title: Predmet T-205/16: Tužba podnesena 4. svibnja 2016. – Republika Litva protiv Europske komisije

text:
               11.7.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 251/34

         Tužba podnesena 4. svibnja 2016. – Republika Litva protiv Europske komisije
   (Predmet T-205/16)
   (2016/C 251/40)
   Jezik postupka: litavski

      Stranke

      Tužitelj: Republika Litva (zastupnici: D. Kriaučiūno, R. Krasuckaitės i D. Stepanienės)

      Tuženik: Europska komisija

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

               —

               poništi Odluku Komisije br. C(2016)969 final od 23. veljače 2016. o smanjenju pomoći iz Kohezijskog fonda za projekt koji se provodi u Litvi pod nazivom „Tehnička pomoć za upravljanje Kohezijskim fondom u Litvi” (2005LT16CPA001) u dijelu u kojem propisuje smanjenje pomoći u iznosu od 137 864,61 eura,

               —

               Europskoj komisiji naloži snošenje troškova.

      Tužbeni razlozi i glavni argumenti

   U prilog tužbi Republika Litva ističe povredu članka 11. Uredbe Komisije br. 16/2003 (1) u vezi s načelom legitimnih očekivanja, jer je Europska komisija, odlučujući da će smanjiti pomoć iz Kohezijskog fonda Unije 2000.-2006.:

               —

               propustila uzeti u obzir činjenicu da su troškovi PDV-a koji su nastali kao rezultat provedbe Odluke Komisije br. C(2005)5291 (2) kojom se odobrava projekt „Tehnička pomoć za upravljanje Kohezijskim fondom u Litvi” (u daljnjem tekstu: projekt) ispunjavali uvjete za naknadu u skladu sa zahtjevima članka 11. stavka 1. Uredbe br. 16/2003 i drugim zahtjevima,

               —

               pogrešno protumačila članak 11. stavak 3. Uredbe br. 16/2003 smatrajući da se primjenjuje na projekt jer, neovisno o pitanju moraju li se troškovi PDV-a nadoknaditi, takvo tumačenje nije sukladno članku 11. stavku 1. Uredbe br. 16/2003, nije pravno logično niti se može praktično primijeniti u vezi s financiranjem projekata Kohezijskog fonda,

               —

               propustila uzeti u obzir članak 3. stavak 2. Odluke Komisije C(2005)5291 koji određuje da je, u skladu s člankom 7. stavkom 4. Uredbe br. 1164/94 (3) pomoć Zajednice propisana za 100 % vrijednosti projekta (to jest, da nije predviđen nikakav doprinos osobe koja provodi projekt) i da je država članica mogla razumno očekivati da će projekt u cijelosti biti financiran sredstvima iz Kohezijskog fonda, to jest, da će se sva pravila propisana Uredbom br. 16/2003. pravilno primjenjivati.

      (1)  Uredba Komisije (EZ) br. 16/2003. od 6. siječnja 2003. o utvrđivanju posebnih detaljnih pravila za provedbu Uredbe Vijeća (EZ) br. 1164/94 o prihvatljivosti izdataka u kontekstu mjera koje su djelomično financirane iz Kohezijskog fonda (SL 2003., L 2, str. 7.).

      (2)  Odluka Komisije br. C(2005) 5291 od 8. prosinca 2005. o odobravanju pomoći iz Kohezijskog fonda za projekt u vezi s Tehničkom pomoći za upravljanje Kohezijskim fondom u Republici Litvi (CCI 2005/LT/16/C/PA/001), kako je izmijenjena Odlukom Komisije br. C(2008) 1566 od 15. travnja 2008. i Odlukom Komisije br. C(2011) 3668 od 20. svibnja 2011.

      (3)  Uredba Vijeća (EZ) br. 1164/94 od 16. svibnja 1994. o osnivanju Kohezijskog fonda (SL 1994., L 130, str. 1.), stavljena izvan snage Uredbom Vijeća (EZ) br. 1084/2006 od 11. srpnja 2006. o osnivanju Kohezijskog fonda i stavljanju izvan snage Uredbe (EZ) br. 1164/94 (SL 2006., L 210, str. 79.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 14., svezak 2., str. 174.)


title: Predmet C-515/15 P: Žalba koju je 25. rujna 2015. podnio Roland SE protiv presude Općeg suda (deveto vijeće) od 16. srpnja 2015. u predmetu T-631/14, Roland SE protiv Ureda Europske unije za intelektualno vlasništvo

text:
               5.9.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 326/6

         Žalba koju je 25. rujna 2015. podnio Roland SE protiv presude Općeg suda (deveto vijeće) od 16. srpnja 2015. u predmetu T-631/14, Roland SE protiv Ureda Europske unije za intelektualno vlasništvo
   (Predmet C-515/15 P)
   (2016/C 326/10)
   Jezik postupka: francuski

      Stranke

      Žalitelj: Roland SE (zastupnik: C. Onken, Rechtsanwältin)

      Druge stranke u postupku: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo
   Christian Louboutin
   Sud (deveto vijeće) je rješenjem od 14. travnja 2016. odbio žalbu.


title: Predmet T-206/13: Rješenje Općeg suda od 3. srpnja 2014. – Stance protiv OHIM-a – Pokarna (STANCE) ( „Žig Zajednice — Postupak povodom prigovora — Povlačenje prigovora — Obustava postupka” )

text:
               29.9.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 339/17

         Rješenje Općeg suda od 3. srpnja 2014. – Stance protiv OHIM-a – Pokarna (STANCE)
   (Predmet T-206/13) (1)

   ((„Žig Zajednice - Postupak povodom prigovora - Povlačenje prigovora - Obustava postupka”))
   2014/C 339/20
   Jezik postupka: engleski

      Stranke

      Tužitelj: Stance, Inc (San Clemente, Sjedinjene Države) (zastupnici: R. Kunze i G. Würtenberger, odvjetnici)

      Tuženik: Ured za usklađivanje na unutarnjem tržištu (žigovi i dizajni) (zastupnik: V. Melgar, agent)

      Druga stranka u postupku pred žalbenim vijećem OHIM-a: Pokarna Ltd (Secundrabad Andhra Pradesh, Indija)

      Predmet

   Tužba podnesena protiv odluke petog žalbenog vijeća OHIM-a od 1. veljače 2013. (predmet R 885/2012-5), koja se odnosi na postupak povodom prigovora između Pokarna Ltd i Stance, Inc.

      Izreka

               1.

               Obustavlja se postupak povodom tužbe.

               2.

               Tužitelju se nalaže snošenje vlastitih troškova kao i troškova tuženika.

      (1)  SL C 171, 15.6.2013.


title: Predmet T-349/16: Tužba podnesena 30. lipnja 2016. – Bank Saderat Iran protiv Vijeća

text:
               22.8.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 305/48

         Tužba podnesena 30. lipnja 2016. – Bank Saderat Iran protiv Vijeća
   (Predmet T-349/16)
   (2016/C 305/65)
   Jezik postupka: engleski

      Stranke

      Tužitelj: Bank Saderat Iran (Teheran, Iran) (zastupnici: T. de la Mare, QC, R. Blakeley, Barrister i S. Jeffrey, S. Ashley i A. Irvine, Solicitors)

      Tuženik: Vijeće Europske unije

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

               —

               poništi Provedbenu uredbu Vijeća (EU) 2016/603 od 18. travnja 2016. o provedbi Uredbe (EU) br. 267/2012 o mjerama ograničavanja protiv Irana (SL 2016. L 104, str. 8.), i Odluku Vijeća (ZVSP) 2016/609 od 18. travnja 2016. o izmjeni Odluke 2010/413/ZVSP o mjerama ograničavanja protiv Irana, (SL 2016. L 104, str. 19.), u mjeri u kojoj se primjenjuju na tužitelja, i

               —

               naloži Vijeću snošenje troškova.

      Tužbeni razlozi i glavni argumenti

   U prilog osnovanosti tužbe tužitelj ističe pet tužbenih razloga.

               1.

               Prvi tužbeni razlog temelji se na novom uvrštavanju tužitelja u travnju 2016. koje (i) čini povredu postupka i kao takvo zlouporabu ovlasti, (ii) je protivno tužiteljevu pravu na dobru upravu te je (iii) protivno načelima res judicata, pravne sigurnosti i pravomoćnosti.

               2.

               Drugi tužbeni razlog temelji se na tome što je ponovnim uvrštavanjem tužitelja u travnju 2016. povrijeđen članak 266. Ugovora o funkcioniranju Europske unije.

               3.

               Treći tužbeni razlog temelji se na tome da je ponovno uvrštavanje tužitelja u travnju 2016. zahvaćeno očitom pogreškom u ocjeni.

               4.

               Četvrti tužbeni razlog temelji se na tome da su ponovnim uvrštavanjem tužitelja u travnju 2016. povrijeđeni njegovo temeljno pravo na zaštitu njegova ugleda i imovine kao i načela proporcionalnosti i nediskriminacije.

               5.

               Peti tužbeni razlog temelji se na tome da se ponovno uvrštavanje tužitelja u travnju 2016. ne zahtijeva i nije u skladu sa Zajedničkim sveobuhvatnim akcijskim planom.


title: Predmet T-63/16: Presuda Općeg suda od 29. lipnja 2017. – E-Control protiv ACER („Energija — Uvjeti za pristup mreži za prekograničnu razmjenu električne energije — Odluke nacionalnih regulatornih tijela o odobrenju metoda dodjele prekograničnog prijenosnog kapaciteta — Usklađenost s Uredbom (EZ) br. 714/2009 — Mišljenje ACER-a — Pojam odluke protiv koje se ACER-u može podnijeti žalba — Članak 19. Uredbe (EZ) br. 713/2009 — Odluke ACER-ova Odbora za žalbe o odbacivanju žalbe kao nedopuštene — Pogreška koja se tiče prava — Obveza obrazlaganja”)

text:
               21.8.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 277/38

         Presuda Općeg suda od 29. lipnja 2017. – E-Control protiv ACER
   (Predmet T-63/16) (1)

   ((„Energija - Uvjeti za pristup mreži za prekograničnu razmjenu električne energije - Odluke nacionalnih regulatornih tijela o odobrenju metoda dodjele prekograničnog prijenosnog kapaciteta - Usklađenost s Uredbom (EZ) br. 714/2009 - Mišljenje ACER-a - Pojam odluke protiv koje se ACER-u može podnijeti žalba - Članak 19. Uredbe (EZ) br. 713/2009 - Odluke ACER-ova Odbora za žalbe o odbacivanju žalbe kao nedopuštene - Pogreška koja se tiče prava - Obveza obrazlaganja”))
   (2017/C 277/56)
   Jezik postupka: engleski

      Stranke

      Tužitelj: Energie-Control Austria für die Regulierung der Elektrizitäts- und Erdgaswirtschaft (E-Control) (Beč, Austrija) (zastupnik: F. Schuhmacher, odvjetnik)

      Tuženik: Agencija za suradnju energetskih regulatora (ACER) (zastupnik: E. Tremmel, agent)

      Intervenijent u potporu tužitelju: Republika Austrija (zastupnik: C. Pesendorfer, agent)

      Intervenijent u potporu tuženiku: Češka Republika (zastupnici: M. Smolek, T. Müller i J. Vláčil, agenti), Republika Poljska (zastupnik: B. Majczyna, agent) i Polskie Sieci Elektroenergetyczne S.A. (Konstancin-Jeziorna, Poljska) (zastupnici: M. Motylewski i A. Kulińska, a zatim H. Napieła i K. Figurska, odvjetnici)

      Predmet

   Tužbeni zahtjev na temelju članka 263. UFEU-a kojim se zahtijeva poništenje Odluke A-001-2015 ACER-ova Odbora za žalbe od 16. prosinca 2015. o odbacivanju žalbe protiv mišljenja ACER-a br. 09/2015 od 23. rujna 2015. o usklađenosti odluka nacionalnih regulatornih tijela kojima se odobravaju metode dodjele prekograničnog prijenosnog kapaciteta u regiji središnje i istočne Europe s Uredbom (EZ) br. 714/2009 Europskog parlamenta i Vijeća od 13. srpnja 2009. o uvjetima za pristup mreži za prekograničnu razmjenu električne energije i stavljanju izvan snage Uredbe (EZ) br. 1228/2003 (SL 2009., L 211, str. 15.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 12., svezak 4., str. 8.), uključujući smjernice o upravljanju i dodjeli raspoloživih prijenosnih kapaciteta interkonekcija između nacionalnih sustava, koje se nalaze u Prilogu I. toj uredbi.

      Izreka

               1.

               Tužba se odbija.

               2.

               Energie-Control Austria für die Regulierung der Elektrizitäts- und Erdgaswirtschaft (E-Control) će snositi vlastite troškove kao i troškove Agencije za suradnju energetskih regulatora (ACER).

               3.

               Češka Republika, Republika Poljska, Republika Austrija i Polskie Sieci Elektroenergetyczne S.A. snosit će vlastite troškove.

      (1)  SL C 156, 2. 5. 2016.


title: Predmet T-361/15: Presuda Općeg suda od 12. travnja 2016. – Choice protiv EUIPO-a (Choice chocolate & ice cream) („Žig Europske unije — Prijava figurativnog žiga Europske unije Choice chocolate & ice cream — Apsolutni razlog za odbijanje — Opisni karakter — Članak 7. stavak 1. točka (c) Uredbe (EZ) br. 207/2009”)

text:
               30.5.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 191/29

         Presuda Općeg suda od 12. travnja 2016. – Choice protiv EUIPO-a (Choice chocolate & ice cream)
   (Predmet T-361/15) (1)

   ((„Žig Europske unije - Prijava figurativnog žiga Europske unije Choice chocolate & ice cream - Apsolutni razlog za odbijanje - Opisni karakter - Članak 7. stavak 1. točka (c) Uredbe (EZ) br. 207/2009”))
   (2016/C 191/37)
   Jezik postupka: poljski

      Stranke

      Tužitelj: Choice sp. z o.o. (Legnica, Poljska) (zastupnik: T. Mielke, odvjetnik)

      Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (zastupnik: D. Walicka, agent)

      Predmet

   Tužba protiv odluke petog žalbenog vijeća EUIPO-a od 30. travnja 2015. (predmet R 2221/2014-5) u vezi prijave za registraciju figurativnog znaka Choice chocolate & ice cream kao žiga Europske unije.

      Izreka

               1.

               Tužba se odbija.

               2.

               Choice sp. z o.o. nalaže se snošenje troškova.

      (1)  SL C 294, 7. 9. 2015.


title: Predmet T-232/16 P: Presuda Općeg suda od 19. siječnja 2017. – Komisija protiv Friebergera i Vallina („Žalba — Javna služba — Dužnosnici — Mirovine — Reforma Pravilnika o osoblju — Povećanje dobi za umirovljenje — Odluka kojom se odbija ponovni izračun bonusa u vezi s mirovinskim pravima — Načelo ne ultra petita — Pogreška koja se tiče prava — Obveza obrazlaganja”)

text:
               27.2.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 63/28

         Presuda Općeg suda od 19. siječnja 2017. – Komisija protiv Friebergera i Vallina
   (Predmet T-232/16 P) (1)

   ((„Žalba - Javna služba - Dužnosnici - Mirovine - Reforma Pravilnika o osoblju - Povećanje dobi za umirovljenje - Odluka kojom se odbija ponovni izračun bonusa u vezi s mirovinskim pravima - Načelo ne ultra petita - Pogreška koja se tiče prava - Obveza obrazlaganja”))
   (2017/C 063/39)
   Jezik postupka: francuski

      Stranke

      Žalitelj: Europska komisija (zastupnici: G. Berscheid i G. Gattinara, agenti)

      Druge stranke u postupku: Jürgen Frieberger (Woluwe-Saint-Lambert, Belgija), Benjamin Vallin (Saint-Gilles, Belgija) (zastupnici: J.-N. Louis i N. de Montigny, odvjetnici)

      Predmet

   Žalba protiv presude Službeničkog suda Europske unije (treće vijeće) od 2. ožujka 2016., Frieberger i Vallin/Komisija (F-3/15, EU:F:2016:26) kojom se zahtijeva ukidanje te presude.

      Izreka

               1.

               Ukida se presuda Službeničkog suda Europske unije (treće vijeće) od 2. ožujka 2016., Frieberger i Vallin/Komisija (F-3/15).

               2.

               Odbija se tužba koju su Jürgen Frieberger i Benjamin Vallin podnijeli Službeničkom sudu u predmetu F-3/15.

               3.

               Svaka stranka snosi vlastite troškove u vezi sa žalbenim postupkom.

               4.

               J. Frieberger i B. Vallin snosit će troškove u vezi s postupkom pred Službeničkim sudom, uključujući i troškove Europske komisije.

      (1)  SL C 243, 4. 7. 2016.


title: Predmet C-287/17: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 19. svibnja 2017. uputio Okresní soud v Českých Budějovicích (Češka Republika) – Česká pojišťovna a.s. protiv WCZ, spol. s r.o.

text:
               14.8.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 269/3

         Zahtjev za prethodnu odluku koji je 19. svibnja 2017. uputio Okresní soud v Českých Budějovicích (Češka Republika) – Česká pojišťovna a.s. protiv WCZ, spol. s r.o.
   (Predmet C-287/17)
   (2017/C 269/05)
   Jezik postupka: češki

      Sud koji je uputio zahtjev

   Okresní soud v Českých Budějovicích

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelj: Česká pojišťovna a.s.

      Tuženik: WCZ, spol. s r.o.

      Prethodno pitanje

   Treba li članak 6. stavke 1. i 3. Direktive 2011/7/EU (1) Europskog parlamenta i Vijeća od 16. veljače 2011. o borbi protiv kašnjenja u plaćanju u poslovnim transakcijama tumačiti na način da od suda zahtijevaju da tužitelju koji je uspio u sporu o plaćanju tražbine iz poslovne transakcije definirane u članku 3. ili 4. te direktive dodijeli iznos od 40 eura (ili jednaku vrijednost u nacionalnoj valuti), kao i naknadu troškova sudskog postupka, uključujući naknadu troškova opomene tuženiku prije podnošenja tužbe, u iznosu određenom postupovnim odredbama države članice?

      (1)  SL 2011. L 48, str. 1., SL posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 17., svezak 2., str. 200.


title: Predmet C-74/15: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 18. veljače 2015. uputio Curtea de Apel Oradea (Rumunjska) – Dumitru Tarcău, Ileana Tarcău protiv Banca Comercială Intesa Sanpaolo România SA – Sucursala Baia Mare i dr.

text:
               26.5.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 171/14

         Zahtjev za prethodnu odluku koji je 18. veljače 2015. uputio Curtea de Apel Oradea (Rumunjska) – Dumitru Tarcău, Ileana Tarcău protiv Banca Comercială Intesa Sanpaolo România SA – Sucursala Baia Mare i dr.
   (Predmet C-74/15)
   (2015/C 171/16)
   Jezik postupka: rumunjski

      Sud koji je uputio zahtjev

   Curtea de Apel Oradea

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelji: Dumitru Tarcău, Ileana Tarcău

      Tuženici: Banca Comercială Intesa Sanpaolo România SA – Sucursala Baia Mare, Banca Comercială Intesa Sanpaolo România SA Arad, Cristian Nicolae Tarcău, Corina Tarcău, SC Magenta, koju zastupa stečajni upravitelj Pareto Grup IPURL, SC Crisco SRL, koji zastupa posebni sudski upravitelj CII Renata Moldovan, SC Crisco SRL, koji zastupa posebni upravitelj Cristian Tarcău

      Prethodna pitanja

               1.

               Treba li članak 2. točku (b) Direktive 93/13/EEZ (1), kada je riječ o definiciji pojma „potrošača”, tumačiti tako da u tu definiciju ulaze ili naprotiv da su iz nje isključene fizičke osobe koje su u svojstvu jamaca potpisale dodatne akte i akcesorne ugovore (ugovore o jamstvu, ugovore o osiguranju nekretninom) ugovoru o kreditu koji je sklopilo trgovačko društvo za obavljanje svoje djelatnosti pri čemu te fizičke osobe nemaju nikakve veze s djelatnošću trgovačkog društva i djelovale su u cilju koji izlazi iz okvira njihovog obrta, poduzeća i profesije?

               2.

               Treba li članak 1. stavak 1. Direktive 93/13/EEZ tumačiti tako da u područje primjene te direktive ulaze samo ugovori sklopljeni između trgovaca i potrošača čiji je predmet prodaja robe ili usluga ili u područje primjene navedene direktive ulaze i popratni ugovori (ugovor o osiguranju, ugovor o jamstvu) ugovoru o kreditu čiji je korisnik trgovačko društvo, koji su sklopljeni s fizičkim osobama koje nemaju nikakve veze s djelatnošću trgovačkog društva i djelovale su u cilju koji izlazi iz okvira njihovog obrta, poduzeća i profesije?

      (1)  Direktiva Vijeća 93/13/EEZ od 5. travnja 1993. o nepoštenim uvjetima u potrošačkim ugovorima (SL L 95, str. 29.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 15., svezak 12., str. 24.)


title: Predmet T-132/16: Tužba podnesena 23. ožujka 2016. – PayPal protiv EUIPO-a – Hub Culture (VENMO)

text:
               30.5.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 191/37

         Tužba podnesena 23. ožujka 2016. – PayPal protiv EUIPO-a – Hub Culture (VENMO)
   (Predmet T-132/16)
   (2016/C 191/49)
   Jezik na kojem je tužba podnesena: engleski

      Stranke

      Tužitelj: PayPal, Inc. (San Jose, Kalifonija, Sjedinjene Američke Države) (zastupnici: A. Renck, odvjetnik i I. Junkar, Solicitor)

      Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO)

      Druga stranka pred žalbenim vijećem: Hub Culture Ltd (Hamilton, Bermuda)

      Podaci o postupku pred EUIPO-om

      Nositelj spornog žiga: druga stranka pred žalbenim vijećem

      Predmetni sporni žig: verbalni žig Europske unije ‚VENMO’ – žig Europske unije br. 9 509 357

      Postupak pred EUIPO-om: postupak proglašavanja žiga ništavim

      Pobijana odluka: odluka petog žalbenog vijeća EUIPO-a od 12. siječnja 2016. u predmetu R 2974/2014-5

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

               —

               poništi pobijanu odluku;

               —

               naloži EUIPO-u i drugoj stranci u postupku pred žalbenim vijećem, ako se uključi kao intervenijent, snošenje troškova postupka.

      Tužbeni razlog

               —

               povreda članka 52. stavka 1. točke (b) Uredbe br. 207/2009.


title: Predmet T-192/16: Tužba podnesena 22. travnja 2016. – NF protiv Europskog vijeća

text:
               27.6.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 232/25

         Tužba podnesena 22. travnja 2016. – NF protiv Europskog vijeća
   (Predmet T-192/16)
   (2016/C 232/33)
   Jezik postupka: engleski

      Stranke

      Tužitelj: NF (Lezbos, Grčka) (zastupnik: B. Burns, Solicitor)

      Tuženik: Europsko vijeće

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

               —

               proglasi ništavim sporazum između Europskog vijeća i Turske od 18. ožujka 2016., naslovljen „Izjava EU-a i Turske, 18. ožujka 2016.”;

               —

               naloži plaćanje tužiteljevih troškova.

      Tužbeni razlozi i glavni argumenti

   U prilog osnovanosti tužbe tužitelj ističe pet tužbenih razloga.

               1.

               Prvi tužbeni razlog, kojim se navodi da je sporazum između Europskog vijeća i Turske od 18. ožujka 2016., naslovljen „Izjava EU-a i Turske, 18. ožujka 2016.”, nespojiv s temeljnim pravima EU-a, a osobito s člancima 1., 18. i 19. Povelje Europske unije o temeljnim pravima.

               2.

               Drugi tužbeni razlog, kojim se navodi da Turska nije sigurna treća zemlja u smislu članka 36. Direktive 2005/85/EZ od 1. prosinca 2005. o minimalnim normama koje se odnose na postupke priznavanja i ukidanja statusa izbjeglica u državama članicama (SL L 326, 13.12.2005, str. 13.-34.; SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 19., svezak 7., str. 19.).

               3.

               Treći tužbeni razlog, kojim se navodi da je trebalo primijeniti Direktivu 2001/55/EZ od 20. srpnja 2001. o minimalnim standardima za dodjelu privremene zaštite u slučaju masovnog priljeva raseljenih osoba te o mjerama za promicanje uravnoteženih napora država članica pri prihvatu i snošenju posljedica prihvata tih osoba (SL L 212, 7.8.2001, str. 12.-23.; SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 19., svezak 8., str. 49.).

               4.

               Četvrti tužbeni razlog, kojim se navodi da pobijani sporazum u stvarnosti predstavlja obvezujući sporazum ili „akt” koji prema tužitelju proizvodi pravne učinke, i da nepostupanje u skladu s člankom 218. UFEU-a i/ili člankom 78. stavkom 3. UFEU-a, uzetima zajedno ili odvojeno, dovodi do nevaljanosti pobijanog sporazuma.

               5.

               Peti tužbeni razlog, kojim se tvrdi da je prekršena zabrana kolektivnog protjerivanja u smislu članka 19. stavka 1. Povelje Europske unije o temeljnim pravima.


title: Predmet T-368/15 R: Rješenje predsjednika Općeg suda od 1. rujna 2015. – Alcimos Consulting protiv ESB-a („Privremena pravna zaštita — Ekonomska i monetarna politika — Odluke koje je donijelo Upravno vijeće ESB-a — Likvidnosna pomoć u izvanrednim situacijama odobrena grčkim bankama — Zahtjev za suspenziju primjene — Povreda formalnih zahtjeva — Nedopuštenost”)

text:
               16.11.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 381/43

         Rješenje predsjednika Općeg suda od 1. rujna 2015. – Alcimos Consulting protiv ESB-a
   (Predmet T-368/15 R)
   ((„Privremena pravna zaštita - Ekonomska i monetarna politika - Odluke koje je donijelo Upravno vijeće ESB-a - Likvidnosna pomoć u izvanrednim situacijama odobrena grčkim bankama - Zahtjev za suspenziju primjene - Povreda formalnih zahtjeva - Nedopuštenost”))
   (2015/C 381/51)
   Jezik postupka: engleski

      Stranke

      Tužitelj: Alcimos Consulting SMPC (Atena, Grčka) (zastupnik: F. Rodolaki, odvjetnik)

      Tuženik: Europska središnja banka (ESB)

      Predmet

   Zahtjev za suspenziju primjene odluka koje je donijelo Upravno vijeće ESB-a 28. lipnja i 6. srpnja 2015. koje se odnose na razinu likvidnosne pomoći u izvanrednim situacijama odobrene grčkim bankama.

      Izreka

               1.

               Zahtjev za privremenu pravnu zaštitu se odbacuje.

               2.

               O troškovima će se odlučiti naknadno.


title: Predmet C-380/15: Rješenje Suda (peto vijeće) od 23. veljače 2016. (zahtjev za prethodnu odluku Audiencia Provincial de les Illes Balears – Španjolska) – Francisca Garzón Ramos, José Javier Ramos Martín protiv Banco de Caja España de Inversiones, Salamanca y Soria SA, Intercotrans SL (Zahtjev za prethodnu odluku — Povelja Europske unije o temeljnim pravima — Pravo na učinkovitu pravnu zaštitu — Ovršni postupak na temelju hipoteke — Ovlasti nacionalnog suda pred kojim se vodi postupak — Neprovođenje prava Unije — Članak 53. stavak 2. Poslovnika Suda — Očita nenadležnost Suda)

text:
               6.6.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 200/4

         Rješenje Suda (peto vijeće) od 23. veljače 2016. (zahtjev za prethodnu odluku Audiencia Provincial de les Illes Balears – Španjolska) – Francisca Garzón Ramos, José Javier Ramos Martín protiv Banco de Caja España de Inversiones, Salamanca y Soria SA, Intercotrans SL
   (Predmet C-380/15) (1)

   ((Zahtjev za prethodnu odluku - Povelja Europske unije o temeljnim pravima - Pravo na učinkovitu pravnu zaštitu - Ovršni postupak na temelju hipoteke - Ovlasti nacionalnog suda pred kojim se vodi postupak - Neprovođenje prava Unije - Članak 53. stavak 2. Poslovnika Suda - Očita nenadležnost Suda))
   (2016/C 200/05)
   Jezik postupka: španjolski

      Sud koji je uputio zahtjev

   Audiencia Provincial de les Illes Balears

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelji: Francisca Garzón Ramos, José Javier Ramos Martín

      Tuženici: Banco de Caja España de Inversiones, Salamanca y Soria SA, Intercotrans SL

      Izreka

   Sud Europske unije očito je nenadležan odgovoriti na pitanja koja mu je postavio Audiencia Provincial de les Illes Balears (provincijski sud na Balearskim otocima, Španjolska) odlukom od 1. srpnja 2015.

      (1)  SL C 354, 26. 10. 2015.


title: Predmet C-549/15: Presuda Suda (drugo vijeće) od 22. lipnja 2017. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Förvaltningsrätten i Linköping – Švedska) – E.ON Biofor Sverige AB protiv Statens energimyndighet (Zahtjev za prethodnu odluku — Promicanje energije iz obnovljivih izvora — Biogoriva namijenjena prometu — Direktiva 2009/28/EZ — Članak 18. stavak 1. — Sustav „masene bilance” čija je svrha osigurati da bioplin poštuje propisane kriterije održivosti — Valjanost — Članci 34. i 114. UFEU-a — Nacionalni propisi koji zahtijevaju da se masena bilanca izvrši na točno određenoj lokaciji — Praksa nadležnog nacionalnog tijela kojom se prihvaća da taj uvjet može biti ispunjen ako se održivi bioplin prenosi putem nacionalne plinske mreže — Odluka navedenog tijela kojom se isključuje mogućnost da se taj isti uvjet može ispuniti uvozom održivog bioplina iz drugih država članica putem nacionalnih međusobno povezanih plinskih mreža — Slobodno kretanje robe)

text:
               21.8.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 277/5

         Presuda Suda (drugo vijeće) od 22. lipnja 2017. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Förvaltningsrätten i Linköping – Švedska) – E.ON Biofor Sverige AB protiv Statens energimyndighet
   (Predmet C-549/15) (1)

   ((Zahtjev za prethodnu odluku - Promicanje energije iz obnovljivih izvora - Biogoriva namijenjena prometu - Direktiva 2009/28/EZ - Članak 18. stavak 1. - Sustav „masene bilance” čija je svrha osigurati da bioplin poštuje propisane kriterije održivosti - Valjanost - Članci 34. i 114. UFEU-a - Nacionalni propisi koji zahtijevaju da se masena bilanca izvrši na točno određenoj lokaciji - Praksa nadležnog nacionalnog tijela kojom se prihvaća da taj uvjet može biti ispunjen ako se održivi bioplin prenosi putem nacionalne plinske mreže - Odluka navedenog tijela kojom se isključuje mogućnost da se taj isti uvjet može ispuniti uvozom održivog bioplina iz drugih država članica putem nacionalnih međusobno povezanih plinskih mreža - Slobodno kretanje robe))
   (2017/C 277/06)
   Jezik postupka: švedski

      Sud koji je uputio zahtjev

   Förvaltningsrätten i Linköping

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelj: E.ON Biofor Sverige AB

      Tuženik: Statens energimyndighet

      Izreka

               1.

               Članak 18. stavak 1. Direktive 2009/28/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 23. travnja 2009. o promicanju uporabe energije iz obnovljivih izvora te o izmjeni i kasnijem stavljanju izvan snage direktiva 2001/77/EZ i 2003/30/EZ, treba tumačiti na način da mu nije cilj stvoriti obvezu državama članicama da odobre uvoz putem njihovih nacionalnih međusobno povezanih mreža plinovoda održivog bioplina koji ispunjava kriterije održivosti iz članka 17. te direktive koji je namijenjen tomu da ga se upotrebljava kao biogorivo.

               2.

               Ispitivanje drugog pitanja nije otkrilo elemente koji bi utjecali na valjanost članka 18. stavka 1. Direktive 2009/28.

               3.

               Članak 34. UFEU-a treba tumačiti na način da mu se protivi odluka kao što je ona o kojoj je riječ u glavnom postupku, kojom nacionalno tijelo želi isključiti mogućnost da gospodarski subjekt provede sustav masene bilance u smislu članka 18. stavka 1. Direktive 2009/28 u pogledu održivog bioplina prenesenog putem međusobno povezanih nacionalnih mreža plinovoda na temelju odredbe koju je to tijelo donijelo i prema kojoj takvu masenu bilancu valja izvršiti na „točno određenoj lokaciji”, iako navedeno tijelo na osnovi te odredbe priznaje da se sustav masene bilance može provesti u pogledu održivog bioplina prenesenog putem nacionalne mreže plinovoda države članice čije je to tijelo.

      (1)  SL C 7, 11. 1. 2016.


title: Predmet T-525/15: Rješenje Općeg suda od 5. travnja 2016. – Petro Suisse Intertrade protiv Vijeća

text:
               30.5.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 191/46

         Rješenje Općeg suda od 5. travnja 2016. – Petro Suisse Intertrade protiv Vijeća
   (Predmet T-525/15) (1)

   (2016/C 191/64)
   Jezik postupka: engleski
   Predsjednik sedmog vijeća odredio je brisanje predmeta.

      (1)  SL C 371, 9. 11. 2015.


title: Predmet C-616/11: Presuda Suda (peto vijeće) od 9. travnja 2014. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Oberster Gerichtshof – Austrija) – T-Mobile Austria GmbH protiv Verein für Konsumenteninformation (Direktiva 2007/64/EZ — Platne usluge — Članak 4. točka 23. — Pojam platnog instrumenta — Nalozi za prijenos izdani putem interneta i naloga za plaćanje na papirnatom obrascu — Članak 52. stavak 3. — Pravo primatelja plaćanja da od platitelja traži naknadu za korištenje platnog instrumenta — Ovlast država članica da propišu opću zabranu — Ugovor između operatera mobilne telefonije i pojedinaca)

text:
               10.6.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 175/4

         Presuda Suda (peto vijeće) od 9. travnja 2014. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Oberster Gerichtshof – Austrija) – T-Mobile Austria GmbH protiv Verein für Konsumenteninformation
   (Predmet C-616/11) (1)

   ((Direktiva 2007/64/EZ - Platne usluge - Članak 4. točka 23. - Pojam platnog instrumenta - Nalozi za prijenos izdani putem interneta i naloga za plaćanje na papirnatom obrascu - Članak 52. stavak 3. - Pravo primatelja plaćanja da od platitelja traži naknadu za korištenje platnog instrumenta - Ovlast država članica da propišu opću zabranu - Ugovor između operatera mobilne telefonije i pojedinaca))
   2014/C 175/04
   Jezik postupka: njemački

      Sud koji je uputio zahtjev

   Oberster Gerichtshof

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelj: T-Mobile Austria GmbH

      Tuženik: Verein für Konsumenteninformation

      Predmet

   Zahtjev za prethodnu odluku – Oberster Gerichtshof – Tumačenje članka 4. točke 23. i članka 52. stavka 3. Direktive 2007/64/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 13. studenoga 2007. o platnim uslugama na unutarnjem tržištu, i o izmjeni direktiva 97/7/EZ, 2002/65/EZ, 2005/60/EZ i 2006/48/EZ te stavljanju izvan snage Direktive 97/5/EZ (SL L 319, str. 1.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 10., svezak 2., str. 172.). – Područje primjene – Pojam „instrument plaćanja” – Nacionalni pravni propis koji predviđa opću zabranu naplate naknade za korištenje platnog instrumenta – Ugovor između operatera mobilne telefonije i pojedinaca – Plaćanje na temelju potpisanog naloga za prijenos putem papirnatog obrasca, naloga za prijenos putem papirnatog obrasca ili naloga za prijenos putem interneta

      Izreka

               1.

               Članak 52. stavak 3. Direktive 2007/64/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 13. studenoga 2007. o platnim uslugama na unutarnjem tržištu i o izmjeni direktiva 97/7/EZ, 2002/65/EZ, 2005/60/EZ i 2006/48/EZ te stavljanju izvan snage Direktive 97/5/EZ treba tumačiti na način da se primjenjuje na korištenje platnog instrumenta u okviru ugovornog odnosa između operatera mobilne telefonije kao primatelja plaćanja i njegovog klijenta kao platitelja.

               2.

               Članak 4. točku 23. Direktive 2007/64 treba tumačiti na način da i postupak izdavanja naloga za prijenos putem naloga za prijenos koji je vlastoručno potpisao platitelj i postupak izdavanja naloga za prijenos putem interneta predstavljaju platne instrumente u smislu te odredbe.

               3.

               Članak 52. stavak 3. Direktive 2007/64 treba tumačiti na način da državama članicama daje ovlast da na općenit način primateljima plaćanja zabrane da od platitelja traže naknadu za upotrebu svih platnih instrumenata, pod uvjetom da nacionalni propis u cijelosti uzima u obzir potrebu poticanja konkurencije te poticanja uporabe djelotvornih platnih instrumenata, što treba provjeriti sud koji je uputio zahtjev.

      (1)  SL C 73, 10.3.2012.


title: Spojeni predmeti T-279/15 do T-282/15: Presuda Općeg suda od 23. veljače 2016. – Pirelli Tyre protiv OHIM-a (gazni sloj i drugo) („Dizajn Zajednice — Dizajni Zajednice koji prikazuju gazni sloj i gumene premaze za kotače vozila — Nepostojanje zahtjeva za obnavljanjem i brisanje dizajna nakon isteka registracije — Zahtjev za povrat u prijašnje stanje i za obnavljanjem dizajna”)

text:
               18.4.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 136/34

         Presuda Općeg suda od 23. veljače 2016. – Pirelli Tyre protiv OHIM-a (gazni sloj i drugo)
   (Spojeni predmeti T-279/15 do T-282/15) (1)

   ((„Dizajn Zajednice - Dizajni Zajednice koji prikazuju gazni sloj i gumene premaze za kotače vozila - Nepostojanje zahtjeva za obnavljanjem i brisanje dizajna nakon isteka registracije - Zahtjev za povrat u prijašnje stanje i za obnavljanjem dizajna”))
   (2016/C 136/48)
   Jezik postupka: talijanski

      Stranke

      Tužitelj: Pirelli Tyre SpA (Milano, Italija) (zastupnici: D. Caneva i G. Fucci, odvjetnici)

      Tuženik: Ured za usklađivanje na unutarnjem tržištu (žigovi i dizajni) (zastupnik: P. Bullock, agent)

      Predmet

   Četiri tužbe protiv odluka trećeg žalbenog vijeća OHIM-a od 8. siječnja 2015. (predmeti R 1285/2014-3 i R 1286/2014-3) i od 11. veljače 2015. (predmeti R 1287/2014-3 i R 1288/2014-3) u vezi sa zahtjevima za povrat u prijašnje stanje.

      Izreka

               1.

               Tužbe se odbijaju.

               2.

               Nalaže se Pirelli Tyre SpA snošenje troškova.

      (1)  SL C 270, 17. 8. 2015.


title: Predmet C-360/15: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 13. srpnja 2015. uputio Hoge Raad der Nederlanden (Nizozemska) – College van Burgemeester en Wethouders van de gemeente Amersfoort protiv X BV

text:
               19.10.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 346/4

         Zahtjev za prethodnu odluku koji je 13. srpnja 2015. uputio Hoge Raad der Nederlanden (Nizozemska) – College van Burgemeester en Wethouders van de gemeente Amersfoort protiv X BV
   (Predmet C-360/15)
   (2015/C 346/04)
   Jezik postupka: nizozemski

      Sud koji je uputio zahtjev

   Hoge Raad der Nederlanden

      Stranke glavnog postupka

      Žalitelj u kasacijskom postupku: College van Burgemeester en Wethouders van de gemeente Amersfoort

      Druga stranka u postupku: X BV

      Prethodna pitanja

               1.

               Treba li članak 2. stavak 3. Direktive 2006/123/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 12. prosinca 2006. o uslugama na unutarnjem tržištu (1) tumačiti na način da se ta odredba primjenjuje na naplatu pristojbi koju tijelo države članice provodi u svrhu obrade zahtjeva za izdavanje suglasnosti u pogledu vremena, mjesta i načina na koji će se izvršiti radovi iskapanja u vezi s polaganjem kabela za javnu elektroničku komunikacijsku mrežu?

               2.

               Treba li Poglavlje III. Direktive 2006/123/EZ tumačiti na način da se primjenjuje i u potpuno unutarnjim situacijama?

               3.

               Treba li Direktivu 2006/123/EZ, s obzirom na njezinu uvodnu izjavu 9. tumačiti na način da se ona ne primjenjuje na nacionalni propis prema kojem se namjeravano poduzimanje radova iskapanja u vezi s polaganjem, održavanjem i uklanjanjem kabela za javnu elektroničku komunikacijsku mrežu mora prijaviti općinskom vijeću, dok općinsko vijeće nije ovlašteno zabraniti prijavljene radove, iako može postaviti svoje uvjete u pogledu mjesta, vremena i načina na koji će se izvršiti ti radovi kao i u odnosu na poticanje zajedničkog korištenja infrastrukture i usuglašavanje tih radova s voditeljima građevinskih zemljanih radova koji su već u tijeku?

               4.

               Treba li članak 4. točku 6. Direktive 2006/123/EZ tumačiti na način da se ta odredba primjenjuje na rješenje o davanju suglasnosti koje se tiče mjesta, vremena i načina na koji će se izvršiti radovi iskapanja u vezi s polaganjem kabela za javnu elektroničku komunikacijsku mrežu, iako dotično tijelo države članice nije ovlašteno zabraniti takve radove?

               5.

                           a)

                           Ako se uzimajući u obzir odgovore na prethodna pitanja članak 13. stavak 2. Direktive 2006/123/EZ primjenjuje u konkretnom predmetu: ima li ta odredba izravan učinak?

                           b)

                           U slučaju potvrdnog odgovora na peto pitanje pod točkom (a): smiju li se troškovi za koje se ispostavlja račun na temelju članka 13. stavka 2. Direktive 2006/123/EZ u ovom slučaju izračunati na temelju procijenjenih troškova za sve zahtjeve koji se podnose, na temelju troškova svih zahtjeva koji su slični predmetnom zahtjevu ili na temelju troškova pojedinačnih zahtjeva?

                           c)

                           U slučaju potvrdnog odgovora na peto pitanje pod točkom (a): prema kojim kriterijima treba raspodijeliti neizravne i fiksne troškove na konkretne zahtjeve za ovlašćivanje u skladu s člankom 13. stavkom 2. Direktive 2006/123/EZ?

      (1)  SL L 376, str. 36. (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 13., svezak 47., str. 160.).


title: Predmet T-597/14: Tužba podnesena 11. kolovoza 2014. – Cham i Bena Properties protiv Vijeća

text:
               20.10.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 372/21

         Tužba podnesena 11. kolovoza 2014. – Cham i Bena Properties protiv Vijeća
   (Predmet T-597/14)
   2014/C 372/26
   Jezik postupka: francuski

      Stranke

      Tužitelji: Cham Holding Co. SA i Bena Properties Co. SA (Damask, Sirija) (zastupnici: E. Ruchat i C. Cornet d’Elzius, odvjetnici)

      Tuženik: Vijeće Europske unije

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelji od Općeg suda zahtijevaju da:

               —

               utvrdi tužbu tužiteljâ dopuštenom i osnovanom;

               —

               posljedično, naloži Europskoj uniji snošenje naknade štete u visini 43.000.000 EUR koju su tužitelji pretrpjeli u vezi s obustavom projekta „Yasmeen Rotana”;

               —

               naloži imenovanje vještaka radi utvrđivanja potpune štete koju su pretrpjeli tužitelji;

               —

               naloži Vijeću Europske Unije snošenje troškova postupka.

      Tužbeni razlozi i glavni argumenti

   U prilog svoje tužbe tužitelji ističu tri tužbena razloga koji su u bitnome identični ili slični tužbenim razlozima navedenima u okviru predmeta T-432/11, Makhlouf/Conseil.


title: Predmet C-486/13: Zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Juzgado de Primera Instancia e Instrucción n °2 de Marchena (Španjolska) 10. rujna 2013. — Caixabank SA protiv Antonia Galána Rodrígueza

text:
               30.11.2013

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 352/6

         Zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Juzgado de Primera Instancia e Instrucción no 2 de Marchena (Španjolska) 10. rujna 2013. — Caixabank SA protiv Antonia Galána Rodrígueza
   (Predmet C-486/13)
   2013/C 352/10
   Jezik postupka: španjolski

      Sud koji je uputio zahtjev

   Juzgado de Primera Instancia e Instrucción no 2 de Marchena

      Stranke u glavnom postupku

      Tužitelj: Caixabank SA

      Tuženik: Antonio Galán Rodríguez

      Prethodna pitanja

               1.

               Treba li nacionalni sudac, u skladu s Direktivom Vijeća 93/13/EEZ (1) od 5. travnja 1993. o nepoštenim uvjetima u potrošačkim ugovorima, osobito s člankom 6. stavkom 1. Direktive, kada utvrdi postojanje nepoštenog uvjeta koji se odnosi na zatezne kamate kod hipotekarnih zajmova, a s ciljem da zajamči zaštitu potrošača i korisnika u skladu s načelima ekvivalentnosti i djelotvornosti, proglasiti taj uvjet ništavim i neobvezujućim ili, suprotno tome, treba ublažiti uvjet u pogledu kamata, nalažući vjerovniku koji traži izvršenje ili zajmodavcu da ponovno obračuna kamate?

               2.

               Ne predstavlja li druga prijelazna odredba zakona 1/2013 od 14. svibnja 2013. jasno ograničenje zaštite interesa potrošača time što implicitno nameće tijelu sudbene vlasti obvezu da ublaži uvjet zatezne kamate koji se može ocijeniti nepoštenim, ponovno obračunavajući ugovorene kamate i održavajući na snazi nepoštenu ugovornu odredbu, umjesto da proglasi uvjet ništavim i neobvezujućim za potrošača?

               3.

               Krši li druga prijelazna odredba zakona 1/2013 od 14. svibnja 2013. Direktivu Vijeća 93/13/EEZ od 5. travnja 1993. o nepoštenim uvjetima u potrošačkim ugovorima, osobito članak 6. stavak 1. navedene direktive, time što onemogućava primjenu načela ekvivalentnosti i djelotvornosti u području zaštite potrošača i izbjegava primjenu sankcije ništavosti i neobveznosti uvjetâ zateznih kamata koji se mogu ocijeniti nepoštenima, a koji su ugovoreni prilikom sklapanja hipotekarnih zajmova prije stupanja na snagu zakona 1/2013 od 14. svibnja 2013.?

      (1)  (SL L 95, str. 29) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 15., svezak 12., str. 24.)


title: Predmet F-81/14: Presuda Službeničkog suda (sudac pojedinac) od 27. listopada 2015. – Labiri protiv Odbora regija (Javna služba — Dužnosnici — Postupak promaknuća za 2013. godinu — Odluka o nepromicanju tužitelja — Članak 45. stavak 1. Pravilnika — Usporedba zasluga)

text:
               7.12.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 406/44

         Presuda Službeničkog suda (sudac pojedinac) od 27. listopada 2015. – Labiri protiv Odbora regija
   (Predmet F-81/14) (1)

   ((Javna služba - Dužnosnici - Postupak promaknuća za 2013. godinu - Odluka o nepromicanju tužitelja - Članak 45. stavak 1. Pravilnika - Usporedba zasluga))
   (2015/C 406/45)
   Jezik postupka: francuski

      Stranke

      Tužitelj: Vassilliki Labiri (Bruxelles, Belgija) (zastupnici: J.-N. Louis, D. de Abreu Caldas i R. Metz, odvjetnici, zatim J.-N. Louis, R. Metz, N. de Montigny, D. Verbeke i T. Van Lysebeth, odvjetnici)

      Tuženik: Odbor regija Europske unije (zastupnici: J. C. Cañoto Argüelles i S. Bachotet, agenti, prvotno uz asistenciju B. Cambiera i G. Ladrièrea, odvjetnika, potom B. Cambiera i T. Cambiera, odvjetnika)

      Predmet

   Zahtjev za poništenje odluke o nepromicanju tužiteljice u sljedeći razred (AD 13) u postupku promaknuća Odbora regija za 2013.

      Izreka presude

               1.

               Tužba se odbija.

               2.

               V. Labiri snosi vlastite troškove te joj se nalaže snošenje troškova Odbora regija Europske unije.

      (1)  SL C 388, 3. 11. 2014., str. 32


title: Predmet T-202/10 RENV: Rješenje Općeg suda od 12. svibnja 2015. – Stichting Woonlinie i dr. protiv Komisije „Državne potpore — Stambeni objekti za socijalno stanovanje — Program potpora u korist stambenih društava — Postojeće potpore — Odluka o prihvaćanju obveze države članice — Očito neosnovana tužba”

text:
               6.7.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 221/15

         Rješenje Općeg suda od 12. svibnja 2015. – Stichting Woonlinie i dr. protiv Komisije
   (Predmet T-202/10 RENV) (1)

   („Državne potpore - Stambeni objekti za socijalno stanovanje - Program potpora u korist stambenih društava - Postojeće potpore - Odluka o prihvaćanju obveze države članice - Očito neosnovana tužba”)
   (2015/C 221/21)
   Jezik postupka: nizozemski

      Stranke

      Tužitelji: Stichting Woonlinie (Woudrichem, Nizozemska); Stichting Allee Wonen (Roosendaal, Nizozemska); Woningstichting Volksbelang (Wijk bij Duurstede, Nizozemska); Stichting WoonInvest (Leidschendam-Voorburg, Nizozemska); Stichting Woonstede (Ede, Nizozemska) (zastupnici: P. Glazener i E. Henny, zatim P. Glazener, odvjetnici)

      Tuženik: Europska komisija (zastupnici: P.-J. Loewenthal i S. Noë, agenti)

      Intervenijent u potporu tužiteljima: Kraljevina Belgija (zastupnici: T. Materne i J.-C. Halleux, zatim J.-C. Halleux, agenti)

      Intervenijent u potporu tuženiku: Vereniging van Institutionele Beleggers in Vastgoed, Nederland (IVBN) (Voorburg, Nizozemska) (zastupnik: M. Meulenbelt, odvjetnik)

      Predmet

   Tužba za djelomično poništenje odluke Komisije C (2009) 9963 final od 15. prosinca 2009.o državnim potporama E 2/2005 i N 642/2009 – Nizozemska – Postojeća potpora i specifična potpora po projektima u korist stambenih društava.

      Izreka

               1.

               Tužba se odbija.

               2.

               Društva Stichting Woonlinie, Stichting Allee Wonen, Woningstichting Volksbelang, Stichting WoonInvest i Stichting Woonstede snosit će vlastite troškove kao i troškove Europske komisije.

               3.

               Kraljevina Belgija i Vereniging van Institutionele Beleggers in Vastgoed, Nederland (IVBN) snosit će vlastite troškove.

      (1)  SL C 179, 3. 7. 2010.


title: Predmet T-356/15: Tužba podnesena 6. srpnja 2015. – Austrija protiv Komisije

text:
               12.10.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 337/14

         Tužba podnesena 6. srpnja 2015. – Austrija protiv Komisije
   (Predmet T-356/15)
   (2015/C 337/17)
   Jezik postupka: njemački

      Stranke

      Tužitelj: Republika Austrija (zastupnici: C. Pesendorfer i H. Kristoferitsch, odvjetnik)

      Tuženik: Europska komisija

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

               —

               poništi Odluku Komisije (EU) 2015/658 od 8. listopada 2014. o mjeri potpore SA.34947 (2013/C) (ex 2013/N) koju Ujedinjena Kraljevina planira provesti za potporu jedinici C nuklearne elektrane Hinkley Point (priopćeno pod brojem dokumenta C(2014) 7142) (SL 2015, L 109, str. 44.);

               —

               naloži Komisiji snošenje troškova postupka.

      Tužbeni razlozi i glavni argumenti

   U prilog osnovanosti tužbe tužitelj ističe deset tužbenih razloga.

               1.

               Prvi tužbeni razlog: pogrešna primjena članka 107. stavka 3. točke (c) UFEU-a – pogrešna definicija tržišta i netočna pretpostavka o postojanju tržišnih nedostataka
               Tužitelj tvrdi da je Komisija pogriješila kada je planiranu državnu potporu odobrila sukladno članku 107. stavku 3. točki (c) UFEU-a jer je pogrešno priznala postojanje zasebnog tržišta nuklearne energije te je pretpostavila – također pogrešno – da na tom tržištu postoji nedostatak.

               2.

               Drugi tužbeni razlog: povreda članka 107. stavka 3. točke (c) UFEU-a – pogrešna ocjena nuklearne elektrane kao „nove tehnologije”
               Tužitelj u tom pogledu tvrdi da je odluka ništava i zbog toga što se Komisija pogrešno pozvala na činjenicu da je predmetna tehnologija „nova tehnologija”.

               3.

               Treći tužbeni razlog: pogrešna primjena članka 107. stavka 3. točke (c) UFEU-a – pogrešna pretpostavka da se radi o potpori za ulaganje
               U okviru trećeg tužbenog razloga tužitelj tvrdi da je Komisija pogrešno pretpostavila da su predložene mjere obična potpora za ulaganje; u praksi, ta potpora nadilazi običnu potporu za ulaganje i predstavlja operativnu potporu – koja je nezakonita prema sudskoj praksi sudova Europske unije.

               4.

               Četvrti tužbeni razlog: pogrešna primjena članka 107. stavka 3. točke (c) UFEU-a – nepostojanje zajedničkog interesa
               Tužitelj u tom pogledu tvrdi da je pobijana odluka ništava i zbog toga što – suprotno navodima Komisije – ne postoji zajednički interes u smislu članka 107. stavka 3. točke (c) UFEU-a, a koji mora postojati da bi se odobrila potpora.

               5.

               Peti tužbeni razlog: nedovoljna definicija potpore
               Republika Austrija usto zasniva svoju tužbu na tvrdnji da je Komisija potpuno nedovoljno definirala državnu potporu.

               6.

               Šesti tužbeni razlog: pogrešna primjena članka 107. stavka 3. točke (c) UFEU-a – neprimjerenost mjera
               Komisijina razmatranja o primjerenosti državne potpore prema mišljenju tužitelja netočna su i nerazumljiva, što također ukazuje na ništavost odluke.

               7.

               Sedmi tužbeni razlog: povreda temeljnih zahtjeva u pogledu provođenja postupka javne nabave
               U okviru ovog tužbenog razloga tužitelj tvrdi da državna potpora nije smjela biti dozvoljena među ostalim i zbog toga što Ujedinjena Kraljevina nije provela postupak javne nabave te je prekršila zahtjeve prava Unije u pogledu jednakosti postupanja i transparentnosti.

               8.

               Osmi tužbeni razlog: povreda Obavijesti o jamstvima (1)

               U tom pogledu tužitelj ističe da državno jamstvo, odobreno kao dio državne potpore, nije bilo ispitano sukladno kriterijima iz Obavijesti o jamstvima.

               9.

               Deveti tužbeni razlog: nepridržavanje obveze obrazlaganja sukladno članku 296. stavku 2. UFEU-a
               Komisija je povrijedila i svoju obvezu obrazlaganja, i to vrlo ozbiljno i u više aspekata.

               10.

               Deseti tužbeni razlog: povreda prava na saslušanje
               Tužitelj se na kraju poziva na povredu prava na saslušanje.

      (1)  Obavijest Komisije o primjeni članaka 87. i 88. Ugovora o EZ-u na državne potpore u obliku jamstava (SL 2008, C 155, str. 10.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 8., svezak, 4., str. 25.)


title: Predmet C-536/11: Presuda Suda (prvo vijeće) od 6. lipnja 2013. (zahtjev za prethodnu odluku Oberlandesgericht Wien — Austrija) — Bundeswettbewerbsbehörde protiv Donau Chemie AG, Donauchem GmbH, DC Druck-Chemie Süd GmbH & Co KG, Brenntag Austria Holding GmbH, Brenntag CEE GmbH, ASK Chemicals GmbH, ranije Ashland-Südchemie-Kernfest GmbH, ASK Chemicals AustriaGmbH, ranije Ashland Südchemie Hantos GmbH

text:
               31.8.2013

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 252/11

         Presuda Suda (prvo vijeće) od 6. lipnja 2013. (zahtjev za prethodnu odluku Oberlandesgericht Wien — Austrija) — Bundeswettbewerbsbehörde protiv Donau Chemie AG, Donauchem GmbH, DC Druck-Chemie Süd GmbH & Co KG, Brenntag Austria Holding GmbH, Brenntag CEE GmbH, ASK Chemicals GmbH, ranije Ashland-Südchemie-Kernfest GmbH, ASK Chemicals AustriaGmbH, ranije Ashland Südchemie Hantos GmbH
   (Predmet C-536/11) (1)

   2013/C 252/16

   Predmetni postupak pokrenut je prije 1. srpnja 2013., datuma pristupanja Republike Hrvatske Europskoj uniji

      (1)  SL C 13, 14.1.2012.


title: Predmet F-126/15: Presuda Službeničkog suda (treće vijeće) od 20. srpnja 2016. – Barroso Truta i dr. protiv Suda (Javna služba — Članovi ugovornog osoblja — Mirovine — Članak 11. stavak 2. Priloga VIII. Pravilniku o osoblju — Prijenos mirovinskih prava ranije stečenih u nacionalnim sustavima u mirovinski sustav Unije — Prijedlog tijela nadležnog za sklapanje ugovora o radu u vezi s priznavanjem godina mirovinskog staža — Poziv da se stupi u kontakt s upravom kako bi se dobila pojašnjenja i raspravilo o mogućnostima provedbe prijenosa — Odluka članova osoblja da prihvate prijenos svojih nacionalnih mirovinskih prava bez prethodnog savjetovanja s tijelom nadležnim za sklapanje ugovora o radu — Konačnost prijenosâ — Naknadno otkriće pravila o „zajamčenoj plaći” — Članak 77. stavak 4. Pravilnika o osoblju — Obveza dužne pažnje — Navodna nedostatnost informacija koje je dalo tijelo nadležno za sklapanje ugovora o radu prilikom dostave prijedloga za priznavanje godina mirovinskog staža — Tužba za naknadu štete — Nepoštovanje zahtjeva koji se odnose na predsudski postupak — Nedopuštenost)

text:
               3.10.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 364/37

      Presuda Službeničkog suda (treće vijeće) od 20. srpnja 2016. – Barroso Truta i dr. protiv Suda
      (Predmet F-126/15) (1)

      ((Javna služba - Članovi ugovornog osoblja - Mirovine - Članak 11. stavak 2. Priloga VIII. Pravilniku o osoblju - Prijenos mirovinskih prava ranije stečenih u nacionalnim sustavima u mirovinski sustav Unije - Prijedlog tijela nadležnog za sklapanje ugovora o radu u vezi s priznavanjem godina mirovinskog staža - Poziv da se stupi u kontakt s upravom kako bi se dobila pojašnjenja i raspravilo o mogućnostima provedbe prijenosa - Odluka članova osoblja da prihvate prijenos svojih nacionalnih mirovinskih prava bez prethodnog savjetovanja s tijelom nadležnim za sklapanje ugovora o radu - Konačnost prijenosâ - Naknadno otkriće pravila o „zajamčenoj plaći” - Članak 77. stavak 4. Pravilnika o osoblju - Obveza dužne pažnje - Navodna nedostatnost informacija koje je dalo tijelo nadležno za sklapanje ugovora o radu prilikom dostave prijedloga za priznavanje godina mirovinskog staža - Tužba za naknadu štete - Nepoštovanje zahtjeva koji se odnose na predsudski postupak - Nedopuštenost))
      (2016/C 364/44)
      Jezik postupka: francuski

         Stranke

         Tužitelji: Barroso Truta (Bofferdange, Luksemburg) i dr. (zastupnici: S. Orlandi i T. Martin, odvjetnici)

         Tuženik: Sud Europske unije (zastupnik: J. Inghelram, agent)

         Predmet

      Zahtjev za naknadu imovinske štete koju su tužitelji pretrpjeli zbog gubitka svojih mirovinskih prava stečenih u nacionalnom sustavu nastavno na njihov prijenos u mirovinski sustav Europske unije.

         Izreka presude

                  1.

                  Tužba se odbija.

                  2.

                  Sud Europske unije snosi vlastite troškove, te mu se nalaže snošenje troškova Joséa Barrosa Trute, Marca Forlija, Calogera Galantea i Bernarda Gradela.

         (1)  SL C 414, 14. 12. 2015., str. 42.


title: Predmet C-397/14: Presuda Suda (drugo vijeće) od 14. travnja 2016. (zahtjev za prethodnu odluku Sąd Najwyższy – Poljska) – Polkomtel sp. z o.o. protiv Prezes Urzędu Komunikacji Elektronicznej (Zahtjev za prethodnu odluku — Elektroničke komunikacijske mreže i usluge — Direktiva 2002/22/EZ — Članak 28. — Nezemljopisni brojevi — Mogućnost da krajnji korisnici koji borave u državi članici operatora imaju pristup uslugama koje se koriste nezemljopisnim brojevima — Direktiva 2002/19/EZ — Članci 5., 8. i 13. — Ovlasti i odgovornosti državnih regulatornih tijela u vezi s pristupom i međusobnim povezivanjem — Određivanje, izmjena ili ukidanje obveza — Određivanje obveze poduzećima koja nadziru pristup krajnjim korisnicima — Kontrola cijena — Poduzeće koje nema znatniju tržišnu snagu — Direktiva 2002/21/EZ — Rješavanje sporova među poduzećima — Odluka državnog regulatornog tijela o određivanju uvjeta suradnje i načina utvrđivanja cijene za usluge između poduzeća)

text:
               13.6.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 211/11

      Presuda Suda (drugo vijeće) od 14. travnja 2016. (zahtjev za prethodnu odluku Sąd Najwyższy – Poljska) – Polkomtel sp. z o.o. protiv Prezes Urzędu Komunikacji Elektronicznej
      (Predmet C-397/14) (1)

      ((Zahtjev za prethodnu odluku - Elektroničke komunikacijske mreže i usluge - Direktiva 2002/22/EZ - Članak 28. - Nezemljopisni brojevi - Mogućnost da krajnji korisnici koji borave u državi članici operatora imaju pristup uslugama koje se koriste nezemljopisnim brojevima - Direktiva 2002/19/EZ - Članci 5., 8. i 13. - Ovlasti i odgovornosti državnih regulatornih tijela u vezi s pristupom i međusobnim povezivanjem - Određivanje, izmjena ili ukidanje obveza - Određivanje obveze poduzećima koja nadziru pristup krajnjim korisnicima - Kontrola cijena - Poduzeće koje nema znatniju tržišnu snagu - Direktiva 2002/21/EZ - Rješavanje sporova među poduzećima - Odluka državnog regulatornog tijela o određivanju uvjeta suradnje i načina utvrđivanja cijene za usluge između poduzeća))
      (2016/C 211/12)
      Jezik postupka: poljski

         Sud koji je uputio zahtjev

      Sąd Najwyższy

         Stranke glavnog postupka

         Tužitelj: Polkomtel sp. z o.o.

         Tuženik: Prezes Urzędu Komunikacji Elektronicznej

         uz sudjelovanje: Orange Polska S.A., anciennement Telekomunikacja Polska S.A.

         Izreka

                  1.

                  Članak 28. Direktive 2002/22/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 7. ožujka 2002. o univerzalnoj usluzi i pravima korisnika u vezi s elektroničkim komunikacijskim mrežama i uslugama (Direktiva o univerzalnoj usluzi) treba tumačiti na način da država članica može predvidjeti da operator javnih elektroničkih komunikacijskih mreža mora osigurati pristup nezemljopisnim brojevima svim krajnjim korisnicima njegove mreže u toj državi, a ne samo krajnjim korisnicima drugih država članica.

                  2.

                  Članak 5. stavak 1. i članak 8. stavak 3. Direktive 2002/19/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 7. ožujka 2002. o pristupu i međusobnom povezivanju elektroničkih komunikacijskih mreža i pripadajuće opreme (Direktiva o pristupu), u vezi s člankom 28. Direktive 2002/22, treba tumačiti na način da je dopušteno državnom regulatornom tijelu da, u okviru rješavanja spora između operatora, naloži obvezu da se krajnjim korisnicima osigura pristup uslugama koje se pružaju uz uporabu nezemljopisnih brojeva u mreži jednog drugog operatera te da, na temelju članka 13. Direktive o 2002/19, odredi načine utvrđivanja cijena između navedenih operatera za taj pristup, poput onog o kojemu se raspravlja u glavnom postupku, pod uvjetom da su obveze objektivne, transparentne, proporcionalne i nediskriminirajuće, utemeljene na naravi prepoznatog problema i opravdane s obzirom na ciljeve iz članka 8. Direktive 2002/21/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 7. ožujka 2002. o zajedničkom regulatornom okviru za elektroničke komunikacijske mreže i usluge (Okvirna direktiva) te, ako je to slučaj, da su poštovani postupci predviđeni člancima 6. i 7. potonje direktive, što je na nacionalnom sudu da provjeri.

         (1)  SL C 431, 1. 12. 2014.


title: Predmet C-364/14: Rješenje predsjednika Suda od 16. rujna 2014. (zahtjev za prethodnu odluku Amtsgericht Rüsselsheim – Njemačka) – Annette Lorch, Kurt Lorch protiv Condor Flugdienst GmbH

text:
               1.12.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 431/17

         Rješenje predsjednika Suda od 16. rujna 2014. (zahtjev za prethodnu odluku Amtsgericht Rüsselsheim – Njemačka) – Annette Lorch, Kurt Lorch protiv Condor Flugdienst GmbH
   (Predmet C-364/14) (1)

   (2014/C 431/29)
   Jezik postupka: njemački
   Predsjednik Suda odredio je brisanje predmeta.

      (1)  SL C 339, 29.9.2014.


title: Predmet T-692/16: Tužba podnesena 27. rujna 2016. – CJ protiv ECDC-a

text:
               28.11.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 441/26

      Tužba podnesena 27. rujna 2016. – CJ protiv ECDC-a
      (Predmet T-692/16)
      (2016/C 441/31)
      Jezik postupka: engleski

         Stranke

         Tužitelj: CJ (Agios Stefanos, Grčka) (zastupnik: V. Kolias, odvjetnik)

         Tuženik: Europski centar za sprečavanje i kontrolu bolesti (ECDC)

         Tužbeni zahtjev

      Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

                  —

                  poništi pobijanu odluku i, slijedom toga, naloži ECDC-ju da isplati tužitelju sve prihode koje je on trebao primiti od 1. svibnja 2012. do 31. prosinca 2014. da je ostao u službi ECDC-a, koje, dok čeka određenje ECDC-a, tužitelj privremeno računa u iznosu od 140 000 eura, uvećano za zateznu kamatu;

                  —

                  naloži ECDC-u da mu isplati iznos od 13 000 eura kao naknadu neimovinske štete

                  —

                  naloži ECDC-u snošenje vlastitih troškova i plaćanje troškova tužitelja u postupku.

         Tužbeni razlozi i glavni argumenti

      U prilog osnovanosti tužbe tužitelj ističe dva tužbena razloga.

                  1.

                  Prvi tužbeni razlog, koji se temelji na tvrdnji da je ECDC povrijedio članak 266. UFEU-a pogrešnom primjenom presude Službeničkog suda Europske unije u spojenim predmetima F-159/12 i F-161/12, CJ/ECDC, tvrdeći među ostalim,

                              —

                              da je zbog neopozive promjene bitnih okolnosti ECDC pogrešno pripisao retroaktivni učinak pobijanoj odluci;

                              —

                              da je ECDC povrijedio načelo proporcionalnosti s obzirom na to da pobijana odluka nije bila ni prikladna niti nužna za ostvarivanje cilja koji se želio postići otkazom iz 2012. koji je poništen;

                              —

                              da je ECDC počinio očitu pogrešku u ocjeni neuzimanjem u obzir prijevaru prilikom zapošljavanja voditelja pravne službe ECDC-a;

                              —

                              da je ECDC povrijedio članak 22a. stavak 3. Pravilnika o osoblju otkazom tužitelju kao reakciju na njegovu prijavu in tempore non suspecto malo prije njegovog otpuštanja, činjenica koje su podigle sumnju u loše financijsko upravljanje u ECDC-u.

                  2.

                  Drugi tužbeni razlog, koji se temelji na novčanoj naknadi neimovinske štete koju je prouzročio ECDC povredom članka 266. UFEU-a i svojom tvrdnjom da je tužitelj nastojao promicati nepotizam.


title: Predmet T-222/15: Tužba podnesena 4. svibnja 2015. – Beele Engineering protiv OHIM-a (WE CARE)

text:
               13.7.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 228/20

         Tužba podnesena 4. svibnja 2015. – Beele Engineering protiv OHIM-a (WE CARE)
   (Predmet T-222/15)
   (2015/C 228/24)
   Jezik postupka: engleski

      Stranke

      Tužitelj: Beele Engineering BV (Aalten, Nizozemska) (zastupnik: M. Ring, odvjetnik)

      Tuženik: Ured za usklađivanje na unutarnjem tržištu (žigovi i dizajni) (OHIM)

      Podaci o postupku pred OHIM-om

      Sporni žig u pitanju: Figurativni žig s verbalnim elementima „WE CARE” – Prijava za registraciju br. 12 610 275

      Pobijana odluka: Odluka prvog žalbenog vijeća OHIM-a od 11. veljače 2015. u predmetu R 1933/2014-1

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

               —

               poništi pobijanu odluku.

      Tužbeni razlog

               —

               povreda članka 7. stavka 1. točke (b) Uredbe br. 207/2009.


title: Predmet C-489/16: Tužba podnesena 9. rujna 2016. – Europska komisija protiv Velikog Vojvodstva Luksemburg

text:
               7.11.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 410/9

         Tužba podnesena 9. rujna 2016. – Europska komisija protiv Velikog Vojvodstva Luksemburg
   (Predmet C-489/16)
   (2016/C 410/10)
   Jezik postupka: francuski

      Stranke

      Tužitelj: Europska komisija (zastupnici: J. Hottiaux, G. von Rintelen, agenti)

      Tuženik: Veliko Vojvodstvo Luksemburg

      Tužbeni zahtjev

               —

               utvrditi da Veliko Vojvodstvo Luksemburg, nedonošenjem zakonskih i drugih propisa potrebnih za usklađivanje s Direktivom 2012/34/EU Europskog parlamenta i Vijeća od 21. studenoga 2012. o uspostavi jedinstvenog Europskog željezničkog prostora (SL L 343 od 14.12.2012, str. 32.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 7., svezak 25., str. 136.) najkasnije 16. lipnja 2015., ili u svakom slučaju, neobavještavanjem Komisije o tim odredbama, nije ispunilo obveze koje ima na temelju članka 64. stavka 1. prvog podstavka navedene direktive;

               —

               naložiti Velikom Vojvodstvu Luksemburg, na temelju članka 260. stavka 3. UFEU-a, plaćanje novčane kazne u iznosu od 8 710 eura dnevno, s učinkom od dana donošenja presude u ovom predmetu, zbog neispunjenja obveze priopćavanja mjera za prenošenje Direktive 2012/34/EU;

               —

               naložiti Velikom Vojvodstvu Luksemburg snošenje troškova.

      Tužbeni razlozi i glavni argumenti

   Rok za prenošenje direktive istekao je 16. lipnja 2015.
   Iz raznih odgovora Velikog Vojvodstva Luksemburg, među ostalim iz odgovora na obrazloženo mišljenje, proizlazi da više od godine dana nakon isteka roka za prenošenje određenog u direktivi, Veliko Vojvodstvo Luksemburg nije donijelo zahtijevane mjere.
   Određivanje sankcije na temelju članka 260. stavka 3. UFEU-a temelji se na trima kriterijima koji se primjenjuju u okviru članka 260. stavka 2. UFEU-a, to jest na težini povrede, njezinu trajanju i nužnosti osiguravanja odvraćajućeg učinka sankcije kako bi se izbjeglo ponavljanje povrede.


title: Predmet C-152/15: Rješenje Suda (deseto vijeće) od 23. listopada 2015. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Tribunal da Relação de Lisboa – Portugal) – Cruz & Companhia Lda protiv Instituto de Financiamento da Agricultura e Pescas IP (IFAP), Caixa Central – Caixa Central de Crédito Agrícola Mútuo CRL (Prethodno pitanje — Članak 99. Poslovnika Suda — Poljoprivreda — Zajednička organizacija tržišta — Uredba (EEZ) br. 3665/87 — Članak 4. stavak 1. i članak 13. — Uredba (EEZ) n° 2220/85 — Članak 19. stavak 1. točka (a) — Uvjeti za oslobađanje jamstva položenog radi osiguranja vraćanja predujma — Uvjeti za dodjelu subvencije — Dobra i zadovoljavajuća tržišna kvaliteta — Uzimanje u obzir činjenica koje je nadležno tijelo utvrdilo slijedom nadzora koji je izvršen nakon stvarnog izvoza i carinjenja proizvoda — Tumačenje presude Cruz & Companhia (C-128/13, EU:C:2014:2432))

text:
               1.2.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 38/19

         Rješenje Suda (deseto vijeće) od 23. listopada 2015. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Tribunal da Relação de Lisboa – Portugal) – Cruz & Companhia Lda protiv Instituto de Financiamento da Agricultura e Pescas IP (IFAP), Caixa Central – Caixa Central de Crédito Agrícola Mútuo CRL
   (Predmet C-152/15) (1)

   ((Prethodno pitanje - Članak 99. Poslovnika Suda - Poljoprivreda - Zajednička organizacija tržišta - Uredba (EEZ) br. 3665/87 - Članak 4. stavak 1. i članak 13. - Uredba (EEZ) no 2220/85 - Članak 19. stavak 1. točka (a) - Uvjeti za oslobađanje jamstva položenog radi osiguranja vraćanja predujma - Uvjeti za dodjelu subvencije - Dobra i zadovoljavajuća tržišna kvaliteta - Uzimanje u obzir činjenica koje je nadležno tijelo utvrdilo slijedom nadzora koji je izvršen nakon stvarnog izvoza i carinjenja proizvoda - Tumačenje presude Cruz & Companhia (C-128/13, EU:C:2014:2432)))
   (2016/C 038/28)
   Jezik postupka: portugalski

      Sud koji je uputio zahtjev

   Tribunal da Relação de Lisboa

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelj: Cruz & Companhia Lda

      Tuženici: Instituto de Financiamento da Agricultura e Pescas IP (IFAP), Caixa Central – Caixa Central de Crédito Agrícola Mútuo CRL

      Izreka

   Članak 19. stavak 1. točku (a) Uredbe Komisije (EEZ) br. 2220/85 od 22. srpnja 1985. o utvrđivanju zajedničkih detaljnih pravila za primjenu sustava jamstava za poljoprivredne proizvode, kako je izmijenjena Uredbom Komisije (EZ) br. 3403/93 od 10. prosinca 1993., treba tumačiti na način da se jamstvo koje položi izvoznik radi osiguranja vraćanje plaćenog predujma na izvoznu subvenciju može provesti ako se, slijedom nadzora koji je izvršen nakon stvarnog izvoza i carinjenja predmetnih proizvoda, utvrdi da nije ispunjen jedan od ostalih uvjeta za dodjelu subvencije, osobito uvjet dobre i zadovoljavajuće tržišne kvalitete izvoznih proizvoda predviđen člankom 13. Uredbe Komisije (EEZ) br. 3665/87 od 27. studenoga 1987. o utvrđivanju zajedničkih detaljnih pravila za primjenu sustava izvoznih subvencija za poljoprivredne proizvode, kako je izmijenjena Uredbom Komisije (EZ) br. 1829/94.

      (1)  SL C 205, 22. 6. 2015.


title: Predmet T-265/14: Rješenje Općeg suda od 9. lipnja 2015. – Schumacher Packaging protiv Komisije („Državne potpore — Mjere koje je usvojila Njemačka u korist električne energije proizvedene iz obnovljivih izvora energije i poduzeća velikih potrošača električne energije — Odluka o pokretanju postupka iz članka 108. stavka 2. UFEU-a — Donošenje konačne odluke nakon podnošenja tužbe — Obustava postupka”)

text:
               7.9.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 294/60

         Rješenje Općeg suda od 9. lipnja 2015. – Schumacher Packaging protiv Komisije
   (Predmet T-265/14) (1)

   ((„Državne potpore - Mjere koje je usvojila Njemačka u korist električne energije proizvedene iz obnovljivih izvora energije i poduzeća velikih potrošača električne energije - Odluka o pokretanju postupka iz članka 108. stavka 2. UFEU-a - Donošenje konačne odluke nakon podnošenja tužbe - Obustava postupka”))
   (2015/C 294/73)
   Jezik postupka: njemački

      Stranke

      Tužitelj: Schumacher Packaging GmbH (Schwarzenberg, Njemačka) (zastupnici: H. Janssen i G.-R. Engel, odvjetnici)

      Tuženik: Europska komisija (zastupnici: T. Maxian Rusche i R. Sauer, agenti, uz asistenciju A. Lukea i C. Maurera, odvjetnika)

      Predmet

   Zahtjev za djelomično poništenje Odluke Komisije C (2013) 4424 final od 18. prosinca 2013. o pokretanju postupka predviđenog u članku 108. stavku 2. UFEU-a u vezi s mjerama koje je usvojila Savezna Republika Njemačka u korist električne energije iz obnovljivih izvora kao i velikih potrošača energije (Državna potpora SA. 33995 (2013/C) (ex 2013/NN)).

      Izreka

               1.

               Obustavlja se postupak po tužbi.

               2.

               Obustavlja se postupak po zahtjevu za intervenciju koji je podnijelo Nadzorno tijelo EFTA-e.

               3.

               Schumacher Packaging GmbH snosit će vlastite troškove i troškove Europske komisije.

               4.

               Nadzorno tijelo EFTA-e snosit će vlastite troškove.

      (1)  SL C 223, 14. 7. 2014.


title: Predmet T-12/15: Tužba podnesena 13. siječnja 2015. – Banco Santander i Santusa protiv Komisije

text:
               9.3.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 81/24

         Tužba podnesena 13. siječnja 2015. – Banco Santander i Santusa protiv Komisije
   (Predmet T-12/15)
   (2015/C 081/32)
   Jezik postupka: španjolski

      Stranke

      Tužitelji: Banco Santander, SA (Santander, Španjolska) i Santusa Holding, SL (Boadilla del Monte, Španjolska) (zastupnici: J. Buendía Sierra, E. Abad Valdenebro, R. Calvo Salinero i J. Panero Rivas, odvjetnici)

      Tuženik: Europska komisija

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelji od Općeg suda zahtijevaju da:

               —

               ocijeni dopuštenima i osnovanima razloge za poništenje istaknute u ovoj tužbi;

               —

               poništi članak 1. odluke u mjeri u kojoj je ocijenjeno da novo tumačenje članka 12. TRLIS-a (texto refundido de la Ley del Impuesto sobre Sociedades (pročišćeni tekst španjolskog Zakona o porezu na društva)) od strane španjolske administracije treba smatrati državnom potporom nespojivom s unutarnjim tržištem;

               —

               poništi članak 4. stavak 1. odluke u mjeri u kojoj se od Kraljevine Španjolske traži da prestane s aktivnostima koje Komisija smatra sustavom državne potpore kako je opisan u članku 1.;

               —

               poništi članak 4. stavke 2., 3., 4. i 5. odluke u mjeri u kojoj se Kraljevini Španjolskoj nalaže povrat iznosa koje Komisija smatra državnom potporom;

               —

               podredno, ograniči doseg obveze povrata koja je člankom 4. stavkom 2. odluke nametnuta Kraljevini Španjolskoj prema istim uvjetima kao u prvoj i drugoj odluci te

               —

               naloži Komisiji snošenje troškova ovog postupka.

      Tužbeni razlozi i glavni argumenti

   Tužbeni razlozi i glavni argumenti slični su iznesenima u predmetu T-826/14, Španjolska/Komisija.
   Tužitelj osobito smatra da je počinjena pogreška koja se tiče prava kada je mjera pravno kvalificirana kao državna potpora, kada je identificiran korisnik mjere i kada je tumačenje administracije kategorizirano kao potpora različita od one koju je Komisija ocijenila u svojim odlukama; on također ističe povredu načela zaštite legitimnih očekivanja, načela estoppel i načela pravne sigurnosti.


title: Predmet T-492/17: Tužba podnesena 31. srpnja 2017. – Fleig protiv ESVD-a

text:
               25.9.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 318/20

         Tužba podnesena 31. srpnja 2017. – Fleig protiv ESVD-a
   (Predmet T-492/17)
   (2017/C 318/27)
   Jezik postupka: njemački

      Stranke

      Tužitelj: Stephan Fleig (Berlin, Njemačka) (zastupnik: H. Tettenborn, odvjetnik)

      Tuženik: Europska služba za vanjsko djelovanje (ESVD)

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

               —

               poništi odluku direktora Uprave za „ljudske resurse” Europske službe za vanjsko djelovanje (ESVD) od 19. rujna 2016., kojom je djelujući u svojstvu tijela ovlaštenog za sklapanje ugovora o radu, odlučio raskinuti tužiteljev ugovor o radu na neodređeno vrijeme s učinkom od 19. lipnja 2017. (u verziji kojom je ta odluka o raskidu potvrđena 19. travnja 2017. odbijanjem tužiteljeve žalbe);

               —

               naloži ESVD-u da tužitelju kao naknadu za nastalu neimovinsku štetu isplati razuman iznos čiju visinu će odrediti Opći sud; i

               —

               naloži ESVD-u snošenje vlastitih troškova i tužiteljevih troškova.

      Tužbeni razlozi i glavni argumenti

   U prilog osnovanosti tužbe tužitelj ističe tri tužbena razloga.

               1.

               Prvi tužbeni razlog: očita pogreška u ocjeni Europske službe za vanjsko djelovanje (ESVD)

               2.

               Drugi tužbeni razlog: povreda ESVD-ove obveze dužne pažnje, načela dobre uprave (članak 41. Povelje Europske unije o temeljnim pravima), načela proporcionalnosti i zaštite u slučaju neopravdanog otkaza (članak 30. Povelje Europske unije o temeljnim pravima)

               3.

               Treći tužbeni razlog: povreda prava na saslušanje iz članka 41. stavka 1. i stavka 2. točke (a) Povelje Europske unije o temeljnim pravima.


title: Predmet T-553/14: Tužba podnesena 22. srpnja 2014. – Wm. Wrigley Jr. protiv OHIM-a (Extra)

text:
               6.10.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 351/16

         Tužba podnesena 22. srpnja 2014. – Wm. Wrigley Jr. protiv OHIM-a (Extra)
   (Predmet T-553/14)
   2014/C 351/19
   Jezik postupka: engleski

      Stranke

      Tužitelj: Wm. Wrigley Jr. Company (Wilmington, Sjedinjene Države) (zastupnici: M. Kinkeldey, S. Brandstätter i C. Schmitt, odvjetnici)

      Tuženik: Ured za usklađivanje na unutarnjem tržištu (žigovi i dizajni)

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

               —

               poništi odluku petog žalbenog vijeća Ureda za usklađivanje na unutarnjem tržištu (žigovi i dizajni) od 19. svibnja 2014. donesenu u predmetu R 218/2014-5.

      Tužbeni razlozi i glavni argumenti

      Predmetni žig Zajednice: bijelo crni figurativni žig koji sadrži verbalni element „Extra” za proizvode iz razreda 3, 21 i 30 – prijava žiga Zajednice br. 11 737 657

      Odluka ispitivača: prijava žiga Zajednice je odbijena

      Odluka žalbenog vijeća: žalba je odbijena

      Tužbeni razlozi: povreda članka 7. stavka 1. točke (b) Uredbe br. 207/2009.


title: Predmet T-633/13: Tužba podnesena 22. studenog 2013 . — Reed Exhibitions protiv OHIM-a (INFOSECURITY)

text:
               22.2.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 52/37

         Tužba podnesena 22. studenog 2013. — Reed Exhibitions protiv OHIM-a (INFOSECURITY)
   (Predmet T-633/13)
   2014/C 52/71
   Jezik postupka: engleski

      Stranke

      Tužitelj: Reed Exhibitions Ltd (Richmond, Ujedinjena Kraljevina) (zastupnik: S. Malynicz, barrister)

      Tuženik: Ured za usklađivanje na unutarnjem tržištu (žigovi i dizajni)

      Tužbeni zahtjevi

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

               —

               Poništi odluku petog žalbenog vijeća Ureda za usklađivanje na unutarnjem tržištu (žigovi i dizajni) od 10. rujna 2013. u predmetu R 1544/2012-5;

               —

               Naloži tuženiku snošenje troškova postupka.

      Tužbeni razlozi i glavni argumenti

      Predmetni žig Zajednice: Verbalni žig „INFOSECURITY” za proizvode i usluge iz razreda 16, 35 i 41 — prijava žiga Zajednice br. 10 155 596

      Odluka ispitivača: Prijava žiga djelomično se odbija

      Odluka žalbenog vijeća: Žalba se odbija

      Tužbeni razlog: Povreda članka 7. stavka 1. točaka (b) i (c) i članka 7. stavka 3. Uredbe o žigu Zajednice.


title: Predmet T-123/15: Tužba podnesena 16. ožujka 2015. – Unicorn protiv OHIM-a – Mercilink Equipment Leasing (UNICORN-čerpací stanice)

text:
               26.5.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 171/29

         Tužba podnesena 16. ožujka 2015. – Unicorn protiv OHIM-a – Mercilink Equipment Leasing (UNICORN-čerpací stanice)
   (Predmet T-123/15)
   (2015/C 171/34)
   Jezik na kojem je tužba podnesena: engleski

      Stranke

      Tužitelj: Unicorn a.s. (Prag, Češka Republika) (zastupnik: L. Lorenc, lawyer)

      Tuženik: Ured za usklađivanje na unutarnjem tržištu (žigovi i dizajni) (OHIM)

      Druga stranka pred žalbenim vijećem: Mercilink Equipment Leasing Ltd (Limassol, Cipar)

      Podaci o postupku pred OHIM-om

      Podnositelj prijave: druga stranka pred žalbenim vijećem

      Sporni žig u pitanju: verbalni žig Zajednice ‘UNICORN-čerpací’ – Žig Zajednice br. 1 1 0 14  685

      Postupak pred OHIM-om: postupak povodom prigovora

      Pobijana odluka: odluka petog žalbenog vijeća OHIM-a od 13. siječnja2015. u predmetu R 153/2014-5

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

               —

               poništi pobijanu odluku;

               —

               naloži OHIM-u snošenje troškova.

      Tužbeni razlozi

               —

               OHIM nije pravilno uzeo u obzir dokaze koje je dostavio tužitelj;

               —

               OHIM je nepravilno ispitao dobar ugled ranijih žigova.


title: Predmet T-742/14: Presuda Općeg suda od 19. srpnja 2016. – Alpha Calcit protiv EUIPO-a – Materis Paints Italia (CALCILITE) (Žig Europske unije — Postupak za proglašavanje žiga ništavim — Figurativni žig Europske unije CALCILITE — Raniji verbalni žig Europske unije Calcilit — Relativni razlog za odbijanje — Vjerojatnost dovođenja u zabludu — Sličnost proizvoda — Članak 8. stavak 1. točka (b) i članak 53. stavak 1. točka (a) Uredbe br. 207/2009 — Relevantna javnost — Javnost zajednička predmetnim proizvodima)

text:
               29.8.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 314/20

         Presuda Općeg suda od 19. srpnja 2016. – Alpha Calcit protiv EUIPO-a – Materis Paints Italia (CALCILITE)
   (Predmet T-742/14) (1)

   ((Žig Europske unije - Postupak za proglašavanje žiga ništavim - Figurativni žig Europske unije CALCILITE - Raniji verbalni žig Europske unije Calcilit - Relativni razlog za odbijanje - Vjerojatnost dovođenja u zabludu - Sličnost proizvoda - Članak 8. stavak 1. točka (b) i članak 53. stavak 1. točka (a) Uredbe br. 207/2009 - Relevantna javnost - Javnost zajednička predmetnim proizvodima))
   (2016/C 314/27)
   Jezik postupka: engleski

      Stranke

      Tužitelj: Alpha Calcit Füllstoffgesellschaft mbh (Köln, Njemačka) (zastupnik: F. Hauck, avocat)

      Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (zastupnici: P. L. Roncaglia, F. Rossi i N. Parrotta, avocats)

      Druga stranka u postupku pred žalbenim vijećem EUIPO-a, intervenijent u postupku pred Općim sudom: Materis Paints Italia SpA (Novate Milanese, Italija) (zastupnici: P. L. Roncaglia, F. Rossi i N. Parrotta, avocats)

      Predmet

   Tužba podnesena protiv odluke četvrtog žalbenog vijeća EUIPO-a od 4. rujna 2014. (predmet R 753/2013-4), koja se odnosi na postupak za proglašenje žiga ništavim između Alpha Calcit Füllstoffgesellschaft i Materis Paints Italia.

      Izreka

               1.

               Poništava se odluka četvrtog žalbenog vijeća Ureda Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO) od 4. rujna 2014. (predmet R 753/2013-4) u pogledu proizvoda „boje, lakovi, glazure; zaštite od hrđe te od propadanja i truljenja drva; tvari za bojanje; nagrizajuće tvari” obuhvaćenih osporavanim žigom.

               2.

               U preostalom dijelu tužba se odbija.

               3.

               Alpha Calcit Füllstoffgesellschaft mbh, EUIPO i Materis Paints Italia SpA snosit će svatko vlastite troškove.

      (1)  SL C 462, 22. 12. 2014.


title: Predmet T-372/14: Tužba podnesena 26. svibnja 2014. – HK Intertrade protiv Vijeća

text:
               11.8.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 261/35

         Tužba podnesena 26. svibnja 2014. – HK Intertrade protiv Vijeća
   (Predmet T-372/14)
   2014/C 261/60
   Jezik postupka: engleski

      Stranke

      Tužitelj: HK Intertrade Co. Ltd (Wanchai, Hong-Kong) (zastupnici: J. Grayston, solicitor, P. Gjørtler, G. Pandey, D. Rovetta, D. Sellers i N. Pilkington, odvjetnici)

      Tuženik: Vijeće Europske unije

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

               —

               poništi Odluku Vijeća sadržanu u dopisu od 14. ožujka 2014. koji je poslan odvjetnicima tužitelja u vezi s revizijom popisa obuhvaćenih osoba i subjekata u Prilogu II. Odluke Vijeća 2010/413/ZVSP o mjerama ograničavanja protiv Irana, kako je izmijenjena Odlukom Vijeća 2012/829/ZVSP od 21. prosinca 2012., kao i u Prilogu IX. Uredbe Vijeća (EU) br. 267/2012 o mjerama ograničavanja protiv Irana, u sklopu provedbe te uredbe na temelju Provedbene uredbe Vijeća (EU) br. 1264/2012 od 21. prosinca 2012., u dijelu u kojem se pobijanom odlukom odbija ukloniti tužitelja s popisa osoba i subjekata na koje se primjenjuju mjere ograničavanja;

               —

               ovaj postupak spoji s postupkom u predmetu T-159/13 u skladu s člankom 50. stavkom 1. Poslovnika;

               —

               Vijeću naloži snošenje troškova postupka.

      Tužbeni razlozi i glavni argumenti

   U prilog osnovanosti tužbe tužitelj ističe dva tužbena razloga navodeći da je obrazloženje nedostatno, kao i da je Vijeće očito pogriješilo u ocjeni.
   Tužitelj tvrdi da iako je društvo kći društva National Iranian Oil Company (NIOC) koje se nalazi na popisu, Vijeće nije dokazima potkrijepilo tvrdnju prema kojoj Iranska Država od toga ostvaruje gospodarsku korist koja bi bila protivna zadanim ciljevima pobijanih mjera. Tužitelj nadalje tvrdi da Vijeće u biti nikada nije obuhvatilo tužitelja i ta se pogreška ne može otkloniti ispravkom kako je to Vijeće učinilo.


title: Predmet T-351/14: Tužba podnesena 20. svibnja 2014. – Construlink protiv OHIM-a – Wit-Software (GATEWIT)

text:
               11.8.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 261/30

         Tužba podnesena 20. svibnja 2014. – Construlink protiv OHIM-a – Wit-Software (GATEWIT)
   (Predmet T-351/14)
   2014/C 261/54
   Jezik na kojem je tužba podnesena: engleski

      Stranke

      Tužitelj: Construlink – Tecnologias de Informação, SA (Lisabon, Portugal) (zastupnik: M. Lopes Rocha, odvjetnik)

      Tuženik: Ured za usklađivanje na unutarnjem tržištu (žigovi i dizajni)

      Druga stranka u postupku pred žalbenim vijećem: Wit-Software, Consultoria e Software para a Internet Móvel, SA (Coimbra, Portugal)

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

               —

               poništi odluku prvog žalbenog vijeća Ureda za usklađivanje na unutarnjem tržištu (žigovi i dizajni) od 6. ožujka 2014. u predmetu R 1059/2013-1;

               —

               utvrdi da prijava žiga br. 10 128 262 GATEWIT u potpunosti ispunjava pretpostavke za registraciju;

               —

               OHIM-u i podnositelju prigovora naloži snošenje troškova postupka.

      Tužbeni razlozi i glavni argumenti

      Podnositelj prijave žiga Zajednice: tužitelj

      Predmetni žig Zajednice: verbalni žig „GATEWIT” za usluge iz razreda 42 – prijava žiga Zajednice br. 1 0 1 28  262

      Nositelj žiga ili znaka navedenog u postupku povodom prigovora: Wit-Software, Consultoria e Software para a Internet Móvel, SA

      Navedeni žig ili znak: figurativni žig koji sadrži verbalne elemente „wit software” za proizvode i usluge iz razreda 9, 38 i 42, kao i nacionalna registracija tvrtke društva „Wit-Software, Consultoria e Software para a Internet Móvel, SA”

      Odluka Odjela za prigovore: odbijanje prigovora

      Odluka žalbenog vijeća: poništenje odluke Odjela za prigovore i odbijanje prijave žiga

      Tužbeni razlozi:

               —

               Povreda članka 8. stavka 1. točke (b) Uredbe br. 207/2009;

               —

               Povreda članka 8. stavka 4. Uredbe br. 207/2009.


title: Predmet T-87/15: Tužba podnesena 20. veljače 2015. – Aston Martin Lagonda protiv OHIM-a (Prikaz rešetke postavljene na prednji dio motornog vozila)

text:
               27.4.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 138/59

         Tužba podnesena 20. veljače 2015. – Aston Martin Lagonda protiv OHIM-a (Prikaz rešetke postavljene na prednji dio motornog vozila)
   (Predmet T-87/15)
   (2015/C 138/76)
   Jezik postupka: engleski

      Stranke

      Tužitelj: Aston Martin Lagonda Ltd (Gaydon, Ujedinjena Kraljevina) (zastupnik: D. Farnsworth, solicitor)

      Tuženik: Ured za usklađivanje na unutarnjem tržištu (žigovi i dizajni) (OHIM)

      Podaci o postupku pred OHIM-om

      Sporni žig u pitanju: žig Zajednice označen kao „ostalo” koji prikazuje rešetku postavljenu na prednji dio motornog vozila – prijava za registraciju Žiga zajednice br. 11 867 215

      Pobijana odluka: odluka drugog žalbenog vijeća OHIM-a od 11. prosinca 2014. u predmetu R 1797/2014-2

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

               —

               poništi pobijanu odluku u dijelu u kojem je njome prihvaćen zaključak ispitivača da prijavljenom žigu nedostaje prima facie razlikovni karakter za predmetne proizvode i usluge;

               —

               dopusti objavu prijave žiga Zajednice br. 11 867 215; i

               —

               naloži OHIM-u snošenje troškova.

      Tužbeni razlog

               —

               povreda članka 7. stavka 1. točke (b) Uredbe br. 207/2009.


title: Predmet T-406/13: Tužba podnesena 29. srpnja 2013. — Gossio protiv Vijeća

text:
               26.10.2013

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 313/28

         Tužba podnesena 29. srpnja 2013. — Gossio protiv Vijeća
   (Predmet T-406/13)
   2013/C 313/54
   Jezik postupka: francuski

      Stranke

      Tužitelj: Marcel Gossio (Casablanca, Maroko) (zastupnik: S. Zokou, avocat)

      Tuženik: Vijeće Europske unije

      Zahtjevi

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

               —

               poništi:

                           —

                           Odluku 2010/656/ZVSP i Uredbu Vijeća (EZ) 560/2005 kao i Provedbenu odluku 2012/144/ZVSP od 8. ožujka 2012. o mjerama ograničavanja zbog stanja u Côte d’Ivoireu u mjeri u kojoj se odnose na tužitelja;

                           —

                           Odluku od 17. svibnja 2013. koja potvrđuje i ponovo uvodi naprijed navedene mjere ograničavanja u dijelu u kojem određuju da tužitelj treba ostati na listi osoba i subjekata navedenih u Prilogu II. Odluci 2010/656/ZVSP i u Prilogu IA Uredbi (EZ) br. 560/2005 o uvođenju određenih posebnih mjera ograničavanja određenih s obzirom na stanje u Côte d’Ivoreu.

      Tužbeni razlozi i glavni argumenti

   U prilog osnovanosti tužbe tužitelj ističe dva tužbena razloga.

               1.

               Prvi tužbeni razlog odnosi se na prekoračenje ovlasti i očitu pogrešku u ocjeni u mjeri u kojoj:

                           —

                           činjenice koje se stavljaju na teret tužitelju nemaju objektivno uporište i ne oslanjaju se ni na kakav opipljiv dokaz;

                           —

                           ne može se uspostaviti objektivna veza između pravnih navoda na koje se poziva radi opravdavanja mjera ograničavanja u odnosu na tužitelja i s obzirom na stanje u Côte d’Ivoireu;

                           —

                           pravne osnove na kojima se temelje mjere ograničavanja u odnosu na tužitelja u suprotnosti su sa posljednjim pravnim navodima na koje se poziva radi opravdanja ovih mjera;

                           —

                           odluke Vijeća predstavljaju zlouporabu postupka ili ovlasti.

               2.

               Drugi tužbeni razlog odnosi se na povredu temeljnih prava tužitelja a posebno prava na presumpciju nevinosti, poduzetničku slobodu, pravo vlasništva, načelo proporcionalnosti kao i prava na poštivanje osobnog i obiteljskog života i prava osobe da ne bude podvrgnuta nečovječnom ili ponižavajućem postupanju.


title: Predmet T-278/17: Tužba podnesena 10. svibnja 2017. – Bank of New York Mellon protiv EUIPO-a – Nixen Partners (NEXEN)

text:
               3.7.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 213/36

         Tužba podnesena 10. svibnja 2017. – Bank of New York Mellon protiv EUIPO-a – Nixen Partners (NEXEN)
   (Predmet T-278/17)
   (2017/C 213/49)
   Jezik na kojem je tužba podnesena: engleski

      Stranke

      Tužitelj: The Bank of New York Mellon Corp. (New York, New York, Sjedinjene Američke Države) (zastupnici: A. Klett i K. Schlüter, odvjetnici)

      Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO)

      Druga stranka pred žalbenim vijećem: Nixen Partners (Pariz, Francuska)

      Podaci o postupku pred EUIPO-om

      Nositelj spornog žiga: tužitelj

      Predmetni sporni žig: verbalni žig Europske unije „NEXEN” – prijava za registraciju br. 13 374 152

      Postupak pred EUIPO-om: postupak povodom prigovora

      Pobijana odluka: odluka drugog žalbenog vijeća EUIPO-a od 23. veljače 2017. u predmetu R 1570/2016-2

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

               —

               poništi pobijanu odluku od 23. veljače 2017. u predmetu R 1570/2016-2 i odbije prigovor;

               —

               naloži EUIPO-u snošenje troškova postupka kao i postupka pred žalbenim vijećem i Odjelom za prigovore, uključujući sve tužiteljeve troškove u tim postupcima.

      Tužbeni razlog

               —

               povreda članka 8. stavka 1. točke (b) Uredbe br. 207/2009.


title: Predmet C-597/16: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 23. studenog 2016. uputila Corte suprema di cassazione (Italija) – Commissione Nazionale per le Società e la Borsa (Consob) protiv Antonia Zeccae

text:
               27.2.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 63/15

         Zahtjev za prethodnu odluku koji je 23. studenog 2016. uputila Corte suprema di cassazione (Italija) – Commissione Nazionale per le Società e la Borsa (Consob) protiv Antonia Zeccae
   (Predmet C-597/16)
   (2017/C 063/21)
   Jezik postupka: talijanski

      Sud koji je uputio zahtjev

   Corte suprema di cassazione

      Stranke glavnog postupka

      Žalitelj: Commissione Nazionale per le Società e la Borsa (Consob)

      Druga strana u postupku: Antonio Zecca

      Prethodna pitanja

               1.

               Treba li članak 50. Povelje Europske unije o temeljnim pravima tumačiti tako da, u slučaju da se pravomoćno utvrdi nepostojanje činjenica kaznenog djela, nije moguće bez naknadne ocjena nacionalnog suda, pokrenuti ili nastaviti postupak zbog istih činjenica, koji postupak može biti okončan izricanjem sankcija koje se, s obzirom na njihovu narav i težinu, mogu kvalificirani kaznenim?

               2.

               Treba li nacionalni sud, za potrebe utvrđenja povrede načela ne bis in idem iz članka 50. Povelje Europske unije o temeljnim pravima, prilikom ocjene učinkovitosti, proporcionalnosti i odvračajuće naravi sankcije, voditi računa o visini kazne propisana Direktivom 2014/57/UE (1)?

      (1)  Direktiva 2014/57/EU Europskog parlamenta i Vijeća od 16. travnja 2014. o kaznenopravnim sankcijama za zlouporabu tržišta (Direktiva o zlouporabi tržišta) (SL 2014., L 173, str. 179.)


title: Predmet C-49/14: Presuda Suda (prvo vijeće) od 18. veljače 2016. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Juzgado de Primera Instancia de Cartagena – Španjolska) – Finanmadrid EFC SA protiv Jesúsa Vicentea Albána Zambrana, Maríje Josefe Garcíje Zapate, Jorgea Luisa Albána Zambrana, Miriam Elisabeth Caicedo Merino (Zahtjev za prethodnu odluku — Direktiva 93/13/EEZ — Nepoštene odredbe — Postupak izdavanja platnog naloga — Postupak ovrhe — Nadležnost nacionalnog ovršnog suca za isticanje po službenoj dužnosti ništavosti nepoštene odredbe — Načelo pravomoćnosti — Načelo djelotvornosti — Povelja Europske unije o temeljnim pravima — Sudska zaštita)

text:
               25.4.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 145/5

         Presuda Suda (prvo vijeće) od 18. veljače 2016. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Juzgado de Primera Instancia de Cartagena – Španjolska) – Finanmadrid EFC SA protiv Jesúsa Vicentea Albána Zambrana, Maríje Josefe Garcíje Zapate, Jorgea Luisa Albána Zambrana, Miriam Elisabeth Caicedo Merino
   (Predmet C-49/14) (1)

   ((Zahtjev za prethodnu odluku - Direktiva 93/13/EEZ - Nepoštene odredbe - Postupak izdavanja platnog naloga - Postupak ovrhe - Nadležnost nacionalnog ovršnog suca za isticanje po službenoj dužnosti ništavosti nepoštene odredbe - Načelo pravomoćnosti - Načelo djelotvornosti - Povelja Europske unije o temeljnim pravima - Sudska zaštita))
   (2016/C 145/04)
   Jezik postupka: španjolski

      Sud koji je uputio zahtjev

   Juzgado de Primera Instancia de Cartagena

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelj: Finanmadrid EFC SA

      Tuženici: Jesús Vicente Albán Zambrano, María Josefa García Zapata, Jorge Luis Albán Zambrano, Miriam Elisabeth Caicedo Merino

      Izreka

   Direktiva Vijeća 93/13/EEZ od 5. travnja 1993. o nepoštenim uvjetima u potrošačkim ugovorima mora se tumačiti na način da se protivi nacionalnom propisu poput onoga o kojem je riječ u glavnom postupku, koji sucu koji postupa radi ovrhe platnog naloga ne dopušta ocjenu po službenoj dužnosti nepoštenosti odredbe u ugovoru sklopljenom između prodavatelja robe i pružatelja usluga te potrošača, kada tijelo koje postupa povodom prijedloga za izdavanje platnog naloga nije nadležno provesti navedenu ocjenu.

      (1)  SL C 135, 5. 5. 2014.


title: Predmet C-75/13: Presuda Suda (šesto vijeće) od 12. lipnja 2014. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Bundesfinanzhof -Njemačka) – SEK Zollagentur GmbH protiv Hauptzollamt Gießen (Carinska unija i zajednička carinska tarifa — Izuzimanje od carinskog nadzora robe koja podliježe plaćanju uvoznih carina — Nastanak carinskog duga)

text:
               25.8.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 282/10

         Presuda Suda (šesto vijeće) od 12. lipnja 2014. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Bundesfinanzhof -Njemačka) – SEK Zollagentur GmbH protiv Hauptzollamt Gießen
   (Predmet C-75/13) (1)

   ((Carinska unija i zajednička carinska tarifa - Izuzimanje od carinskog nadzora robe koja podliježe plaćanju uvoznih carina - Nastanak carinskog duga))
   2014/C 282/14
   Jezik postupka: njemački

      Sud koji je uputio zahtjev

   Bundesfinanzhof

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelj: SEK Zollagentur GmbH

      Tuženik: Hauptzollamt Gießen

      Izreka

               1.

               Članke 50. i 203. Uredbe Vijeća (EEZ) br. 2913/92 od 12. listopada 1992. o Carinskom zakoniku Zajednice, kako je izmijenjena i dopunjena Uredbom (EZ) br. 648/2005 Europskog parlamenta i Vijeća od 13. travnja 2005., treba tumačiti u smislu da se smatra da je izuzeta od carinskog nadzora roba koja je stavljena u privremeni smještaj, kad je deklarirana za postupak vanjskog provoza Zajednice, ali nije napustila skladište niti je podnesena odredišnom carinskom uredu, iako su ovom potonjem podnesene provozne isprave.

               2.

               Članak 203. stavak 3. četvrti podstavak Uredbe br. 2913/92, kako je izmijenjena i dopunjena Uredbom br. 648/2005, treba tumačiti u smislu da je, pod okolnostima kao u glavnom postupku, u slučaju izuzimanje robe od carinskog nadzora osoba koja je kao ovlašteni pošiljatelj stavila tu robu u carinski postupak vanjskog provoza Zajednice dužnik sukladno navedenoj odredbi.

      (1)  SL C 147, 25.5.2013.