title: Predmet T-414/13: Tužba od 8. kolovoza 2013. — Tsujimoto protiv OHIM-a — Kenzo (KENZO ESTATE)

text:
               19.10.2013

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 304/20

         Tužba od 8. kolovoza 2013. — Tsujimoto protiv OHIM-a — Kenzo (KENZO ESTATE)
   (Predmet T-414/13)
   2013/C 304/34
   Jezik na kojem je tužba podnesena: engleski

      Stranke

      Tužitelj: Kenzo Tsujimoto (Osaka, Japan) (zastupnik: A. Wenninger-Lenz, odvjetnik)

      Tuženik: Ured za usklađivanje na unutarnjem tržištu (žigovi i dizajni)

      Druge stranke pred žalbenim vijećem: Kenzo (Pariz, Francuska)

      Zahtjevi

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

               —

               ukine odluku drugog žalbenog vijeća Ureda za usklađivanje na unutarnjem tržištu (žigovi i industrijski dizajni) od 22. svibnja 2013. u predmetu R 333/2012-2;

               —

               naloži tuženiku snošenje troškove postupka.

      Tužbeni razlozi i glavni argumenti

      Podnositelj prijave žiga Zajednice: tužitelj

      Predmetni žig Zajednice: verbalni žig KENZO ESTATE za proizvode iz razreda 33 — Međunarodna registracija br. 953 373

      Nositelj žiga ili znaka navedenog u postupku prigovora: druga stranka u postupku pred žalbenim vijećem

      Navedeni žig ili znak: registracija žiga Zajednice br. 720 706 verbalnog žiga KENZO za proizvode iz razreda 3, 18 i 25

      Odluka odjela za prigovore: prigovor je odbijen

      Odluka žalbenog vijeća: žalba je usvojena i pobijana odluka je ukinuta

      Tužbeni razlozi: kršenje članka 8. stavka 5. Uredbe Vijeća (EZ) br. 207/2009 od 26. veljače 2009. o žigu Zajednice (1)

      (1)  SL L 78, str. 1. (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 17., svezak 1., str. 226.)


title: Predmet C-325/14: Presuda Suda (deveto vijeće) od 19. studenoga 2015. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Hof van beroep te Brussel – Belgija) – SBS Belgium NV protiv Belgische Vereniging van Auteurs, Componisten en Uitgevers (SABAM) (Zahtjev za prethodnu odluku — Direktiva 2001/29/EZ — Članak 3. stavak 1. — Priopćavanje javnosti — Pojmovi „priopćavanje” i „javnost” — Distribucija televizijskih programa — Postupak pod nazivom „izravan prijenos”)

text:
               18.1.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 16/11

         Presuda Suda (deveto vijeće) od 19. studenoga 2015. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Hof van beroep te Brussel – Belgija) – SBS Belgium NV protiv Belgische Vereniging van Auteurs, Componisten en Uitgevers (SABAM)
   (Predmet C-325/14) (1)

   ((Zahtjev za prethodnu odluku - Direktiva 2001/29/EZ - Članak 3. stavak 1. - Priopćavanje javnosti - Pojmovi „priopćavanje” i „javnost” - Distribucija televizijskih programa - Postupak pod nazivom „izravan prijenos”))
   (2016/C 016/12)
   Jezik postupka: nizozemski

      Sud koji je uputio zahtjev

   Hof van beroep te Brussel

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelj: SBS Belgium NV

      Tuženik: Belgische Vereniging van Auteurs, Componisten en Uitgevers (SABAM)

      Izreka

   Članak 3. stavak 1. Direktive Europskog parlamenta i Vijeća 2001/29/EZ od 22. svibnja 2001. o usklađivanju određenih aspekata autorskog i srodnih prava u informacijskom društvu treba tumačiti na način da organizacija za radiodifuziju ne obavlja radnju priopćavanja javnosti u smislu te odredbe kada svoje programske signale prenosi isključivo distributerima signala, pri čemu tijekom i nakon tog prijenosa javnost nema pristup tim signalima, a nakon tog prijenosa distributeri prenose signale svojim pretplatnicima kako bi oni mogli gledati te programe, osim ako intervencija odnosnih distributera predstavlja samo tehničko sredstvo, što je na sudu koji je uputio zahtjev da provjeri.

      (1)  SL C 315, 15. 9. 2014.


title: Predmet T-567/17: Tužba podnesena 21. kolovoza 2017. – Disney Enterprises protiv EUIPO-a – Di Molfetta (DiSNEY FROZEN)

text:
               16.10.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 347/46

         Tužba podnesena 21. kolovoza 2017. – Disney Enterprises protiv EUIPO-a – Di Molfetta (DiSNEY FROZEN)
   (Predmet T-567/17)
   (2017/C 347/60)
   Jezik na kojem je tužba podnesena: engleski

      Stranke

      Tužitelj: Disney Enterprises, Inc. (Burbank, California, Sjedinjene Američke Države) (zastupnik: M. Graf, odvjetnik)

      Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO)

      Druga stranka u postupku pred žalbenim vijećem: Fabio Di Molfetta (Bisceglie, Italija)

      Podaci o postupku pred EUIPO-om

      Podnositelj prijave spornog žiga: tužitelj

      Predmetni sporni žig: figurativni žig EU-a s verbalnim elementima „DiSNEY FROZEN” – prijava za registraciju br. 11 830 965

      Postupak pred EUIPO-om: postupak povodom prigovora

      Pobijana odluka: Odluka petog žalbenog vijeća EUIPO-a od 12. svibnja 2017. u predmetu R 2342/2016-5

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

               —

               poništi pobijanu odluku;

               —

               naloži EUIPO-u snošenje troškova.

      Tužbeni razlog

               —

               Povreda članka 8. stavka 1. točke (b) Uredbe br. 207/2009.


title: Predmet C-483/17: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 9. kolovoza 2017. uputio Court of Appeal (Irska) – Neculai Tarola protiv Minister for Social Protection

text:
               16.10.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 347/18

         Zahtjev za prethodnu odluku koji je 9. kolovoza 2017. uputio Court of Appeal (Irska) – Neculai Tarola protiv Minister for Social Protection
   (Predmet C-483/17)
   (2017/C 347/23)
   Jezik postupka: engleski

      Sud koji je uputio zahtjev

   Court of Appeal

      Stranke glavnog postupka

      Žalitelj: Neculai Tarola

      Tuženik u žalbenom postupku: Minister for Social Protection

      Prethodna pitanja

   Zadržava li građanin druge države članice Europske unije status radnika tijekom najmanje još šest mjeseci u smislu članka 7. stavka 3. točke (c) i članka 7. stavka 1. točke (a) Direktive 2004/38/EZ (1) koji bi mu omogućio da prima isplate iz socijalne pomoći ili, ovisno o okolnostima, davanja iz sustava socijalne sigurnosti na istoj osnovi, kao da je građanin s boravkom u državi domaćinu, kada nakon prvih dvanaest mjeseci ostvarivanja svojeg prava slobodnog kretanja taj građanin stigne u državu domaćina i radi (bez ugovora na određeno vrijeme) u razdoblju od dva tjedna za što primi plaću i nakon toga nesvojevoljno postane nezaposlen?

      (1)  Direktiva 2004/38/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 29. travnja 2004. o pravu građana Unije i članova njihovih obitelji slobodno se kretati i boraviti na državnom području država članica, o izmjeni Uredbe (EEZ) br. 1612/68 i stavljaju izvan snage direktiva 64/221/EEZ, 68/360/EEZ, 72/194/EEZ, 73/148/EEZ, 75/34/EEZ, 75/35/EEZ, 90/364/EEZ, 90/365/EEZ i 93/96/EEZ (SL L 158., str. 77.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 5., svezak 2., str. 42. i ispravak u SL-u 2016., L 87, str. 36.)


title: Predmet T-631/13: Presuda Općeg suda od 26. rujna 2014. – Raffinerie Heide protiv Komisije („Okoliš — Direktiva 2003/87/EZ — Sustav trgovanja emisijskim jedinicama stakleničkih plinova — Prijelazna pravila o usklađenoj besplatnoj dodjeli emisijskih jedinica od 2013. — Odluka 2011/278/EU — Nacionalne provedbene mjere Njemačke — Odredba o slučaju koji predstavlja pretjerane teškoće — Sloboda poduzetništva — Pravo vlasništva — Proporcionalnost”)

text:
               10.11.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 395/49

      Presuda Općeg suda od 26. rujna 2014. – Raffinerie Heide protiv Komisije
      (Predmet T-631/13) (1)

      ((„Okoliš - Direktiva 2003/87/EZ - Sustav trgovanja emisijskim jedinicama stakleničkih plinova - Prijelazna pravila o usklađenoj besplatnoj dodjeli emisijskih jedinica od 2013. - Odluka 2011/278/EU - Nacionalne provedbene mjere Njemačke - Odredba o slučaju koji predstavlja pretjerane teškoće - Sloboda poduzetništva - Pravo vlasništva - Proporcionalnost”))
      (2014/C 395/61)
      Jezik postupka: njemački

         Stranke

         Tužitelj: Raffinerie Heide GmbH (Hemmingstedt, Njemačka) (zastupnik: U. Karpenstein, odvjetnik)

         Tuženik: Europska komisija (zastupnici: E. White, C. Hermes i K. Herrmann, agenti)

         Predmet

      Zahtjev za poništenje Odluke Komisije 2013/448/EU od 5. rujna 2013. o nacionalnim provedbenim mjerama za prijelaznu besplatnu dodjelu emisijskih jedinica stakleničkih plinova u skladu s člankom 11. stavkom 3. Direktive 2003/87/EZ Europskog parlamenta i Vijeća (SL L 240, str. 27.) u dijelu u kojem se njezinim člankom 1. stavkom 1. u vezi s njezinim Prilogom I. točkom A odbija uvrštavanje postrojenja s oznakom postrojenja DE000000000000010 na popis postrojenja propisan člankom 11. stavkom 1. Direktive 2003/87/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 13. listopada 2003. o uspostavi sustava trgovanja emisijskim jedinicama stakleničkih plinova unutar Zajednice i o izmjeni Direktive Vijeća 96/61/EZ (SL L 275, str. 32.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 15., svezak 9., str. 28.) te preliminarne godišnje količine emisijskih jedinica besplatno dodijeljene tom postrojenju.

         Izreka

                  1)

                  Tužba se odbija.

                  2)

                  Društvu Raffinerie Heide GmbH nalaže se snošenje troškova.

         (1)  SL C 31, 1.2.2014.


title: Predmet C-254/17: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 15. svibnja 2017. uputio Amtsgericht Hannover (Njemačka) – Regina Lorenz i Prisca Sprecher protiv TUIfly GmbH

text:
               10.7.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 221/17

         Zahtjev za prethodnu odluku koji je 15. svibnja 2017. uputio Amtsgericht Hannover (Njemačka) – Regina Lorenz i Prisca Sprecher protiv TUIfly GmbH
   (Predmet C-254/17)
   (2017/C 221/21)
   Jezik postupka: njemački

      Sud koji je uputio zahtjev

   Amtsgericht Hannover

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelji: Regina Lorenz, Prisca Sprecher

      Tuženik: TUIfly GmbH

      Prethodna pitanja

               1.

               Je li izostanak zbog bolesti značajnog dijela osoblja stvarnog zračnog prijevoznika, potrebnog za izvođenje letova, izvanredna okolnost u smislu članka 5. stavka 3. Uredbe (EZ) br. 261/2004 (1)? U slučaju potvrdnog odgovora na prvo pitanje: koliki mora biti postotak izostanka da bi se priznala takva okolnost?

               2.

               U slučaju negativnog odgovora na prvo pitanje: je li spontani izostanak značajnog dijela osoblja stvarnog zračnog prijevoznika, potrebnog za izvođenje letova, zbog prekida rada koje nije u skladu s propisima radnog prava i kolektivnim ugovorima („nezakoniti štrajk”) izvanredna okolnost u smislu članka 5. stavka 3. Uredbe (EZ) br. 261/2004? U slučaju potvrdnog odgovora na drugo pitanje: koliki mora biti postotak izostanka da bi se priznala takva okolnost?

               3.

               U slučaju potvrdnog odgovora na prvo ili drugo pitanje: mora li sama izvanredna okolnost postojati u trenutku otkazanog leta ili stvarni zračni prijevoznik može na temelju poslovnih razloga uspostaviti novi raspored letenja?

               4.

               U slučaju pozitivnog odgovora na prvo ili drugo pitanje: odnosi li se pojam neizbježnosti na izvanrednu okolnost ili na posljedice nastanka izvanredne okolnosti?

      (1)  Uredba (EZ) br. 261/2004 Europskog parlamenta i Vijeća od 11. veljače 2004. o utvrđivanju općih pravila odštete i pomoći putnicima u slučaju uskraćenog ukrcaja i otkazivanja ili dužeg kašnjenja leta u polasku te o stavljanju izvan snage Uredbe (EEZ) br. 295/91 (SL L 46, str. 1.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 7., svezak 26., str. 21.)


title: Predmet T-714/13: Tužba podnesena 23. prosinca 2013. — Gold Crest protiv OHIM-a (MIGHTY BRIGHT)

text:
               1.3.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 61/17

         Tužba podnesena 23. prosinca 2013. — Gold Crest protiv OHIM-a (MIGHTY BRIGHT)
   (Predmet T-714/13)
   2014/C 61/31
   Jezik postupka na kojem je tužba podnesena: engleski

      Stranke

      Tužitelj: Gold Crest LLC (Santa Barbara, Sjedinjene Američke Države) (zastupnici: P. Rath i W. Festl-Wietek, odvjetnici)

      Tuženik: Ured za usklađivanje na unutarnjem tržištu (žigovi i dizajni)

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

               —

               poništi odluku drugog žalbenog vijeća Ureda za usklađivanje na unutarnjem tržištu (žigovi i dizajni) od 8. listopada 2013. u predmetu R 2038/2012-2;

               —

               proglasi da prijava žiga Zajednice udovoljava uvjetima za registraciju;

               —

               naloži tuženiku snošenje troškova postupka.

      Tužbeni razlozi i glavni argumenti

      Predmetni žig Zajednice: verbalni žig „MIGHTY BRIGHT” za proizvode i usluge iz razreda 11 — prijava žiga Zajednice br. 10 853 141

      Odluka ispitivača: prijava se odbija

      Odluka žalbenog vijeća: žalba se odbija

      Tužbeni razlozi: povreda članka 7. stavka 1. točki (b) i (c) i članka 65. stavka 2. Uredbe (EZ) br. 207/2009.


title: Predmet C-459/17: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 31. srpnja 2017. uputio Conseil d'État (Francuska) – SGI protiv Ministre de l'Action et des Comptes Publics

text:
               16.10.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 347/12

         Zahtjev za prethodnu odluku koji je 31. srpnja 2017. uputio Conseil d'État (Francuska) – SGI protiv Ministre de l'Action et des Comptes Publics
   (Predmet C-459/17)
   (2017/C 347/15)
   Jezik postupka: francuski

      Sud koji je uputio zahtjev

   Conseil d'État

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelj: SGI

      Tuženik: Ministre de l'Action et des Comptes Publics

      Prethodna pitanja

   Treba li odredbe članka 17. Šeste direktive o PDV-u od 17. svibnja 1977. (1), čije su odredbe u bitnom preuzete u članku 168. Direktive od 28. studenog 2006. o zajedničkom sustavu poreza na dodanu vrijednost (2), tumačiti na način da, kako bi se odbilo priznati poreznom obvezniku pravo da od poreza na dodanu vrijednost kojeg mora platiti zbog svojih vlastitih transakcija odbije porez koji se navodi u računima koji se odnose na dobra ili usluge glede kojih je upravno tijelo utvrdilo da mu nisu u stvarnosti isporučene, treba u svakom slučaju provjeriti je li utvrđeno da je on znao ili morao znati da je ta transakcija korištena u utaji poreza na dodanu vrijednost i neovisno o tome je li ta utaja počinjena na inicijativu izdavatelja računa, njegovog adresata ili treće osobe?

      (1)  Direktiva Vijeća 77/388/EEZ od 17. svibnja 1977. o usklađivanju zakonodavstava država članica koja se odnose na poreze na promet – zajednički sustav poreza na dodanu vrijednost: jedinstvena osnovica za razrezivanje (SL L 145., str. 1.).

      (2)  Direktiva Vijeća 2006/112//EEZ od 28. studenoga 2006. o zajedničkom sustavu poreza na dodanu vrijednost (SL L 347., str. 1.). (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 9., svezak 1., str. 120.).


               21.8.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 274/4

         Zahtjev za savjetodavno mišljenje Suda EFTA-a koji je 31. ožujka 2014. podnio Žalbeni sud Eidsivating (Eidsivating lagmannsrett) u vezi s predmetom Enes Deveci i drugi protiv poduzeća Scandinavian Airlines System Denmark-Norway-Sweden
   (Predmet E-10/14)
   (2014/C 274/05)
   Dopisom Sudu EFTA-e od 31. ožujka 2014., zaprimljenim u pisarnicu Suda 8. travnja 2014., Žalbeni sud Eidsivating (Eidsivating lagmannsrett) podnio je zahtjev za savjetodavno mišljenje u predmetu Enes Deveci i drugi protiv poduzeća Scandinavian Airlines System Denmark-Norway-Sweden o sljedećim pitanjima:

               1.

               Je li u skladu s člankom 3. stavkom 1. i člankom 3. stavkom 3. Direktive Vijeća 2001/23/EZ da poduzetnik preuzimatelj dodijeli pojedinačnim zaposlenicima obuhvaćenima prijenosom mjesto na ljestvici plaća utvrđenoj u kolektivnom ugovoru koji se primjenjuje u poduzetniku preuzimatelju, s učinkom od dana nakon što je istekao kolektivni ugovor koji se primjenjivao u poduzetniku prenositelju, čak ako je posljedica toga smanjenje plaće pojedinačnih zaposlenika?

               2.

               Ovisi li odgovor na pitanje 1. o tome je li kolektivni ugovor koji se primjenjivao na zaposlenike poduzetnika prenositelja i dalje bio na snazi kad se kolektivni ugovor preuzimatelja počeo primjenjivati na zaposlenike obuhvaćene prijenosom poduzetnika?

               3.

               Ovisi li odgovor na pitanje 1. o tome je li riječ o znatnom smanjenju plaća?


title: Predmet C-126/17: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 10. ožujka 2017. uputio Fővárosi Törvényszék (Mađarska) – Orsolya Czakó protiv ERSTE Bank Hungary Zrt.

text:
               10.7.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 221/3

         Zahtjev za prethodnu odluku koji je 10. ožujka 2017. uputio Fővárosi Törvényszék (Mađarska) – Orsolya Czakó protiv ERSTE Bank Hungary Zrt.
   (Predmet C-126/17)
   (2017/C 221/04)
   Jezik postupka: mađarski

      Sud koji je uputio zahtjev

   Fővárosi Törvényszék

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelj: Orsolya Czakó

      Tuženik: ERSTE Bank Hungary Zrt.

      Prethodna pitanja

               1.

               U svrhu utvrđivanja iznosa kredita u ugovoru o kreditu, ispunjava li kriterije jasnoće i razumljivosti propisane člankom 4. stavkom 2. i člankom 5. Direktive 93/13/EEZ (1) tekst odredaba kao što je onaj odredaba I/1 i II/1 spornog ugovora, u kojima se iznos od 64 731 CHF navodi indikativno, a iznos od 8 280 000 HUF kao najviši iznos u zahtjevu za financiranje, i kojim se utvrđivanje iznosa kredita u ugovoru o kreditu veže uz izjavu s pravnim učincima koju daje ugovorna stranka koja sklapa ugovor s potrošačem i uz podatke koji su u njoj zabilježeni?

               2.

               Pod pretpostavkom da tekst odredaba I/1 i II/1 ugovora ne odgovara konceptu jasnih i razumljivih odredaba i ako valja ispitati jesu li odredbe tog ugovora nepoštene, u slučaju da se ocijeni da su nepoštene, može li se cijeli ugovor proglasiti nevaljanim, vodeći računa da nacionalno pravo propisuje nevaljanost cijelog ugovora kao pravnu posljedicu neodređenosti predmeta ugovora?

               3.

               U slučaju da se ugovor može proglasiti valjanim, može li se iznos kredita utvrditi na način koji bi bio najpovoljniji za potrošača?

      (1)  Direktiva Vijeća 93/13/EEZ od 5. travnja 1993. o nepoštenim uvjetima u potrošačkim ugovorima (SL 1993., L 95, str. 29.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 15., svezak 12., str. 24.)


title: Predmet C-57/15: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 9. veljače 2015. uputio Hof van beroep te Antwerpen (Belgija) – United Video Properties Inc. protiv Telenet NV

text:
               27.4.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 138/34

         Zahtjev za prethodnu odluku koji je 9. veljače 2015. uputio Hof van beroep te Antwerpen (Belgija) – United Video Properties Inc. protiv Telenet NV
   (Predmet C-57/15)
   (2015/C 138/46)
   Jezik postupka: nizozemski

      Sud koji je uputio zahtjev

   Hof van beroep te Antwerpen

      Stranke glavnog postupka

      Žalitelj: United Video Properties Inc.

      Druga stranka u žalbenom postupku: Telenet NV

      Prethodna pitanja

               1.

               Protive li se izrazi „opravdani i razmjerni sudski i ostali troškovi” iz članka 14. Direktive o provedbi (1) belgijskom zakonodavstvu koje daje mogućnost sucu da vodi računa o određenim specifičnim značajkama konkretnog predmeta i koje propisuje sustav različitih fiksnih tarifa u pogledu troškova za pomoć odvjetnika?

               2.

               Protive li se izrazi „opravdani i razmjerni sudski i ostali troškovi” iz članka 14. Direktive o provedbi sudskoj praksi prema kojoj se troškovi tehničkog savjetnika mogu nadoknaditi samo u slučaju (ugovorne ili izvanugovorne) odgovornosti?

      (1)  Direktiva 2004/48/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 29. travnja 2004. o provedbi prava intelektualnog vlasništva (SL L 157, str. 45.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 17., svezak 2., str. 74.).


title: Predmet T-56/14: Tužba podnesena 24. siječnja 2014. – Evyap protiv OHIM-a – Megusta Trading (DURU)

text:
               28.4.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 129/24

         Tužba podnesena 24. siječnja 2014. – Evyap protiv OHIM-a – Megusta Trading (DURU)
   (Predmet T-56/14)
   2014/C 129/31
   Jezik na kojem je tužba podnesena: engleski

      Stranke

      Tužitelj: Evyap Sabun Yağ Gliserin Sanayi ve Ticaret A.Ş. (Istanbul, Turska) (zastupnik: J. Güell Serra, odvjetnik)

      Tuženik: Ured za usklađivanje na unutarnjem tržištu (žigovi i dizajni)

      Druga stranka u postupku pred žalbenim vijećem: Megusta Trading GmbH (Zürich, Švicarska)

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

               —

               poništi odluku četvrtog žalbenog vijeća Ureda za usklađivanje na unutarnjem tržištu (žigovi i dizajni) od 6. studenoga 2013. u predmetu R 1861/2012-4,

               —

               naloži tuženiku snošenje troškova postupka.

      Tužbeni razlozi i glavni argumenti

      Podnositelj prijave žiga Zajednice: druga stranka u postupku pred žalbenim vijećem

      Predmetni žig Zajednice: figurativni crno-bijeli žig za proizvode u razredu 3. – Prijava žiga Zajednice br. 10 185 148

      Nositelj žiga ili znaka navedenog u postupku povodom prigovora: tužitelj

      Navedeni žig ili znak: nacionalni žigovi br. 225 515, 192 722, 29 149, 31 665 i međunarodna registracija br. 802 256 za proizvode u razredu 3.

      Odluka Odjela za prigovore: prigovor se u cijelosti odbija

      Odluka žalbenog vijeća: žalba se odbija

      Tužbeni razlozi: povreda članka 8. stavka 1. točke (b) Uredbe o žigu Zajednice.


title: Predmet C-147/15: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 26. ožujka 2015. uputio Consiglio di Stato (Italija) – Provincia di Bari protiv Edilizia Mastrodonato srl

text:
               22.6.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 205/16

         Zahtjev za prethodnu odluku koji je 26. ožujka 2015. uputio Consiglio di Stato (Italija) – Provincia di Bari protiv Edilizia Mastrodonato srl
   (Predmet C-147/15)
   (2015/C 205/21)
   Jezik postupka: talijanski

      Sud koji je uputio zahtjev

   Consiglio di Stato

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelj: Provincia di Bari

      Tuženik: Edilizia Mastrodonato srl

      Prethodno pitanje

   Treba li članak 10. stavak 2. Direktive 2006/21/EZ (1) tumačiti na način da je aktivnost zatrpavanja odlagališta – kada se koristi otpad koji nije nastao operacijom vađenja – uvijek podvrgnuta pravnim pravilima iz područja odlaganja otpada sadržanim u Direktivi 1999/31/EZ (2), čak i kada se ne radi o operaciji zbrinjavanja otpada, već o operaciji oporabe.

      (1)  Direktiva 2006/21/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 15. ožujka 2006. o gospodarenju otpadom od industrija vađenja minerala i o izmjeni Direktive 2004/35/EZ (SL L 102, str. 15.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 15., svezak 34., str. 68.).

      (2)  Direktiva Vijeća 1999/31/EZ od 26. travnja 1999. o odlagalištima otpada (SL L 182, str. 1.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 15., svezak 34., str. 14.).


title: Predmet T-151/14: Tužba podnesena 5. ožujka 2014. – Vassiliou protiv Komisije i ESB-a

text:
               26.5.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 159/32

         Tužba podnesena 5. ožujka 2014. – Vassiliou protiv Komisije i ESB-a
   (Predmet T-151/14)
   2014/C 159/43
   Jezik postupka: engleski

      Stranke

      Tužitelj: Costas Vassiliou (Kinshasa, Kongo) (zastupnici: C. Paschalides, Solicitor, i A. Paschalides, odvjetnik)

      Tuženici: Europska središnja banka i Europska komisija

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

               —

               naloži tuženicima da tužitelju naknade štetu prema članku 268. UFEU-a.

      Tužbeni razlozi i glavni argumenti

   Tužitelj tvrdi da su tuženici uzrokovali gubitak novčanih sredstava na njegovom računu jer su prijevremeno uveli sredstvo sanacije na depozit kod njegove banke kao dio uvjeta za financijsku pomoć pruženu Cipru 26. travnja 2013. sukladno članku 13. Ugovora o europskom mehanizmu za stabilnost iz 2012. jer su: a) „očito i teško zanemarili granice” svojih ovlasti u svojstvu institucija EU-a prema članku 136. stavku 3. UFEU-a; b) nezakonito predali učinkoviti nadzor svojih funkcija u svojstvu institucija EU-a; c) prijevremeno uveli sredstvo sanacije na depozite kod Ciparske banke i Ciparske narodne banke koji nisu postojali u pravu EU-a; d) uveli ograničenje kretanja novca koje imateljima depozita sprečava podizanje i/ili prijenos sredstava u sigurnije ustanove; i e) time povrijedili načela pravne sigurnosti, jednakosti i ljudskih prava.


title: Predmet C-148/15: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 30. ožujka 2015. uputio Oberlandesgericht Düsseldorf (Njemačka) – Deutsche Parkinson Vereinigung e.V. protiv Zentrale zur Bekämpfung unlauteren Wettbewerbs e.V.

text:
               29.6.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 213/15

         Zahtjev za prethodnu odluku koji je 30. ožujka 2015. uputio Oberlandesgericht Düsseldorf (Njemačka) – Deutsche Parkinson Vereinigung e.V. protiv Zentrale zur Bekämpfung unlauteren Wettbewerbs e.V.
   (Predmet C-148/15)
   (2015/C 213/24)
   Jezik postupka: njemački

      Sud koji je uputio zahtjev

   Oberlandesgericht Düsseldorf

      Stranke glavnog postupka

      Žalitelj: Deutsche Parkinson Vereinigung e.V.

      Druga stranka u postupku: Zentrale zur Bekämpfung unlauteren Wettbewerbs e.V.

      Prethodna pitanja

               1.

               Treba li članak 34. UFEU-a tumačiti na način da obvezne cijene lijekova koji se izdaju na recept, koje su određene nacionalnim pravom, predstavljaju mjeru s istovrsnim učinkom u smislu članka 34. UFEU-a?

               2.

               Ako Sud na prvo pitanje da potvrdan odgovor:
               Je li obvezna cijena lijekova koji se izdaju na recept opravdana na temelju članka 36. UFEU-a zaštitom zdravlja i života ljudi ako je samo na taj način osigurana ravnomjerna i sveobuhvatna opskrba stanovništva lijekovima u čitavoj Njemačkoj, osobito u ruralnim područjima?

               3.

               Ako Sud na drugo pitanje da potvrdan odgovor:
               Koji zahtjevi trebaju biti ispunjeni kako bi se u sudskom postupku utvrdilo da je zaista ostvarena okolnost iz drugog dijela rečenice drugog pitanja?


title: Predmet C-258/15: Presuda Suda (veliko vijeće) od 15. studenoga 2016. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Tribunal Superior de Justicia del País Vasco – Španjolska) – Gorka Salaberria Sorondo protiv Academia Vasca de Policía y Emergencias (Zahtjev za prethodnu odluku — Jednako postupanje pri zapošljavanju i obavljanju zanimanja — Direktiva 2000/78/EZ — Članak 2. stavak 2. i članak 4. stavak 1. — Diskriminacija na temelju dobi — Ograničenje zapošljavanja policijskih službenika Autonomne zajednice Baskije na kandidate koji su mlađi od 35 godina — Pojam „stvarni i odlučujući uvjeti za obavljanje zanimanja” — Cilj — Proporcionalnost)

text:
               16.1.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 14/8

         Presuda Suda (veliko vijeće) od 15. studenoga 2016. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Tribunal Superior de Justicia del País Vasco – Španjolska) – Gorka Salaberria Sorondo protiv Academia Vasca de Policía y Emergencias
   (Predmet C-258/15) (1)

   ((Zahtjev za prethodnu odluku - Jednako postupanje pri zapošljavanju i obavljanju zanimanja - Direktiva 2000/78/EZ - Članak 2. stavak 2. i članak 4. stavak 1. - Diskriminacija na temelju dobi - Ograničenje zapošljavanja policijskih službenika Autonomne zajednice Baskije na kandidate koji su mlađi od 35 godina - Pojam „stvarni i odlučujući uvjeti za obavljanje zanimanja” - Cilj - Proporcionalnost))
   (2017/C 014/10)
   Jezik postupka: španjolski

      Sud koji je uputio zahtjev

   Tribunal Superior de Justicia del País Vasco

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelj: Gorka Salaberria Sorondo

      Tuženik: Academia Vasca de Policía y Emergencias

      Izreka

   Članak 2. stavak 2. Direktive Vijeća 2000/78/EZ od 27. studenoga 2000. o uspostavi općeg okvira za jednako postupanje pri zapošljavanju i obavljanju zanimanja, u vezi s njezinim člankom 4. stavkom 1. treba tumačiti na način da mu se ne protivi propis poput onoga o kojem je riječ u glavnom postupku, koji zahtijeva da kandidati za radna mjesta policijskih službenika koji imaju sve operativne odnosno izvršne zadaće budu mlađi od 35 godina.

      (1)  SL C 270, 17. 8. 2015.


title: Predmet T-26/15 P: Žalba koju je 20. siječnja 2015. podnijela Europska komisija protiv presude Službeničkog suda (drugo vijeće) od 13. studenoga 2014. u predmetu F-2/12, Hristov/Komisija i EMA

text:
               13.4.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 118/32

         Žalba koju je 20. siječnja 2015. podnijela Europska komisija protiv presude Službeničkog suda (drugo vijeće) od 13. studenoga 2014. u predmetu F-2/12, Hristov/Komisija i EMA
   (Predmet T-26/15 P)
   (2015/C 118/40)
   Jezik postupka: bugarski

      Stranke

      Žalitelj: Europska komisija (zastupnici: J. Currall, N. Nikolova i C. Petrova)

      Druge stranke u postupku: Emil Hristov, Europska agencija za lijekove (EMA)

      Žalbeni zahtjevi

   Žalitelj od Općeg suda zahtijeva da:

               —

               ukine presudu Službeničkog suda od 13. studenoga 2014. u predmetu F-2/12, Hristov/Komisija i EMA;

               —

               vrati predmet Službeničkom sudu radi odlučivanja o preostalim tužbenim razlozima;

               —

               odredi da će se o troškovima odlučiti naknadno.

      Žalbeni razlozi i glavni argumenti

   U prilog osnovanosti žalbe žalitelj ističe tri žalbena razloga.

               —

               Službenički je sud povrijedio pravo Unije jer je načelu dobrog upravljanja dao opseg koji mu ne pripada.

               —

               Podredno se iznosi da je Službenički sud povrijedio načelo proporcionalnosti jer prije donošenja svoje presude o poništenju nije ispitao je li nepridržavanje načela dobrog upravljanja moglo utjecati na sadržaj pobijane odluke.

               —

               Nadalje podredno se iznosi da je Službenički sud u svakom slučaju povrijedio pravo Unije jer nije vodio računa o ravnoteži interesa o kojima je u ovom predmetu riječ, te nije ograničio posljedice svoje presude.


title: Predmet T-223/15: Presuda Općeg suda od 15. svibnja 2017. – Morton’s of Chicago protiv EUIPO-a – Mortons the Restaurant (MORTON’S) („Žig Europske unije — Postupak za proglašenje žiga ništavim — Figurativni žig Europske unije MORTON’S — Raniji nacionalni neregistrirani žigovi MORTON’S, MORTONS, MORTON’S CLUB, MORTONS CLUB, MORTON’S THE RESTAURANT, MORTONS RESTAURANT i M MORTON’S — Relativni razlog za odbijanje — Proglašenje ništavosti — Članak 8. stavak 4. i članak 53. stavak 1. točka (c) Uredbe (EZ) br. 207/2009”)

text:
               10.7.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 221/18

         Presuda Općeg suda od 15. svibnja 2017. – Morton’s of Chicago protiv EUIPO-a – Mortons the Restaurant (MORTON’S)
   (Predmet T-223/15) (1)

   ((„Žig Europske unije - Postupak za proglašenje žiga ništavim - Figurativni žig Europske unije MORTON’S - Raniji nacionalni neregistrirani žigovi MORTON’S, MORTONS, MORTON’S CLUB, MORTONS CLUB, MORTON’S THE RESTAURANT, MORTONS RESTAURANT i M MORTON’S - Relativni razlog za odbijanje - Proglašenje ništavosti - Članak 8. stavak 4. i članak 53. stavak 1. točka (c) Uredbe (EZ) br. 207/2009”))
   (2017/C 221/23)
   Jezik postupka: engleski

      Stranke

      Tužitelj: Morton’s of Chicago, Inc. (Chicago, Illinois, Sjedinjene Američke Države) (zastupnik: J. Moss, barrister)

      Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (zastupnik: H. O’Neill, agent)

      Druga stranka u postupku pred žalbenim vijećem EUIPO-a, intervenijent u postupku pred Općim sudom: Mortons the Restaurant Ltd (London, Ujedinjena Kraljevina) (zastupnici: J. Barry, solicitor i P. Nagpal, barrister)

      Predmet

   Tužba podnesena protiv odluke prvog žalbenog vijeća EUIPO-a od 12. veljače 2015. (predmet R 46/2014-1), koja se odnosi na postupak za proglašenje žiga ništavim između društava Mortons The Restaurant i Morton’s of Chicago.

      Izreka

               1.

               Tužba se odbija.

               2.

               Društvu Morton’s of Chicago, Inc. nalaže se snošenje troškova.

      (1)  SL C 228, 13. 7. 2015.


title: Predmet T-583/16: Presuda Općeg suda od 17. svibnja 2017. – PG protiv Frontexa („Javna služba — Privremeno osoblje — Neproduljenje ugovora na određeno vrijeme — Postupak produljenja — Članak 266. UFEU-a — Dužna pažnja — Izvanugovorna odgovornost”)

text:
               10.7.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 221/25

         Presuda Općeg suda od 17. svibnja 2017. – PG protiv Frontexa
   (Predmet T-583/16)
   ((„Javna služba - Privremeno osoblje - Neproduljenje ugovora na određeno vrijeme - Postupak produljenja - Članak 266. UFEU-a - Dužna pažnja - Izvanugovorna odgovornost”))
   (2017/C 221/34)
   Jezik postupka: francuski

      Stranke

      Tužitelj: P. G. (zastupnik: S. Pappas, odvjetnik)

      Tuženik: Agencija za europsku graničnu i obalnu stražu (Frontex) (zastupnici: H. Caniard i S. Drew, agenti, uz asistenciju B. Wägenbaura, odvjetnika)

      Predmet

   Zahtjev na temelju članka 270. UFEU-a radi, s jedne strane, poništenja odluke Frontex-ova tijela ovlaštenog za sklapanje ugovora o radu od 9. lipnja 2015. o neproduljenju tužiteljeva ugovora te, s druge strane, radi naknade štete koju je tužitelj navodno pretrpio.

      Izreka

               1.

               Tužba se odbija.

               2.

               P. G.-u se nalaže snošenje troškova.


title: Spojeni predmeti T-379/10 i T-381/10: Presuda Općeg suda od 16. rujna 2013. — Keramag Keramische Werke i dr. protiv Komisije ( „Tržišno natjecanje — Zabranjeni sporazumi — Belgijsko, njemačko, francusko, talijansko, nizozemsko i austrijsko tržište kupaonske opreme — Odluka kojom se utvrđuje povreda članka 101. UFEU-a i članka 53. Sporazuma o EGP-u — Dogovaranje povećanja cijena i razmjena osjetljivih poslovnih informacija — Trajanje prekršaja — Prava na obranu — Pristup spisu — Mogućnost pripisati kažnjivo ponašanje” )

text:
               9.11.2013

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 325/24

         Presuda Općeg suda od 16. rujna 2013. — Keramag Keramische Werke i dr. protiv Komisije
   (Spojeni predmeti T-379/10 i T-381/10) (1)

   (Tržišno natjecanje - Zabranjeni sporazumi - Belgijsko, njemačko, francusko, talijansko, nizozemsko i austrijsko tržište kupaonske opreme - Odluka kojom se utvrđuje povreda članka 101. UFEU-a i članka 53. Sporazuma o EGP-u - Dogovaranje povećanja cijena i razmjena osjetljivih poslovnih informacija - Trajanje prekršaja - Prava na obranu - Pristup spisu - Mogućnost pripisati kažnjivo ponašanje)
   2013/C 325/44
   Jezik postupka: engleski

      Stranke

      Tužitelji: Keramag Keramische Werke AG (Ratingen, Njemačka), Koralle Sanitärprodukte GmbH (Vlotho, Njemačka), Koninklijke Sphinx BV (Maastricht, Nizozemska), Allia SAS (Avon, Francuska), Produits Céramique de Touraine SA (Selles-sur-Cher, Francuska), Pozzi Ginori SpA (Milano, Italija) (predmet T-379/10), Sanitec Europe Oy (Helsinki, Finska) (predmet T-381/10) (zastupnici: J. Killick, barrister, I. Reynolds, solicitor, te P. Lindfelt i K. Struckmann, odvjetnici)

      Tuženik: Europska komisija (zastupnici: F. Castillo de la Torre i F. Ronkes Agerbeek, agenti, uz asistenciju B. Kennellya, barristera)

      Predmet

   Zahtjev da se poništi Odluka Komisije C(2010) 4185 final od 23. lipnja 2010. o postupku primjene članka 101. UFEU-a i članka 53. Sporazuma o EGP-u (predmet COMP/39092 — Kupaonska oprema), i podredno, da se smanje novčane kazne izrečene tužiteljima ovom odlukom.

      Izreka

               1.

               Poništava se članak 1. stavak 1. točka 6. Odluke Komisje C(2010) 4185 final od 23. lipnja 2010. o postupku primjene članka 101. UFEU i članka 53. Sporazuma o EGP-u (predmet COMP/39092 — Kupaonska oprema), u dijelu u kojem Europska komisija zaključuje da su Allia SAS i Produits Céramique de Touraine SA sudjelovali u prekršaju koji se odnosi na zabranjeni sporazum na talijanskom tržištu u razdoblju između 25. veljače 2004. i 9. listopada 2004. i s druge strane, da je Pozzi Ginori SpA sudjelovao u prekršaju koji se odnosi na zabranjeni sporazum na talijanskom tržištu za razdoblje različito od onog između 14. svibnja 1996. i 9. ožujka 2001.

               2.

               Poništava se članak 2. stavak 7. Odluke C(2010) 4185 final u dijelu u kojem ukupni iznos izrečene kazne Keramag Keramische Werkeu AG, Koralle Sanitärprodukteu GmbH, Koninklijke Sphinxu BV, Pozzi Ginoriu i Sanitecu Europe Oy prelazi 50 580 701 eura.

               3.

               Tužba se odbija u preostalom dijelu.

               4.

               Keramag Keramische Werke, Koralle Sanitärprodukte, Koninklijke Sphinx, Allia, Produits Céramique de Touraine, Pozzi Ginori i Sanitec Europe snosit će tri četvrtine svojih troškova.

               5.

               Komisija će uz vlastite troškove snositi i jednu četvrtinu troškova Keramag Keramische Werkea, Koralle Sanitärproduktea, Koninklijke Sphinxa, Allia, Produits Céramique de Tourainea, Pozzi Ginoria i Saniteca Europe.

      (1)  SL C 301, 6.11.2010.


title: Predmet C-354/13: Presuda Suda (četvrto vijeće) od 18. prosinca 2014. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Retten i Kolding, Civilretten – Danska) – FOA, u ime Karstena Kaltofta protiv Kommunernes Landsforening (KL), u ime Billund Kommune (Zahtjev za prethodnu odluku — Socijalna politika — Otkaz ugovora o radu — Razlog — Pretilost radnika — Opće načelo nediskriminacije zbog pretilosti — Nepostojanje — Direktiva 2000/78/EZ — Jednako postupanje pri zapošljavanju i obavljanju zanimanja — Zabrana svake diskriminacije na temelju invaliditeta — Postojanje „invaliditeta” )

text:
               23.2.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 65/7

         Presuda Suda (četvrto vijeće) od 18. prosinca 2014. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Retten i Kolding, Civilretten – Danska) – FOA, u ime Karstena Kaltofta protiv Kommunernes Landsforening (KL), u ime Billund Kommune
   (Predmet C-354/13) (1)

   ((Zahtjev za prethodnu odluku - Socijalna politika - Otkaz ugovora o radu - Razlog - Pretilost radnika - Opće načelo nediskriminacije zbog pretilosti - Nepostojanje - Direktiva 2000/78/EZ - Jednako postupanje pri zapošljavanju i obavljanju zanimanja - Zabrana svake diskriminacije na temelju invaliditeta - Postojanje „invaliditeta”))
   (2015/C 065/09)
   Jezik postupka: danski

      Sud koji je uputio zahtjev

   Retten i Kolding, Civilretten

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelj: FOA, u ime Karstena Kaltofta

      Tuženik: Kommunernes Landsforening (KL), u ime Billund Kommune

      Izreka

               1.

               Pravo Unije treba tumačiti u smislu da ono ne sadrži opće načelo nediskriminacije na temelju pretilosti kao takve, u području zapošljavanja i rada.

               2.

               Direktivu Vijeća 2000/78/EZ od 27. studenoga 2000. o uspostavi općeg okvira za jednako postupanje pri zapošljavanju i obavljanju zanimanja treba tumačiti u smislu da pretilost radnika predstavlja „invaliditet” u smislu te direktive kada on predstavlja ograničenje koje proizlazi iz dugotrajnih tjelesnih, mentalnih ili psihičkih oštećenja, čije međudjelovanje s različitim preprekama može sprečavati puno i učinkovito sudjelovanje osobe u pitanju u profesionalnom životu na ravnopravnoj osnovi s drugim radnicima. Na sudu koji je uputio zahtjev je da provjeri jesu li u glavnom predmetu ti uvjeti ispunjeni.

      (1)  SL C 252, 31.8.2013.


title: Predmet T-44/14: Tužba podnesena 15. siječnja 2014. — Costantini i drugi protiv Komisije

text:
               29.3.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 93/26

         Tužba podnesena 15. siječnja 2014. — Costantini i drugi protiv Komisije
   (Predmet T-44/14)
   2014/C 93/46
   Jezik postupka: engleski

      Stranke

      Tužitelji: Bruno Costantini (Jesi, Italija), Robert Racke (Lamadelaine, Luksemburg), Pietro Pravata (Beyne-Heusay, Belgija), Zbigniew Galązka (Łódź, Poljska), Justo Santos Domínguez (Leganés, Španjolska), Maria Isabel Lemos (Mealhada, Portugal), André Clavelou (Vincennes, Francuska), Citizens' Committee „Right to Lifelong Care: Leading a life of dignity and Independence is a fundamental right!”, (zastupnici: O. Brouwer, odvjetnik i A. Woods, Solicitor)

      Tuženik: Europska komisija

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

               —

               poništi Odluku Europske komisije od 5. studenoga 2013. kojom je odbijena registracija građanske inicijative „Right to Lifelong Care: Leading a life of dignity and Independence is a fundamental right!” (inicijativa) na temelju Uredbe (EU) br. 211/2011 Europskog parlamenta i Vijeća od 16. veljače 2011. o građanskoj inicijativi (SL 2011 L 65, str. 1.), a koja je zastupniku i zamjeniku zastupnika tužitelja dostavljena 5. studenoga 2013. dopisom koji nosi oznaku „C(2013) 7612 final” (pobijana odluka); i

               —

               naloži tuženiku snošenje troškova tužitelja, uključujući i troškove svih intervenijenata.

      Tužbeni razlozi i glavni argumenti

   U prilog osnovanosti tužbe, tužitelj ističe tri tužbena razloga.

               1.

               Prvi tužbeni razlog navodi da je Komisija, odbivši registrirati inicijativu, pogrešno primijenila odgovarajuće pravne uvjete iz članka 4. stavka 2. točke (b) Uredbe br. 211/2011 time što (i) je pogrešno utvrdila da se ciljevi inicijative ne mogu u dovoljnoj mjeri postići u okviru Ugovora o funkcioniranju Europske unije i (ii) nije uzela u obzir načela na kojima se temelji Uredba br. 211/2011.

               2.

               Drugi tužbeni razlog navodi da Komisija nije poštovala opća načela dobre uprave time što je odbila registrirati inicijativu, a registrirala je građanske inicijative čija je namjera bila postizanje slične vrste ciljeva.

               3.

               Treći tužbeni razlog navodi da Komisija nije ispunila svoju obvezu dostatnog i odgovarajućeg obrazlaganja pobijane odluke, čime je povrijedila članak 296. UFEU-a.


title: Predmet T-205/14: Tužba podnesena 27. ožujka 2014. – Schroeder protiv Vijeća i Komisije

text:
               7.7.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 212/33

         Tužba podnesena 27. ožujka 2014. – Schroeder protiv Vijeća i Komisije
   (Predmet T-205/14)
   2014/C 212/42
   Jezik postupka: njemački

      Stranke

      Tužitelj: I. Schroeder KG (GmbH & Co.) (Hamburg, Njemačka) (zastupnik: K. Landry, odvjetnik)

      Tuženici: Vijeće Europske unije i Europska komisija

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

               —

               tuženicima naloži plaćanje naknade štete tužitelju u iznosu od 3 45  644 eura zajedno s kamatama po godišnjoj stopi od 8 % od objave presude, odnosno utvrdi da postoji zahtjev za naknadu štete protiv tuženika;

               —

               naloži tuženicima snošenje troškova postupka.

      Tužbeni razlozi i glavni argumenti

   Tužitelj zahtijeva naknadu štete zbog donošenja Uredbe (EZ) br. 1355/2008 (1), koja je poništena presudom Suda od 22. ožujka 2012. u predmetu GLS (C-338/10).
   Tužitelj ističe da su antidampinške pristojbe koje su nezakonito naplaćene na temelju te uredbe doduše nadoknađene od strane nacionalnih carinskih tijela. No tužitelju je time prouzročena gospodarska šteta, zato što je na temelju povlačenja likvidnosti bio prisiljen koristiti dodatne bankovne kredite s uobičajenom tržišnom kamatnom stopom. Stoga tužitelj zahtijeva naknadu razlike između kamata koje je platio na svoje bankovne kredite i nižih kamata, koje bi platio da nije naplaćena antidampinška pristojba. Tužitelj s tim u vezi ističe da su tuženici protupravnim donošenjem Uredbe br. 1355/2008 dovoljno ozbiljno povrijedili svoju obvezu pažnje i dobrog upravljanja, čime je tužitelju prouzročena šteta koja se ne može drugačije nadoknaditi, s obzirom na to da obračun kamata na iznos razlike u korist obveznika plaćanja nije bio predviđen u vrijeme plaćanja sukladno odgovarajućim nacionalnim propisima za uvozne pristojbe.

      (1)  Uredba Vijeća (EZ) br. 1355/2008 od 18. prosinca 2008. o uvođenju konačne antidampinške pristojbe i konačnoj naplati privremene pristojbe na uvoz pripremljenih ili konzerviranih agruma (i to mandarina itd.) podrijetlom iz Narodne Republike Kine (SL, L 350, str.35) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 11., svezak 82., str. 61.)


title: Predmet F-29/13 RENV: Rješenje Službeničkog suda od 15. listopada 2015. – Drakeford protiv EMA-e

text:
               23.11.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 389/66

         Rješenje Službeničkog suda od 15. listopada 2015. – Drakeford protiv EMA-e
   (Predmet F-29/13 RENV)
   (2015/C 389/76)
   Jezik postupka: francuski
   Predsjednik trećeg vijeća odredio je brisanje predmeta.


title: Predmet C-31/15 P: Žalba koju je 27. siječnja 2015. podnio Photo USA Electronic Graphic, Inc. protiv presude Općeg suda (treće vijeće) od 18. studenoga 2014. u predmetu T-394/13: Photo USA Electronic Graphic, Inc. protiv Vijeća Europske unije

text:
               16.3.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 89/14

         Žalba koju je 27. siječnja 2015. podnio Photo USA Electronic Graphic, Inc. protiv presude Općeg suda (treće vijeće) od 18. studenoga 2014. u predmetu T-394/13: Photo USA Electronic Graphic, Inc. protiv Vijeća Europske unije
   (Predmet C-31/15 P)
   (2015/C 089/15)
   Jezik postupka: engleski

      Stranke

      Žalitelj: Photo USA Electronic Graphic, Inc. (zastupnik: K. Adamantopoulos, odvjetnik)

      Druge stranke u postupku: Vijeće Europske unije, Europska komisija, Ancàp SpA, Cerame-Unie AISBL, Confindustria Ceramica, Verband der Keramischen Industrie eV

      Žalbeni zahtjev

               —

               ukinuti presudu Općeg suda Europske unije od 18. studenog 2014. donesenu u predmetu T-394/13 Photo USA Electronic Graphic, Inc./Vijeće kojom je Opći sud odbio zahtjev za poništenje Provedbene uredbe Vijeća (EU) br. 412/2013 od 13. svibnja 2013. o uvođenju konačne antidampinške pristojbe i konačnoj naplati privremene pristojbe uvedene na uvoz keramičkih stolnih i kuhinjskih proizvoda podrijetlom iz Narodne Republike Kine (1);

               —

               upotpuniti analizu i poništiti Uredbu (EU) br. 412/2013; i

               —

               naložiti Vijeću Europske unije snošenje žaliteljevih troškova u vezi s ovom žalbom, kao i troškove postupka pred Općim sudom u predmetu T-394/13.

      Žalbeni razlozi i glavni argumenti

   Žalitelj tvrdi da je Opći sud u pogledu prvog, trećeg i četvrtog tužbenog razloga počinio nekoliko pogrešaka koja se tiču prava, kao i pogrešno ocijenio podnesene mu dokaze. Žalitelj prema tome ističe da pobijanu presudu treba ukinuti. Usto, žalitelj ističe da su činjenice u potporu prvog, drugog i trećeg tužbenog razloga dovoljno potkrijepljene, te da omogućuju Sudu da o njima odluči.
   Što se tiče prvog tužbenog razloga, žalitelj ističe dva žalbena razloga. Kao prvo ističe da je Opći sud počinio pogrešku koja se tiče prava, nametnuvši, u biti, žalitelju teret dokaza da su institucije počinile pogrešku u ocjeni u pogledu svakog čimbenika kojeg su smatrale bitnim. Kao što proizlazi iz ustaljene prakse Općeg suda, dovoljno je da žalitelj dokaže da su (1) institucije počinile pogrešku u ocjeni čimbenika koje su smatrali bitnima ili da je (2) primjena drugih, važnijih čimbenika zahtijevala njihovo isključenje. U tom kontekstu, utvrđenje da su institucije počinile pogrešku u ocjeni u pogledu 2 od 3 čimbenika koja su smatrale bitnima dovoljno je za oslobađanje tereta dokaza s tužitelja. Nadalje, uslijed tih je utvrđenja Opći sud u pobijanoj presudi pogrešno ocijenio dokaze i činjenice.
   U pogledu trećeg i četvrtog tužbenog razloga, žalitelj ističe četiri žalbena razloga. Kao prvo, Opći je sud pogrešno protumačio odredbe članka 3. stavka 2. i članka 3. stavka 7. Uredbe Vijeća (EZ) br. 1225/2009 od 30. studenog 2009. o zaštiti od dampinškog uvoza iz zemalja koje nisu članice Europske zajednice (2) (u daljnjem tekstu: temeljna uredba) utvrdivši da su institucije obvezne analizirati utjecaj protutržišnih praksi na situaciju u industriji u Uniji tek nakon što je postojanje takvih praksi ustanovljeno konačnom odlukom relevantnog tijela za zaštitu tržišnog natjecanja. Kao drugo, odbijanjem žaliteljevog zahtjeva da otkrije identitet odabranih proizvođača Unije, Opći je sud pogrešno ocijenio podnesene dokaze te počinio pogrešku koja se tiče prava zaključivši da se poštovanje članka 3. stavka 2. i stavaka 3. i 4. temeljne uredbe od strane institucija može ispitati bez saznanja o identitetu odabranih proizvođača Unije. Kao treće, nametanjem žalitelju obveze podnošenja dokaza o učinku protutržišnih praksi na odabrane proizvođače Unije, u situaciji u kojoj je njihov identitet tajan, pobijanom se presudom također pogrešno tumače odredbe članka 3., te se žalitelju nameće nerazuman teret dokaza. Kao četvrto, pobijanom se presudom također pogrešno tumače odredbe članka 3. stavak 2. i 7. temeljne uredbe, jer je zaključak da se relevantne obveze mogu zanemariti donesen na temelju nepotvrđenih pretpostavki, a ne provođenjem stvarne analize.

      (1)  SL L 131, str. 1., SL posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 11., svezak 126., str. 210.

      (2)  SL L 343, str. 51., SL posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 11., svezak 30., str. 202.


title: Predmet C-315/16: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 2. lipnja 2016. uputila Kúria (Mađarska) – Jósef Lingurár protiv Miniszterelnökséget vezető miniszter

text:
               16.8.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 296/21

         Zahtjev za prethodnu odluku koji je 2. lipnja 2016. uputila Kúria (Mađarska) – Jósef Lingurár protiv Miniszterelnökséget vezető miniszter
   (Predmet C-315/16)
   (2016/C 296/28)
   Jezik postupka: mađarski

      Sud koji je uputio zahtjev

   Kúria

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelj: Jósef Lingurár

      Tuženik: Miniszterelnökséget vezető miniszter

      Prethodna pitanja

               1.

               Treba li članak 42. stavak 1. Uredbe Vijeća (EZ) br. 1698/2005 (1) (u daljnjem tekstu: Uredba) – uzimajući u obzir i članak 46. – tumačiti na način da od potpora za održivo korištenje šumskih zemljišta ne isključuje u cijelosti pojedince ako je zemljište također dijelom u državnom vlasništvu?

               2.

               Ako ta potpora nije u cijelosti isključena, treba li članak 46. Uredbe tumačiti na način da u vezi s predmetnim zemljištem, koje je dijelom u državnom vlasništvu, potpora pripada šumoposjedniku ili privatnom vlasniku razmjerno veličini dijela u njegovu vlasništvu?

      (1)  Uredba Vijeća (EZ) br. 1698/2005 od 20. rujna 2005. o potporama ruralnom razvoju Europskog poljoprivrednog fonda za ruralni razvoj (EPFRR) (SL 2005., L 277, str. 1.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 3., svezak 40., str. 138.).


title: Predmet T-28/14: Tužba podnesena 14. siječnja 2014. — José Manuel Baena Grupo protiv OHIM-a — Neuman i Galdeano del Sel (Prikaz osobe koja sjedi)

text:
               15.3.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 78/14

         Tužba podnesena 14. siječnja 2014. — José Manuel Baena Grupo protiv OHIM-a — Neuman i Galdeano del Sel (Prikaz osobe koja sjedi)
   (Predmet T-28/14)
   2014/C 78/28
   Jezik na kojem je tužba podnesena: španjolski

      Stranke

      Tužitelj: José Manuel Baena Grupo, SA (Santa Perpètua de Mogoda, Španjolska) (zastupnik: A. Canela Giménez, odvjetnik)

      Tuženik: Ured za usklađivanje na unutarnjem tržištu (žigovi i dizajni)

      Druge stranke pred žalbenim vijećem: Herbert Neuman i Andoni Galdeano del Sel (Tarifa, Španjolska)

      Tužbeni zahtjevi

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

               —

               poništi odluku OHIM-a

               —

               naloži OHIM-u snošenje troškova

      Tužbeni razlozi i glavni argumenti

      Registrirani žig Zajednice protiv kojeg je podnesen zahtjev za proglašavanje žiga ništavim: registrirani žig ili model Zajednice br. 426 895-002 za „ukrase za majice, ukrase za ženske kape, ukrase za naljepnice, ukrase za tiskani materijal, uključujući promidžbeni materijal”.

      Nositelj žiga Zajednice: Tužitelj

      Stranke koja zahtijevaju proglašavanje žiga Zajednice ništavim: Herbert Neuman i Andoni Galdeano del Sel

      Obrazloženje zahtjeva za proglašavanje žiga ništavim: figurativni žig Zajednice br. 1 312 651 za proizvode u razredima 25, 28 i 32 Nicanske klasifikacije

      Odluka Odjela za poništaje: tužba i zahtjev za proglašenje žiga ništavim se prihvaćaju

      Odluka žalbenog vijeća: žalba se djelomično odbija

      Tužbeni razlozi: pogrešno tumačenje Uredbe br. 6/2002


title: Predmet T-1/12: Presuda Općeg suda od 15. siječnja 2015. – Francuska protiv Komisije „Državne potpore — Potpora za sanaciju i restrukturiranje poduzetnika u teškoćama — Potpore za restrukturiranje koje su francuska tijela vlasti predvidjela u korist društva SeaFrance SA — Povećanje kapitala i zajmovi koje je SNCF odobrio društvu SeaFrance — Odluka kojom se potpore proglašavaju nespojivima s unutarnjim tržištem — Pojam državne potpore — Kriterij privatnog ulagača — Smjernice o državnim potporama za sanaciju i restrukturiranje poduzetnika u teškoćama”

text:
               23.2.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 65/29

         Presuda Općeg suda od 15. siječnja 2015. – Francuska protiv Komisije
   (Predmet T-1/12) (1)

   („Državne potpore - Potpora za sanaciju i restrukturiranje poduzetnika u teškoćama - Potpore za restrukturiranje koje su francuska tijela vlasti predvidjela u korist društva SeaFrance SA - Povećanje kapitala i zajmovi koje je SNCF odobrio društvu SeaFrance - Odluka kojom se potpore proglašavaju nespojivima s unutarnjim tržištem - Pojam državne potpore - Kriterij privatnog ulagača - Smjernice o državnim potporama za sanaciju i restrukturiranje poduzetnika u teškoćama”)
   (2015/C 065/40)
   Jezik postupka: francuski

      Stranke

      Tužitelj: Francuska Republika (zastupnici: E. Belliard, G. de Bergues i J. Gstalter, a zatim G. de Bergues, D. Colas i J. Bousin, agenti)

      Tuženik: Europska komisija (zastupnici: V. Di Bucci, B. Stromsky i T. Maxian Rusche, agenti)

      Predmet

   Zahtjev za poništenje Odluke Komisije 2012/397/EU od 24. listopada 2011. o državnoj potpori SA 32600 (2011/C) – Francuska – Potpora SNCF-a za restrukturiranje društva SeaFrance (SL 2012, L 195, str. 1.).

      Izreka

               1.

               Tužba se odbija.

               2.

               Francuskoj Republici nalaže se snošenje troškova.

      (1)  SL C 80, 17.3.2012.


title: Predmet C-255/15: Presuda Suda (treće vijeće) od 22. lipnja2016. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Amtsgericht Düsseldorf – Njemačka) – Steef Mennens protiv Emirates Direktion für Deutschland (Zahtjev za prethodnu odluku — Zračni prijevoz — Uredba (EZ) br. 261/2004 — Članak 2. točka (f) i članak 10. stavak 2. — Djelomična nadoknada cijene karte u slučaju premještaja putnika na letu u niži razred — Pojmovi „karta” i „cijena karte” — Izračun nadoknade koja se mora isplatiti putniku)

text:
               29.8.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 314/5

         Presuda Suda (treće vijeće) od 22. lipnja2016. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Amtsgericht Düsseldorf – Njemačka) – Steef Mennens protiv Emirates Direktion für Deutschland
   (Predmet C-255/15) (1)

   ((Zahtjev za prethodnu odluku - Zračni prijevoz - Uredba (EZ) br. 261/2004 - Članak 2. točka (f) i članak 10. stavak 2. - Djelomična nadoknada cijene karte u slučaju premještaja putnika na letu u niži razred - Pojmovi „karta” i „cijena karte” - Izračun nadoknade koja se mora isplatiti putniku))
   (2016/C 314/07)
   Jezik postupka: njemački

      Sud koji je uputio zahtjev

   Amtsgericht Düsseldorf

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelj: Steef Mennens

      Tuženik: Emirates Direktion für Deutschland

      Izreka

               1.

               Odredbe članka 10. stavka 2. u vezi s člankom 2. točkom (f) Uredbe (EZ) br. 261/2004 Europskog parlamenta i Vijeća od 11. veljače 2004. o utvrđivanju općih pravila odštete i pomoći putnicima u slučaju uskraćenog ukrcaja i otkazivanja ili dužeg kašnjenja leta u polasku te o stavljanju izvan snage Uredbe (EEZ) br. 295/91 treba tumačiti na način da, u slučaju premještaja određenog putnika u niži razred, cijena koju je potrebno uzeti u obzir za izračunavanje nadoknade na koju dotični putnik ima pravo je cijena leta na kojemu je taj putnik premješten u niži razred, osim ako ta cijena nije navedena na karti, u kojem slučaju je potrebno osloniti se na dio cijene te karte koji odgovara količniku udaljenosti navedenog leta i ukupne udaljenosti prijevoza na koji putnik ima pravo.

               2.

               Članak 10. stavak 2. Uredbe br. 261/2004 treba tumačiti na način da cijena karte koju je potrebno uzeti u obzir za određivanje povrata novca putniku u slučaju premještaja u niži razred na letu odgovara samo cijeni toga samog leta bez poreza i pristojbi navedenih na toj karti, pod uvjetom da ni potraživanje ni iznos istih ne ovise o razredu za koji je navedena karta kupljena.

      (1)  SL C 394, 7. 9. 2015.


title: Predmet C-585/15: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 12. studenoga 2015. uputio Tribunal de première instance de Bruxelles (Belgija) – Raffinerie Tirlemontoise SA protiv État belge

text:
               1.2.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 38/31

         Zahtjev za prethodnu odluku koji je 12. studenoga 2015. uputio Tribunal de première instance de Bruxelles (Belgija) – Raffinerie Tirlemontoise SA protiv État belge
   (Predmet C-585/15)
   (2016/C 038/44)
   Jezik postupka: francuski

      Sud koji je uputio zahtjev

   Tribunal de première instance de Bruxelles

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelj: Raffinerie Tirlemontoise SA

      Tuženik: État belge

      Prethodna pitanja

               1.

               Treba li članak 33. stavak 1. Uredbe Vijeća (EZ) br. 2038/1999 od 13. rujna 1999. o zajedničkoj organizaciji tržišta u sektoru šećera (1), osobito s obzirom na presudu od 27. rujna 2012., Zuckerfabrick Jülich (C-113/10, C-147/10 i C-234/10), tumačiti na način da u svrhu izračuna prosječnog gubitka za sve kategorije izvezenog šećera, iznos stvarnih troškova valja podijeliti iznosom izvezenih količina, bez obzira na to jesu li za te količine povrati stvarno isplaćeni ili nisu?

               2.

               Treba li članak 33. stavak 2. Uredbe Vijeća (EZ) br. 2038/1999 od 13. rujna 1999. o zajedničkoj organizaciji tržišta u sektoru šećera, osobito s obzirom na presudu od 27. rujna 2012., Zuckerfabrick Jülich (C-113/10, C-147/10 i C-234/10), tumačiti na način da prijenose koje treba uzeti u obzir (kao debitnu odnosno kreditnu stavku) prilikom ukupnog izračuna pristojbi na proizvodnju, treba za sve kategorije izvezenog šećera izračunati tako da se iznos stvarnih troškova podijeli iznosom stvarno izvezenih količina, bez obzira na to jesu li za te količine povrati stvarno isplaćeni ili nisu?

               3.

               Ako je odgovor na prvo pitanje potvrdan, jesu li Uredba 2267/2000 (2) i Uredba 1993/2001 (3) nevaljane?

      (1)  SL L 252, str. 1.

      (2)  Uredba Komisije br. 2267/2000 od 12. listopada 2000. o utvrđivanju pristojbi na proizvodnju u sektoru šećera za tržišnu godinu 1999./2000. kao i koeficijenta potrebnog za izračun dodatnih pristojbi u sektoru šećera (SL L 259, str. 29).

      (3)  Uredba Komisije br. 1993/2000 od 11. listopada 2001. o utvrđivanju pristojbi na proizvodnju u sektoru šećera za tržišnu godinu 2000./20001. (SL L 271, str. 15.).


title: Odluka Suda od 11. rujna 2013. u predmetu E-6/12 – Nadzorno tijelo EFTA-a protiv Kraljevine Norveške (Neispunjavanje obveza države EGP-a/EFTA-e – Uredba (EEZ) br. 1408/71 – Uredba (EEZ) br. 574/72 – Socijalna sigurnost radnika migranata)

text:
               19.12.2013

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 372/17

         ODLUKA SUDA
   od 11. rujna 2013.
   u predmetu E-6/12
   Nadzorno tijelo EFTA-a protiv Kraljevine Norveške
   (Neispunjavanje obveza države EGP-a/EFTA-e – Uredba (EEZ) br. 1408/71 – Uredba (EEZ) br. 574/72 – Socijalna sigurnost radnika migranata)
   (2013/C 372/06)
   U predmetu E-6/12, Nadzorno tijelo EFTA-e protiv Kraljevine Norveške – ZAHTJEV za izjavu da Kraljevina Norveška, neocjenjujući u upravnoj praksi je li dijete, koje s jednim roditeljem živi izvan Norveške, uglavnom ovisno o roditelju odvojenom od drugog roditelja koji živi u Norveškoj, krši članak 1. točku (f) podtočku i. drugu rečenicu u vezi s člankom 76. Akta iz točke 1. Priloga VI. Sporazumu o Europskom gospodarskom prostoru (Uredba Vijeća (EEZ) br. 1408/71 od 14. lipnja 1971. o primjeni sustava socijalne sigurnosti na zaposlene osobe i njihove obitelji koji se kreću unutar Zajednice, kako je izmijenjena) prilagođenog Sporazumu o EGP-u njegovim Protokolom 1., Sud, u sastavu Carl Baudenbacher, predsjednik, i suci Per Christiansen i Páll Hreinsson (sudac-izvjestitelj), donio je 11. rujna 2013. odluku kao u izreci:
   Sud:

               1.

               izjavljuje da Kraljevina Norveška, neocjenjujući u upravnoj praksi u skladu sa Zakonom o davanjima za djecu je li dijete, koje s jednim roditeljem živi izvan Norveške, uglavnom ovisno o roditelju odvojenom od drugog roditelja koji živi u Norveškoj, krši članak 1. točku (f) podtočku i. drugu rečenicu Akta iz točke 1. Priloga Sporazumu o Europskom gospodarskom prostoru (Uredba Vijeća (EEZ) br. 1408/71 od 14. lipnja 1971. o primjeni sustava socijalne sigurnosti na zaposlene osobe i njihove obitelji koji se kreću unutar Zajednice, kako je izmijenjena), prilagođenog Sporazumu o EGP-u njegovim Protokolom 1.;

               2.

               odbacuje preostale dijelove zahtjeva i

               3.

               nalaže da svaka strana snosi svoje troškove.


title: Predmet T-90/14: Tužba podnesena 3. veljače 2014. – Secolux protiv Komisije i CdT

text:
               5.5.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 135/50

         Tužba podnesena 3. veljače 2014. – Secolux protiv Komisije i CdT
   (Predmet T-90/14)
   2014/C 135/64
   Jezik postupka: francuski

      Stranke

      Tužitelj: Secolux, Association pour le contrôle de la sécurité de la construction (Capellen, Luxembourg) (zastupnik: N. Prüm-Carré, avocat)

      Tuženici: Prevoditeljski centar za tijela Europske unije (CdT) i Europska komisija

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

               —

               poništi odluku Europske komisije od 3. prosinca 2013. kojom je ona, djelujući sama i u ime drugih javnih naručitelja, osobito Prevoditeljskog centra za tijela Europske unije i Ureda za publikacije Europske unije, odbila ponude tužitelja za dio 1, „Zakonske kontrole sigurnosti, skrbi i okoliša” u okviru poziva na dostavu ponuda br. 02/2013/0IL „Sigurnosne kontrole” i dodijelila sporne ugovore drugom ponuditelju; naloži Europskoj komisiji plaćanje iznosa od 467 186,08 eura na temelju naknade pretrpljene štete uvećane za zakonske kamate računajući od dodjele ugovora do dana isplate iznosa duga;

               —

               naloži Europskoj komisiji snošenje svih troškova.

      Tužbeni razlozi i glavni argumenti

   U prilog osnovanosti tužbe, tužitelj se poziva na četiri tužbena razloga.

               1.

               Prvi tužbeni razlog temelji se na nepravilnostima postupka, budući da su kontradiktorne informacije stavljene na znanje tužitelja koje se tiču iznosa uspješne ponude za dio br. 1. Tužitelj tvrdi:

                           —

                           ili je iznos uspješne ponude, naveden u pismu Komisije od 11.prosinca 2013., kojim obavještava tužitelja o obilježjima i relativnim vrijednostima uspješne ponude, netočan jer je prenizak. U tom slučaju, tužitelj ne bi mogao imati pristup pouzdanoj informaciji koja se odnosi na cijenu, što bi ugrozilo obvezu davanja razloga;

                           —

                           ili je vrijednost dodijeljenog ugovora u mišljenju o dodjeli objavljenom 24. prosinca 2013. (1) netočna jer je previsoka. U tom slučaju, mišljenje o dodjeli ne bi odražavalo vrijednost ugovora, što bi činilo povredu obveze transparentnosti;

                           —

                           ili su iznos uspješne ponude kako je naznačen u pismu Komisije od 11. prosinca 2013. i vrijednost tržišta kako je naznačena u mišljenju o dodjeli tržišta točni. U tom slučaju, ugovor je dodijeljen za veći iznos od ponude, što predstavlja tešku povredu načela transparentnosti, jednakosti postupanja i nediskriminacije.

               2.

               Drugi tužbeni razlog temelji se na nepravilnosti uspješne ponude, s obzirom na to da ponuditelj nije mogao uredno ispuniti sve zatražene usluge prema ponuđenoj cijeni, i to, s zaposlenicima s potrebnim kvalifikacijama.

               3.

               Treći tužbeni razlog temelji se na izuzetno niskoj ponudi. Tužitelj tvrdi da u ovom slučaju postoji skup indicija koji naznačuju da se uspješna ponuda nije podudarala s ekonomskom stvarnošću. Komisija bi stoga trebala zatražiti od podnositelja pojašnjenja o sadržaju svoje ponude, sukladno članku 151. delegirane Uredbe br. 1268/2012 (2).

               4.

               Četvrti tužbeni razlog temelji se na povredi načela jednakog postupanja i nediskriminacije tijekom njihove pripreme i evaluacije. Tužitelj tvrdi da:

                           —

                           kao prvo, budući da je ponuditelj, kao uspješni ponuditelj prethodnih ugovora, imao privilegirane podatke u vezi s mjestima, uslugama koje je trebalo ispuniti i količinama zaista traženim od Komisije, to je trebalo navesti Komisiju da zahtijeva pojašnjenja od tužitelja na temelju članka 160., stavka 3. delegirane Uredbe br. 1268/2012;

                           —

                           kao drugo, Komisija je trebala uzeti u obzir kvalitetu prijašnjih usluga pruženih od strane uspješnog ponuditelja kojemu su dodijeljeni prijašnji ugovori prilikom evaluacije ponuda za dodjelu ugovora.

      (1)  SL 2013/S 249-433951.

      (2)  Delegirana Uredba Komisije (EU) br.1268/2012 od 29. listopada 2012., o pravilima za primjenu Uredbe (EU, Euratom) br. 966/2012 Europskog parlamenta i Vijeća o financijskim pravilima koje se primjenjuju na opći proračun Unije (SL L 362, str. 1) (SL. posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 1. svezak 3., str.183.)


title: Predmet T-400/17: Tužba podnesena 27. lipnja 2017. – Deza protiv Komisije

text:
               4.9.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 293/37

         Tužba podnesena 27. lipnja 2017. – Deza protiv Komisije
   (Predmet T-400/17)
   (2017/C 293/46)
   Jezik postupka: češki

      Stranke

      Tužitelj: Deza, a.s. (Valašské Meziřčí, Češka Republika) (zastupnik: P. Dejl, odvjetnik)

      Tuženik: Europska komisija

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

               —

               djelomično poništi Uredbu Komisije (EU) 2017/776 od 4. svibnja 2017. o izmjeni Uredbe (EZ) br. 1272/2008 Europskog parlamenta i Vijeća od 16. prosinca 2008. (u daljnjem tekstu: Uredba CLP), u dijelu u kojem je njome razvrstana i označena tvar antrakinon na način da je u tablicu 3, u dijelu 3., Priloga VI. Uredbi (EZ) br. 1272/2008 Europskog parlamenta i Vijeća izvršen sljedeći unos: Index broj: 606-151-00-4; Međunarodno kemijsko ime: antrakinon; EC broj: 201-549-0; CAS broj: 84-65-1; Razred opasnosti i kod(ovi) kategorije: Carc. 1B; Oznake upozorenja: H350; Piktogrami, oznake opasnosti: GHS08 Dgr.; Oznake upozorenja: H350.

               —

               naloži tužitelju snošenje troškova.

      Tužbeni razlozi i glavni argumenti

   U prilog osnovanosti tužbe tužitelj ističe dva tužbena razloga.

               1.

               Prvi tužbeni razlog, koji se temelji na nezakonitom i očito nepravilnom razvrstavanju i označivanju tvari antrakinon kao karcinogene tvari kategorije 1B prema tablici 3 iz dijela 3. Priloga I. Uredbi CLP.

                           —

                           To razvrstavanje i označivanje ne temelje se na dostatnim dokazima pribavljenima na temelju pouzdanih i prihvatljivih studija kojima bi se dokazala uzročno-posljedična veza između tvari antrakinona same po sebi i povećane pojave raka kod pokusnih životinja u smislu članka 3.6.1 i članka 3.6.2. iz dijela 3. Priloga I. Uredbi CLP.

               2.

               Drugi tužbeni razlog, koji se temelji na povredi prava tužitelja, načela iz Konvencije za zaštitu ljudskih prava i temeljnih sloboda i Povelje Europske unije o temeljnim pravima.

                           —

                           Nezakonitim i očito nepravilnim svrstavanjem tvari antrakinon kao karcinogene tvari kategorije 1B prema tablici 3 iz dijela 3. Priloga I. Uredbi CLP osobito se povrjeđuju tužiteljeva prava mirnog uživanja prava vlasništva i načelo pravne sigurnosti.


title: Predmet C-225/17 P: Žalba koju su 27. travnja 2017. podnijeli Islamic Republic of Iran Shipping Lines, Hafize Darya Shipping Lines (HDSL), Khazar Sea Shipping Lines Co., IRISL Europe GmbH, IRISL Marine Services and Engineering Co., Irano Misr Shipping Co., Safiran Payam Darya Shipping Lines, Shipping Computer Services Co., Soroush Sarzamin Asatir Ship Management, South Way Shipping Agency Co. Ltd, Valfajr 8th Shipping Line Co. protiv presude Općeg suda (prvo vijeće) od 17. veljače 2017. u spojenim predmetima T-14/14 i T-87/14, Islamic Republic of Iran Shipping Lines i dr. protiv Vijeća Europske unije

text:
               17.7.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 231/15

         Žalba koju su 27. travnja 2017. podnijeli Islamic Republic of Iran Shipping Lines, Hafize Darya Shipping Lines (HDSL), Khazar Sea Shipping Lines Co., IRISL Europe GmbH, IRISL Marine Services and Engineering Co., Irano Misr Shipping Co., Safiran Payam Darya Shipping Lines, Shipping Computer Services Co., Soroush Sarzamin Asatir Ship Management, South Way Shipping Agency Co. Ltd, Valfajr 8th Shipping Line Co. protiv presude Općeg suda (prvo vijeće) od 17. veljače 2017. u spojenim predmetima T-14/14 i T-87/14, Islamic Republic of Iran Shipping Lines i dr. protiv Vijeća Europske unije
   (Predmet C-225/17 P)
   (2017/C 231/20)
   Jezik postupka: engleski

      Stranke

      Žalitelji: Islamic Republic of Iran Shipping Lines, Hafize Darya Shipping Lines (HDSL), Khazar Sea Shipping Lines Co., IRISL Europe GmbH, IRISL Marine Services and Engineering Co., Irano Misr Shipping Co., Safiran Payam Darya Shipping Lines, Shipping Computer Services Co., Soroush Sarzamin Asatir Ship Management, South Way Shipping Agency Co. Ltd, Valfajr 8th Shipping Line Co. (zastupnici: M. Taher, Solicitor, M. Lester, QC, Barrister)

      Druga stranka u postupku: Vijeće Europske unije

      Žalbeni zahtjev

   Žalitelji od Suda zahtijevaju da:

               —

               ukine presudu Općeg suda od 17. veljače 2017. u spojenim predmetima T-14/14 i T-87/14

               —

               donese odluku u predmetu pred Općim sudom, osobito:

                           —

                           poništi „mjere iz listopada 2013.” (Odluka Vijeća br. 2013/497 (1) o izmjeni Odluke 2010/413 (2) i Uredba Vijeća br. 971/2013 (3) o izmjeni Uredbe br. 267/2012 (4)) i „mjere iz studenoga 2013.” (Odluka Vijeća br. 2013/685 (5) o izmjeni Odluke br. 2010/413 i Provedbena Uredba Vijeća br. 1203/2013 (6) o provedbi Uredbe br. 267/2012) u dijelu u kojem se te mjere ograničavanja protiv Irana odnose na žalitelje;

                           —

                           podredno, proglasi mjere iz listopada 2013. neprimjenjivima zbog njihove nezakonitosti, u mjeri u kojoj se primjenjuju na žalitelje; i

               —

               naloži tuženiku snošenje troškova žalbenog postupka i postupka pred Općim sudom.

      Žalbeni razlozi i glavni argumenti

   U prilog žalbi u vezi s proglašenjem neprimjenjivosti, žalitelji ističu sljedeće žalbene razloge:

               1.

                  Prvi žalbeni razlog, koji se temelji na navodu da je Opći sud pogrešno utvrdio da mjere iz listopada 2013. imaju valjanu pravnu osnovu.

               2.

                  Drugi žalbeni razlog, koji se temelji na navodu da je Opći sud pogrešno utvrdio da mjerama iz listopada 2013. nisu povrijeđena načela res judicata, pravne sigurnosti, legitimnih očektivanja i ne bis in idem ili pravo na djelotvoran pravni lijek.

               3.

                  Treći žalbeni razlog, koji se temelji na navodu da je Opći sud pogrešno utvrdio da tuženik nije zlorabio svoje ovlasti donošenjem mjera iz listopada 2013.

               4.

                  Četvrti tužbeni razlog, koji se temelji na navodu da je Opći sud pogrešno utvrdio da tuženik nije povrijedio prava obrane žaliteljâ.

               5.

                  Peti žalbeni razlog, koji se temelji na tome da je Opći sud pogrešno utvrdio da mjere iz listopada 2013. nisu neopravdano i neproporcionalno narušile temeljna prava žaliteljâ.

         U prilog žalbi u vezi s tužbom za poništenje, žalitelj ističe sljedeće žalbene razloge:

               1.

                  Prvi žalbeni razlog, koji se temelji na navodu da Opći sud nije utvrdio da je tuženik počinio niz očitih pogrešaka u ocjeni utvrdivši da su kriteriji za uvrštavanje na popis sadržani u mjerama iz studenoga 2013. bili ispunjeni u odnosu na svakog žalitelja.

               2.

                  Drugi žalbeni razlog, koji se temelji na navodu da je Opći sud pogrešno utvrdio da tuženik nije povrijedio prava obrane žaliteljâ time što ih je ponovno uvrstio na popis u mjerama iz studenoga 2013.

               3.

                  Treći žalbeni razlog, koji se temelji na navodu da je Opći sud pogrešno utvrdio da ponovno uvrštavanje žaliteljâ na popis u mjerama iz studenoga 2013. nije povrijedilo načela res judicata, pravne sigurnosti, legitimnih očekivanja i ne bis in idem, ili pravo na djelotvoran pravni lijek.

               4.

                  Četvrti žalbeni razlog, koji se temelji na navodu da je Opći sud pogrešno utvrdio da mjere iz studenoga 2013. nisu neopravdano i neproporcionalno narušile temeljna prava žaliteljâ.

      (1)  Odluka Vijeća 2013/497/ZVSP od 10. listopada 2013. o izmjeni Odluke 2010/413/ZVSP o mjerama ograničavanja protiv Irana (SL 2013., L 272, str. 46.).

      (2)  Odluka Vijeća 2010/413/ZVSP od 26. srpnja 2010. o mjerama ograničavanja protiv Irana i stavljanju izvan snage Zajedničkog stajališta 2007/140/ZVSP (SL 2010., L 195, str. 39.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 18., svezak 3., str. 220.).

      (3)  Uredba Vijeća (EU) br. 971/2013 od 10. listopada 2013. o izmjeni Uredbe (EU) br. 267/2012 o mjerama ograničavanja protiv Irana (SL 2013., L 272, str. 1.).

      (4)  Uredba Vijeća (EU) br. 267/2012 od 23. ožujka 2012. o mjerama ograničavanja protiv Irana i stavljanju izvan snage Uredbe (EU) br. 961/2010 (SL 2012., L 88, str. 1.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 18., svezak 4., str. 194.).

      (5)  Odluka Vijeća 2013/685/ZVSP od 26. studenoga 2013. o izmjeni Odluke 2010/413/ZVSP o mjerama ograničavanja protiv Irana (SL 2013., L 316, str. 46.).

      (6)  Provedbena Uredba Vijeća (EU) br. 1203/2013 od 26. studenoga 2013. o provedbi Uredbe (EU) br. 267/2012 o mjerama ograničavanja protiv Irana (SL 2013., L 316, str. 1.).


title: Predmet T-631/14: Tužba podnesena 22. kolovoza 2014. – Roland protiv OHIM-a – Louboutin (Nijansa crvene boje za potplat cipele)

text:
               27.10.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 380/16

         Tužba podnesena 22. kolovoza 2014. – Roland protiv OHIM-a – Louboutin (Nijansa crvene boje za potplat cipele)
   (Predmet T-631/14)
   2014/C 380/21
   Jezik na kojem je tužba podnesena: njemački

      Stranke

      Tužitelj: Roland SE (Essen, Njemačka) (zastupnici: C. Onken i O. Rauscher, odvjetnici)

      Tuženik: Ured za usklađivanje na unutarnjem tržištu (žigovi i dizajni)

      Druga stranka pred žalbenim vijećem: Christian Louboutin (Pariz, Francuska)

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

               —

               izmijeni odluku prvog žalbenog vijeća Ureda za usklađivanje na unutarnjem tržištu (žigovi i dizajni) od 28. svibnja 2014. u predmetu R 1591/2013-1 tako da prigovor br. B 1 9 22  890 prihvati u cijelosti i odbije prijavu žiga Zajednice br. 008845539;

               —

               podredno: poništi pobijanu odluku;

               —

               naloži tuženiku snošenje troškova postupka.

      Tužbeni razlozi i glavni argumenti

      Podnositelj prijave žiga Zajednice: druga stranka pred žalbenim vijećem

      Predmetni žig Zajednice: drugi žig koji se sastoji od nijanse crvene boje nanesene na potplatu cipele za proizvode iz razreda 25 – prijava žiga Zajednice br. 8 8 45  539

      Nositelj žiga ili znaka navedenog u postupku povodom prigovora: tužitelj

      Navedeni žig ili znak: međunarodna registracija figurativnog žiga koji sadrži verbalne elemente „my SHOES” za proizvode iz razreda 25

      Odluka Odjela za prigovore: odbijanje prigovora

      Odluka žalbenog vijeća: odbijanje žalbe

      Tužbeni razlozi:

               —

               povreda članka 75. druge rečenice Uredbe br. 207/2009;

               —

               povreda članka 8. stavka 1. točke (b) Uredbe br. 207/2009


title: Predmet T-29/16: Presuda Općeg suda od 27. listopada 2016. – Caffè Nero Group protiv EUIPO-a (CAFFÈ NERO) („Žig Europske unije — Prijava verbalnog žiga Europske unije CAFFÈ NERO — Apsolutni razlozi za odbijanje — Nepostojanje razlikovnog karaktera — Opisni karakter — Žig kojim se javnost može dovesti u zabludu — Članak 7., stavak 1., točke (b), (c) i (g) Uredbe (EZ) br. 207/2009”)

text:
               12.12.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 462/22

         Presuda Općeg suda od 27. listopada 2016. – Caffè Nero Group protiv EUIPO-a (CAFFÈ NERO)
   (Predmet T-29/16) (1)

   ((„Žig Europske unije - Prijava verbalnog žiga Europske unije CAFFÈ NERO - Apsolutni razlozi za odbijanje - Nepostojanje razlikovnog karaktera - Opisni karakter - Žig kojim se javnost može dovesti u zabludu - Članak 7., stavak 1., točke (b), (c) i (g) Uredbe (EZ) br. 207/2009”))
   (2016/C 462/28)
   Jezik postupka: engleski

      Stranke

      Tužitelj: Caffè Nero Group Ltd (London, Ujedinjena Kraljevina) (zastupnik: L. Cassidy, solicitor)

      Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (zastupnik: M. Rajh, agent)

      Predmet

   Tužba protiv odluke prvog žalbenog vijeća EUIPO-a od 4. studenoga 2015. (predmet R 410/2015-1), koja se odnosi na prijavu za registraciju verbalnog znaka CAFFÈ NERO kao žiga Europske unije.

      Izreka

               1.

               Tužba se odbija.

               2.

               Društvu Caffè Nero Group Ltd se nalaže snošenje troškova.

      (1)  SL C 106, 21. 3. 2016.


title: Predmet T-634/11 P: Rješenje Općeg suda od 19. prosinca 2013. — da Silva Tenreiro protiv Komisije ( „Žalba — Javna služba — Službenici — Zapošljavanje — Obavijest o slobodnom radnom mjestu — Imenovanje na mjesto direktora uprave E ‚Pravosuđe’ glavne uprave Komisije ‚Pravosuđe, sloboda i sigurnost’ — Odbijanje prijave tužitelja — Imenovanje drugog kandidata — Djelomično očito nedopuštena i djelomično očito neosnovana žalba” )

text:
               15.2.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 45/30

         Rješenje Općeg suda od 19. prosinca 2013. — da Silva Tenreiro protiv Komisije
   (Predmet T-634/11 P) (1)

   (Žalba - Javna služba - Službenici - Zapošljavanje - Obavijest o slobodnom radnom mjestu - Imenovanje na mjesto direktora uprave E ‚Pravosuđe’ glavne uprave Komisije ‚Pravosuđe, sloboda i sigurnost’ - Odbijanje prijave tužitelja - Imenovanje drugog kandidata - Djelomično očito nedopuštena i djelomično očito neosnovana žalba)
   2014/C 45/49
   Jezik postupka: francuski

      Stranke

      Žalitelj: Mario Paulo da Silva Tenreiro (Kraainem, Belgija) (zastupnici: S. Orlandi, A. Coolen, J.-N. Louis, É. Marchal i D. Abreu Caldas, odvjetnici)

      Druga stranka postupka: Europska komisija (zastupnici: B. Eggers i L. Baquero Cruz, agenti)

      Predmet

   Žalba protiv presude Službeničkog suda Europske unije (drugo vijeće) od 29. rujna 2011., da Silva Tenreiro/Komisija (F-72/10, još neobjavljena u Recueil) kojom se traži ukidanje te presude.

      Izreka

               1.

               Žalba se odbija.

               2.

               Mario Paulo da Silva Tenreiro snosit će vlastite troškove kao i troškove Europske komisije u okviru ovog postupka.

      (1)  SL C 32 od 4.2.2012.


title: Predmet C-214/17: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 25. travnja 2017. uputio Oberster Gerichtshof (Austrija) – Alexander Mölk protiv Valentine Mölk

text:
               28.8.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 283/14

         Zahtjev za prethodnu odluku koji je 25. travnja 2017. uputio Oberster Gerichtshof (Austrija) – Alexander Mölk protiv Valentine Mölk
   (Predmet C-214/17)
   (2017/C 283/19)
   Jezik postupka: njemački

      Sud koji je uputio zahtjev

   Oberster Gerichtshof

      Stranke glavnog postupka

      Podnositelj zahtjeva: Alexander Mölk

      Druga stranka u postupku: Valentina Mölk

      Prethodna pitanja

               1.

               Treba li članak 4. stavak 3. u vezi s člankom 3. Haškog protokola o pravu mjerodavnom za obveze uzdržavanja iz 2007. tumačiti na način da je za zahtjev dužnika uzdržavanja za snižavanje pravomoćno utvrđenog iznosa uzdržavanja zbog promjena visine ukupnih primanja mjerodavno pravo države u kojoj vjerovnik uzdržavanja ima uobičajeno boravište i ako je iznos uzdržavanja koji je dužnik do sada plaćao na zahtjev uzdržavane osobe prema članku 3. stavku 4. Haškog protokola o pravu mjerodavnom za obveze uzdržavanja iz 2007. utvrdio sud prema pravu države u kojoj dužnik uzdržavanja ima nepromijenjeno uobičajeno boravište?
               U slučaju pozitivnog odgovora na prvo pitanje:

               2.

               Treba li članak 4. stavak 3. Haškog protokola o pravu mjerodavnom za obveze uzdržavanja iz 2007. tumačiti na način da vjerovnik uzdržavanja „pokreće” postupak pred nadležnim tijelom države u kojoj dužnik uzdržavanja ima uobičajeno boravište i time što se osporavanjem merituma upušta u postupak koji je dužnik uzdržavanja pokrenuo pred tim tijelom u smislu članka 5. Uredbe Vijeća (EZ) br. 4/2009 od 18. prosinca 2008. o nadležnosti, mjerodavnom pravu, priznavanju i izvršenju sudskih odluka te suradnji u stvarima koje se odnose na obvezu uzdržavanja (1)?

      (1)  SL L 7, str. 1.; SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 19., svezak 5., str. 138.


title: Predmet C-63/15: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 12. veljače 2015. uputio Rechtbank Den Haag, sjedište ’s-Hertogenbosch (Nizozemska) – Mehrdad Ghezelbash protiv Staatssecretaris van Veiligheit en Justitie

text:
               27.4.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 138/36

         Zahtjev za prethodnu odluku koji je 12. veljače 2015. uputio Rechtbank Den Haag, sjedište ’s-Hertogenbosch (Nizozemska) – Mehrdad Ghezelbash protiv Staatssecretaris van Veiligheit en Justitie
   (Predmet C-63/15)
   (2015/C 138/49)
   Jezik postupka: nizozemski

      Sud koji je uputio zahtjev

   Rechtbank Den Haag, sjedište ’s-Hertogenbosch

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelj: Mehrdad Ghezelbash

      Tuženik: Staatssecretaris van Veiligheit en Justitie

      Prethodna pitanja

               1.

               Koji je doseg članka 27. Uredbe br. 604/2013 (1), po potrebi u vezi s uvodnom izjavom 19. te Uredbe?
               Ima li tražitelj azila u slučaju kao što je ovaj – u kojem je stranac tek nakon prihvaćanja zahtjeva za priznavanje nadležnosti za postupak azila suočen s tim zahtjevom te pruži dokaze koji mogu dovesti do zaključka da za razmatranje zahtjeva za azil nije nadležna država članica kojoj je zahtjev upućen nego država koja podnosi zahtjev, a koja potom te dokumente niti ne ispituje niti dostavlja državi članici kojoj je zahtjev upućen – u skladu s tim člankom pravo da podnese (učinkovitu) žalbu protiv primjene kriterija za određivanje nadležne države navedenih u Poglavlju III. Uredbe br. 604/2013?

               2.

               U slučaju da se stranac ni prema Uredbi br. 604/2013 ni prema Uredbi br. 343/2003 (2) načelno ne može pozivati na nepravilnu primjenu kriterija za određivanje nadležne države članice ako je država članica kojoj je zahtjev upućen prihvatila zahtjev za preuzimanje: je li pravilan stav tuženika da je iznimka od ovog načela moguća samo u obiteljskim situacijama u smislu članka 7. Uredbe br. 604/2013 ili su moguće i druge posebne činjenice i okolnosti na temelju kojih se stranac može pozivati na nepravilnu primjenu kriterija za određivanje nadležne države članice?

               3.

               U slučaju da odgovor na drugo pitanje glasi da osim obiteljskih situacija i druge okolnosti mogu dovesti do toga da se stranac može pozivati na nepravilnu primjenu kriterija za određivanje nadležne države članice: mogu li činjenice i okolnosti opisane u točki 12. ove odluke biti takve posebne činjenice i okolnosti?

      (1)  Uredba (EU) br. 604/2013 Europskog parlamenta i Vijeća od 26. lipnja 2013. o utvrđivanju kriterija i mehanizama za određivanje države članice odgovorne za razmatranje zahtjeva za međunarodnu zaštitu koji je u jednoj od država članica podnio državljanin treće zemlje ili osoba bez državljanstva (SL L 180, str. 31.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 19., svezak 15., str. 108.).

      (2)  Uredba Vijeća (EZ) br. 343/2003 od 18. veljače 2003. o utvrđivanju kriterija i mehanizama za određivanje države članice odgovorne za razmatranje zahtjeva za azil koji je u jednoj od država članica podnio državljanin treće zemlje (SL L 50, str. 1.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 19., svezak 12., str. 37.).


title: Predmet C-589/15 P: Žalba koju je 13. studenoga 2015. podnio Alexios Anagnostakis protiv presude Općeg suda (prvo vijeće) od 30. rujna 2015. u predmetu T-450/12, Anagnostakis protiv Komisije

text:
               11.1.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 7/12

         Žalba koju je 13. studenoga 2015. podnio Alexios Anagnostakis protiv presude Općeg suda (prvo vijeće) od 30. rujna 2015. u predmetu T-450/12, Anagnostakis protiv Komisije
   (Predmet C-589/15 P)
   (2016/C 007/19)
   Jezik postupka: grčki

      Stranke

      Žalitelj: Alexios Anagnostakis (zastupnik: A. Anagnostakis, dikigoros)

      Druga stranka u postupku: Europska komisija

      Zahtjevi

               —

               ukinuti u cijelosti presudu donesenu u predmetu T-450/12 povodom tužbe podnesene 11. listopada 2012. protiv Europske komisije radi poništenja mjere potonje od 6. rujna 2012. kojom se odbija zahtjev za registraciju europske građanske inicijative „Milijun potpisa za solidarnu Europu”;

               —

               prihvatiti tužbu;

               —

               poništiti odluku Europske komisije od 6. rujna 2012. kojom se odbija zahtjev za registraciju europske građanske inicijative „Milijun potpisa za solidarnu Europu”;

               —

               naložiti Komisiji registraciju prijedloga EGI, kao i da donese svaku drugu mjeru koja je pravno nužna;

               —

               naložiti Komisiji snošenje troškova koji su nastali u oba stupnja sudovanja.

      Žalbeni razlozi i glavni argumenti

               1.

                  Povrede postupka pred Općim sudom

               U pobijanoj se presudi, prilikom ocjene predmetne tužbe, uopće ne vodi računa o tome da se prijedlog europske građanske inicijative (EGI) odnosi isključivo na dio javnog duga koji se smatra „nepriličnim”.
               U obrazloženju pobijane presude pogrešno se pretpostavlja da se prijedlog bez razlike i bezuvjetno odnosi na čitavi javni dug.
               U tim okolnostima, pobijanom presudom nije pravilno utvrđen predmet spora.
               Presuda je donesena pogrešnim tumačenjem sadržaja tužbe i zahtjevâ.

               2.

                  Povreda prava Unije, pogrešno tumačenje i primjena Ugovorâ i europskih propisa od strane Općeg suda

                           A)

                           Pogrešno tumačeći i primjenjujući pravo Unije, u pobijanoj presudi se navodi da sadržaj članka 122. i 136. UFEU-a, istaknuti u tužbi, nisu „odgovarajuća pravna osnova za eventualnu financijsku pomoć Unije u obliku uspostave mehanizma financiranja u korist država članica koje su suočene, ili za koje postoji opasnost od suočavanja, s ozbiljnim problemima financiranja”.
                           U smislu članka 136. UFEU-a, kako je izmijenjen Odlukom Europskog vijeća 2011/199/EU (1) od 25. ožujka 2011., i članka 4. stavka 1. UFEU-a i članka 5. stavka 2. UFEU-a, države članice čija je valuta euro mogu sklapati međusobne sporazume kako bi uspostavili stabilizacijski mehanizam i mehanizam financijske pomoći. Komisija je posebno nadležna i slobodna je predlagati uspostavljanje takvog mehanizma u smislu članka 352. UFEU-a, kao djelovanje koje je potrebno za ostvarenje jednog od ciljeva iz ugovorâ, i to stabilnosti euro područja.

                           B)

                           Pogrešno tumačeći i primjenjujući ugovore i pravo Unije, u pobijanoj se presudi navodi da ništa ne omogućuje zaključak, niti je to dokazano, da bi uvođenje načela stanja nužde, „imalo za cilj jačanje koordinacije proračunske discipline ili da bi bilo obuhvaćeno smjernicama ekonomske politike koje je Vijeće ovlašteno izraditi radi osiguranja pravilnog funkcioniranja ekonomske i monetarne unije”.
                           Suprotno tomu, ispravnim tumačenjem i primjenom, predmetna mjera – poništenje nepriličnog duga – služi isključivo jačanju proračunske discipline država članica i osiguranju pravilnog funkcioniranja ekonomske i monetarne unije (članak 136. stavak 1. UFEU-a).

                           C)

                           Pogrešno tumačeći i primjenjujući ugovore i pravo Unije, u pobijanoj je presudi isključeno da članak 122. UFEU-a može biti odgovarajuća pravna osnova za uvođenje načela stanja nužde u zakonodavstvo Unije.
                           U smislu članka 352. UFEU-a, Komisija može podnositi prijedloge Vijeću da osigura solidarnost među državama članicama u smislu članka 122. stavka 1. UFEU-a ili pruži financijsku pomoć Unije u smislu članka 122. stavka 2. UFEU-a državi članici koja se nalazi u ozbiljnim poteškoćama koje su izvan njezine kontrole.

                           D)

                           Pogrešno tumačeći i primjenjujući ugovore i pravo Unije, u pobijanoj se presudi navodi da „valja zaključiti da je Komisija u donošenju pobijane odluke poštovala obvezu obrazlaganja” u odnosu na odbijanje zahtjeva za registraciju i prijedloga EGI. Obrazloženje odluke o odbijanju koje je izloženo u pobijanoj mjeri nedovoljno je i pogrešno te krši obvezu obrazlaganja iz članka 4. stavka 3. drugog podstavka Uredbe br. 211/2011.

                           E)

                           Pogrešno tumačeći i primjenjujući ugovore i pravo Unije, u pobijanoj se presudi navodi da čak i pod pretpostavkom da postoji pravilo međunarodnog prava koje propisuje načelo stanja nužde, sâmo postojanje takvog načela međunarodnog prava ne bi, bez obzira na sve, bio dostatan temelj Komisijine zakonodavne inicijative. Međunarodno pravo i njegova načela su izvori prava Europske unije. Kao takvi, nesumnjivo su izravno uključeni i u njemu se izravno primjenjuju pravo Unije. Komisija može predložiti primjenu takvih načela više razine i kada nema posebne odredbe u ugovorima, ako smatra da je to potrebno.

                           F)

                           Pogrešno tumačeći i primjenjujući ugovore i pravo Unije, pobijanom presudom naloženo je tužitelju snošenje troškova Komisije. Da je pravilno ocijenjena, sukladno ovdje izloženom, tužba bi bila prihvaćena te bi troškovi postupka pali na teret Komisije.

      (1)  SL L 91, str. 1.


title: Predmet T-479/14: Presuda Općeg suda od 1. veljače 2017. – Kendrion protiv Europske unije („Izvanugovorna odgovornost — Preciznost tužbe — Dopuštenost — Članak 47. Povelje o temeljnim pravima — Razuman rok za donošenje presude — Imovinska šteta — Kamate na iznos neplaćene novčane kazne — Troškovi bankovne garancije — Neimovinska šteta — Uzročna veza”)

text:
               13.3.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 78/18

         Presuda Općeg suda od 1. veljače 2017. – Kendrion protiv Europske unije
   (Predmet T-479/14) (1)

   ((„Izvanugovorna odgovornost - Preciznost tužbe - Dopuštenost - Članak 47. Povelje o temeljnim pravima - Razuman rok za donošenje presude - Imovinska šteta - Kamate na iznos neplaćene novčane kazne - Troškovi bankovne garancije - Neimovinska šteta - Uzročna veza”))
   (2017/C 078/24)
   Jezik postupka: nizozemski

      Stranke

      Tužitelj: Kendrion NV (Zeist, Nizozemska) (zastupnici: P. Glazener i T. Ottervanger, a zatim T. Ottervanger, odvjetnici)

      Tuženik: Europska unija, koju zastupa Sud Europske unije (zastupnici: A. Placco, a zatim J. Inghelram i E. Beysen, agenti)

      Intervenijent u potporu tuženiku: Europska komisija (zastupnici: T. Christoforou, S. Noë i P. Van Nuffel, agenti)

      Predmet

   Zahtjev na osnovi članka 268. UFEU-a radi potraživanja naknade štete koju je tužitelj navodno pretrpio zbog trajanja postupka pred Općim sudom u predmetu u kojem je donesena presuda od 16. studenoga 2011., Kendrion/Komisija (T-54/06, neobjavljena, EU:T:2011:667).

      Izreka

               1.

               Europskoj uniji, koju zastupa Sud Europske unije, nalaže se plaćanje naknade štete od 588 769,18 eura društvu Kendrion NV na temelju imovinske štete koju je to društvo pretrpjelo zbog prekoračenja razumnog roka za odlučivanje u predmetu u kojem je donesena presuda od 16. studenoga 2011., Kendrion/Komisija (T-54/06, neobjavljena, EU:T:2011:667).

               2.

               Uniji, koju zastupa Sud Europske unije, nalaže se plaćanje naknade od 6 000,00 eura društvu Kendrion na temelju imovinske štete koju je to društvo pretrpjelo zbog prekoračenja razumnog roka za odlučivanje u predmetu T-54/06.

               3.

               Svaki od iznosa naknade štete iz prethodnih točaka 1. i 2. uvećat će se za zatezne kamate, počevši od objave ove presude do pune isplate, po stopi koju Europska središnja banka (ESB) određuje za svoje glavne aktivnosti refinanciranja, uvećano za tri i pol postotna boda.

               4.

               Tužba se u preostalom dijelu odbija.

               5.

               Uniji, koju zastupa Sud Europske unije, nalaže se snošenje vlastitih troškova i troškova koje je imalo društvo Kendrion a koji su nastali u postupku povodom prigovora nedopuštenosti u kojem je doneseno rješenje od 6. siječnja 2015., Kendrion/Europska unija (T-479/14, neobjavljeno, EU:T:2015:2).

               6.

               Društvo Kendrion, s jedne strane, i Unija, koju zastupa Sud Europske unije, s druge strane, snosit će vlastite troškove koje su imali u postupku povodom tužbe u kojem je donesena ova presuda.

               7.

               Europska komisija snosit će vlastite troškove.

      (1)  SL C 253, 4. 8. 2014.


title: Predmet T-654/16: Tužba podnesena 13. rujna 2016. – Foshan Lihua Ceramic protiv Komisije

text:
               21.11.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 428/19

         Tužba podnesena 13. rujna 2016. – Foshan Lihua Ceramic protiv Komisije
   (Predmet T-654/16)
   (2016/C 428/21)
   Jezik postupka: engleski

      Stranke

      Tužitelj: Foshan Lihua Ceramic Co. Ltd (Foshan City, Kina) (zastupnici: B. Spinoit i D. Philippe, odvjetnici)

      Tuženik: Europska komisija

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

               —

               poništi Provedbenu odluku Komisije C(2016) 2136 od 11. srpnja 2016. kojom se odbija zahtjev za djelomičnu privremenu reviziju ograničenu na dampinške aspekte s obzirom na konačne antidampinške mjere uvedenu na uvoz keramičkih pločica podrijetlom iz Narodne Republike Kine Provedbenom uredbom Vijeća (EU) br. 917/2011;

               —

               naloži Komisiji snošenje tužiteljevih troškova

      Tužbeni razlozi i glavni argumenti

   U prilog osnovanosti tužbe tužitelj ističe jedan tužbeni razlog koji se temelji na tome da je tuženik povrijedio članak 17. stavak 3. u vezi s člankom 11. stavkom 5. Uredbe Vijeća (EZ) br. 1225/2009 od 30. studenoga 2009. o zaštiti od dampinškog uvoza iz zemalja koje nisu članice Europske zajednice (1).

      (1)  (SL 2009., L 343, str. 51.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 11., svezak 30., str. 202.)