja 2020. o državnoj potpori SA.57116 (2020/N) – Nizozemska – COVID-19: Državno jamstvo i državni zajam u korist društva KLM.

         Izreka

                  1.

                  Poništava se Odluka Komisije C(2020) 4871 final od 13. srpnja 2020. o državnoj potpori SA.57116 (2020/N) – Nizozemska – COVID-19: Državno jamstvo i državni zajam u korist društva KLM.

                  2.

                  Valja odgoditi učinke poništenja navedene odluke do donošenja nove odluke Europske komisije na temelju članka 108. UFEU-a. Navedeni učinci odgađaju se na razdoblje od najdulje dva mjeseca od datuma objave ove presude u slučaju da Komisija odluči donijeti tu novu odluku u okviru članka 108. stavka 3. UFEU-a i tijekom dodatnog razumnog razdoblja ako Komisija odluči pokrenuti postupak predviđen člankom 108. stavkom 2. UFEU-a.

                  3.

                  Komisiji se nalaže snošenje vlastitih troškova i troškova koje zahtijeva društvo Ryanair DAC.

                  4.

                  Kraljevina Nizozemska, Francuska Republika i Koninklijke Luchtvaart Maatschappij NV snosit će vlastite troškove.

         (1)  SL C 423, 7. 12. 2020.


title: Predmet T-158/20: Rješenje Općeg suda od 21. svibnja 2021. – TrekStor/EUIPO – Yuneec Europe (Breeze) („Žig Europske unije – Postupak povodom prigovora – Prijava verbalnog žiga Europske unije Breeze – Raniji verbalni žig Europske unije Breeze – Relativni razlog za odbijanje – Usporedba proizvoda – Vjerojatnost dovođenja u zabludu – Članak 8. stavak 1. točke (a) i (b) Uredbe (EZ) br. 207/2009 (koji je postao članak 8. stavak 1. točke (a) i (b) Uredbe (EU) 2017/1001) – Očito potpuno pravno neosnovana tužba”)

text:
               5.7.2021

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 263/23

      Rješenje Općeg suda od 21. svibnja 2021. – TrekStor/EUIPO – Yuneec Europe (Breeze)
      (Predmet T-158/20) (1)

      („Žig Europske unije - Postupak povodom prigovora - Prijava verbalnog žiga Europske unije Breeze - Raniji verbalni žig Europske unije Breeze - Relativni razlog za odbijanje - Usporedba proizvoda - Vjerojatnost dovođenja u zabludu - Članak 8. stavak 1. točke (a) i (b) Uredbe (EZ) br. 207/2009 (koji je postao članak 8. stavak 1. točke (a) i (b) Uredbe (EU) 2017/1001) - Očito potpuno pravno neosnovana tužba”)
      (2021/C 263/31)
      Jezik postupka: njemački

         Stranke

         Tužitelj: TrekStor Ltd (Hong Kong, Kina) (zastupnici: O. Spieker, A. Schönfleisch, N. Willich i N. Achilles, odvjetnici)

         Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (zastupnik: A. Söder, agent)

         Druga stranka u postupku pred žalbenim vijećem EUIPO-a: Yuneec Europe GmbH (Kaltenkirchen, Njemačka)

         Predmet

      Tužba podnesena protiv odluke četvrtog žalbenog vijeća EUIPO-a od 14. siječnja 2020. (predmet R 470/2020-4), koja se odnosi na postupak povodom prigovora između društava Yuneec Europe i TrekStor.

         Izreka

                  1.

                  Tužba se odbija.

                  2.

                  Društvu TrekStor Ltd nalaže se snošenje troškova.

         (1)  SL C 191, 8. 6. 2020.


title: Predmet T-672/20: Rješenje Općeg suda od 17. svibnja 2021. – Kerstens/Komisija („Tužba za poništenje – Javna služba – Dužnosnici – Zahtjev za pomoć – Odbijanje prigovora – Rok za podnošenje tužbe – Početak tijeka – Datum na koji je zainteresirana osoba mogla saznati za sadržaj dotične odluke – Nepravodobnost – Nedopuštenost”)

text:
               5.7.2021

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 263/24

      Rješenje Općeg suda od 17. svibnja 2021. – Kerstens/Komisija
      (Predmet T-672/20) (1)

      („Tužba za poništenje - Javna služba - Dužnosnici - Zahtjev za pomoć - Odbijanje prigovora - Rok za podnošenje tužbe - Početak tijeka - Datum na koji je zainteresirana osoba mogla saznati za sadržaj dotične odluke - Nepravodobnost - Nedopuštenost”)
      (2021/C 263/32)
      Jezik postupka: francuski

         Stranke

         Tužitelj: Petrus Kerstens (La Forclaz, Švicarska) (zastupnik: C. Mourato, odvjetnik)

         Tuženik: Europska komisija (zastupnik: T. Bohr, agent)

         Predmet

      Zahtjev na temelju članka 270. UFEU-a radi poništenja odluka Komisije od 20. i 31. siječnja 2020. kojima su odbijeni zahtjevi za pomoć D/517/19 i D/516/19 koje je tužitelj podnio na temelju članka 24. Pravilnika o osoblju za dužnosnike Europske unije.

         Izreka

                  1.

                  Tužba se odbacuje kao nedopuštena.

                  2.

                  Petrusu Kerstensu nalaže se snošenje troškova.

         (1)  SL C 9, 11. 1. 2021.


title: Predmet T-38/21 R: Rješenje predsjednika Općeg suda od 21. svibnja 2021. – Inivos i Inivos/Komisija („Privremena pravna zaštita – Javna nabava – Postupak bez prethodne objave obavijesti o nadmetanju – Zahtjev za suspenziju primjene – Nepostojanje hitnosti”)

text:
               5.7.2021

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 263/24

      Rješenje predsjednika Općeg suda od 21. svibnja 2021. – Inivos i Inivos/Komisija
      (Predmet T-38/21 R)
      („Privremena pravna zaštita - Javna nabava - Postupak bez prethodne objave obavijesti o nadmetanju - Zahtjev za suspenziju primjene - Nepostojanje hitnosti”)
      (2021/C 263/33)
      Jezik postupka: engleski

         Stranke

         Tužitelji: Inivos Ltd (London, Ujedinjena Kraljevina), Inivos BV (Rotterdam, Nizozemska) (zastupnici: R. Martens i L. Hoet, odvjetnici)

         Tuženik: Europska komisija (zastupnici: B. Araujo Arce i M. Ilkova, agenti)

         Predmet

      Zahtjev na temelju članaka 278. i 279. UFEU-a radi suspenzije primjene „Okvirnih ugovora o robotima za dezinfekciju za europske bolnice (COVID-19)” FW-00103506 i FW-00103507, koje je Komisija zaključila 19. studenoga 2020. s dvojicom podnositelja.

         Izreka

                  1.

                  Odbija se zahtjev za privremenu pravnu zaštitu.

                  2.

                  O troškovima će se odlučiti naknadno.


title: Predmet T-235/21: Tužba podnesena 28. travnja 2021. – Republika Bugarska/Komisija

text:
               5.7.2021

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 263/25

      Tužba podnesena 28. travnja 2021. – Republika Bugarska/Komisija
      (Predmet T-235/21)
      (2021/C 263/34)
      Jezik postupka: bugarski

         Stranke

         Tužitelj: Republika Bugarska (zastupnici: Ts. Mitova i L. Zaharieva)

         Tuženik: Europska komisija

         Tužbeni zahtjev

      Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

                  —

                  poništi Provedbenu odluku Komisije (EU) 2021/261 od 17. veljače 2021. o isključenju iz financiranja Europske unije određenih rashoda nastalih za države članice u okviru Europskog fonda za jamstva u poljoprivredi (EFJP) i Europskog poljoprivrednog fonda za ruralni razvoj (EPFRR) (1) u dijelu koji se odnosi na proračunsku stavku 6 2 0 0, u kojem je iz financiranja Europske unije u vezi s EFJP-om isključen izdatak Republike Bugarske u iznosu od 7 656 848,97 eura, i

                  —

                  naloži Europskoj komisiji snošenje troškova.

         Tužbeni razlozi i glavni argumenti

      U prilog osnovanosti tužbe tužitelj ističe pet tužbenih razloga.

                  1.

                  Prvi tužbeni razlog, koji se odnosi na povredu članka 52. Uredbe br. 1306/2013 (2) u vezi s člankom 34. Uredbe br. 908/2014 (3) i Smjernicama za izračun financijskih ispravaka iz 2015 (4), prava na obranu kao i načela lojalne suradnje, kontradiktornosti i dobre uprave, zbog promjene pravne osnove u okviru postupka ocjenjivanja sukladnosti na temelju kojeg su izdaci, koji su predmet sporne odluke, isključeni iz financiranja Unije.

                  2.

                  Drugi tužbeni razlog, koji se odnosi na povredu članka 296. UFEU-a, temelji se na kontradiktornosti i nedovoljnom obrazloženju Odluke 2021/261.

                  3.

                  Treći tužbeni razlog, koji se odnosi na povredu članka 54. stavka 5. točke (a) u vezi s člankom 54. stavkom 1. Uredbe br. 1306/2013, zbog pogrešnog tumačenja Europske komisije prema kojem u ovom slučaju rok od 18 mjeseci, predviđen člankom 54. stavkom 1. Uredbe br. 1306/2013, počinje teći od dana kada je „agencija za plaćanja…[bila] zaprimila” završna izvješća OLAF-a.

                  4.

                  Četvrti tužbeni razlog, koji se odnosi na povredu članka 54. stavka 5. točke (b) u vezi s člankom 54. stavkom 1. Uredbe br. 1306/2013, članka 325. UFEU-a i načela supsidijarnosti i postupovne autonomije zbog neutemeljenog i pogrešnog zaključka Europske komisije da agencija za plaćanja nije postupila s potrebnom pažnjom kako bi povratila sporne iznose i da nije pokrenula upravni postupak za povrat iznosa u roku predviđenom člankom 54. stavkom 1. Uredbe br. 1306/2013.

                  5.

                  Peti tužbeni razlog, koji se temelji na činjenici da iznos utvrđen u spornoj odluci koji se odnosi na izdatke isključene iz financiranja Unije nije u skladu s pravilima članka 54. Uredbe br. 1306/2013 i na povredi načela proporcionalnosti.

         (1)  SL 2021., L 59, str. 10.

         (2)  Uredba (EU) br. 1306/2013 Europskog parlamenta i Vijeća od 17. prosinca 2013. o financiranju, upravljanju i nadzoru zajedničke poljoprivredne politike i o stavljanju izvan snage uredaba Vijeća (EEZ) br. 352/78, (EZ) br. 165/94, (EZ) br. 2799/98, (EZ) br. 814/2000, (EZ) br. 1290/2005 i (EZ) 485/2008 (SL 2013., L 347, str. 549.)

         (3)  Provedbena uredba Komisije (EU) br. 908/2014 оd 6. kolovoza 2014. o utvrđivanju pravila za primjenu Uredbe (EU) br. 1306/2013 Europskog parlamenta i Vijeća u pogledu agencija za plaćanje i drugih tijela, financijskog upravljanja, poravnanja računa, pravila o kontroli, jamstava i transparentnosti (SL 2014, L 255, str. 59.).

         (4)  C(2015) 3675 final


title: Predmet T-242/21: Tužba podnesena 4. svibnja 2021. – Pszonka/Vijeće

text:
               5.7.2021

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 263/26

      Tužba podnesena 4. svibnja 2021. – Pszonka/Vijeće
      (Predmet T-242/21)
      (2021/C 263/35)
      Jezik postupka: češki

         Stranke

         Tužitelj: Artem Wiktorowycz Pszonka (Kramatorsk, Ukrajina) (zastupnik: M. Mleziva, odvjetnik)

         Tuženik: Vijeće Europske unije

         Tužbeni zahtjev

      Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

                  —

                  poništi Odluku Vijeća (ZVSP) 2021/394 od 4. ožujka 2021. o izmjeni Odluke Vijeća 2014/119/ZVSP o mjerama ograničavanja usmjerenima protiv određenih osoba, subjekata i tijela s obzirom na stanje u Ukrajini (1) i Provedbenu uredbu Vijeća (EU) 2021/391 od 4. ožujka 2021. o provedbi Uredbe (EU) br. 208/2014 o mjerama ograničavanja usmjerenima protiv određenih osoba, subjekata i tijela s obzirom na stanje u Ukrajini (2), u dijelu u kojem se odnose na tužitelja;

                  —

                  naloži Vijeću Europske unije snošenje vlastitih troškova kao i tužiteljevih troškova.

         Tužbeni razlozi i glavni argumenti

      U prilog osnovanosti tužbe tužitelj ističe tri tužbena razloga.

                  1.

                  Prvi tužbeni razlog, koji se odnosi na povredu prava na dobru upravu

                              —

                              Tužitelj svoju tužbu obrazlaže među ostalim i time da Vijeće Europske unije prilikom donošenja pobijane odluke nije postupalo s dužnom pažnjom, jer prije donošenja pobijane odluke nije uzelo u obzir tužiteljeve navode ni dokaze koje je podnio u svoju korist, već se oslonilo samo na sažetak koji je sačinilo glavno tužiteljstvo Ukrajine i nije zatražilo dodatne podatke o tijeku istrage u Ukrajini.

                  2.

                  Drugi tužbeni razlog, koji se odnosi na povredi tužiteljeva prava vlasništva

                              —

                              Tužitelj u vezi toga navodi da su mjere ograničavanja koje su u odnosu na njega određene neproporcionalne i da nisu nužne, te da povrjeđuju međunarodnopravno jamstvo zaštite njegova prava vlasništva.

                  3.

                  Treći tužbeni razlog, koji se odnosi na povredu tužiteljevih temeljnih prava zajamčenih Konvencijom za zaštitu za zaštitu ljudskih prava i temeljnih sloboda

                              —

                              Tužitelj u vezi s time navodi da je određivanje mjera ograničavanja u odnosu na njega povrijedilo njegovo pravo na pravedno suđenje, načelo presumpcije nevinosti, pravo na obranu a i pravo na zaštitu privatnog vlasništva.

         (1)  SL 2021., L 77, str. 29.

         (2)  SL 2021., L 77, str. 2.


title: Predmet T-243/21: Tužba podnesena 4. svibnja 2021. – Pszonka/Vijeće

text:
               5.7.2021

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 263/27

      Tužba podnesena 4. svibnja 2021. – Pszonka/Vijeće
      (Predmet T-243/21)
      (2021/C 263/36)
      Jezik postupka: češki

         Stranke

         Tužitelj: Wiktor Pawłowycz Pszonka (Kijev, Ukrajina) (zastupnik: M. Mleziva, odvjetnik)

         Tuženik: Vijeće Europske unije

         Tužbeni zahtjev

      Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

                  —

                  poništi Odluku Vijeća (ZVSP) 2021/394 od 4. ožujka 2021. o izmjeni Odluke Vijeća 2014/119/ZVSP o mjerama ograničavanja usmjerenima protiv određenih osoba, subjekata i tijela s obzirom na stanje u Ukrajini (1) i Provedbenu uredbu Vijeća (EU) 2021/391 od 4. ožujka 2021. o provedbi Uredbe (EU) br. 208/2014 o mjerama ograničavanja usmjerenima protiv određenih osoba, subjekata i tijela s obzirom na stanje u Ukrajini (2), u dijelu u kojem se odnose na tužitelja;

                  —

                  naloži Vijeću Europske unije snošenje vlastitih troškova kao i tužiteljevih troškova.

         Tužbeni razlozi i glavni argumenti

      U prilog osnovanosti tužbe tužitelj ističe tri tužbena razloga.

                  1.

                  Prvi tužbeni razlog, koji se odnosi na povredu prava na dobru upravu

                              —

                              Tužitelj svoju tužbu obrazlaže među ostalim i time da Vijeće Europske unije prilikom donošenja pobijane odluke nije postupalo s dužnom pažnjom, jer prije donošenja pobijane odluke nije uzelo u obzir tužiteljeve navode ni dokaze koje je podnio u svoju korist, već se oslonilo samo na sažetak koji je sačinilo glavno tužiteljstvo Ukrajine i nije zatražilo dodatne podatke o tijeku istrage u Ukrajini.

                  2.

                  Drugi tužbeni razlog, koji se odnosi na povredi tužiteljeva prava vlasništva

                              —

                              Tužitelj u vezi toga navodi da su mjere ograničavanja koje su u odnosu na njega određene neproporcionalne i da nisu nužne, te da povrjeđuju međunarodnopravno jamstvo zaštite njegova prava vlasništva.

                  3.

                  Treći tužbeni razlog, koji se odnosi na povredu tužiteljevih temeljnih prava zajamčenih Konvencijom za zaštitu za zaštitu ljudskih prava i temeljnih sloboda

                              —

                              Tužitelj u vezi s time navodi da je određivanje mjera ograničavanja u odnosu na njega povrijedilo njegovo pravo na pravedno suđenje, načelo presumpcije nevinosti, pravo na obranu, a i pravo na zaštitu privatnog vlasništva.

         (1)  SL 2021., L 77, str. 29.

         (2)  SL 2021., L 77, str. 2.


title: Predmet T-251/21: Tužba podnesena 11. svibnja 2021. – Tigercat International/EUIPO – Caterpillar (Tigercat)

text:
               5.7.2021

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 263/28

      Tužba podnesena 11. svibnja 2021. – Tigercat International/EUIPO – Caterpillar (Tigercat)
      (Predmet T-251/21)
      (2021/C 263/37)
      Jezik postupka: engleski

         Stranke

         Tužitelj: Tigercat International Inc. (Cambridge, Ontario, Kanada) (zastupnici: S. Weidert, M. Pemsel i H. Bug, odvjetnici)

         Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO)

         Druga stranka pred žalbenim vijećem: Caterpillar Inc. (Peoria, Illinois, Sjedinjene Američke Države)

         Podaci o postupku pred EUIPO-om

         Podnositelj prijave spornog žiga: tužitelj pred Općim sudom

         Predmetni sporni žig: prijava za verbalni žig Europske unije Tigercat – prijava za registraciju br. 12 124 368

         Postupak pred EUIPO-om: postupak povodom prigovora

         Pobijana odluka: odluka drugog žalbenog vijeća EUIPO-a od 25. veljače 2021. u predmetu R 16/2020-2

         Tužbeni zahtjev

      Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

                  —

                  poništi pobijanu odluku;

                  —

                  naloži EUIPO-u i drugim strankama u postupku pred drugim žalbenim vijećem EUIPO-a snošenje troškova uključujući troškove postupka pred žalbenim vijećem.

         Tužbeni razlog

                  —

                  povreda članka 60. stavka 1. točke (a) u vezi s člankom 8. stavkom 1. točkom (b) i člankom 85. stavkom 5. Uredbe (EU) 2017/1001 Europskog parlamenta i Vijeća.


title: Predmet T-252/21: Tužba podnesena 11. svibnja 2021. – Hrebenyuk/EUIPO (Oblik podignutog ovratnika)

text:
               5.7.2021

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 263/29

      Tužba podnesena 11. svibnja 2021. – Hrebenyuk/EUIPO (Oblik podignutog ovratnika)
      (Predmet T-252/21)
      (2021/C 263/38)
      Jezik na kojem je tužba podnesena: njemački

         Stranke

         Tužitelj: Anna Hrebenyuk (Griesheim, Njemačka) (zastupnik: H.-J. Ruhl, odvjetnik)

         Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO)

         Podaci o postupku pred EUIPO-om

         Predmetni sporni žig: prijava za registraciju trodimenzionalnog žiga Europske unije (Oblik podignutog ovratnika) – prijava za registraciju br. 17 975 716

         Pobijana odluka: odluka petog žalbenog vijeća EUIPO-a od 25. veljače 2021. u predmetu R 1902/2020-5

         Tužbeni zahtjev

      Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

                  —

                  poništi pobijanu odluku i odluku koju je Ured donio u prvom stupnju 3. ožujka 2020.;

                  —

                  naloži EUIPO-u snošenje troškova.

         Tužbeni razlog

                  —

                  povreda članka 6. u vezi s člankom 7. stavkom 1. točkom (b) Uredbe (EU) 2017/1001 Europskog parlamenta i Vijeća.


title: Predmet T-260/21: Tužba podnesena 12. svibnja 2021 – E. Breuninger/Komisija

text:
               5.7.2021

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 263/29

      Tužba podnesena 12. svibnja 2021 – E. Breuninger/Komisija
      (Predmet T-260/21)
      (2021/C 263/39)
      Jezik postupka: njemački

         Stranke

         Tužitelj: E. Breuninger GmbH & Co. (Stuttgart, Njemačka) (zastupnik: M. Vetter, odvjetnik)

         Tuženik: Europska komisija

         Tužbeni zahtjev

      Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

                  —

                  u skladu s člankom 264. stavkom 1. UFEU-a, poništi tuženikovu odluku od 20. studenoga 2020. (Državna potpora br. SA.59289), kako je izmijenjena tuženikovom odlukom od 12. veljače 2021. (Državna potpora br. SA.61744),

                  —

                  naloži tuženiku da plati troškove tužitelja.

         Tužbeni razlozi i glavni argumenti

      U prilog osnovanosti tužbe tužitelj ističe dva tužbena razloga.

                  1.

                  Njemački program potpore „Bundesregelung Fixkostenhilfe 2020”, koji je tuženik odobrio, nije spojiv s unutarnjem tržištem jer narušava tržišno natjecanje, a da to u ovom slučaju nije izuzetno opravdano. Tuženik je počinio očitu pogrešku u ocjeni utvrdivši da je program potpora, koji je zahtijevao postojanje smanjenja prodaje za cijelo društvo od najmanje 30 %, bio usklađen s unutarnjim tržištem u skladu s člankom 107. stavkom 3. točkom (b) UFEU-a. Prema tužiteljevu mišljenju, program potpore orijentiran na cijelo društvo isključio bi društva kao što je to tužitelj koji ima nekoliko poslovnih područja koja su različito pogođena pandemijom bolesti COVID-19, od kojih je prodaja pala više od 30 % uslijed zatvaranja, samo zato što druga poslovna područja nisu pretrpila gubitke u prodaji, a izračun aritmetičke sredine prodaje različitih poslovnih područja nije dosegnuo granicu od 30 %. Ta društva tada – za razliku od društava sa samo jednim poslovnim područjem – neće dobiti potporu i morat će subvencionirati nepokrivene fiksne troškove svog zatvorenog poslovnog područja iz prihoda ostalih poslovnih područja. To dovodi do narušavanja tržišnog natjecanja kako u odnosu na konkurente čija su poslovna područja pogođena bolešću Covid - 19 tako i u odnosu na one čija poslovna područja nisu pogođena tom bolešću.

                  2.

                  Tuženik je povrijedio postupovna prava tužitelja prema članku 108. stavku 2. UFEU-a ne pružajući mu priliku da izrazi sumnju u spojivost programa potpore s unutarnjim tržištem u postupku prethodnog ispitivanja.


title: Predmet T-264/21: Tužba podnesena 17. svibnja 2021. – Établissement Amra/EUIPO – eXpresio (Oblik čizme koja odskače s verbalnim elementima „Aerower Jumper1 M”)

text:
               5.7.2021

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 263/30

      Tužba podnesena 17. svibnja 2021. – Établissement Amra/EUIPO – eXpresio (Oblik čizme koja odskače s verbalnim elementima „Aerower Jumper1 M”)
      (Predmet T-264/21)
      (2021/C 263/40)
      Jezik na kojem je tužba podnesena: španjolski

         Stranke

         Tužitelj: Établissement Amra (Vaduz, Lihtenštajn) (zastupnik: M. Gómez Calvo, odvjetnica)

         Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO)

         Druga stranka pred žalbenim vijećem: eXpresio, estudio creativo, SL (La Nucía, Španjolska)

         Podaci o postupku pred EUIPO-om

         Nositelj spornog žiga: druga stranka pred žalbenim vijećem

         Predmetni sporni žig: trodimenzionalni žig Europske unije (Oblik čizme za odskok s verbalnim elementima „Aerower Jumper1 M”) – žig Europske unije br. 17 417 015

         Postupak pred EUIPO-om: postupak za proglašavanje žiga ništavim

         Pobijana odluka: odluka prvog žalbenog vijeća EUIPO-a od 15. ožujka 2021. u predmetu R 1083/2020-1

         Tužbeni zahtjev

      Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

                  —

                  poništi pobijanu odluku;

                  —

                  naloži EUIPO-u snošenje troškova.

         Tužbeni razlozi

                  —

                  Povreda načela jednakog postupanja i dobre uprave.

                  —

                  Povreda članka 7. stavka 1. točaka (a) i (b) te članka 7. stavka 1. točke (e) podtočke ii. Uredbe (EU) 2017/1001 Europskog parlamenta i Vijeća.


title: Predmet T-265/21: Tužba podnesena 18. svibnja 2021. – Sunshine Smile/EUIPO (PlusDental+)

text:
               5.7.2021

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 263/31

      Tužba podnesena 18. svibnja 2021. – Sunshine Smile/EUIPO (PlusDental+)
      (Predmet T-265/21)
      (2021/C 263/41)
      Jezik postupka: njemački

         Stranke

         Tužitelj: Sunshine Smile GmbH (Berlin, Njemačka) (zastupnik: D. Kirschner, odvjetnik)

         Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO)

         Podaci o postupku pred EUIPO-om

         Predmetni sporni žig: prijava za registraciju figurativnog žiga Europske unije PlusDental+ u plavoj i crvenoj boji – prijava za registraciju br. 18 126 826

         Pobijana odluka: odluka drugog žalbenog vijeća EUIPO-a od 18. ožujka 2021. u predmetu R 1834/2020-2

         Tužbeni zahtjev

      Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

                  —

                  poništi pobijanu odluku;

                  —

                  naloži objavu prijave za registraciju žiga Europske unije br. 18 126 826;

                  —

                  naloži EUIPO-u snošenje troškova.

         Tužbeni razlozi

                  —

                  Povreda članka 7. stavka 1. točke (b) Uredbe (EU) br. 2017/1001 Europskog parlamenta i Vijeća;

                  —

                  povreda članka 7. stavka 1. točke (c) Uredbe (EU) br. 2017/1001 Europskog parlamenta i Vijeća;

                  —

                  povreda prava na saslušanje iz članka 94. stavka 1. Uredbe (EU) 2017/1001 Europskog parlamenta i Vijeća.


title: Predmet T-266/21: Tužba podnesena 17. svibnja 2021. – Casanova/EIB

text:
               5.7.2021

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 263/31

      Tužba podnesena 17. svibnja 2021. – Casanova/EIB
      (Predmet T-266/21)
      (2021/C 263/42)
      Jezik postupka: francuski

         Stranke

         Tužitelj: Philippe Casanova (Fort-de-France, Francuska) (zastupnici: L. Levi i A. Blot, odvjetnici)

         Tuženik: Europska investicijska banka

         Tužbeni zahtjev

      Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

                  —

                  utvrdi da je ova tužba dopuštena i osnovana;

            i stoga,

                  —

                  poništi odluku od 12. lipnja 2020. kojom je obaviješten da njegov ugovor nakon isteka probnog roka nije potvrđen i da stoga prestaje 30. lipnja 2020.;

                  —

                  poništi, ako je potrebno, odluku EIB-a od 8. veljače 2021. kojom su odbijeni zahtjev za mirenje i upravni pravni lijek koje je tužitelj podnio 11. kolovoza 2020., čime je potvrđena odluka od 12. lipnja 2020.;

                  —

                  naknadi imovinsku i neimovinsku štetu nastalu tužitelju;

                  —

                  naloži tuženiku snošenje svih troškova postupka.

         Tužbeni razlozi i glavni argumenti

      U prilog osnovanosti tužbe tužitelj ističe četiri tužbena razloga.

                  1.

                  Prvi tužbeni razlog, koji se temelju na povredi, s jedne strane, članka 24. Sporazuma o zastupanju osoblja Europske investicijske banke (EIB) i, s druge strane, načela pravne sigurnosti.

                  2.

                  Drugi tužbeni razlog, koji se temelji na nenadležnosti donositelja akta, povredi načela nepristranosti i povredi članka 41. Povelje Europske unije o temeljnim pravima.

                  3.

                  Treći tužbeni razlog, koji se temelji na očitim pogreškama u ocjeni počinjenima tijekom početnog probnog roka i tijekom razdoblja za koje je probni rok produljen.

                  4.

                  Četvrti tužbeni razlog, koji se temelji na zlouporabi ovlasti koju je počinila Europska investicijska banka.


title: Predmet T-267/21: Tužba podnesena 19. svibnja 2021. – Amort i dr./ Komisija

text:
               5.7.2021

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 263/32

      Tužba podnesena 19. svibnja 2021. – Amort i dr./ Komisija
      (Predmet T-267/21)
      (2021/C 263/43)
      Jezik postupka: njemački

         Stranke

         Tužitelji: Heidi Amort (Jenesien, Italija) i 22 drugih tužitelja (zastupnik: R. Holzeisen, odvjetnica)

         Tuženik: Europska komisija

         Tužbeni zahtjev

      Tužitelji zahtijevaju da se pobijana provedbena odluka, uključujući njezine naknadne izmjene i dopune, proglasi ništavom.

         Tužbeni razlozi i glavni argumenti

      Tužba protiv Provedbene odluke Europske komisije C(2021) 1763 (final) od 11. ožujka 2021. o izdavanju uvjetnog odobrenja za stavljanje u promet lijeka za humanu uporabu „COVID-19 Vaccine Janssen – Cjepivo protiv bolesti COVID-19 (Ad26.COV2-S[rekombinantno])” u skladu s Uredbom (EZ) br. 726/2004 Europskog parlamenta i Vijeća temelji se na sljedećim tužbenim razlozima.

                  1.

                  Prvi tužbeni razlog: pobijanom provedbenom odlukom krši se članak 2. točke 1. i 2. Uredbe (EZ) br. 507/2006 (1). Znanstveno je dokazano da je panika koja se proširila svijetom zbog visoke stope smrtnosti navodno povezane sa zaraznom bolešću SARS-CoV-2 neutemeljena. Osim toga, WHO i EU nisu valjano utvrdili kriznu situaciju u smislu prijetnje javnom zdravlju..

                  2.

                  Drugi tužbeni razlog: pobijanom provedbenom odlukom povređuje se članak 4. Uredbe (EZ) br. 507/2006 zbog:

                              —

                              nepostojanja pozitivnog odnosa rizika i koristi na temelju članka 1. točke 28a Direktive 2001/83/EZ (2);

                              —

                              nepostojanja uvjeta u skladu s člankom 4. stavkom 1. točkom (b) Uredbe (EZ) br. 507/2006, jer nije vjerojatno da će podnositelj zahtjeva moći osigurati iscrpne kliničke podatke;

                              —

                              nepostojanja uvjeta na temelju članka 4. stavka 1. točke (c) Uredbe (EZ) br. 507/2006, jer nedostaje nezadovoljena medicinska potreba koju bi mogao ispuniti odobreni lijek;

                              —

                              nepostojanja uvjeta iz članka 4. stavka 1. točke (d) Uredbe (EZ) br. 507/2006.

                  3.

                  Treći tužbeni razlog: povreda Uredbe (EZ) br. 1394/2007 (3), Direktive 2001/83/EZ i Uredbe (EZ) br. 726/2004 (4).

                  4.

                  Četvrti tužbeni razlog: teška povreda članaka 168. i 169. UFEU-a i članaka 3., 35. i 38. Povelje EU-a o temeljnim pravima.

         (1)  Uredba Komisije (EZ) br. 507/2006 od 29. ožujka 2006. o uvjetnom odobrenju za stavljanje u promet lijekova za humanu primjenu koji su obuhvaćeni Uredbom (EZ) br. 726/2004 Europskog parlamenta i Vijeća (SL 2006., L 92, str. 6.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 13., svezak 58., str. 126.)

         (2)  Direktiva 2001/83/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 6. studenoga 2001. o Zakoniku Zajednice o lijekovima za humanu primjenu (SL 2001., L 311, str. 67.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 13., svezak 56., str. 27.)

         (3)  Uredba (EZ) br. 1394/2007 Europskog parlamenta i Vijeća od 13. studenoga 2007. o lijekovima za naprednu terapiju i o izmjeni Direktive 2001/83/EZ i Uredbe (EZ) br. 726/2004 (SL 2007., L 324, str. 121.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 13., svezak 64., str. 140.)

         (4)  Uredba (EZ) br. 726/2004 Europskog parlamenta i Vijeća od 31. ožujka 2004. o utvrđivanju postupaka odobravanja primjene i postupaka nadzora nad primjenom lijekova koji se rabe u humanoj i veterinarskoj medicini, te uspostavi Europske agencije za lijekove (SL 2004., L 136, str. 1.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 13., svezak 31., str. 18.)


title: Predmet T-271/21: Tužba podnesena 19. svibnja 2021. – Ortis/Komisija

text:
               5.7.2021

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 263/33

      Tužba podnesena 19. svibnja 2021. – Ortis/Komisija
      (Predmet T-271/21)
      (2021/C 263/44)
      Jezik postupka: francuski

         Stranke

         Tužitelj: Ortis (Bütgenbach, Belgija) (zastupnik: A. de Brosses, odvjetnik)

         Tuženik: Europska komisija

         Tužbeni zahtjevi

      Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

                  —

                  utvrdi da je Uredba Komisije (EU) br. 2021/468 protivna članku 6. Uredbe (EZ) br. 178/2002 i članku 8. Uredbe (EZ) br. 1925/2006 te da zbog toga sadržava pogreške koje se tiču prava;

                  —

                  utvrdi da Uredba (EU) br. 2021/468 sadržava zlouporabu ovlasti;

                  —

                  utvrdi da Uredba (EU) br. 2021/468 i njezin znanstveni temelj, mišljenje EFSA-e od 22. studenoga 2017., sadržavaju očite pogreške u ocjeni;

                  —

                  utvrdi da je Uredba (EU) br. 2021/468 protivna načelu pravne sigurnosti;

                  —

                  utvrdi da je Uredba (EU) br. 2021/468 protivna načelu proporcionalnosti;

            te da stoga,

                  —

                  poništi Uredbu Komisije (EU) 2021/468 оd 18. ožujka 2021. o izmjeni Priloga III. Uredbi (EZ) br. 1925/2006 Europskog parlamenta i Vijeća u pogledu botaničkih vrsta koje sadržavaju hidroksiantracenske derivate;

                  —

                  naloži Europskoj komisiji snošenje svih troškova postupka.

         Tužbeni razlozi i glavni argumenti

      U prilog osnovanosti tužbe tužitelj ističe pet tužbenih razloga.

                  1.

                  Prvi tužbeni razlog, koji se temelji na pogreškama koja se tiče prava. Tužitelj u tom pogledu ističe da pobijana uredba krši članak 8. Uredbe (EZ) br. 1925/2006 (1), koji zahtijeva utvrđenje postojanja rizika, svrstavajući u dio A priloga III. toj uredbi obuhvaćene tvari i pripravke, unatoč postojanju znanstvenih nedoumica, i svrstavajući u dio C priloga III. proizvode koji nisu tvari, te krši članak 6. Uredbe (EZ) no 178/2002 (2), jer se temelji na djelomičnoj i nepravilnoj procjeni rizika.

                  2.

                  Drugi tužbeni razlog, koji se temelji na zlouporabi ovlasti, zato što nekoliko preciznih, vjerodostojnih i sukladnih indicija pokazuje da cilj zaštite zdravlja potrošača, koje navodi Komisija, nije istinit. Tužitelj tvrdi da pobijana uredba ima za učinak to da daje pravo uporabe pripravaka i tvari koje sadržavaju hidroksiantracenske derivate (u daljnjem tekstu: HAD), svrstane u dio A priloga III. Uredbi (EZ) br. 1925/2006, samo kada je riječ o lijekovima, iako to nije cilj koji se želi ostvariti.

                  3.

                  Treći tužbeni razlog, koji se temelji na očitim pogreškama u ocjeni. Tužitelj smatra da mišljenje Europske agencije za sigurnost hrane (EFSA) od 22. studenoga 2017. na kojem se temelji pobijana uredba, sadržava nekoliko očitih pogrešaka u ocjeni, jer je EFSA ocijenila postojanje genotoksičnih i kancerogenih rizika HAD-a ne poštujući ni svoje ni OECD-ove metodologije ocjene rizika, i donoseći zaključke koji proturječe zaključcima Europske agencije za lijekove. Pobijana uredba stoga sadržava očite pogreške u ocjeni jer je Komisija, s jedne strane, u dio A Priloga III. Uredbi (EZ) br. 1925/2006 svrstala tvari i pripravke iako mišljenje EFSA-e od 22. studenoga 2017. upućuje na znanstvene nedoumice, s druge strane nije primijenila načelo ALARA na mjere upravljanja rizicima i, naposljetku, nije u obzir uzela razvoj znanstvenih spoznaja nakon mišljenja EFSA-e od 22. studenoga 2017.

                  4.

                  Četvrti tužbeni razlog, koji se temelji na povredi načela pravne sigurnosti, jer je pobijana uredba sastavljena nedosljedno s obzirom na to da, s jedne strane, upućuje na izraz „pripravci”, iako nijedna odredba ne definira taj pojam, da su, s druge strane, određene HAD tvari istovremeno zabranjene i uz kontrolu odobrene te da je, naposljetku, Standing Committee on Plants, Animals, Food and Feed (Stalni odbora za bilje, životinje, hranu i hranu za životinje) morao usvojiti pojašnjenja njezina sadržaja.

                  5.

                  Peti tužbeni razlog, koji se temelji na povredi načela proporcionalnosti, jer je pobijana uredba u dio A Priloga III. Uredbi (EZ) br. 1925/2006 svrstala tvari bez određivanja bilo kakvog praga, čime se one zabranjuju, iako ta zabrana nije nužna radi postizanja cilja zaštite javnog zdravlja.

         (1)  Uredba (EZ) br. 1925/2006 Europskog parlamenta i Vijeća od 20. prosinca 2006. o dodavanju vitamina, minerala i određenih drugih tvari hrani (SL 2006., L 404, str. 26) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 13., svezak 29., str. 136.).

         (2)  Uredba (EZ) br. 178/2002 Europskog parlamenta i Vijeća od 28. siječnja 2002. o utvrđivanju općih načela i uvjeta zakona o hrani, osnivanju Europske agencije za sigurnost hrane te utvrđivanju postupaka u područjima sigurnosti hrane (SL 2002., L 31, p. 1) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 15., svezak 7., str. 91.).


title: Predmet T-274/21: Tužba podnesena 19. svibnja 2021. – Synadiet i dr./Komisija

text:
               5.7.2021

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 263/35

      Tužba podnesena 19. svibnja 2021. – Synadiet i dr./Komisija
      (Predmet T-274/21)
      (2021/C 263/45)
      Jezik postupka: francuski

         Stranke

         Tužitelji: Syndicat national des compléments alimentaires (Synadiet) (Pariz, Francuska) i 21 ostali tužitelj (zastupnik: A. de Brosses, odvjetnik)

         Tuženik: Europska komisija

         Tužbeni zahtjev

      Tužitelji od Općeg suda zahtijevaju da:

                  —

                  utvrdi da je Uredba Komisije (EU) br. 2021/468 protivna članku 6. Uredbe (EZ) br. 178/2002 i članku 8. Uredbe (EZ) br. 1925/2006 te da zbog toga sadržava pogreške koja se tiče prava;

                  —

                  utvrdi da Uredba (EU) br. 2021/468 sadržava zlouporabu ovlasti;

                  —

                  utvrdi da Uredba (EU) br. 2021/468 i njezin znanstveni temelj, mišljenje EFSA-e od 22. studenoga 2017., sadržavaju očite pogreške u ocjeni;

                  —

                  utvrdi da je Uredba (EU) br. 2021/468 protivna načelu pravne sigurnosti;

                  —

                  utvrdi da je Uredba (EU) br. 2021/468 protivna načelu proporcionalnosti;

            te da stoga,

                  —

                  poništi Uredbu Komisije (EU) 2021/468 оd 18. ožujka 2021. o izmjeni Priloga III. Uredbi (EZ) br. 1925/2006 Europskog parlamenta i Vijeća u pogledu botaničkih vrsta koje sadržavaju hidroksiantracenske derivate;

                  —

                  naloži Europskoj komisiji snošenje svih troškova postupka.

         Tužbeni razlozi i glavni argumenti

      U prilog osnovanosti tužbe tužitelj ističe pet tužbenih razloga.

                  1.

                  Prvi tužbeni razlog, koji se temelji na pogreškama koje se tiče prava. Tužitelj u tom pogledu ističe da pobijana uredba krši članak 8. Uredbe (EZ) br. 1925/2006 (1), koji zahtijeva postojanje utvrđenog rizika, svrstavajući u dio A priloga III. toj uredbi obuhvaćene tvari i pripravke, unatoč postojanju znanstvenih nedoumica, i svrstavajući u dio C priloga III. proizvode koji nisu tvari, te krši članak 6. Uredbe (EZ) no 178/2002 (2), jer se temelji na djelomičnoj i nepravilnoj procjeni rizika.

                  2.

                  Drugi tužbeni razlog, koji se temelji na zlouporabi ovlasti, zato što nekoliko preciznih, vjerodostojnih i sukladnih indicija pokazuje da cilj zaštite zdravlja potrošača, koje navodi Komisija, nije istinit. Tužitelj tvrdi da pobijana uredba ima za učinak to da daje pravo uporabe pripravaka i tvari koje sadržavaju hidroksiantracenske derivate (u daljnjem tekstu: HAD), svrstane u dio A priloga III. Uredbi (EZ) br. 1925/2006, samo kada je riječ o lijekovima, iako to nije cilj koji se želi ostvariti.

                  3.

                  Treći tužbeni razlog, koji se temelji na očitim pogreškama u ocjeni. Tužitelj smatra da mišljenje Europske agencije za sigurnost hrane (EFSA) od 22. studenoga 2017. na kojem se temelji pobijana uredba, sadržava nekoliko očitih pogrešaka u ocjeni, jer je EFSA ocijenila postojanje genotoksičnih i kancerogenih rizika HAD-a ne poštujući ni svoje ni OECD-ove metodologije ocjene rizika, i donoseći zaključke koji proturječe zaključcima Europske agencije za lijekove. Pobijana uredba stoga sadržava očite pogreške u ocjeni jer je Komisija, s jedne strane, u dio A Priloga III. Uredbi (EZ) br. 1925/2006 svrstala tvari i pripravke iako mišljenje EFSA-e od 22. studenoga 2017. upućuje na znanstvene nedoumice, s druge strane nije primijenila načelo ALARA na mjere upravljanja rizicima i, naposljetku, nije u obzir uzela razvoj znanstvenih spoznaja nakon mišljenja EFSA-e od 22. studenoga 2017.

                  4.

                  Četvrti tužbeni razlog, koji se temelji na povredi načela pravne sigurnosti, jer je pobijana uredba sastavljena nedosljedno s obzirom na to da, s jedne strane, upućuje na izraz „pripravci”, iako nijedna odredba ne definira taj pojam, da su, s druge strane, određene HAD tvari istovremeno zabranjene i uz kontrolu odobrene te da je, naposljetku, Standing Committee on Plants, Animals, Food and Feed (Stalni odbor za bilje, životinje, hranu i hranu za životinje) morao usvojiti pojašnjenja njezina teksta.

                  5.

                  Peti tužbeni razlog, koji se temelji na povredi načela proporcionalnosti, jer je pobijana uredba u dio A Priloga III. Uredbi (EZ) br. 1925/2006 svrstala tvari bez određivanja bilo kakvog praga, čime se one zabranjuju, iako ta zabrana nije nužna radi postizanja cilja zaštite javnog zdravlja.

         (1)  Uredba (EZ) br. 1925/2006 Europskog parlamenta i Vijeća od 20. prosinca 2006. o dodavanju vitamina, minerala i određenih drugih tvari hrani (SL 2006., L 404, str. 26) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 13., svezak 29., str. 136.).

         (2)  Uredba (EZ) br. 178/2002 Europskog parlamenta i Vijeća od 28. siječnja 2002. o utvrđivanju općih načela i uvjeta zakona o hrani, osnivanju Europske agencije za sigurnost hrane te utvrđivanju postupaka u područjima sigurnosti hrane (SL 2002., L 31, p. 1) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 15., svezak 7., str. 91.).


title: Predmet T-275/21: Tužba podnesena 20. svibnja 2021. – Louis Vuitton Malletier/EUIPO – Wisniewski (Prikaz uzorka šahovnice)

text:
               5.7.2021

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 263/36

      Tužba podnesena 20. svibnja 2021. – Louis Vuitton Malletier/EUIPO – Wisniewski (Prikaz uzorka šahovnice)
      (Predmet T-275/21)
      (2021/C 263/46)
      Jezik postupka: engleski

         Stranke

         Tužitelj: Louis Vuitton Malletier (Pariz, Francuska) (zastupnici: P. Roncaglia, N. Parrotta i P.-Y. Gautier, odvjetnici)

         Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO)

         Druga stranka pred žalbenim vijećem: Norbert Wisniewski (Varšava, Poljska)

         Podaci o postupku pred EUIPO-om

         Nositelj spornog žiga: tužitelj pred Općim sudom

         Predmetni sporni žig: međunarodna registracija žiga u kojoj je naznačena Europska unija u odnosu na figurativni žig koji prikazuje šahovnicu – međunarodna registracija u kojoj je naznačena Europska unija br. 986 207

         Postupak pred EUIPO-om: postupak za brisanje

         Pobijana odluka: odluka petog žalbenog vijeća EUIPO-a od 25. veljače 2021. u predmetu R 1307/2020-5

         Tužbeni zahtjev

      Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

                  —

                  poništi pobijanu odluku;

                  —

                  izmijeni pobijanu odluku, tako što će utvrditi da je tužitelj dokazao stečenu razlikovnost žiga;

                  —

                  naloži EUIPO-u da snosi troškove koji su tužitelju nastali u tom postupku;

                  —

                  naloži Norbertu Wisniewskom da snosi troškove koji su tužitelju nastali u tom postupku.

         Tužbeni razlog

                  —

                  povreda članka 7. stavka 3. i članka 59. stavka 2. Uredbe (EU) 2017/1001 Europskog parlamenta i Vijeća.


title: Predmet T-588/20: Rješenje Općeg suda od 21. svibnja 2021. – MP/Komisija

text:
               5.7.2021

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 263/37

      Rješenje Općeg suda od 21. svibnja 2021. – MP/Komisija
      (Predmet T-588/20) (1)

      (2021/C 263/49)
      Jezik postupka: francuski
      Predsjednik prvog vijeća odredio je brisanje predmeta.

         (1)  SL C 414, 30. 11. 2020.


title: predmet C-726/19: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 1. listopada 2019. uputio Tribunal Superior de Justicia de Madrid (Španjolska) – Instituto Madrileño de Investigación y Desarrollo Agrario y Alimentario protiv JN

text:
               23.12.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 432/29

      Zahtjev za prethodnu odluku koji je 1. listopada 2019. uputio Tribunal Superior de Justicia de Madrid (Španjolska) – Instituto Madrileño de Investigación y Desarrollo Agrario y Alimentario protiv JN
      (predmet C-726/19)
      (2019/C 432/33)
      Jezik postupka: španjolski

         Sud koji je uputio zahtjev

      Tribunal Superior de Justicia de Madrid

         Stranke glavnog postupka

         Žalitelj: Instituto Madrileño de Investigación y Desarrollo Agrario y Alimentario

         Druga stranka u postupku: JN

         Prethodna pitanja

                  1.

                  Može li se smatrati da je u skladu s korisnim učinkom članaka 1. i 5. Okvirnog sporazuma iz Direktive 1999/70 (1) uvođenje ugovora o radu na određeno vrijeme, poput interinidad ugovora radi privremenog zapošljavanja na slobodno radno mjesto, kojim se poslodavcu dopušta da - prilikom odlučivanja hoće li popuniti radno mjesto, kad će to učiniti i koliko će trajati postupak zapošljavanja - slobodno odredi trajanje tog ugovora?

                  2.

                  Treba li smatrati da je u pogledu interinidad ugovora radi privremenog zapošljavanja na slobodno radno mjesto obveza, utvrđena člankom 5. Okvirnog sporazuma iz Direktive Vijeća 1999/70/EZ, o uvođenju jedne ili više njome utvrđenih mjera za sprečavanje zlouporabe zapošljavanja na određeno vrijeme prenesena u španjolsko pravo, s obzirom na to da, u skladu sa sudskom praksom, nije određeno najdulje trajanje tih radnih odnosa na određeno vrijeme, nisu navedeni objektivni razlozi koji opravdavaju obnavljanje tih radnih odnosa, niti je utvrđen koliko puta ti radni odnosi mogu biti obnovljeni?

                  3.

                  Dovodi li se u pitanje cilj i koristan učinak Okvirnog sporazuma time što u španjolskom pravu, u skladu sa sudskom praksom, ne postoji nijedna učinkovita mjera za sprečavanje i sankcioniranje zlouporaba u odnosu na radnike koji su zaposleni na temelju interinidad ugovora radi privremenog zapošljavanja na slobodno radno mjesto, s obzirom na to da se ne ograničava najdulje ukupno trajanje radnih odnosa, niti oni ikad postanu radni odnosi na neodređeno vrijeme ili radni odnosi na neodređeno vrijeme koji nije trajne naravi, neovisno o tome koliko je godina proteklo, niti se radnicima nadoknađuje šteta nakon njihova prestanka, pri čemu se upravi ne nalaže da iznese opravdanje za obnavljanje interinidad ugovora i pri čemu slobodno radno mjesto godinama nije uključeno u popis slobodnih radnih mjesta u javnom sektoru ili se postupak zapošljavanja odugovlači?

                  4.

                  Treba li smatrati da je u skladu sa svrhom Direktive Vijeća 1999/70/EZ radni odnos bez vremenskog ograničenja, čije je trajanje, u skladu s presudom Suda Europske unije […] u predmetu C-677/16 (2), neuobičajeno dugo te ga poslodavac može u potpunosti slobodno odrediti, bez ikakva ograničenja ili opravdanja, a da radnik pritom ne može predvidjeti kad će taj odnos prestati te se on može obnavljati do njegova umirovljenja, ili treba smatrati da dolazi do zlouporabe tog radnog odnosa?

                  5.

                  Može li se smatrati, u skladu s presudom Suda Europske unije […] u predmetu C-331/17 (3), da se gospodarskom krizom iz 2008. može in abstracto opravdati nepostojanje bilo kakve mjere koja sprečava zlouporabu uzastopnih ugovora o radu na određeno vrijeme u smislu članka 5. točke 1. Okvirnog sporazuma i kojom se moglo spriječiti i odvratiti od toga da se trajanje radnog odnosa između osobe JN i Comunidad de Madrid (Autonomna zajednica Madrid) produljuje između 2003. i 2008., što je razdoblje u kojem se taj odnos obnavljao, i nakon toga do 2016., čime se interinidad ugovor produljivao 13 godina?

         (1)  Direktiva Vijeća 1999/70/EZ od 28. lipnja 1999. o Okvirnom sporazumu o radu na određeno vrijeme koji su sklopili ETUC, UNICE i CEEP (SL 1999., L 175, str. 43.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 5., svezak 4., str. 228.)

         (2)  Montero Mateos, EU:C:2018:393

         (3)  Sciotto, EU:C:2018:859


title: predmet C-324/17: Presuda Suda (prvo vijeće) od 24. listopada 2019. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Spetsializiran nakazatelen sad - Bugarska) – kazneni postupak protiv Ivana Gavanozova (Zahtjev za prethodnu odluku – Pravosudna suradnja u kaznenim stvarima – Direktiva 2014/41/EU – Europski istražni nalog u kaznenim stvarima – Članak 5. stavak 1. – Obrazac iz Priloga A – Odjeljak J – Nepostojanje pravnih sredstava u državi članici izdavanja)

text:
               23.12.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 432/2

      Presuda Suda (prvo vijeće) od 24. listopada 2019. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Spetsializiran nakazatelen sad - Bugarska) – kazneni postupak protiv Ivana Gavanozova
      (predmet C-324/17) (1)

      (Zahtjev za prethodnu odluku - Pravosudna suradnja u kaznenim stvarima - Direktiva 2014/41/EU - Europski istražni nalog u kaznenim stvarima - Članak 5. stavak 1. - Obrazac iz Priloga A - Odjeljak J - Nepostojanje pravnih sredstava u državi članici izdavanja)
      (2019/C 432/02)
      Jezik postupka: bugarski

         Sud koji je uputio zahtjev

      Spetsializiran nakazatelen sad

         Stranka glavnog kaznenog postupka

      Ivan Gavanozov

         Izreka

      Članak 5. stavak 1. Direktive 2014/41/EU Europskog parlamenta i Vijeća od 3. travnja 2014. o Europskom istražnom nalogu u kaznenim stvarima, u vezi s odjeljkom J obrasca iz Priloga A toj direktivi, treba tumačiti na način da pravosudno tijelo države članice, prilikom izdavanja europskog istražnog naloga, u tom odjeljku ne treba navesti opis pravnih sredstava protiv izdavanja takvog naloga, koja su eventualno predviđena u dotičnoj državi članici.

         (1)  SL C 256, 7. 8. 2017.


title: predmet C-731/19: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 4. listopada 2019. uputio Tribunal Superior de Justicia de Castilla-La Mancha (Španjolska) –KM protiv Subdelegación de Gobierno de Albacete

text:
               23.12.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 432/30

      Zahtjev za prethodnu odluku koji je 4. listopada 2019. uputio Tribunal Superior de Justicia de Castilla-La Mancha (Španjolska) –KM protiv Subdelegación de Gobierno de Albacete
      (predmet C-731/19)
      (2019/C 432/34)
      Jezik postupka: španjolski

         Sud koji je uputio zahtjev

      Tribunal Superior de Justicia de Castilla-La Mancha

         Stranke glavnog postupka

         Žalitelj: KM

         Druga stranka u žalbenom postupku: Subdelegación de Gobierno de Albacete

         Prethodno pitanje

                  1.

                  Je li u skladu sa sudskom praksom Suda o ograničenjima izravnog učinka direktiva tumačenje presude Suda od 23. travnja 2015. (C-38/14, Zaizoune (1)), smislu da španjolska uprava i sudovi mogu, na štetu državljanina treće zemlje, izravno primijeniti Direktivu 2008/115/EZ (2) i pritom ne uzeti u obzir i ne primijeniti povoljnije nacionalne odredbe u području kažnjavanja, čime se povećava njegova kaznena odgovornost i dolazi do mogućeg nepoštovanja načela zakonitosti u kaznenim stvarima i treba li neusklađenost španjolskog zakonodavstva s direktivom, umjesto na navedeni način, otkloniti zakonskom reformom ili na načine predviđene pravom Unije kojima se državi nalaže pravilno prenošenje direktiva?

         (1)  EU:C:2015:260

         (2)  Direktiva 2008/115/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 16. prosinca 2008. o zajedničkim standardima i postupcima država članica za vraćanje državljana trećih zemalja s nezakonitim boravkom (SL 2008., L 348, str. 98.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 19., svezak 8., str. 188.)


title: predmet C- 332/19 P: Žalba koju je 23. travnja 2019. podnio Hércules Club de Fútbol, S.A.D. protiv presude Općeg suda (četvrto vijeće) od 12. veljače 2019. u predmetu T-134/17, Hércules Club de Fútbol protiv Komisije

text:
               23.12.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 432/14

      Žalba koju je 23. travnja 2019. podnio Hércules Club de Fútbol, S.A.D. protiv presude Općeg suda (četvrto vijeće) od 12. veljače 2019. u predmetu T-134/17, Hércules Club de Fútbol protiv Komisije
      (predmet C- 332/19 P)
      (2019/C 432/17)
      Jezik postupka: španjolski

         Stranke

         Žalitelj: Hércules Club de Fútbol, S.A.D. (zastupnici: Y. Martínez Mata i S. Rating, odvjetnici)

         Druga stranka u žalbenom postupku: Europska komisija
      Rješenjem od 6. studenoga 2017. Sud (deseto vijeće) odbio je žalbu te naložio društvu Hércules Club de Fútbol, S.A.D. snošenje vlastitih troškova.


title: predmet T-417/18: Presuda Općeg suda od 24. listopada 2019. – CdT protiv EUIPO-a („Tužba za poništenje – Institucionalno pravo – Obveza da se CdT-u dodijele usluge prevođenja potrebne za djelovanje EUIPO-a – Otkaz sporazuma između CdT-a i EUIPO-a – Objava zahtjeva za prikupljanje ponuda za usluge prevođenja – Prigovor nedopuštenosti – Nepostojanje pravnog interesa – Djelomična obustava postupka – Djelomična nedopuštenost”)

text:
               23.12.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 432/43

      Presuda Općeg suda od 24. listopada 2019. – CdT protiv EUIPO-a
      (predmet T-417/18) (1)

      („Tužba za poništenje - Institucionalno pravo - Obveza da se CdT-u dodijele usluge prevođenja potrebne za djelovanje EUIPO-a - Otkaz sporazuma između CdT-a i EUIPO-a - Objava zahtjeva za prikupljanje ponuda za usluge prevođenja - Prigovor nedopuštenosti - Nepostojanje pravnog interesa - Djelomična obustava postupka - Djelomična nedopuštenost”)
      (2019/C 432/49)
      Jezik postupka: francuski

         Stranke

         Tužitelj: Prevoditeljski centar za tijela Europske unije (zastupnici: J. Rikkert i M. Garnier, agents)

         Tuženik: EUIPO (zastupnici: N. Bambara i D. Hanf, agents)

         Predmet

      Kao prvo, zahtjev na temelju članka 263. UFEU-a za poništenje, kao prvo, dopisa EUIPO-a od 26. travnja 2018. u dijelu u kojem on priopćava svoju namjeru da nakon 31. prosinca 2018. ne produlji sporazum koji je 2016. sklopljen s CdT-om i koji se odnosi na usluge prevođenja potrebne za djelovanje EUIPO-a, kao drugo, dopisa EUIPO-a od 26. travnja 2018. u dijelu u kojem on obavještava CdT o svojoj namjeri da opreza radi poduzme mjere potrebne da se osigura kontinuitet usluga prevođenja nakon 31. prosinca 2018., a osobito objavom zahtjeva za prikupljanje ponuda, i, kao treće, odluke EUIPO-a da u Službenom listu Europske unije objavi zahtjev za prikupljanje ponuda za usluge prevođenja pod brojem 2018/S 114 – 258472, kao drugo, zahtjev da se EUIPO-u zabrani potpisivanje ugovora na temelju tog zahtjeva za prikupljanje ponuda, te, kao treće, zahtjev da se nezakonitom proglasi objava zahtjeva za prikupljanje ponuda za usluge prevođenja putem agencije ili bilo kojeg drugog tijela ili ureda Europske unije čija osnivačka uredba predviđa da usluge prevođenja pruža CdT,.

         Izreka

                  1.

                     Obustavlja se postupak za poništenje odluke o otkazu sporazuma sklopljenog 13. prosinca 2016. između Prevoditeljskog centra za tijela Europske unije (CdT) i Ureda Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO).

                  2.

                     Tužba se odbacuje u preostalom dijelu.

                  3.

                     EUIPO-u se nalaže snošenje vlastitih troškova kao i polovice troškova CdT-a, uključujući one povezane s postupkom privremene pravne zaštite u predmetu T-417/18 R.

         (1)  SL C 341, 24. 9. 2018.


title: predmet C-391/17: Presuda Suda (veliko vijeće) od 31. listopada 2019. – Europska komisija protiv Ujedinjene Kraljevine Velike Britanije i Sjeverne Irske (Povreda obveze države članice – Vlastita sredstva – Pridruživanje prekomorskih zemalja i područja (PZP) Europskoj uniji – Odluka 91/482/EEZ – Članak 101. stavak 2. – Prihvaćanje za uvoz u Uniju bez carina proizvoda koji nisu podrijetlom iz PZP a, ali se u PZP u nalaze u slobodnom prometu i koji se ponovno kao takvi izvoze u Uniju – Potvrde o izvozu EXP – Nezakonito izdavanje potvrda od strane tijela PZP a – Članak 4. stavak 3. UEU a – Načelo lojalne suradnje – Odgovornost države članice koja održava posebne odnose s dotičnim PZP om – Obveza naknade gubitka vlastitih sredstava Unije prouzročenog nezakonitim izdavanjem potvrda o izvozu EXP – Uvozi aluminija podrijetlom s Angvile)

text:
               23.12.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 432/3

      Presuda Suda (veliko vijeće) od 31. listopada 2019. – Europska komisija protiv Ujedinjene Kraljevine Velike Britanije i Sjeverne Irske
      (predmet C-391/17) (1)

      (Povreda obveze države članice - Vlastita sredstva - Pridruživanje prekomorskih zemalja i područja (PZP) Europskoj uniji - Odluka 91/482/EEZ - Članak 101. stavak 2. - Prihvaćanje za uvoz u Uniju bez carina proizvoda koji nisu podrijetlom iz PZP a, ali se u PZP u nalaze u slobodnom prometu i koji se ponovno kao takvi izvoze u Uniju - Potvrde o izvozu EXP - Nezakonito izdavanje potvrda od strane tijela PZP a - Članak 4. stavak 3. UEU a - Načelo lojalne suradnje - Odgovornost države članice koja održava posebne odnose s dotičnim PZP om - Obveza naknade gubitka vlastitih sredstava Unije prouzročenog nezakonitim izdavanjem potvrda o izvozu EXP - Uvozi aluminija podrijetlom s Angvile)
      (2019/C 432/03)
      Jezik postupka: engleski

         Stranke

         Tužitelj: Europska komisija (zastupnici: A. Caeiros, J.-F. Brakeland, L. Flynn i S. Noë, agenti)

         Tuženik: Ujedinjena Kraljevina Velike Britanije i Sjeverne Irske (zastupnici: J. Kraehling, G. Brown, R. Fadoju i S. Brandon, agenti, uz asistenciju K. Beal, QC, i P. Luckhurst, barristers, zatim S. Brandon i F. Shibli, agenti, uz asistenciju K. Beal, QC, i P. Luckhurst, barristers)

         Intervenijent u potporu tuženiku: Kraljevina Nizozemska (zastupnici: M. Bulterman, P Huurnink i J. Langer agenti)

         Izreka

                  1.

                  Time što nije nadoknadila gubitak vlastitih sredstava prouzročen nezakonitim izdavanjem, s obzirom na Odluku Vijeća 91/482/EEZ od 25. srpnja 1991. o pridruživanju prekomorskih zemalja i područja Europskoj ekonomskoj zajednici, potvrda EXP od strane tijela Angvile, u vezi s uvozom aluminija podrijetlom iz Angvile tijekom razdoblja 1999./2000., Ujedinjena Kraljevina Velike Britanije i Sjeverne Irske je povrijedila obveze koje ima na temelju članka 4. stavka 3. UEU-a.

                  2.

                  Ujedinjenoj Kraljevini Velike Britanije i Sjeverne Irske nalaže se snošenje troškova postupka.

                  3.

                  Kraljevina Nizozemska snosi vlastite troškove.

         (1)  SL C 318, 25. 9. 2017.


title: predmet C-415/19: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 12. lipnja 2019. uputio Tribunal Superior de Justicia de Castilla-La Mancha (Španjolska) – Subdelegación del Gobierno en Toledo protiv osobe XU

text:
               23.12.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 432/15

      Zahtjev za prethodnu odluku koji je 12. lipnja 2019. uputio Tribunal Superior de Justicia de Castilla-La Mancha (Španjolska) – Subdelegación del Gobierno en Toledo protiv osobe XU
      (predmet C-415/19)
      (2019/C 432/18)
      Jezik postupka: španjolski

         Sud koji je uputio zahtjev

      Tribunal Superior de Justicia de Castilla-La Mancha

         Stranke glavnog postupka

         Žalitelj: Subdelegación del Gobierno en Toledo

         Druga stranka u žalbenom postupku: XU

         Prethodna pitanja

                  1.

                  Može li zahtjev prema kojem španjolski državljanin, koji se nije koristio svojim pravom na slobodno kretanje, mora ispuniti pretpostavke iz članka 7. stavka 1. RD-a 240/2007 (Kraljevska uredba 240/2007) kao nužni uvjet za priznavanje prava na boravak maloljetnom sinu njegove supruge u skladu s člankom 7. stavkom 2. te Kraljevske uredbe, pri čemu ni sin ni supruga nisu državljani države članice Unije, dovesti do povrede članka 20. Ugovora o funkcioniranju Europske unije (1) ako navedeni španjolski državljanin ne ispuni te pretpostavke i ako je zbog uskrate navedenog prava prisiljen napustiti područje Unije u cijelosti?
                  Valja pritom istaknuti da je člankom 68. Código Civil Español [(španjolski Građanski zakonik)] propisana obveza da bračni drugovi žive zajedno.

                  2.

                  U slučaju negativnog odgovora na prethodno navedeno i neovisno o tome, povređuje li u svakom slučaju praksa španjolske države, kako je prethodno opisana, članak 20. UFEU-a, time što automatski primjenjuje odredbe članka 7. Real Decreta 240/2007 (Kraljevska uredba 240/2007) uskraćujući dozvolu boravka državljaninu treće zemlje, odnosno maloljetnom sinu supruge građanina Unije – pri čemu ni sin ni supruga nisu državljani države članice Unije, a taj se građanin Unije nikada nije koristio svojom slobodom kretanja, kao ni njegov [drugi] maloljetni sin koji ima španjolsko državljanstvo i čija je majka ta ista supruga građanina Unije – samo zato što taj građanin Unije nije ispunio pretpostavke utvrđene tom odredbom, a da pritom nije konkretno i pojedinačno ispitano postoji li između tog građanina Unije i državljanina treće zemlje odnos ovisnosti koji je takve prirode da se, neovisno o razlogu i uzimajući u obzir postojeće okolnosti, građanin Unije, u slučaju odbijanja dodjele prava boravka državljaninu treće zemlje, ne bi mogao odvojiti od člana obitelji koji o njemu ovisi i bio bi primoran napustiti područje Unije[?] Je li to osobito slučaj i kada su španjolski državljanin i njegova supruga koja nije državljanka države članice Unije roditelji maloljetnog sina koji ima španjolsko državljanstvo i koji bi također mogao biti primoran napustiti španjolsko državno područje prateći svoje roditelje[?]
                  Valja pritom uzeti u obzir sudsku praksu Suda Europske unije, među ostalim, presudu od 8. svibnja 2018., C-82/16, K. A. i dr./Belgische Staat. (2).

         (1)  SL 2012., C 326, str. 1.

         (2)  EU:C:2018:308


title: predmet C-395/17: Presuda Suda (veliko vijeće) od 31. listopada 2019. – Europska komisija protiv Kraljevine Nizozemske (Povreda obveze države članice – Vlastita sredstva – Pridruživanje prekomorskih zemalja i područja (PZP) Europskoj uniji – Odluka 91/482/EEZ – Odluka 2001/822/EZ – Uvoz u Uniju bez carina na proizvode podrijetlom iz PZP ova – Potvrda o prometu robe EUR. 1 – Nezakonito izdavanje potvrda od strane tijela PZP a – Carine koje nisu ubrale države članice uvoznice – Članak 4. stavak 3. UEU a – Načelo lojalne suradnje – Odgovornost države članice koja održava posebne odnose s dotičnim PZP ovima – Obveza naknade gubitka vlastitih sredstava Unije uzrokovanog nezakonitim izdavanjem potvrda EUR. 1 – Uvoz mlijeka u prahu i riže podrijetlom iz Curaçaa te grube krupice i sitne krupice podrijetlom iz Arube)

text:
               23.12.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 432/4

      Presuda Suda (veliko vijeće) od 31. listopada 2019. – Europska komisija protiv Kraljevine Nizozemske
      (predmet C-395/17) (1)

      (Povreda obveze države članice - Vlastita sredstva - Pridruživanje prekomorskih zemalja i područja (PZP) Europskoj uniji - Odluka 91/482/EEZ - Odluka 2001/822/EZ - Uvoz u Uniju bez carina na proizvode podrijetlom iz PZP ova - Potvrda o prometu robe EUR. 1 - Nezakonito izdavanje potvrda od strane tijela PZP a - Carine koje nisu ubrale države članice uvoznice - Članak 4. stavak 3. UEU a - Načelo lojalne suradnje - Odgovornost države članice koja održava posebne odnose s dotičnim PZP ovima - Obveza naknade gubitka vlastitih sredstava Unije uzrokovanog nezakonitim izdavanjem potvrda EUR. 1 - Uvoz mlijeka u prahu i riže podrijetlom iz Curaçaa te grube krupice i sitne krupice podrijetlom iz Arube)
      (2019/C 432/04)
      Jezik postupka: nizozemski

         Stranke

         Tužitelj: Europska komisija (zastupnici: J.-F. Brakeland, A. Caeiros, L. Flynn i S. Noë, agenti)

         Tuženik: Kraljevina Nizozemska (zastupnici: M. K. Bulterman, M.H.S. Gijzen, P Huurnink i J. Langer, agenti)

         Intervenijent u potporu tuženiku: Ujedinjena Kraljevina Velike Britanije i Sjeverne Irske (zastupnici: u početku J. Kraehling, G. Brown, R. Fadoju i S. Brandon, agenti, uz asistenciju K. Beala, QC, i P. Luckhursta, barristers, a zatim S. Brandon i F. Shibli, agenti, uz asistenciju K. Beala, QC, i P. Luckhursta, barristers)

         Izreka

                  1.

                  Kraljevina Nizozemska povrijedila je obveze koje ima na temelju članka 4. stavka 3. UEU-a time što nije nadoknadila gubitak vlastitih sredstava koji proizlazi iz nezakonitog izdavanja, od strane tijela Curaçaa i Arube, potvrda EUR. 1, s obzirom na Odluku Vijeća 91/482/EEZ od 25. srpnja 1991. o pridruživanju prekomorskih zemalja i područja Europskoj ekonomskoj zajednici, a zatim Odluku Vijeća 2001/822/EZ od 27. studenoga 2001. o pridruživanju prekomorskih zemalja i područja Europskoj zajednici, u pogledu uvoza mlijeka u prahu i riže podrijetlom iz Curaçaa u razdoblju od 1997. do 2000. i uvoza grube krupice i sitne krupice podrijetlom iz Arube u razdoblju 2002./2003.

                  2.

                  Kraljevini Nizozemskoj nalaže se snošenje troškova.

                  3.

                  Ujedinjena Kraljevina Velike Britanije i Sjeverne Irske snosi vlastite troškove.

         (1)  SL C 347, 16. 10. 2017.


title: predmet T-432/18: Presuda Općeg suda od 16. listopada 2019. – Palo protiv Komisije („Javna služba – Privremeno osoblje – Mirovine – Uređenje mirovinskog sustava – Otpremnina – Članak 12. stavak 2. Priloga VIII. Pravilniku o osoblju – Načela jednakog postupanja i nediskriminacije – Legitimna očekivanja – Načelo dobre uprave – Dužnost brižnog postupanja”)

text:
               23.12.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 432/44

      Presuda Općeg suda od 16. listopada 2019. – Palo protiv Komisije
      (predmet T-432/18) (1)

      („Javna služba - Privremeno osoblje - Mirovine - Uređenje mirovinskog sustava - Otpremnina - Članak 12. stavak 2. Priloga VIII. Pravilniku o osoblju - Načela jednakog postupanja i nediskriminacije - Legitimna očekivanja - Načelo dobre uprave - Dužnost brižnog postupanja”)
      (2019/C 432/50)
      Jezik postupka: engleski

         Stranke

         Tužitelj: Peeter Palo (Tallinn, Estonija) (zastupnici: L. Levi i A. Blot, odvjetnici)

         Tuženik: Europska komisija (zastupnici: B. Mongin i D. Milanowska, agenti)

         Predmet

      Zahtjev na temelju članka 270. UFEU-a kojim se traži, s jedne strane, poništenje Komisijine odluke od 5. listopada 2017. o tome da se tužitelju ne isplati otpremnina predviđena člankom 12. stavkom 2. Priloga VIII. Pravilniku o osoblju za dužnosnike Europske unije, u njegovoj verziji koja proizlazi iz Uredbe (EU, Euratom) br. 1023/2013 Europskog parlamenta i Vijeća od 22. listopada 2013. o izmjeni Pravilnika o osoblju za dužnosnike Europske unije i Uvjeta zaposlenja ostalih službenika Europske unije (SL 2013., L 287, str. 15.), i poništenje Komisijine odluke od 10. travnja 2018. kojom je odbijena tužiteljeva žalba podnesena protiv navedene odluke i, s druge strane, naknada imovinske i neimovinske štete koju je tužitelj navodno pretrpio na temelju tih odluka.

         Izreka

                  1.

                     Tužba se odbija.

                  2.

                     Peeteru Pali nalaže se snošenje troškova.

         (1)  SL C 319, 10. 9. 2018.


title: predmet C-796/19: Tužba podnesena 29. listopada 2019. – Europska komisija protiv Republike Austrije

text:
               23.12.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 432/31

      Tužba podnesena 29. listopada 2019. – Europska komisija protiv Republike Austrije
      (predmet C-796/19)
      (2019/C 432/36)
      Jezik postupka: njemački

         Stranke

         Tužitelj: Europska komisija (zastupnici: Walter Mölls, Cécile Vrignon)

         Tuženik: Republika Austrija

         Tužbeni zahtjev

      Tužitelj od Suda zahtijeva da:

                  —

                  utvrdi da je Republika Austrija povrijedila svoje obveze iz članka 3. točke (a) Direktive 2007/59/EZ (1) time što kao nadležno tijelo za potrebe te direktive nije odredilo tijelo nadležno za sigurnost u skladu s člankom 16. Direktive 2004/49/EZ (2);

                  —

                  naloži Republici Austriji snošenje troškova postupka.

         Tužbeni razlozi i glavni argumenti

      Komisija ističe da se člankom 3. točkom (a) Direktive 2007/59 nadležno tijelo za potrebe te direktive definira kao „tijelo nadležno za sigurnost iz članka 16. Direktive 2004/49/EZ”.
      Međutim, austrijski zakonodavac pri svom je odabiru odstupio od toga.
      Umjesto nadležnog tijela za potrebe Direktive 2004/49 (ministra za promet, inovacije i tehnologiju), u odnosu na niz zadaća koje su obuhvaćene Direktivom 2007/59 kao nadležno tijelo odredio je društvo Schieneninfrastruktur-Dienstleistungsgesellschaft mbH. To nije u skladu s potonjom direktivom.

         (1)  Direktiva 2007/59/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 23. listopada 2007. o davanju ovlaštenja strojovođama koji upravljaju lokomotivama i vlakovima na željezničkom sustavu Zajednice (SL 2007., L 315, str. 51.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 7., svezak 3., str. 218.)

         (2)  Direktiva 2004/49/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 29. travnja 2004. o sigurnosti željeznica Zajednice i izmjeni Direktive Vijeća 95/18/EZ o izdavanju dozvola za obavljanje usluga u željezničkom prijevozu i Direktive 2001/14/EZ o dodjeli željezničkog infrastrukturnog kapaciteta i ubiranju pristojbi za korištenje željezničke infrastrukture i dodjeli rješenja o sigurnosti (SL 2004., L 164, str. 44.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 7., svezak 5., str. 45.)


title: predmet T-727/18 R: Rješenje predsjednika Općeg suda od 20. rujna 2019. – ZW protiv EIB-a („Privremena pravna zaštita – Javna služba – Nedopuštenost”)

text:
               23.12.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 432/55

      Rješenje predsjednika Općeg suda od 20. rujna 2019. – ZW protiv EIB-a
      (predmet T-727/18 R)
      („Privremena pravna zaštita - Javna služba - Nedopuštenost”)
      (2019/C 432/65)
      Jezik postupka: engleski

         Stranke

         Tužitelj: ZW (zastupnik: T. Petsas, odvjetnik)

         Tuženik: Europska investicijska banka

         Predmet

      Zahtjev na temelju članaka 278. i 279. UFEU-a radi određivanja privremenih mjera koje se sastoje od odgode ili produljenja određenih rokova i nalaganja podnošenja dokumenata.

         Izreka

                  1.

                     Zahtjev za privremenu pravnu zaštitu se odbija.

                  2.

                     O troškovima će se odlučiti naknadno.


title: predmet T-434/18: Presuda Općeg suda od 15. listopada 2019. – Vans protiv EUIPO-a (ULTRARANGE) („Žig Europske unije – Prijava verbalnog žiga Europske unije ULTRARANGE – Apsolutni razlog za odbijanje – Nepostojanje razlikovnog karaktera – Članak 7. stavak 1. točka (b) Uredbe (EU) 2017/1001”)

text:
               23.12.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 432/45

      Presuda Općeg suda od 15. listopada 2019. – Vans protiv EUIPO-a (ULTRARANGE)
      (predmet T-434/18) (1)

      („Žig Europske unije - Prijava verbalnog žiga Europske unije ULTRARANGE - Apsolutni razlog za odbijanje - Nepostojanje razlikovnog karaktera - Članak 7. stavak 1. točka (b) Uredbe (EU) 2017/1001”)
      (2019/C 432/51)
      Jezik postupka: njemački

         Stranke

         Tužitelj: Vans, Inc. (Costa Mesa, Kalifornija, Sjedinjene Američke Države) (zastupnici: M. Hirsch i M. Metzner, odvjetnici)

         Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (zastupnik: E. Markakis, agent)

         Predmet

      Tužba protiv odluke drugog žalbenog vijeća EUIPO-a od 25. travnja 2018. (predmet R 2544/2017-2), koja se odnosi na prijavu za registraciju verbalnog žiga ULTRARANGE kao žiga Europske unije.

         Izreka

                  1.

                     Tužba se odbija.

                  2.

                     Društvu Vans, Inc. nalaže se snošenje troškova.

         (1)  SL C 301, 27. 8. 2018.


title: predmet C- 806/19 P: Žalba koju je 31. listopada 2019. podnijela Europska komisija protiv presude Općeg suda (drugo prošireno vijeće) od 24. rujna 2019. u predmetu T-105/17, HSBC Holdings plc i drugi protiv Komisije

text:
               23.12.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 432/32

      Žalba koju je 31. listopada 2019. podnijela Europska komisija protiv presude Općeg suda (drugo prošireno vijeće) od 24. rujna 2019. u predmetu T-105/17, HSBC Holdings plc i drugi protiv Komisije
      (predmet C- 806/19 P)
      (2019/C 432/37)
      Jezik postupka: engleski

         Stranke

         Žalitelj: Europska komisija (zastupnici: T. Christoforou, M. Farley i F. van Schaik, agenti)

         Druge stranke u postupku: HSBC Holdings plc, HSBC Bank plc, HSBC France

         Žalbeni zahtjev

      Žalitelj od Suda zahtijeva da:

                  —

                  ukine pobijanu presudu (točke 336. do 354. i izreku) u dijelu u kojem se njome poništavaju novčane kazne iz članka 2. Odluke (1);

                  —

                  odbije drugi, treći i četvrti dio šestog tužbenog razloga HSBC-ove tužbe Općem sudu u vezi s novčanim kaznama, i njegov podredni zahtjev koji se odnosi na primjenu neograničene nadležnosti;

            ili, podredno:

                  —

                  Općem sudu vrati na ponovno odlučivanje dijelove predmeta u vezi s drugim, trećim i četvrtim dijelom šestog tužbenog razloga HSBC-ove tužbe Općem sudu i s njegovim podrednim zahtjevom koji se odnosi na primjenu neograničene nadležnosti; te

                  —

                  naloži HSBC-u snošenje svih troškova ovog postupka i preinači dio pobijane presude u kojem se nalaže plaćanje troškova radi usklađivanja s ishodom ove žalbe.

         Žalbeni razlozi i glavni argumenti

      Opći sud počinio je pogrešku koja se tiče prava time što je u točkama 345. do 353. presude utvrdio da je Komisija povrijedila svoju obvezu iz članka 296. UFEU-a kojom se zahtijeva navođenje razloga u odnosu na diskontni faktor za utvrđivanje osnovnog iznosa novčane kazne izrečene HSBC-u i, posljedično tomu, poništenje članka 2. točke (b) pobijane odluke na toj osnovi.
      Opći je sud primijenio pogrešni pravni standard za ocjenu prikladnosti obrazloženja pobijane odluke u odnosu na diskontni faktor. U pogledu odluka o izricanju novčanih kazni poduzetnicima za povredu članka 101. UFEU-a, Komisija nije obvezna navesti brojke koje se odnose na svaki međukorak metode izračuna. Ako se ocijeni u odnosu na odgovarajući pravni standard, obrazloženje u pobijanoj odluci ispunjava zahtjeve na temelju članka 296. UFEU-a jer su u njemu navedeni Komisijini razlozi u vezi s: i. potrebom primjene diskontnog faktora; ii. visinom na kojoj je diskontni faktor utvrđen; iii. elementima koje je Komisija uzela u obzir kako bi utvrdila visinu diskontnog faktora; iv. razlozima zbog kojih je Komisija smatrala prikladnim uzeti u obzir svaki od tih faktora; i v. naznakom učinka svakog od elemenata na konačnu visinu diskontnog faktora. Usto, obrazloženje u pobijanoj odluci omogućilo je njezinim adresatima da provjere je li poštovano načelo jednakog postupanja.

         (1)  Odluka Komisije od 7. prosinca 2016. o postupku na temelju članka 101. UFEU-a i članka 53. Ugovora o EGP-u (Predmet AT.39914 – Kamatne izvedenice u eurima) (priopćeno pod brojem dokumenta C(2016) 8530)


title: predmet C-525/19: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 9. lipnja 2019. uputio Tribunal Superior de Justicia de Castilla-La Mancha (Španjolska) – Osoba GF protiv Subdelegación del Gobierno en Toledo

text:
               23.12.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 432/16

      Zahtjev za prethodnu odluku koji je 9. lipnja 2019. uputio Tribunal Superior de Justicia de Castilla-La Mancha (Španjolska) – Osoba GF protiv Subdelegación del Gobierno en Toledo
      (predmet C-525/19)
      (2019/C 432/19)
      Jezik postupka: španjolski

         Sud koji je uputio zahtjev

      Tribunal Superior de Justicia de Castilla-La Mancha

         Stranke glavnog postupka

         Žalitelj: GF

         Druga stranka u žalbenom postupku: Subdelegación del Gobierno en Toledo

         Prethodna pitanja

                  1.

                  Može li s obzirom na članak 68. španjolskog Građanskoga zakonika kojim se propisuje obveza zajedničkog života bračnih drugova zahtjev prema kojem španjolski državljanin koji se nije koristio svojim pravom na kretanje mora ispuniti pretpostavke iz članka 7. stavka 1. Real Decreta 240/2007 kako bi se njegovu bračnom drugu državljaninu treće zemlje priznalo pravo na boravak u skladu s člankom 7. stavkom 2. tog Real Decreta dovesti do povrede članka 20. Ugovora o funkcioniranju Europske unije ako je španjolski državljanin dužan napustiti područje Unije u cijelosti zbog odbijanja tog prava?.

                  2.

                  U svakom slučaju, a neovisno o tome što je prethodno navedeno odnosno o odgovoru na prethodno pitanje, protivi li se s obzirom na sudsku praksu Suda Europske unije, među ostalim, presudu od 8. svibnja 2018., C-82/16, K. A. i dr./Belgische Staat (1)., članku 20. UFEU-a praksa španjolske države prema kojoj se odredbe članka 7. [Real Decreta] 240/2007 automatski primjenjuju uskraćivanjem dozvole boravka članu obitelji građanina Unije koji se nikada nije koristio slobodom kretanja samo zato što taj građanin Unije ne ispunjava pretpostavke propisane tim člankom, a da pritom nije konkretno i pojedinačno razmotreno postoji li između tog građanina Unije i državljanina treće zemlje odnos zavisnosti koji je takve prirode da neovisno o razlogu i uzimajući u obzir okolnosti slučaja dovodi do toga da se građanin Unije ne bi mogao u slučaju odbijanja dodjele prava boravka državljaninu treće zemlje odvojiti od člana obitelji o kojem ovisi te bi bio dužan napustiti područje Unije?

         (1)  presuda od 8. svibnja 2018., K. A. i dr. (Spajanje obitelji u Belgiji) (C-82/16, EU:C:2018:308)


title: spojeni predmeti C-663/17 P, C-665/17 P i C-669/17 P: Presuda Suda (veliko vijeće) od 5. studenoga 2019. – Europska središnja banka (ESB) protiv Trasta Komercbanka AS, Ivana Fursina, Igorsa Buimistersa, C & R Invest SIA, Figon Co. Ltd, GCK Holding Netherlands BV, Rikam Holding SA (C-663/17 P), Europska komisija protiv Trasta Komercbanka AS, Ivana Fursina, Igorsa Buimistersa, C & R Invest SIA, Figon Co. Ltd, GCK Holding Netherlands BV, Rikam Holding SA, Europske središnje banke (ESB) (C-665/17 P), Trasta Komercbanka AS, Ivan Fursin, Igors Buimisters, C & R Invest SIA, Figon Co. Ltd, GCK Holding Netherlands BV, Rikam Holding SA protiv Europske središnje banke (ESB) (C-669/17 P) (Žalba – Dopuštenost – Zastupanje stranke pred Sudom – Punomoć dana odvjetniku – Opoziv punomoći od strane likvidatora društva tužitelja – Nastavak postupka od strane tijela uprave društva tužitelja – Povelja Europske unije o temeljnim pravima – Članak 47. – Pravo na djelotvoran pravni lijek – Uredba (EU) br. 1024/2013 – Bonitetni nadzor kreditnih institucija – Odluka o oduzimanju odobrenja kreditnim institucijama – Tužba za poništenje pred Općim sudom Europske unije – Dopuštenost – Izravni utjecaj na dioničare društva kojemu je odobrenje oduzeto)

text:
               23.12.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 432/5

      Presuda Suda (veliko vijeće) od 5. studenoga 2019. – Europska središnja banka (ESB) protiv Trasta Komercbanka AS, Ivana Fursina, Igorsa Buimistersa, C & R Invest SIA, Figon Co. Ltd, GCK Holding Netherlands BV, Rikam Holding SA (C-663/17 P), Europska komisija protiv Trasta Komercbanka AS, Ivana Fursina, Igorsa Buimistersa, C & R Invest SIA, Figon Co. Ltd, GCK Holding Netherlands BV, Rikam Holding SA, Europske središnje banke (ESB) (C-665/17 P), Trasta Komercbanka AS, Ivan Fursin, Igors Buimisters, C & R Invest SIA, Figon Co. Ltd, GCK Holding Netherlands BV, Rikam Holding SA protiv Europske središnje banke (ESB) (C-669/17 P)
      (spojeni predmeti C-663/17 P, C-665/17 P i C-669/17 P) (1)

      (Žalba - Dopuštenost - Zastupanje stranke pred Sudom - Punomoć dana odvjetniku - Opoziv punomoći od strane likvidatora društva tužitelja - Nastavak postupka od strane tijela uprave društva tužitelja - Povelja Europske unije o temeljnim pravima - Članak 47. - Pravo na djelotvoran pravni lijek - Uredba (EU) br. 1024/2013 - Bonitetni nadzor kreditnih institucija - Odluka o oduzimanju odobrenja kreditnim institucijama - Tužba za poništenje pred Općim sudom Europske unije - Dopuštenost - Izravni utjecaj na dioničare društva kojemu je odobrenje oduzeto)
      (2019/C 432/05)
      Jezik postupka: engleski

         Stranke

         (predmet C-663/17 P)

         Žalitelj: Europska središnja banka (zastupnici: E. Koupepidou, C. Hernández Saseta, agenti, uz sudjelovanje B. Schneidera, odvjetnik, i M. Petitea, odvjetnik)

         Druge stranke u postupku: Trasta Komercbanka AS, Ivan Fursin, Igors Buimisters, C & R Invest SIA, Figon Co. Ltd, GCK Holding Netherlands BV, Rikam Holding SA (zastupnici: M. Kirchner, L. Feddern i O. H. Behrends, odvjetnici)

         Intervenijent u potporu žalitelju: Europska komisija (zastupnici: A. Steiblytė, V. Di Bucci i K.-Ph. Wojcik, agenti)

         (predmet C-665/17 P)

         Žalitelj: Europska komisija (zastupnici: A. Steiblytė, V. Di Bucci i K.-Ph. Wojcik, agenti)

         Druge stranke u postupku: Trasta Komercbanka AS, Ivan Fursin, Igors Buimisters, C & R Invest SIA, Figon Co. Ltd, GCK Holding Netherlands BV, Rikam Holding SA (zastupnici: M. Kirchner, L. Feddern i O. H. Behrends, odvjetnici), Europska središnja banka (zastupnici: E. Koupepidou, C. Hernández Saseta, agenti, uz sudjelovanje B. Schneidera, odvjetnik, i M. Petitea, odvjetnik)

         (predmet C-669/17 P)

         Žalitelji: Trasta Komercbanka AS, Ivan Fursin, Igors Buimisters, C & R Invest SIA, Figon Co. Ltd, GCK Holding Netherlands BV, Rikam Holding SA (zastupnici: M. Kirchner, L. Feddern i O. H. Behrends, odvjetnici)

         Druga stranka u postupku: Europska središnja banka (zastupnici: E. Koupepidou, C. Hernández Saseta, agenti, uz sudjelovanje B. Schneidera, odvjetnik, i M. Petitea, odvjetnik)

         Intervenijent u potporu Europskoj središnjoj banci: Europska komisija (zastupnici: A. Steiblytė, V. Di Bucci i K.-Ph. Wojcik, agenti)

         Izreka

                  1.

                  Odbacuje se kao nedopuštena žalba u predmetu C-669/17 P, u dijelu u kojem su je podnijeli Ivan Fursin i Igors Buimisters te C & R Invest SIA, Figon Co. Ltd, GCK Holding Netherlands BV i Rikam Holding SA.

                  2.

                  Ukida se rješenje Općeg suda Europske unije od 12. rujna 2017., Fursin i dr./ESB (T-247/16, neobjavljeno, EU:T:2017:623).

                  3.

                  Odbija se prigovor nedopuštenosti Europske središnje banke u dijelu u kojem se odnosi na tužbu koju je društvo Trasta Komercbanka AS podnijelo radi poništenja odluke ECB/SSM/2016 – 529900WIP0INFDAWTJ81/1 WOANCA-2016-0005 Europske središnje banke od 3. ožujka 2016. o oduzimanju odobrenja dodijeljenog Trasta Komercbanci.

                  4.

                  Odbija se tužba za poništenje odluke Europske središnje banke od 3. ožujka 2016. koju su podnijeli Ivan Fursin i Igors Buimisters te društva C & R Invest SIA, Figon Co. Ltd, GCK Holding Netherlands BV i Rikam Holding SA.

                  5.

                  Predmet se vraća Općem sudu Europske unije na ponovno odlučivanje o tužbi za poništenje odluke Europske središnje banke od 3. ožujka 2016. koju je podnijelo društvo Trasta Komercbanka AS.

                  6.

                  Društvu Trasta Komercbanka AS, Ivanu Fursinu, Igorsu Buimistersu te društvima C & R Invest SIA, Figon Co. Ltd, GCK Holding Netherlands BV i Rikam Holding SA nalaže se snošenje, uz vlastitih troškova, i troškova koji su nastali Europskoj središnjoj banci i Europskoj komisiji zbog žalbi u predmetima C-663/17 P i C-665/17 P.

                  7.

                  Europska komisija snosit će vlastite troškove u predmetu C-663/17 P.

                  8.

                  Ivanu Fursinu i Igorsu Buimistersu te društvima C & R Invest SIA, Figon Co. Ltd, GCK Holding Netherlands BV i Rikam Holding SA nalaže se snošenje, uz vlastitih troškova, i troškova koji su nastali Europskoj središnjoj banci u prvostupanjskom postupku povodom tužbe dioničara.

                  9.

                  O troškovima u predmetu C–669/17 P odlučit će se naknadno.

         (1)  SL C 32, 29. 1. 2018.

         SL C 42, 5. 2. 2018..


title: predmet C-532/19: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 11. srpnja 2019. uputio Tribunal Superior de Justicia de Castilla-La Mancha (Španjolska) – Osoba QP protiv Subdelegación del Gobierno en Toledo

text:
               23.12.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 432/16

      Zahtjev za prethodnu odluku koji je 11. srpnja 2019. uputio Tribunal Superior de Justicia de Castilla-La Mancha (Španjolska) – Osoba QP protiv Subdelegación del Gobierno en Toledo
      (predmet C-532/19)
      (2019/C 432/20)
      Jezik postupka: španjolski

         Sud koji je uputio zahtjev

      Tribunal Superior de Justicia de Castilla-La Mancha

         Stranke glavnog postupka

         Druga stranka u žalbenom postupku: QP

         Žalitelj: Subdelegación del Gobierno en Toledo

         Prethodna pitanja

                  1.

                  Može li s obzirom na članak 68. španjolskog Građanskoga zakonika kojim se propisuje obveza zajedničkog života bračnih drugova zahtjev prema kojem španjolski državljanin koji se nije koristio svojim pravom na kretanje mora ispuniti pretpostavke iz članka 7. stavka 1. Real Decreta 240/2007 kako bi se njegovu bračnom drugu državljaninu treće zemlje priznalo pravo na boravak u skladu s člankom 7. stavkom 2. tog Real Decreta dovesti do povrede članka 20. Ugovora o funkcioniranju Europske unije ako je španjolski državljanin dužan napustiti područje Unije u cijelosti zbog odbijanja tog prava?

                  2.

                  U svakom slučaju, a neovisno o tome što je prethodno navedeno odnosno o odgovoru na prethodno pitanje, protivi li se s obzirom na sudsku praksu Suda Europske unije, među ostalim, presudu od 8. svibnja 2018., C-82/16, K. A. i dr./Belgische Staat (1), članku 20. UFEU-a praksa španjolske države prema kojoj se odredbe članka 7. [Real Decreta] 240/2007 automatski primjenjuju uskraćivanjem dozvole boravka članu obitelji građanina Unije koji se nikada nije koristio slobodom kretanja samo zato što taj građanin Unije ne ispunjava pretpostavke propisane tim člankom, a da pritom nije konkretno i pojedinačno razmotreno postoji li između tog građanina Unije i državljanina treće zemlje odnos zavisnosti koji je takve prirode da neovisno o razlogu i uzimajući u obzir okolnosti slučaja dovodi do toga da se građanin Unije ne bi mogao u slučaju odbijanja dodjele prava boravka državljaninu treće zemlje odvojiti od člana obitelji o kojem ovisi te bi bio dužan napustiti područje Unije?

         (1)  Presuda od 8. svibnja 2018., K. A. i dr. (Spajanje obitelji u Belgiji) (C-82/16, EU:C:2018:308)


title: predmet T-454/18: Presuda Općeg suda od 10. listopada 2019. – Biasotto protiv EUIPO-a – Oofos (OO) („Žig Europske unije – Postupak povodom prigovora – Prijava figurativnog žiga Europske unije OO – Raniji figurativni žig Europske unije OO – Relativni razlog za odbijanje – Vjerojatnost dovođenja u zabludu – Članak 8. stavak 1. točka (b) Uredbe (EU) 2017/1001”)

text:
               23.12.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 432/45

      Presuda Općeg suda od 10. listopada 2019. – Biasotto protiv EUIPO-a – Oofos (OO)
      (predmet T-454/18) (1)

      („Žig Europske unije - Postupak povodom prigovora - Prijava figurativnog žiga Europske unije OO - Raniji figurativni žig Europske unije OO - Relativni razlog za odbijanje - Vjerojatnost dovođenja u zabludu - Članak 8. stavak 1. točka (b) Uredbe (EU) 2017/1001”)
      (2019/C 432/52)
      Jezik postupka: engleski

         Stranke

         Tužitelj: Alessandro Biasotto (Treviso, Italija) (zastupnici: F. Le Divelec Lemmi, R. Castiglioni i E. Cammareri, odvjetnici)

         Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (zastupnici: E. Markakis i H. O’Neill, agenti)

         Druga stranka u postupku pred žalbenim vijećem EUIPO-a, intervenijent u postupku pred Općim sudom: Oofos, Inc. (Reno, Nevada, Sjedinjene Američke Države) (zastupnik: J. Klink, odvjetnik)

         Predmet

      Tužba protiv odluke drugog žalbenog vijeća EUIPO-a od 15. svibnja 2018. (predmet R 1281/2017-2), koja se odnosi na postupak povodom prigovora između društva Oofos i A. Biasotta.

         Izreka

                  1.

                     Tužba se odbija.

                  2.

                     Alessandru Biasottu nalaže se snošenje troškova.

         (1)  SL C 352, 1. 10. 2018.


title: predmet C-192/18: Presuda Suda (veliko vijeće) od 5. studenoga 2019. – Europska komisija protiv Republike Poljske (Povreda obveze države članice – Članak 19. stavak 1. drugi podstavak UEU-a – Vladavina prava – Učinkovita pravna zaštita u područjima obuhvaćenima pravom Unije – Načela nesmjenjivosti i neovisnosti sudaca – Snižavanje dobne granice za odlazak u mirovinu sudaca poljskih redovnih sudova – Mogućnost da se nastavi s obnašanjem sudačke dužnosti nakon dosezanja novoutvrđene dobne granice dobivanjem odobrenja ministra pravosuđa – Članak 157. UFEU-a – Direktiva 2006/54/EZ – Članak 5. točka (a) i članak 9. stavak 1. točka (f) – Zabrana diskriminacije na temelju spola u području plaće, zapošljavanja i rada – Uvođenje različite dobne granice za odlazak u mirovinu žena i muškaraca koji obnašaju sudačke dužnosti na poljskim redovnim sudovima i na Sądu Najwyższyjem (Vrhovni sud, Poljska) te dužnosti državnih odvjetnika u poljskom državnom odvjetništvu)

text:
               23.12.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 432/6

      Presuda Suda (veliko vijeće) od 5. studenoga 2019. – Europska komisija protiv Republike Poljske
      (predmet C-192/18) (1)

      (Povreda obveze države članice - Članak 19. stavak 1. drugi podstavak UEU-a - Vladavina prava - Učinkovita pravna zaštita u područjima obuhvaćenima pravom Unije - Načela nesmjenjivosti i neovisnosti sudaca - Snižavanje dobne granice za odlazak u mirovinu sudaca poljskih redovnih sudova - Mogućnost da se nastavi s obnašanjem sudačke dužnosti nakon dosezanja novoutvrđene dobne granice dobivanjem odobrenja ministra pravosuđa - Članak 157. UFEU-a - Direktiva 2006/54/EZ - Članak 5. točka (a) i članak 9. stavak 1. točka (f) - Zabrana diskriminacije na temelju spola u području plaće, zapošljavanja i rada - Uvođenje različite dobne granice za odlazak u mirovinu žena i muškaraca koji obnašaju sudačke dužnosti na poljskim redovnim sudovima i na Sądu Najwyższyjem (Vrhovni sud, Poljska) te dužnosti državnih odvjetnika u poljskom državnom odvjetništvu)
      (2019/C 432/06)
      Jezik postupka: poljski

         Stranke

         Tužitelj: Europska komisija (zastupnici: A. Szmytkowska, K. Banks, C. Valero i H. Krämer, agenti)

         Tuženik: Republika Poljska (zastupnici: B. Majczyna, K. Majcher i S. Żyrek, agenti, uz asistenciju W. Gontarskog, odvjetnik)

         Izreka

                  1.

                  Republika Poljska povrijedila je obveze koje ima na temelju članka 157. UFEU-a te članka 5. točke (a) i članka 9. stavka 1. točke (f) Direktive 2006/54/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 5. srpnja 2006. o provedbi načela jednakih mogućnosti i jednakog postupanja prema muškarcima i ženama u pitanjima zapošljavanja i rada, time što je člankom 13. stavcima 1. do 3. ustawe o zmianie ustawy – Prawo o ustroju sądów powszechnych oraz niektórych innych ustaw (Zakon o izmjeni Zakona o ustrojstvu redovnih sudova i određenih drugih zakona) od 12. srpnja 2017. uvela različite dobne granice za odlazak u mirovinu žena i muškaraca koji obnašaju dužnost sudaca na poljskim redovnim sudovima i Sądu Najwyższyjem (Vrhovni sud, Poljska) ili državnih odvjetnika u poljskom državnom odvjetništvu.

                  2.

                  Republika Poljska povrijedila je obveze koje ima na temelju članka 19. stavka 1. drugog podstavka UEU-a, time što je člankom 1. stavkom 26. točkama (b) i (c) Zakona o izmjeni Zakona o ustrojstvu redovnih sudova i određenih drugih zakona od 12. srpnja 2017. ovlastila ministra pravosuđa (Poljska) da odobri ili ne odobri nastavak obnašanja dužnosti sudaca poljskih redovnih sudova nakon što su dosegnuli novu dobnu granicu za odlazak u mirovinu, kako je snižena člankom 13. stavkom 1. istog zakona.

                  3.

                  Republici Poljskoj nalaže se snošenje troškova.

         (1)  SL C 182, 28. 5. 2018.


title: predmet T-48/17: Presuda Općeg suda od 7. studenoga 2019. – ADDE protiv Parlamenta („Institucionalno pravo – Europski parlament – Odluka kojom se određeni troškovi političke stranke proglašavaju neprihvatljivima za potrebe bespovratnih sredstava u 2015. – Odluka kojom se odobravaju bespovratna sredstva u 2017. i koja predviđa predfinanciranje u iznosu od 33 % najvišeg iznosa bespovratnih sredstava i obvezu dostavljanja bankarske garancije – Obveza nepristranosti – Prava obrane – Financijska uredba – Pravila za primjenu Financijske uredbe – Uredba (EZ) br. 2004/2003 – Proporcionalnost – Jednako postupanje”)

text:
               23.12.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 432/34

      Presuda Općeg suda od 7. studenoga 2019. – ADDE protiv Parlamenta
      (predmet T-48/17) (1)

      („Institucionalno pravo - Europski parlament - Odluka kojom se određeni troškovi političke stranke proglašavaju neprihvatljivima za potrebe bespovratnih sredstava u 2015. - Odluka kojom se odobravaju bespovratna sredstva u 2017. i koja predviđa predfinanciranje u iznosu od 33 % najvišeg iznosa bespovratnih sredstava i obvezu dostavljanja bankarske garancije - Obveza nepristranosti - Prava obrane - Financijska uredba - Pravila za primjenu Financijske uredbe - Uredba (EZ) br. 2004/2003 - Proporcionalnost - Jednako postupanje”)
      (2019/C 432/38)
      Jezik postupka: engleski

         Stranke

         Tužitelj: Alliance for Direct Democracy in Europe ASBL (ADDE) (Bruxelles, Belgija) (zastupnici: u početku L. Defalque i L. Ruessmann, zatim M. Modrikanen i naposljetku Y. Rimokh, avocats)

         Tuženik: Europski parlament (zastupnici: C. Burgos i S. Alves, agenti)

         Predmet

      Zahtjev na temelju članka 263. UFEU-a za poništenje, s jedne strane, odluke Parlamenta od 21. studenoga 2016., kojom su određeni troškovi proglašeni neprihvatljivima za potrebe bespovratnih sredstava u financijskoj godini 2015. i, s druge strane, odluke Parlamenta FINS-2017-13 od 12. prosinca 2016. koja se odnosi na dodjelu bespovratnih sredstava tužitelju u financijskoj godini 2017., jer ta odluka ograničava predfinanciranje na 33 % maksimalnog iznosa bespovratnih sredstava te ga uvjetuje dostavom bankarske garancije.

         Izreka

                  1.

                     Poništava se odluka Parlamenta od 21. studenoga 2016. kojom su određeni troškovi proglašeni neprihvatljivima za potrebe bespovratnih sredstava u financijskoj godini 2015.

                  2.

                     Odbija se zahtjev za poništenje odluke Parlamenta FINS-2017-13 od 12. prosinca 2016., koja se odnosi na dodjelu bespovratnih sredstava tužitelju u financijskoj godini 2017.

                  3.

                     Alliance for Direct Democracy in Europe ASBL i Europski parlament snosit će vlastite troškove, uključujući i troškove u vezi s postupkom privremene pravne zaštite.

         (1)  SL C 78, 13. 3. 2017.