title: Predmet C-302/20: Presuda Suda (veliko vijeće) od 15. ožujka 2022. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Cour d'appel de Paris – Francuska) – M. A/Autorité des marchés financiers (AMF) („Zahtjev za prethodnu odluku – Jedinstveno tržište za financijske usluge – Zlouporaba tržišta – Direktive 2003/6/EZ i 2003/124/EZ – „Povlaštena informacija” – Pojam – Informacija „precizne narav” – Informacija o skorašnjoj objavi novinskog članka kojim se prenosi glasina na tržištu koja se odnosi na izdavatelja financijskih instrumenata – Nezakonitost otkrivanja povlaštene informacije – Iznimke – Uredba (EU) br. 596/2014 – Članak 10. – Otkrivanje povlaštene informacije u okviru uobičajenog obavljanja profesije – Članak 21. – Otkrivanje povlaštene informacije za potrebe novinarstva – Sloboda tiska i sloboda izražavanja – Novinarovo otkrivanje uobičajenom izvoru informacija informacije o skorašnjoj objavi novinskog članka”)

text:
               10.5.2022

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 191/4

      Presuda Suda (veliko vijeće) od 15. ožujka 2022. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Cour d'appel de Paris – Francuska) – M. A/Autorité des marchés financiers (AMF)
      (Predmet C-302/20) (1)

      („Zahtjev za prethodnu odluku - Jedinstveno tržište za financijske usluge - Zlouporaba tržišta - Direktive 2003/6/EZ i 2003/124/EZ - „Povlaštena informacija” - Pojam - Informacija „precizne narav” - Informacija o skorašnjoj objavi novinskog članka kojim se prenosi glasina na tržištu koja se odnosi na izdavatelja financijskih instrumenata - Nezakonitost otkrivanja povlaštene informacije - Iznimke - Uredba (EU) br. 596/2014 - Članak 10. - Otkrivanje povlaštene informacije u okviru uobičajenog obavljanja profesije - Članak 21. - Otkrivanje povlaštene informacije za potrebe novinarstva - Sloboda tiska i sloboda izražavanja - Novinarovo otkrivanje uobičajenom izvoru informacija informacije o skorašnjoj objavi novinskog članka”)
      (2022/C 191/04)
      Jezik postupka: francuski

         Sud koji je uputio zahtjev

      Cour d'appel de Paris

         Stranke glavnog postupka

         Tužitelj: M. A

         Tuženik: Autorité des marchés financiers (AMF)

         Izreka

                  1.

                  Članak 1. točku 1. Direktive 2003/6/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 28. siječnja 2003. o trgovanju na temelju povlaštenih informacija i manipuliranju tržištem (zlouporabi tržišta) treba tumačiti na način da za potrebe kvalifikacije povlaštene informacije informacija koja se odnosi na skorašnju objavu novinskog članka kojim se prenosi glasina na tržištu o izdavatelju financijskih instrumenata može biti informacija „precizne naravi” u smislu te odredbe i članka 1. stavka 1. Direktive 2003/124/EZ od 22. prosinca 2003. o provedbi Direktive 2003/6 u pogledu definicije i javnog objavljivanja povlaštenih informacija i definicije manipuliranja tržištem i da su u svrhu ocjene navedene precizne naravi relevantni, pod uvjetom da su bili priopćeni prije te objave, činjenica da će taj novinski članak navesti cijenu po kojoj će biti kupljeni vrijednosni papiri tog izdavatelja u okviru moguće ponude za preuzimanje kao i identitet novinara koji je potpisao navedeni članak i novinska kuća koja će ga objaviti. Što se tiče stvarnog utjecaja te objave na cijene vrijednosnih papira na koje se ona odnosi, iako ona može činiti dokaz ex post o preciznoj naravi navedene informacije, ona sama po sebi, bez ispitivanja drugih elemenata koji su bili poznati ili otkriveni prije navedene objave, ne može biti dovoljna da se utvrdi takva precizna narav.

                  2.

                  Članak 21. Uredbe (EU) br. 596/2014 Europskog parlamenta i Vijeća od 16. travnja 2014. o zlouporabi tržišta (Uredba o zlouporabi tržišta) te stavljanju izvan snage Direktive 2003/6 i direktiva Komisije 2003/124/EZ, 2003/125/EZ i 2004/72/EZ treba tumačiti na način da je novinar otkrio informaciju „za potrebe novinarstva” u smislu tog članka jednom od svojih uobičajenih izvora o skorašnjoj objavi novinskog članka sa svojim potpisom kojim se prenosi glasina na tržištu onda kada je to otkrivanje bilo nužno kako bi se dobro izvršila novinarska aktivnost, koja uključuje pripremna istraživanja za objave.

                  3.

                  Članke 10. i 21. Uredbe br. 596/2014 treba tumačiti na način da je novinar zakonito otkrio povlaštenu informaciju onda kada se to mora smatrati potrebnim za obavljanje njegova zanimanja i kada se to učini uz poštovanje načela proporcionalnosti.

         (1)  SL C 313, 21. 9. 2020.


title: Predmet C-174/22: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 8. ožujka 2022. uputio Vrhoven kasacionen sad (Bugarska) – kazneni postupak protiv EV

text:
               10.5.2022

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 191/24

      Zahtjev za prethodnu odluku koji je 8. ožujka 2022. uputio Vrhoven kasacionen sad (Bugarska) – kazneni postupak protiv EV
      (Predmet C-174/22)
      (2022/C 191/30)
      Jezik postupka: bugarski

         Sud koji je uputio zahtjev

      Vrhoven kasacionen sad

         Stranke glavnog postupka

      EV

         Prethodno pitanje

      Dopušta li se odredbama Uredbe (EZ) br. 273/2004 (1) Europskog parlamenta i Vijeća od 11. veljače 2004., kojima se dopunjuje blanketna odredba članka 354.a Nakazatelen kodeksa (Kazneni zakonik) u vezi s člankom 3. stavkom 4. Zakona za kontrol varhu narkotičnite veštestva i prekursorite (Zakon o nadzoru nad opojnim sredstvima i prekursorima za droge), da se osobu proglasi krivom zbog posjedovanja tvari iz kategorije 3. Priloga I., odnosno zbog dvije litre toluena?

         (1)  Uredba (EZ) br. 273/2004 Europskog parlamenta i Vijeća od 11. veljače 2004. o prekursorima za droge (SL 2004., L 47, str. 1.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 15., svezak 6., str. 83.)


title: Predmet C-99/22: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 14. veljače 2022. uputio Symvoulio tis Epikrateias (Grčka) – Kapniki A. Michailidis A.E./Organismos Pliromon kai Elegchou Koinotikon Enischyseon Prosanatolismou kai Eggyiseon (OPEKEPE), Ypourgos Agrotikis Anaptyxis kai Trofimon

text:
               10.5.2022

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 191/17

      Zahtjev za prethodnu odluku koji je 14. veljače 2022. uputio Symvoulio tis Epikrateias (Grčka) – Kapniki A. Michailidis A.E./Organismos Pliromon kai Elegchou Koinotikon Enischyseon Prosanatolismou kai Eggyiseon (OPEKEPE), Ypourgos Agrotikis Anaptyxis kai Trofimon
      (Predmet C-99/22)
      (2022/C 191/22)
      Jezik postupka: grčki

         Sud koji je uputio zahtjev

      Symvoulio tis Epikrateias

         Stranke

         Žalitelj: Kapniki A. Michailidis A.E.

         Druge stranke u žalbenom postupku: Organismos Pliromon kai Elegchou Koinotikon Enischyseon Prosanatolismou kai Eggyiseon (OPEKEPE), Ypourgos Agrotikis Anaptyxis kai Trofimon

         Prethodno pitanje

      Povređuju li se načelo zabrane retroaktivnosti pravnih pravila i načelo zaštite legitimnih očekivanja člankom 3. stavkom 3. Uredbe Vijeća (EEZ) br. 2062/92 od 30. lipnja 1992. (1), kojim se utvrđuje da se premija smanjuje za 30 % za količinu lista duhana niže kvalitete koja premašuje najveći postotak iz Priloga IV., ako količina lista duhana niže kvalitete koji je kupio određeni prerađivač u odnosu na ukupnu kupnju sorte o kojoj je riječ premašuje taj postotak?

         (1)  Uredba Vijeća (EEZ) br. 2062/92 od 30. lipnja 1992. o utvrđivanju ciljnih cijena, interventnih cijena te premija koje se dodjeljuju kupcima lista duhana, izvedenih interventnih cijena baliranog duhana, referentnih kvaliteta i proizvodnih područja za berbu u 1992. (SL 1992., L 215, str. 22.)


title: Predmet T-112/22: Tužba podnesena 2. ožujka 2022. – Svenska Bankföreningen i Länsförsäkringar Bank/Komisija

text:
               10.5.2022

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 191/31

      Tužba podnesena 2. ožujka 2022. – Svenska Bankföreningen i Länsförsäkringar Bank/Komisija
      (Predmet T-112/22)
      (2022/C 191/40)
      Jezik postupka: engleski

         Stranke

         Tužitelji: Ideella föreningen Svenska Bankföreningen med firma Svenska Bankföreningen, Näringsverksamhet (Stockholm, Švedska), Länsförsäkringar Bank AB (Stockholm) (zastupnici: P. Hansson, M. Eriksson i M. Persson, odvjetnici)

         Tuženik: Europska komisija

         Tužbeni zahtjev

      Tužitelji od Općeg suda zahtijevaju da:

                  —

                  poništi Komisijinu odluku od 24. studenoga 2021. u predmetu SA.56348(2021/N) Švedska: Švedski porez na kreditne institucije (1);

                  —

                  naloži Komisiji snošenje troškova.

         Tužbeni razlozi i glavni argumenti

      U prilog tužbi, tužitelji ističu jedan tužbeni razlog, koji se temelji na tvrdnji da je Europska komisija povrijedila postupovna prava tužiteljâ jer nije pokrenula službeni istražni postupak.
      Tvrde da je Komisija objektivno imala ozbiljne poteškoće tijekom prethodnog ispitivanja prijavljene mjere i da je trebala pokrenuti službeni istražni postupak. Na primjer:

                  —

                  Tužitelji navode da Komisija nije uzela u obzir činjenicu da parametri referentnog sustava koje je Komisija utvrdila očito nisu bili u skladu s ciljem poreza na rizik.

                  —

                  Tužitelji nadalje tvrde da Komisija nije uzela u obzir činjenicu da su kreditne institucije koje podliježu ili ne podliježu porezu na rizik u pravno i činjenično usporedivim situacijama u smislu cilja poreznog sustava.

                  —

                  Tvrde i da Komisija prilikom ocjene poreznog praga nije pravilno primijenila sudsku praksu Suda.

                  —

                  Tužitelji također tvrde da Komisija nije uzela u obzir činjenicu da razlika u postupanju nije bila opravdana i da ni u kojem slučaju nije bila proporcionalna.

                  —

                  Konačno, tužitelji tvrde da je ispitivanje koje je Komisija provela tijekom postupka prethodnog ispitivanja bilo nedostatno i nepotpuno.

         (1)  COM(2021) 8637 final i vidjeti objavu u SL 2021., C 511, str. 2.


title: Predmet C-118/22: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 17. veljače 2022. uputio Varhoven administrativen sad (Bugarska) – NG/Direktor na Glavna direktsia „Natsionalna politsia” pri MVR – Sofia

text:
               10.5.2022

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 191/18

      Zahtjev za prethodnu odluku koji je 17. veljače 2022. uputio Varhoven administrativen sad (Bugarska) – NG/Direktor na Glavna direktsia „Natsionalna politsia” pri MVR – Sofia
      (Predmet C-118/22)
      (2022/C 191/23)
      Jezik postupka: bugarski

         Sud koji je uputio zahtjev

      Varhoven administrativen sad

         Stranke glavnog postupka

         Žalitelj u kasacijskom postupku: NG

         Druga stranka u kasacijskom postupku: Direktor na Glavna direktsia „Natsionalna politsia” pri MVR – Sofia

         Prethodno pitanje

      Može li se članak 5. u vezi s člankom 13. stavkom 2. točkom (b) i člankom 13. stavkom 3. Direktive (EU) 2016/680 (1) Europskog parlamenta i Vijeća od 27. travnja 2016. o zaštiti pojedinaca u vezi s obradom osobnih podataka od strane nadležnih tijela u svrhe sprečavanja, istrage, otkrivanja ili progona kaznenih djela ili izvršavanja kaznenih sankcija i o slobodnom kretanju takvih podataka te o stavljanju izvan snage Okvirne odluke Vijeća 2008/977/PUP tumačiti na način da su dopuštene nacionalne zakonodavne mjere koje dovode do gotovo neograničenog prava na obradu osobnih podataka koju provode nadležna tijela u svrhe sprečavanja, istrage, otkrivanja ili progona kaznenih djela ili izvršavanja kaznenih sankcija i/ili do ukidanja prava ispitanika na ograničavanje obrade, brisanje ili uništavanje njegovih podataka?

         (1)  SL 2016., L 119, str. 89.


title: Predmet C-394/21: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 28. lipnja 2021. podnijela Curtea de Apel Bucureşti (Rumunjska) – Bursa Română de Mărfuri SA/ Autoritatea naţională de reglementare în domeniul energiei (ANRE)

text:
               10.5.2022

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 191/5

      Zahtjev za prethodnu odluku koji je 28. lipnja 2021. podnijela Curtea de Apel Bucureşti (Rumunjska) – Bursa Română de Mărfuri SA/ Autoritatea naţională de reglementare în domeniul energiei (ANRE)
      (Predmet C-394/21)
      (2022/C 191/05)
      Jezik postupka: rumunjski

         Sud koji je uputio zahtjev

      Curtea de Apel Bucureşti

         Stranke

         Tužitelj: Bursa Română de Mărfuri SA

         Tuženik: Autoritatea naţională de reglementare în domeniul energiei (ANRE)

         Intervenijent: Federația Europeană a Comercianților de Energie

         Prethodna pitanja

                  1.

                  Zabranjuje li se Uredbom (EU) 2019/943 Europskog parlamenta i Vijeća od 5. lipnja 2019. o unutarnjem tržištu električne energije (1), konkretno člankom 1. točkom (b) i člankom 3. te uredbe, uzimajući u obzir odredbe Direktive (EU) 2019/944 Europskog parlamenta i Vijeća od 5. lipnja 2019. o zajedničkim pravilima za unutarnje tržište električne energije i izmjeni Direktive 2012/27/EU (2), da država članica od trenutka njezina stupanja na snagu nastavi s dodjeljivanjem samo jedne licence za organizaciju i upravljanje centraliziranim tržištima energije? Postoji li od 1. siječnja 2020. obveza rumunjske države da spriječi monopol koji postoji u pogledu upravljanja tržištem električne energije?

                  2.

                  Je li osobnim područjem primjene načela slobodnog tržišnog natjecanja iz Uredbe (EU) 2019/943, konkretno članka 1. točaka (b) i (c) odnosno članka 3., obuhvaćen operator određenog tržišta električne energije kao što je robna burza? Je li u svrhu odgovora na to pitanje relevantna činjenica da za definiciju tržišta električne energije članak 2. točka 40. Uredbe (EU) 2019/943 upućuje na definiciju tržišta električne energije iz članka 2. točke 9. Direktive 2019/944?

                  3.

                  Treba li smatrati da činjenica da određena država članica dodjeljuje samo jednu licencu za upravljanje tržištem električne energije predstavlja ograničavanje tržišnog natjecanja u smislu članaka 101. i 102. UFEU-a u vezi s člankom 4. stavkom 3. UEU-a i člankom 106. stavkom 1. UFEU-a?

         (1)  SL 2019., L 158, str. 54.

         (2)  SL 2019., L 158, str. 125.


title: Predmet C-175/22: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 8. ožujka 2022. uputio Spetsializiran nakazatelen sad (Bugarska) – kazneni postupak protiv BK

text:
               10.5.2022

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 191/24

      Zahtjev za prethodnu odluku koji je 8. ožujka 2022. uputio Spetsializiran nakazatelen sad (Bugarska) – kazneni postupak protiv BK
      (Predmet C-175/22)
      (2022/C 191/31)
      Jezik postupka: bugarski

         Sud koji je uputio zahtjev

      Spetsializiran nakazatelen sad

         Stranke glavnog postupka

      BK

         Prethodna pitanja

      Protivi li se članku 6. stavcima 3. i 4. Direktive 2012/13 (1) tumačenje nacionalnih odredbi, kao što je to odredba članka 301. stavka 1. točke 2. u vezi s člankom 287. stavkom 1. Nakazatelno procesualen kodeksa (Zakonik o kaznenom postupku), koje se pruža u sudskoj praksi i u skladu s kojim sud u svojoj presudi može kazneno djelo kvalificirati drugačije nego li je ono kvalificirano u optužnici, pod uvjetom da se ono ne kvalificira kao teže kažnjivo kazneno djelo, zbog toga što taj optuženik prije izricanja presude nije pravilno informiran o novoj drukčijoj pravnoj kvalifikaciji te se od nje nije mogao braniti?
      U slučaju potvrdnog odgovora na to pitanje: zabranjuje li članak 47. drugi stavak Povelje sudu da optuženika informira o tome da odluku o meritumu može donijeti na temelju druge pravne kvalifikacije kaznenog djela i da optuženiku, osim toga, pruži mogućnost da u tom pogledu pripremi svoju obranu zato što tu drugu pravnu kvalifikaciju nije predložilo državno odvjetništvo?

         (1)  Direktiva 2012/13/EU Europskog parlamenta i Vijeća od 22. svibnja 2012. o pravu na informiranje u kaznenom postupku (SL 2012., L 142, str 1.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 19., svezak 15., str. 48.)


title: Predmet C-127/22: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 22. veljače 2022. uputio Vrhoven administrativen sad (Bugarska) – Balgarska telekomunikacionna kompania EAD/Direktor na Direkcija „Obžalvane i danačno-osiguritelna praktika” Sofia

text:
               10.5.2022

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 191/19

      Zahtjev za prethodnu odluku koji je 22. veljače 2022. uputio Vrhoven administrativen sad (Bugarska) – Balgarska telekomunikacionna kompania EAD/Direktor na Direkcija „Obžalvane i danačno-osiguritelna praktika” Sofia
      (Predmet C-127/22)
      (2022/C 191/24)
      Jezik postupka: bugarski

         Sud koji je uputio zahtjev

      Vrhoven administrativen sad

         Stranke glavnog postupka

         Žalitelj u kasacijskom postupku: Balgarska telekomunikacionna kompania EAD

         Druga stranka u kasacijskom postupku: Direktor na Direkcija „Obžalvane i danačno-osiguritelna praktika” Sofia

         Prethodna pitanja

                  1.

                  Treba li članak 185. stavak 1. Direktive 2006/112/EZ (1) tumačiti na način da izdvajanje robe u smislu isknjižavanja imovine ili zaliha iz bilance poreznog obveznika na temelju činjenice da se od njih više ne može očekivati gospodarska korist jer su, primjerice, istrošene, neispravne ili neprikladne ili se ne mogu namjenski upotrijebiti predstavlja promjenu čimbenika korištenih za određivanje iznosa odbitka u vezi s porezom na dodanu vrijednost plaćenim već prilikom kupnje robe, koja je nastupila nakon obračuna poreza na dodanu vrijednost u skladu sa Zakonom za danak varhu dobavenata stoinost (Zakon o porezu na dodanu vrijednost, u daljnjem tekstu: ZDDS) i koja zbog toga dovodi do obveze ispravka odbitka ako je izdvojena roba nakon toga prodana kao roba navedena u Prilogu 2., što se smatra oporezivom isporukom?

                  2.

                  Treba li članak 185. stavak 1. Direktive 2006/112/EZ tumačiti na način da izdvajanje robe u smislu isknjižavanja imovine ili zaliha iz bilance poreznog obveznika na temelju činjenice da se od njih više ne može očekivati gospodarska korist jer su, primjerice, istrošene, neispravne ili neprikladne ili se ne mogu namjenski upotrijebiti predstavlja promjenu čimbenika korištenih za određivanje iznosa odbitka u vezi s porezom na dodanu vrijednost plaćenim već prilikom kupnje robe, koja je nastupila nakon obračuna poreza na dodanu vrijednost u skladu sa ZDDS-om i koja zbog toga dovodi do obveze ispravka odbitka ako je izdvojena roba nakon toga uništena ili uklonjena te je ta činjenica uredno dokazana?

                  3.

                  U slučaju potvrdnog odgovora na prvo, drugo ili oba pitanja, treba li članak 185. stavak 2. Direktive 2006/112/EZ tumačiti na način da je izdvajanje robe u prethodno navedenim okolnostima uredno dokazan slučaj uništenja ili gubitka robe koji ne dovodi do obveze ispravka odbitka u vezi s porezom na dodanu vrijednost plaćenim prilikom kupnje robe?

                  4.

                  Treba li članak 185. stavak 2. Direktive 2006/112/EZ tumačiti na način da u uredno dokazanim slučajevima uništenja ili gubitka robe ispravak odbitka nije nužan samo ako su uništenje ili gubitak prouzročili događaji koji su izvan kontrole poreznog obveznika te koje on nije mogao predvidjeti ni izbjeći?

                  5.

                  U slučaju niječnog odgovora na prvo, drugo ili oba pitanja, protivi li se članku 185. stavku 1. Direktive 2006/112/EZ nacionalna odredba kao što je odredba članka 79. stavka 3. ZDDS-a u verziji koja je bila na snazi do 31. prosinca 2016. odnosno članka 79. stavka 1. ZDDS-a u verziji koja je na snazi od 1. siječnja 2017., a kojom se u slučaju izdvajanja robe predviđa obveza ispravka odbitka čak i ako je roba nakon toga prodana kao oporeziva isporuka robe u smislu Priloga 2. ili ako je uništena ili uklonjena te je ta činjenica uredno dokazana?

         (1)  Direktiva Vijeća 2006/112/EZ od 28. studenoga 2006. o zajedničkom sustavu poreza na dodanu vrijednost (SL 2006., L 347, str. 1.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 9., svezak 1., str. 120.)


title: Predmet C-610/21 P: Žalba koju je 20. rujna 2021. podnio Svenska Metallkompaniet AB protiv rješenja Općeg suda (peto vijeće) od 5. srpnja 2021. u predmetu T-191/21, Svenska Metallkompaniet/EUIPO – Otlav (Okovi za prozore)

text:
               10.5.2022

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 191/6

      Žalba koju je 20. rujna 2021. podnio Svenska Metallkompaniet AB protiv rješenja Općeg suda (peto vijeće) od 5. srpnja 2021. u predmetu T-191/21, Svenska Metallkompaniet/EUIPO – Otlav (Okovi za prozore)
      (Predmet C-610/21 P)
      (2022/C 191/06)
      Jezik postupka: engleski

         Stranke

         Žalitelj: Svenska Metallkompaniet AB

         Druga stranka u postupku: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO)
      Rješenjem od 11. veljače 2022. potpredsjednik Suda odbacio je žalbu kao nedopuštenu te je društvu Svenska Metallkompaniet AB naložio snošenje vlastitih troškova.


title: Predmet C-176/22: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 8. ožujka 2022. uputio Specializiran nakazatelen sad (Bugarska) – kazneni postupak protiv BK i ZhP

text:
               10.5.2022

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 191/25

      Zahtjev za prethodnu odluku koji je 8. ožujka 2022. uputio Specializiran nakazatelen sad (Bugarska) – kazneni postupak protiv BK i ZhP
      (Predmet C-176/22)
      (2022/C 191/32)
      Jezik postupka: bugarski

         Sud koji je uputio zahtjev

      Specializiran nakazatelen sad

         Stranke glavnog postupka

      BZ, ZhP

         Prethodno pitanje

      Treba li članak 23. Statuta Suda tumačiti na način da je nacionalni sud koji je uputio zahtjev za prethodnu odluku u skladu s člankom 267. Ugovora o funkcioniranju Europske unije obvezan prekinuti glavni postupak u cijelosti ili je dovoljno prekinuti samo dio glavnog postupka koji se odnosi na upućeno prethodno pitanje?


title: Predmet C-48/22 P: Žalba koju su 20. siječnja 2022. podnijeli Google LLC i Alphabet, Inc. protiv presude Općeg suda (deveto prošireno vijeće) od 10. studenoga 2021. u predmetu T-612/17, Google i Alphabet/Komisija

text:
               10.5.2022

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 191/10

      Žalba koju su 20. siječnja 2022. podnijeli Google LLC i Alphabet, Inc. protiv presude Općeg suda (deveto prošireno vijeće) od 10. studenoga 2021. u predmetu T-612/17, Google i Alphabet/Komisija
      (Predmet C-48/22 P)
      (2022/C 191/14)
      Jezik postupka: engleski

         Stranke

         Žalitelji: Google LLC, Alphabet, Inc. (zastupnici: T. Graf, Rechtsanwalt, R. Snelders, advocaat, C. Thomas, avocat, A. Bray, avocate, M. Pickford QC, i D. Gregory i H. Mostyn, Barristers)

         Druge stranke u postupku: Computer & Communications Industry Association, Europska komisija, Savezna Republika Njemačka, Nadzorno tijelo EFTA-e, Bureau européen des unions de consommateurs (BEUC), Infederation Ltd, Kelkoo, Verband Deutscher Zeitschriftenverleger eV, Visual Meta GmbH, BDZV – Bundesverband Digitalpublisher und Zeitungsverleger eV, ranije Bundesverband Deutscher Zeitungsverleger eV, Twenga

         Žalbeni zahtjev

      Žalitelji od Suda zahtijevaju da:

                  —

                  ukine pobijanu presudu;

                  —

                  poništi Odluku (1) ili, podredno, vrati predmet Općem sudu na ponovno odlučivanje;

                  —

                  naloži Komisiji snošenje troškova žaliteljâ u vezi s ovim postupkom i postupkom pred Općim sudom.

         Žalbeni razlozi i glavni argumenti

      U prilog osnovanosti žalbe, žalitelji ističu četiri žalbena razloga.
      Prvi žalbeni razlog: Opći sud počinio je pogrešku time što je potvrdio Odluku unatoč tome što u njoj nisu zadovoljeni pravni kriteriji za dužnost pružanja pristupa uslugama uspoređivanja proizvoda.

                  —

                  Opći sud je nedopušteno odstupio od Odluke time što je smatrao da su uvjeti za dužnost pružanja pristupa bili ispunjeni.

                  —

                  Opći sud je počinio pogrešku time što je smatrao da uvjeti za dužnost pružanja pristupa nisu bili primjenjivi.

            Drugi žalbeni razlog: Opći sud počinio je pogrešku time što je potvrdio Odluku unatoč tome što u njoj nije utvrđeno postupanje koje nije u skladu s tržišnim natjecanjem zasnovanim na zaslugama.

                  —

                  Opći sud pogrešno je smatrao da su okolnosti koje se odnose na vjerojatne učinke Googleovog postupanja mogle biti odlučujuće za utvrđivanje je li se Google natjecao na temelju zasluga.

                  —

                  Opći sud je na nedopušteni način preoblikovao odluku time što je naveo dodatna obrazloženja zbog kojih Googleovo postupanje navodno nije bilo u skladu s tržišnim natjecanjem zasnovanim na zaslugama.

                  —

                  Dodatna obrazloženja Općeg suda koja se odnose na to zašto se Google nije natjecao na temelju zasluga pravno su nevaljana.

            Treći žalbeni razlog: Opći sud počinio je pogrešku u ocjeni uzročno-posljedične veze između navodne zlouporabe i vjerojatnih učinaka.

                  —

                  Opći sud pogrešno je smatrao da je teret provođenja hipotetske analize bio na Googleu, a ne na Komisiji.

                  —

                  Opći sud počinio je pogrešku time što je smatrao da hipotetska analiza zlouporabe koja se sastoji u kombinaciji dvaju zakonitih praksi zahtijeva uklanjanje obiju praksi.

                  —

                  Pristup Općeg suda sadržava pogreške u ocjeni posljedica i objektivnog opravdanja.

            Četvrti žalbeni razlog: Opći sud počinio je pogrešku time što je smatrao da Komisija nije bila dužna ispitati je li postupanje moglo istisnuti jednako učinkovite konkurente.

         (1)  Odluka Komisije C(2017) 4444 final od 27. lipnja 2017. u vezi s postupkom na temelju članka 102. UFEU-a i članka 54. Sporazuma o EGP-u (predmet AT.39740 – Google pretraživanje (kupnja)).


title: Predmet T-118/22: Tužba podnesena 7. ožujka 2022. – OM/Komisija

text:
               10.5.2022

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 191/32

      Tužba podnesena 7. ožujka 2022. – OM/Komisija
      (Predmet T-118/22)
      (2022/C 191/41)
      Jezik postupka: francuski

         Stranke

         Tužitelj: OM (zastupnica: N. de Montigny, odvjetnica)

         Tuženik: Europska komisija

         Tužbeni zahtjev

      Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

                  —

                  poništi odluku od 29. travnja 2021. kojom se u postupku odabira COM/2020/10396 ne odabire tužitelj i kojom se obavještava o imenovanju drugog kandidata;

                  —

                  po potrebi, poništi odluku o odbijanju njegove žalbe od 25. studenoga 2021., registriranu 26. studenoga 2021. pod brojem Ares(2021)7297231;

                  —

                  naloži tuženiku snošenje troškova.

         Tužbeni razlozi i glavni argumenti

      U prilog osnovanosti tužbe tužitelj ističe pet tužbenih razloga.

                  1.

                  Prvi tužbeni razlog, koji se temelji na povredi obavijesti o slobodnom radnom mjestu COM/2020/10396, jer njegove vještine i sposobnosti nisu ocijenjene u odnosu na tablicu predviđenu u toj obavijesti.

                  2.

                  Drugi tužbeni razlog, koji se temelji na povredi dnevnog reda najavljenog kandidatima u pogledu teme o kojoj će ih se ispitivati tijekom selekcijskog razgovora, jer tužitelju nije postavljeno nijedno pitanje o glavnoj analizi čije se pripremanje od njega tražilo, što, osim toga, dovodi do povrede njegovih legitimnih očekivanja.

                  3.

                  Treći tužbeni razlog, koji se temelji na nejednakom postupanju, jer mu nisu postavljena pitanja koja je odbor za odabir predvidio za postavljanje kandidatima, a druga pitanja koja su mu postavljena nisu odgovarala tom prethodno utvrđenom popisu. Tužitelj u tom pogledu ističe da se zato ne može jamčiti da su ta pitanja bila postavljena i drugim kandidatima. Usto, tužitelj ističe da je njegov razgovor trajao manje od predviđenog, što ga je moglo dovesti u nepovoljniji položaj u odnosu na druge kandidate, i da nije isključeno da je mogao postići bolji rezultat da je bio saslušan o svim aspektima usmenog testa.

                  4.

                  Četvrti tužbeni razlog, koji se temelji na očitoj pogrešnosti i neprikladnosti sadržaja tablice za ocjenjivanje u odnosu na odgovore koje je tužitelj dao tijekom razgovora.

                  5.

                  Peti tužbeni razlog, koji se temelji na izostanku Komisijine suradnje i povredi dužnosti dobre uprave.


title: Predmet C-49/22: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 24. siječnja 2022. uputio Landesgericht Korneuburg (Austrija) – Austrian Airlines AG/TW

text:
               10.5.2022

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 191/11

      Zahtjev za prethodnu odluku koji je 24. siječnja 2022. uputio Landesgericht Korneuburg (Austrija) – Austrian Airlines AG/TW
      (Predmet C-49/22)
      (2022/C 191/15)
      Jezik postupka: njemački

         Sud koji je uputio zahtjev

      Landesgericht Korneuburg

         Stranke glavnog postupka

         Žalitelj: Austrian Airlines AG

         Druga stranka u žalbenom postupku: TW

         Prethodna pitanja

                  1.

                  Treba li članak 5. stavak 1. točku (a) i članak 8. stavak 1. točku (b) Uredbe (EZ) br. 261/2004 Europskog parlamenta i Vijeća od 11. veljače 2004. o utvrđivanju općih pravila odštete i pomoći putnicima u slučaju uskraćenog ukrcaja i otkazivanja ili dužeg kašnjenja leta u polasku te o stavljanju izvan snage Uredbe (EEZ) br. 295/91 (1) (Uredba br. 261/2004) tumačiti na način da se preusmjeravanjem pod sukladnim uvjetima prijevoza do konačnog odredišta – koje stvarni zračni prijevoznik mora ponuditi u slučaju otkazivanja – može smatrati i povratni let izvršen u okviru suverene aktivnosti države kada stvarni zračni prijevoznik ne može imati pravo na preusmjeravanje putnika, ali može putnika za to prijaviti i snositi troškove te u konačnici izvršiti let na temelju ugovornog sporazuma s državom istim zrakoplovom i u istim vremenima leta predviđenima za prvotni otkazani let?

                  2.

                  Treba li članak 8. stavak 1. Uredbe br. 261/2004 tumačiti na način da putnik koji se sâm prijavio za povratni let opisan u prvom prethodnom pitanju i za to plati državi obvezan dio troškova ima pravo koje izravno proizlazi iz Uredbe br. 261/2004 da mu zračni prijevoznik naknadi te izdatke, čak i ako se troškovi ne sastoje isključivo od troškova putovanja zrakoplovom?

         (1)  SL. 2004., L 46, str. 1. (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 7., svezak 26., str. 21. i ispravak SL 2019., L 119, str. 202.)


title: Predmet C-131/22: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 25. Februar 2022. uputio Amtsgericht Frankfurt am Main (Njemačka) – flightright GmbH/Swiss International Air Lines AG

text:
               10.5.2022

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 191/20

      Zahtjev za prethodnu odluku koji je 25. Februar 2022. uputio Amtsgericht Frankfurt am Main (Njemačka) – flightright GmbH/Swiss International Air Lines AG
      (Predmet C-131/22)
      (2022/C 191/25)
      Jezik postupka: njemački

         Sud koji je uputio zahtjev

      Amtsgericht Frankfurt am Main

         Stranke glavnog postupka

         Tužitelj: flightright GmbH

         Tuženik: Swiss International Air Lines AG

         Prethodna pitanja

                  1.

                  Je li riječ o izvanrednoj okolnosti u smislu članka 5. stavka 3. Uredbe (EZ) br. 261/2004 (1) ako nastupe meteorološki uvjeti koji onemogućuju izvođenje leta, neovisno o konkretnom obliku tih uvjeta?

                  2.

                  U slučaju niječnog odgovora na prvo pitanje: može li se izvanredna priroda meteoroloških uvjeta odrediti s obzirom na njihovu regionalnu i sezonsku učestalost u određenom mjestu i vremenu njihova pojavljivanja?

                  3.

                  Je li riječ o izvanrednoj okolnosti u smislu članka 5. stavka 3. Uredbe kad je odluka, koju je donijela uprava zračnog prometa, u vezi s određenim zrakoplovom određenog dana dovela do dugog kašnjenja leta, kašnjenja leta preko noći, ili do otkazivanja jednog ili više letova tim zrakoplovom, neovisno o razlogu te odluke?

                  4.

                  U slučaju niječnog odgovora na treće pitanje, mora li sam razlog za odluku biti izvanredan, tako da ne treba očekivati da će taj razlog nastupiti?

         (1)  Uredba (EZ) br. 261/2004 Europskog parlamenta i Vijeća od 11. veljače 2004. o utvrđivanju općih pravila odštete i pomoći putnicima u slučaju uskraćenog ukrcaja i otkazivanja ili dužeg kašnjenja leta u polasku te o stavljanju izvan snage Uredbe (EEZ) br. 295/91 (SL 2004., L 46, str. 1.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 7., svezak 26., str. 21. i ispravak SL 2019., L 119, str. 202.)


title: Predmet C-214/22: Tužba podnesena 22. ožujka 2022. – Europska komisija/Veliko Vojvodstvo Luksemburg

text:
               10.5.2022

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 191/25

      Tužba podnesena 22. ožujka 2022. – Europska komisija/Veliko Vojvodstvo Luksemburg
      (Predmet C-214/22)
      (2022/C 191/33)
      Jezik postupka: francuski

         Stranke

         Tužitelj: Europska komisija (zastupnici: E. Manhaeve, A. Azéma, I. Zaloguin, agenti)

         Tuženik: Veliko Vojvodstvo Luksemburg

         Tužbeni zahtjev

      Tužitelj od Suda zahtijeva da:

                  —

                  utvrdi da je, time što najkasnije do 4. listopada 2016. nije donio zakone, uredbe i administrativne odredbe potrebne za usklađivanje s člankom 8. stavkom 7., člankom 9. i s člankom 10. stavkom 2. Direktive 2014/42/EU Europskog parlamenta i Vijeća od 3. travnja 2014. o zamrzavanju i oduzimanju predmeta i imovinske koristi ostvarene kaznenim djelima u Europskoj uniji (1) ili, u svakom slučaju, time što Komisiji nije priopćio te mjere, Luksemburg povrijedio svoje obveze na temelju članka 12. navedene direktive;

                  —

                  naloži Luksemburgu, u skladu s odredbama članka 260. stavka 3. UFEU-a plaćanje kazne u iznosu od 7 096,50 eura za svaki dan zakašnjenja u postupanju počevši od dana objave presude u ovom predmetu, zbog povrede obveze priopćavanja mjera za prenošenje članka 8. stavka 7., članka 9. i članka 10. stavka 2. Direktive 2014/42;

                  —

                  naloži Luksemburgu snošenje troškova.

         Tužbeni razlozi i glavni argumenti

      Direktiva 2014/42/EU Europskog parlamenta i Vijeća od 3. travnja 2014. o zamrzavanju i oduzimanju predmeta i imovinske koristi ostvarene kaznenim djelima u Europskoj uniji omogućava državama članicama da lakše ostvare povrat dobiti koju su kriminalci stekli teškim i organiziranim kriminalom. Države članice morale su prenijeti direktivu do 4. listopada 2016. Komisija je pokrenula postupak zbog povrede prava protiv Luksemburga u studenome 2016. te mu je zatim, u ožujku 2019., uputila obrazloženo mišljenje. Međutim, Luksemburg do sada nije obavijestio Komisiju o cjelovitom prenošenju direktive u svoje nacionalno pravo.

         (1)  SL 2014., L 127, str. 39. i ispravak SL 2014., L 138, str. 114.


title: Predmet C-142/22: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 2. ožujka 2022. uputio Supreme Court (Irska) – kazneni postupak protiv OE

text:
               10.5.2022

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 191/20

      Zahtjev za prethodnu odluku koji je 2. ožujka 2022. uputio Supreme Court (Irska) – kazneni postupak protiv OE
      (Predmet C-142/22)
      (2022/C 191/26)
      Jezik postupka: engleski

         Sud koji je uputio zahtjev

      Supreme Court

         Kazneni postupak protiv

      OE

         Prethodna pitanja

                  1.

                  Treba li članak 27. Okvirne odluke (1) tumačiti na način da se odlukom o predaji osobe uspostavlja pravni odnos između te osobe, države članice izvršenja i države članice izdavateljice uhidbenog naloga na način da svako sporno pitanje iz te odluke koje se smatra konačno utvrđenim treba također smatrati utvrđenim za potrebe postupka ishođenja pristanka na daljnji kazneni progon ili kažnjavanje zbog drugih kaznenih djela?

                  2.

                  Ako je odgovor na prvo pitanje taj da se člankom 27. ne zahtijeva takvo tumačenje, povređuje li se nacionalnim postupovnim pravilom načelo djelotvornosti ako se njime onemogućuje osobi o kojoj je riječ da se u okviru zahtjeva za pristanak pozove na relevantnu presudu Suda Europske unije donesenu u razdoblju nakon rješenja o predaji?

         (1)  Okvirna odluka Vijeća 2002/584/PUP od 13. lipnja 2002. o Europskom uhidbenom nalogu i postupcima predaje između država članica (SL 2002., L 190, str. 1.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 19., svezak 3., str. 83. i ispravak SL 2013., L 222, str. 14.)


title: Predmet T-131/22: Tužba podnesena 10. ožujka 2022. – Société des produits Nestlé/EUIPO – Impossible Foods (IMPOSSIBLE BURGER)

text:
               10.5.2022

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 191/33

      Tužba podnesena 10. ožujka 2022. – Société des produits Nestlé/EUIPO – Impossible Foods (IMPOSSIBLE BURGER)
      (Predmet T-131/22)
      (2022/C 191/42)
      Jezik na kojem je tužba podnesena: engleski

         Stranke

         Tužitelj: Société des produits Nestlé SA (Vevey, Švicarska) (zastupnici: A. Jaeger-Lenz, M. Goldmann i C. Elkemann, odvjetnici)

         Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO)

         Druga stranka u postupku pred žalbenim vijećem: Impossible Foods Inc. (Redwood City, Kalifornija, Sjedinjene Američke Države)

         Podaci o postupku pred EUIPO-om

         Nositelj spornog žiga: druga stranka u postupku pred žalbenim vijećem

         Predmetni sporni žig: verbalni žig Europske unije IMPOSSIBLE BURGER – žig Europske unije br. 17 968 798

         Postupak pred EUIPO-om: postupak za proglašenje žiga ništavim

         Pobijana odluka: odluka petog žalbenog vijeća EUIPO-a od 22. prosinca 2021. u predmetu R 973/2021-5

         Tužbeni zahtjev

      Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

                  —

                  poništi pobijanu odluku;

                  —

                  naloži EUIPO-u snošenje troškova postupka pred Općim sudom, a intervenijentu snošenje troškova pred EUIPO-om.

         Tužbeni razlozi

                  —

                  povreda članka 94. stavka 1. druge rečenice, u vezi s člankom 70. stavkom 2. Uredbe (EU) 2017/1001 Europskog parlamenta i Vijeća;

                  —

                  povreda članka 95. stavka 1. prve rečenice, u vezi s trećom rečenicom, Uredbe (EU) 2017/1001 Europskog parlamenta i Vijeća;

                  —

                  povreda članka 7. stavka 1. točke (b) Uredbe (EU) 2017/1001 Europskog parlamenta i Vijeća;

                  —

                  povreda članka 7. stavka 1. točke (c) Uredbe (EU) 2017/1001 Europskog parlamenta i Vijeća.


title: Predmet T-688/19: Presuda Općeg suda od 2. ožujka 2022. – VeriGraft/Eismea („Arbitražna klauzula – Sporazum o dodjeli bespovratnih sredstava sklopljen u okviru Okvirnog programa „Obzor 2020.” – Raskid sporazuma – Povreda dužnosti – Svojstvo korisnika bespovratnih sredstava ili osobe koja djeluje u korisnikovo ime ili za njegov račun”)

text:
               10.5.2022

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 191/26

      Presuda Općeg suda od 2. ožujka 2022. – VeriGraft/Eismea
      (Predmet T-688/19) (1)

      („Arbitražna klauzula - Sporazum o dodjeli bespovratnih sredstava sklopljen u okviru Okvirnog programa „Obzor 2020.” - Raskid sporazuma - Povreda dužnosti - Svojstvo korisnika bespovratnih sredstava ili osobe koja djeluje u korisnikovo ime ili za njegov račun”)
      (2022/C 191/34)
      Jezik postupka: engleski

         Stranke

         Tužitelj: VeriGraft AB (Göteborg, (Švedska) (zastupnici: P. Hansson i A. Johansson, odvjetnici)

         Tuženik: Izvršna agencija za Europsko vijeće za inovacije i MSP-ove (zastupnici: A. Galea, agent, uz asistenciju D. Waelbroecka i A. Durona, odvjetnici)

         Predmet

      Zahtjev na temelju članka 272. UFEU-a kojim se traži utvrđenje ništavosti raskida sporazuma o dodjeli bespovratnih sredstava za projekt „Personalizirane vene iz inženjeringa ljudskih tkiva kao prvi izbor za liječenje pacijenata oboljelih od kronične venske insuficijencije – P-TEV” (Personalized Tissue-Engineered Veins as the first Cure for Patients with Chronic Venous Insufficiency-P-TEV) od strane Izvršne agencije za mala i srednja poduzeća (EASME), koji je bio sklopljen u okviru instrumenta potpore inovacijama u malim i srednjim poduzećima Okvirnog programa „Obzor 2020.” (2014. – 2020.).

         Izreka

                  1.

                  Poništava se raskid Izvršne agencije za mala i srednja poduzeća sporazuma o dodjeli bespovratnih sredstava u pogledu projekta „Personalizirane vene iz inženjeringa ljudskih tkiva kao prvi izbor za liječenje pacijenata oboljelih od kronične venske insuficijencije – P-TEV” (Personalized Tissue-Engineered Veins as the first Cure for Patients with Chronic Venous Insufficiency-P-TEV), pod referentnim brojem 778620.

                  2.

                  Izvršnoj agenciji za Europsko vijeće za inovacije i MSP-ove nalaže se snošenje troškova.

         (1)  SL C 432, 23. 12. 2019.


title: Predmet T-615/20: Presuda Općeg suda od 2. ožujka 2022. – Mood Media Netherlands/EUIPO – Tailoradio (MOOD MEDIA) („Žig Europske unije – Postupak opoziva – Verbalni žig Europske unije MOOD MEDIA – Stvarna uporaba žiga – Članak 51. stavak 1. točka (a) Uredbe (EZ) br. 207/2009 (koji je postao članak 58. stavak 1. točka (a) Uredbe (EU) 2017/1001) – Članak 15. stavak 1. točka (a) Uredbe br. 207/2009 (koji je postao članak 18. stavak 1. točka (a) Uredbe 2017/1001) – Dokaz stvarne uporabe”)

text:
               10.5.2022

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 191/26

      Presuda Općeg suda od 2. ožujka 2022. – Mood Media Netherlands/EUIPO – Tailoradio (MOOD MEDIA)
      (Predmet T-615/20) (1)

      („Žig Europske unije - Postupak opoziva - Verbalni žig Europske unije MOOD MEDIA - Stvarna uporaba žiga - Članak 51. stavak 1. točka (a) Uredbe (EZ) br. 207/2009 (koji je postao članak 58. stavak 1. točka (a) Uredbe (EU) 2017/1001) - Članak 15. stavak 1. točka (a) Uredbe br. 207/2009 (koji je postao članak 18. stavak 1. točka (a) Uredbe 2017/1001) - Dokaz stvarne uporabe”)
      (2022/C 191/35)
      Jezik postupka: engleski

         Stranke

         Tužitelj: Mood Media Netherlands BV (Naarden, Nizozemska) (zastupnik: A.-M. Pecoraro, odvjetnica)

         Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (zastupnik: L. Rampini, agent)

         Druga stranka u postupku pred žalbenim vijećem EUIPO-a, intervenijent u postupku pred Općim sudom: Tailoradio Srl (Milano, Italija) (zastupnici: M. Franzosi, A. Sobol, F. Santonocito i S. Bernardini, odvjetnici)

         Predmet

      Tužba podnesena protiv odluke prvog žalbenog vijeća EUIPO-a od 24. srpnja 2020. (predmet R 1767/2019-1), koja se odnosi na postupak opoziva između društava Tailoradio i Mood Media Netherlands.

         Izreka

                  1.

                  Poništava se oduka prvog žalbenog vijeća Ureda Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO) od 24. srpnja 2020. (predmet R 1767/2019-1).

                  2.

                  U preostalom dijelu tužba se odbija.

                  3.

                  EUIPO će snositi vlastite troškove i troškove društva Mood Media Netherlands BV.

                  4.

                  Društvo Tailoradio Srl će snositi vlastite troškove.

         (1)  SL C 390, 16. 11. 2020.


title: Predmet T-140/21: Presuda Općeg suda od 2. ožujka 2022. – Apologistics/EUIPO – Kerckhoff (apo-discounter.de) („Žig Europske unije – Postupak opoziva – Figurativni žig Europske unije apo-discounter.de – Djelomično proglašenje opoziva – Stvarna uporaba žiga – Članak 58. stavak 1. točka (a) Uredbe (EU) 2017/1001 – Dokaz o stvarnoj uporabi”)

text:
               10.5.2022

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 191/27

      Presuda Općeg suda od 2. ožujka 2022. – Apologistics/EUIPO – Kerckhoff (apo-discounter.de)
      (Predmet T-140/21) (1)

      („Žig Europske unije - Postupak opoziva - Figurativni žig Europske unije apo-discounter.de - Djelomično proglašenje opoziva - Stvarna uporaba žiga - Članak 58. stavak 1. točka (a) Uredbe (EU) 2017/1001 - Dokaz o stvarnoj uporabi”)
      (2022/C 191/36)
      Jezik postupka: engleski

         Stranke

         Tužitelj: Apologistics GmbH (Markkleeberg, Njemačka) (zastupnik: H. Hug, odvjetnik)

         Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (zastupnik: A. Folliard-Monguiral, agent)

         Druga stranka u postupku pred žalbenim vijećem EUIPO-a, intervenijent u postupku pred Općim sudom: Markus Kerckhoff (Bergisch Gladbach, Njemačka) (zastupnik: M. Douglas, odvjetnik)

         Predmet

      Tužba protiv odluke petog žalbenog vijeća EUIPO-a od 8. prosinca 2020. (predmet R 1439/2019-5), u vezi s postupkom povodom opoziva između M. Kerckhoffa i društva Apologistics.

         Izreka

                  1.

                  Tužba se odbija.

                  2.

                  Društvu Apologistics GmbH nalaže se snošenje troškova.

         (1)  SL C 182, 10. 5. 2021.


title: Predmet C-627/21: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 11. listopada 2021. uputio Curtea de Apel Alba Iulia (Rumunjska) – S.H./Administrația Județeană a Finanțelor Publice Sibiu, Direcția Generală Regională a Finanțelor Publice Brașov

text:
               10.5.2022

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 191/6

      Zahtjev za prethodnu odluku koji je 11. listopada 2021. uputio Curtea de Apel Alba Iulia (Rumunjska) – S.H./Administrația Județeană a Finanțelor Publice Sibiu, Direcția Generală Regională a Finanțelor Publice Brașov
      (Predmet C-627/21)
      (2022/C 191/08)
      Jezik postupka: rumunjski

         Sud koji je uputio zahtjev

      Curtea de Apel Alba Iulia

         Stranke glavnog postupka

         Žalitelj: S.H.

         Druge stranke u žalbenom postupku: Administrația Județeană a Finanțelor Publice Sibiu, Direcția Generală Regională a Finanțelor Publice Brașov

         Prethodno pitanje

      Mogu li se načelo porezne neutralnosti u području PDV-a [kao i uvodna izjava 30.] i članci 16., 184., 186., 187., 188. i 192. Direktive 2006/112/EZ (1) tumačiti na način da su s njima usklađene nacionalne odredbe koje se odnose na ispravak poreza na kapitalna dobra koji se može odbiti [osobito članak 305. stavak 4. točka (a) Legea nr. 227/2015 privind Codul fiscal (Zakon br. 227/2015 o Poreznom zakoniku), točka 79. stavak 14. podtočka (b) Normele metodologice de aplicare a Legii nr. 227/2015 privind Codul fiscal (Odredbe o primjeni Zakona br. 227/2015 o Poreznom zakoniku) potvrđenih Hotărârea Guvernului nr. 1/2016 (Uredba vlade br. 1/2016) na temelju odredbi članka 305. stavka 4. točke (a) Poreznog zakonika u vezi s člankom 316. stavkom 11. točkom (e) Zakona br. 227/2015 o Poreznom zakoniku] kao i praksa porezne uprave u vezi s prvotnim odbitkom PDV-a plaćenog za stjecanje kapitalnih dobara u obliku obveze poreznog obveznika da provede negativan ispravak PDV-a koji se može odbiti zato što je porezna uprava po službenoj dužnosti poništila njegovu registraciju u svrhe PDV-a zbog nepostojanja gospodarskih aktivnosti tijekom određenog razdoblja između poništenja registracije po službenoj dužnosti i ponovne registracije u svrhe PDV-a?

         (1)  Direktiva Vijeća 2006/112/EZ od 28. studenoga 2006. o zajedničkom sustavu poreza na dodanu vrijednost (SL 2006., L 347, str. 1.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 9., svezak 1., str. 120.)


title: Predmet C-84/22: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 8. veljače 2022. uputio High Court (Irska) – Right to Know CLG/An Taoiseach

text:
               10.5.2022

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 191/13

      Zahtjev za prethodnu odluku koji je 8. veljače 2022. uputio High Court (Irska) – Right to Know CLG/An Taoiseach
      (Predmet C-84/22)
      (2022/C 191/17)
      Jezik postupka: engleski

         Sud koji je uputio zahtjev

      High Court (Irska)

         Stranke glavnog postupka

         Tužitelj: Right to Know CLG

         Tuženik: An Taoiseach

         Prethodna pitanja

                  1.

                  Treba li zapisnike službenih sastanaka izvršne grane vlasti države članice, na kojima su članovi Vlade dužni sastajati se i djelovati kao kolektivno tijelo, u svrhu zahtjeva za pristup informacijama o okolišu koje ti zapisnici sadržavaju, kvalificirati kao „internu komunikaciju” ili „postupak” tijela javne vlasti u smislu tih pojmova navedenih u članku 4. stavku 1. točki (e) i članku 4. stavku 2. prvom podstavku točki (a) Direktive 2003/4/EZ (1) Europskog parlamenta i Vijeća od 28. siječnja 2003. o javnom pristupu informacijama o okolišu i stavljanju izvan snage Direktive Vijeća 90/313/EEZ?

                  2.

                  Proširuje li se načelo res judicata (kako je raspravljeno u predmetu Köbler, C-224/01 (2) i kasnijoj sudskoj praksi) izvan izreke ili obrazloženja ranije presude i uključuje li usto činjenična i pravna utvrđenja iz ranije presude? Drugim riječima, je li načelo res judicata ograničeno na predmet tužbe estoppel ili se odnosi i na zahtjev estoppel?

                  3.

                  U postupku koji je u tijeku između stranaka u vezi s navodnim nepoštovanjem Direktive 2003/4/EZ u pogledu posebnog zahtjeva za informacije o okolišu, u kojem je tužitelj/podnositelj zahtjeva ishodio poništenje odluke na temelju razloga pobijanja koji se temelje na pravu Unije, od kojih su neki prihvaćeni, a neki odbijeni, protivi li se pravu Unije, posebice načelu djelotvornosti, nacionalno pravilo res judicata temeljeno na zahtjevu estoppel kojim se zahtijeva da nacionalni sud, u ponovljenom postupku koji se odnosi na daljnju odluku o istom zahtjevu, onemogući tužitelju/podnositelju zahtjeva pobijanje spomenute daljnje odluke pomoću razloga koji se temelje na pravu Unije koji su ranije bili odbijeni, ali nisu bili, u predmetnim okolnostima, predmet žalbe?

                  4.

                  Utječu li na odgovor na treće pitanje činjenice da: (i) Sudu nije podnesen nikakav zahtjev; i (ii) nijedna od stranaka nije obavijestila nacionalni sud o relevantnoj sudskoj praksi Suda?

         (1)  SL 2003., L 41, str. 26. (posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 15., svezak 1., str. 128.)

         (2)  Presuda od 30. rujna 2003. (EU:C:2003:513)


title: Predmet C-775/21: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 15. prosinca 2021. uputila Curtea de Apel Bucureşti (Rumunjska) – Blue Air Aviation SA/UCMR – ADA Asociaţia pentru Drepturi de Autor a Compozitorilor

text:
               10.5.2022

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 191/7

      Zahtjev za prethodnu odluku koji je 15. prosinca 2021. uputila Curtea de Apel Bucureşti (Rumunjska) – Blue Air Aviation SA/UCMR – ADA Asociaţia pentru Drepturi de Autor a Compozitorilor
      (Predmet C-775/21)
      (2022/C 191/09)
      Jezik postupka: rumunjski

         Sud koji je uputio zahtjev

      Curtea de Apel Bucureşti

         Stranke

         Žalitelj/tuženik: Blue Air Aviation SA

         Protustranka/tužitelj: UCMR – ADA Asociaţia pentru Drepturi de Autor a Compozitorilor

         Prethodna pitanja

                  1.

                  Treba li odredbe članka 3. stavka 1. Direktive 2001/29/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 22. svibnja 2001. o usklađivanju određenih aspekata autorskog i srodnih prava u informacijskom društvu (1), tumačiti na način da emitiranje glazbenog djela ili fragmenta glazbenog djela pomoću općeg sustava javnog razglasa unutar komercijalnog zrakoplova u kojem se nalaze putnici, tijekom polijetanja, slijetanja ili u bilo kojem trenutku leta, predstavlja priopćavanje javnosti u smislu navedenog članka, osobito (iako ne isključivo) s obzirom na kriterij stjecanja dobiti priopćavanjem?
                  U slučaju potvrdnog odgovora na prvo pitanje:

                  2.

                  Je li postojanje javnog razglasa u zrakoplovu, koje je predviđeno propisima o sigurnosti zračnog prometa, dovoljna osnova za primjenu oborive predmnjeve priopćavanja glazbenih djela javnosti u tom zrakoplovu?
                  U slučaju niječnog odgovora na to pitanje:

                  3.

                  Je li postojanje javnog razglasa u zrakoplovu, koje je predviđeno propisima o sigurnosti zračnog prometa, te računalnog programa koji omogućuje priopćavanje fonograma (koji sadržavaju zaštićena glazbena djela) pomoću tog sustava, dovoljna osnova za primjenu oborive predmnjeve priopćavanja glazbenih djela javnosti u tom zrakoplovu?

         (1)  SL 2001., L 167, str. 10. (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 17., svezak 1., str. 119.)


title: Predmet C-91/22: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 9. veljače 2022. uputio Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio (Italija) – Fenice – Qualità per l’ambiente SpA/Ministero della Transizione Ecologica i dr.

text:
               10.5.2022

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 191/13

      Zahtjev za prethodnu odluku koji je 9. veljače 2022. uputio Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio (Italija) – Fenice – Qualità per l’ambiente SpA/Ministero della Transizione Ecologica i dr.
      (Predmet C-91/22)
      (2022/C 191/18)
      Jezik postupka: talijanski

         Sud koji je uputio zahtjev

      Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio

         Stranke glavnog postupka

         Tužitelj: Fenice – Qualità per l’ambiente SpA

         Tuženici: Ministero della Transizione Ecologica, Ministero dello Sviluppo Economico, Comitato nazionale per la gestione della Direttiva 2003/87/CE e per il supporto nella gestione delle attività di progetto del protocollo di Kyoto

         Prethodna pitanja

                  1.

                  Može li se odluka koju je donio Nacionalni odbor za provedbu Direktive 2003/87/EZ (1) i potporu upravljanju projektnim aktivnostima na temelju Protokola iz Kyota, s obzirom na postupak donošenja i, konkretno, mehanizam dijaloga s Europskom komisijom koji se predviđa Delegiranom uredbom (EU) 2019/331 (2) u pogledu uključivanja postrojenja na popis za dodjelu emisijskih jedinica CO2, pobijati samostalnom tužbom pred Općim sudom Europske unije u skladu s člankom 263. četvrtim stavkom UFEU-a ako sporni akt proizvodi obvezujuće pravne učinke i izravno se odnosi na gospodarskog subjekta koji je tužitelj?

                  2.

                  U slučaju niječnog odgovora, može li privatni gospodarski subjekt koji je izravno oštećen isključenjem iz dodjele emisijskih jedinica CO2 na temelju istrage koju su zajedno proveli Europska komisija i Nacionalni odbor za provedbu Direktive 2003/87/EZ i potporu upravljanju projektnim aktivnostima na temelju Protokola iz Kyota, podnijeti Općem sudu Europske unije u skladu s člankom 263. četvrtim stavkom UFEU-a tužbu protiv odluke koju je donijela Europska komisija, a kojom se odbija uključivanje postrojenja na popis u skladu s člankom 14. četvrtim stavkom Delegirane uredbe (EU) 2019/331?

                  3.

                  Obuhvaća li pojam „generator električne energije” u smislu članka 3. točke (u) Direktive 2003/87/EZ, kako proizlazi iz presude Suda (peto vijeće) od 20. lipnja 2019., C-682/17, ExxonMobil Production Deutschland GmbH/Savezna Republika Njemačka, čiji je predmet bio zahtjev za prethodnu odluku koji je u skladu s člankom 267. UFEU-a Sudu uputio Verwaltungsgericht Berlin (Upravni sud u Berlinu, Njemačka) odlukom od 28. studenoga 2017., također i slučajeve u kojima postrojenje proizvodi neznatan dio kogeneracijske električne energije koja nije visokoučinkovita i koje obilježava veći broj izvora toplinske energije različitih od kogeneracije koji ispunjavaju značajke za priznavanje besplatnih emisijskih jedinica?

                  4.

                  Je li takvo tumačenje definicije pojma „generator električne energije” u skladu s općim načelima prava Unije kao što su načelo poštovanja uvjeta tržišnog natjecanja među gospodarskim subjektima u slučaju odobravanja poticaja i načelo proporcionalnosti mjere, ako se tim tumačenjem u potpunosti isključuje postrojenje koje obilježava veći broj izvora energije, pri čemu se ne odvajaju vrijednosti emisija koje se odnose na izvore topline različite od kogeneracije koji su u potpunosti prihvatljivi za dobivanje predviđenih koristi?

         (1)  Direktiva 2003/87/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 13. listopada 2003. o uspostavi sustava trgovanja emisijskim jedinicama stakleničkih plinova unutar Zajednice i o izmjeni Direktive Vijeća 96/61/EZ (SL 2003., L 275, str. 32.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 15., svezak 9., str. 28.)

         (2)  Delegirana Uredba Komisije (EU) 2019/331 оd 19. prosinca 2018. o utvrđivanju prijelaznih pravila na razini Unije za usklađenu besplatnu dodjelu emisijskih jedinica na temelju članka 10.a Direktive 2003/87/EZ Europskog parlamenta i Vijeća (SL 2019., L 59, str. 8.)


title: Predmet T-134/22: Tužba podnesena 9. ožujka 2022. – OO/EIB

text:
               10.5.2022

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 191/34

      Tužba podnesena 9. ožujka 2022. – OO/EIB
      (Predmet T-134/22)
      (2022/C 191/44)
      Jezik postupka: francuski

         Stranke

         Tužiteljica: OO (zastupnica: M. Velardo, odvjetnica)

         Tuženik: Europska investicijska banka (EIB)

         Tužbeni zahtjev

      Tužiteljica od Općeg suda zahtijeva da:

                  —

                  poništi odluku o odbijanju pritužbe od 6. prosinca 2021. koja je tužiteljici dostavljena istog dana (ARES CS-PERS/S&G/ER1 W2021-00710/CO/ps);

                  —

                  poništi odluku od 27. veljače 2012. (RH/OPR/2012-0251), koja tužiteljici nikad nije dostavljena;

                  —

                  poništi odluku od 20. svibnja 2021. (CS-PERS/HROPS/BAP/2021-0360), koja je dostavljena zastupniku tužiteljice 8. lipnja 2021. zajedno s obavijesti od 27. veljače 2012.;

                  —

                  naloži Europskoj investicijskoj banci snošenje troškova postupka.

         Tužbeni razlozi i glavni argumenti

      U prilog osnovanosti tužbe tužiteljica ističe četiri tužbena razloga.

                  —

                  Prvi tužbeni razlog temelji se na nepostojanju obrazloženja pobijanih odluka, na povedi članka 31. Poslovnika EIB-a, članaka 6. i 11. Protokola br. 5 o Statutu EIB-a, nepostojanju pravne osnove i prigovoru nezakonitosti, na temelju članka 277. UFEU-a, točke 2.1.1. upravnih odredbi.

                  —

                  Drugi tužbeni razlog temelji se na povredi odredaba kojima se ratione temporis uređuje upućivanje osoba EIB-a, na jednostranoj izmjeni ugovora protivnoj općim pravilima ravnopravnosti stranaka u ugovornom odnosu te povredi dužnosti brižnog postupanja.

                  —

                  Treći tužbeni razlog temelji se na povredi načela zaštite legitimnih očekivanja.

                  —

                  Četvrti tužbeni razlog temelji se na zlouporabi ovlasti.


title: Predmet T-143/22: Tužba podnesena 11. ožujka 2022. – OP/Parlament

text:
               10.5.2022

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 191/36

      Tužba podnesena 11. ožujka 2022. – OP/Parlament
      (Predmet T-143/22)
      (2022/C 191/46)
      Jezik postupka: francuski

         Stranke

         Tužiteljica: OP (zastupnik: F. Moyse, odvjetnik)

         Tuženik: Europski parlament

         Tužbeni zahtjev

      Tužiteljica od Općeg suda zahtijeva da:

                  —

                  poništi odluke od 7. lipnja 2021. i od 10. siječnja 2022., a podredno da utvrdi da su ništave;

                  —

                  slijedom toga, tužiteljici prizna pravo na mirovinu za nadživjele osobe kako je definirana člankom 79. prvim stavkom Pravilnika o osoblju za dužnosnike Europske unije;

                  —

                  slijedom toga, prizna [povjerljivo] (1) pravo na mirovinu za djecu preminule osobe kako je definirana u članku 2. Priloga VII. Pravilniku. Podredno, dodijeli [povjerljivo] pravo na mirovinu za djecu preminule osobe iz članka 80. prvog stavka Pravilnika o osoblju Europske unije;

                  —

                  u svakom slučaju, naloži Parlamentu snošenje troškova ovog postupka.

         Tužbeni razlozi i glavni argumenti

      U prilog osnovanosti tužbe tužiteljica ističe šest tužbenih razloga.

                  1.

                  Prvi tužbeni razlog temelji se na prigovoru nezakonitosti članaka 18. i 20. Priloga VIII. Pravilniku o osoblju Europske unije (u daljnjem tekstu: Pravilnik) koja proizlazi iz povrede načela jednakog postupanja i diskriminacije na temelju dobi.

                  2.

                  Drugi tužbeni razlog temelji se na pogrešci koja se tiče prava u primjeni članaka 18. i 20. Priloga VIII. Pravilniku.

                  3.

                  Treći tužbeni razlog temelji se na očitoj pogrešci u ocjeni koja proizlazi iz neuzimanja u obzir tužiteljičina posebnog položaja.

                  4.

                  Četvrti tužbeni razlog temelji se na prigovoru nezakonitosti članka 2. Priloga VII. Pravilniku zbog diskriminacije na temelju invaliditeta.

                  5.

                  Peti tužbeni razlog temelji se na pogrešci koja se tiče prava u primjeni članka 2. Priloga VII. Pravilniku.

                  6.

                  Šesti tužbeni razlog, istaknut podredno, temelji se na povredi dužnosti brižnog postupanja uprave.

         (1)  Povjerljivi podaci su izostavljeni.


title: Predmet C-91/20: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 24. veljače 2020. uputio Bundesverwaltungsgericht (Njemačka) – LW protiv Savezne Republike Njemačke

text:
               22.6.2020

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 209/5

      Zahtjev za prethodnu odluku koji je 24. veljače 2020. uputio Bundesverwaltungsgericht (Njemačka) – LW protiv Savezne Republike Njemačke
      (Predmet C-91/20)
      (2020/C 209/09)
      Jezik postupka: njemački

         Sud koji je uputio zahtjev

      Bundesverwaltungsgericht

         Stranke glavnog postupka

         Tužitelj: LW

         Tuženik: Savezna Republika Njemačka

         Prethodna pitanja

                  1.

                  Treba li članak 3. Direktive 2011/95/EU (1) tumačiti na način da mu se protivi odredba države članice prema kojoj se maloljetnom nevjenčanom djetetu osobe, kojoj je odobren status izbjeglice, treba odobriti status izbjeglice izveden iz tog statusa (tzv. zaštita članova obitelji izbjeglice) i u slučaju da to dijete, preko drugog roditelja, svakako posjeduje i državljanstvo druge zemlje koja nije istovjetna zemlji podrijetla izbjeglice i čiju zaštitu može zatražiti?

                  2.

                  Treba li članak 23. stavak 2. Direktive 2011/95/EU tumačiti na način da ograničenje, prema kojem se članovima obitelji pravo na povlastice navedene u člancima 24. do 35. te direktive treba dati samo ako je to u skladu s osobnim pravnim statusom člana obitelji, u okolnostima opisanima u prvom pitanju zabranjuje odobravanje maloljetnom djetetu statusa izbjeglice izvedenog iz statusa priznatog izbjeglice?

                  3.

                  Je li za odgovor na prvo i drugo pitanje relevantna okolnost je li za dijete i njegove roditelje moguće i razumno da borave u zemlji čije državljanstvo imaju dijete i njegova majka, čiju zaštitu mogu zatražiti i koja nije istovjetna zemlji podrijetla izbjeglice (oca) ili je dovoljno da se jedinstvo obitelji na području Njemačke održi na temelju pravila kojima se uređuje pravo boravka?

         (1)  Direktiva 2011/95/EU Europskog parlamenta i Vijeća od 13. prosinca 2011. o standardima za kvalifikaciju državljana trećih zemalja ili osoba bez državljanstva za ostvarivanje međunarodne zaštite, za jedinstveni status izbjeglica ili osoba koje ispunjavaju uvjete za supsidijarnu zaštitu te sadržaj odobrene zaštite (SL 2011., L 337, str. 9.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 19., svezak 13., str. 248.)


title: Predmet C-100/20: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 26. veljače 2020. uputio Bundesfinanzhof (Njemačka) – XY protiv Hauptzollamt B

text:
               22.6.2020

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 209/7

      Zahtjev za prethodnu odluku koji je 26. veljače 2020. uputio Bundesfinanzhof (Njemačka) – XY protiv Hauptzollamt B
      (Predmet C-100/20)
      (2020/C 209/11)
      Jezik postupka: njemački

         Sud koji je uputio zahtjev

      Bundesfinanzhof

         Stranke glavnog postupka

         Tužitelj: XY

         Tuženik: Hauptzollamt B

         Prethodno pitanje

      Treba li prema pravu Unije platiti kamate po osnovi prava na povrat nepravilno utvrđenog poreza na električnu energiju ako se utvrđenje nižeg iznosa poreza na električnu energiju temeljilo na fakultativnom sniženju poreza iz članka 17. stavka 1. točke (a) Direktive Vijeća 2003/96/EZ od 27. listopada 2003. o restrukturiranju sustava Zajednice za oporezivanje energenata i električne energije (1), a utvrđenje prevelikog iznosa poreza uzrokovano je isključivo pogreškom počinjenom primjenom nacionalnog propisa donesenog radi prenošenja članka 17. stavka 1. točke (a) Direktive 2003/96 na spor?

         (1)  SL 2003., L 283, str. 51. (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 9., svezak 2., str. 75.)


title: Predmet C-121/20: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 4. ožujka 2020. uputio Rechtbank Den Haag, zittingsplaats Amsterdam (Nizozemska) – VG protiv Minister van Buitenlandse Zaken

text:
               22.6.2020

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 209/9

      Zahtjev za prethodnu odluku koji je 4. ožujka 2020. uputio Rechtbank Den Haag, zittingsplaats Amsterdam (Nizozemska) – VG protiv Minister van Buitenlandse Zaken
      (Predmet C-121/20)
      (2020/C 209/15)
      Jezik postupka: nizozemski

         Sud koji je uputio zahtjev

      Rechtbank Den Haag, zittingsplaats Amsterdam

         Stranke glavnog postupka

         Tužitelj: VG

         Tuženik: Minister van Buitenlandse Zaken

         Prethodno pitanje

      Mijenja li se donekle odgovor na prethodna pitanja u predmetima registriranima na Sudu pod brojevima C-225/19 i C-226/19 ako nije objavljeno ili poznato koja je zemlja prilikom prethodnog savjetovanja u skladu s člankom 22. Zakonika o vizama (1) podnijela prigovor na izdavanje vize podnositelju zahtjeva?

         (1)  Uredba (EZ) br. 810/2009 Europskog parlamenta i Vijeća od 13. srpnja 2009. o uspostavi Zakonika Zajednice o vizama (Zakonik o vizama) (SL 2009., L 243, str. 1.)(SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 1., svezak 12., str. 8. i ispravak SL 2018., L 284, str. 38.)


title: Predmet C-154/20: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 31. ožujka 2020. uputio Nejvyšší správní soud (Češka Republika) – Kemwater ProChemie s. r. o. protiv Odvolací finanční ředitelství

text:
               22.6.2020

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 209/18

      Zahtjev za prethodnu odluku koji je 31. ožujka 2020. uputio Nejvyšší správní soud (Češka Republika) – Kemwater ProChemie s. r. o. protiv Odvolací finanční ředitelství
      (Predmet C-154/20)
      (2020/C 209/24)
      Jezik postupka: češki

         Sud koji je uputio zahtjev

      Nejvyšší správní soud

         Stranke glavnog postupka

         Tužitelj: Kemwater ProChemie s. r. o.

         Tuženik: Odvolací finanční ředitelství

         Prethodna pitanja

                  1.

                  Je li u skladu s Direktivom 2006/112/EZ (1) situacija u kojoj je ostvarivanje prava na odbitak pretporeza uvjetovano obvezom poreznog obveznika da dokaže da je drugi određeni porezni obveznik pružio uslugu koju je primio u okviru oporezive transakcije?

                  2.

                  U slučaju potvrdnog odgovora na prvo pitanje, ako porezni obveznik ne ispuni tu obvezu dokazivanja, je li dopušteno odbiti poreznom obvezniku pravo na odbitak pretporeza iako nije dokazano da je taj porezni obveznik znao ili je mogao znati da prilikom stjecanja robe ili usluga sudjeluje u utaji poreza?

         (1)  Direktiva Vijeća 2006/112/EZ od 28. studenoga 2006. o zajedničkom sustavu poreza na dodanu vrijednost (SL 2006, L 347, str. 1.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 1., svezak 9., str. 120.)


title: Spojeni predmeti C-13/18 i C-126/18: Presuda Suda (drugo vijeće) od 23. travnja 2020. (zahtjevi za prethodnu odluku koje su uputili Szegedi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság, Szekszárdi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság – Mađarska) – Sole-Mizo Zrt. (C-13/18), Dalmandi Mezőgazdasági Zrt. (C-126/18) protiv Nemzeti Adó- és Vámhivatal Fellebbviteli Igazgatósága (Zahtjev za prethodnu odluku – Oporezivanje – Porez na dodanu vrijednost (PDV) – Direktiva 2006/112/EZ – Pravo na odbitak plaćenog pretporeza – Povrat viška PDV-a – Zakašnjeli povrat – Izračun kamata – Načini dodjele kamate koja se duguje zbog nedostupnosti viška odbitka PDV-a zadržanog protivno pravu Unije i kamate koja se duguje zbog zakašnjenja porezne uprave s isplatom dugovanog iznosa – Načela djelotvornosti i ekvivalentnosti)

text:
               13.7.2020

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 230/2

      Presuda Suda (drugo vijeće) od 23. travnja 2020. (zahtjevi za prethodnu odluku koje su uputili Szegedi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság, Szekszárdi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság – Mađarska) – Sole-Mizo Zrt. (C-13/18), Dalmandi Mezőgazdasági Zrt. (C-126/18) protiv Nemzeti Adó- és Vámhivatal Fellebbviteli Igazgatósága
      (Spojeni predmeti C-13/18 i C-126/18) (1)

      (Zahtjev za prethodnu odluku - Oporezivanje - Porez na dodanu vrijednost (PDV) - Direktiva 2006/112/EZ - Pravo na odbitak plaćenog pretporeza - Povrat viška PDV-a - Zakašnjeli povrat - Izračun kamata - Načini dodjele kamate koja se duguje zbog nedostupnosti viška odbitka PDV-a zadržanog protivno pravu Unije i kamate koja se duguje zbog zakašnjenja porezne uprave s isplatom dugovanog iznosa - Načela djelotvornosti i ekvivalentnosti)
      (2020/C 230/02)
      Jezik postupka: mađarski

         Sudovi koji su uputili zahtjeve

      Szegedi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság, Szekszárdi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság

         Stranke glavnog postupka

         Tužitelji: Sole-Mizo Zrt. (C-13/18), Dalmandi Mezőgazdasági Zrt. (C-126/18)

         Tuženik: Nemzeti Adó- és Vámhivatal Fellebbviteli Igazgatósága

         Izreka

                  1.

                  Pravo Unije i, osobito, načela djelotvornosti i porezne neutralnosti treba tumačiti na način da im se protivi praksa države članice prema kojoj se kamate na višak odbitka poreza na dodanu vrijednost (PDV) koji je ta država zadržala izvan razumnog roka protivno pravu Unije izračunavaju primjenom stope koja odgovara osnovnoj stopi nacionalne središnje banke, kada je, s jedne strane, ta stopa niža od one koju bi porezni obveznik koji nije kreditna institucija morao platiti da bi pozajmio iznos koji je jednak navedenom iznosu i kad, s druge strane, dotične kamate na višak odbitka PDV-a teku u razdoblju dotične prijave, bez primjene kamate kojom se poreznom obvezniku naknađuje smanjenje vrijednosti novca do kojeg je došlo zbog proteka vremena nakon tog razdoblja prijave, do stvarnog plaćanja tih kamata.

                  2.

                  Pravo Unije i osobito načela djelotvornosti i ekvivalentnosti treba tumačiti na način da im se ne protivi praksa države članice koja na zahtjeve za plaćanje kamata na višak odbitka poreza na dodanu vrijednost zadržan zbog primjene nacionalne odredbe za koju je presuđeno da je protivna pravu Unije primjenjuje zastarni rok od pet godina.

                  3.

                  Pravo Unije i, osobito, načelo djelotvornosti treba tumačiti na način da im se ne protivi praksa države članice koja, kao prvo, uvjetuje plaćanje zatezne kamate koju porezna uprava duguje jer nije u zadanom roku podmirila tražbinu koja se odnosi na kamatu na povrat viška odbitka poreza na dodanu vrijednost zadržanog protivno pravu Unije podnošenjem posebnog zahtjeva, dok se u drugim slučajevima takva kamata dodjeljuje po službenoj dužnosti, i koja, kao drugo, primjenjuje tu kamatu računajući od isteka roka od 30 odnosno 45 dana određenog upravi za obradu takvog zahtjeva, a ne od datuma na koji je nastao taj višak.

         (1)  SL C 142, 23. 4. 2018.

         SL C 221, 25. 6. 2018.


title: Predmet C-480/18: Presuda Suda (deveto vijeće) od 2. travnja 2020. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Augstākā tiesa – Latvija) – postupak koji je pokrenuo AS „PrivatBank” (Zahtjev za prethodnu odluku – Platne usluge na unutarnjem tržištu – Direktiva 2007/64/EZ – Materijalno i osobno područje primjene – Platne usluge izvršene u valuti koja nije euro ni valuta države članice izvan europodručja – Platne usluge koje pruža kreditna institucija – Neizvršenje ili pogrešno izvršenje platnog naloga – Odgovorna osoba – Postupak bonitetnog nadzora – Žalbeni postupci – Izvansudsko rješavanje sporova – Nadležna tijela)

text:
               13.7.2020

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 230/4

      Presuda Suda (deveto vijeće) od 2. travnja 2020. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Augstākā tiesa – Latvija) – postupak koji je pokrenuo AS „PrivatBank”
      (Predmet C-480/18) (1)

      (Zahtjev za prethodnu odluku - Platne usluge na unutarnjem tržištu - Direktiva 2007/64/EZ - Materijalno i osobno područje primjene - Platne usluge izvršene u valuti koja nije euro ni valuta države članice izvan europodručja - Platne usluge koje pruža kreditna institucija - Neizvršenje ili pogrešno izvršenje platnog naloga - Odgovorna osoba - Postupak bonitetnog nadzora - Žalbeni postupci - Izvansudsko rješavanje sporova - Nadležna tijela)
      (2020/C 230/04)
      Jezik postupka: latvijski

         Sud koji je uputio zahtjev

      Augstākā tiesa

         Stranke glavnog postupka

         Tužitelj: AS „PrivatBank”

         Uz sudjelovanje: Finanšu un kapitāla tirgus komisija

         Izreka

                  1.

                  Članak 2. stavak 2. Direktive 2007/64/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 13. studenoga 2007. o platnim uslugama na unutarnjem tržištu i o izmjeni direktiva 97/7/EZ, 2002/65/EZ, 2005/60/EZ i 2006/48/EZ te stavljanju izvan snage Direktive 97/5/EZ, kako je izmijenjena Direktivom 2009/111/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 16. rujna 2009., treba tumačiti na način da mu se ne protivi nacionalni propis prema kojem je tijelo iz njezina članka 82. nadležno za razmatranje žalbi i izricanje kazni u slučaju platnih usluga izvršenih u valuti treće zemlje.

                  2.

                  Članci 20. i 21. Direktive 2007/64, kako je izmijenjena Direktivom 2009/111, nisu primjenjivi ratione personae na kreditne institucije.

                  3.

                  Članke 80. do 82. Direktive 2007/64, kako je izmijenjena Direktivom 2009/111, treba tumačiti na način da ne ovlašćuju nadležno tijelo u smislu tih odredbi da primjenjujući kriterije koji su utvrđeni u njezinu članku 75. rješava sporove koji nastaju zbog neizvršenja ili pogrešnog izvršenja platne transakcije između korisnika i pružatelja platnih usluga kada takvo tijelo izvršava svoju ovlast razmatranja žalbi korisnika platnih usluga i izricanja kazni pružateljima platnih usluga u slučaju povrede primjenjivih odredbi. Ti sporovi trebaju se riješiti u okviru izvansudskih postupaka rješavanja sporova iz članka 83. Direktive 2007/64, kako je izmijenjena Direktivom 2009/111, ne dovodeći u pitanje pravo na pravni lijek pred sudom koje predviđa nacionalno postupovno pravo. Ako je nacionalni zakonodavac odlučio koncentrirati ovlasti koje proizlaze, s jedne strane, iz navedenih članaka 80. do 82. i, s druge strane, iz navedenog članka 83. samo u jednom tijelu, ono mora ovlasti iz svake od tih kategorija izvršavati na autonoman način, isključivo u okviru postupka koji se na njih odnosi.

                  4.

                  Na temelju načela postupovne autonomije država članica, nacionalnom zakonodavcu dopušteno je ovlastiti nadležno tijelo da u okviru žalbenih postupaka i postupaka kažnjavanja iz članaka 80. do 82. Direktive 2007/64, kako je izmijenjena Direktivom 2009/111, uzme u obzir arbitražnu odluku kojom se rješava spor između korisnika i pružatelja platnih usluga na koje se odnose ti postupci, pod uvjetom da dokazna snaga koja se priznaje toj odluci u okviru navedenih postupaka ne može ugroziti njihov poseban cilj i svrhu, prava obrane dotičnih osoba ili autonomno izvršavanje ovlasti i nadležnosti dodijeljenih tim tijelima, što je na sudu koji je uputio zahtjev da provjeri.

         (1)  SL C 381, 22. 10. 2018.


title: Predmet C-507/18: Presuda Suda (veliko vijeće) od 23. travnja 2020. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Corte suprema di cassazione – Italija) – NH protiv Associazione Avvocatura per i diritti LGBTI – Rete Lenford (Zahtjev za prethodnu odluku – Jednako postupanje pri zapošljavanju i obavljanju zanimanja – Direktiva 2000/78/EZ – Članak 3. stavak 1. točka (a), članak 8. stavak 1. i članak 9. stavak 2. – Zabrana diskriminacije na temelju spolne orijentacije – Uvjeti za pristup zapošljavanju ili uvjeti za obavljanje zanimanja – Pojam – Javne izjave kojima se isključuje primanje u radni odnos homoseksualnih osoba – Članak 11. stavak 1., članak 15. stavak 1. i članak 21. stavak 1. Povelje Europske unije o temeljnim pravima – Pravna zaštita – Sankcije – Pravna osoba koja zastupa kolektivni interes – Aktivna procesna legitimacija bez određenog tužitelja ili oštećenika – Pravo na naknadu štete)

text:
               13.7.2020

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 230/5

      Presuda Suda (veliko vijeće) od 23. travnja 2020. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Corte suprema di cassazione – Italija) – NH protiv Associazione Avvocatura per i diritti LGBTI – Rete Lenford
      (Predmet C-507/18) (1)

      (Zahtjev za prethodnu odluku - Jednako postupanje pri zapošljavanju i obavljanju zanimanja - Direktiva 2000/78/EZ - Članak 3. stavak 1. točka (a), članak 8. stavak 1. i članak 9. stavak 2. - Zabrana diskriminacije na temelju spolne orijentacije - Uvjeti za pristup zapošljavanju ili uvjeti za obavljanje zanimanja - Pojam - Javne izjave kojima se isključuje primanje u radni odnos homoseksualnih osoba - Članak 11. stavak 1., članak 15. stavak 1. i članak 21. stavak 1. Povelje Europske unije o temeljnim pravima - Pravna zaštita - Sankcije - Pravna osoba koja zastupa kolektivni interes - Aktivna procesna legitimacija bez određenog tužitelja ili oštećenika - Pravo na naknadu štete)
      (2020/C 230/05)
      Jezik postupka: talijanski

         Sud koji je uputio zahtjev

      Corte suprema di cassazione

         Stranke glavnog postupka

         Tužitelj: NH

         Tuženik: Associazione Avvocatura per i diritti LGBTI – Rete Lenford

         Izreka

                  1.

                  Izraz „uvjet[i] za pristup zapošljavanju […] ili uvjet[i] za obavljanje zanimanja”, sadržan u članku 3. stavku 1. točki (a) Direktive Vijeća 2000/78/EZ od 27. studenoga 2000. o uspostavi općeg okvira za jednako postupanje pri zapošljavanju i obavljanju zanimanja, valja tumačiti na način da su njime obuhvaćene izjave koje je određena osoba dala tijekom audiovizualne emisije, prema kojima ona nikad ne bi zaposlila osobe određene spolne orijentacije niti s njima u svojem poduzeću radila, čak i ako nije bio u tijeku niti je planiran ikakav postupak zapošljavanja, pod uvjetom da veza između tih izjava i uvjeta pristupa zapošljavanju ili uvjeta za obavljanje zanimanja u okviru tog poduzeća nije hipotetska.

                  2.

                  Direktivu 2000/78 treba tumačiti na način da joj se ne protivi nacionalni propis na temelju kojeg udruženje odvjetnika čiji je statutarni cilj pružanje pravne pomoći osobama koje su, među ostalim, određene spolne orijentacije te promicanje kulture i poštovanja prava te kategorije osoba automatski ima, zbog tog cilja i neovisno o svojoj mogućoj profitnoj osnovi poslovanja, aktivnu procesnu legitimaciju za pokretanje postupka pred sudom radi provedbe obveza iz te direktive i, ovisno o slučaju, dobivanja naknade štete, u slučaju postupanja koje u smislu navedene direktive može činiti diskriminaciju navedene kategorije osoba i ako oštećenik nije odrediv.

         (1)  SL C 436, 3. 12. 2018.


title: Predmet C-640/18: Presuda Suda (drugo vijeće) od 23. travnja 2020. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Cour d'appel de Mons – Belgija) – Wagram Invest SA protiv État belge (Zahtjev za prethodnu odluku – Direktiva 78/660/EEZ – Godišnji financijski izvještaji za određene vrste trgovačkih društava – Načelo istinitog i poštenog prikaza – Financijska aktiva koju kupi dioničko društvo – Unos u rashodovnu stranu računa dobiti i gubitka eskonta povezanog s dugom s rokom dospijeća duljim od jedne godine, na koji se ne obračunavaju kamate, i unos nabavne cijene dugotrajne aktive u aktivu bilance pod odbitak eskonta)

text:
               13.7.2020

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 230/6

      Presuda Suda (drugo vijeće) od 23. travnja 2020. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Cour d'appel de Mons – Belgija) – Wagram Invest SA protiv État belge
      (Predmet C-640/18) (1)

      (Zahtjev za prethodnu odluku - Direktiva 78/660/EEZ - Godišnji financijski izvještaji za određene vrste trgovačkih društava - Načelo istinitog i poštenog prikaza - Financijska aktiva koju kupi dioničko društvo - Unos u rashodovnu stranu računa dobiti i gubitka eskonta povezanog s dugom s rokom dospijeća duljim od jedne godine, na koji se ne obračunavaju kamate, i unos nabavne cijene dugotrajne aktive u aktivu bilance pod odbitak eskonta)
      (2020/C 230/06)
      Jezik postupka: francuski

         Sud koji je uputio zahtjev

      Cour d'appel de Mons

         Stranke glavnog postupka

         Tužitelj: Wagram Invest SA

         Tuženik: État belge

         Izreka

      Kada dioničko društvo izvrši transakciju stjecanja dugotrajne financijske aktive za koju je predviđeno dugoročno obročno plaćanje cijene bez kamata, pod uvjetima sličnima uvjetima zajma, načelo istinitog i poštenog prikaza iz članka 2. stavka 3. Direktive Vijeća 78/660/EEZ od 25. srpnja 1978. na temelju članka [44. stavka 2. točke (g) UEZ-a] o godišnjim financijskim izvještajima za određene vrste trgovačkih društava valja tumačiti na način da mu se ne protivi primjena računovodstvene metode kojom se predviđa unos u rashodovnu stranu računa dobiti i gubitka eskonta po tržišnoj stopi, povezanog s dugom s rokom dospijeća duljim od jedne godine, na koji se ne obračunavaju kamate, koji se odnosi na to stjecanje i unos nabavne cijene te dugotrajne aktive u aktivu bilance pod odbitak navedenog eskonta.

         (1)  SL C 4, 7. 1. 2019.


title: Predmet C-670/18: Presuda Suda (osmo vijeće) od 2. travnja 2020. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Tribunale Amministrativo Regionale per la Sardegna – Italija) – CO protiv Comune di Gesturi (Zahtjev za prethodnu odluku – Socijalna politika – Načelo jednakog postupanja pri zapošljavanju i obavljanju zanimanja – Direktiva 2000/78/EZ – Zabrana svake diskriminacije na temelju dobi – Javni poziv na iskazivanje interesa – Uvjeti sudjelovanja – Isključenje umirovljenika iz javnog ili privatnog sektora)

text:
               13.7.2020

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 230/6

      Presuda Suda (osmo vijeće) od 2. travnja 2020. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Tribunale Amministrativo Regionale per la Sardegna – Italija) – CO protiv Comune di Gesturi
      (Predmet C-670/18) (1)

      (Zahtjev za prethodnu odluku - Socijalna politika - Načelo jednakog postupanja pri zapošljavanju i obavljanju zanimanja - Direktiva 2000/78/EZ - Zabrana svake diskriminacije na temelju dobi - Javni poziv na iskazivanje interesa - Uvjeti sudjelovanja - Isključenje umirovljenika iz javnog ili privatnog sektora)
      (2020/C 230/07)
      Jezik postupka: talijanski

         Sud koji je uputio zahtjev

      Tribunale Amministrativo Regionale per la Sardegna

         Stranke glavnog postupka

         Tužitelj: CO

         Tuženik: Comune di Gesturi

         Izreka

      Direktivu Vijeća 2000/78/EZ od 27. studenoga 2000. o uspostavi općeg okvira za jednako postupanje pri zapošljavanju i obavljanju zanimanja, osobito njezin članak 2. stavak 2., članak 3. stavak 1. i članak 6. stavak 1., treba tumačiti na način da joj se ne protivi nacionalni propis kojim se tijelima javne uprave zabranjuje povjeravanje umirovljenicima zadaća izrade studija i savjetovanja jer se, s jedne strane, tim propisom želi postići legitiman cilj politike zapošljavanja i tržišta rada, a s druge strane, sredstva za postizanje tog cilja primjerena su i nužna. Na sudu koji je uputio zahtjev jest da provjeri je li to doista tako u glavnom predmetu.

         (1)  SL C 25, 21. 1. 2019.


title: Predmet C-710/18: Presuda Suda (sedmo vijeće) od 23. travnja 2020. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Bundesarbeitsgericht – Njemačka) – WN protiv Land Niedersachsen (Zahtjev za prethodnu odluku – Slobodno kretanje radnika – Članak 45. stavak 1. UFEU-a – Primici od rada – Razvrstavanje u stupnjeve platnog razreda sustava primitaka od rada – Sustav primitaka od rada u kojem se pravo na veće primitke od rada povezuje s duljinom staža ostvarenog kod istog poslodavca – Ograničenje uzimanja u obzir ranijih razdoblja relevantne djelatnosti ostvarenih kod poslodavca koji se nalazi u državi članici različitoj od države članice podrijetla)

text:
               13.7.2020

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 230/7

      Presuda Suda (sedmo vijeće) od 23. travnja 2020. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Bundesarbeitsgericht – Njemačka) – WN protiv Land Niedersachsen
      (Predmet C-710/18) (1)

      (Zahtjev za prethodnu odluku - Slobodno kretanje radnika - Članak 45. stavak 1. UFEU-a - Primici od rada - Razvrstavanje u stupnjeve platnog razreda sustava primitaka od rada - Sustav primitaka od rada u kojem se pravo na veće primitke od rada povezuje s duljinom staža ostvarenog kod istog poslodavca - Ograničenje uzimanja u obzir ranijih razdoblja relevantne djelatnosti ostvarenih kod poslodavca koji se nalazi u državi članici različitoj od države članice podrijetla)
      (2020/C 230/08)
      Jezik postupka: njemački

         Sud koji je uputio zahtjev

      Bundesarbeitsgericht

         Stranke glavnog postupka

         Tužitelj: WN

         Tuženik: Land Niedersachsen

         Izreka

      Članak 45. stavak 1. UFEU-a treba tumačiti na način da mu se protivi nacionalni propis koji, za potrebe utvrđivanja iznosa primanja od rada zaposlenika u svojstvu školskog nastavnika u službi teritorijalne jedinice, ranija razdoblja relevantne djelatnosti koja je taj zaposlenik ostvario kod poslodavaca različitih od te teritorijalne jedinice koji se nalaze u drugoj državi članici uzima u obzir samo u najduljem trajanju od ukupno tri godine, ako je ta djelatnost jednakovrijedna onoj koju je taj zaposlenik dužan obavljati u okviru navedenog posla školskog nastavnika.

         (1)  SL C 182, 27. 5. 2019.


title: Predmet C-830/18: Presuda Suda (deveto vijeće) od 2. travnja 2020. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Oberverwaltungsgericht Rheinland-Pfalz – Njemačka) – Landkreis Südliche Weinstraße protiv PF i dr. (Zahtjev za prethodnu odluku – Slobodno kretanje radnika – Uredba (EU) br. 492/2011 – Djeca pograničnih radnika – Socijalne povlastice – Sustav naknade troškova školskog prijevoza – Uvjet boravišta u saveznoj zemlji – Isključenje djece koja pohađaju školu u toj saveznoj zemlji s boravištem u državi članici različitoj od one u kojoj je škola koju pohađaju – Isključenje domaćih državljana koji imaju boravište u drugim saveznim zemljama)

text:
               13.7.2020

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 230/8

      Presuda Suda (deveto vijeće) od 2. travnja 2020. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Oberverwaltungsgericht Rheinland-Pfalz – Njemačka) – Landkreis Südliche Weinstraße protiv PF i dr.
      (Predmet C-830/18) (1)

      (Zahtjev za prethodnu odluku - Slobodno kretanje radnika - Uredba (EU) br. 492/2011 - Djeca pograničnih radnika - Socijalne povlastice - Sustav naknade troškova školskog prijevoza - Uvjet boravišta u saveznoj zemlji - Isključenje djece koja pohađaju školu u toj saveznoj zemlji s boravištem u državi članici različitoj od one u kojoj je škola koju pohađaju - Isključenje domaćih državljana koji imaju boravište u drugim saveznim zemljama)
      (2020/C 230/10)
      Jezik postupka: njemački

         Sud koji je uputio zahtjev

      Oberverwaltungsgericht Rheinland-Pfalz

         Stranke glavnog postupka

         Tužitelj: Landkreis Südliche Weinstraße

         Tuženik: PF i dr.

         uz sudjelovanje: Vertreter des öffentlichen Interesses

         Izreka

                  1.

                  Članak 7. stavak 2. Uredbe (EU) br. 492/2011 Europskog parlamenta i Vijeća od 5. travnja 2011. o slobodi kretanja radnika u Uniji treba tumačiti na način da je nacionalno zakonodavstvo koje preuzimanje savezne zemlje troškova školskog prijevoza uvjetuje boravištem na njezinu području neizravno diskriminatorno jer po samoj svojoj prirodi može više utjecati na pogranične nego na domaće radnike.

                  2.

                  Članak 7. stavak 2. Uredbe br. 492/2011 treba tumačiti na način da praktične poteškoće povezane s učinkovitom organizacijom školskog prijevoza u saveznoj zemlji ne predstavljaju važan razlog u općem interesu kojim bi se mogla opravdati nacionalna mjera kvalificirana neizravno diskriminatornom.

         (1)  SL C 131, 8. 4. 2019.


title: Predmet C-20/19: Presuda Suda (osmo vijeće) od 2. travnja 2020. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Oberlandesgericht Wien – Austrija) – kunsthaus muerz gmbh protiv Zürich Versicherungs AG (Zahtjev za prethodnu odluku – Slobodno pružanje usluga – Izravno životno osiguranje – Direktiva 2002/83/EZ – Članci 35. i 36. – Pravo na odustanak i rok za odustanak – Pogrešna informacija o načinima ostvarivanja prava na odustanak – Formalni uvjeti za izjavu o odustanku – Prestanak prava na odustanak – Relevantnost svojstva „potrošača” ugovaratelja osiguranja)

text:
               13.7.2020

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 230/9

      Presuda Suda (osmo vijeće) od 2. travnja 2020. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Oberlandesgericht Wien – Austrija) – kunsthaus muerz gmbh protiv Zürich Versicherungs AG
      (Predmet C-20/19) (1)

      (Zahtjev za prethodnu odluku - Slobodno pružanje usluga - Izravno životno osiguranje - Direktiva 2002/83/EZ - Članci 35. i 36. - Pravo na odustanak i rok za odustanak - Pogrešna informacija o načinima ostvarivanja prava na odustanak - Formalni uvjeti za izjavu o odustanku - Prestanak prava na odustanak - Relevantnost svojstva „potrošača” ugovaratelja osiguranja)
      (2020/C 230/11)
      Jezik postupka: njemački

         Sud koji je uputio zahtjev

      Oberlandesgericht Wien

         Stranke glavnog postupka

         Tužitelj: kunsthaus muerz gmbh

         Tuženik: Zürich Versicherungs AG

         Izreka

      Članke 35. i 36. Direktive 2002/83/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 5. studenoga 2002. o životnom osiguranju treba tumačiti na način da se primjenjuju i na ugovaratelje osiguranja koji nisu potrošači i da im se ne protivi nacionalno zakonodavstvo na temelju kojeg rok za ostvarivanje prava na odustanak od ugovora o životnom osiguranju počinje teći od dana sklapanja tog ugovora, iako informacija o načinima ostvarivanja tog prava na odustanak koju je osiguravajuće društvo priopćilo tom ugovaratelju osiguranja navodi formalne zahtjeve koji zapravo nisu predviđeni nacionalnim pravom primjenjivim na taj ugovor, pod uvjetom da takva informacija ne onemogućuje tog ugovaratelja osiguranja da ostvari navedeno pravo u biti pod jednakim uvjetima koji bi vrijedili da je informacija bila točna. Na sudu koji je uputio zahtjev je da na temelju sveobuhvatnog razmatranja, uzimajući u obzir posebno nacionalni zakonodavni kontekst i činjenice u glavnom postupku, uključujući i to je li ugovaratelj osiguranja potrošač, ocijeni je li pogreška koja se nalazi u informaciji koja mu je dostavljena lišila ugovaratelja osiguranja te mogućnosti.

         (1)  SL C 155, 6. 5. 2019.


title: Predmet C-28/19: Presuda Suda (sedmo vijeće) od 23. travnja 2020. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Consiglio di Stato – Italija) – Ryanair Ltd, Autorità Garante della Concorrenza e del Mercato – Antitrust protiv Autorità Garante della Concorrenza e del Mercato – Antitrust, Ryanair Ltd, Ryanair DAC (Zahtjev za prethodnu odluku – Promet – Usluge zračnog prijevoza – Uredba (EZ) br. 1008/2008 – Članak 23. stavak 1. – Navođenje konačne cijene koja se plaća – Troškovi internetske prijave putnika za let – PDV – Administrativne naknade za plaćanje kreditnom karticom različitom od one koju prihvaća zračni prijevoznik – Neizbježne i predvidive stavke konačne cijene koja se plaća – Opcijske doplate na cijenu – Pojam)

text:
               13.7.2020

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 230/10

      Presuda Suda (sedmo vijeće) od 23. travnja 2020. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Consiglio di Stato – Italija) – Ryanair Ltd, Autorità Garante della Concorrenza e del Mercato – Antitrust protiv Autorità Garante della Concorrenza e del Mercato – Antitrust, Ryanair Ltd, Ryanair DAC
      (Predmet C-28/19) (1)

      (Zahtjev za prethodnu odluku - Promet - Usluge zračnog prijevoza - Uredba (EZ) br. 1008/2008 - Članak 23. stavak 1. - Navođenje konačne cijene koja se plaća - Troškovi internetske prijave putnika za let - PDV - Administrativne naknade za plaćanje kreditnom karticom različitom od one koju prihvaća zračni prijevoznik - Neizbježne i predvidive stavke konačne cijene koja se plaća - Opcijske doplate na cijenu - Pojam)
      (2020/C 230/12)
      Jezik postupka: talijanski

         Sud koji je uputio zahtjev

      Consiglio di Stato

         Stranke glavnog postupka

         Tužitelji: Ryanair Ltd, Autorità Garante della Concorrenza e del Mercato – Antitrust

         Tuženici: Autorità Garante della Concorrenza e del Mercato – Antitrust, Ryanair Ltd, Ryanair DAC

         Izreka

      Članak 23. stavak 1. Uredbe (EZ) br. 1008/2008 Europskog parlamenta i Vijeća od 24. rujna 2008. o zajedničkim pravilima za obavljanje zračnog prijevoza u Zajednici treba tumačiti na način da troškovi internetske prijave putnika za let plaćanje kojih se ne može izbjeći jer ne postaji alternativni besplatni način prijave, porez na dodanu vrijednost (PDV) obračunan na tarife nacionalnih letova kao i administrativne naknade za plaćanje kreditnom karticom različitom od one koju prihvaća zračni prijevoznik čine neizbježne i predvidive cjenovne stavke, u smislu druge rečenice u toj odredbi. S druge strane, navedenu odredbu treba tumačiti na način da troškovi internetske prijave putnika za let plaćanje kojih se može izbjeći korištenjem besplatnog načina prijave kao i PDV obračunan na opcijske doplate za nacionalne letove čine opcijsku doplatu na cijenu, u smislu četvrte rečenice u toj odredbi.

         (1)  SL C 164, 13. 5. 2019.


title: Spojeni predmeti C-101/19 i C-102/19: Presuda Suda (osmo vijeće) od 23. travnja 2020. (zahtjevi za prethodnu odluku koje je uputio Bundesverwaltungsgericht – Njemačka) – Deutsche Homöopathie-Union (DHU) Arzneimittel GmbH & Co. KG protiv Bundesrepublik Deutschland (Zahtjev za prethodnu odluku – Lijekovi za humanu primjenu – Direktiva 2001/83/EZ – Članci 62. i 69. – Podaci koji se navode na označivanju i uputi o homeopatskim lijekovima – Iscrpan popis navoda ili mogućnost dodavanja informacija korisnih za pacijenta koje su u skladu sa sažetkom opisa svojstava proizvoda – Podaci o doziranju homeopatskih lijekova)

text:
               13.7.2020

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 230/10

      Presuda Suda (osmo vijeće) od 23. travnja 2020. (zahtjevi za prethodnu odluku koje je uputio Bundesverwaltungsgericht – Njemačka) – Deutsche Homöopathie-Union (DHU) Arzneimittel GmbH & Co. KG protiv Bundesrepublik Deutschland
      (Spojeni predmeti C-101/19 i C-102/19) (1)

      (Zahtjev za prethodnu odluku - Lijekovi za humanu primjenu - Direktiva 2001/83/EZ - Članci 62. i 69. - Podaci koji se navode na označivanju i uputi o homeopatskim lijekovima - Iscrpan popis navoda ili mogućnost dodavanja informacija korisnih za pacijenta koje su u skladu sa sažetkom opisa svojstava proizvoda - Podaci o doziranju homeopatskih lijekova)
      (2020/C 230/13)
      Jezik postupka: njemački

         Sud koji je uputio zahtjeve

      Bundesverwaltungsgericht

         Stranke glavnog postupka

         Tužitelj: Deutsche Homöopathie-Union (DHU) Arzneimittel GmbH & Co. KG

         Tuženik: Bundesrepublik Deutschland

         Izreka

      Direktivu 2001/83/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 6. studenoga 2001. o zakoniku Zajednice o lijekovima za humanu primjenu, kako je izmijenjena Direktivom 2004/27/EU Europskog parlamenta i Vijeća od 31. ožujka 2004., treba tumačiti na način da joj se protivi to da uputa o lijeku iz njezina članka 69. sadržava druge informacije osim onih navedenih u toj odredbi, osobito podatak o doziranju homeopatskih lijekova na koje se navedena odredba odnosi.

         (1)  SL C 172, 20. 5. 2019.