title: predmet C-251/18: Presuda Suda (četvrto vijeće) od 19. rujna 2019. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Rechtbank Noord-Holland - Nizozemska) – Trace Sport protiv Inspecteur van de Belastingdienst protiv Douane, kantoor Eindhoven (Zahtjev za prethodnu odluku – Trgovinska politika – Antidampinške pristojbe – Uvoz bicikala poslanih iz Indonezije, Malezije, Šri Lanke i Tunisa – Proširenje konačne antidampinške pristojbe uvedene za uvoz bicikala podrijetlom iz Kine na te zemlje – Provedbena uredba (EU) br. 501/2013 – Valjanost – Dopuštenost – Nepodnošenje tužbe za poništenje od strane tužitelja u glavnom postupku – Povezani uvoznik – Aktivna procesna legitimacija za podnošenje tužbe za poništenje – Uredba (EZ) br. 1225/2009 – Članak 13. – Izbjegavanje mjera – Članak 18. – Nesuradnja – Dokaz – Skup indicija)

text:
               25.11.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 399/12

      Presuda Suda (četvrto vijeće) od 19. rujna 2019. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Rechtbank Noord-Holland - Nizozemska) – Trace Sport protiv Inspecteur van de Belastingdienst protiv Douane, kantoor Eindhoven
      (predmet C-251/18) (1)

      (Zahtjev za prethodnu odluku - Trgovinska politika - Antidampinške pristojbe - Uvoz bicikala poslanih iz Indonezije, Malezije, Šri Lanke i Tunisa - Proširenje konačne antidampinške pristojbe uvedene za uvoz bicikala podrijetlom iz Kine na te zemlje - Provedbena uredba (EU) br. 501/2013 - Valjanost - Dopuštenost - Nepodnošenje tužbe za poništenje od strane tužitelja u glavnom postupku - Povezani uvoznik - Aktivna procesna legitimacija za podnošenje tužbe za poništenje - Uredba (EZ) br. 1225/2009 - Članak 13. - Izbjegavanje mjera - Članak 18. - Nesuradnja - Dokaz - Skup indicija)
      (2019/C 399/13)
      Jezik postupka: nizozemski

         Sud koji je uputio zahtjev

      Rechtbank Noord-Holland

         Stranke glavnog postupka

         Tužitelj: Trace Sport

         Tuženik: Inspecteur van de Belastingdienst/Douane, kantoor Eindhoven

         Izreka

      Provedbena uredba Vijeća (EU) br. 501/2013 od 29. svibnja 2013. o proširenju konačne antidampinške pristojbe uvedene Provedbenom uredbom (EU) br. 990/2011 na uvoz bicikala podrijetlom iz Narodne Republike Kine na uvoz bicikala poslanih iz Indonezije, Malezije, Šri Lanke i Tunisa, bez obzira na to imaju li deklarirano podrijetlo iz Indonezije, Malezije, Šri Lanke i Tunisa ili nemaju, nevaljana je u dijelu u kojem se primjenjuje na uvoz bicikala poslanih iz Šri Lanke, bez obzira na to imaju li deklarirano podrijetlo iz te zemlje.

         (1)  SL C 276, 6. 8. 2018.


title: predmet C-366/18: Presuda Suda (šesto vijeće) od 18. rujna 2019. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Juzgado de lo Social no 33 de Madrid - Španjolska) – José Manuel Ortiz Mesonero protiv UTE Luz Madrid Centra (Zahtjev za prethodnu odluku – Socijalna politika – Direktiva 2010/18/EU – Revidirani okvirni sporazum o roditeljskom dopustu – Nacionalni propis koji odobravanje roditeljskog dopusta uvjetuje skraćivanjem radnog vremena, uz proporcionalno smanjenje plaće – Rad u smjenama s različitim radnim vremenom – Zahtjev radnika za obavljanje rada sa stalnim radnim vremenom kako bi se mogao brinuti o svojoj maloljetnoj djeci – Direktiva 2006/54/EZ – Jednake mogućnosti i jednako postupanje prema muškarcima i ženama u pitanjima zapošljavanja i rada – Neizravna diskriminacija – Djelomična nedopuštenost)

text:
               25.11.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 399/14

      Presuda Suda (šesto vijeće) od 18. rujna 2019. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Juzgado de lo Social no 33 de Madrid - Španjolska) – José Manuel Ortiz Mesonero protiv UTE Luz Madrid Centra
      (predmet C-366/18) (1)

      (Zahtjev za prethodnu odluku - Socijalna politika - Direktiva 2010/18/EU - Revidirani okvirni sporazum o roditeljskom dopustu - Nacionalni propis koji odobravanje roditeljskog dopusta uvjetuje skraćivanjem radnog vremena, uz proporcionalno smanjenje plaće - Rad u smjenama s različitim radnim vremenom - Zahtjev radnika za obavljanje rada sa stalnim radnim vremenom kako bi se mogao brinuti o svojoj maloljetnoj djeci - Direktiva 2006/54/EZ - Jednake mogućnosti i jednako postupanje prema muškarcima i ženama u pitanjima zapošljavanja i rada - Neizravna diskriminacija - Djelomična nedopuštenost)
      (2019/C 399/15)
      Jezik postupka: španjolski

         Sud koji je uputio zahtjev

      Juzgado de lo Social no 33 de Madrid

         Stranke glavnog postupka

         Tužitelj: José Manuel Ortiz Mesonero

         Tuženik: UTE Luz Madrid Centro

         Izreka

      Direktivu Vijeća 2010/18/EU od 8. ožujka 2010. o provedbi revidiranog Okvirnog sporazuma o roditeljskom dopustu koji su sklopili BUSINESSEUROPE, UEAPME, CEEP i ETUC te o stavljanju izvan snage Direktive 96/34/EZ treba tumačiti na način da se ona ne primjenjuje na nacionalni propis poput onoga o kojem je riječ u glavnom postupku, koji predviđa pravo radnika da u svrhu neposredne brige o maloljetnicima ili uzdržavanim članovima obitelji skrati svoje redovno radno vrijeme uz proporcionalno smanjenje plaće a da pritom, ako je njegov uobičajeni način rada organiziran u smjene s različitim radnim vremenom, ne može ostvariti pravo na stalno radno vrijeme i zadržati svoju redovnu satnicu.

         (1)  SL C 294, 20. 8. 2018.


title: predmet C-527/18: Presuda Suda (drugo vijeće) od 19. rujna 2019. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Bundesgerichtshof - Njemačka) – Gesamtverband Autoteile-Handel e.V. protiv KIA Motors Corporation (Zahtjev za prethodnu odluku – Usklađivanje zakonodavstava – Motorna vozila – Uredba (EZ) br. 715/2007 – Članak 6. stavak 1. prva rečenica – Podaci za popravak i održavanje vozila – Obveze proizvođača prema neovisnim operatorima – Neograničen pristup tim podacima u normiranom formatu – Načini – Zabrana diskriminacije)

text:
               25.11.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 399/15

      Presuda Suda (drugo vijeće) od 19. rujna 2019. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Bundesgerichtshof - Njemačka) – Gesamtverband Autoteile-Handel e.V. protiv KIA Motors Corporation
      (predmet C-527/18) (1)

      (Zahtjev za prethodnu odluku - Usklađivanje zakonodavstava - Motorna vozila - Uredba (EZ) br. 715/2007 - Članak 6. stavak 1. prva rečenica - Podaci za popravak i održavanje vozila - Obveze proizvođača prema neovisnim operatorima - Neograničen pristup tim podacima u normiranom formatu - Načini - Zabrana diskriminacije)
      (2019/C 399/17)
      Jezik postupka: njemački

         Sud koji je uputio zahtjev

      Bundesgerichtshof

         Stranke glavnog postupka

         Tužitelj: Gesamtverband Autoteile-Handel e.V.

         Tuženik: KIA Motors Corporation

         Izreka

                  1.

                  Članak 6. stavak 1. prvu rečenicu Uredbe (EZ) br. 715/2007 Europskog parlamenta i Vijeća od 20. lipnja 2007. o homologaciji tipa motornih vozila u odnosu na emisije iz lakih osobnih i gospodarskih vozila (Euro 5 i Euro 6) i pristupu podacima za popravke i održavanje vozila, treba tumačiti na način da proizvođačima automobila ne nalaže da neovisnim operatorima daju pristup podacima za popravak i održavanje vozila u obliku koji omogućuje elektroničku obradu.

                  2.

                  Članak 6. stavak 1. prvu rečenicu Uredbe (EZ) br. 715/2007 treba tumačiti na način da činjenica da proizvođač automobila uključivanjem pružatelja informacijskih usluga u korist ovlaštenih trgovaca i servisa otvori dodatni informacijski kanal za distribuciju originalnih zamjenskih dijelova preko ovlaštenih trgovaca i servisa ne čini pristup neovisnih operatera koji bi bio diskriminirajući u odnosu na pristup koji imaju ovlašteni trgovci i servisi, u smislu te odredbe, pod uvjetom da neovisni operateri usto imaju pristup koji nije diskriminirajući podacima za popravak i održavanje motornih vozila u odnosu na pruženi sadržaj i pristup koji je odobren ovlaštenim trgovcima i servisima.

         (1)  SL C 445, 10. 12. 2018.


title: predmet C-556/18: Presuda Suda (sedmo vijeće) od 26. rujna 2019. – Europska komisija protiv Kraljevine Španjolske (Povreda obveze države članice – Politika Europske unije u području voda – Direktiva 2000/60/EZ – Članak 13. stavci 1. i 7., kao i članak 15. stavak 1. – Nedonošenje, neobjavljivanje i nepriopćavanje Europskoj komisiji preispitanih i nadopunjenih planova upravljanja riječnim slivovima za slivna područja Lanzarote, Fuerteventura, Gran Canaria, Tenerife, La Gomera, La Palma i El Hierro (Španjolska) – Članak 14. – Neinformiranje i nekonzultiranje javnosti o preispitivanju i nadopunjavanju planova)

text:
               25.11.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 399/17

      Presuda Suda (sedmo vijeće) od 26. rujna 2019. – Europska komisija protiv Kraljevine Španjolske
      (predmet C-556/18) (1)

      (Povreda obveze države članice - Politika Europske unije u području voda - Direktiva 2000/60/EZ - Članak 13. stavci 1. i 7., kao i članak 15. stavak 1. - Nedonošenje, neobjavljivanje i nepriopćavanje Europskoj komisiji preispitanih i nadopunjenih planova upravljanja riječnim slivovima za slivna područja Lanzarote, Fuerteventura, Gran Canaria, Tenerife, La Gomera, La Palma i El Hierro (Španjolska) - Članak 14. - Neinformiranje i nekonzultiranje javnosti o preispitivanju i nadopunjavanju planova)
      (2019/C 399/19)
      Jezik postupka: španjolski

         Stranke

         Tužitelj: Europska komisija (zastupnici: E. Manhaeve i S. Pardo Quintillán, agenti)

         Tuženik: Kraljevina Španjolska (zastupnik: M. J. García-Valdecasas Dorrego, agent)

         Izreka

                  1.

                  Kraljevina Španjolska povrijedila je obveze koje ima na temelju članka 13. stavka 7., u vezi s člankom 13. stavkom 1., člankom 14. i člankom 15. stavkom 1. Direktive 2000/60/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 23. listopada 2000. o uspostavi okvira za djelovanje Zajednice u području vodne politike, kako je izmijenjena Direktivom Vijeća 2013/64/EU od 17. prosinca 2013. time što u propisanom roku nije donijela, objavila i priopćila Europskoj komisiji preispitane i nadopunjene planove upravljanja riječnim slivovima za slivna područja Lanzarote, Fuerteventura, Gran Canaria, Tenerife, La Gomera, La Palma i El Hierro.

                  2.

                  Kraljevini Španjolskoj nalaže se snošenje troškova.

         (1)  SL C 381, 22. 10. 2018.


title: predmet C-600/18: Presuda Suda (osmo vijeće) od 26. rujna 2019. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Szombathelyi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság - Mađarska) – UTEP 2006. SRL protiv Vas Megyei Kormányhivatal Hatósági Főosztály, Hatósági, Építésügyi és Oktatási Osztály (Zahtjev za prethodnu odluku – Cestovni promet – Članci 91. i 92. UFEU-a – Uredba (EU) br. 165/2014 – Članak 32. stavak 3., članak 33. stavak 1. i članak 41. stavak 1. – Povreda pravila o korištenju tahografa – Obveza država članica da predvide učinkovite, odvraćajuće i nediskriminirajuće sankcije – Rezidentna i nerezidentna mala i srednja poduzeća – Različito postupanje)

text:
               25.11.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 399/18

      Presuda Suda (osmo vijeće) od 26. rujna 2019. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Szombathelyi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság - Mađarska) – UTEP 2006. SRL protiv Vas Megyei Kormányhivatal Hatósági Főosztály, Hatósági, Építésügyi és Oktatási Osztály
      (predmet C-600/18) (1)

      (Zahtjev za prethodnu odluku - Cestovni promet - Članci 91. i 92. UFEU-a - Uredba (EU) br. 165/2014 - Članak 32. stavak 3., članak 33. stavak 1. i članak 41. stavak 1. - Povreda pravila o korištenju tahografa - Obveza država članica da predvide učinkovite, odvraćajuće i nediskriminirajuće sankcije - Rezidentna i nerezidentna mala i srednja poduzeća - Različito postupanje)
      (2019/C 399/20)
      Jezik postupka: mađarski

         Sud koji je uputio zahtjev

      Szombathelyi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság

         Stranke glavnog postupka

         Tužitelj: UTEP 2006. SRL

         Tuženik: Vas Megyei Kormányhivatal Hatósági Főosztály, Hatósági, Építésügyi és Oktatási Osztály

         Izreka

      Članak 41. stavak 1. Uredbe (EU) br. 165/2014 Europskog parlamenta i Vijeća od 4. veljače 2014. o tahografima u cestovnom prometu, stavljanju izvan snage Uredbe Vijeća (EEZ) br. 3821/85 o tahografu u cestovnom prometu i izmjeni Uredbe (EZ) br. 561/2006 Europskog parlamenta i Vijeća o usklađivanju određenog socijalnog zakonodavstva koje se odnosi na cestovni promet treba tumačiti na način da mu se protivi upravna praksa države članice na temelju koje se malim i srednjim poduzećima za cestovni promet koja imaju sjedište na državnom području te države članice može – za razliku od nerezidentnih poduzeća – izreći blaža kazna u obliku opomene umjesto upravne novčane kazne u slučaju prvog počinjenja jednako teške povrede odredbi Uredbe br. 165/2014.

         (1)  SL C 436, 3. 12. 2018.


title: spojeni predmeti C-662/18 i C-672/18: Presuda Suda (osmo vijeće) od 18. rujna 2019. (zahtjevi za prethodnu odluku koje je uputio Conseil d'État - Francuska) – AQ (C-662/18), DN (C-672/18) protiv Ministre de l'Action et des Comptes publics (Zahtjev za prethodnu odluku – Izravno oporezivanje – Direktiva 90/434/EEZ – Direktiva 2009/133/EZ – Članak 8. – Kapitalni dobici u vezi s postupcima zamjene vrijednosnih papira – Prijenos vrijednosnih papira primljenih zamjenom – Dobitak na koji je odgođeno plaćanje poreza – Oporezivanje dioničara – Oporezivanje primjenom različitih pravila o određivanju porezne osnovice i po različitim poreznim stopama – Umanjenja porezne osnovice kojima se uračunava razdoblje držanja vrijednosnih papira)

text:
               25.11.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 399/18

      Presuda Suda (osmo vijeće) od 18. rujna 2019. (zahtjevi za prethodnu odluku koje je uputio Conseil d'État - Francuska) – AQ (C-662/18), DN (C-672/18) protiv Ministre de l'Action et des Comptes publics
      (spojeni predmeti C-662/18 i C-672/18) (1)

      (Zahtjev za prethodnu odluku - Izravno oporezivanje - Direktiva 90/434/EEZ - Direktiva 2009/133/EZ - Članak 8. - Kapitalni dobici u vezi s postupcima zamjene vrijednosnih papira - Prijenos vrijednosnih papira primljenih zamjenom - Dobitak na koji je odgođeno plaćanje poreza - Oporezivanje dioničara - Oporezivanje primjenom različitih pravila o određivanju porezne osnovice i po različitim poreznim stopama - Umanjenja porezne osnovice kojima se uračunava razdoblje držanja vrijednosnih papira)
      (2019/C 399/21)
      Jezik postupka: francuski

         Sud koji je uputio zahtjev

      Conseil d'État

         Stranke glavnog postupka

         Tužitelji: AQ (C-662/18), DN (C-672/18)

         Tuženik: Ministre de l'Action et des Comptes publics

         Izreka

      Članak 8. stavke 1. i 6. Direktive Vijeća 2009/133/EZ od 19. listopada 2009. o zajedničkom sustavu oporezivanja koji se primjenjuje na spajanja, podjele, djelomične podjele, prijenose imovine i zamjene dionica društava iz različitih država članica te na prijenos sjedišta SE-a ili SCE-a iz jedne države članice u drugu te članak 8. stavke 1. i 2. drugi podstavak Direktive Vijeća 90/434/EEZ od 23. srpnja 1990. o zajedničkom sustavu oporezivanja koji se primjenjuje na spajanja, podjele, prijenose imovine i razmjenu dionica društava različitih država članica valja tumačiti na način da, u okviru postupka zamjene vrijednosnih papira, te odredbe zahtijevaju da se kapitalni dobitak povezan sa zamijenjenim vrijednosnim papirima, na koji je odgođeno plaćanje poreza, te kapitalni dobitak proizašao iz prijenosa vrijednosnih papira preuzetih zamjenom, oporezuju istim sustavom oporezivanja u pogledu porezne stope i porezne olakšice kako bi se uračunalo razdoblje zadržavanja vrijednosnih papira, poput onog koji bi se primijenio na kapitalni dobitak koji bi proizašao iz prijenosa vrijednosnih papira koji su postojali prije postupka zamjene, da potonji nije bio proveden.

         (1)  SL C 4, 7. 1. 2019.

         SL C 25, 21. 1. 2019.


title: predmet C-728/18 P: Žalba koju je 22. studenoga 2018. podnio EM Research Organization, Inc. protiv presude Općeg suda (drugo vijeće) od 25. rujna 2018. u predmetu T-180/17, EM Research Organization protiv EUIPO- a- Christoph Fischer i dr.

text:
               25.11.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 399/19

      Žalba koju je 22. studenoga 2018. podnio EM Research Organization, Inc. protiv presude Općeg suda (drugo vijeće) od 25. rujna 2018. u predmetu T-180/17, EM Research Organization protiv EUIPO- a- Christoph Fischer i dr.
      (predmet C-728/18 P)
      (2019/C 399/22)
      Jezik postupka: engleski

         Stranke

         Žalitelj: EM Research Organization, Inc. (zastupnici: J. Liesegang, N. Lang, Rechtsanwälte)

         Druge stranke u postupku: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo, Christoph Fischer GmbH, Ole Weinkath, Multikraft Productions- und Handels GmbH, Phytodor AG
      Žalba je rješenjem Suda (sedmo vijeće) od 25. rujna 2019. odbačena kao djelomično očito nedopuštena i odbijena kao djelomično očito neosnovana te se EM Research Organization, Inc. nalaže snošenje vlastitih troškova.


title: predmet C-293/19 P: Žalba koju je 10. travnja 2019. podnio Et Djili Soy Dzhihangir Ibryam protiv presude Općeg suda (treće vijeće) od 12. veljače 2019. u predmetu T-231/18, Et Djili Soy Dzhihangir Ibryam protiv EUIPO-a - Lupu (Djili)

text:
               25.11.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 399/20

      Žalba koju je 10. travnja 2019. podnio Et Djili Soy Dzhihangir Ibryam protiv presude Općeg suda (treće vijeće) od 12. veljače 2019. u predmetu T-231/18, Et Djili Soy Dzhihangir Ibryam protiv EUIPO-a - Lupu (Djili)
      (predmet C-293/19 P)
      (2019/C 399/23)
      Jezik postupka: engleski

         Stranke

         Žalitelj: Et Djili Soy Dzhihangir Ibryam (zastupnik: C-R Romițan, odvjetnik)

         Druga stranka u postupku: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo
      Rješenjem od 2. listopada 2019. Sud (osmo vijeće) odbacio je žalbu kao djelomično očito nedopuštenu i odbio kao djelomično očito neosnovanu te naložio Etu Djiliju Soyu Dzhihangiru Ibryamu snošenje vlastitih troškova.


title: predmet C-351/19 P: Žalba koju je 30. travnja 2019. podnio Bruno Gollnisch protiv rješenja Općeg suda (prvo vijeće) od 28. veljače 2019. u predmetu T-375/18, Gollnisch protiv Parlamenta

text:
               25.11.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 399/20

      Žalba koju je 30. travnja 2019. podnio Bruno Gollnisch protiv rješenja Općeg suda (prvo vijeće) od 28. veljače 2019. u predmetu T-375/18, Gollnisch protiv Parlamenta
      (predmet C-351/19 P)
      (2019/C 399/24)
      Jezik postupka: francuski

         Stranke

         Žalitelj: Bruno Gollnisch (zastupnik: B. Bonnefoy-Claudet, odvjetnik)

         Druga stranka u postupku: Europski parlament
      Rješenjem od 3. listopada 2019. Sud (osmo vijeće) odbio je žalbu.


title: predmet T-176/17: Presuda Općeg suda od 19. rujna 2019. – WhiteWave Services protiv EUIPO-a – Fernandes (VeGa one) („Žig Europske unije – Postupak povodom prigovora – Prijava figurativnog žiga Europske unije VeGa one – Međunarodna registracija ranijeg verbalnog žiga Vegas u kojoj je naznačena Europska unija – Relativni razlog za odbijanje – Vjerojatnost dovođenja u zabludu – Članak 8. stavak 1. točka (b) Uredbe br. 207/2009 (koji je postao članak 8. stavak 1. točka (b) Uredbe (EU) 2017/1001)”)

text:
               25.11.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 399/41

      Presuda Općeg suda od 19. rujna 2019. – WhiteWave Services protiv EUIPO-a – Fernandes (VeGa one)
      (predmet T-176/17) (1)

      („Žig Europske unije - Postupak povodom prigovora - Prijava figurativnog žiga Europske unije VeGa one - Međunarodna registracija ranijeg verbalnog žiga Vegas u kojoj je naznačena Europska unija - Relativni razlog za odbijanje - Vjerojatnost dovođenja u zabludu - Članak 8. stavak 1. točka (b) Uredbe br. 207/2009 (koji je postao članak 8. stavak 1. točka (b) Uredbe (EU) 2017/1001)”)
      (2019/C 399/48)
      Jezik postupka: engleski

         Stranke

         Tužitelj: WhiteWave Services, Inc. (Broomfield, Colorado, Sjedinjene Američke Države), kome je bilo dopušteno zamijeniti Sequel Naturals ULC (zastupnik: H. Lindström, odvjetnik)

         Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (zastupnik: P. Sipos, agent)

         Druga stranka u postupku pred žalbenim vijećem EUIPO-a, intervenijent u postupku pred Općim sudom: Carlos Fernandes (Groß-Umstadt, Njemačka) (zastupnik: T. Stein, odvjetnik)

         Predmet

      Tužba podnesena protiv odluke prvog žalbenog vijeća EUIPO-a od 9. siječnja 2017. (predmet R 2466/2015-1), koja se odnosi na postupak povodom prigovora između C. Fernandesa i društva Sequel Naturals.

         Izreka

                  1.

                     Društvu WhiteWave Services, Inc. dopušteno je zamijeniti društvo Sequel Naturals ULC kao tužitelja.

                  2.

                     Tužba se odbija.

                  3.

                     Društvo WhiteWave Services snosit će, osim vlastitih, i troškove Ureda Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO).

                  4.

                     Carlos Fernandes snosit će vlastite troškove.

         (1)  SL C 144, 8. 5. 2017.


title: predmet C-228/19 P: Žalba koju je 13. ožujka 2019. podnio ETI Gıda Sanayi ve Ticaret AȘ protiv presude Općeg suda (šesto vijeće) od 17. siječnja 2019. u predmetu T-368/18, ETI Gıda Sanayi ve Ticaret AȘ protiv EUIPO-a – Grupo Bimbo (ETI Bumbo)

text:
               2.12.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 406/7

      Žalba koju je 13. ožujka 2019. podnio ETI Gıda Sanayi ve Ticaret AȘ protiv presude Općeg suda (šesto vijeće) od 17. siječnja 2019. u predmetu T-368/18, ETI Gıda Sanayi ve Ticaret AȘ protiv EUIPO-a – Grupo Bimbo (ETI Bumbo)
      (predmet C-228/19 P)
      (2019/C 406/10)
      Jezik postupka: španjolski

         Stranke

         Žalitelj: ETI Gıda Sanayi ve Ticaret AȘ (zastupnici: D. Cañadas Arcas, P. Merino Baylos, D. Gómez Sánchez i N. Martínez de las Rivas Malagón, odvjetnici)

         Druge stranke u žalbenom postupku: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO) i Grupo Bimbo, SAB de CV
      Sud (šesto vijeće) je rješenjem od 24. rujna 2019. odbio žalbu i odlučio da društvo ETI Gıda Sanayi ve Ticaret AȘ snosi vlastite troškove.


title: predmet C-523/19: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 9. srpnja 2019. uputio Juzgado de Primera Instancia e Instrucción no 6 de Ceuta (Španjolska) – ED protiv Banco Bilbao Vizcaya Argentaria, S.A.

text:
               9.12.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 413/20

      Zahtjev za prethodnu odluku koji je 9. srpnja 2019. uputio Juzgado de Primera Instancia e Instrucción no 6 de Ceuta (Španjolska) – ED protiv Banco Bilbao Vizcaya Argentaria, S.A.
      (predmet C-523/19)
      (2019/C 413/23)
      Jezik postupka: španjolski

         Sud koji je uputio zahtjev

      Juzgado de Primera Instancia e Instrucción no 6 de Ceuta

         Stranke glavnog postupka

         Tužitelj: ED

         Tuženik: Banco Bilbao Vizcaya Argentaria, S.A.

         Prethodna pitanja

                  1.

                  Je li, radi očuvanja zaštite potrošača i korisnika i poštovanja sudske prakse koja je razvija, u skladu s pravom Unije, Direktivom Vijeća 93/13/EEZ od 5. travnja 1993. o nepoštenim uvjetima u potrošačkim ugovorima, a osobito njezinim člankom 6. stavkom 1. i člankom 7. stavkom 1., to što Tribunal Supremo (Vrhovni sud, Španjolska) u svojim presudama 44 do 49 od 23. siječnja 2019. kao nedvosmislen kriterij određuje da je u potrošačkim ugovorima o hipotekarnom kreditu nepoštena ona odredba o kojoj se nije pregovaralo i kojom se određuje da sve troškove ugovaranja hipotekarnog kredita treba snositi korisnik kredita, uz raspodjelu različitih iznosa uključenih u navedenu nepoštenu odredbu koja je proglašena ništavom, između banke kao pružatelja usluge i potrošača kao korisnika kredita, kako bi se ograničio povrat neopravdano plaćenih iznosa primjenom nacionalnog zakonodavstva?
                  Je li, radi očuvanja zaštite potrošača i korisnika i poštovanja sudske prakse koja je razvija, u skladu s pravom Unije, Direktivom Vijeća 93/13/EEZ od 5. travnja 1993. o nepoštenim uvjetima u potrošačkim ugovorima, a osobito njezinim člankom 6. stavkom 1. i člankom 7. stavkom 1., to što Tribunal Supremo (Vrhovni sud, Španjolska) logički tumači odredbu koja je ništava zbog svoje nepoštenosti ako njezino ukidanje i učinci ne utječu na mogućnost daljnjeg postojanja ugovora o kreditu osiguranog hipotekom?

                  2.

                  Nadalje, a u vezi s člankom 394. LEC-a kojim se utvrđuje objektivni kriterij uspjeha u pogledu postupovnih troškova, treba li smatrati da, ako se poništi nepoštena odredba o troškovima, ali su učinci navedene ništavosti ograničeni samo na gore navedenu raspodjelu troškova, to povrjeđuje načela djelotvornosti i načela neobvezatnosti prava Europske unije ako su djelomično prihvaćeni tužbeni zahtjevi i može li se tumačiti da time dolazi do obrnutog odvraćajućeg učinka te posljedičnog nepostojanja zaštite legitimnih interesa potrošačâ i korisnika?


title: predmet C-450/18: Presuda Suda (prvo vijeće) od 12. prosinca 2019. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Juzgado de lo Social no 3 de Gerona - Španjolska) – WA protiv Instituto Nacional de la Seguridad Social (Zahtjev za prethodnu odluku – Socijalna politika – Direktiva 79/7/EEZ – Jednako postupanje prema muškarcima i ženama u pitanjima socijalne sigurnosti – Članak 4. stavak 1. i članak 4. stavak 2. – Članak 7. stavak 1. – Izračun davanja – Direktiva 2006/54/EZ – Jednako postupanje prema muškarcima i ženama u pitanjima zapošljavanja i rada – Nacionalno zakonodavstvo kojim se pravo na dodatak na mirovinu priznaje ženama koje su imale dvoje ili više biološke ili posvojene djece i koje primaju doprinosnu mirovinu zbog trajne invalidnosti – Nepriznavanje tog prava muškarcima koji se nalaze u istovjetnoj situaciji – Usporediva situacija – Izravna diskriminacija na temelju spola – Odstupanja – Nepostojanje)

text:
               17.2.2020

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 54/7

      Presuda Suda (prvo vijeće) od 12. prosinca 2019. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Juzgado de lo Social no 3 de Gerona - Španjolska) – WA protiv Instituto Nacional de la Seguridad Social
      (predmet C-450/18) (1)

      (Zahtjev za prethodnu odluku - Socijalna politika - Direktiva 79/7/EEZ - Jednako postupanje prema muškarcima i ženama u pitanjima socijalne sigurnosti - Članak 4. stavak 1. i članak 4. stavak 2. - Članak 7. stavak 1. - Izračun davanja - Direktiva 2006/54/EZ - Jednako postupanje prema muškarcima i ženama u pitanjima zapošljavanja i rada - Nacionalno zakonodavstvo kojim se pravo na dodatak na mirovinu priznaje ženama koje su imale dvoje ili više biološke ili posvojene djece i koje primaju doprinosnu mirovinu zbog trajne invalidnosti - Nepriznavanje tog prava muškarcima koji se nalaze u istovjetnoj situaciji - Usporediva situacija - Izravna diskriminacija na temelju spola - Odstupanja - Nepostojanje)
      (2020/C 54/08)
      Jezik postupka: španjolski

         Sud koji je uputio zahtjev

      Juzgado de lo Social no 3 de Gerona

         Stranke glavnog postupka

         Tužitelj: WA

         Tuženik: Instituto Nacional de la Seguridad Social

         Izreka

      Direktivu Vijeća 79/7/EEZ od 19. prosinca 1978. o postupnoj provedbi načela jednakog postupanja prema muškarcima i ženama u pitanjima socijalne sigurnosti treba tumačiti na način da joj se protivi nacionalni propis poput onoga o kojem je riječ u glavnom postupku, kojim se predviđa pravo na dodatak na mirovinu za žene koje su imale dvoje ili više biološke ili posvojene djece i koje primaju doprinosne mirovine zbog trajne invalidnosti na temelju programa u okviru nacionalnog sustava socijalne sigurnosti, dok muškarci u istovjetnoj situaciji nemaju pravo na takav dodatak na mirovinu.

         (1)  SL C 399, 5. 11. 2018.


title: predmet C-625/19 PPU: Presuda Suda (prvo vijeće) od 12. prosinca 2019. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio rechtbank Amsterdam - Nizozemska) – Izvršenje europskog uhidbenog naloga izdanog protiv XD (Zahtjev za prethodnu odluku – Hitni prethodni postupak – Policijska i pravosudna suradnja u kaznenim stvarima – Europski uhidbeni nalog – Okvirna odluka 2002/584/PUP – Članak 6. stavak 1. – Pojam „pravosudno tijelo izdavanja” – Kriteriji – Europski uhidbeni nalog koji je izdalo državno odvjetništvo države članice radi kaznenog progona)

text:
               17.2.2020

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 54/12

      Presuda Suda (prvo vijeće) od 12. prosinca 2019. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio rechtbank Amsterdam - Nizozemska) – Izvršenje europskog uhidbenog naloga izdanog protiv XD
      (predmet C-625/19 PPU) (1)

      (Zahtjev za prethodnu odluku - Hitni prethodni postupak - Policijska i pravosudna suradnja u kaznenim stvarima - Europski uhidbeni nalog - Okvirna odluka 2002/584/PUP - Članak 6. stavak 1. - Pojam „pravosudno tijelo izdavanja” - Kriteriji - Europski uhidbeni nalog koji je izdalo državno odvjetništvo države članice radi kaznenog progona)
      (2020/C 54/15)
      Jezik postupka: nizozemski

         Sud koji je uputio zahtjev

      Rechtbank Amsterdam

         Stranke glavnog postupka

      XD

         Izreka

      Okvirnu odluku Vijeća 2002/584/PUP od 13. lipnja 2002. o Europskom uhidbenom nalogu i postupcima predaje između država članica, kako je izmijenjena Okvirnom odlukom Vijeća 2009/299/PUP od 26. veljače 2009., treba tumačiti na način da su zahtjevi koji se odnose na djelotvornu sudsku zaštitu – na koju osoba protiv koje je radi kaznenog progona izdan europski uhidbeni nalog ima pravo – ispunjeni ako je, u skladu s pravom države članice izdavanja, u toj državi predviđen sudski nadzor pretpostavki za izdavanje takvog naloga i, osobito, njegove proporcionalnosti.

         (1)  SL C 382, 11. 11. 2019.


title: predmet C-263/18: Presuda Suda (veliko vijeće) od 19. prosinca 2019. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Rechtbank Den Haag - Nizozemska) – Nederlands Uitgeversverbond, Groep Algemene Uitgevers protiv Tom Kabinet Internet BV, Tom Kabinet Holding BV, Tom Kabinet Uitgeverij BV (Zahtjev za prethodnu odluku – Usklađivanje određenih aspekata autorskog i srodnih prava u informacijskom društvu – Direktiva 2001/29/EZ – Članak 3. stavak 1. – Pravo priopćavanja javnosti – Stavljanje na raspolaganje – Članak 4. – Pravo distribucije – Iscrpljenje – E-knjige – Virtualno tržište za „rabljene” e-knjige)

text:
               24.2.2020

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 61/5

      Presuda Suda (veliko vijeće) od 19. prosinca 2019. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Rechtbank Den Haag - Nizozemska) – Nederlands Uitgeversverbond, Groep Algemene Uitgevers protiv Tom Kabinet Internet BV, Tom Kabinet Holding BV, Tom Kabinet Uitgeverij BV
      (predmet C-263/18) (1)

      (Zahtjev za prethodnu odluku - Usklađivanje određenih aspekata autorskog i srodnih prava u informacijskom društvu - Direktiva 2001/29/EZ - Članak 3. stavak 1. - Pravo priopćavanja javnosti - Stavljanje na raspolaganje - Članak 4. - Pravo distribucije - Iscrpljenje - E-knjige - Virtualno tržište za „rabljene” e-knjige)
      (2020/C 61/05)
      Jezik postupka: nizozemski

         Sud koji je uputio zahtjev

      Rechtbank Den Haag

         Stranke glavnog postupka

         Tužitelji: Nederlands Uitgeversverbond, Groep Algemene Uitgevers

         Tuženici: Tom Kabinet Internet BV, Tom Kabinet Holding BV, Tom Kabinet Uitgeverij BV

         Izreka

      Stavljanje na raspolaganje javnosti e-knjige za trajno korištenje koje se provodi preuzimanjem obuhvaćeno je pojmom „priopćavanje javnosti” i, konkretnije, pojmom „stavljanje […] djelâ [autorâ] na raspolaganje javnosti tako da im pripadnici javnosti mogu pristupiti s mjesta i u vrijeme koje sami odaberu”, u smislu članka 3. stavka 1. Direktive 2001/29/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 22. svibnja 2001. o usklađivanju određenih aspekata autorskog i srodnih prava u informacijskom društvu.

         (1)  SL C 276, 6. 8. 2018.


title: Presuda Suda od 4. veljače 2020. u predmetu E-5/19 Kazneni postupak protiv F-a i G-a (Direktiva 2003/6/EZ – Manipuliranje tržištem – Usklađivanje – Stvarne transakcije – Lažni i obmanjujući signali – Držanje cijene na neuobičajenoj ili umjetnoj razini – Zakoniti razlozi – Širenje informacija) 2020/C 132/07

text:
               23.4.2020

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 132/9

      PRESUDA SUDA
      od 4. veljače 2020.
      u predmetu E-5/19
      Kazneni postupak protiv F-a i G-a

            (Direktiva 2003/6/EZ – Manipuliranje tržištem – Usklađivanje – Stvarne transakcije – Lažni i obmanjujući signali – Držanje cijene na neuobičajenoj ili umjetnoj razini – Zakoniti razlozi – Širenje informacija)

      (2020/C 132/07)
      U predmetu E-5/19, Kazneni postupak protiv F-a i G-a – ZAHTJEV Sudu na temelju članka 34. Sporazuma među državama EFTA-e o uspostavi Nadzornog tijela i Suda, koji je podnio Žalbeni sud Borgarting (Borgarting lagmannsrett) u vezi s tumačenjem Direktive 2003/6/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 28. siječnja 2003. o trgovanju na temelju povlaštenih informacija i manipuliranju tržištem (zlouporabi tržišta), Sud, u sastavu Páll Hreinsson, predsjednik (sudac izvjestitelj), Per Christiansen i Bernd Hammermann, suci, presudio je 4. veljače 2020. kao u izreci:

                  1.

                  Izvršavanjem transakcija s prijenosom troškova i rizika s potpunim učinkom između neovisnih stranaka, o kojima je tržište ispravno izviješteno, mogu se davati lažni ili obmanjujući signali u pogledu ponude, potražnje ili cijene financijskih instrumenata, u smislu članka 1. stavka 2. točke (a) prve alineje Direktive 2003/6/EZ. Temelj za donošenje ocjene o postojanju manipuliranja tržištem u skladu s člankom 1. stavkom 2. točkom (a) prvom alinejom Direktive 2003/6/EZ moraju biti objektivni čimbenici i rezultati transakcija te njihov učinak. Međutim, kad se ocjenjuje daju li se transakcijom lažni ili obmanjujući signali, stvarni interes za kupnju i prodaju predmetnog vrijednosnog papira može pridonijeti utvrđivanju takvih objektivnih čimbenika.

                  2.

                  Donošenje ocjene o tome je li cijena na „neuobičajenoj” ili „umjetnoj” razini na temelju pojedinačnih preduvjeta koje treba ispuniti ulagatelj koji izvršava transakciju nije u skladu s člankom 1. stavkom 2. točkom (a) drugom alinejom Direktive 2003/6/EZ.
                  Postojanje „neuobičajene” ili „umjetne” cijene u smislu članka 1. stavka 2. točke (a) druge alineje Direktive 2003/6/EZ može se utvrditi na temelju pojedinačne transakcije. Sud koji je uputio zahtjev treba ocijeniti i utvrditi koji su signali i čimbenici relevantni za ocjenu. Među tim čimbenicima mogu biti usporedbe s prethodno objavljenim cijenama te promjene u trgovanju i tržišnim uvjetima povezane s predmetnim tržištem, financijskim instrumentom i njegovim izdavateljem.
                  Cijena se može držati na određenoj razini u smislu članka 1. stavka 2. točke (a) druge alineje Direktive 2003/6/EZ transakcijom koja uključuje vrijednosni papir kojim se ne trguje u okviru mehanizma dražbe, već je rezultat izravnih pregovora dvaju od nekoliko brokerskih društava. Sud koji je uputio zahtjev treba utvrditi je li se utjecalo na cijenu, uzimajući u obzir čimbenike kao što su priroda i vrsta predmetnog tržišta, uključujući vrstu i cijenu financijskog instrumenta kojim se trguje na tržištu, činjenicu je li za tržište i relevantni financijski instrument karakteristična niska likvidnost u trgovanju te informacije dostupne sudionicima na tržištu, uključujući načine na koje se informacije o trgovanju stavljaju na raspolaganje.

                  3.

                  Razlozi povezani s otkrivanjem informacija o stanju na tržištu u pogledu ponude, potražnje i cijene financijskog instrumenta ili iskorištavanjem nesigurnosti drugih ulagatelja u tom pogledu mogu, u načelu, predstavljati zakonite razloge u smislu članka 1. stavka 2. točke (a) drugog podstavka Direktive 2003/6/EZ ako nisu u suprotnosti s ciljevima Direktive. Na nacionalnom je sudu da donese ocjenu, imajući u vidu ponašanje ulagatelja u cjelini. Na nacionalnom je sudu i da ocijeni postoji li prihvaćena tržišna praksa koja se primjenjuje na predmetno tržište i financijski instrument. Oba uvjeta, zakoniti razlog i usklađenost transakcije s prihvaćenom tržišnom praksom, moraju biti ispunjena kako bi se ulagatelj mogao pozvati na članak 1. stavak 2. točku (a) drugi podstavak.

                  4.

                  Nije u skladu s člankom 1. stavkom 2. točkom (c) Direktive 2003/6/EZ smatrati širenjem informacija ako je, u situaciji poput one o kojoj je riječ u glavnom postupku, ulagatelj dao informacije o potencijalnoj transakciji posredniku kako bi ih on proslijedio drugim ulagateljima na tržištu ili je posrednik stvarno proslijedio te informacije.


title: Predmet T-76/19: Presuda Općeg suda od 13. svibnja 2020. – Pontinova protiv EUIPO-a – Ponti & Partners (pontinova) („Žig Europske unije – Postupak povodom prigovora – Prijava figurativnog žiga Europske unije pontinova – Raniji nacionalni verbalni žig PONTI – Relativni razlog za odbijanje – Vjerojatnost dovođenja u zabludu – Članak 8. stavak 1. točka (b) Uredbe (EU) 2017/1001 – Relevantna javnost – Sličnost usluga – Sličnost znakova – Opća ocjena vjerojatnosti dovođenja u zabludu”)

text:
               29.6.2020

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 215/37

      Presuda Općeg suda od 13. svibnja 2020. – Pontinova protiv EUIPO-a – Ponti & Partners (pontinova)
      (Predmet T-76/19) (1)

      („Žig Europske unije - Postupak povodom prigovora - Prijava figurativnog žiga Europske unije pontinova - Raniji nacionalni verbalni žig PONTI - Relativni razlog za odbijanje - Vjerojatnost dovođenja u zabludu - Članak 8. stavak 1. točka (b) Uredbe (EU) 2017/1001 - Relevantna javnost - Sličnost usluga - Sličnost znakova - Opća ocjena vjerojatnosti dovođenja u zabludu”)
      (2020/C 215/45)
      Jezik postupka: engleski

         Stranke

         Tužitelj: Pontinova AG (Zurich, Švicarska) (zastupnik: L. Röh, odvjetnik)

         Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (zastupnik: J. Crespo Carrillo, agent)

         Druga stranka u postupku pred žalbenim vijećem EUIPO-a, intervenijent u postupku pred Općim sudom: Ponti & Partners, SLP (Barcelona, Španjolska) (zastupnik: R. Guerras Mazón, odvjetnik)

         Predmet

      Tužba podnesena protiv odluke petog žalbenog vijeća EUIPO-a od 27. studenoga 2018. (predmet R 566/2018-5), koja se odnosi na postupak povodom prigovora između društava Ponti & Partners i Pontinova.

         Izreka

                  1.

                  Tužba se odbija.

                  2.

                  Društvu Pontinova AG nalaže se snošenje troškova.

         (1)  SL C 122, 1. 4. 2019.


title: Predmet C-78/18: Presuda Suda (veliko vijeće) od 18. lipnja 2020. – Europska komisija protiv Mađarske (Povreda obveze države članice – Dopuštenost – Članak 63. UFEU-a – Sloboda kretanja kapitala – Postojanje ograničenja – Teret dokazivanja – Neizravna diskriminacija na temelju podrijetla kapitala – Članak 12. Povelje Europske unije o temeljnim pravima – Pravo na slobodu udruživanja – Nacionalni propis kojim se udruženjima koja primaju financijsku pomoć iz drugih država članica ili trećih zemalja nalažu obveze registracije, prijave i objave, pod prijetnjom sankcija – Članak 7. Povelje o temeljnim pravima – Pravo na poštovanje privatnog života – Članak 8. stavak 1. Povelje o temeljnim pravima – Pravo na zaštitu osobnih podataka – Nacionalni propis kojim se nalaže otkrivanje informacija o osobama koje udruženjima pružaju financijsku pomoć i o iznosu te pomoći – Opravdanje – Važan razlog u općem interesu – Transparentnost financiranja udruženja – Članak 65. UFEU-a – Javni poredak – Javna sigurnost – Borba protiv pranja novca, financiranja terorizma i organiziranog kriminaliteta – Članak 52. stavak 1. Povelje o temeljnim pravima)

text:
               17.8.2020

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 271/2

      Presuda Suda (veliko vijeće) od 18. lipnja 2020. – Europska komisija protiv Mađarske
      (Predmet C-78/18) (1)

      (Povreda obveze države članice - Dopuštenost - Članak 63. UFEU-a - Sloboda kretanja kapitala - Postojanje ograničenja - Teret dokazivanja - Neizravna diskriminacija na temelju podrijetla kapitala - Članak 12. Povelje Europske unije o temeljnim pravima - Pravo na slobodu udruživanja - Nacionalni propis kojim se udruženjima koja primaju financijsku pomoć iz drugih država članica ili trećih zemalja nalažu obveze registracije, prijave i objave, pod prijetnjom sankcija - Članak 7. Povelje o temeljnim pravima - Pravo na poštovanje privatnog života - Članak 8. stavak 1. Povelje o temeljnim pravima - Pravo na zaštitu osobnih podataka - Nacionalni propis kojim se nalaže otkrivanje informacija o osobama koje udruženjima pružaju financijsku pomoć i o iznosu te pomoći - Opravdanje - Važan razlog u općem interesu - Transparentnost financiranja udruženja - Članak 65. UFEU-a - Javni poredak - Javna sigurnost - Borba protiv pranja novca, financiranja terorizma i organiziranog kriminaliteta - Članak 52. stavak 1. Povelje o temeljnim pravima)
      (2020/C 271/02)
      Jezik postupka: mađarski

         Stranke

         Tužitelj: Europska komisija (zastupnici: V. Di Bucci, L. Havas, L. Malferrari i K. Talabér-Ritz, a zatim V. Di Bucci, L. Havas i L. Malferrari, agenti)

         Tuženik: Mađarska (zastupnici: M.Z. Fehér i G. Koós, agenti)

         Intervenijent u potporu tužitelju: Kraljevina Švedska (zastupnici: A. Falk, C. Meyer-Seitz i H. Shev, agenti)

         Izreka

                  1.

                  Mađarska je donošenjem odredbi külföldről támogatott szervezetek átláthatóságáról szóló 2017. évi LXXVI. törvényja (Zakon br. LXXVI iz 2017. o transparentnosti organizacija koje primaju pomoć iz inozemstva) – kojima se određenim kategorijama organizacija civilnog društva koje izravno ili neizravno primaju inozemnu pomoć koja prelazi određeni prag nameću obveze registracije, prijave i objave te kojima se predviđa mogućnost izricanja sankcija organizacijama koje ne poštuju te obveze – uvela diskriminatorna i neopravdana ograničenja u pogledu inozemnih donacija u korist organizacija civilnog društva, čime je povrijedila obveze koje za nju proizlaze iz članka 63. UFEU-a kao i iz članaka 7., 8. i 12. Povelje Europske unije o temeljnim pravima.

                  2.

                  Mađarskoj se nalaže snošenje troškova.

                  3.

                  Kraljevina Švedska snosit će vlastite troškove.

         (1)  SL C 211, 18. 6. 2018.


title: Predmet C-702/18 P: Presuda Suda (sedmo vijeće) od 18. lipnja 2020. – Przedsiębiorstwo Produkcyjno-Handlowe „Primart” Marek Łukasiewicz protiv Ureda Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO), Bolton Cile España, SA (Žalba – Žig Europske unije – Uredba (EZ) br. 207/2009 – Prijava figurativnog žiga Europske unije PRIMART Marek Łukasiewicz – Raniji nacionalni žig PRIMA – Članak 8. stavak 1. točka (b) – Relativni razlog za odbijanje – Vjerojatnost dovođenja u zabludu – Članak 76. stavak 1. – Doseg nadzora koji provodi Opći sud Europske unije)

text:
               17.8.2020

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 271/6

      Presuda Suda (sedmo vijeće) od 18. lipnja 2020. – Przedsiębiorstwo Produkcyjno-Handlowe „Primart” Marek Łukasiewicz protiv Ureda Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO), Bolton Cile España, SA
      (Predmet C-702/18 P) (1)

      (Žalba - Žig Europske unije - Uredba (EZ) br. 207/2009 - Prijava figurativnog žiga Europske unije PRIMART Marek Łukasiewicz - Raniji nacionalni žig PRIMA - Članak 8. stavak 1. točka (b) - Relativni razlog za odbijanje - Vjerojatnost dovođenja u zabludu - Članak 76. stavak 1. - Doseg nadzora koji provodi Opći sud Europske unije)
      (2020/C 271/08)
      Jezik postupka: engleski

         Stranke

         Žalitelj: Przedsiębiorstwo Produkcyjno-Handlowe „Primart” Marek Łukasiewicz (zastupnik: J. Skołuda, radca prawny)

         Druge stranke u postupku: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO) (zastupnik: A. Folliard-Monguiral, agent), Bolton Cile España, SA (zastupnici: F. Celluprica, F. Fischetti i F. De Bono, avvocati)

         Izreka

                  1.

                  Ukida se presuda Općeg suda Europske unije od 12. rujna 2018., Primart/EUIPO – Bolton Cile España (PRIMART Marek Łukasiewicz) (T-584/17, neobjavljena, EU:T:2018:530).

                  2.

                  Predmet se vraća Općem sudu Europske unije.

                  3.

                  O troškovima će se odlučiti naknadno.

         (1)  SL C 82, 4. 3. 2019.


title: Predmet C-378/19: Presuda Suda (peto vijeće) od 11. lipnja 2020. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Ústavný súd Slovenskej republiky – Slovačka) – u postupku koji je pokrenuo Prezident Slovenskej republiky (Zahtjev za prethodnu odluku – Unutarnje tržište električne energije – Direktiva 2009/72/EZ – Članak 35. stavci 4. i 5. – Neovisnost regulatornih tijela – Nacionalno zakonodavstvo kojim se ovlast imenovanja predsjednika nacionalnog regulatornog tijela sa šefa države prenosi na vladu – Sudjelovanje nacionalnih ministarstava u postupcima određivanja cijena)

text:
               17.8.2020

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 271/18

      Presuda Suda (peto vijeće) od 11. lipnja 2020. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Ústavný súd Slovenskej republiky – Slovačka) – u postupku koji je pokrenuo Prezident Slovenskej republiky
      (Predmet C-378/19) (1)

      (Zahtjev za prethodnu odluku - Unutarnje tržište električne energije - Direktiva 2009/72/EZ - Članak 35. stavci 4. i 5. - Neovisnost regulatornih tijela - Nacionalno zakonodavstvo kojim se ovlast imenovanja predsjednika nacionalnog regulatornog tijela sa šefa države prenosi na vladu - Sudjelovanje nacionalnih ministarstava u postupcima određivanja cijena)
      (2020/C 271/25)
      Jezik postupka: slovački

         Sud koji je uputio zahtjev

      Ústavný súd Slovenskej republiky

         Stranke glavnog postupka

      Prezident Slovenskej republiky

         uz sudjelovanje: Národná rada Slovenskej republiky, Vláda Slovenskej republiky

         Izreka

                  1.

                  Članak 35. stavke 4. i 5. Direktive 2009/72/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 13. srpnja 2009. o zajedničkim pravilima za unutarnje tržište električne energije i stavljanju izvan snage Direktive 2003/54/EZ treba tumačiti na način da mu se ne protivi zakonodavstvo države članice prema kojem je vlada te države nadležna imenovati i razriješiti predsjednika nacionalnog regulatornog tijela ako se poštuju svi zahtjevi predviđeni tim odredbama, što je na sudu koji je uputio zahtjev da provjeri.

                  2.

                  Članak 35. stavke 4. i 5. Direktive 2009/72 treba tumačiti na način da mu se ne protivi zakonodavstvo države članice koje, kako bi se osigurala zaštita javnog interesa, predviđa sudjelovanje predstavnika ministarstva te države u određenim postupcima pred nacionalnim regulatornim tijelom u vezi s određivanjem cijena, pod uvjetom da je poštovana neovisnost tog tijela u donošenju odluka, što je na sudu koji je uputio zahtjev da provjeri.

         (1)  SL C 238, 15. 7. 2019.


title: Predmet C-229/20: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 29. svibnja 2020. uputio Sofijski rajonen sad (Bugarska) – P protiv „K” EOOD

text:
               17.8.2020

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 271/27

      Zahtjev za prethodnu odluku koji je 29. svibnja 2020. uputio Sofijski rajonen sad (Bugarska) – P protiv „K” EOOD
      (Predmet C-229/20)
      (2020/C 271/35)
      Jezik postupka: bugarski

         Sud koji je uputio zahtjev

      Sofijski rajonen sad

         Stranke glavnog postupka

         Tužitelj: P

         Tuženik:„K” EOOD

         Prethodna pitanja

                  1.

                  Treba li članak 3. točku (g) Direktive 2008/48/EZ (1) tumačiti na način da troškovi za dodatne usluge, koje su ugovorene u okviru ugovora o potrošačkom kreditu, kao što su troškovi za mogućnost odgode plaćanja i smanjenja obroka, čine dio efektivne kamatne stope kredita?

                  2.

                  Treba li članak 10. stavak 2. točku (g) Direktive 2008/48/EZ tumačiti na način da pogrešno navođenje efektivne kamatne stope u ugovoru o kreditu sklopljenom između prodavatelja robe ili pružatelja usluge i potrošača kao korisnika kredita valja smatrati nepostojanjem informacija o efektivnoj kamatnoj stopi u ugovoru o kreditu i da nacionalni sud treba primijeniti pravne posljedice predviđene u nacionalnom pravu za nepostojanje informacije o efektivnoj kamatnoj stopi u ugovoru o potrošačkom kreditu?

                  3.

                  Treba li članak 22. stavak 4. Direktive 2008/48/EZ tumačiti na način da je sankcija u obliku ništavosti ugovora o potrošačkom kreditu, koja je predviđena u nacionalnom pravu i u skladu s kojom treba otplatiti samo odobreni iznos glavnice, proporcionalna ako efektivna kamatna stopa u ugovoru o potrošačkom kreditu nije jasno navedena?

                  4.

                  Treba li članak 4. stavke 1. i 2. Direktive 93/13/EEZ (2) tumačiti na način da troškove za paket dodatnih usluga, koje su predviđene u zasebnom, dodatnom ugovoru sklopljenom uz ugovor o potrošačkom kreditu koji je glavni ugovor, treba smatrati dijelom glavnog predmeta ugovora i da oni stoga ne mogu biti predmet ispitivanja nepoštenosti?

                  5.

                  Neovisno o odgovoru na treće pitanje: treba li članak 3. stavak 1. Direktive 93/13/EEZ u vezi s točkom 1. podtočkom (o) Priloga Direktivi tumačiti na način da je odredba u ugovoru o dodatnim uslugama sklopljenom uz potrošački kredit nepoštena ako se u toj odredbi potrošaču odobrava apstraktna mogućnost da odgodi i promijeni plan svojih plaćanja, za što je on dužan platiti troškove čak i ako ne iskoristi tu mogućnost?

         (1)  Direktiva 2008/48/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 23. travnja 2008. o ugovorima o potrošačkim kreditima i stavljanju izvan snage Direktive Vijeća 87/102/EEZ (SL 2008., L 133, str. 66.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 15., svezak 13., str. 58.)

         (2)  Direktiva Vijeća 93/13/EEZ od 5. travnja 1993. o nepoštenim uvjetima u potrošačkim ugovorima (SL 1993., L 95, str. 29.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 15., svezak 12., str. 24.)


title: Predmet C-236/20: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 4. lipnja 2020. uputio Tribunale Amministrativo Regionale per la Emilia Romagna (Italija) – PG protiv Ministero della Giustizia, CSM – Consiglio Superiore della Magistratura, Presidenza del Consiglio dei Ministri

text:
               17.8.2020

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 271/28

      Zahtjev za prethodnu odluku koji je 4. lipnja 2020. uputio Tribunale Amministrativo Regionale per la Emilia Romagna (Italija) – PG protiv Ministero della Giustizia, CSM – Consiglio Superiore della Magistratura, Presidenza del Consiglio dei Ministri
      (Predmet C-236/20)
      (2020/C 271/36)
      Jezik postupka: talijanski

         Sud koji je uputio zahtjev

      Tribunale Amministrativo Regionale per la Emilia Romagna

         Stranke glavnog postupka

         Tužitelj: PG

         Tuženici: Ministero della Giustizia, CSM – Consiglio Superiore della Magistratura, Presidenza del Consiglio dei Ministri

         Prethodna pitanja

                  1.

                  Protivi li se člancima 20., 21., 31., 33. i 34. Povelje Europske unije o temeljnim pravima, direktivama br. 1999/70/EZ (1) o radu na određeno vrijeme (članci 2. i 4.), br. 1997/81/EZ (2) o radu s nepunim radnim vremenom (članak 4.), br. 2003/88/EZ o radnom vremenu (članak 7.), br. 2000/78/EZ (3) (članak 1., članak 2. stavak 2. točka (a)) o jednakom postupanju pri zapošljavanju i obavljanju zanimanja, primjena nacionalnog pravila, kao što je ono talijansko iz Zakona br. 374/91 i [naknadnih izmjena] i Zakonodavne uredbe br. 92/2016, kako ga sustavno tumači sudska praksa, prema kojem proizlazi da su mirovni suci, kao počasni suci, pored toga što se ne mogu izjednačiti s profesionalnim sucima kada je riječ o gospodarskom, socijalnom i mirovinskom postupanju, potpuno isključeni iz svakog oblika socijalne i mirovinske zaštite koja je zajamčena zaposlenicima u javnom sektoru?

                  2.

                  Protivi li se načelima Europske unije [o] autonomiji i neovisnosti sudske funkcije i posebno članku 47. Povelje Europske unije o temeljnim pravima, primjena nacionalnog pravila, kao što je ono talijansko, prema kojem proizlazi da su mirovni suci, kao počasni suci, pored toga što se ne mogu izjednačiti s profesionalnim sucima kada je riječ o gospodarskom, socijalnom i mirovinskom postupanju, potpuno isključeni iz svakog oblika socijalne i mirovinske zaštite koja je zajamčena zaposlenicima u javnom sektoru?

                  3.

                  Protivi li se članku 5. Okvirnog sporazuma o radu na određeno vrijeme koji su sklopili ETUC, UNICE i CEEP 18. ožujka 1999., koji se nalazi u prilogu Direktivi 1999/70/EZ, primjena nacionalnog pravila, kao što je ono talijansko, prema kojem se obavljanje dužnosti na određeno vrijeme mirovnih sudaca, kao počasnih sudaca, izvorno utvrđeno na osam godina (četiri plus četiri), može sustavno produljiti za dodatne četiri godine, a da kao alternativa transformaciji u radni odnos na neodređeno vrijeme nije predviđena učinkovita i odvraćujuća sankcija?

         (1)  Direktiva Vijeća 1999/70/EZ od 28. lipnja 1999. o Okvirnom sporazumu o radu na određeno vrijeme koji su sklopili ETUC, UNICE i CEEP (SL 1999., L 175, str. 43.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 5., svezak 4., str. 228.)

         (2)  Direktiva Vijeća 97/81/EZ od 15. prosinca 1997. o Okvirnom sporazumu o radu s nepunim radnim vremenom koji su sklopili UNICE, CEEP i ETUC (SL 1998., L 14, str. 9.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 5., svezak 3., str. 131.)

         (3)  Direktiva Vijeća 2000/78/EZ od 27. studenoga 2000. o uspostavi općeg okvira za jednako postupanje pri zapošljavanju i obavljanju zanimanja (SL 2000., L 303, str. 16.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 5., svezak 1., str. 69. i ispravak SL 2020., L 63, str. 9.)


title: Predmet C-260/20 P: Žalba koju je 11. lipnja 2020. podnijela Europska komisija protiv presude Općeg suda (sedmo vijeće) od 2. travnja 2020. u predmetu T-383/17, Hansol Paper protiv Komisije

text:
               17.8.2020

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 271/30

      Žalba koju je 11. lipnja 2020. podnijela Europska komisija protiv presude Općeg suda (sedmo vijeće) od 2. travnja 2020. u predmetu T-383/17, Hansol Paper protiv Komisije
      (Predmet C-260/20 P)
      (2020/C 271/39)
      Jezik postupka: engleski

         Stranke

         Žalitelj: Europska komisija (zastupnici: J.-F. Brakeland, i A. Demeneix, agenti)

         Druga stranka u postupku: Hansol Paper Co. Ltd, European Thermal Paper Association (ETPA)

         Zahtjev

      Žalitelj od Suda zahtijeva da:

                  —

                  ukine pobijanu presudu, odbije tužbu u prvostupanjskom postupku i naloži društvu Hansol Paper Co. Ltd snošenje troškova;

            ili, podredno,

                  —

                  vrati predmet Općem sudu na ponovno odlučivanje i naknadno odluči o troškovima postupka u oba stupnja.

         Žalbeni razlozi i glavni argumenti

      U pobijanoj presudi Opći sud je poništio Provedbenu uredbu Komisije (EU) 2017/763 оd 2. svibnja 2017. o uvođenju konačne antidampinške pristojbe i konačnoj naplati privremene pristojbe uvedene na uvoz određenog laganog termalnog papira podrijetlom iz Republike Koreje (1) u dijelu u kojem se odnosi na društvo Hansol Paper Co. Ltd.
      Komisija ističe tri žalbena razloga u prilog svojoj žalbi.
      Komisija smatra da je Opći sud:

                  —

                  iskrivio dokaze i pogrešno tumačio pravni okvir koji se primjenjuje na podatke na koje se Komisija ima pravo osloniti kako bi izračunala izvoznu cijenu u skladu s člankom 2. stavkom 9. Osnovne uredbe (2);

                  —

                  pogrešno tumačio pravila iz članka 2. stavka 1. i članka 2. stavka 3. Osnovne uredbe za utvrđivanje uobičajene vrijednosti u slučaju nepostojanja domaće prodaje; i

                  —

                  pogrešno tumačio pravila iz članka 3. Osnovne uredbe pri utvrđivanju marže sniženja cijena u slučaju izvoza u Uniju preko povezanih subjekata.

         (1)  SL 2017., L 114, str. 3.

         (2)  Uredba (EU) 2016/1036 Europskog parlamenta i Vijeća od 8. lipnja 2016. o zaštiti od dampinškog uvoza iz zemalja koje nisu članice Europske unije (SL 2016., L 176, str. 21.)


title: Predmet T-511/18: Presuda Općeg suda od 25. lipnja 2020. – XH protiv Komisije (Javna služba – Dužnosnici – Promaknuće – Postupak promaknuća za 2017. – Odluka o nepromaknuću – Jasnoća i preciznost tužbenog razloga – Pravilo o podudarnosti – Dovođenje u pitanje konačnih akata – Dopuštenost – Članak 45. Pravilnika o osoblju – Privremeno izvješće o probnom radu – Izvješće o probnom radu – Izvješće o ocjeni – Elementi koji se uzimaju u obzir prilikom usporedbe zasluga – Pravilnost postupka – Odgovornost – Neimovinska šteta)

text:
               17.8.2020

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 271/33

      Presuda Općeg suda od 25. lipnja 2020. – XH protiv Komisije
      (Predmet T-511/18) (1)

      (Javna služba - Dužnosnici - Promaknuće - Postupak promaknuća za 2017. - Odluka o nepromaknuću - Jasnoća i preciznost tužbenog razloga - Pravilo o podudarnosti - Dovođenje u pitanje konačnih akata - Dopuštenost - Članak 45. Pravilnika o osoblju - Privremeno izvješće o probnom radu - Izvješće o probnom radu - Izvješće o ocjeni - Elementi koji se uzimaju u obzir prilikom usporedbe zasluga - Pravilnost postupka - Odgovornost - Neimovinska šteta)
      (2020/C 271/42)
      Jezik postupka: engleski

         Stranke

         Tužitelj: XH (zastupnica: E. Auleytner, odvjetnica)

         Tuženik: Europska komisija (zastupnici: L. Radu Bouyon i L. Vernier, agenti)

         Predmet

      Zahtjev na temelju članka 270. UFEU-a radi, s jedne strane, poništenja odluke objavljene u Administrativnim obavijestima br. 25-2017 od 13. studenoga 2017. o neuključivanju tužiteljičina imena na popis promaknutih dužnosnika u okviru postupka promaknuća za 2017. i radi poništenja Odluke R/96/18 od 7. lipnja 2018. o odbijanju tužiteljičine žalbe od 10. veljače 2018. te radi, s druge strane, naknade štete koju je navodno pretrpjela zbog tih odluka

         Izreka

                  1.

                  Poništava se odluka o nepromaknuću osobe XH u razred AD 6 u okviru postupka promaknuća za 2017., koja proizlazi iz objave popisa dužnosnika promaknutih u taj razred u Administrativnim informacijama br. 25-2017 od 13. studenoga 2017.

                  2.

                  Nalaže se Europskoj komisiji da osobi XH isplati iznos od 2 000 eura na temelju naknade pretrpljene neimovinske štete.

                  3.

                  U preostalom dijelu tužba se odbija.

                  4.

                  Komisiji se nalaže snošenje troškova.

         (1)  SL C 131, 8. 4. 2019.


title: Predmet T-737/18: Presuda Općeg suda od 25. lipnja 2020.– Siberia Oriental protiv CPVO-a (Siberia) („Biljne sorte – Zahtjev za izmjenu datuma isteka oplemenjivačkog prava na biljnu sortu Zajednice Siberia za vrstu Lilium L. – Žalba podnesena žalbenom vijeću CPVO-a – Nedopuštenost – Obveza obrazlaganja – Članak 75. Uredbe (EZ) br. 2100/94 – Djelotvorna sudska zaštita – Članak 67. stavak 1. i članak 87. Uredbe br. 2100/94 – Ispravak očitih pogrešaka – Članak 53. stavak 4. Uredbe (EZ) br. 874/2009”)

text:
               17.8.2020

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 271/34

      Presuda Općeg suda od 25. lipnja 2020.– Siberia Oriental protiv CPVO-a (Siberia)
      (Predmet T-737/18) (1)

      („Biljne sorte - Zahtjev za izmjenu datuma isteka oplemenjivačkog prava na biljnu sortu Zajednice Siberia za vrstu Lilium L. - Žalba podnesena žalbenom vijeću CPVO-a - Nedopuštenost - Obveza obrazlaganja - Članak 75. Uredbe (EZ) br. 2100/94 - Djelotvorna sudska zaštita - Članak 67. stavak 1. i članak 87. Uredbe br. 2100/94 - Ispravak očitih pogrešaka - Članak 53. stavak 4. Uredbe (EZ) br. 874/2009”)
      (2020/C 271/43)
      Jezik postupka: engleski

         Stranke

         Tužitelj: Siberia Oriental BV (‘t Zand, Nizozemska) (zastupnik: T. Overdijk, odvjetnik)

         Tuženik: Ured Zajednice za biljne sorte (zastupnici: M. Ekvad, F. Mattina i O. Lamberti, agenti)

         Predmet

      Tužba podnesena protiv odluke žalbenog vijeća CPVO-a od 15. listopada 2018. (predmet A 009/2017), koja se odnosi na zahtjev za izmjenu datuma isteka oplemenjivačkog prava na biljnu sortu Zajednice Siberia za vrstu Lilium L.

         Izreka

                  1.

                  Tužba se odbija.

                  2.

                  Društvu Siberia Oriental BV nalaže se snošenje, uz vlastitih troškova, i troškova Ureda Zajednice za biljne sorte (CPVO).

         (1)  SL C 54, 11. 2. 2019.


title: Predmet T-406/20: Tužba podnesena 2. srpnja 2020. – Landesbank Baden-Württemberg protiv SRB-a

text:
               17.8.2020

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 271/52

      Tužba podnesena 2. srpnja 2020. – Landesbank Baden-Württemberg protiv SRB-a
      (Predmet T-406/20)
      (2020/C 271/64)
      Jezik postupka: njemački

         Stranke

         Tužitelj: Landesbank Baden-Württemberg (Stuttgart, Njemačka) (zastupnici: H. Berger i K. Helle, odvjetnici)

         Tuženik: Jedinstveni sanacijski odbor (SRB)

         Tužbeni zahtjev

      Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

                  —

                  poništi odluku Jedinstvenog sanacijskog odbora od 15. travnja 2020. o izračunu ex ante doprinosa Jedinstvenom fondu za sanaciju za 2020. (SRB/ES/2020/24), uključujući njezine priloge, u dijelu u kojem se pobijana odluka, uključujući Prilog I i Prilog II, odnosi na tužiteljev doprinos;

                  —

                  naloži tuženiku snošenje troškova postupka.

         Tužbeni razlozi i glavni argumenti

      Tužba se temelji na jedanaest tužbenih razloga koji su u biti istovjetni odnosno slični tužbenim razlozima istaknutim u predmetu T-405/20, DZ Hyp/SRB.


title: Zahtjev za savjetodavno mišljenje Suda EFTA-a koji je 27. ožujka 2020. podnio Vrhovni sud Norveške (Norges Høyesterett) u predmetu Norveška vlada protiv Anniken Jenny Lindberg (Predmet E-3/20) 2020/C 275/02

text:
               20.8.2020

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 275/2

      Zahtjev za savjetodavno mišljenje Suda EFTA-a koji je 27. ožujka 2020. podnio Vrhovni sud Norveške (Norges Høyesterett) u predmetu Norveška vlada protiv Anniken Jenny Lindberg
      (Predmet E-3/20)
      (2020/C 275/02)
      Dopisom Sudu EFTA-e od 27. ožujka 2020., zaprimljenim u pisarnicu Suda 14. travnja 2020., Vrhovni sud Norveške (Norges Høyesterett) podnio je zahtjev za savjetodavno mišljenje u predmetu Norveška vlada protiv Anniken Jenny Lindberg o sljedećim pitanjima:
      Članak 21. Direktive o stručnim kvalifikacijama

         1.
         Treba li članak 21. stavak 1. Direktive o stručnim kvalifikacijama tumačiti na način da država domaćin u svakom pojedinom slučaju može od podnositelja zahtjeva zatražiti da predoči i relevantni „dokaz o formalnoj osposobljenosti” iz drugog stupca točke 5.3.2. Priloga V. toj direktivi i „svjedodžbe” koje je država domaćin navela u stupcu 4. za predmetnu profesiju ili izraz „primjereno” treba tumačiti na način da država domaćin mora odrediti je li u određenom slučaju primjereno zahtijevati navedene svjedodžbe?
         Ako izraz „primjereno” treba shvatiti kao da se njime od države domaćina zahtijeva da utvrdi je li u određenom slučaju primjereno zatražiti navedene svjedodžbe:

         2.

            Koji je temelj za pravnu ocjenu i koji su čimbenici pravno relevantni za utvrđivanje „primjerenosti” zahtijevanja navedenih svjedodžbi?

         3.

            Je li relevantno to što je već sami dokaz o formalnoj osposobljenosti ujedno i dokaz osposobljavanja za koje se smatra da ispunjava minimalne kriterije iz članka 34. stavka 2. Direktive i što se svjedodžba koju se ne može predočiti odnosi na poslijediplomsku praksu?

      Prava na temelju glavnog dijela Sporazuma o EGP-u

         1.
         Je li država domaćin obvezna razmotriti zahtjev za priznavanje na temelju članaka 28. i 31. Sporazuma o EGP-u ako podnositelj zahtjeva koji je u drugoj državi članici završio osposobljavanje za profesiju na koju se primjenjuju usklađeni minimalni uvjeti osposobljavanja ne ispunjava kriterije za priznavanje na temelju članka 21. ili članka 10. Direktive o stručnim kvalifikacijama?
         Ako je odgovor potvrdan:

         2.

            Koji je temelj za pravnu ocjenu i koji su čimbenici pravno relevantni za utvrđivanje može li takav podnositelj zahtjeva ostvariti dodatna prava na temelju članka 28. ili članka 31. Sporazuma o EGP-u?

         3.

            Koliko je relevantno to što podnositelj zahtjeva nema svjedodžbu o poslijediplomskoj praksi koju je država domaćin navela u četvrtom stupcu točke 5.3.2. Priloga V. Direktivi o stručnim kvalifikacijama ako država domaćin ne zahtijeva poslijediplomsku praksu od podnositelja zahtjeva koji su prošli osposobljavanje na njezinu državnom području i ako se osposobljavanje koje je završio podnositelj zahtjeva smatra jednakovrijednim osposobljavanju koje se nudi u državi domaćinu?

         4.

            Može li se zahtijevati da se podnositelju zahtjeva daju puna prava u državi domaćinu ako dokaz o formalnoj osposobljenosti koji podnositelj zahtjeva može predočiti ne daje tom podnositelju zahtjeva jednaka profesionalna prava u matičnoj državi?


title: Predmet C-787/18: Presuda Suda (sedmo vijeće) od 26. studenoga 2020. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Högsta förvaltningsdomstolen – Švedska) – Skatteverket / Sögård Fastigheter AB (Zahtjev za prethodnu odluku – Nacionalni propis koji predviđa ispravak odbitaka poreza na dodanu vrijednost (PDV) poreznog obveznika različitog od onog koji je prvotno proveo odbitak – Prodaja nekretnine fizičkim osobama društva koje je predmetnu nekretninu iznajmljivalo kao i prethodno društvo vlasnik – Prestanak porezne obveze PDV-a zbog prodaje nekretnine fizičkim osobama)

text:
               1.2.2021

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 35/3

      Presuda Suda (sedmo vijeće) od 26. studenoga 2020. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Högsta förvaltningsdomstolen – Švedska) – Skatteverket / Sögård Fastigheter AB
      (Predmet C-787/18) (1)

      (Zahtjev za prethodnu odluku - Nacionalni propis koji predviđa ispravak odbitaka poreza na dodanu vrijednost (PDV) poreznog obveznika različitog od onog koji je prvotno proveo odbitak - Prodaja nekretnine fizičkim osobama društva koje je predmetnu nekretninu iznajmljivalo kao i prethodno društvo vlasnik - Prestanak porezne obveze PDV-a zbog prodaje nekretnine fizičkim osobama)
      (2021/C 35/03)
      Jezik postupka: švedski

         Sud koji je uputio zahtjev

      Högsta förvaltningsdomstolen

         Stranke glavnog postupka

         Tužitelj: Skatteverket

         Tuženik: Sögård Fastigheter AB

         Izreka

      Direktivu Vijeća 2006/112/EZ od 28. studenoga 2006. o zajedničkom sustavu poreza na dodanu vrijednost treba tumačiti na način da joj se protivi nacionalno zakonodavstvo koje predviđajući, na temelju članka 188. stavka 2. te direktive, da prodavatelj nekretnine nije dužan provesti ispravak odbitka ulaznog poreza na dodanu vrijednost kada će kupac tu nekretninu rabiti isključivo za transakcije kod kojih postoji pravo odbitka, također nalaže kupcu da provede ispravak tog odbitka za preostalo razdoblje ispravka, kada prodaje predmetnu nekretninu trećoj osobi koja je neće rabiti za takve transakcije.

         (1)  SL C 72, 25. 2. 2019.


title: Predmet C-815/18: Presuda Suda (veliko vijeće) od 1. prosinca 2020. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Hoge Raad der Nederlanden – Nizozemska) – Federatie Nederlandse Vakbeweging / Van den Bosch Transporten BV, Van den Bosch Transporte GmbH, Silo-Tank kft (Zahtjev za prethodnu odluku – Direktiva 96/71/EZ – Članak 1. stavak 1., članak 1. stavak 3. i članak 2. stavak 1. – Upućivanje radnika u okviru pružanja usluga – Vozači koji rade u međunarodnom cestovnom prijevozu – Područje primjene – Pojam „upućeni radnik” – Kabotaža – Članak 3. stavci 1., 3. i 8. – Članak 56. UFEU-a – Sloboda pružanja usluga – Kolektivni ugovori proglašeni univerzalno primjenjivima)

text:
               1.2.2021

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 35/3

      Presuda Suda (veliko vijeće) od 1. prosinca 2020. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Hoge Raad der Nederlanden – Nizozemska) – Federatie Nederlandse Vakbeweging / Van den Bosch Transporten BV, Van den Bosch Transporte GmbH, Silo-Tank kft
      (Predmet C-815/18) (1)

      (Zahtjev za prethodnu odluku - Direktiva 96/71/EZ - Članak 1. stavak 1., članak 1. stavak 3. i članak 2. stavak 1. - Upućivanje radnika u okviru pružanja usluga - Vozači koji rade u međunarodnom cestovnom prijevozu - Područje primjene - Pojam „upućeni radnik” - Kabotaža - Članak 3. stavci 1., 3. i 8. - Članak 56. UFEU-a - Sloboda pružanja usluga - Kolektivni ugovori proglašeni univerzalno primjenjivima)
      (2021/C 35/04)
      Jezik postupka: nizozemski

         Sud koji je uputio zahtjev

      Hoge Raad der Nederlanden

         Stranke glavnog postupka

         Tužitelj: Federatie Nederlandse Vakbeweging

         Tuženici: Van den Bosch Transporten BV, Van den Bosch Transporte GmbH, Silo-Tank kft

         Izreka

                  1.

                  Direktivu 96/71/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 16. prosinca 1996. o upućivanju radnika u okviru pružanja usluga treba tumačiti na način da se primjenjuje na transnacionalno pružanje usluga u sektoru cestovnog prometa.

                  2.

                  Članak 1. stavak 1., članak 1. stavak 3. i članak 2. stavak 1. Direktive 96/71 treba tumačiti na način da je radnik koji je zaposlen kao vozač u sektoru međunarodnog cestovnog prijevoza, u okviru ugovora o zakupu vozila između poduzetnika koji ga zapošljava, a koji ima poslovni nastan u jednoj državi članici, i poduzetnika koji se nalazi u državi članici različitoj od one u kojoj zainteresirana osoba uobičajeno radi, radnik upućen na državno područje države članice u smislu tih odredbi ako obavljanje njegova posla tijekom ograničenog razdoblja o kojem je riječ pokazuje dovoljnu vezu s tim područjem. Postojanje takve veze određuje se u okviru opće ocjene elemenata kao što su narav djelatnosti koje dotični radnik obavlja na navedenom državnom području, stupanj intenziteta veze djelatnosti tog radnika s državnim područjem svake države članice u kojoj obavlja posao kao i udio koji navedene djelatnosti u toj državi predstavljaju u cijeloj usluzi prijevoza.
                  Činjenica da vozač u međunarodnom cestovnom prijevozu kojeg je poduzetnik s poslovnim nastanom u jednoj državi članici ustupio poduzetniku s poslovnim nastanom u drugoj državi članici prima upute povezane sa svojim zadaćama i da te zadaće započinje ili dovršava u sjedištu tog drugog poduzetnika nije sama po sebi dovoljna da bi se smatralo da je taj vozač bio upućen na državno područje te druge države članice, u smislu Direktive 96/71, ako obavljanje posla navedenog vozača, na temelju drugih čimbenika, ne pokazuje dovoljnu vezu s tim državnim područjem.

                  3.

                  Članak 1. stavak 1., članak 1. stavak 3. i članak 2. stavak 1. Direktive 96/71 treba tumačiti na način da postojanje veze između poduzetnika koji su stranke ugovora o ustupanju radnika, u smislu da čine koncern, nije samo po sebi relevantno za ocjenu postojanja upućivanja radnika.

                  4.

                  Članak 1. stavak 1., članak 1. stavak 3. i članak 2. stavak 1. Direktive 96/71 treba tumačiti na način da radnika koji je zaposlen kao vozač u sektoru međunarodnog cestovnog prijevoza i koji u okviru ugovora o zakupu vozila između poduzetnika koji ga zapošljava, s poslovnim nastanom u jednoj državi članici, i poduzetnika koji se nalazi u drugoj državi članici obavlja kabotažu na državnom području države članice koja nije država na čijem državnom području uobičajeno radi u načelu treba smatrati upućenim na državno područje države članice u kojoj se ti prijevozi obavljaju. Trajanje kabotaže nebitan je element za ocjenu postojanja takvog upućivanja, ne dovodeći u pitanje moguću primjenu članka 3. stavka 3. te direktive.

                  5.

                  Članak 3. stavak 1. i članak 3. stavak 8. Direktive 96/71 treba tumačiti na način da na pitanje je li kolektivni ugovor proglašen univerzalno primjenjivim treba odgovoriti s obzirom na primjenjivo nacionalno pravo. Pojmu iz tih odredbi odgovara kolektivni ugovor koji nije bio proglašen univerzalno primjenjivim, ali čije je poštovanje za poduzetnike na koje se primjenjuje uvjet za izuzeće od primjene drugog kolektivnog ugovora koji je pak proglašen univerzalno primjenjivim i čije su odredbe u biti istovjetne onima tog drugog kolektivnog ugovora.

         (1)  SL C 122, 1. 4. 2019.


title: Predmet C-823/18 P: Presuda Suda (drugo vijeće) od 25. studenoga 2020. – Europska komisija/GEA Group AG (Žalba – Zabranjeni sporazumi – Europska tržišta toplinskih stabilizatora na bazi kositra, epoksidnog sojina ulja i estera – Utvrđivanje cijena, podjela tržištâ i razmjena osjetljivih poslovnih informacija – Primjena gornje granice od 10 % prihoda na jednog od subjekata iz sastava poduzetnika – Poništenje odluke kojom se izmjenjuje novčana kazna određena prvotnom odlukom o utvrđivanju povrede – Novčane kazne – Pojam „poduzetnik” – Solidarna odgovornost za plaćanje novčane kazne – Načelo jednakog postupanja – Dan dospijeća novčane kazne u slučaju izmjene)

text:
               1.2.2021

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 35/5

      Presuda Suda (drugo vijeće) od 25. studenoga 2020. – Europska komisija/GEA Group AG
      (Predmet C-823/18 P) (1)

      (Žalba - Zabranjeni sporazumi - Europska tržišta toplinskih stabilizatora na bazi kositra, epoksidnog sojina ulja i estera - Utvrđivanje cijena, podjela tržištâ i razmjena osjetljivih poslovnih informacija - Primjena gornje granice od 10 % prihoda na jednog od subjekata iz sastava poduzetnika - Poništenje odluke kojom se izmjenjuje novčana kazna određena prvotnom odlukom o utvrđivanju povrede - Novčane kazne - Pojam „poduzetnik” - Solidarna odgovornost za plaćanje novčane kazne - Načelo jednakog postupanja - Dan dospijeća novčane kazne u slučaju izmjene)
      (2021/C 35/05)
      Jezik postupka: engleski

         Stranke

         Žalitelj: Europska komisija (zastupnici: u početku T. Christoforou, P. Rossi i V. Bottka, a zatim P. Rossi i V. Bottka agenti)

         Druga stranka u postupku: GEA Group AG (zastupnici: C. Wagner i I. du Mont, Rechtsanwälte)

         Izreka

                  1.

                  Ukida se presuda Općeg suda Europske unije od 18. listopada 2018., GEA Group/Komisija (T-640/16, EU:T:2018:700).

                  2.

                  Predmet T-640/16 vraća se na ponovno odlučivanje Općem sudu Europske unije.

                  3.

                  O troškovima će se odlučiti naknadno.

         (1)  SL C 93, 11. 3. 2019.


title: Predmet C-44/19: Presuda Suda (peto vijeće) od 3. prosinca 2020. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Tribunal Supremo – Španjolska) – Repsol Petróleo, SA/Administración General del Estado (Zahtjev za prethodnu odluku – Direktiva 2003/96/EZ – Oporezivanje energenata i električne energije – Članak 21. stavak 3. – Nepostojanje oporezivog događaja – Potrošnja energenata u poslovnom prostoru poduzeća u kojem su proizvedeni ostvarena za proizvodnju konačnih energenata, prilikom koje su također neizbježno dobiveni neenergenti)

text:
               1.2.2021

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 35/5

      Presuda Suda (peto vijeće) od 3. prosinca 2020. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Tribunal Supremo – Španjolska) – Repsol Petróleo, SA/Administración General del Estado
      (Predmet C-44/19) (1)

      (Zahtjev za prethodnu odluku - Direktiva 2003/96/EZ - Oporezivanje energenata i električne energije - Članak 21. stavak 3. - Nepostojanje oporezivog događaja - Potrošnja energenata u poslovnom prostoru poduzeća u kojem su proizvedeni ostvarena za proizvodnju konačnih energenata, prilikom koje su također neizbježno dobiveni neenergenti)
      (2021/C 35/06)
      Jezik postupka: španjolski

         Sud koji je uputio zahtjev

      Tribunal Supremo

         Stranke glavnog postupka

         Tužitelji: Repsol Petróleo, SA

         Tuženik: Administración General del Estado

         Izreka

      Članak 21. stavak 3. prvu rečenicu Direktive Vijeća 2003/96 od 27. listopada 2003. o restrukturiranju sustava Zajednice za oporezivanje energenata i električne energije treba tumačiti na način da, kada poduzeće koje proizvodi energente namijenjene korištenju kao gorivo troši energente koje je samo proizvelo i koje tim postupkom također neizbježno dobije proizvode koji nisu energenti koji imaju ekonomsku vrijednost, dio potrošnje koji dovodi do dobivanja takvih neenergenata nije obuhvaćen iznimkom od činjeničnog stanja oporezivosti kojim nastaje obveza plaćanja poreza na energente predviđenom u toj odredbi.

         (1)  SL C 155, 6. 5. 2019.


title: Predmet C-49/19: Presuda Suda (peto vijeće) od 25. studenoga 2020. – Europska komisija/Portugalska Republika (Povreda obveze države članice – Elektroničke komunikacije – Univerzalna usluga i prava korisnika u vezi s elektroničkim komunikacijskim mrežama i uslugama – Direktiva 2002/22/EZ – Mreže i usluge – Članak 13. – Financiranje obveza pružanja univerzalne usluge – Mehanizam podjele troškova – Načela transparentnosti, minimalnog narušavanja tržišta, nediskriminacije i razmjernosti)

text:
               1.2.2021

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 35/6

      Presuda Suda (peto vijeće) od 25. studenoga 2020. – Europska komisija/Portugalska Republika
      (Predmet C-49/19) (1)

      (Povreda obveze države članice - Elektroničke komunikacije - Univerzalna usluga i prava korisnika u vezi s elektroničkim komunikacijskim mrežama i uslugama - Direktiva 2002/22/EZ - Mreže i usluge - Članak 13. - Financiranje obveza pružanja univerzalne usluge - Mehanizam podjele troškova - Načela transparentnosti, minimalnog narušavanja tržišta, nediskriminacije i razmjernosti)
      (2021/C 35/07)
      Jezik postupka: portugalski

         Stranke

         Tužitelj: Europska komisija (zastupnici: L. Nicolae, P. Costa de Oliveira i G. Braga da Cruz, a zatim L. Nicolae i G. Braga da Cruz, agenti)

         Tuženik: Portugalska Republika (zastupnici: L. Inez Fernandes, P. Barros da Costa i J. Marques, agenti, uz asistenciju D. Silve Moraisa, advogado)

         Izreka

                  1.

                  Tužba se odbija.

                  2.

                  Europskoj Komisiji nalaže se snošenje troškova.

         (1)  SL C 112, 25. 3. 2019.


title: Predmet C-62/19: Presuda Suda (četvrto vijeće) od 3. prosinca 2020. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Tribunalul Bucureşti – Rumunjska) – Star Taxi App SRL/Unitatea Administrativ Teritorială Municipiul Bucureşti prin Primar General, Consiliul General al Municipiului Bucureşti (Zahtjev za prethodnu odluku – Članak 56. UFEU-a – Primjenjivost – Potpuno unutarnja situacija – Direktiva 2000/31/EZ – Članak 2. točka (a) – Pojam „usluge informacijskog društva” – Članak 3. stavci 2. i 4. – Članak 4. – Primjenjivost – Direktiva 2006/123/EZ – Usluge – Poglavlje III. (Sloboda poslovnog nastana za pružatelje usluga) i IV. (Slobodno kretanje usluga) – Mogućnost pozivanja – Članci 9. i 10. – Direktiva (EU) 2015/1535 – Članak 1. stavak 1. točke (e) i (f) – Pojam „propis o uslugama” – Pojam „tehnički propis” – Članak 5. stavak 1. – Nepostojanje prethodnog obavještavanja – Mogućnost pozivanja – Djelatnost povezivanja osoba koje se žele koristiti gradskim prijevozom i ovlaštenih vozača autotaksija putem aplikacije za pametni telefon – Kvalifikacija – Nacionalni propis koji tu djelatnost uvjetuje sustavom prethodnog ovlašćivanja)

text:
               1.2.2021

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 35/7

      Presuda Suda (četvrto vijeće) od 3. prosinca 2020. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Tribunalul Bucureşti – Rumunjska) – Star Taxi App SRL/Unitatea Administrativ Teritorială Municipiul Bucureşti prin Primar General, Consiliul General al Municipiului Bucureşti
      (Predmet C-62/19) (1)

      (Zahtjev za prethodnu odluku - Članak 56. UFEU-a - Primjenjivost - Potpuno unutarnja situacija - Direktiva 2000/31/EZ - Članak 2. točka (a) - Pojam „usluge informacijskog društva” - Članak 3. stavci 2. i 4. - Članak 4. - Primjenjivost - Direktiva 2006/123/EZ - Usluge - Poglavlje III. (Sloboda poslovnog nastana za pružatelje usluga) i IV. (Slobodno kretanje usluga) - Mogućnost pozivanja - Članci 9. i 10. - Direktiva (EU) 2015/1535 - Članak 1. stavak 1. točke (e) i (f) - Pojam „propis o uslugama” - Pojam „tehnički propis” - Članak 5. stavak 1. - Nepostojanje prethodnog obavještavanja - Mogućnost pozivanja - Djelatnost povezivanja osoba koje se žele koristiti gradskim prijevozom i ovlaštenih vozača autotaksija putem aplikacije za pametni telefon - Kvalifikacija - Nacionalni propis koji tu djelatnost uvjetuje sustavom prethodnog ovlašćivanja)
      (2021/C 35/09)
      Jezik postupka: rumunjski

         Sud koji je uputio zahtjev

      Tribunalul Bucureşti

         Stranke glavnog postupka

         Tužitelj: Star Taxi App SRL

         Tuženici: Unitatea Administrativ Teritorială Municipiul Bucureşti prin Primar General, Consiliul General al Municipiului Bucureşti

         uz sudjelovanje: IB, Camera Naţională a Taximetriştilor din România, D’Artex Star SRL, Auto Cobălcescu SRL, Cristaxi Service SRL

         Izreka

                  1.

                  Članak 2. točku (a) Direktive 2000/31/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 8. lipnja 2000. o određenim pravnim aspektima usluga informacijskog društva na unutarnjem tržištu, posebno elektroničke trgovine (Direktiva o elektroničkoj trgovini), koji upućuje na članak 1. stavak 1. točku (b) Direktive (EU) 2015/1535 Europskog parlamenta i Vijeća od 9. rujna 2015. o utvrđivanju postupka pružanja informacija u području tehničkih propisa i pravila o uslugama informacijskog društva, treba tumačiti na način da usluga posredovanja koja se sastoji od toga da se, putem aplikacije za pametni telefon i uz plaćanje naknade, povezuju osobe koje se žele koristiti gradskim prijevozom i ovlašteni vozači autotaksija, za koju je pružatelj navedene usluge u tu svrhu sklopio ugovore o pružanju usluga s tim vozačima uz plaćanje mjesečne pretplate kao protučinidbe, pri čemu im ne prenosi narudžbe, ne određuje cijenu vožnje niti osigurava naplatu od tih osoba koje tu cijenu plaćaju izravno vozaču autotaksija i ne izvršava nadzor nad kvalitetom vozila i njihovih vozača kao ni nad njihovim ponašanjem, čini „uslugu informacijskog društva” u smislu te odredbe.

                  2.

                  Članak 1. stavak 1. točku (f) Direktive 2015/1535 treba tumačiti na način da „uslugu informacijskog društva” u smislu te odredbe ne čini propis lokalnog tijela koji pružanje usluge posredovanja predmet koje je povezivanje – putem aplikacije za pametni telefon i uz plaćanje naknade – osoba koje se žele koristiti gradskim prijevozom i ovlaštenih vozača autotaksija i koja je obuhvaćena kvalifikacijom „usluge informacijskog društva” u smislu članka 1. stavka 1. točke (b) Direktive 2015/1535 uvjetuje izdavanjem prethodnog ovlaštenja kojem već podliježu drugi pružatelji usluga rezervacije autotaksija.

                  3.

                  Članak 56. UFEU-a, članak 3. stavke 2. i 4. Direktive 2000/31 kao i članak 16. Direktive 2006/123/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 12. prosinca 2006. o uslugama na unutarnjem tržištu treba tumačiti na način da se ne primjenjuju na spor u kojem su svi relevantni elementi ograničeni na samo jednu državu članicu.
                  Članak 4. Direktive 2000/31 treba tumačiti na način da se ne primjenjuje na propis države članice koji pružanje usluge posredovanja predmet koje je povezivanje – putem aplikacije za pametni telefon i uz plaćanje naknade – osoba koje se žele koristiti gradskim prijevozom i ovlaštenih vozača autotaksija i koja je obuhvaćena kvalifikacijom „usluga informacijskog društva”, u smislu članka 2. točke (a) Direktive 2000/31 koji upućuje na članak 1. stavak 1. točku (b) Direktive 2015/1535, uvjetuje izdavanjem prethodnog ovlaštenja kojem već podliježu drugi pružatelji usluga rezervacije autotaksija.
                  Članke 9. i 10. Direktive 2006/123 treba tumačiti na način da im se protivi propis države članice koji pružanje usluge posredovanja predmet koje je povezivanje – putem pametnog telefona i uz plaćanje naknade – osoba koje se žele koristiti gradskim prijevozom i ovlaštenih vozača autotaksija uvjetuje izdavanjem ovlaštenja koje prethodi izvršavanju njihove djelatnosti ako uvjeti za izdavanje tog ovlaštenja ne odgovaraju zahtjevima koji su predviđeni tim člankom, osobito time što nameću tehničke zahtjeve koji ne odgovaraju predmetnoj usluzi, što treba provjeriti sud koji je uputio zahtjev.

         (1)  SL C 164, 13. 5. 2019.


title: Spojeni predmeti C-225/19 i C-226/19: Presuda Suda (veliko vijeće) od 24. studenoga 2020. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Rechtbank Den Haag zittingsplaats Haarlem – Nizozemska) – R.N.N.S. (C-225/19), K.A. (C-226/19)/Minister van Buitenlandse Zaken (Zahtjev za prethodnu odluku – Područje slobode, sigurnosti i pravde – Zakonik Zajednice o vizama – Uredba (EZ) br. 810/2009 – Članak 32. stavci 1. do 3. – Odluka o odbijanju vize – Prilog VI. – Standardni obrazac – Obrazloženje – Prijetnja za javni poredak, unutarnju sigurnost ili javno zdravlje ili za međunarodne odnose jedne ili više država članica – Članak 22. – Postupak prethodnog savjetovanja sa središnjim tijelima drugih država članica – Prigovor na izdavanje vize – Pravno sredstvo protiv odluke o odbijanju vize – Opseg sudskog nadzora – Članak 47. Povelje Europske unije o temeljnim pravima – Pravo na djelotvoran pravni lijek)

text:
               1.2.2021

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 35/10

      Presuda Suda (veliko vijeće) od 24. studenoga 2020. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Rechtbank Den Haag zittingsplaats Haarlem – Nizozemska) – R.N.N.S. (C-225/19), K.A. (C-226/19)/Minister van Buitenlandse Zaken
      (Spojeni predmeti C-225/19 i C-226/19) (1)

      (Zahtjev za prethodnu odluku - Područje slobode, sigurnosti i pravde - Zakonik Zajednice o vizama - Uredba (EZ) br. 810/2009 - Članak 32. stavci 1. do 3. - Odluka o odbijanju vize - Prilog VI. - Standardni obrazac - Obrazloženje - Prijetnja za javni poredak, unutarnju sigurnost ili javno zdravlje ili za međunarodne odnose jedne ili više država članica - Članak 22. - Postupak prethodnog savjetovanja sa središnjim tijelima drugih država članica - Prigovor na izdavanje vize - Pravno sredstvo protiv odluke o odbijanju vize - Opseg sudskog nadzora - Članak 47. Povelje Europske unije o temeljnim pravima - Pravo na djelotvoran pravni lijek)
      (2021/C 35/11)
      Jezik postupka: nizozemski

         Sud koji je uputio zahtjev

      Rechtbank Den Haag zittingsplaats Haarlem

         Stranke glavnog postupka

         Tužitelji: R.N.N.S. (C-225/19), K.A. (C-226/19)

         Tuženik: Minister van Buitenlandse Zaken

         Izreka

      Članak 32. stavke 2. i 3. Uredbe (EZ) br. 810/2009 Europskog parlamenta i Vijeća od 13. srpnja 2009. o uspostavi Zakonika Zajednice o vizama, kako je izmijenjena Uredbom (EU) br. 610/2013 Europskog parlamenta i Vijeća od 26. lipnja 2013., u vezi s člankom 47. Povelje Europske unije o temeljnim pravima, treba tumačiti, s jedne strane, na način da obvezuje državu članicu koja je donijela konačnu odluku o odbijanju izdavanja vize na temelju članka 32. stavka 1. točke (a) podtočke vi. Uredbe br. 810/2009, kako je izmijenjena Uredbom br. 610/2013, zbog toga što je druga država članica istaknula prigovor na izdavanje vize, da u toj odluci navede državu članicu koja je istaknula takav prigovor, poseban razlog odbijanja koji se temelji na tom prigovoru uz, prema potrebi, njegovo obrazloženje, kao i tijelo kojem se podnositelj zahtjeva za vizu može obratiti kako bi doznao koji su mu pravni lijekovi na raspolaganju u toj drugoj državi članici te, s druge strane, na način da, kad se protiv te iste odluke podnese pravno sredstvo na temelju članka 32. stavka 3. Uredbe br. 810/2009, kako je izmijenjena Uredbom br. 610/2013, sudovi države članice koja je donijela potonju odluku ne mogu ispitati materijalnu zakonitost prigovora na izdavanje vize koji je istaknula druga država članica.

         (1)  SL C 187, 3. 6. 2019.


title: Predmet C-269/19: Presuda Suda (prvo vijeće) od 25. studenoga 2020. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputila Curtea de Apel Cluj – Rumunjska) – Banca B. SA/A.A.A. (Zahtjev za prethodnu odluku – Zaštita potrošača – Nepoštene odredbe u potrošačkim ugovorima – Direktiva 93/13/EEZ – Posljedice utvrđivanja nepoštenosti neke odredbe – Zamjena nepoštene odredbe – Način izračuna promjenjive kamatne stope – Dopuštenost – Upućivanje stranaka na pregovore)

text:
               1.2.2021

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 35/10

      Presuda Suda (prvo vijeće) od 25. studenoga 2020. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputila Curtea de Apel Cluj – Rumunjska) – Banca B. SA/A.A.A.
      (Predmet C-269/19) (1)

      (Zahtjev za prethodnu odluku - Zaštita potrošača - Nepoštene odredbe u potrošačkim ugovorima - Direktiva 93/13/EEZ - Posljedice utvrđivanja nepoštenosti neke odredbe - Zamjena nepoštene odredbe - Način izračuna promjenjive kamatne stope - Dopuštenost - Upućivanje stranaka na pregovore)
      (2021/C 35/12)
      Jezik postupka: rumunjski

         Sud koji je uputio zahtjev

      Curtea de Apel Cluj

         Stranke glavnog postupka

         Tužitelj: Banca B. SA

         Tuženik: A.A.A.

         Izreka

      Članak 6. stavak 1. Direktive Vijeća 93/13/EEZ od 5. travnja 1993. o nepoštenim uvjetima u potrošačkim ugovorima treba tumačiti na način da, nakon utvrđenja nepoštenosti odredbi kojima se definira mehanizam određivanja promjenjive kamatne stope u ugovoru o zajmu kao što je onaj o kojem je riječ u glavnom postupku i kada taj ugovor ne može ostati na snazi nakon uklanjanja predmetnih nepoštenih odredbi, kad bi poništenje navedenog ugovora imalo osobito štetne posljedice za potrošača i kad ne postoji dispozitivna odredba nacionalnog prava, nacionalni sud mora poduzeti, vodeći računa o cjelokupnom unutarnjem pravu, sve mjere potrebne za zaštitu potrošača od osobito štetnih posljedica koje bi mogle nastati poništenjem predmetnog ugovora. U okolnostima poput onih u glavnom postupku ništa se osobito ne protivi tomu da nacionalni sud uputi stranke na pregovaranje radi utvrđivanja načina izračuna kamatne stope, pod uvjetom da utvrdi okvir tih pregovora i da je njihov cilj uspostaviti stvarnu ravnotežu između prava i obveza suugovaratelja, vodeći osobito računa o cilju zaštite potrošača na kojem se temelji Direktiva 93/13.

         (1)  SL C 238, 15. 7.2019.


title: Predmet C-302/19: Presuda Suda (peto vijeće) od 25. studenoga 2020. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Corte suprema di cassazione – Italija) – Istituto nazionale della previdenza sociale/WS (Zahtjev za prethodnu odluku – Direktiva 2011/98/EU – Prava radnika iz trećih zemalja nositelja jedinstvene dozvole – Članak 12. – Pravo na jednako postupanje – Socijalna sigurnost – Propis države članice kojom se za potrebe određivanja prava na obiteljsko davanje isključuju članovi obitelji nositelja jedinstvene dozvole koji ne borave na državnom području te države članice)

text:
               1.2.2021

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 35/11

      Presuda Suda (peto vijeće) od 25. studenoga 2020. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Corte suprema di cassazione – Italija) – Istituto nazionale della previdenza sociale/WS
      (Predmet C-302/19) (1)

      (Zahtjev za prethodnu odluku - Direktiva 2011/98/EU - Prava radnika iz trećih zemalja nositelja jedinstvene dozvole - Članak 12. - Pravo na jednako postupanje - Socijalna sigurnost - Propis države članice kojom se za potrebe određivanja prava na obiteljsko davanje isključuju članovi obitelji nositelja jedinstvene dozvole koji ne borave na državnom području te države članice)
      (2021/C 35/13)
      Jezik postupka: talijanski

         Sud koji je uputio zahtjev

      Corte suprema di cassazione

         Stranke glavnog postupka

         Tužitelj: Istituto nazionale della previdenza sociale

         Tuženik: WS

         Izreka

      Članak 12. stavak 1. točku (e) Direktive 2011/98/EU Europskog parlamenta i Vijeća od 13. prosinca 2011. o jedinstvenom postupku obrade zahtjeva za izdavanje jedinstvene dozvole za boravak i rad državljanima trećih zemalja na državnom području države članice te o zajedničkom skupu prava za radnike iz trećih zemalja koji zakonito borave u državi članici treba tumačiti na način da mu se protivi propis države članice na temelju kojeg se radi utvrđivanja prava na davanja iz sustava socijalne sigurnosti ne uzimaju u obzir članovi obitelji nositelja jedinstvene dozvole u smislu članka 2. točke (c) te direktive koji ne borave na državnom području te države članice nego u trećoj zemlji, dok se uzimaju u obzir članovi obitelji državljanina te države članice koji borave u trećoj zemlji.

         (1)  SL C 288, 26. 8. 2019.


title: Predmet C-303/19: Presuda Suda (peto vijeće) od 25. studenoga 2020. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Corte suprema di cassazione – Italija) – Istituto nazionale della previdenza sociale/VR (Zahtjev za prethodnu odluku – Direktiva 2003/109/EZ – Status državljana trećih zemalja s dugotrajnim boravkom – Članak 11. – Pravo na jednako postupanje – Socijalna sigurnost – Propis države članice kojim se za utvrđivanje prava na obiteljsko davanje isključuju članovi obitelji osobe s dugotrajnim boravkom koji ne borave na državnom području te države članice)

text:
               1.2.2021

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 35/12

      Presuda Suda (peto vijeće) od 25. studenoga 2020. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Corte suprema di cassazione – Italija) – Istituto nazionale della previdenza sociale/VR
      (Predmet C-303/19) (1)

      (Zahtjev za prethodnu odluku - Direktiva 2003/109/EZ - Status državljana trećih zemalja s dugotrajnim boravkom - Članak 11. - Pravo na jednako postupanje - Socijalna sigurnost - Propis države članice kojim se za utvrđivanje prava na obiteljsko davanje isključuju članovi obitelji osobe s dugotrajnim boravkom koji ne borave na državnom području te države članice)
      (2021/C 35/14)
      Jezik postupka: talijanski

         Sud koji je uputio zahtjev

      Corte suprema di cassazione

         Stranke glavnog postupka

         Tužitelj: Istituto nazionale della previdenza sociale

         Tuženik: VR

         Izreka

      Članak 11. stavak 1. točka (d) Direktive Vijeća 2003/109/EZ od 25. studenoga 2003. o statusu državljana trećih zemalja s dugotrajnim boravkom treba tumačiti na način da mu se protivi propis države članice na temelju kojeg se radi utvrđivanja prava na davanja iz sustava socijalne sigurnosti ne uzimaju u obzir članovi obitelji osobe s dugotrajnim boravkom u smislu članka 2. točke (b) te direktive koji ne borave na državnom području te države članice nego u trećoj zemlji, dok se uzimaju u obzir članovi obitelji državljanina te države članice koji borave u trećoj zemlji, ako ta država članica nije izrazila svoju namjeru da se poziva na to odstupanje od jednakog postupanja dopuštenog člankom 11. stavkom 2. navedene direktive prilikom njezina prenošenja u nacionalno pravo.

         (1)  SL C 288, 26. 8. 2019.