title: predmet C-29/19: Presuda Suda (osmo vijeće) od 23. siječnja 2020. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Bundessozialgericht – Njemačka) – ZP protiv Bundesagentur für Arbeit (Zahtjev za prethodnu odluku – Socijalna sigurnost – Radnici migranti – Uredba (EZ) br. 883/2004 – Davanja za nezaposlenost – Određivanje – Neuzimanje u obzir posljednje plaće primljene u državi članici boravišta – Prekratko referentno razdoblje – Plaća primljena nakon prestanka radnog odnosa – Osoba koja je prethodno obavljala djelatnost u svojstvu zaposlene osobe u Švicarskoj)

text:
               9.3.2020

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 77/6

      Presuda Suda (osmo vijeće) od 23. siječnja 2020. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Bundessozialgericht – Njemačka) – ZP protiv Bundesagentur für Arbeit
      (predmet C-29/19) (1)

      (Zahtjev za prethodnu odluku - Socijalna sigurnost - Radnici migranti - Uredba (EZ) br. 883/2004 - Davanja za nezaposlenost - Određivanje - Neuzimanje u obzir posljednje plaće primljene u državi članici boravišta - Prekratko referentno razdoblje - Plaća primljena nakon prestanka radnog odnosa - Osoba koja je prethodno obavljala djelatnost u svojstvu zaposlene osobe u Švicarskoj)
      (2020/C 77/08)
      Jezik postupka: njemački

         Sud koji je uputio zahtjev

      Bundessozialgerich

         Stranke glavnog postupka

         Tužitelj: ZP

         Tuženik: Bundesagentur für Arbeit

         Izreka

                  1.

                  Članak 62. stavke 1. i 2. Uredbe (EZ) br. 883/2004 Europskog parlamenta i Vijeća od 29. travnja 2004. o koordinaciji sustava socijalne sigurnosti treba tumačiti na način da mu se protivi zakonodavstvo države članice koje, iako predviđa da se određivanje davanja za nezaposlenost temelji na iznosu prethodne plaće, ne dopušta uzimanje u obzir plaće koju je određena osoba primila za posljednju djelatnost koju je u svojstvu zaposlene osobe obavljala prema tom zakonodavstvu ako razdoblje isplate plaće određenoj osobi ne doseže referentno razdoblje propisano tim zakonodavstvom za određivanje plaće koja služi kao osnovica za određivanje davanja za nezaposlenost.

                  2.

                  Članak 62. stavke 1. i 2. Uredbe br. 883/2004 treba tumačiti na način da mu se protivi zakonodavstvo države članice koje, iako predviđa da se određivanje davanja za nezaposlenost temelji na iznosu prethodne plaće, ne dopušta uzimanje u obzir plaće koju je određena osoba primila za posljednju djelatnost koju je u svojstvu zaposlene osobe obavljala prema tom zakonodavstvu ako je ta plaća obračunana i isplaćena tek nakon prestanka njegova radnog odnosa.

         (1)  SL C 103, 18. 3. 2019.


title: predmet C-32/19: Presuda Suda (deseto vijeće) od 22. siječnja 2020. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Oberster Gerichtshof - Austrija) – AT protiv Pensionsversicherungsanstalt (Zahtjev za prethodnu odluku – Slobodno kretanje osoba – Građanstvo Unije – Pravo na slobodno kretanje i boravak na području država članica – Direktiva 2004/38/EZ – Članak 17. stavak 1. točka (a) – Pravo na stalni boravak – Stjecanje prije isteka neprekidnog razdoblja od pet godina boravka – Radnik koji je u trenutku prestanka rada navršio dob za stjecanje prava na starosnu mirovinu)

text:
               9.3.2020

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 77/7

      Presuda Suda (deseto vijeće) od 22. siječnja 2020. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Oberster Gerichtshof - Austrija) – AT protiv Pensionsversicherungsanstalt
      (predmet C-32/19) (1)

      (Zahtjev za prethodnu odluku - Slobodno kretanje osoba - Građanstvo Unije - Pravo na slobodno kretanje i boravak na području država članica - Direktiva 2004/38/EZ - Članak 17. stavak 1. točka (a) - Pravo na stalni boravak - Stjecanje prije isteka neprekidnog razdoblja od pet godina boravka - Radnik koji je u trenutku prestanka rada navršio dob za stjecanje prava na starosnu mirovinu)
      (2020/C 77/09)
      Jezik postupka: njemački

         Sud koji je uputio zahtjev

      Oberster Gerichtshof

         Stranke glavnog postupka

         Tužitelj: AT

         Tuženik: Pensionsversicherungsanstalt

         Izreka

      Članak 17. stavak 1. točku (a) Direktive 2004/38/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 29. travnja 2004. o pravu građana Unije i članova njihovih obitelji slobodno se kretati i boraviti na državnom području država članica, o izmjeni Uredbe (EEZ) br. 1612/68 i stavljanju izvan snage direktiva 64/221/EEZ, 68/360/EEZ, 72/194/EEZ, 73/148/EEZ, 75/34/EEZ, 75/35/EEZ, 90/364/EEZ, 90/365/EEZ i 93/96/EEZ treba tumačiti na način da se, kako bi stekao pravo na stalni boravak u državi članici domaćinu prije isteka neprekidnog razdoblja od pet godina boravka, uvjeti koji se odnose na činjenicu da je tamo radio tijekom najmanje prethodnih dvanaest mjeseci i da je tamo neprekidno boravio dulje od tri godine primjenjuju na radnika koji je u trenutku prestanka rada navršio dob propisanu zakonodavstvom te države članice za stjecanje prava na starosnu mirovinu.

         (1)  SL C 131, 8. 4. 2019.


title: C-506/18 P: Rješenje Suda (osmo vijeće) od 21. siječnja 2020. – Europski parlament protiv Erika Josefssona (Žalba – Javna služba – Član privremenog osoblja – Europski parlament – Otkaz ugovora – Sporazum s ciljem rješavanja spora između stranaka – Žalba koja je postala bespredmetna – Obustava postupka)

text:
               9.3.2020

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 77/8

      Rješenje Suda (osmo vijeće) od 21. siječnja 2020. – Europski parlament protiv Erika Josefssona
      (C-506/18 P) (1)

      (Žalba - Javna služba - Član privremenog osoblja - Europski parlament - Otkaz ugovora - Sporazum s ciljem rješavanja spora između stranaka - Žalba koja je postala bespredmetna - Obustava postupka)
      (2020/C 77/10)
      Jezik postupka: engleski

         Stranke

         Žalitelj: Europski parlament (zastupnici: Í. Ní Riagáin Düro, V. Montebello-Demogeot i J. Steele, agenti)

         Druga stranka u postupku: Erik Josefsson (zastupnici: T. Bontinck, A. Guillerme i M. Forgeois, odvjetnici)

         Izreka

                  1.

                  Obustavlja se žalbeni postupak.

                  2.

                  Europski parlament i Erik Josefsson snosit će svoje troškove.

         (1)  SL C 445, 10. 12. 2018.


title: predmet C-613/18: Rješenje Suda (šesto vijeće) od 21. siječnja 2020. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Tribunal Tributário de Lisboa – Portugal) – Kanadska Država protiv Autoridade Tributária e Aduaneira (Zahtjev za prethodnu odluku – Članak 99. Poslovnika Suda – Ograničenja kretanja kapitala u treće zemlje ili iz njih – Izravno oporezivanje – Porez na prihod pravnih osoba – Dobit koju raspodjeljuju društva sa sjedištem na portugalskom državnom području – Smanjenje osnovice poreza)

text:
               9.3.2020

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 77/8

      Rješenje Suda (šesto vijeće) od 21. siječnja 2020. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Tribunal Tributário de Lisboa – Portugal) – Kanadska Država protiv Autoridade Tributária e Aduaneira
      (predmet C-613/18) (1)

      (Zahtjev za prethodnu odluku - Članak 99. Poslovnika Suda - Ograničenja kretanja kapitala u treće zemlje ili iz njih - Izravno oporezivanje - Porez na prihod pravnih osoba - Dobit koju raspodjeljuju društva sa sjedištem na portugalskom državnom području - Smanjenje osnovice poreza)
      (2020/C 77/11)
      Jezik postupka: portugalski

         Sud koji je uputio zahtjev

      Tribunal Tributário de Lisboa

         Stranke glavnog postupka

         Tužitelj: Kanadska Država

         Tuženik: Autoridade Tributária e Aduaneira

         Izreka

      Članke 63. i 65. UFEU-a treba tumačiti na način da im se protivi propis države članice, poput onoga o kojemu je riječ u glavnom postupku, na temelju kojega se dividende koje isplaćuje rezidentno društvo oporezuju po efektivnoj poreznoj stopi koja je viša kada se isplaćuju pravnoj osobi sa sjedištem u trećoj zemlji koja primarno ne obavlja trgovačku, industrijsku ili poljoprivrednu djelatnost, nego kada se takve dividende isplaćuju takvoj pravnoj osobi sa sjedištem u navedenoj državi članici. Drukčije vrijedi samo ako primjena poreznog sporazuma između Kanade i Portugalske Republike radi izbjegavanja dvostrukog oporezivanja u području poreza na dohodak, potpisanog 14. lipnja 1999., omogućava neutralizaciju učinaka nejednakog postupanja koji su rezultat propisa navedene države članice, a što mora provjeriti sud koji je uputio zahtjev.

         (1)  SL C 445, 10. 12. 2018.


title: predmet C-47/19: Rješenje Suda (deveto vijeće) od 7. listopada 2019. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Finanzgericht Hamburg – Njemačka) – HA protiv Finanzamt Hamburg-Barmbek-Uhlenhorsta (Zahtjev za prethodnu odluku – Zajednički sustav poreza na dodanu vrijednost (PDV) – Direktiva 2006/112/EZ – Članak 132. stavak 1. točke (h) do (j) – Različita izuzeća u vezi s djecom ili mladim osobama, školskim ili sveučilišnim obrazovanjem – Poduka surfanja i jedrenja za školske i sveučilišne ustanove – Razredno putovanje)

text:
               9.3.2020

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 77/9

      Rješenje Suda (deveto vijeće) od 7. listopada 2019. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Finanzgericht Hamburg – Njemačka) – HA protiv Finanzamt Hamburg-Barmbek-Uhlenhorsta
      (predmet C-47/19) (1)

      (Zahtjev za prethodnu odluku - Zajednički sustav poreza na dodanu vrijednost (PDV) - Direktiva 2006/112/EZ - Članak 132. stavak 1. točke (h) do (j) - Različita izuzeća u vezi s djecom ili mladim osobama, školskim ili sveučilišnim obrazovanjem - Poduka surfanja i jedrenja za školske i sveučilišne ustanove - Razredno putovanje)
      (2020/C 77/12)
      Jezik postupka: njemački

         Sud koji je uputio zahtjev

      Finanzgericht Hamburg

         Stranke glavnog postupka

         Tužitelj: HA

         Tuženik: Finanzamt Hamburg-Barmbek-Uhlenhorst

         Izreka

                  1.

                  Pojam „školsko ili sveučilišno obrazovanje” u smislu članka 132. stavka 1. točaka (i) i (j) Direktive Vijeća 2006/112/EZ od 28. studenoga 2006. o zajedničkom sustavu poreza na dodanu vrijednost treba tumačiti na način da ne obuhvaća poduku surfanja i jedrenja koju škole surfanja i jedrenja, poput onih o kojima je riječ u glavnom postupku, daju školskim ustanovama ili sveučilištima u kojima ta poduka može biti dio programa sportskih aktivnosti ili obuke sportskih nastavnika i ulaziti u ocjenu.

                  2.

                  Pojam isporuke usluge „koja je usko povezana sa zaštitom djece i mladih osoba” u smislu članka 132. stavka 1. točke (h) Direktive 2006/112, treba tumačiti na način da ne obuhvaća poduku surfanja i jedrenja koju daju škole surfanja i jedrenja, poput onih o kojima je riječ u glavnom postupku, neovisno o činjenici daje li se ta poduka u okviru razrednog putovanja.

         (1)  SL C 131, 8. 4. 2019.


title: predmet C-813/19 PPU: Rješenje Suda (treće vijeće) od 21. siječnja 2020. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Cour d’appel d’Aix-en-Provence – Francuska) – Izvršenje europskog uhidbenog naloga protiv osobe MN (Zahtjev za prethodnu odluku – Hitni prethodni postupak – Članak 99. Poslovnika Suda – Pravosudna suradnja u kaznenim stvarima – Europski uhidbeni nalog – Okvirna odluka 2002/584/PUP – Članak 6. stavak 1. – Pojam „pravosudno tijelo koje izdaje uhidbeni nalog” – Djelotvorna sudska zaštita)

text:
               9.3.2020

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 77/10

      Rješenje Suda (treće vijeće) od 21. siječnja 2020. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Cour d’appel d’Aix-en-Provence – Francuska) – Izvršenje europskog uhidbenog naloga protiv osobe MN
      (predmet C-813/19 PPU) (1)

      (Zahtjev za prethodnu odluku - Hitni prethodni postupak - Članak 99. Poslovnika Suda - Pravosudna suradnja u kaznenim stvarima - Europski uhidbeni nalog - Okvirna odluka 2002/584/PUP - Članak 6. stavak 1. - Pojam „pravosudno tijelo koje izdaje uhidbeni nalog” - Djelotvorna sudska zaštita)
      (2020/C 77/13)
      Jezik postupka: francuski

         Sud koji je uputio zahtjev

      Cour d’appel d’Aix-en-Provence

         Stranke glavnog postupka

      MN

         Uz sudjelovanje osoba: RJA, RJO, FD, BG, PG, KL, LK, MJ, NI, OH

         Izreka

      Članak 6. stavak 1. Okvirne odluke Vijeća 2002/584/PUP od 13. lipnja 2002. o Europskom uhidbenom nalogu i postupcima predaje između država članica treba tumačiti na način da su pojmom „pravosudno tijelo koje izdaje uhidbeni nalog” u smislu te odredbe obuhvaćeni francuski državni odvjetnici koji se nalaze pod vodstvom i nadzorom njima hijerarhijski nadređenih osoba kao i u nadležnosti Ministarstva pravosuđa na temelju pravila koja se odnose na pravni položaj i ustrojstvo kojima su podvrgnuti, jer im njihov status daje jamstvo neovisnosti, osobito u odnosu na izvršnu vlast, u okviru izdavanja europskog uhidbenog naloga.
      Okvirnu odluku 2002/584 treba tumačiti na način da su zahtjevi svojstveni djelotvornoj sudskoj zaštiti koju treba uživati osoba protiv koje je izdan europski uhidbeni nalog u svrhu kaznenog progona ispunjeni ako su, u skladu sa zakonodavstvom države članice izdavanja, uvjeti izdavanja tog naloga i osobito njegova proporcionalnost, predmet sudskog nadzora u toj državi članici.

         (1)  SL C 19, 20. 1. 2020.


title: predmet C-58/19 P: Žalba koju je 25. siječnja 2019. podnio Mykola Yanovych Azarov protiv presude Općeg suda (šesto vijeće) od 13. prosinca 2018. u predmetu T-247/17, Mykola Yanovych Azarov protiv Vijeća Europske unije

text:
               9.3.2020

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 77/11

      Žalba koju je 25. siječnja 2019. podnio Mykola Yanovych Azarov protiv presude Općeg suda (šesto vijeće) od 13. prosinca 2018. u predmetu T-247/17, Mykola Yanovych Azarov protiv Vijeća Europske unije
      (predmet C-58/19 P)
      (2020/C 77/14)
      Jezik postupka: njemački

         Stranke

         Žalitelj: Mykola Yanovych Azarov (zastupnici: A. Egger i G. Lansky, odvjetnici)

         Druga stranka u postupku: Vijeće Europske unije
      Rješenjem od 22. listopada 2019. Sud Europske unije (sedmo vijeće) odlučio je:

                  1.

                  Žalba je očito osnovana.

                  2.

                  Ukida se presuda Općeg suda Europske unije od 13. prosinca 2018., Azarov/Vijeće (T-247/17, neobjavljena, EU:T:2018:931).

                  3.

                  Odluka Vijeća (ZVSP) 2017/381 od 3. ožujka 2017. o izmjeni Odluke 2014/119/ZVSP o mjerama ograničavanja usmjerenima protiv određenih osoba, subjekata i tijela s obzirom na stanje u Ukrajini i Provedbena uredba Vijeća (EU) 2017/374 od 3. ožujka 2017. o provedbi Uredbe (EU) br. 208/2014 o mjerama ograničavanja usmjerenima protiv određenih osoba, subjekata i tijela s obzirom na stanje u Ukrajini poništavaju se u dijelu u kojem se odnose na M. Yanovycha Azarova.

                  4.

                  Vijeću Europske Unije nalaže se snošenje troškova prvostupanjskog i žalbenog postupka.


title: predmet C-236/19 P: Žalba koju su 15. ožujka 2019. podnijeli István Szécsi i Nóra Somossy protiv rješenja Općeg suda (treće vijeće) od 16. siječnja 2019. u predmetu T-331/18, István Szécsi i Nóra Somossy protiv Europske komisije

text:
               9.3.2020

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 77/11

      Žalba koju su 15. ožujka 2019. podnijeli István Szécsi i Nóra Somossy protiv rješenja Općeg suda (treće vijeće) od 16. siječnja 2019. u predmetu T-331/18, István Szécsi i Nóra Somossy protiv Europske komisije
      (predmet C-236/19 P)
      (2020/C 77/15)
      Jezik postupka: njemački

         Stranke

         Žalitelji: István Szécsi, Nóra Somossy (zastupnik: D. Lázár, odvjetnik)

         Druga stranka u postupku: Europska komisija
      Rješenjem od 1. listopada 2019. Sud Europske unije (šesto vijeće) odbio je žalbu kao očito neosnovanu i naložio I. Szécsiju i N. Somossy snošenje vlastitih troškova.


title: predmet C-315/19: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 16. travnja 2019. uputio Gericht Erster Instanz Eupen (Belgija) - YU protiv Wallonische Region

text:
               9.3.2020

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 77/12

      Zahtjev za prethodnu odluku koji je 16. travnja 2019. uputio Gericht Erster Instanz Eupen (Belgija) - YU protiv Wallonische Region
      (predmet C-315/19)
      (2020/C 77/16)
      Jezik postupka: njemački

         Sud koji je uputio zahtjev

      Gericht Erster Instanz Eupen

         Stranke glavnog postupka

         Tužitelj: YU

         Tuženik: Wallonische Region
      Rješenjem od 26. rujna 2019. Sud Europske unije (šesto vijeće) odlučio je na sljedeći način:
      Članak 45. UFEU-a treba tumačiti na način da mu se protivi propis države članice prema kojem se radnik koji je rezident te države članice može pozivati na iznimku od obveze registracije vozila koje mu je na raspolaganje stavio poslodavac s poslovnim nastanom u drugoj državi članici i koje je registrirano u toj drugoj državi članici samo ako se dokumenti koji dokazuju tu iznimku stalno nalaze u tom vozilu.


title: predmet C-461/19 P: Žalba koju je 7. lipnja 2019. podnio All Star CV protiv presude Općeg suda (drugo vijeće) od 29. ožujka 2019. u predmetu T-611/17, All Star protiv EUIPO-a – Carrefour Hypermarchés

text:
               9.3.2020

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 77/12

      Žalba koju je 7. lipnja 2019. podnio All Star CV protiv presude Općeg suda (drugo vijeće) od 29. ožujka 2019. u predmetu T-611/17, All Star protiv EUIPO-a – Carrefour Hypermarchés
      (predmet C-461/19 P)
      (2020/C 77/17)
      Jezik postupka: francuski

         Stranke

         Žalitelj: All Star CV (zastupnici: S. Malynicz, A. Newnes, A. Artinian, odvjetnici)

         Druga stranka u postupku: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo
      Žalba je rješenjem Suda (vijeće za dopuštanje žalbi) od 30. rujna 2019. proglašena nedopuštenom.


title: predmet C-513/19: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 5. srpnja 2019. uputio Sąd Rejonowy dla Warszawy-Woli w Warszawie (Poljska) – P.J. protiv (X) S.A.

text:
               9.3.2020

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 77/13

      Zahtjev za prethodnu odluku koji je 5. srpnja 2019. uputio Sąd Rejonowy dla Warszawy-Woli w Warszawie (Poljska) – P.J. protiv (X) S.A.
      (predmet C-513/19)
      (2020/C 77/18)
      Jezik postupka: poljski

         Sud koji je uputio zahtjev

      Sąd Rejonowy dla Warszawy-Woli w Warszawie

         Stranke glavnog postupka

         Tužitelj: P.J.

         Tuženik: (X) S.A.
      Rješenjem od 7. studenoga 2019. Sud (deveto vijeće) odlučio je da je zahtjev za prethodnu odluku očito nedopušten.


title: predmet C-548/19 P: Žalba koju je 17. srpnja 2019. podnio Laurence Bonnafous protiv presude Općeg suda (treće vijeće) od 6. lipnja 2019. u predmetu T-614/17, Bonnafous protiv EACEA-e

text:
               9.3.2020

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 77/13

      Žalba koju je 17. srpnja 2019. podnio Laurence Bonnafous protiv presude Općeg suda (treće vijeće) od 6. lipnja 2019. u predmetu T-614/17, Bonnafous protiv EACEA-e
      (predmet C-548/19 P)
      (2020/C 77/19)
      Jezik postupka: francuski

         Stranke

         Žalitelj: Laurence Bonnafous (zastupnici: S. Rodrigues, A. Blot, odvjetnici)

         Druga stranka u postupku: Izvršna agencija za obrazovanje, audiovizualnu politiku i kulturu
      Žalba je rješenjem Suda (sedmo vijeće) od 27. studenoga 2019. odbijena kao očito neosnovana.


title: predmet C-550/19: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 17. srpnja 2019. uputio Juzgado de lo Social de Madrid (Španjolska) – EV protiv Obras y Servicios Públicos S.A. i Acciona Agua, S.A.

text:
               9.3.2020

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 77/14

      Zahtjev za prethodnu odluku koji je 17. srpnja 2019. uputio Juzgado de lo Social de Madrid (Španjolska) – EV protiv Obras y Servicios Públicos S.A. i Acciona Agua, S.A.
      (predmet C-550/19)
      (2020/C 77/20)
      Jezik postupka: španjolski

         Sud koji je uputio zahtjev

      Juzgado de lo Social de Madrid

         Stranke glavnog postupka

         Tužitelj: EV

         Tuženici: Obras y Servicios Públicos S.A., Acciona Agua, S.A.

         Prethodna pitanja

                  1.

                  Treba li članak 4. stavak 1. Okvirnog sporazuma o radu na određeno vrijeme koji su sklopili ETUC, UNICE i CEEP, koji je postao dijelom prava Zajednice na temelju Direktive Vijeća Unije 1999/70 (1) i Direktive 2001/23, tumačiti na način da članak 24. stavak 2. Kolektivnog ugovora u građevinskom sektoru utvrđuje da, neovisno o trajanju općeg ugovora za samo jedne radove, nije moguće primijeniti odredbu članka 15. stavka 1. točke (a) prvog podstavka Leya del Estatuto de los Trabajadores (Zakon o radu), a da radnici pritom zadrže status „radnika zaposlenih na temelju ugovora na određeno vrijeme za izvođenje radova u građevinskom sektoru (contratos fijos de obra)”, u tim slučajevima i u slučajevima pravnog sljedništva poduzetnika iz članka 44. Zakona o radu ili preuzimanja uređenog u članku 27. predmetnog Općeg ugovora, pri čemu ne postoji objektivan razlog kojim se može opravdati da je protivan nacionalnom zakonodavstvu, u okviru kojeg je u članku 15. stavku 1. točki (a) Zakona o radu utvrđeno da „Ti ugovori ne smiju trajati duže od tri godine, a koje se može produljiti na dvanaest mjeseci nacionalnim sektorskim kolektivnim ugovorom ili, u njegovu nedostatku, sektorskim kolektivnim ugovorom niže razine. Nakon isteka tih rokova radnici stječu status stalno zaposlenih radnika poduzetnika”?

                  2.

                  Treba li članak 4. stavak 1. Okvirnog sporazuma o radu na određeno vrijeme koji su sklopili ETUC, UNICE i CEEP, koji je postao dijelom prava Zajednice na temelju Direktive Vijeća Unije 1999/70 i Direktive 2001/23, tumačiti na način da članak 24. stavak 5. Kolektivnog ugovora u građevinskom sektoru utvrđuje da se, za radnike koji su bili zaposleni, s prekidom ili bez, na sličnom radnom mjestu na temelju dva ili više ugovora na određeno vrijeme za izvođenje radova u građevinskom sektoru (contratos fijos de obra) sklopljenih s istim poduzetnikom ili grupom poduzetnika u razdoblju i tijekom roka utvrđenog u članku 15. stavku 5. Zakona o radu, ne podrazumijeva stjecanje statusa utvrđenog u toj odredbi, u tim slučajevima i u slučajevima pravnog sljedništva poduzetnika iz članka 44. Zakona o radu ili preuzimanja uređenog u članku 27. predmetnog Ugovora, pri čemu ne postoji objektivan razlog kojim se može opravdati da je protivan nacionalnom zakonodavstvu, u okviru kojeg je u članku 15. stavku 5. Zakona o radu utvrđeno da „Ne dovodeći u pitanje odredbe stavka 1. točke (a), stavka 2. i 3., radnici koji su bili zaposleni, s prekidom ili bez, na razdoblje dulje od 24 mjeseca tijekom razdoblja od 30 mjeseci, na istom ili sličnom radnom mjestu unutar istog poduzeća ili iste grupe poduzeća, sklopivši dva ili više ugovora o radu na određeno vrijeme bilo izravno bilo posredovanjem agencija za privremeno zapošljavanje prema istim ili različitim postupcima ugovora na određeno vrijeme, stječu status radnika zaposlenih na neodređeno vrijeme. Odredbe prethodnog stavka također se primjenjuju u slučajevima pravnog sljedništva poduzetnika ili preuzimanja u skladu sa zakonskim odredbama ili odredbama Kolektivnog ugovora”?

                  3.

                  Treba li članak 3. stavak 1. Direktive 2001/23 (2) tumačiti na način da mu se protivi to da se na temelju Kolektivnog ugovora u građevinskom sektoru isključi da se prava i obveze, koje treba poštovati novi poduzetnik ili subjekt koji će obaviti djelatnost koja je predmet ugovora o javnoj nabavi,
                        isključivo odnose na prava i obveze koji su nastali na temelju posljednjeg ugovora
                      koji je radnik sklopio s poduzetnikom koji izlazi iz ugovora o javnoj nabavi, i ne čini objektivan razlog kojim se može opravdati da je protivan nacionalnom zakonodavstvu, u okviru kojeg je u članku 44. Zakona o radu utvrđeno preuzimanje svih prava i obveza, a ne samo onih iz posljednjeg ugovora?

         (1)  Direktiva Vijeća 1999/70/EZ od 28. lipnja 1999. o Okvirnom sporazumu o radu na određeno vrijeme koji su sklopili ETUC, UNICE i CEEP (SL 1999., L 175, str. 43.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 5., svezak 4., str. 228.)

         (2)  Direktiva Vijeća 2001/23/EZ od 12. ožujka 2001. o usklađivanju zakonodavstava država članica u odnosu na zaštitu prava zaposlenika kod prijenosa poduzeća, pogona ili dijelova poduzeća ili pogona (SL 2001., L 82, str. 16.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 5., svezak 3., str. 151.)


title: predmet C-586/19 P: Žalba koju je 1. kolovoza 2019. podnio L’Oréal protiv presude Općeg suda (prvo vijeće) od 19. lipnja 2019. u predmetu T-179/16 RENV, L’Oréal protiv EUIPO-a – Guinot

text:
               9.3.2020

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 77/15

      Žalba koju je 1. kolovoza 2019. podnio L’Oréal protiv presude Općeg suda (prvo vijeće) od 19. lipnja 2019. u predmetu T-179/16 RENV, L’Oréal protiv EUIPO-a – Guinot
      (predmet C-586/19 P)
      (2020/C 77/21)
      Jezik postupka: francuski

         Stranke

         Žalitelj: L’Oréal (zastupnici: T. de Haan, P. Péters, odvjetnici)

         Druge stranke u postupku: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo, Guinot
      Žalba je rješenjem Suda (vijeće za dopuštanje žalbi) od 7. listopada 2019. proglašena nedopuštenom.


title: predmet C-587/19 P: Žalba koju je 1. kolovoza 2019. podnio L’Oréal protiv presude Općeg suda (prvo vijeće) od 19. lipnja 2019. u predmetu T-180/16 RENV, L’Oréal protiv EUIPO-a – Guinot

text:
               9.3.2020

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 77/15

      Žalba koju je 1. kolovoza 2019. podnio L’Oréal protiv presude Općeg suda (prvo vijeće) od 19. lipnja 2019. u predmetu T-180/16 RENV, L’Oréal protiv EUIPO-a – Guinot
      (predmet C-587/19 P)
      (2020/C 77/22)
      Jezik postupka: francuski

         Stranke

         Žalitelj: L’Oréal (zastupnici: T. de Haan, P. Péters, odvjetnici)

         Druge stranke u postupku: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo, Guinot
      Žalba je rješenjem Suda (vijeće za dopuštanje žalbi) od 7. listopada 2019. proglašena nedopuštenom.


title: predmet C-588/19 P: Žalba koju je 1. kolovoza 2019. podnio L’Oréal protiv presude Općeg suda (prvo vijeće) od 19. lipnja 2019. u predmetu T-181/16 RENV, L’Oréal protiv EUIPO-a – Guinot

text:
               9.3.2020

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 77/16

      Žalba koju je 1. kolovoza 2019. podnio L’Oréal protiv presude Općeg suda (prvo vijeće) od 19. lipnja 2019. u predmetu T-181/16 RENV, L’Oréal protiv EUIPO-a – Guinot
      (predmet C-588/19 P)
      (2020/C 77/23)
      Jezik postupka: francuski

         Stranke

         Žalitelj: L’Oréal (zastupnici: T. de Haan, P. Péters, odvjetnici)

         Druge stranke u postupku: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo, Guinot
      Žalba je rješenjem Suda (vijeće za dopuštanje žalbi) od 7. listopada 2019. proglašena nedopuštenom.


title: predmet C-589/19 P: Žalba koju je 1. kolovoza 2019. podnio L’Oréal protiv presude Općeg suda (prvo vijeće) od 19. lipnja 2019. u predmetu T-182/16 RENV, L’Oréal protiv EUIPO-a – Guinot

text:
               9.3.2020

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 77/16

      Žalba koju je 1. kolovoza 2019. podnio L’Oréal protiv presude Općeg suda (prvo vijeće) od 19. lipnja 2019. u predmetu T-182/16 RENV, L’Oréal protiv EUIPO-a – Guinot
      (predmet C-589/19 P)
      (2020/C 77/24)
      Jezik postupka: francuski

         Stranke

         Žalitelj: L’Oréal (zastupnici: T. de Haan, P. Péters, odvjetnici)

         Druge stranke u postupku: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo, Guinot
      Žalba je rješenjem Suda (vijeće za dopuštanje žalbi) od 7. listopada 2019. proglašena nedopuštenom.


title: predmet C-664/19 P: Žalba koju je 4. rujna 2019. podnijela Agencja Wydawniczą Technopol sp. z o. o. protiv presude Općeg suda (osmo vijeće) od 26. lipnja 2019. u predmetu T-117/18, Agencja Wydawnicza Technopol protiv EUIPO-a

text:
               9.3.2020

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 77/17

      Žalba koju je 4. rujna 2019. podnijela Agencja Wydawniczą Technopol sp. z o. o. protiv presude Općeg suda (osmo vijeće) od 26. lipnja 2019. u predmetu T-117/18, Agencja Wydawnicza Technopol protiv EUIPO-a
      (predmet C-664/19 P)
      (2020/C 77/26)
      Jezik postupka: poljski

         Stranke

         Žalitelj: Agencja Wydawnicza Technopol sp. z o. o. (zastupnik: C. Rogula, odvjetnik)

         Druga stranka u postupku: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo
      Sud (vijeće za dopuštanje žalbi) je rješenjem od 5. prosinca 2019. odlučio da je žalba nedopuštena.


title: predmet C-761/19: Tužba podnesena 17. listopada 2019. – Europska komisija protiv Mađarske

text:
               9.3.2020

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 77/17

      Tužba podnesena 17. listopada 2019. – Europska komisija protiv Mađarske
      (predmet C-761/19)
      (2020/C 77/27)
      Jezik postupka: mađarski

         Stranke

         Tužitelj: Europska komisija (zastupnici: C. Cattabriga i Zs. Teleki, agenti)

         Tuženik: Mađarska

         Tužbeni zahtjev

      Komisija od Općeg suda zahtijeva da:

                  —

                  utvrdi da Mađarska nije ispunila obveze koje ima na temelju članka 11. stavka 1. točke (a) Direktive 2003/109/EZ (1) time što kao članove Veterinarske komore nije prihvatila državljane trećih zemalja s dugotrajnim boravištem što im ab initio onemogućuje da rade kao veterinari u svojstvu zaposlene osobe i da obavljaju navedeno zanimanje u svojstvu samozaposlene osobe.

                  —

                  naloži Mađarskoj snošenje troškova.

         Tužbeni razlozi i glavni argumenti

                  1.

                  Komisija je zaprimila pritužbu 3. siječnja 2017. godine koja se odnosila na zahtjev propisan Magyar Állatorvosi Kamaráról valamint az állatorvosi szolgáltatói tevékenység végzéséről szóló 2012. évi CXXVII. törvény (Zakon CXXVII. iz 2012. o Mađarskoj veterinarskoj komori i obavljanju djelatnosti pružanja veterinarskih usluga), u skladu s kojim član Veterinarske komore može biti osoba koja, među ostalim, ispunjava uvjet državljanstva države koja je stranka Sporazuma o Europskom gospodarskom prostoru. Podnositelj pritužbe državljanin je treće zemlje koji od 2007. godine ima dozvolu dugotrajnog boravišta u Mađarskoj i koji je 2014. godine diplomirao na Állatorvostudományi Egyetem (Veterinarski fakultet) u Budimpešti. Njegov zahtjev za članstvo u Veterinarskoj komori odbijen je zbog neispunjavanja navedenog zakonskog uvjeta. U Mađarskoj je nužno biti član Veterinarske komore kako bi se moglo obavljati veterinarsko zanimanje, kako u svojstvu zaposlene tako i u svojstvu samozaposlene osobe.

                  2.

                  Komisija je 20. srpnja 2018. pokrenula postupak zbog povrede protiv Mađarske u vezi s navedenom odredbom Zakona o Veterinarskoj komori, u okviru kojeg prigovara Mađarskoj da nije ispunila obvezu koja proizlazi iz članka 11. stavka 1. točke (a) Direktive 2003/109/EZ.

                  3.

                  U svojem odgovoru mađarska je vlada tvrdila da je obavljanje veterinarskog zanimanja obuhvaćeno iznimkom iz članka 11. stavka 1. točke (a) Direktive 2003/109/EZ, jer ono može uključivati, ne samo povremeno, sudjelovanje u obavljanju javne vlasti.

                  4.

                  Smatrajući da tvrdnje mađarske vlade navedene u njezinu odgovoru nisu uvjerljive, Komisija je 25. siječnja 2019. donijela obrazloženo mišljenje u kojem je zadržala svoje stajalište.

                  5.

                  Mađarska vlada je 29. ožujka 2019. uputila Komisiji svoj odgovor na obrazloženo mišljenje u kojem je zadržala svoje stajalište.

                  6.

                  Komisija je zaključila da obavljanje veterinarske djelatnosti u svojstvu zaposlene ili samozaposlene osobe u Mađarskoj nije obuhvaćeno iznimkom iz članka 11. stavka 1. točke (a) Direktive 2003/109/EZ. Prema njezinu mišljenju, veterinarske djelatnosti kojima Mađarska pripisuje svojstvo javne vlasti ne podrazumijevaju izravno i posebno sudjelovanje u obavljanju te vlasti i nisu nužno i neodvojivo svojstvene navedenom zanimanju, s obzirom na to da su ili isključivo pripremne i dopunske prirode ili su djelatnosti koje se obavljaju na temelju posebnog sporazuma ili pod nadzorom javne vlasti.

                  7.

                  S obzirom na prethodna razmatranja, Komisija je 25. srpnja 2019. odlučila pokrenuti postupak pred Općim sudom kako bi se utvrdilo da Mađarska nije ispunila svoje obveze koje proizlaze iz Direktive 2003/109/EZ.

         (1)  Direktiva Vijeća 2003/109/EZ od 25. studenoga 2003. o statusu državljana trećih zemalja s dugotrajnim boravištem (SL 2004., L 16, str. 44.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 19., svezak 6., str. 41.)


title: predmet C-805/19: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 31. listopada 2019. uputio Landesgericht Salzburg (Austrija) - CT protiv VINI GmbH

text:
               9.3.2020

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 77/19

      Zahtjev za prethodnu odluku koji je 31. listopada 2019. uputio Landesgericht Salzburg (Austrija) - CT protiv VINI GmbH
      (predmet C-805/19)
      (2020/C 77/28)
      Jezik postupka: njemački

         Sud koji je uputio zahtjev

      Landesgericht Salzburg

         Stranke glavnog postupka

         Tužitelj: CT

         Tuženik: VINI GmbH

         Prethodno pitanje

      Treba li članak 31. Povelje Europske unije o temeljnim pravima (2010/C 83/02) i članak 7. stavak 2. Direktive 2003/88/EZ o radnom vremenu (1) (DRV) tumačiti na način da se ne primjenjuje nacionalna odredba članka 10. stavka 2. Urlaubsgesetza (Zakona o godišnjem odmoru) (UrlG) prema kojoj ne postoji pravo na novčanu naknadu za neiskorišteni godišnji odmor za tekuću (posljednju) godinu rada ako radnik izvanredno otkaže ugovor o radu?

         (1)  Direktiva 2003/88/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 4. studenoga 2003. o određenim vidovima organizacije radnog vremena (SL 2003., L 299, str. 9.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 5., svezak 2., str. 31.)


title: predmet C-810/19: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 4. studenoga 2019. uputio Landgericht Frankfurt am Main (Njemačka) – Flightright GmbH protiv Qatar Airways

text:
               9.3.2020

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 77/19

      Zahtjev za prethodnu odluku koji je 4. studenoga 2019. uputio Landgericht Frankfurt am Main (Njemačka) – Flightright GmbH protiv Qatar Airways
      (predmet C-810/19)
      (2020/C 77/29)
      Jezik postupka: njemački

         Sud koji je uputio zahtjev

      Landgericht Frankfurt am Main

         Stranke glavnog postupka

         Tužitelj: Flightright GmbH

         Tuženik: Qatar Airways

         Prethodna pitanja

                  1.

                  Je li riječ o „izravno povezanom letu” u smislu članka 2. točke (h) Uredbe (EZ) br. 261/2004 (1) i ako se u slučaju letova koji su dio jedinstvene rezervacije i za koje je predviđeno zaustavljanje u transfernoj zračnoj luci koja se nalazi izvan područja Europske unije, planira duže zadržavanje u mjestu zaustavljanja, a rezervirani daljnji let ne odnosi se na prvi sljedeći let na koji se može stići?

                  2.

                  U slučaju niječnog odgovora na prvo pitanje:

                              Treba li članak 3. stavak 1. točku (a) Uredbe (EZ) br. 261/2004 tumačiti na način da se uredba primjenjuje i na prijevoz putnika letom koji ne započinje u zračnoj luci na državnom području države članice, ali koji je bio dio jedinstvene rezervacije koja je uključivala i let iz zračne luke koja se nalazi na državnom području države članice, čak i ako se ne radi o izravno povezanom letu?

         (1)  Uredba (EZ) br. 261/2004 Europskog parlamenta i Vijeća od 11. veljače 2004. o utvrđivanju općih pravila odštete i pomoći putnicima u slučaju uskraćenog ukrcaja i otkazivanja ili dužeg kašnjenja leta u polasku te o stavljanju izvan snage Uredbe (EEZ) br. 295/91 (SL 2004., L 46, str. 1) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 7., svezak 26., str. 21.)


title: predmet C-815/19: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 6. studenoga 2019. uputio Bundesverwaltungsgericht (Njemačka) – Natumi GmbH protiv Land Nordrhein-Westfalen

text:
               9.3.2020

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 77/20

      Zahtjev za prethodnu odluku koji je 6. studenoga 2019. uputio Bundesverwaltungsgericht (Njemačka) – Natumi GmbH protiv Land Nordrhein-Westfalen
      (predmet C-815/19)
      (2020/C 77/30)
      Jezik postupka: njemački

         Sud koji je uputio zahtjev

      Bundesverwaltungsgericht

         Stranke glavnog postupka

         Tužitelj: Natumi GmbH

         Tuženik: Land Nordrhein-Westfalen

         Uz sudjelovanje: Vertreter des Bundesinteresses beim Bundesverwaltungsgericht

         Prethodna pitanja

                  1.

                  Treba li članak 28. u vezi s točkom 1.3. Priloga IX. Uredbi (EZ) br. 889/2008 (1) tumačiti na način da se u preradi ekološke hrane alga Lithothamnium calcareum može upotrijebiti kao sastojak?

                  2.

                  U slučaju potvrdnog odgovora na ovo pitanje:

                              je li dopuštena i upotreba mrtvih algi?

                  3.

                  U slučaju potvrdnog odgovora na drugo pitanje:

                              smije li se za proizvod koji sadržava (mrtvu) algu Lithothamnium calcareum kao sastojak i koji ima oznaku „bio” upotrijebiti izraz „s kalcijem”, „s morskom algom bogatom kalcijem” ili „s visokokvalitetnim kalcijem iz morske alge Lithothamnium”?

         (1)  Uredba Komisije (EZ) br. 889/2008 od 5. rujna 2008. o detaljnim pravilima za provedbu Uredbe Vijeća (EZ) br. 834/2007 o ekološkoj proizvodnji i označivanju ekoloških proizvoda s obzirom na ekološku proizvodnju, označivanje i kontrolu (SL 2008., L 250, str. 1.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 15., svezak 8., str. 173.).


title: predmet C-826/19: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 13. studenoga 2019. uputio Landesgericht Korneuburg (Austrija) – WZ protiv Austrian Airlines AG

text:
               9.3.2020

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 77/22

      Zahtjev za prethodnu odluku koji je 13. studenoga 2019. uputio Landesgericht Korneuburg (Austrija) – WZ protiv Austrian Airlines AG
      (predmet C-826/19)
      (2020/C 77/32)
      Jezik postupka: njemački

         Sud koji je uputio zahtjev

      Landesgericht Korneuburg

         Stranke glavnog postupka

         Tužitelj: WZ

         Tuženik: Austrian Airlines AG

         Prethodna pitanja

                  1.

                  Treba li članak 8. stavak 3. Uredbe (EZ) br. 261/2004 Europskog parlamenta i Vijeća od 11. veljače 2004. o utvrđivanju općih pravila odštete i pomoći putnicima u slučaju uskraćenog ukrcaja i otkazivanja ili dužeg kašnjenja leta u polasku te o stavljanju izvan snage Uredbe (EEZ) br. 295/91 (u daljnjem tekstu: Uredba br. 261/2004 (1)) tumačiti na način da se primjenjuje na dvije zračne luke koje se nalaze u neposrednoj blizini gradskog središta, pri čemu se samo jedna nalazi na gradskom području, dok se druga nalazi u susjednoj saveznoj državi?

                  2.

                  Treba li članak 5. stavak 1. točku (c), članak 7. stavak 1. i članak 8. stavak 3. Uredbe br. 261/2004 tumačiti na način da u slučaju slijetanja na drugu odredišnu zračnu luku istog mjesta, istog grada ili iste regije postoji pravo na odštetu zbog otkazivanja leta?

                  3.

                  Treba li članak 6. stavak 1., članak 7. stavak 1. i članak 8. stavak 3. Uredbe br. 261/2004 tumačiti na način da u slučaju slijetanja na drugu zračnu luku istog mjesta, istog grada ili iste regije postoji pravo na odštetu zbog velikog kašnjenja leta?

                  4.

                  Treba li članak 5., članak 7. i članak 8. stavak 3. Uredbe br. 261/2004 tumačiti na način da je u svrhu utvrđivanja je li putnik pretrpio gubitak vremena od 3 sata ili više u smislu presude Suda od 19. studenoga 2009. u spojenim predmetima C-402/07 i C-432/07, Sturgeon i dr. (2), kašnjenje potrebno izračunati s obzirom na vrijeme slijetanja u drugu odredišnu zračnu luku ili s obzirom na vrijeme prijevoza putnika do zračne luke za koju je izvršena rezervacija ili do drugog obližnjeg odredišta u dogovoru s putnikom?

                  5.

                  Treba li članak 5. stavak 3. Uredbe br. 261/2004 tumačiti na način da se zračni prijevoznik koji izvodi letove u okviru niza uzastopnih letova može pozivati na događaj koji se dogodio na pred-pred-predzadnjoj rotaciji tog leta, konkretno na smanjeni broj slijetanja zbog olujnog nevremena?

                  6.

                  Treba li članak 8. stavak 3. Uredbe br. 261/2004 tumačiti na način da zračni prijevoznik u slučaju slijetanja u drugu odredišnu zračnu luku mora na vlastitu inicijativu ponuditi prijevoz do drugog mjesta ili putnik mora zatražiti prijevoz?

                  7.

                  Treba li članak 7. stavak 1., članak 8. stavak 3. i članak 9. stavak 1. točku (c) Uredbe br. 261/2004 tumačiti na način da putnik ima pravo na odštetu zbog povrede obveza pružanja pomoći i skrbi, koje su utvrđene u člancima 8. i 9.?

         (1)  SL 2004, L 46, str. 1. (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 7., svezak 26., str. 21.).

         (2)  SL 2010, C 24, str. 4.


title: predmet C-868/19: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 27. studenoga 2019. uputio Finanzgericht Berlin-Brandenburg (Njemačka) – M-GmbH protiv Finanzamt für Körperschaften

text:
               9.3.2020

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 77/23

      Zahtjev za prethodnu odluku koji je 27. studenoga 2019. uputio Finanzgericht Berlin-Brandenburg (Njemačka) – M-GmbH protiv Finanzamt für Körperschaften
      (predmet C-868/19)
      (2020/C 77/34)
      Jezik postupka: njemački

         Sud koji je uputio zahtjev

      Finanzgericht Berlin-Brandenburg

         Stranke glavnog postupka

         Tužitelj: M-GmbH

         Tuženik: Finanzamt für Körperschaften

         Prethodna pitanja

                  1.

                  Treba li članak 11. prvi stavak Direktive Vijeća 2006/112/EZ od 28. studenoga 2006. o zajedničkom sustavu poreza na dodanu vrijednost (u daljnjem tekstu: Direktiva o PDV-u (1)) tumačiti na način da mu se protivi odredba članka 2. stavka 2. točke 2. Umsatzsteuergesetza (Zakon o porezu na promet, u daljnjem tekstu: UStG) ako se tom odredbom društvu osoba (u ovom slučaju: GmbH & Co. KG) u kojem, osim nositelja integrirane grupe, članovi nisu samo osobe koje su u skladu s člankom 2. stavkom 2. točkom 2. UStG-a financijski integrirane u poduzeće nositelja integrirane grupe zabrani da bude organski povezano društvo u okviru porezne grupe koja se temelji na porezu na promet?

                  2.

                  Ako je odgovor na prvo prethodno pitanje potvrdan:

                              (a)

                              Treba li članak 11. drugi stavak Direktive o PDV-u, uzimajući u obzir načelo proporcionalnosti i načelo neutralnosti, tumačiti na način da se njime može opravdati isključenje iz porezne grupe na temelju poreza na promet društava osoba poput onih koja se navode u prvom prethodnom pitanju, s obzirom na to da, kada je riječ o društvima osoba, u pogledu sklapanja i izmjene društvenih ugovora u nacionalnom pravu ne postoji obvezan oblik i da u pogledu isključivo usmenih sporazuma u pojedinačnim slučajevima može doći do poteškoća u dokazivanju postojanja financijske integracije organski povezanog društva?

                              (b)

                              Protivi li se primjeni članka 11. drugog stavka Direktive o PDV-u činjenica da nacionalni zakonodavac nije imao namjeru spriječiti utaje ili izbjegavanja poreza već u trenutku donošenja mjere?

         (1)  SL 2006., L 347, str. 1. (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 9., svezak 1., str. 120.)


title: predmet C-875/19 P: Žalba koju je 28. studenoga 2019. podnio FV protiv presude Općeg suda (osmo vijeće) od 19. rujna 2019. u predmetu T-27/18 RENV, FV protiv Vijeća

text:
               9.3.2020

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 77/24

      Žalba koju je 28. studenoga 2019. podnio FV protiv presude Općeg suda (osmo vijeće) od 19. rujna 2019. u predmetu T-27/18 RENV, FV protiv Vijeća
      (predmet C-875/19 P)
      (2020/C 77/35)
      Jezik postupka: francuski

         Stranke

         Žalitelj: FV (zastupnik: É. Boigelot, odvjetnik)

         Druga stranka u postupku: Vijeće Europske unije

         Žalbeni zahtjev

                  —

                  ukinuti presudu od 19. rujna 2019. (T-27/18 RENV) i posljedično prihvatiti žaliteljev zahtjev iz prvostupanjskog postupka te, prema tome, poništiti izvješće o žaliteljevoj ocjeni za 2013. godinu;

                  —

                  naložiti Vijeću snošenje svih troškova dvaju postupaka.

         Žalbeni razlozi i glavni argumenti

      Pobijanom presudom odbijen je zahtjev za poništenje izvješća o ocjeni za 2013. godinu. Žalitelj se u okviru žalbenog razloga poziva, s jedne strane, na to da je Opći sud povrijedio dužnost nadzora i obvezu obrazlaganja, kao i da je iskrivio spis te, s druge strane, na povredu uputa za ocjenjivanje, obveze obrazlaganja i dužnosti brižnog postupanja, kao i na očitu pogrešku u ocjeni.
      Prema žaliteljevu mišljenju, time što je zahtijevao postojanje i dostavu liječničkih potvrda i time što je posljedično smatrao da izostanci nisu bili opravdani te da mogu opravdano činiti element koji treba uzeti u obzir prilikom ocjenjivanja, Opći sud je povrijedio upute za ocjenjivanje. Osim toga, odluka o tome da se nužno ili čak automatski uzmu u obzir izostanci i/ili kašnjenja kako bi se negativno ocijenilo žalitelja nezakonita je. Naposljetku, Vijeće nikada nije dovodilo u pitanje zdravstvene razloge izostanaka i/ili kašnjenja niti je kritiziralo opravdanje izostanaka donošenjem upravnih mjera te je odobrilo ex post zahtjeve za opravdanje izostanaka. Opći sud je stoga bio proturječan te je iskrivio elemente iz spisa.
      Usto, neredoviti dolasci na posao ne upućuju ipso facto na nepostojanje stalnog truda. Štoviše, nikakvo posebno radno vrijeme nije zabilježeno u programu koji se odnosi na žaliteljevo radno vrijeme. Osim toga, opći komentar kojim je „osjećaj odgovornosti” opisan kao izvanredan mogao se konkretizirati jedino u obliku „odlične” ocjene. Kad je riječ o ocjeni „kvalitete rada”, obrazloženje izvješća o ocjeni nije u skladu sa stvarnim rezultatima žaliteljeva rada. Naposljetku, kad je riječ o ocjeni „sposobnosti timskog rada” i „međuljudskih odnosa”, Opći sud nije uzeo u obzir mnoge elemente iz spisa. Prema žaliteljevu mišljenju, Opći sud je stoga iskrivio elemente spisa, počinio pogreške u tumačenju i obrazloženju, povrijedio upute za ocjenjivanje te nije valjano i pravilno proveo nadzor nad očitom pogreškom u ocjeni.
      Naposljetku, žalitelj ističe da se u donesenoj presudi nije uzelo u obzir zlostavljanje na radnom mjestu i pretrpljeno uznemiravanje. Opći sud također je povrijedio sadržaj dužnosti brižnog postupanja time što nije uzeo u obzir žaliteljev interes nego je samo uzeo u obzir navodni interes službe.


title: predmet C-877/19 P: Žalba koju je 28. studenoga 2019. podnio FV protiv presude Općeg suda (osmo vijeće) od 19. rujna 2019. u predmetu T-153/17, FV protiv Vijeća

text:
               9.3.2020

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 77/25

      Žalba koju je 28. studenoga 2019. podnio FV protiv presude Općeg suda (osmo vijeće) od 19. rujna 2019. u predmetu T-153/17, FV protiv Vijeća
      (predmet C-877/19 P)
      (2020/C 77/36)
      Jezik postupka: francuski

         Stranke

         Žalitelj: FV (zastupnik: É. Boigelot, odvjetnik)

         Druga stranka u postupku: Vijeće Europske unije

         Žalbeni zahtjev

                  —

                  ukinuti presudu od 19. rujna 2019. (T-153/17);

                  —

                  posljedično, prihvatiti žaliteljev zahtjev iz prvostupanjskog postupka i prema tome poništiti izvješća o ocjeni za 2014. i 2015. godinu koja su konačno donesena 5. prosinca 2016;

                  —

                  naložiti tuženiku snošenje svih troškova dvaju postupaka.

         Žalbeni razlozi i glavni argumenti

      Donesenom presudom odbijen je zahtjev za poništenje izvješća o ocjeni za 2014. i 2015. godinu.
      Žalitelj se u okviru žalbenog razloga poziva, s jedne strane, na povredu dužnosti nadzora i obveze obrazlaganja, kao i na iskrivljavanje spisa te, s druge strane, na povredu uputa za ocjenjivanje, obveze obrazlaganja i brižnog postupanja kao i na očitu pogrešku u ocjeni.
      Prema žaliteljevu mišljenju, Opći sud počinio je očitu pogrešku u ocjeni i iskrivio činjenice time što je smatrao da je njegovo navodno neprimjereno ponašanje jedini razlog zbog kojeg mu je uprava dala ocjenu „prolazan” u okviru „osjećaja odgovornosti” iako je ta rubrika u uputama za ocjenjivanje definirana kao „zalaganje dotične osobe za svoj posao, spremnost na izvršavanje zadataka na aktivan i konstruktivan način”.
      Osim toga, Opći sud nije pravilno razmotrio smanjenje žaliteljevih zadataka. Bolest i rad s polovicom punog radnog vremena iz zdravstvenih razloga ne mogu opravdati oduzimanje dijela dužnosnikovih zadataka, k tomu bez njegova pristanka.
      Usto, žalitelj osporava ocjenu Općeg suda u pogledu promjene ureda i radnog mjesta, kao i njegova ponašanja tijekom postupka ocjenjivanja za 2014. godinu i ističe da ona čini iskrivljavanje spisa.
      Naposljetku, u donesenoj presudi nije se kritiziralo nepostojanje brižnog postupanja, osobito kad je riječ o dužnosniku čije je psihološko zdravlje narušeno te se nije primijenilo članak 59. stavak 1. podstavak 3. Pravilnika o osoblju.


title: predmet C-894/19 P: Žalba koju je 3. prosinca 2019. podnio Europski parlament protiv presude Općeg suda (peto vijeće) od 20. rujna 2019. u predmetu T-47/18, UZ protiv Parlamenta

text:
               9.3.2020

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 77/26

      Žalba koju je 3. prosinca 2019. podnio Europski parlament protiv presude Općeg suda (peto vijeće) od 20. rujna 2019. u predmetu T-47/18, UZ protiv Parlamenta
      (predmet C-894/19 P)
      (2020/C 77/37)
      Jezik postupka: francuski

         Stranke

         Žalitelj: Europski parlament (zastupnici: V. Montebello-Demogeot, I. Lázaro Betancor, agenti)

         Druga stranka u postupku: UZ

         Žalbeni zahtjev

                  —

                  ukinuti pobijanu presudu;

                  —

                  posljedično, odbiti tužbu u prvostupanjskom postupku;

                  —

                  odlučiti da svaka od stranaka snosi vlastite troškove koji su nastali u ovom postupku;

                  —

                  naložiti osobi UZ snošenje troškova prvostupanjskog postupka.

         Žalbeni razlozi i glavni argumenti

      Svojim prvim žalbenim razlogom, koji se temelji na pogrešci koja se tiče prava, iskrivljavanju činjenica i nedostatnom obrazloženju, Parlament ističe da je Opći sud pogrešno zaključio da provedene istrage sadržavaju nedostatak objektivne nepristranosti. Ograničeno prethodno poznavanje činjenica jednog od istražitelja nije takvo da opravdava legitimnu sumnju u pogledu njegove objektivne nepristranosti jer se tu sumnju moglo otkloniti intervencijom nekoliko istražitelja u okviru iste istrage. Taj ključni element sud koji je odlučivao o meritumu nije ni uzeo u obzir. Naposljetku, Opći sud nije razmatrao ni obrazložio na koji je način navodni nedostatak objektivne nepristranosti u ovom kontekstu mogao dovesti do drukčijeg ishoda, kao što to zahtijeva sudska praksa.
      Drugi žalbeni razlog temelji se na pogrešci koja se tiče prava, iskrivljavanju činjenica i nedostatnom obrazloženju zaključka da je postojala povreda načela jednakosti oružja tijekom rada stegovnog povjerenstva. Parlament ističe da sud koji je odlučivao o meritumu nije uzeo u obzir činjenične elemente time što je pogrešno utvrdio da su tijelo za imenovanje predstavljale dvije osobe, pri čemu je tužitelj imao jednaka prava jer je bio u pratnji svojeg odvjetnika. Parlament ističe da Opći sud neosnovano nije uzeo u obzir svoju sudsku praksu u pogledu primjene načela jednakosti oružja u upravnom području te nije ispitao je li moguće da bi ishod postupka bio drukčiji da nije došlo do te navodne nepravilnosti.
      Svojim trećim žalbenim razlogom, koji se temelji na pogrešci koja se tiče prava, iskrivljavanju činjenica i nedostatnom obrazloženju zaključka o postojanju povrede tužiteljeva prava na saslušanje, Parlament ističe da je tužitelj pravilno saslušan, s jedne strane, usmenim putem na temelju prijenosa ovlasti tijela za imenovanje i, s druge strane, podnošenjem svojih pisanih očitovanja nakon rasprave. Budući da je prijenos ovlasti predviđen internim propisom i da se primjenjuje samo ako tijelo za imenovanje koje prenosi ovlasti ne može sâmo djelovati zbog službenih razloga, Opći sud počinio je pogrešku koja se tiče prava smatrajući da se nije poštovalo članak 22. Priloga IX. Pravilniku o osoblju. Nadalje, Parlament se poziva na pogrešku u kvalifikaciji prelaska iz razreda AD 13 u AD 12 kao teške sankcije zbog toga što ona podrazumijeva gubitak rukovoditeljskog položaja. Naposljetku, Parlament tvrdi da sud koji je odlučivao o meritumu nije ispitao bi li tužitelj mogao iznijeti elemente različite od onih koji su se nalazili u spisu da ga je tijelo za imenovanje izravno saslušalo i u kojoj bi mjeri odluka tijela za imenovanje stvarno mogla biti drukčija.


title: predmet C-896/19: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 5. prosinca 2019. uputio Qorti Ċivili Prim’Awla – Ġurisdizzjoni Kostituzzjonali (Malta) – Repubblika protiv Il-Prim Ministru

text:
               9.3.2020

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 77/27

      Zahtjev za prethodnu odluku koji je 5. prosinca 2019. uputio Qorti Ċivili Prim’Awla – Ġurisdizzjoni Kostituzzjonali (Malta) – Repubblika protiv Il-Prim Ministru
      (predmet C-896/19)
      (2020/C 77/38)
      Jezik postupka: malteški

         Sud koji je uputio zahtjev

      Qorti Ċivili Prim’Awla – Ġurisdizzjoni Kostituzzjonali

         Stranke glavnog postupka

         Tužitelj: Repubblika

         Tuženik: Il-Prim Ministru

         Prethodna pitanja

                  1.

                  Treba li članak 19. stavak 1. [drugi podstavak] UEU-a i članak 47. Povelje Europske unije o temeljnim pravima, bilo da ih se promatra odvojeno ili zajedno, smatrati primjenjivima u odnosu na pravnu valjanost članaka 96., 96.A i 100. malteškog ustava?

                  2.

                  U slučaju potvrdnog odgovora na prvo pitanje: treba li ovlast premijera u postupku imenovanja sudaca na Malti smatrati sukladnom članku 19. stavku 1. UEU-a i članku 47. Povelje Europske unije o temeljnim pravima, uzimajući u obzir i članak 96.A malteškog ustava, koji je stupio na snagu 2016.?

                  3.

                  Ako se utvrdi da ovlast premijera nije sukladna tim odredbama, treba li tu činjenicu uzeti u obzir prilikom budućih imenovanja ili ona treba utjecati i na prethodna imenovanja?


title: predmet C-930/19: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 20. prosinca 2019. uputio Conseil du Contentieux des Étrangers (Belgija) – X protiv État belge

text:
               9.3.2020

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 77/30

      Zahtjev za prethodnu odluku koji je 20. prosinca 2019. uputio Conseil du Contentieux des Étrangers (Belgija) – X protiv État belge
      (predmet C-930/19)
      (2020/C 77/41)
      Jezik postupka: francuski

         Sud koji je uputio zahtjev

      Conseil du Contentieux des Étrangers

         Stranke glavnog postupka

      Tužitelj: X

         Tuženik: État belge

         Prethodno pitanje

      Povređuje li članak 13. stavak 2. Direktive 2004/38/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 29. travnja 2004. o pravu građana Unije i članova njihovih obitelji slobodno se kretati i boraviti na državnom području država članica (1) članke 20. i 21. Povelje Europske unije o temeljnim pravima, time što predviđa da razvod braka, poništenje braka ili prestanak registriranog partnerstva nema za posljedicu gubitak prava na boravak članova obitelji građanina Unije koji nisu državljani države članice – među ostalim, ako je to potrebno zbog iznimno teških okolnosti, na primjer ako je osoba bila žrtva obiteljskog nasilja dok su brak ili registrirano partnerstvo postojali – ali isključivo pod uvjetom da dotične osobe dokažu da su radnici ili samozaposlene osobe ili da imaju dostatna sredstava za sebe i članove svoje obitelji kako ne bi postali teret za sustav socijalne pomoći države članice domaćina tijekom svojeg razdoblja boravka te da su sveobuhvatno zdravstveno osigurani u državi članici domaćinu ili da u državi članici domaćinu već imaju status člana obitelji osobe koja udovoljava tim zahtjevima, dok članak 15. stavak 3. Direktive Vijeća 2003/86/EZ od 22. rujna 2003. o pravu na spajanje obitelji (2), koji predviđa istu mogućnost zadržavanja prava na boravak, ne uvjetuje to zadržavanje potonjim uvjetom?

         (1)  Direktiva 2004/38/EZ Europskog parlamenta I Vijeća od 29. travnja 2004. o pravu građana Unije i članova njihovih obitelji slobodno se kretati i boraviti na državnom području država članica, o izmjeni Uredbe (EEZ) br. 1612/68 i stavljaju izvan snage direktiva 64/221/EEZ, 68/360/EEZ, 72/194/EEZ, 73/148/EEZ, 75/34/EEZ, 75/35/EEZ, 90/364/EEZ, 90/365/EEZ i 93/96/EEZ (SL 2004., L 158, str. 77.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 5., svezak 2., str. 42. i ispravak SL 2016., L 87, str. 36.)

         (2)  SL 2003., L 251, str. 12. (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 19., svezak 8., str. 70.)


title: predmet C-940/19: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 30. prosinca 2019. uputio Conseil d'État (Francuska) – Les Chirurgiens-Dentistes de France, Confédération des Syndicats médicaux français, Fédération des Syndicats pharmaceutiques de France, Syndicat des Biologistes, Syndicat des Médecins libéraux, Union dentaire, Conseil national de l’Ordre des Chirurgiens-Dentistes, Conseil national de l’Ordre des Masseurs-Kinésithérapeutes, Conseil national de l’Ordre des Infirmiers protiv Ministre des Solidarités et de la Santé, Ministre de l’Enseignement supérieur, de la Recherche et de l’Innovation, Premier ministre

text:
               9.3.2020

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 77/31

      Zahtjev za prethodnu odluku koji je 30. prosinca 2019. uputio Conseil d'État (Francuska) – Les Chirurgiens-Dentistes de France, Confédération des Syndicats médicaux français, Fédération des Syndicats pharmaceutiques de France, Syndicat des Biologistes, Syndicat des Médecins libéraux, Union dentaire, Conseil national de l’Ordre des Chirurgiens-Dentistes, Conseil national de l’Ordre des Masseurs-Kinésithérapeutes, Conseil national de l’Ordre des Infirmiers protiv Ministre des Solidarités et de la Santé, Ministre de l’Enseignement supérieur, de la Recherche et de l’Innovation, Premier ministre
      (predmet C-940/19)
      (2020/C 77/42)
      Jezik postupka: francuski

         Sud koji je uputio zahtjev

      Conseil d'État

         Stranke glavnog postupka

         Tužitelji: Les Chirurgiens-Dentistes de France, Confédération des Syndicats médicaux français, Fédération des Syndicats pharmaceutiques de France, Syndicat des Biologistes, Syndicat des Médecins libéraux, Union dentaire, Conseil national de l’Ordre des Chirurgiens-Dentistes, Conseil national de l’Ordre des Masseurs-Kinésithérapeutes, Conseil national de l’Ordre des Infirmiers

         Tuženici: Ministre des Solidarités et de la Santé, Ministre de l’Enseignement supérieur, de la Recherche et de l’Innovation, Premier ministre

         Prethodno pitanje

      Onemogućuje li članak 4.f stavak 6. Direktive 2005/36/EZ od 7. rujna 2005. (1) državi članici da uvede mogućnost djelomičnog pristupa jednoj od profesija na koje se primjenjuje mehanizam automatskog priznavanja stručnih kvalifikacija predviđen odredbama poglavlja III. glave III. navedene direktive?

         (1)  Directive 2005/36/CE du Parlement européen et du Conseil du 7 septembre 2005 relative à la reconnaissance des qualifications professionnelles (JO 2005, L 255, p. 22).


title: predmet C-948/19: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 31. prosinca 2019. uputio Lietuvos Aukščiausiasis Teismas (Litva) – UAB „Manpower Lit” protiv E.S., M.L., M.P., V.V. i R.V.

text:
               9.3.2020

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 77/32

      Zahtjev za prethodnu odluku koji je 31. prosinca 2019. uputio Lietuvos Aukščiausiasis Teismas (Litva) – UAB „Manpower Lit” protiv E.S., M.L., M.P., V.V. i R.V.
      (predmet C-948/19)
      (2020/C 77/43)
      Jezik postupka: litavski

         Sud koji je uputio zahtjev

      Lietuvos Aukščiausiasis Teismas

         Stranke glavnog postupka

         Podnositelj revizije: UAB „Manpower Lit”

         Druge stranke u postupku: E.S., M.L., M.P., V.V. i R.V.

         Prethodna pitanja

                  1.

                  Koji je sadržaj pojma „javno poduzeće” iz članka 1. stavka 2. Direktive 2008/104 (1)? Treba li agencije Europske unije poput EIGE-a smatrati „javnim poduzećima” u smislu Direktive 2008/104?

                  2.

                  Na koje se subjekte (poduzeće za privremeno zapošljavanje, poduzeće korisnik, barem na jedno od njih ili eventualno oboje), u skladu s člankom 1. stavkom 2. Direktive 2008/104, primjenjuje kriterij „obavljanja gospodarske djelatnosti”? Treba li područja djelovanja i zadaće EIGE-a, kako su definirani u člancima 3. i 4. Uredbe (EZ) br. 1922/2006 Europskog parlamenta i Vijeća od 20. prosinca 2006. (2) smatrati gospodarskim djelatnostima u smislu u kojem je taj pojam definiran u članku 1. stavku 2. Direktive 2008/104?

                  3.

                  Mogu li se odredbe članka 1. stavaka 2. i 3. Direktive 2008/104 tumačiti na način da iz primjene te direktive mogu isključiti ona javna i privatna poduzeća za privremeno zapošljavanje ili poduzeća korisnike koja nisu uključena u programe na koje se upućuje u članku 1. stavku 3. navedene direktive i ne obavljaju gospodarske djelatnosti navedene u članku 1. stavku 2.?

                  4.

                  Primjenjuju li se u potpunosti odredbe članka 5. stavka 1. Direktive 2008/104 koje se odnose na prava radnika zaposlenih kod poduzeća za privremeno zapošljavanje na osnovne uvjete rada i zapošljavanja, osobito u pogledu plaće, na agencije Europske unije koje podliježu posebnim pravilima radnog prava Unije i člancima 335. i 336. UFEU-a?

                  5.

                  Krši li propis države članice (članak 75. litavskog Zakona o radu) kojim se prenose odredbe članka 5. stavka 1. Direktive 2008/104 za sva poduzeća koja koriste ustupljene radnike (uključujući institucije Europske unije) načelo administrativne autonomije institucije Europske unije utvrđeno u člancima 335. i 336. UFEU-a i pravila koja uređuju izračun i isplatu plaća iz Pravilnika o osoblju za dužnosnike Europske unije?

                  6.

                  Uzimajući u obzir činjenicu da sva radna mjesta (zadaće radnog mjesta) na koja EIGE izravno zapošljava radnike uključuju zadatke koje mogu obavljati isključivo oni radnici koji rade na temelju Pravilnika o osoblju za dužnosnike Europske unije, mogu li se radna mjesta (zadaće radnog mjesta) radnika zaposlenih preko poduzeća za privremeno zapošljavanje smatrati „istim radnim mjestom ili mjestima” u smislu članka 5. stavka 1. Direktive 2008/104?

         (1)  Direktiva 2008/104/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 19. studenoga 2008. o radu preko poduzeća za privremeno zapošljavanje (SL 2008., L 327, str. 9.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 5., svezak 4., str. 280.).

         (2)  SL 2006., L 403, str. 9., SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 1., svezak 13., str. 155.


title: predmet C-950/19: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 17. prosinca 2019. uputio Helsingin hallinto-oikeus (Finska) – A

text:
               9.3.2020

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 77/33

      Zahtjev za prethodnu odluku koji je 17. prosinca 2019. uputio Helsingin hallinto-oikeus (Finska) – A
      (predmet C-950/19)
      (2020/C 77/44)
      Jezik postupka: finski

         Sud koji je uputio zahtjev

      Helsingin hallinto-oikeus

         Stranke glavnog postupka

         Žalitelj: A

         Druga stranka u žalbenom postupku: Patentti- ja rekisterihallituksen tilintarkastuslautakunta

         Prethodna pitanja

                  1.

                  Treba li članak 22.a stavak 1. (unesen Direktivom 2014/56/EU (1)) Direktive br. 2006/43/EZ (2) tumačiti na način da glavni partner za reviziju položaj vrste opisane u tom stavku prihvaća sklapanjem ugovora o radu?

                  2.

                  U slučaju niječnog odgovora na prvo prethodno pitanje: treba li članak 22.a stavak 1. tumačiti na način da glavni partner za reviziju položaj vrste opisane u tom stavku prihvaća početkom rada na dotičnom položaju?

         (1)  SL 2014, L 158, str. 196.

         (2)  Direktiva 2006/43/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 17. svibnja 2006. o zakonskim revizijama godišnjih financijskih izvještaja i konsolidiranih financijskih izvještaja, kojom se mijenjaju direktive Vijeća 78/660/EEZ i 83/349/EEZ i stavlja izvan snage Direktiva Vijeća 84/253/EEZ (SL 2006, L 157, str. 87.; SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 17., svezak 1., str. 197.).


title: predmet C-3/20: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 7. siječnja 2020. uputio Rīgas rajona tiesa (Latvija) – kazneni postupak protiv AB, CE, SIA „MM investīcijas”

text:
               9.3.2020

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 77/33

      Zahtjev za prethodnu odluku koji je 7. siječnja 2020. uputio Rīgas rajona tiesa (Latvija) – kazneni postupak protiv AB, CE, SIA „MM investīcijas”
      (predmet C-3/20)
      (2020/C 77/45)
      Jezik postupka: latvijski

         Sud koji je uputio zahtjev

      Rīgas rajona tiesa

         Stranke glavnog kaznenog postupka

      AB, CE, SIA „MM investīcijas”

         Prethodna pitanja

                  1.

                  Primjenjuju li se članak 11. točka (a) i članak 22. prvi stavak Protokola (br. 7) o povlasticama i imunitetima Europske unije u prilogu Ugovoru o funkcioniranju Europske unije na dužnost člana Upravnog vijeća Europske središnje banke koju izvršava guverner središnje banke države članice, odnosno AB, predsjednik Banke Latvije?

                  2.

                  U slučaju potvrdnog odgovora na prvo pitanje, osiguravaju li te odredbe toj osobi imunitet od pokretanja kaznenog postupka čak i nakon što napusti funkciju guvernera središnje banke države članice i stoga funkciju člana Upravnog vijeća Europske središnje banke?

                  3.

                  U slučaju potvrdnog odgovora na prvo pitanje, odnosi li se taj imunitet samo na imunitet „od sudskih postupaka”, kao što je navedeno u članku 11. točki (a) Protokola (br. 7) o povlasticama i imunitetima Europske unije u prilogu Ugovoru o funkcioniranju Europske unije ili obuhvaća i kazneni progon, uključujući dostavu optužnice i prikupljanje dokaza? U slučaju da se imunitet primjenjuje na kazneni progon, utječe li ta okolnost na mogućnost korištenja dokazima?

                  4.

                  U slučaju potvrdnog odgovora na prvo pitanje, može li na temelju članka 11. točke (a) Protokola (br. 7) o povlasticama i imunitetima Europske unije u prilogu Ugovoru o funkcioniranju Europske unije, u vezi s člankom 17. navedenog protokola, tijelo odgovorno za postupak ili sastav suda, u odgovarajućoj fazi postupka, ocijeniti postojanje interesa Europske unije u okviru navedenog postupka i, samo u slučaju da se utvrdi da takav interes postoji, odnosno ako su djela koja se stavljaju na teret AB-u povezana s obnašanjem njegovih dužnosti u okviru institucije Europske unije, tražiti od predmetne institucije, odnosno Europske središnje banke, da skine imunitet toj osobi?

                  5.

                  Treba li postojanje interesa Europske unije, prilikom primjene odredbi Protokola (br. 7) o povlasticama i imunitetima Europske unije u prilogu Ugovoru o funkcioniranju Europske unije, uvijek biti izravno povezano s donesenim odlukama ili poduzetim radnjama prilikom obnašanja dužnosti u instituciji Europske unije? Naime, može li se protiv takvog dužnosnika voditi kazneni postupak ako optužba protiv njega nije povezana s njegovim dužnostima u instituciji Europske unije, nego s aktivnostima koje obavlja u okviru svojih dužnosti u državi članici?


title: predmet C-4/20: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 7. siječnja 2020. uputio Varhoven administrativen sad (Bugarska) – „Alti” OOD protiv Direktor na Direktsia „Obzhalvane i danachno-osiguritelna praktika” – Plovdiv pri Tsentralno upravlenie na Natsionalnata agentsia za prihodite

text:
               9.3.2020

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 77/34

      Zahtjev za prethodnu odluku koji je 7. siječnja 2020. uputio Varhoven administrativen sad (Bugarska) – „Alti” OOD protiv Direktor na Direktsia „Obzhalvane i danachno-osiguritelna praktika” – Plovdiv pri Tsentralno upravlenie na Natsionalnata agentsia za prihodite
      (predmet C-4/20)
      (2020/C 77/46)
      Jezik postupka: bugarski

         Sud koji je uputio zahtjev

      Varhoven administrativen sad

         Stranke glavnog postupka

         Žalitelj u kasacijskom postupku:„Alti” OOD

         Druga stranka u kasacijskom postupku: Direktor na Direkcija „Obžalvane i danačno-osiguritelna praktika” – Plovdiv pri Centralno upravlenie na Nacionalnata agencija za prihodite (direktor Direkcije „Žalbe i praksa na području poreza i socijalnog osiguranja” – Plovdiv pri Središnjoj upravi Nacionalne agencije za javne prihode)

         Prethodna pitanja

                  1.

                  Treba li članak 205. Direktive Vijeća 2006/112/EZ (1) od 28. studenoga 2006. o zajedničkom sustavu poreza na dodanu vrijednost i načelo proporcionalnosti tumačiti na način da solidarna odgovornost osobe registrirane za potrebe PDV-a koja je primatelj oporezive isporuke u pogledu poreza na dodanu vrijednost koji njezin dobavljač nije platio osim glavnog duga dobavljača (obveza plaćanja poreza na dodanu vrijednost) obuhvaća i sporedne tražbine u svrhu naknade štete nastale zbog zakašnjenja u visini zakonskih kamata na glavni dug od početka zakašnjenja dužnika do trenutka donošenja rješenja o razrezu poreza temeljem poreznog nadzora kojim se utvrđuje solidarna odgovornost, odnosno do ispunjenja obveze?

                  2.

                  Treba li članak 205. Direktive 2006/112 i načelo proporcionalnosti tumačiti na način da im se protivi nacionalna odredba poput one iz članka 16. stavka 3. Danačno-osiguritelen procesualen kodeks (Zakona o poreznim postupcima i postupcima u području socijalnog osiguranja) prema kojoj odgovornost treće osobe za neplaćene poreze poreznog obveznika obuhvaća poreze i kamate?

         (1)  Direktiva Vijeća 2006/112/EZ od 28. studenoga 2006. o zajedničkom sustavu poreza na dodanu vrijednost (SL 2006, L 347, str. 1.; SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 9., svezak 1., str. 120.).


title: predmet C-24/20: Tužba podnesena 17. siječnja 2020. – Europska komisija protiv Vijeća Europske unije

text:
               9.3.2020

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 77/35

      Tužba podnesena 17. siječnja 2020. – Europska komisija protiv Vijeća Europske unije
      (predmet C-24/20)
      (2020/C 77/47)
      Jezik postupka: engleski

         Stranke

         Tužitelj: Europska komisija (zastupnici: F. Castillo de la Torre, J. Norris i I. Naglis, agenti)

         Tuženik: Vijeće Europske unije

         Tužitelj od Suda zahtijeva da:

                  —

                  poništi članak 3. Odluke Vijeća 2019/1754 (1) od 7. listopada 2019. o pristupanju Europske unije Ženevskom aktu Lisabonskog sporazuma o oznakama izvornosti i oznakama zemljopisnog podrijetla;

                  —

                  poništi članak 4. Odluke 2019/1754 u mjeri u kojoj sadržava upućivanja na države članice ili, podredno, poništi članak 4. u cijelosti ako upućivanja na države članice ne mogu biti odvojena od ostatka članka;

                  —

                  održi na snazi dijelove Odluke 2019/1754 koji su poništeni, osobito bilo koju uporabu ovlaštenja danih na temelju članka 3., koja su države članice koje su trenutno stranke Lisabonskog sporazuma iz 1958. provele prije datuma presude do stupanja na snagu, u razumnom vremenskom razdoblju koje ne bi trebalo biti duže od šest mjeseci od dana donošenja presude, odluke Vijeća Europske unije;

                  —

                  naloži Vijeću Europske unije snošenje troškova.

         Tužbeni razlozi i glavni argumenti

      Prvi tužbeni razlog: povreda članka 218. stavka 6. i članka 293. stavka 1. UFEU-a, načela dodjele ovlasti iz članka 13. stavka 2. UEU-a i načela institucionalne ravnoteže i prava inicijative Komisije zbog toga što je pobijana odluka usvojena bez prijedloga Komisije.
      Drugi tužbeni razlog: podredno, povreda članka 2. stavka 1. i članka 207. UFEU-a i nedostatak obrazloženja s obzirom na to da je Vijeće prekoračilo svoju ovlast dajući ovlaštenje koje je općenito, trajno i neopravdano.

         (1)  SL 2019., L 271, str. 12.


title: predmet C-115/18.: Rješenje predsjednika Suda od 15. siječnja 2020. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Tribunal correctionnel de Saint-Brieuc - Chambre détachée de Guingamp - Francuska) – Procureur de la République protiv Tugduala Carluera, Yanna Latouchea, Dominique Legeard, Thierryja Leleua, Dimitrija Pinschofa, Brigitte Plunian, Rozenn Marechal

text:
               9.3.2020

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 77/36

      Rješenje predsjednika Suda od 15. siječnja 2020. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Tribunal correctionnel de Saint-Brieuc - Chambre détachée de Guingamp - Francuska) – Procureur de la République protiv Tugduala Carluera, Yanna Latouchea, Dominique Legeard, Thierryja Leleua, Dimitrija Pinschofa, Brigitte Plunian, Rozenn Marechal
      (predmet C-115/18.) (1)

      (2020/C 77/48)
      Jezik postupka: francuski
      Predsjednik Suda odredio je brisanje predmeta.

         (1)  SL C 152, 30. 4. 2018.


title: predmet C-297/18.: Rješenje predsjednika Suda od 23. listopada 2019. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Landesverwaltungsgericht Steiermark - Austrija) – postupak koji su pokrenuli Humbert Jörg Köfler, Wolfgang Leitner, Joachim Schönbeck, Wolfgang Semper protiv Bezirkshauptmannschaft Murtal, uz sudjelovanje: Finanzpolizei

text:
               9.3.2020

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 77/36

      Rješenje predsjednika Suda od 23. listopada 2019. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Landesverwaltungsgericht Steiermark - Austrija) – postupak koji su pokrenuli Humbert Jörg Köfler, Wolfgang Leitner, Joachim Schönbeck, Wolfgang Semper protiv Bezirkshauptmannschaft Murtal, uz sudjelovanje: Finanzpolizei
      (predmet C-297/18.) (1)

      (2020/C 77/49)
      Jezik postupka: njemački
      Predsjednik Suda odredio je brisanje predmeta.

         (1)  SL C 301, 27. 8. 2018.


title: predmet C-712/18: Rješenje predsjednika Suda od 23. listopada 2019. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Landesverwaltungsgericht Steiermark - Austrija) – postupak koji su pokrenuli ZR, AR, BS protiv Bezirkshauptmannschaft Hartberg-Fürstenfeld, uz sudjelovanje: Finanzpolizei

text:
               9.3.2020

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 77/37

      Rješenje predsjednika Suda od 23. listopada 2019. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Landesverwaltungsgericht Steiermark - Austrija) – postupak koji su pokrenuli ZR, AR, BS protiv Bezirkshauptmannschaft Hartberg-Fürstenfeld, uz sudjelovanje: Finanzpolizei
      (predmet C-712/18) (1)

      (2020/C 77/50)
      Jezik postupka: njemački
      Predsjednik Suda odredio je brisanje predmeta.

         (1)  SL C 122, 1. 4. 2019.


title: predmet C-713/18.: Rješenje predsjednika Suda od 23. listopada 2019. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Landesverwaltungsgericht Steiermark - Austrija) – postupak koji su pokrenuli ZR, BS, AR protiv Bezirkshauptmannschaft Hartberg-Fürstenfeld, uz sudjelovanje: Finanzpolizei

text:
               9.3.2020

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 77/37

      Rješenje predsjednika Suda od 23. listopada 2019. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Landesverwaltungsgericht Steiermark - Austrija) – postupak koji su pokrenuli ZR, BS, AR protiv Bezirkshauptmannschaft Hartberg-Fürstenfeld, uz sudjelovanje: Finanzpolizei
      (predmet C-713/18.) (1)

      (2020/C 77/51)
      Jezik postupka: njemački
      Predsjednik Suda odredio je brisanje predmeta.

         (1)  SL C 122, 1. 4. 2019.


title: predmet C-138/19: Rješenje predsjednika Suda od 23. listopada 2019. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Landesverwaltungsgericht Steiermark - Austrija) – postupak koji je pokrenuo DY protiv Bezirkshauptmannschaft Hartberg-Fürstenfeld, uz sudjelovanje: Finanzpolizei

text:
               9.3.2020

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 77/37

      Rješenje predsjednika Suda od 23. listopada 2019. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Landesverwaltungsgericht Steiermark - Austrija) – postupak koji je pokrenuo DY protiv Bezirkshauptmannschaft Hartberg-Fürstenfeld, uz sudjelovanje: Finanzpolizei
      (predmet C-138/19) (1)

      (2020/C 77/52)
      Jezik postupka: njemački
      Predsjednik Suda odredio je brisanje predmeta.

         (1)  SL C 187, 3. 6. 2019.


title: predmet C-139/19: Rješenje predsjednika Suda od 23. listopada 2019. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Landesverwaltungsgericht Steiermark - Austrija) – postupak koji je pokrenuo DY

text:
               9.3.2020

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 77/38

      Rješenje predsjednika Suda od 23. listopada 2019. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Landesverwaltungsgericht Steiermark - Austrija) – postupak koji je pokrenuo DY
      (predmet C-139/19) (1)

      (2020/C 77/53)
      Jezik postupka: njemački
      Predsjednik Suda odredio je brisanje predmeta.

         (1)  SL C 187, 3. 6. 2019.


title: predmet C-154/19: Rješenje predsjednika Suda od 7. listopada 2019. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Eparchiako Dikastirio Larnakas - Cipar) – Kypriaki Kentriki Archi protiv GA

text:
               9.3.2020

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 77/38

      Rješenje predsjednika Suda od 7. listopada 2019. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Eparchiako Dikastirio Larnakas - Cipar) – Kypriaki Kentriki Archi protiv GA
      (predmet C-154/19) (1)

      (2020/C 77/54)
      Jezik postupka: grčki
      Predsjednik Suda odredio je brisanje predmeta.

         (1)  SL C 164, 13. 5. 2019.


title: predmet C-227/19: Rješenje predsjednika Suda od 23. listopada 2019. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Landesverwaltungsgericht Steiermark - Austrija) – postupak koji je pokrenuo DX protiv Bürgermeister der Stadt Graz, uz sudjelovanje: Finanzpolizei

text:
               9.3.2020

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 77/38

      Rješenje predsjednika Suda od 23. listopada 2019. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Landesverwaltungsgericht Steiermark - Austrija) – postupak koji je pokrenuo DX protiv Bürgermeister der Stadt Graz, uz sudjelovanje: Finanzpolizei
      (predmet C-227/19) (1)

      (2020/C 77/55)
      Jezik postupka: njemački
      Predsjednik Suda odredio je brisanje predmeta.

         (1)  SL C 213, 24. 6. 2019.


title: predmet C-334/19: Rješenje predsjednika Suda od 18. listopada 2019. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Landgericht Stuttgart - Njemačka) – Eurowings GmbH protiv GD, HE, IF

text:
               9.3.2020

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 77/39

      Rješenje predsjednika Suda od 18. listopada 2019. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Landgericht Stuttgart - Njemačka) – Eurowings GmbH protiv GD, HE, IF
      (predmet C-334/19) (1)

      (2020/C 77/56)
      Jezik postupka: njemački
      Predsjednik Suda odredio je brisanje predmeta.

         (1)  SL C 288, 26. 8. 2019.


title: predmet C-672/19: Rješenje predsjednika Suda od 24. listopada 2019. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Conseil du Contentieux des Étrangers - Belgija) – X protiv État belge

text:
               9.3.2020

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 77/39

      Rješenje predsjednika Suda od 24. listopada 2019. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Conseil du Contentieux des Étrangers - Belgija) – X protiv État belge
      (predmet C-672/19) (1)

      (2020/C 77/57)
      Jezik postupka: francuski
      Predsjednik Suda odredio je brisanje predmeta.

         (1)  SL C 372, 4. 11. 2019.


title: spojeni predmeti T-786/16 i T-224/18: Presuda Općeg suda od 30. siječnja 2020. – PV protiv Komisije („Javna služba – Dužnosnici – Uznemiravanje – Skup odluka koje je donijela Komisija, a koje štete tužitelju – Zahtjevi za pomoć – Stegovni postupak – Opoziv – Povlačenje opoziva – Novi stegovni postupak – Novi opoziv”)

text:
               9.3.2020

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 77/40

      Presuda Općeg suda od 30. siječnja 2020. – PV protiv Komisije
      (spojeni predmeti T-786/16 i T-224/18) (1)

      („Javna služba - Dužnosnici - Uznemiravanje - Skup odluka koje je donijela Komisija, a koje štete tužitelju - Zahtjevi za pomoć - Stegovni postupak - Opoziv - Povlačenje opoziva - Novi stegovni postupak - Novi opoziv”)
      (2020/C 77/58)
      Jezik postupka: francuski

         Stranke

         Tužitelj: PV (zastupnik: M. Casado García-Hirschfeld, odvjetnik)

         Tuženik: Europska komisija (zastupnici: G. Berscheid, B. Mongin i I. Melo Sampaio, agenti)

         Predmet

      Zahtjev na temelju članka 270. UFEU-a kojim se traži, kao prvo, da se utvrdi da je tužitelj bio žrtva uznemiravanja, kao drugo, poništenje, u predmetu T-786/16, tužiteljevih izvješća o ocjeni za 2014., 2015. i 2016. godinu, odlukâ glavnog direktora Glavne uprave (GU) za usmeno prevođenje Komisije od 31. svibnja i 5. srpnja 2016. o odbicima od plaća tužitelja i odluke od 28. studenoga 2016. o odbijanju žalbi podnesenih protiv tih odluka, dopisa o prethodnoj obavijesti „Ureda za upravljanje individualnim materijalnim pravima i njihovu isplatu” (PMO) od 21. lipnja 2016. kojim se tužitelja obavještava da duguje iznos od 33 593,88 eura, odluke PMO-a od 11. srpnja 2016. o suspenziji plaće tužitelja počevši od 1. srpnja 2016. i odluke 17. siječnja 2017. o odbijanju žalbe podnesene protiv tih odluka, odluke o opozivu od 26. srpnja 2016., dopisa glavnog direktora Glavne uprave (GU) za usmeno prevođenje Komisije od 31. srpnja 2016. kojim najavljuje da će njegove izostanke u razdoblju od 2. lipnja do 31. srpnja 2016. smatrati nepropisnima i izvršiti odgovarajuće odbitke od njegove plaće, dopisa o prethodnoj obavijesti o ukupnom dugu od 21. rujna 2016. kojim se tužitelja obavještava da duguje iznos od 42 704,74 eura i odluke od 17. siječnja 2017. o odbijanju žalbe koja je podnesena protiv tog dopisa, obavijesti o terećenju od 20. srpnja 2017. i odluke od 29. studenoga 2017. o odbijanju žalbe podnesene protiv te obavijesti i stegovnoga postupka CMS 13/087 i, u predmetu T-224/18, odluke o pokretanju stegovnoga postupka CMS 17/025, porukâ elektroničke pošte kojima se tužitelja poziva da sudjeluje u postupcima ocjenjivanja za godine 2016. i 2017., odluke od 24. srpnja 2017. o vraćanju tužitelja na radno mjesto nakon povlačenja odluke o opozivu koja se na njega odnosi i odluke od 15. siječnja 2018. o odbijanju žalbe podnesene protiv te odluke, odluke PMO-a od 12. rujna 2017. kojom se obavlja prijeboj između obavijesti o terećenju od 20. srpnja 2017. i neisplaćenih plaća tužitelja za razdoblje od 1. kolovoza 2016. do 30. rujna 2017., odluke o odbijanju žalbe podnesene protiv te odluke i odluke o suspenziji plaće tužitelja počevši od 1. listopada 2017. i, podredno, u predmetu T-786/16, liječničkih nalaza od 27. lipnja i 10. listopada 2014., odlukâ o odbijanju zahtjeva za pomoć od 23. listopada 2014., 20. siječnja, 20. ožujka i 30. srpnja 2015., 15. ožujka i 18. svibnja 2016., odlukâ o odbicima od plaća od 9. veljače, 30. ožujka, 5. svibnja, 24. lipnja, 1. listopada i 12. studenoga 2015., 15. siječnja, 22. travnja, 31. svibnja, 5. srpnja, 11. srpnja i 15. rujna 2016. i odlukâ o odbijanju žalbi podnesenih protiv tih odluka, opomenâ o dugovanju od 10. ožujka, 11. svibnja, 10. lipnja, 11. kolovoza, 13. studenoga i 9. prosinca 2015. i 18. srpnja 2016., odlukâ o odbijanju od 12. ožujka, 11. kolovoza i 13. listopada 2015., 7. lipnja i 21. rujna 2016. o žalbama podnesenima u pogledu postupaka ocjene, liječničke obavijesti Komisijinog liječnika koji obavlja preglede, a kojom se utvrđuje nepojavljivanje na liječničkom pregledu 16. i 18. srpnja, 8. kolovoza, 4. rujna i 4. prosinca 2014., 4. veljače, 13. travnja, 4. lipnja, 11. kolovoza, 14. listopada i 4. prosinca 2015., 5. veljače, 22. ožujka, 18. travnja, 3. lipnja, 30. lipnja i 25. srpnja 2016., odluke o odbijanju žalbe od 14. srpnja 2016. u vezi s neopravdanim izostankom od 16. i 17. ožujka 2016. i, kao treće, kako u predmetu T-786/16 tako i u predmetu T-224/18, naknada imovinske i neimovinske štete koju je tužitelj navodno pretrpio.

         Izreka

                  1.

                     Tužbe se odbijaju.

                  2.

                     Osobi PV nalaže se snošenje troškova, uključujući troškove nastale u postupcima privremene pravne zaštite u predmetima T-224/18 R i T-224/18 R II.

         (1)  SL C 123, 9. 4. 2018.


title: predmet T-168/17: Presuda Općeg suda od 30. siječnja 2020. – CBA Spielapparate- und Restaurantbetrieb protiv Komisije („Pristup dokumentima – Uredba (EZ) br. 1049/2001 – Dokumenti povezani s upravnim postupkom u vezi s navodnom državnom potporom koju austrijska tijela dodjeljuju nositeljima koncesije na temelju zakona o igrama na sreću – Uskraćivanje pristupa – Izuzeće u vezi sa zaštitom svrhe inspekcija, istraga i revizija – Prevladavajući javni interes – Obveza obrazlaganja – Prigovor nezakonitosti”)

text:
               9.3.2020

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 77/41

      Presuda Općeg suda od 30. siječnja 2020. – CBA Spielapparate- und Restaurantbetrieb protiv Komisije
      (predmet T-168/17) (1)

      („Pristup dokumentima - Uredba (EZ) br. 1049/2001 - Dokumenti povezani s upravnim postupkom u vezi s navodnom državnom potporom koju austrijska tijela dodjeljuju nositeljima koncesije na temelju zakona o igrama na sreću - Uskraćivanje pristupa - Izuzeće u vezi sa zaštitom svrhe inspekcija, istraga i revizija - Prevladavajući javni interes - Obveza obrazlaganja - Prigovor nezakonitosti”)
      (2020/C 77/59)
      Jezik postupka: njemački

         Stranke

         Tužitelj: CBA Spielapparate- und Restaurantbetriebs GmbH (Beč, Austrija) (zastupnik: A. Schuster, odvjetnik)

         Tuženik: Europska komisija (zastupnici: C. Ehrbar, F. Erlbacher i K. Blanck, agenti)

         Intervenijenti u potporu tuženiku: Europski parlament (zastupnici: N. Görlitz i D. Moore, agenti), Vijeće Europske unije (zastupnici: M. Bauer i E. Rebasti, agenti)

         Predmet

      Zahtjev na temelju članka 263. UFEU-a, kojim se traži poništenje Odluke Komisije C(2017) 249 final od 13. siječnja 2017. kojom se odbija zahtjev za pristup dokumentima koji se odnose na postupak o državnim potporama, evidentiran pod brojem predmeta SA.40224 [2014/CP], u skladu s člankom 4. Uredbe (EZ) br. 1049/2001 Europskog parlamenta i Vijeća od 30. svibnja 2001. o javnom pristupu dokumentima Europskog parlamenta, Vijeća i Komisije (SL 2001., L 145, str. 43.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 1., svezak 16., str. 70.).

         Izreka

                  1.

                     Tužba se odbija.

                  2.

                     Društvo CBA Spielapparate- und Restaurantbetrieb GmbH snosit će vlastite troškove, kao i troškove Europske komisije.

                  3.

                     Europski parlament i Vijeće Europske unije snosit će vlastite troškove.

         (1)  SL C 151, 15. 5. 2017.


title: predmet T-19/18: Presuda Općeg suda od 22. siječnja 2020. – Litva protiv Komisije („EFJP i EPFRR – Izdaci isključeni iz financiranja – Izdaci nastali za Litvu – Jednokratni i paušalni financijski ispravci – Ruralni razvoj – Kontrolni sustav višestruke sukladnosti – Upravna kontrola – Kontrola na terenu – Kvaliteta kontrolâ – Svojstvo podnositeljâ zahtjeva – Umjetno stvoreni uvjeti – Opravdanost troškova – Izdaci nastali u okviru projekata – Analiza rizika – Čimbenici rizika – Razlike u sustavima kažnjavanja koje nisu predviđene propisima Unije – Preblagi sustav ocjene i sankcija – Godišnji statistički podaci o kontroli”)

text:
               9.3.2020

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 77/42

      Presuda Općeg suda od 22. siječnja 2020. – Litva protiv Komisije
      (predmet T-19/18) (1)

      („EFJP i EPFRR - Izdaci isključeni iz financiranja - Izdaci nastali za Litvu - Jednokratni i paušalni financijski ispravci - Ruralni razvoj - Kontrolni sustav višestruke sukladnosti - Upravna kontrola - Kontrola na terenu - Kvaliteta kontrolâ - Svojstvo podnositeljâ zahtjeva - Umjetno stvoreni uvjeti - Opravdanost troškova - Izdaci nastali u okviru projekata - Analiza rizika - Čimbenici rizika - Razlike u sustavima kažnjavanja koje nisu predviđene propisima Unije - Preblagi sustav ocjene i sankcija - Godišnji statistički podaci o kontroli”)
      (2020/C 77/60)
      Jezik postupka: litavski

         Stranke

         Tužitelj: Republika Litva (zastupnici: R. Dzikovič, V. Vasiliauskienė, M. Palionis i A. Dapkuvienė, agenti)

         Tuženik: Europska komisija (zastupnici: A. Sauka, A. Steiblytė i J. Jokubauskaitė, agenti)

         Intervenijent u potporu tužitelju: Češka Republika (zastupnici: M. Smolek, J. Pavliš, O. Serdula, J. Vláčil i S. Šindelková, agenti)

         Predmet

      Zahtjev na temelju članka 263. UFUE-a za poništenje Provedbene odluke Komisije (EU) 2017/2014 оd 8. studenoga 2017. o isključenju iz financiranja Europske unije određenih izdataka nastalih za države članice u okviru Europskog fonda za jamstva u poljoprivredi (EFJP) i Europskog poljoprivrednog fonda za ruralni razvoj (EPFRR) (SL 2017., L 292, str. 61.), u dijelu u kojem se njome predviđa da se Republici Litvi naloži financijski ispravak od 9 745 705,88 eura u vezi s izdacima koji su povezani s financiranjem iz EPFRR-a i financijski ispravak od 546 351,91 eura u vezi s izdacima koji su povezani s financiranjem iz EFJP-a i EPFRR-a.

         Izreka

                  1.

                     Tužba se odbija.

                  2.

                     Republika Litva snosit će vlastite troškove, kao i troškove Europske komisije.

                  3.

                     Češka Republika snosit će vlastite troškove.

         (1)  SL C 112, 26. 3. 2018


title: predmet T-292/18: Presuda Općeg suda od 30. siječnja 2020. – Portugal protiv Komisije (EFJP i EPFRR – Izdaci isključeni iz financiranja – Izdaci nastali za Portugal – Članci 32. i 33. Uredbe (EZ) br. 1290/2005 – Članak 54. Uredbe (EU) br. 1306/2013 – Pojam „nacionalni sud”)

text:
               9.3.2020

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 77/43

      Presuda Općeg suda od 30. siječnja 2020. – Portugal protiv Komisije
      (predmet T-292/18) (1)

      (EFJP i EPFRR - Izdaci isključeni iz financiranja - Izdaci nastali za Portugal - Članci 32. i 33. Uredbe (EZ) br. 1290/2005 - Članak 54. Uredbe (EU) br. 1306/2013 - Pojam „nacionalni sud”)
      (2020/C 77/61)
      Jezik postupka: portugalski

         Stranke

         Tužitelj: Portugalska Republika (zastupnici: L. Inez Fernandes, P. Estêvão, J. Saraiva de Almeida i P. Barros da Costa, agenti)

         Tuženik: Europska komisija (zastupnici: B. Rechena i A. Sauka, agenti)

         Predmet

      Zahtjev na temelju članka 263. UFEU-a kojim se traži poništenje Provedbene odluke Komisije (EU) 2018/304 od 27. veljače 2018. o isključenju iz financiranja Europske unije određenih izdataka nastalih za države članice u okviru Europskog fonda za jamstva u poljoprivredi (EFJP) i Europskog poljoprivrednog fonda za ruralni razvoj (EPFRR) (SL 2018., L 59, str. 3.) jer se njome iz financiranja Unije isključuju određeni izdaci koje je Portugalska Republika prijavila u iznosu od 1 052 101,05 eura.

         Izreka

                  1.

                     Tužba se odbija.

                  2.

                     Portugalskoj Republici nalaže se snošenje vlastitih troškova i troškova Europske komisije.

         (1)  SL C 249, 16. 7. 2018.


title: predmet T-402/18: Presuda Općeg suda od 29. siječnja 2020. – Aquino i dr. protiv Parlamenta („Javna služba – Štrajk usmenih prevoditelja – Mjere Europskog parlamenta kojima se usmenim prevoditeljima nalaže da nastave raditi – Nepostojanje pravne osnove – Odgovornost – Neimovinska šteta”)

text:
               9.3.2020

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 77/43

      Presuda Općeg suda od 29. siječnja 2020. – Aquino i dr. protiv Parlamenta
      (predmet T-402/18) (1)

      („Javna služba - Štrajk usmenih prevoditelja - Mjere Europskog parlamenta kojima se usmenim prevoditeljima nalaže da nastave raditi - Nepostojanje pravne osnove - Odgovornost - Neimovinska šteta”)
      (2020/C 77/62)
      Jezik postupka: francuski

         Stranke

         Tužitelji: Roberto Aquino (Bruxelles, Belgija) i 25 drugih tužitelja čija se imena nalaze u prilogu presude (zastupnik: L. Levi, odvjetnik)

         Tuženik: Europski parlament (zastupnici: O. Caisou-Rousseau, T. Lazian i E. Taneva, agenti)

         Intervenijent u potporu tuženiku: Vijeće Europske unije (zastupnici: M. Bauer i R. Meyer, agenti)

         Predmet

      Zahtjev na temelju članka 270. UFEU-a kojim se traži, s jedne strane, poništenje odluke glavnog direktora za osoblje Parlamenta od 2. srpnja 2018. kojom se usmenim prevoditeljima i konferencijskim usmenim prevoditeljima nalaže da 3. srpnja 2018. nastave raditi te kasnijih odluka glavnog direktora za osoblje Parlamenta kojima se usmenim prevoditeljima i konferencijskim usmenim prevoditeljima nalaže da 4., 5., 10., i 11. srpnja 2018. nastave raditi i, s druge strane, naknadu neimovinske štete koju su tužitelji navodno pretrpjeli zbog tih odluka koja je procijenjena ex æquo et bono na 1 000 eura po osobi.

         Izreka

                  1.

                     Poništava se odluka glavnog direktora za osoblje Europskog parlamenta od 2. srpnja 2018. kojom se usmenim prevoditeljima i konferencijskim usmenim prevoditeljima nalaže da 3. srpnja 2018. nastave raditi.

                  2.

                     Parlamentu se nalaže da Barbari Carli-Ganotis, Claudine de Seze, Mariji Corini Diaconu Olszewski, Mariji Provata, Irène Sevastikoglou i Benedetti Tissi isplati iznos od 500 eura svakoj.

                  3.

                     U preostalom dijelu tužba se odbacuje.

                  4.

                     Parlament će snositi vlastite troškove kao i troškove tužiteljica kojima se odlukom od 2. srpnja 2018. nalaže da nastave raditi, uključujući troškove postupka privremene pravne zaštite i intervencije Vijeća Europska unija.

                  5.

                     Tužitelji kojima se odlukama donesenima nakon podnošenja tužbe nalaže da nastave raditi snosit će vlastite troškove.

                  6.

                     Vijeće će snositi vlastite troškove.

         (1)  SL C 364, 8. 10. 2018.