title: Predmet C-389/14: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 18. kolovoza 2014. uputio Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio (Italija) – Esso Italiana srl i dr. protiv Comitato nazionale per la gestione della Direttiva 2003/87/CE i dr.

text:
               20.10.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 372/5

         Zahtjev za prethodnu odluku koji je 18. kolovoza 2014. uputio Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio (Italija) – Esso Italiana srl i dr. protiv Comitato nazionale per la gestione della Direttiva 2003/87/CE i dr.
   (Predmet C-389/14)
   2014/C 372/09
   Jezik postupka: talijanski

      Sud koji je uputio zahtjev

   Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelji: Esso Italiana srl, Eni SpA, Linde Gas Italia srl

      Tuženici: Comitato nazionale per la gestione della Direttiva 2003/87/CE e per il supporto nella gestione delle attività di progetto del Protocollo di Kyoto, Ministero dell'Ambiente e della Tutela del Territorio e del Mare, Ministero dell'Economia e delle Finanze, Presidenza del Consiglio dei Ministri

      Prethodna pitanja

               1.

               Je li Odluka Europske komisije 2013/448/EU (1) od 5. rujna 2013. nevaljana zbog toga što prilikom izračuna emisijskih jedinica za besplatnu raspodjelu nije uzela u obzir postotak emisija povezanih s izgaranjem ispušnog plina – ili procesnih plinova u industriji čelika – niti postotak emisija povezanih s toplinom iz kogeneracije, čime je povrijedila članak 290. UFEU-a i članak 10a. stavke 1., 4. i 5. Direktive 2003/87/EZ (2), prekoračila granice ovlasti koje su joj dodijeljene tom direktivom i djelovala protivno ciljevima direktive (promicanje korištenja energetski učinkovitijih tehnologija i uvažavanje zahtjeva gospodarskog razvoja i zapošljavanja)?

               2.

               Je li Odluka Europske komisije 2013/448/EU od 5. rujna 2013. nevaljana s obzirom na članak 6. UEU-a, zato što je u suprotnosti s člankom 1. Dodatnog protokola uz Europsku konvenciju za zaštitu ljudskih prava i temeljnih sloboda (EKLJP) kao i člankom 17. te konvencije s obzirom na to da su tom odlukom neopravdano povrijeđena legitimna očekivanja društava tužitelja da će zadržati imovinu koja se sastoji u preliminarnoj količini dodijeljenih emisijskih jedinica i na koje oni imaju pravo na temelju odredbi direktive, što je dovelo do gubitka gospodarske koristi povezane s tom imovinom?

               3.

               Je li Odluka Europske komisije 2013/448/EU od 5. rujna 2013. nevaljana u dijelu u kojem definira međusektorski faktor korekcije s obzirom da se tom odlukom krši članak 296. stavak 2. UFEU-a i članak 41. Povelje o temeljnim pravima Europske unije jer nije primjereno obrazložena?

               4.

               Je li Odluka Europske komisije 2013/448/EU od 5. rujna 2013. nevaljana u dijelu u kojem definira međusektorski faktor korekcije s obzirom da se tom odlukom krši članak 10a. stavak 5. Direktive 2003/87/EZ, načelo proporcionalnosti sadržano u članku 5. stavku 4. UEU-a, te je osim toga manjkava zbog neprovođenja istrage i pogreške u ocjeni s obzirom na činjenicu da prilikom izračuna najveće količine emisijskih jedinica za besplatnu raspodjelu (podatak relevantan za definiciju jedinstvenog međusektorskog faktora korekcije) nije uzela u obzir učinke izmjena u tumačenju pojma „uređaj za izgaranje” koje su nastupile između prvog (2005.-2007.) i drugog razdoblja (2008.-2012.) provedbe Direktive 2003/87/EZ?

               5.

               Je li Odluka Europske komisije br. 448/2013/EU od 5. rujna 2013. nevaljana dijelu u kojem definira međusektorski faktor korekcije zbog povrede članka 10a. stavka 5. Direktive 2003/87/EZ, članka 9a. stavka 2. Direktive 2003/87/EZ, te je osim toga manjkava zbog neprovođenja istrage i pogreške u ocjeni s obzirom na činjenicu da je izračun najveće količine emisijskih jedinica za besplatnu raspodjelu (podatak relevantan za definiciju jedinstvenog međusektorskog faktora korekcije) izvršen na temelju podataka koje su dostavile države članice, a koji su međusobno neusklađeni jer se temelje na različitim tumačenjima članka 9a. stavka 2. Direktive 2003/87/EZ?

               6.

               Je li Odluka Europske komisije 2013/448/EU od 5. rujna 2013. nevaljana u dijelu u kojem definira međusektorski faktor korekcije zbog povrede postupovnih pravila iz članka 10a. stavku 1. i članku 23. stavku 3. Direktive 2003/87/EZ?

      (1)  Odluka Komisije od 5. rujna 2013. o nacionalnim provedbenim mjerama za prijelaznu besplatnu dodjelu emisijskih jedinica stakleničkih plinova u skladu s člankom 11. stavkom 3. Direktive 2003/87/EZ Europskog parlamenta i Vijeća (SL L 240. str. 27.).

      (2)  Direktiva 2003/87/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 13. listopada 2003. o uspostavi sustava trgovanja emisijskim jedinicama stakleničkih plinova unutar Zajednice i o izmjeni Direktive Vijeća 96/61/EZ (Tekst značajan za EGP) (SL L 275, str. 32.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 15., svezak 9., str. 28.).


title: Predmet T-774/14: Tužba podnesena 17. studenoga 2014. – Ica Foods protiv OHIM-a – San Lucio (GROK)

text:
               26.1.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 26/40

         Tužba podnesena 17. studenoga 2014. – Ica Foods protiv OHIM-a – San Lucio (GROK)
   (Predmet T-774/14)
   (2015/C 026/51)
   Jezik na kojem je tužba podnesena: talijanski

      Stranke

      Tužitelj: Ica Foods SpA (Pomezia, Italija) (zastupnik: A. Nespega, avvocato)

      Tuženik: Ured za usklađivanje na unutarnjem tržištu (žigovi i dizajni) (OHIM)

      Druga stranka pred žalbenim vijećem: San Lucio Srl (San Gervasio Bresciano, Italija)

      Podaci o postupku pred OHIM-om

      Nositelj spornog žiga: druga stranka pred žalbenim vijećem

      Sporni žig u pitanju: verbalni žig „GROK” – žig Zajednice br. 4 4 39  956

      Postupak pred OHIM-om: postupak za proglašavanje žiga ništavim

      Pobijana odluka: odluka drugog žalbenog vijeća OHIM-a od 9. rujna 2014. u predmetu R 1815/2013-2

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

               —

               poništi pobijanu odluku koja se odnosi na postupak za proglašavanje žiga ništavim br. 6374C u kojem se osporava registracija žiga Zajednice GROK br. 4439956 zbog povrede članka 62. i članka 63. Uredbe o žigu Zajednice i/ili zbog povrede članka 8. Uredbe br. 40/94 i/ili zbog nedostatka u obrazloženju, zbog prethodno izloženih razloga.

               —

               tuženiku naloži snošenje troškova ovog postupka.

      Tužbeni razlozi

               —

               povreda članka 62. i članka 63. Uredbe o žigu Zajednice se sastoji u tome što OHIM nije obavijestio tužitelja o roku za podnošenje očitovanja na žalbu, što je posljedično dovelo do povrede kontradiktornosti;

               —

               povreda članka 8. Uredbe br. 40/94 i nedostatak u obrazloženju u dijelu koji se odnosi na sličnost proizvoda proizvedenih iz mlijeka društva San Lucio i proizvoda na koje se odnosi registracija ICA-inih žigova;

               —

               povreda članka 8. Uredbe br. 40/94 i nedostatak u obrazloženju u dijelu koji se odnosi na sličnost žiga GROK društva San Lucia i ICA-inog žiga CRIK CROK;

               —

               povreda članka 8. Uredbe br. 40/94 i nedostatak u obrazloženju u dijelu koji se odnosi na ugled ICA-inog žiga CRIK CROK.


title: Predmet C-309/14: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 30. lipnja 2014. uputio Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio (Italija) – Confederazione Generale Italiana del Lavoro (CGIL), Istituto Nazionale Confederale Assistenza (INCA) protiv Presidenza del Consiglio dei Ministri, Ministero dell'Interno, Ministero dell'Economia e delle Finanze

text:
               29.9.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 339/2

         Zahtjev za prethodnu odluku koji je 30. lipnja 2014. uputio Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio (Italija) – Confederazione Generale Italiana del Lavoro (CGIL), Istituto Nazionale Confederale Assistenza (INCA) protiv Presidenza del Consiglio dei Ministri, Ministero dell'Interno, Ministero dell'Economia e delle Finanze
   (Predmet C-309/14)
   2014/C 339/02
   Jezik postupka: talijanski

      Sud koji je uputio zahtjev

   Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelji: Confederazione Generale Italiana del Lavoro (CGIL),
   Istituto Nazionale Confederale Assistenza (INCA)

      Tuženici: Presidenza del Consiglio dei Ministri,
   Ministero dell'Interno,
   Ministero dell'Economia e delle Finanze

      Prethodno pitanje

   Je li u suprotnosti s načelima utvrđenima Direktivom Vijeća 2003/109/EZ (1) i naknadnim izmjenama i dopunama nacionalni propis poput onog iz članka 5. stavka 2.ter Zakonodavne uredbe br. 286 od 25. lipnja 1998. u dijelu u kojem se propisuje da se na „[z]ahtjev za izdavanje i produljenje boravišne dozvole primjenjuje plaćanje pristojbe čiji se iznos u rasponu od najmanje 80 i najviše 200 eura određuje uredbom koju Ministero dell’economia e delle finanze [Ministarstvo gospodarstva i financija] donosi u dogovoru s Ministero dell’interno [Ministarstvom unutarnjih poslova] te u kojoj se određuju i načini plaćanja […]”, određujući na taj način najmanji iznos pristojbe otprilike osam puta viši od troška izdavanja nacionalne osobne iskaznice?

      (1)  Direktiva Vijeća 2003/109/EZ od 25. studenoga 2003. o statusu državljana trećih zemalja s dugotrajnim boravištem (SL L 16, str. 44.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 19., svezak 6., str. 41.)


title: Predmet T-318/13: Tužba podnesena 13. lipnja 2013. — Vita Phone protiv OHIM-a (LIFEDATA)

text:
               3.8.2013

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 226/6

         Tužba podnesena 13. lipnja 2013. — Vita Phone protiv OHIM-a (LIFEDATA)
   (Predmet T-318/13)
   (2013/C 226/34)

   Predmetni postupak pokrenut je prije 1. srpnja 2013., datuma pristupanja Republike Hrvatske Europskoj uniji


title: Predmet T-813/16: Tužba podnesena 21. studenoga 2016. – Abes protiv Komisije

text:
               30.1.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 30/50

         Tužba podnesena 21. studenoga 2016. – Abes protiv Komisije
   (Predmet T-813/16)
   (2017/C 030/58)
   Jezik postupka: portugalski

      Stranke

      Tužitelj: Abes – companhia de assistência, bem-estar e serviços para seniores, Lda (São Pedro de Tomar, Portugal) (zastupnik: N. Mimoso Ruiz, odvjetnik)

      Tuženik: Europska komisija

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

               —

               utvrdi da je tužba za poništenje uredno podnesena i dopuštena u skladu s člankom 263. UFEU-a, a radi učinaka iz članka 264. UFEU-a,

               —

               poništi Odluku C (2016.) 5054 od 9. kolovoza 2016., u skladu s člankom 263. UFEU-a, u mjeri u kojoj se u njoj navodi da mjera navedena u prijavi nije državna potpora u smislu članka 107. stavka 1. UFEU-a,

               —

               poništi Odluku C (2016.) 5054 od 9. kolovoza 2016., u skladu s člankom 263. UFEU-a, u mjeri u kojoj se u njoj navodi da čak i kad bi mjera navedena u prijavi bila državna potpora, ona bi bila spojiva s unutarnjim tržištem u smislu članka 107. stavka 3. točke (c) UFEU-a, i

               —

               naloži Europskoj komisiji snošenje troškove postupka i troškove tužitelja.

      Tužbeni razlozi i glavni argumenti

   U prilog osnovanosti tužbe tužitelj ističe tri tužbena razloga.

               1.

               Prvi tužbeni razlog temelji se na nepostojanju obrazloženja. Tužitelj smatra da navedena odluka nije obrazložena jer se u njoj navodi da čak i kad bi mjera navedena u prijavi bila državna potpora, ona bi bila spojiva s unutarnjim tržištem u smislu članka 107. stavka 3. točke (c) UFEU-a, pri čemu se taj zaključak ne obrazlaže.

               2.

               Drugi tužbeni razlog temelji se na očitoj pogrešci u ocjeni. Tužitelj smatra da navedena odluka nije obrazložena jer se odnosi na učinke mjere potpore na tržišno natjecanje i trgovinu među državama članicama, pri čemu Komisijini argumenti, prema kojima je učinak predmetne mjere potpore na trgovinu među državama članicama samo hipotetski ili pretpostavljen, a i da postoji, bio bi ograničenog učinka, nisu obrazloženi i u praksi promiču širenje istovrsnih mjera potpore ne samo u regiji Tomar, nego i u cijeloj zemlji, s posljedicama odvraćanja nacionalnih ulaganja i ulaganja iz drugih država članica.

               3.

               Treći tužbeni razlog temelji se na povredi članka 107. stavka 1. UFEU-a jer Komisija (i) nije s dužnom pažnjom i objektivno ispitala može li predmetna potpora utjecati na trgovinu među državama članicama, (ii) nije uzela u obzir nepostojanje najniže granice ili postotka ispod kojih se a priori može smatrati da se ne utječe na trgovinu među državama članicama, (iii) nije uzela u obzir da ugrožavanje trgovine među državama članicama ne ovisi ni o lokalnoj ili regionalnoj naravi pruženih usluga ni o važnosti predmetne aktivnosti te (iv) nije dovoljno naglasila da u slučaju kada državna potpora jača položaj poduzetnika u odnosu na druge konkurentske poduzetnike valja smatrati da konkurentski poduzetnici primatelja potpore imaju nepovoljnije uvjete za financiranje novih ulaganja u navedenoj državi.


title: Predmet C-407/15: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 27. lipnja 2015. uputio Curtea de Apel Bacău (Rumunjska) – Ovidiu Rîpanu protiv Compania Națională „Loteria Română” S.A.

text:
               6.6.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 200/5

         Zahtjev za prethodnu odluku koji je 27. lipnja 2015. uputio Curtea de Apel Bacău (Rumunjska) – Ovidiu Rîpanu protiv Compania Națională „Loteria Română” S.A.
   (Predmet C-407/15)
   (2016/C 200/07)
   Jezik postupka: rumunjski

      Sud koji je uputio zahtjev

   Curtea de Apel Bacău

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelj: Ovidiu Rîpanu

      Tuženik: Compania Națională Loteria Română S.A.
   Rješenjem od 18. veljače 2016. Sud (deseto vijeće) odlučio je da je očito nenadležan za davanje odgovora na postavljeno pitanje.


title: Predmet F-142/11 DEP: Rješenje Službeničkog suda (prvo vijeće) od 2. prosinca 2014. – Erik Simpson protiv Vijeća (Javna služba — Postupak — Naknada troškova)

text:
               26.1.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 26/45

         Rješenje Službeničkog suda (prvo vijeće) od 2. prosinca 2014. – Erik Simpson protiv Vijeća
   (Predmet F-142/11 DEP) (1)

   ((Javna služba - Postupak - Naknada troškova))
   (2015/C 026/58)
   Jezik postupka: engleski

      Stranke

      Tužitelj: Erik Simpson (Bruxelles, Belgija) (zastupnik: M. Velardo, odvjetnik)

      Tuženik: Vijeće Europske unije (zastupnici: M. Bauer i A. F. Jensen, agenti)

      Predmet

   Javna služba – Zahtjev za poništenje odluke o nepromicanju tužitelja u razred AD 9 nakon što je prošao natječaj EPSO/AD/113/07 „Chefs d'unité (AD9) de langues tchèque, estonienne, hongroise, lituanienne, lettone, maltaise, polonaise, slovaque et slovène dans le domaine de la traduction” te zahtjev za naknadu štete i kamata.

      Izreka rješenja

   Ukupni iznos troškova koje Vijeće Europske unije mora nadoknaditi E. Simpsonu na ime troškova čiju je naknadu moguće tražiti u predmetu F-142/11 jest 8  600 EUR, uvećan za porez na dodanu vrijednost koji je eventualno potraživan.

      (1)  SL C 65, 3.3.2012., str. 26.


title: Predmet T-430/16: Tužba podnesena 29. srpnja 2016. – Intercontinental Exchange Holdings protiv EUIPO-a (BRENT INDEX)

text:
               10.10.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 371/16

         Tužba podnesena 29. srpnja 2016. – Intercontinental Exchange Holdings protiv EUIPO-a (BRENT INDEX)
   (Predmet T-430/16)
   (2016/C 371/18)
   Jezik postupka: engleski

      Stranke

      Tužitelj: Intercontinental Exchange Holdings, Inc. (Atlanta, Georgia, Sjedinjene Američke Države) (zastupnik: P. Heusler, odvjetnik)

      Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO)

      Podaci o postupku pred EUIPO-om

      Predmetni sporni žig: verbalni žig Europske unije ‘BRENT INDEX’ – prijava za registraciju br. 14 284 947

      Pobijana odluka: odluka četvrtog žalbenog vijeća EUIPO-a od 2. lipnja 2016. u predmetu R 8/2016-4

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

               —

               poništi pobijanu odluku;

               —

               naloži EUIPO-u snošenje troškova.

      Tužbeni razlog

               —

               povreda članka 7. stavka 1. točke (b) i članka 7. stavka 1. točke (c) Uredbe br. 207/2009.


title: Predmet T-642/14: Tužba podnesena 29. kolovoza 2014. – JP Divver Holding Company protiv OHIM-a (EQUIPMENT FOR LIFE)

text:
               1.12.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 431/29

         Tužba podnesena 29. kolovoza 2014. – JP Divver Holding Company protiv OHIM-a (EQUIPMENT FOR LIFE)
   (Predmet T-642/14)
   (2014/C 431/51)
   Jezik postupka: engleski

      Stranke

      Tužitelj: JP Divver Holding Company Ltd (Newry, Irska) (zastupnici: A. Franke, E. Bertram, odvjetnici)

      Tuženik: Ured za usklađivanje na unutarnjem tržištu (žigovi i dizajni) (OHIM)

      Podaci o postupku pred OHIM-om

      Sporni žig u pitanju: međunarodna registracija žiga u kojoj je naznačena Europska unija u odnosu na znak „EQUIPMENT FOR LIFE”

      Pobijana odluka: odluka drugog žalbenog vijeća OHIM-a od 16. lipnja 2014. u predmetu R 64/2014-2

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

               —

               poništi pobijanu odluku;

               —

               naloži OHIM-u snošenje troškova.

      Tužbeni razlog

               —

               povreda članka 7. stavka 1 točke (b) Uredbe br. 207/2009;


title: Predmet T-583/13: Rješenje Općeg suda od 3. rujna 2014. – Shire Pharmaceutical Contracts protiv Komisije (Tužba za poništenje — Lijekovi za pedijatrijsku uporabu — Uredba (EZ) br. 1901/2006 — Članak 37. — Produljenje trajanja zaštite stavljanja u promet lijekova za rijetke bolesti nezaštićenih patentom — Akt koji se ne može pobijati — Nedopuštenost)

text:
               1.12.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 431/23

         Rješenje Općeg suda od 3. rujna 2014. – Shire Pharmaceutical Contracts protiv Komisije
   (Predmet T-583/13) (1)

   ((Tužba za poništenje - Lijekovi za pedijatrijsku uporabu - Uredba (EZ) br. 1901/2006 - Članak 37. - Produljenje trajanja zaštite stavljanja u promet lijekova za rijetke bolesti nezaštićenih patentom - Akt koji se ne može pobijati - Nedopuštenost))
   (2014/C 431/39)
   Jezik postupka: engleski

      Stranke

      Tužitelj: Shire Pharmaceutical Contracts Ltd (Hampshire, Ujedinjena Kraljevina) (zastupnici: K. Bacon, barrister, M. Utges Manley i M. Vickers, solicitors)

      Tuženik: Europska komisija (zastupnici: A. Sipos i V. Walsh, agenti)

      Predmet

   Zahtjev za poništenje odluke sadržane u dopisu Komisije upućenom tužitelju 2. rujna 2013., naknadno potvrđene dopisom od 18. listopada 2013., glede toga ima li lijek Xagrid pravo na nagradu predviđenu člankom 37. Uredbe (EZ) br. 1901/2006 od 12. prosinca 2006. o lijekovima za pedijatrijsku upotrebu i izmjeni Uredbe (EEZ) br. 1768/92, Direktive 2001/20/EZ, Direktive 2001/83/EZ i Uredbe (EZ) br. 726/2004 (SL L 378, str. 1.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 13., svezak 64., str. 111.)

      Izreka

               1.

               Tužba se odbacuje kao nedopuštena.

               2.

               Nalaže se Shire Pharmaceutical Contracts Ltd snošenje troškova.

      (1)  SL C 377, 21.12.2013.


title: Predmet C-302/15: Rješenje predsjednika Suda od 9. ožujka 2016. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Juzgado Contencioso-Administrativo n° 1 de Tarragona – Španjolska) – Correos y Telégrafos SA protiv Ayuntamiento de Vila Seca

text:
               6.6.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 200/15

         Rješenje predsjednika Suda od 9. ožujka 2016. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Juzgado Contencioso-Administrativo no 1 de Tarragona – Španjolska) – Correos y Telégrafos SA protiv Ayuntamiento de Vila Seca
   (Predmet C-302/15) (1)

   (2016/C 200/22)
   Jezik postupka: španjolski
   Predsjednik Suda odredio je brisanje predmeta.

      (1)  SL C 294, 7. 9. 2015.


title: Predmet T-568/17: Tužba podnesena 18. kolovoza 2017. – Korea National Insurance Corporation protiv Vijeća i Komisije

text:
               9.10.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 338/19

         Tužba podnesena 18. kolovoza 2017. – Korea National Insurance Corporation protiv Vijeća i Komisije
   (Predmet T-568/17)
   (2017/C 338/22)
   Jezik postupka: engleski

      Stranke

      Tužitelj: Korea National Insurance Corporation (Pyongyang, Demokratska Narodna Republika Koreja) (zastupnici: M. Lester i S. Midwinter, QC, T. Brentnall i A. Stevenson, Solicitors)

      Tuženici: Vijeće Europske unije i Europska komisija

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

               —

               poništi Provedbenu uredbu Komisije (EU) 2017/993 od 12. lipnja 2017. o izmjeni Uredbe Vijeća (EZ) br. 329/2007 o mjerama ograničavanja protiv Demokratske Narodne Republike Koreje (SL 2017., L 149, str. 67.), Odluku Vijeća (ZVSP) 2017/994 od 12. lipnja 2017. o izmjeni Odluke (ZVSP) 2016/849 o mjerama ograničavanja protiv Demokratske Narodne Republike Koreje (SL 2017., L 149, str. 75.), Provedbenu odluku Vijeća (ZVSP) 2017/1459 od 10. kolovoza 2017. o provedbi Odluke (ZVSP) 2016/849 o mjerama ograničavanja protiv Demokratske Narodne Republike Koreje (SL 2017., L 208, str. 38.) i Provedbene uredbe Komisije (EU) 2017/1457 od 10. kolovoza 2017. o izmjeni Uredbe Vijeća (EZ) br. 329/2007 o mjerama ograničavanja protiv Demokratske Narodne Republike Koreje (SL 2017., L 208, str. 33.), u dijelu u kojem je u tim aktima tužitelj uvršten na popis subjekata protiv kojih se primjenjuju mjere ograničavanja.

               —

               tuženicima naloži snošenje tužiteljevih troškova.

      Tužbeni razlozi i glavni argumenti

   U prilog osnovanosti tužbe tužitelj ističe sedam tužbenih razloga.

               1.

               Prvi tužbeni razlog: tvrdi da tuženici nisu dali odgovarajuće odnosno dostatno obrazloženje za njegovo uvrštavanje.

               2.

               Drugi tužbeni razlog: tvrdi da su tuženici očito pogriješili kada su zaključili da je u njegovom slučaju zadovoljen bilo koji od kriterija za uvrštavanje u sporne mjere; smatra da za to uvrštavanje nema činjenične podloge.

               3.

               Treći tužbeni razlog: tvrdi da mu tuženici nisu prethodno pružili dokaze na kojima temelje svoju odluku o ponovnom uvrštavanju prije njegovog ponovnog uvrštavanja na popis ili na kojima temelje provedbu u Europskoj uniji njegovog uvrštavanja od strane Ujedinjenih naroda, kršeći time njegova prava na obranu i pravo na djelotvornu sudsku zaštitu.

               4.

               Četvrti tužbeni razlog: tvrdi da tuženici nisu ispunili svoje obveze kada su ga odlučili uključiti na popis nakon što su to učinili Ujedinjeni narodi.

               5.

               Peti tužbeni razlog: tvrdi da su tuženici zloupotrijebili svoje ovlasti kada su pokušali ostaviti bez učinka a time i zanemariti njegovo pravo na djelotvoran pravni lijek u pogledu njegova uvrštavanja na popis sukladno članku 230. UFEU-a i/ili da su povrijedili njegovo pravo na jednako postupanje.

               6.

               Šesti tužbeni razlog: tvrdi da su tuženici prekršili propise o zaštiti podataka.

               7.

               Sedmi tužbeni razlog: tvrdi da su tuženici bezrazložno i nerazmjerno povrijedili njegova temeljna prava, uključujući pravo na zaštitu vlasništva, poslovanja i ugleda.


title: Predmet T-744/15: Tužba podnesena 21. prosinca 2015. – Puro protiv OHIM-a (smartline)

text:
               29.2.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 78/23

         Tužba podnesena 21. prosinca 2015. – Puro protiv OHIM-a (smartline)
   (Predmet T-744/15)
   (2016/C 078/34)
   Jezik postupka: talijanski

      Stranke

      Tužitelj: Puro Italian Style SpA (Puro SpA) (Modena, Italija) (zastupnik: F. Terrano, odvjetnik)

      Tuženik: Ured za usklađivanje na unutarnjem tržištu (žigovi i dizajni) (OHIM)

      Podaci o postupku pred OHIM-om

      Predmetni sporni žig: Figurativni žig Zajednice koji sadrži verbalni element „smartline” – Prijava za registraciju br. 12 574 802

      Pobijana odluka: Odluka prvog žalbenog vijeća OHIM-a od 7. listopada 2015. u predmetu R 2258/2014-1

      Tužbeni zahtjevi

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

               —

               poništi pobijanu odluku;

               —

               naloži OHIM-u snošenje troškova.

      Tužbeni razlog

               —

               Pogrešna primjena članka 7. stavka 1. točke (b) Uredbe br. 207/2009.


title: Predmet T-600/11: Presuda Općeg suda od 28. siječnja 2014. — Schuhhaus Dielmann protiv OHIM-a — Carrera (Carrera panamericana) ( „Žig Zajednice — Postupak povodom prigovora — Međunarodna registracija u kojoj je designirana Europska zajednica Carrera panamericana — Raniji figurativni žig Zajednice CARRERA — Relativni razlog za odbijanje — Vjerojatnost dovođenja u zabludu — Članak 8. stavak 1. točka (b) Uredbe (EZ) br. 207/2009 — Obveza obrazlaganja — Članak 75. Uredbe br. 207/2009” )

text:
               8.3.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 71/17

      Presuda Općeg suda od 28. siječnja 2014. — Schuhhaus Dielmann protiv OHIM-a — Carrera (Carrera panamericana)
      (Predmet T-600/11) (1)

      (Žig Zajednice - Postupak povodom prigovora - Međunarodna registracija u kojoj je designirana Europska zajednica Carrera panamericana - Raniji figurativni žig Zajednice CARRERA - Relativni razlog za odbijanje - Vjerojatnost dovođenja u zabludu - Članak 8. stavak 1. točka (b) Uredbe (EZ) br. 207/2009 - Obveza obrazlaganja - Članak 75. Uredbe br. 207/2009)
      (2014/C 71/29)
      Jezik postupka: engleski

         Stranke

         Tužitelj: Schuhhaus Dielmann GmbH & Co. KG (Darmstadt, Njemačka) (zastupnik: W. Göpfert, odvjetnik)

         Tuženik: Ured za usklađivanje na unutarnjem tržištu (žigovi i dizajni) (zastupnik: P. Bullock, agent)

         Druga stranka u postupku pred žalbenim vijećem OHIM-a: Carrera SpA (Caldiero, Italija)

         Predmet

      Tužba podnesena protiv odluke prvog žalbenog vijeća OHIM-a od 15. rujna 2011. (predmet R 1989/2010-1) o postupku povodom prigovora između Carrera SpA i Schuhhaus Dielmann GmbH & Co. KG

         Izreka

                  1.

                  Tužba se odbija.

                  2.

                  Društvu Schuhhaus Dielmann GmbH & Co. KG nalaže se snošenje troškova.

         (1)  SL C 32, 4.2.2012.


title: Ispravak obavijesti u Službenom listu u predmetu T-86/17 (SL C 104, 3.4.2017.)

text:
               17.7.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 231/55

         Ispravak obavijesti u Službenom listu u predmetu T-86/17
   (
         Službeni list Europske unije C 104 od 3. travnja 2017.
      )
   (2017/C 231/73)
   Obavijest u predmetu T-86/17, Le Pen/Parlament treba glasiti kako slijedi:

      Tužba podnesena 10. veljače 2017. – Le Pen protiv Parlamenta
      (Predmet T-86/17)
      (2017/C 104/85)
      Jezik postupka: francuski

         Stranke

         Tužitelj: Marion Le Pen (Saint-Cloud, Francuska) (zastupnici: M. Ceccaldi i J.-P. Le Moigne, odvjetnici)

         Tuženik: Europski parlament

         Tužbeni zahtjev

      Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

                  —

                  poništi Odluku Glavnog tajnika Europskog parlamenta od 5. prosinca 2016. koja je donesena na temelju Odluke 2009/C 159/01 Predsjedništva Europskog parlamenta od 19. svibnja i 9. srpnja 2008.„o provedbenim mjerama Statuta zastupnika Europskog parlamenta”, kako je izmijenjena, kojom je utvrđen tužiteljičin dug u iznosu od 298 497,87 eura na ime nepravilno uplaćenih iznosa u okviru parlamentarne pomoći i obrazložen zahtjev za njihov povrat te je naloženo odgovornom dužnosniku da, u suradnji s računovodstvenim službenikom institucije, pokrene postupak njihova povrata na temelju članka 68. provedbenih mjera Statuta zastupnika Europskog parlamenta i članaka 66., 78., 79. i 80. Financijske uredbe (FU);

                  —

                  poništi obavijest o terećenju br. 2016-1560 od 6. prosinca 2016., kojom se tužiteljica obavještava o dugu od 298 497,87 eura na njeno ime koji je utvrđen nakon odluke Predsjedništva od 5. prosinca 2016., zahtjev za povrat pogrešno uplaćenih iznosa na temelju parlamentarne pomoći na temelju članka 68. mjera provedbe Statuta i članaka 66., 78., 79. i 80. FU-a;

                  —

                  naloži Europskom parlamentu snošenje troškova postupka u cijelosti;

                  —

                  naloži Europskom parlamentu da M. Le Pen na ime naknade troškova čiju je naknadu moguće tražiti plati iznos od 50 000 eura.

         Tužbeni razlozi i glavni argumenti

      U prilog osnovanosti tužbe tužiteljica ističe dvanaest tužbenih razloga.

                  1.

                  Prvi tužbeni razlog, koji se temelji na nenadležnosti donositelja akta. Tužiteljica smatra da je za donošenje Odluke Glavnog tajnika Europskog parlamenta od 5. prosinca 2016. (u daljnjem tekstu: pobijana odluka) nadležno Predsjedništvo Europskog parlamenta i da potpisnik odluke ne nije opravdao delegaciju nadležnosti.

                  2.

                  Drugi tužbeni razlog, koji se temelji na nepostojanju obrazloženja u pobijanoj odluci iako to zahtjeva članak 41. Povelje Europske unije o temeljnim pravima.

                  3.

                  Treći tužbeni razlog, koji se temelji na bitnoj povredi postupka jer se pobijana odluka odnosi na izvješće o istrazi Europskog ureda za borbu protiv prijevara (OLAF) koja je okončana 26. srpnja 2016., a koje nije dostavljeno tužiteljici. Tužiteljica tako nije bila saslušana i nije mogla djelotvorno iznijeti svoju obranu jer joj je Glavni tajnik odbio dostaviti isprave na kojima se temelji pobijana odluka.

                  4.

                  Četvrti tužbeni razlog, koji se temelji na okolnosti da Glavni tajnik Europskog parlamenta nije osobno proučio spis. Tužiteljica smatra da je potonji samo preuzeo izviješće OLAF-a a da nikad nije osobno ispitao njezin slučaj.

                  5.

                  Peti tužbeni razlog, koji se temelji na nepostojanju činjenica u prilog pobijane odluke i s njom povezane obavijesti o terećenju (u daljnjem tekstu: pobijani akti) jer su utvrđene činjenice netočne.

                  6.

                  Šesti tužbeni razlog, koji se temelji na prebacivanju tereta dokazivanja. S tim u vezi, tužiteljica smatra da nije na njoj bilo da dostavi dokaz o radu svoje parlamentarne asistentice, nego da je, upravo suprotno, na nadležnim tijelima bilo da dokažu suprotno.

                  7.

                  Sedmi tužbeni razlog, koji se temelji na povredi načela proporcionalnosti jer iznos čiji se povrat traži od tužiteljice nije detaljno obrazložen niti sadržava obrazloženje u pogledu metode izračuna i pretpostavlja da parlamentarna asistentica nije nikad radila za tužiteljicu.

                  8.

                  Osmi tužbeni razlog, koji se temelji na zlouporabi ovlasti jer su pobijani akti usvojeni s ciljem da se tužiteljici, zastupnici u Europskom parlamentu, uskrate sredstva za obnašanje njezina mandata.

                  9.

                  Deveti tužbeni razlog, koji se temelji na zlouporabi postupka. Tužiteljica smatra da je Glavni tajnik, kako bi izbjegao obvezu da joj pošalje OLAF-ovo izvješće kojim je raspolagao, zahtjev za dostavu tog izvješća nezakonito poslao OLAF-u koji ga nikad nije dostavio.

                  10.

                  Deseti tužbeni razlog, koji se temelji na diskriminatornom postupanju i postojanju fumus persecutionis jer se slučaj u okviru kojeg se odvija predmetni spor odnosi isključivo na tužiteljicu i njezinu političku stranku.

                  11.

                  Jedanaesti tužbeni razlog, koji se temelji na narušavanju neovisnosti zastupnice i posljedice nepostojanja imperativnog mandata. Cilj pobijanih akata nedvojbeno je povreda slobode izvršavanja tužiteljičina parlamentarnog mandata uskraćujući joj financijska sredstva koja su nužna za obavljanje njezine zadaće. Parlamentarna zastupnica ne može, osim toga, primati upute od Glavnog tajnika o načinu na koji mora izvršavati svoj mandat pod prijetnjom financijskih sankcija.

                  12.

                  Dvanaesti tužbeni razlog, koji se temelji na nepostojanju nezavisnosti OLAF-a jer ta agencija ne pruža nikakva jamstva nepristranosti i poštenja te je ovisna o Europskoj komisiji.


title: Predmet T-139/17: Tužba podnesena 6. ožujka 2017. – Kibelisa protiv Vijeća

text:
               24.4.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 129/30

         Tužba podnesena 6. ožujka 2017. – Kibelisa protiv Vijeća
   (Predmet T-139/17)
   (2017/C 129/45)
   Jezik postupka: francuski

      Stranke

      Tužitelj: Roger Kibelisa (Kinshasa, Demokratska Republika Kongo) (zastupnik: O. Okito, odvjetnik)

      Tuženik: Vijeće Europske unije

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

               —

               poništi Uredbu (EU) 2016/2230 kojom se provodi Odluka Vijeća (ZVSP) 2016/2231 od 12. prosinca 2016. o uvođenju određenih posebnih mjera ograničavanja usmjerenih protiv osoba koje krše embargo na oružje u odnosu na Demokratsku Republiku Kongo i izmjeni Odluke 2010/788/ZVSP, u dijelu u kojem se odnosi na Rogera Kibelisu;

               —

               naloži Vijeću da osim vlastitih troškova snosi tužiteljeve troškove i troškove svih intervenijenata.

      Tužbeni razlozi i glavni argumenti

   U prilog osnovanosti tužbe tužitelj ističe dva tužbena razloga.

               1.

               Prvi tužbeni razlog, koji se temelji na bitnoj povredi postupka koju je počinilo Vijeće, a osobito povredi tužiteljevih prava obrane, povredi obveze obrazlaganja koju Vijeće ima kao i povredi tužiteljeva prava na djelotvoran pravni lijek.

               2.

               Drugi tužbeni razlog, koji se temelji na povredi općih načela prava Europske unije time što je Vijeće povrijedilo tužiteljevo pravo vlasništva.


title: Predmet T-160/14: Tužba podnesena 28.veljače 2014. – Yingli Energy (Kina) i drugi protiv Vijeća

text:
               12.5.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 142/43

         Tužba podnesena 28.veljače 2014. – Yingli Energy (Kina) i drugi protiv Vijeća
   (Predmet T-160/14)
   2014/C 142/56
   Jezik postupka: engleski

      Stranke

      Tužitelji: Yingli Energy (Kina) Co. Ltd (Baoding, Kina); Baoding Tianwei Yingli New Energy Resources Co. Ltd (Baoding); Hainan Yingli New Energy Resources Co. Ltd (Haikou, Kina); Hengshui Yingli New Energy Resources Co. Ltd (Hengshui, Kina); Tianjin Yingli New Energy Resources Co. Ltd (Tianjin, Kina); Lixian Yingli New Energy Resources Co. Ltd (Baoding); Baoding Jiasheng Photovoltaic Technology Co. Ltd (Baoding); Beijing Tianneng Yingli New Energy Resources Technology Co. Ltd (Peking, Kina); Yingli Energy (Peking) Co. Ltd (Peking); Yingli Green Energy Europe (Düsseldorf, Njemačka); Yingli Green Energy South East Europe GmbH (Grünwald, Njemačka); Yingli Green Energy France SAS (Lyon, Francuska); Yingli Green Energy Spain, SL (La Moraleja, Španjolska); Yingli Green Energy Italia Srl (Rim, Italija); and Yingli Green Energy International AG (Kloten, Švicarska) (zastupnici: A. Willems, S. De Knop i J. Charles, odvjetnici)

      Tuženik: Vijeće Europske unije

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

               —

               proglasi tužbu dopuštenom;

               —

               poništi Provedbenu uredbu Vijeća (EU) br. 1238/2013 o uvođenju konačne antidampinške pristojbe na uvoz kristalnih sicilijskih fotonaponskih modula i ključnih elemenata (tj. ćelija) podrijetlom ili poslanih iz Narodne Republike Kine (SL 2013 L 325, str. 1) u mjeri u kojoj se ona primjenjuje na tužitelje;

               —

               naloži tuženiku snošenje troškova.

      Tužbeni razlozi i glavni argumenti

   U prilog osnovanosti tužbe tužitelj ističe sedam tužbenih razloga.

               1.

               Prvi tužbeni razlog navodi da su, uvođenjem antidampinških mjera na kristalne silicijske fotonaponske module i ključne elemente poslane iz Narodne Republike Kine, s obzirom na to da je Obavijest o pokretanju postupka navela isključivo kristalne silicijske fotonaponske module i ključne elemente podrijetlom iz Narodne Republike Kine, Institucije povrijedile članak 5. stavak 10. i članak 5. stavak 11. Uredbe Vijeća (EZ) br.1225/2009 (1).

               2.

               Drugi tužbeni razlog navodi da su, uvođenjem antidampinških mjera na kristalne silicijske fotonaponske module i ključne elemente koji nisu bili podvrgnuti antidampinškom ispitnom postupku, Institucije povrijedile članak 1. i članak 17. Uredbe Vijeća (EZ) br. 1225/2009.

               3.

               Treći tužbeni razlog navodi da su, primjenjujući metodologiju za zemlje bez tržišnog gospodarstva prilikom izračunavanja dampinške marže za proizvode iz zemalja s tržišnim gospodarstvom, Institucije povrijedile članak 2. Uredbe Vijeća (EZ) br.1225/2009.

               4.

               Četvrti tužbeni razlog navodi da su, provođenjem jednog jedinstvenog ispitnog postupka za dva različita proizvoda (tj. kristalnih silicijskih fotonaponskih modula i ćelija), Institucije povrijedile članak 1. stavak 4. Uredbe Vijeća (EZ) br.1225/2005.

               5.

               Peti tužbeni razlog navodi da su, donošenjem odluke o tome da proizvođač posluje u uvjetima tržišne ekonomije nakon isteka roka od tri mjeseca od pokretanja ispitnog postupka i nakon što su primili sve potrebne podatke kako bi izračunali dampinške marže, Institucije povrijedile članak 2. stavak 7. točku (c) Uredbe Vijeća (EZ) br. 1225/2009.

               6.

               Šesti tužbeni razlog navodi da su, time što nisu odvojeno procijenili pretrpljenu štetu za proizvodnju Unije nanesenu dampinškim uvozom i ostalim čimbenicima te, posljedično, uvođenjem stope pristojbe više od one koja je potrebna za uklanjanje štete nanesene dampinškim uvozom za proizvodnju Unije, Institucije povrijedile članak 3. i članak 9. stavak 4. Uredbe Vijeća (EZ) br.1225/2009.

               7.

               Sedmi tužbeni razlog navodi da su, time što nisu objavile osnovne činjenice i razmatranja na temelju kojih su namjeravale uvesti konačne antidampinške mjere, Institucije povrijedile članak 20. stavak 2. Uredbe Vijeća (EZ) br. 1225/2009.

      (1)  Uredba Vijeća (EZ) br. 1225/2009 od 30. studenoga 2009. o zaštiti od dampinškog uvoza iz zemalja koje nisu članice Europske zajednice (SL 2009 L 343, str. 51.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 11., svezak 30., str. 202.)


title: Predmet C-461/17: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 28. srpnja 2017. uputio High Court (Irska) – Brian Holohan, Richard Guilfoyle, Noric Guilfoyle, Liam Donegan protiv An Bord Pleanála

text:
               9.10.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 338/11

         Zahtjev za prethodnu odluku koji je 28. srpnja 2017. uputio High Court (Irska) – Brian Holohan, Richard Guilfoyle, Noric Guilfoyle, Liam Donegan protiv An Bord Pleanála
   (Predmet C-461/17)
   (2017/C 338/11)
   Jezik postupka: engleski

      Sud koji je uputio zahtjev

   High Court (Irska)

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelji: Brian Holohan, Richard Guilfoyle, Noric Guilfoyle i Liam Donegan

      Tuženik: An Bord Pleanála

      Prethodna pitanja

               (a)

               Ima li Direktiva Vijeća 92/43/EEZ (1) od 21. svibnja 1992. o očuvanju prirodnih staništa i divlje faune i flore, kako je izmijenjena, takav učinak da se Izjavom o utjecaju Natura mora utvrditi cjelokupni opseg staništa i vrsta za koje je područje određeno;

               (b)

               ima li Direktiva Vijeća 92/43/EEZ od 21. svibnja 1992. o očuvanju prirodnih staništa i divlje faune i flore, kako je izmijenjena, takav učinak da se potencijalni utjecaj na sve vrste (za razliku od samo zaštićenih vrsta) koje pridonose zaštićenom staništu i čine njegov dio mora utvrditi i raspraviti u Izjavi o utjecaju Natura;

               (c)

               ima li Direktiva Vijeća 92/43/EEZ od 21. svibnja 1992. o očuvanju prirodnih staništa i divlje faune i flore, kako je izmijenjena, takav učinak da se u Izjavi o utjecaju Natura mora izričito navesti utjecaj predloženog projekta na zaštićene vrste i staništa, koji se nalaze na PPO-u, kao i na vrste i staništa koji se nalaze izvan njegovih granica;

               (d)

               ima li Direktiva 2011/92/EU (2) Europskog parlamenta i Vijeća od 13. prosinca 2011. o procjeni učinaka određenih javnih i privatnih projekata na okoliš, kako je izmijenjena, takav učinak da se u izjavi o utjecaju na okoliš mora izričito navesti hoće li predloženi projekt značajno utjecati na vrste navedene u izjavi;

               (e)

               predstavlja li opcija koju je nositelj projekta razmotrio i raspravio u procjeni utjecaja na okoliš, i/ili koju su zagovarali neki dionici i/ili koju je razmatralo nadležno tijelo, „glavno alternativno rješenje” u smislu članka 5. stavka 3. točke (d) Direktive 2011/92/EU Europskog parlamenta i Vijeća od 13. prosinca 2011. o procjeni učinaka određenih javnih i privatnih projekata na okoliš, kako je izmijenjena, čak i ako ju je nositelj projekta odbacio u ranoj fazi;

               (f)

               ima li Direktiva 2011/92/EU Europskog parlamenta i Vijeća od 13. prosinca 2011. o procjeni učinaka određenih javnih i privatnih projekata na okoliš, kako je izmijenjena, takav učinak da procjena učinaka na okoliš mora sadržavati dovoljno informacija o utjecaju svakog alternativnog rješenja na okoliš kako bi se omogućila usporedba između poželjnosti različitih alternativnih rješenja u odnosu na okoliš; i/ili da se u izjavi o utjecaju na okoliš mora izričito navesti kako su uzeti u obzir učinci alternativnih rješenja na okoliš;

               (g)

               primjenjuje li se zahtjev iz članka 5. stavka 3. točke (d) Direktive 2011/92/EU Europskog parlamenta i Vijeća od 13. prosinca 2011. o procjeni učinaka određenih javnih i privatnih projekata na okoliš, kako je izmijenjena, da razlozi za odabir nositelja projekta moraju biti izneseni „uzimajući u obzir učinke na okoliš”, samo na odabranu opciju ili i na glavna proučena alternativna rješenja, tako da je potrebna analiza tih opcija kako bi se razmotrili njihovi učinci na okoliš;

               (h)

               je li spojivo s postizanjem ciljeva Direktive Vijeća 92/43/EEZ od 21. svibnja 1992. o očuvanju prirodnih staništa i divlje faune i flore, kako je izmijenjena, to da se o pojedinostima faze izgradnje (kao što su lokacija gradilišta i teretni putovi) može odlučiti nakon što je projekt odobren i, ako je tomu tako, može li nadležno tijelo dozvoliti da o takvim pitanjima odluči nositelj projekta jednostranom odlukom, u kontekstu bilo koje izdane suglasnosti na projekt, o kojoj se nadležno tijelo obavješćuje umjesto da ju odobrava;

               (i)

               ima li Direktiva Vijeća 92/43/EEZ od 21. svibnja 1992. o očuvanju prirodnih staništa i divlje faune i flore, kako je izmijenjena, takav učinak da je nadležno tijelo dužno navesti u kojoj mjeri znanstveno mišljenje koje mu je predočeno govori u prilog dobivanju dodatnih informacija prije davanja suglasnosti na projekt, dovoljno detaljno i jasno da bi odagnalo i svaku sumnju glede značenja i učinka takvog mišljenja;

               (j)

               ima li Direktiva Vijeća 92/43/EEZ od 21. svibnja 1992. o očuvanju prirodnih staništa i divlje faune i flore, kako je izmijenjena, takav učinak da nadležno tijelo mora obrazložiti ili detaljno obrazložiti odbijanje utvrđenja svog inspektora da su potrebne dodatne informacije ili znanstvena studija prije davanja suglasnosti na projekt; i

               (k)

               ima li Direktiva Vijeća 92/43/EEZ od 21. svibnja 1992. o očuvanju prirodnih staništa i divlje faune i flore, kako je izmijenjena, takav učinak da nadležno tijelo prilikom provođenja odgovarajuće ocjene mora iznijeti detaljne i izričite razloge za svaki element svoje odluke.

      (1)  SL L 206., str. 7., (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 15., svezak 2., str. 14.)

      (2)  SL L 26., str. 1., (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 15., svezak 27., str. 3.)


title: Predmet C-412/14: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 29. kolovoza 2014. uputio Amtsgericht Rüsselsheim (Njemačka) – Dagmar Wedel, Rudi Wedel protiv Condor Flugdienst GmbH

text:
               15.12.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 448/3

         Zahtjev za prethodnu odluku koji je 29. kolovoza 2014. uputio Amtsgericht Rüsselsheim (Njemačka) – Dagmar Wedel, Rudi Wedel protiv Condor Flugdienst GmbH
   (Predmet C-412/14)
   (2014/C 448/03)
   Jezik postupka: njemački

      Sud koji je uputio zahtjev

   Amtsgericht Rüsselsheim

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelji: Dagmar Wedel, Rudi Wedel

      Tuženik: Condor Flugdienst GmbH

      Prethodna pitanja

               1.

               Mora li se izvanredna okolnost u smislu članka 5. stavka 3. Uredbe (1) izravno odnositi na rezervirani let?

               2.

               U slučaju negativnog odgovora na prvo pitanje: koliko je prethodnih letova zrakoplova koji će se koristiti za planirani let relevantno za postojanje izvanredne okolnosti? Postoji li vremensko ograničenje u vezi s uzimanjem u obzir izvanrednih okolnosti na prethodnim letovima? I ako da, kako se ono treba izračunati?

               3.

               U slučaju da su za kasniji let relevantne i izvanredne okolnosti koje nastupaju kod prethodnih letova: moraju li se razumne mjere koje treba poduzeti stvarni zračni prijevoznik sukladno članku 5. stavku 3. Uredbe odnositi samo na sprečavanje izvanredne okolnosti ili i na izbjegavanje dugog kašnjenja?

      (1)  Uredba (EZ) br. 261/2004 Europskog parlamenta i Vijeća od 11. veljače 2004. o utvrđivanju općih pravila odštete i pomoći putnicima u slučaju uskraćenog ukrcaja i otkazivanja ili dužeg kašnjenja leta u polasku te o stavljanju izvan snage Uredbe (EEZ) br. 295/91 (SL, L 46, str. 1.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 7., svezak 26., str. 21.).


title: Predmet T-161/14: Tužba podnesena 28. veljače 2014. – Yingli Energy (Kina) i drugi protiv Vijeća

text:
               12.5.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 142/44

         Tužba podnesena 28. veljače 2014. – Yingli Energy (Kina) i drugi protiv Vijeća
   (Predmet T-161/14)
   2014/C 142/57
   Jezik postupka: engleski

      Stranke

      Tužitelj: Yingli Energy (Kina) Co. Ltd (Baoding, Kina); Baoding Tianwei Yingli New Energy Resources Co. Ltd (Baoding); Hainan Yingli New Energy Resources Co. Ltd (Haikou, Kina); Hengshui Yingli New Energy Resources Co. Ltd (Hengshui, Kina); Tianjin Yingli New Energy Resources Co. Ltd (Tianjin, Kina); Lixian Yingli New Energy Resources Co. Ltd (Baoding); Baoding Jiasheng Photovoltaic Technology Co. Ltd (Baoding); Beijing Tianneng Yingli New Energy Resources Technology Co. Ltd (Peking, Kina); Yingli Energy (Peking) Co. Ltd (Peking); Yingli Green Energy Europe (Düsseldorf, Njemačka); Yingli Green Energy South East Europe GmbH (Grünwald, Njemačka); Yingli Green Energy France SAS (Lyon, Francuska); Yingli Green Energy Spain, SL (La Moraleja, Španjolska); Yingli Green Energy Italia Srl (Rim, Ialija); and Yingli Green Energy International AG (Kloten, Švicarska) (zastupnici: A. Willems, S. De Knop i J. Charles, lawyers)

      Tuženik: Vijeće Europske unije

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

               —

               proglasi tužbu dopuštenom;

               —

               poništi Provedbenu uredbu Vijeća (EU) br. 1239/2013 o uvođenju konačne kompenzacijske pristojbe na uvoz kristalnih sicilijskih fotonaponskih modula i ključnih elemenata (tj. ćelija) podrijetlom ili poslanih iz Narodne Republike Kine (SL 2013 L 325, str. 66.) u mjeri u kojoj se ona primjenjuje na tužitelje;

               —

               naloži tuženicima snošenje troškova.

      Tužbeni razlozi i glavni argumenti

   U prilog osnovanosti tužbe, tužitelj ističe tri tužbena razloga.

               1.

               Prvi tužbeni razlog navodi da su, uvođenjem kompenzacijskih mjera na kristalne silicijske fotonaponske module i ključne elemente poslane iz Narodne Republike Kine, s obzirom na to da je Obavijest o pokretanju postupka navela isključivo kristalne silicijske fotonaponske module i ključne elemente podrijetlom iz Narodne Republike Kine, Institucije povrijedile članak 10. stavak 12. i članak 10. stavak 13. Uredbe Vijeća (EZ) br. 597/2009 (1).

               2.

               Drugi tužbeni razlog navodi da su, uvođenjem kompenzacijskih mjera na kristalne silicijske fotonaponske module i ključne elemente koji nisu bili podvrgnuti ispitnom postupku za utvrđivanje subvencija, Institucije povrijedile članak 1. i članak 27. Uredbe Vijeća (EZ) br. 597/2009.

               3.

               Treći tužbeni razlog navodi da su, provođenjem jednog jedinstvenog ispitnog postupka za dva različita proizvoda (tj. kristalnih silicijskih fotonaponskih modula i ćelija), Institucije povrijedile članak 2. točku (c) Uredbe Vijeća (EZ) br. 597/2009.

      (1)  Council Regulation (EC) No 597/2009 of 11 June 2009 on protection against subsidised imports from countries not members of the European Community (OJ 2009 L 188, p. 93)


title: Predmet T-246/15: Tužba podnesena 15. svibnja 2015. – Ivanyushchenko protiv Vijeća

text:
               20.7.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 236/46

         Tužba podnesena 15. svibnja 2015. – Ivanyushchenko protiv Vijeća
   (Predmet T-246/15)
   (2015/C 236/62)
   Jezik postupka: engleski

      Stranke

      Tužitelj: Yuriy Volodymyrovych Ivanyushchenko (Yenakievo, Ukrajina) (zastupnici: B. Kennelly i J. Pobjoy, Barristers, i R. Gherson, Solicitor)

      Tuženik: Vijeće Europske unije

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

               —

               poništi Odluku Vijeća (ZVSP) 2015/364 od 5. ožujka 2015. o izmjeni Odluke 2014/119/ZVSP o mjerama ograničavanja usmjerenima protiv određenih osoba, subjekata i tijela s obzirom na stanje u Ukrajini (SL 2015., L 62, str. 25.) i Provedbenu uredbu Vijeća (EU) 2015/357 od 5. ožujka 2015. o provedbi Uredbe (EU) br. 208/2014 o mjerama ograničavanja usmjerenima protiv određenih osoba, subjekata i tijela s obzirom na stanje u Ukrajini (SL 2015., L 62, str. 1.) u dijelu u kojem se odnosi na tužitelja;

               —

               podredno, proglasi da se članak 1. stavak 1. Odluke Vijeća 2014/119/ZVSP od 5. ožujka 2014. (s izmjenama) i članak 3. stavak 1. Uredbe Vijeća (EU) br. 208/2014 od 5. ožujka 2014. (s izmjenama) ne primjenjuju na tužitelja jer su nezakoniti;

               —

               naloži Vijeću snošenje troškova.

      Tužbeni razlozi i glavni argumenti

   U prilog osnovanosti tužbe tužitelj ističe šest tužbenih razloga.

               1.

               Prvi tužbeni razlog temelji se na tome da Vijeće nije utvrdilo valjanu pravnu osnovu za donošenje Odluke Vijeća (ZVSP) 2015/364 (u daljnjem tekstu: Odluka) i Provedbenu uredbu Vijeća (EU) 2015/357 (u daljnjem tekstu: Uredba) (u daljnjem tekstu zajedno: pobijane mjere). Članak 29. Ugovora o Europskoj uniji nije valjana pravna osnova za donošenje Odluke, s obzirom na to da u prigovoru koji se upravljen protiv tužitelja on nije naveden kao pojedinac koji je sprječavao razvoj demokracije u Ukrajini ili lišavao stanovnike Ukrajine koristi održivog razvoja njihove zemlje (u smislu članka 23. UEU-a i opće odredbe iz članka 21. stavka 2. UEU-a). Budući da je Odluka nevaljana, Vijeće nije moglo donijeti Uredbu na temelju članka 215. stavka 2. Ugovora o funkcioniranju Europske unije.

               2.

               Drugi tužbeni razlog temelji se na tome da je Vijeće počinilo očitu pogrešku u ocjeni time što je smatralo da su ispunjeni uvjeti da se tužitelja uvrsti u članak 1. stavak 1. Odluke Vijeća 2014/119/ZVSP od 5. ožujka 2014. (s izmjenama) i članak 3. stavak 1. Uredbe Vijeća (EU) br. 208/2014 od 5. ožujka 2014. (s izmjenama). Protiv tužitelja ne vodi se kazneni postupak „zbog zloupotrebe javnih sredstava ili imovine”.

               3.

               Treći tužbeni razlog temelji se na tome da je Vijeće povrijedilo tužiteljevo pravo obrane, pravo na dobru upravu i na djelotvorni pravni lijek. Posebno, Vijeće je propustilo pažljivo i nepristrano ispitati jesu li osnovani navodni razlozi, za koje je navedeno da opravdavaju ponovno uvrštenje, u odnosu na navode koje je tužitelj izložio prije ponovnog uvrštenja.

               4.

               Četvrti tužbeni razlog temelji se na tome da Vijeće nije postupilo u skladu s svojim obvezama da pruži valjano obrazloženje za tužiteljevo ponovno uvrštenje.

               5.

               Peti tužbeni razlog temelji se na tome da je Vijeće povrijedilo tužiteljeva temeljna prava, a da pritom ne postoji opravdanje ni proporcionalnost, uključujući njegovo pravo na zaštitu vlasništva i ugled. Učinak pobijanih mjera u odnosu na tužitelja je dalekosežan, kako u odnosu na vlasništvo, tako i u odnosu na njegov ugled u svijetu. Vijeće nije dokazalo da je zamrzavanje tužiteljeve imovine i gospodarskih izvora povezano ili opravdano legitimnim ciljem, kao ni to da je proporcionalno s takvim ciljem.

               6.

               Šesti tužbeni razlog, koji je istaknut u potporu proglašenja nezakonitosti, temelji se na tome da ako se, suprotno argumentima izloženim u drugom tužbenom razlogu, članak 1. stavak 1. Odluke Vijeća 2014/119/ZVSP od 5. ožujka 2014. (s izmjenama) i članak 3. stavak 1. Uredbe Vijeća (EU) br. 208/2014 od 5. ožujka 2014. (s izmjenama) moraju tumačiti tako da uključuju istragu ukrajinskih tijela, bez obzira na to postoji li sudska odluka ili postupak na kojemu se temelji i kojim se vrši nadzor, propisani kriterij ne bi imao, s obzirom na arbitrarni doseg koji proizlazi iz tako širokog tumačenja, valjanu pravnu osnovu; i/ili bi bio neproporcionalan ciljevima Odluke i Uredbe. Odredba bi stoga bila nezakonita.


title: Predmet T-578/13: Presuda Općeg suda od 3. lipnja 2015. – Luxembourg Pamol (Cipar) i Luxembourg Industries protiv Komisije („Tužba za poništenje — Sredstva za zaštitu bilja — Objavljivanje dokumenata koji se odnose na uvrštenje aktivne tvari — Odbijanje zahtjeva za postupanje s određenim podacima kao povjerljivima — Pobijani akt koji se ne može pripisati tuženiku — Nedopuštenost”)

text:
               20.7.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 236/37

         Presuda Općeg suda od 3. lipnja 2015. – Luxembourg Pamol (Cipar) i Luxembourg Industries protiv Komisije
   (Predmet T-578/13) (1)

   ((„Tužba za poništenje - Sredstva za zaštitu bilja - Objavljivanje dokumenata koji se odnose na uvrštenje aktivne tvari - Odbijanje zahtjeva za postupanje s određenim podacima kao povjerljivima - Pobijani akt koji se ne može pripisati tuženiku - Nedopuštenost”))
   (2015/C 236/49)
   Jezik postupka: engleski

      Stranke

      Tužitelji: Luxembourg Pamol (Cipar) Ltd (Nicosie, Cipar); i Luxembourg Industries Ltd (Tel-Aviv, Izrael) (zastupnici: C. Mereu i K. van Maldegem, odvjetnici)

      Tuženik: Europska komisija (zastupnici: G. von Rintelen i P. Ondrůšek, agenti)

      Predmet

   Zahtjev za poništenje odluke, dostavljene dopisom Europske agencije za sigurnost hrane (EFSA) od 8. listopada 2013., koja se tiče objave pojedinih dijelova dokumenata u pogledu kojih su tužitelji zahtijevali povjerljivost.

      Izreka

               1.

               Tužba se odbacuje kao nedopuštena.

               2.

               Društvima Luxembourg Pamol (Cipar) Ltd i Luxembourg Industries Ltd nalaže se snošenje troškova, uključujući i one nastale u postupku privremene pravne zaštite.

      (1)  SL C 45, 15.2.2014.


title: Predmet C-118/15: Rješenje predsjednika Suda od 22. veljače 2016. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Tribunal Superior de Justicia de la Comunidad Autónoma del País Vasco – Španjolska) – Confederación Sindical ELA, Juan Manuel Martínez Sánchez protiv Aquarbe S.A.U., Consorcio de Aguas de Busturialdea

text:
               6.6.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 200/15

         Rješenje predsjednika Suda od 22. veljače 2016. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Tribunal Superior de Justicia de la Comunidad Autónoma del País Vasco – Španjolska) – Confederación Sindical ELA, Juan Manuel Martínez Sánchez protiv Aquarbe S.A.U., Consorcio de Aguas de Busturialdea
   (Predmet C-118/15) (1)

   (2016/C 200/21)
   Jezik postupka: španjolski
   Predsjednik Suda odredio je brisanje predmeta.

      (1)  SL C 171, 26. 5. 2015.


title: Predmet T-40/10: Presuda Općeg suda od 6. veljače 2014. — Elf Aquitaine protiv Komisije ( „Tržišno natjecanje — Nedopušteni sporazumi — Europska tržišta toplinskih stabilizatora kositra i toplinskih stabilizatora ESBO/estera — Odluka kojom se utvrđuju dvije povrede članka 81. UEZ-a i članka 53. Sporazuma o EGP-u — Kazne — Zahtjev za poništenje — Prava na obranu — Zakašnjelo obavještavanje o istrazi Komisije — Trajanje upravnog postupka — Odgovornost matičnog društva za povrede pravila o tržišnom natjecanju koje su počinile njezine podružnice — Predmnijeva stvarnog izvršavanja prevladavajućeg utjecaja — Trajanje povreda — Zastara — Opravdani interes da se utvrdi ranija povreda — Kazne izrečene matičnom društvu u drugačijem iznosu od kazni izrečenih podružnici — Ovlast pune nadležnosti” )

text:
               15.3.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 78/7

         Presuda Općeg suda od 6. veljače 2014. — Elf Aquitaine protiv Komisije
   (Predmet T-40/10) (1)

   (Tržišno natjecanje - Nedopušteni sporazumi - Europska tržišta toplinskih stabilizatora kositra i toplinskih stabilizatora ESBO/estera - Odluka kojom se utvrđuju dvije povrede članka 81. UEZ-a i članka 53. Sporazuma o EGP-u - Kazne - Zahtjev za poništenje - Prava na obranu - Zakašnjelo obavještavanje o istrazi Komisije - Trajanje upravnog postupka - Odgovornost matičnog društva za povrede pravila o tržišnom natjecanju koje su počinile njezine podružnice - Predmnijeva stvarnog izvršavanja prevladavajućeg utjecaja - Trajanje povreda - Zastara - Opravdani interes da se utvrdi ranija povreda - Kazne izrečene matičnom društvu u drugačijem iznosu od kazni izrečenih podružnici - Ovlast pune nadležnosti)
   2014/C 78/13
   Jezik postupka: francuski

      Stranke

      Tužitelj: Elf Aquitaine SA (Courbevoie, Francuska) (zastupnici: É. Morgan de Rivery, S. Thibault-Liger, A. Noël-Baron, odvjetnici)

      Tuženik: Europska komisija (zastupnici: P. Van Nuffel, J. Bourke i A. Biolan, agenti)

      Predmet

   Zahtjev za poništenje Odluke Komisije C(2009) 8682 final od 11. studenoga 2009. koja se odnosi na postupak primjene članka 81. [UEZ-a] i članka 53. Sporazuma o EGP-u (predmet COMP/38.589 — Toplinski stabilizatori), ili, podredno, zahtjev za smanjenje iznosa izrečenih kazni.

      Izreka

               1.

               Tužba se odbija.

               2.

               Nalaže se Elf Aquitaine SA snošenje troškova postupka.

      (1)  SL C 100, 17.4.2010.


title: Predmet C-530/13: Presuda Suda (veliko vijeće) od 11. studenoga 2014. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Verwaltungsgerichtshof – Austrija) – Leopold Schmitzer protiv Bundesministerin für Inneres (Zahtjev za prethodnu odluku – Socijalna politika – Direktiva 2000/78/EZ – Jednako postupanje pri zapošljavanju i obavljanju zanimanja – Članak 2. stavci 1. i 2. točka (a) – Članak 6. stavak 1. – Diskriminacija na temelju dobi – Nacionalni propis prema kojemu se razdoblja obrazovanja i rada ostvarena prije navršenih 18 godina života mogu uzeti u obzir radi određivanja plaće pod uvjetom produljenja rokova za napredovanje – Opravdanje – Prikladnost za postizanje zadanog cilja – Mogućnost osporavanja produljenja rokova za napredovanje)

text:
               19.1.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 16/8

      Presuda Suda (veliko vijeće) od 11. studenoga 2014. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Verwaltungsgerichtshof – Austrija) – Leopold Schmitzer protiv Bundesministerin für Inneres
      (Predmet C-530/13) (1)

      (Zahtjev za prethodnu odluku - Socijalna politika - Direktiva 2000/78/EZ - Jednako postupanje pri zapošljavanju i obavljanju zanimanja - Članak 2. stavci 1. i 2. točka (a) - Članak 6. stavak 1. - Diskriminacija na temelju dobi - Nacionalni propis prema kojemu se razdoblja obrazovanja i rada ostvarena prije navršenih 18 godina života mogu uzeti u obzir radi određivanja plaće pod uvjetom produljenja rokova za napredovanje - Opravdanje - Prikladnost za postizanje zadanog cilja - Mogućnost osporavanja produljenja rokova za napredovanje)
      (2015/C 016/10)
      Jezik postupka: njemački

         Sud koji je uputio zahtjev

      Verwaltungsgerichtshof

         Stranke glavnog postupka

         Tužitelj: Leopold Schmitzer

         Tuženik: Bundesministerin für Inneres

         Izreka

                  1.

                  Članak 2. stavke 1. i 2. točku (a) i članak 6. stavak 1. Direktive Vijeća 2000/78/EZ od 27. studenoga 2000. o uspostavi općeg okvira za jednako postupanje pri zapošljavanju i obavljanju zanimanja treba tumačiti tako da se protive nacionalnom uređenju koje radi prestanka diskriminacije na temelju dobi uzima u obzir razdobljâ obrazovanja i rada prije 18. godine života, ali je istodobno u pogledu službenika koji su bili žrtve te diskriminacije produljilo razdoblje potrebno za napredovanje u drugi stupanj svake kategorije radnog mjesta i platnog razreda.

                  2.

                  Članke 9. i 16. Direktive 2000/78 treba tumačiti tako da službenik koji je bio žrtva diskriminacije na temelju dobi, do koje je došlo zbog načina utvrđivanja referentnog datuma koji se uzima u obzir za izračun napredovanja, mora biti u mogućnosti osloniti se na članak 2. te direktive kako bi se usprotivio diskriminirajućim učincima produljenja rokova za napredovanje, iako je na svoj zahtjev ishodio promjenu tog datuma.

         (1)  SL C 15, 18.1.2014.


title: Predmet C-279/14: Rješenje predsjednika Suda od 9. rujna 2014. (zahtjev za prethodnu odluku Landgericht Hannover – Njemačka) – Catharina Smets, Franciscus Vereijken protiv TUIfly GmbH

text:
               1.12.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 431/16

         Rješenje predsjednika Suda od 9. rujna 2014. (zahtjev za prethodnu odluku Landgericht Hannover – Njemačka) – Catharina Smets, Franciscus Vereijken protiv TUIfly GmbH
   (Predmet C-279/14) (1)

   (2014/C 431/26)
   Jezik postupka: njemački
   Predsjednik Suda odredio je brisanje predmeta.

      (1)  SL C 303, 8.9.2014.


title: Predmet T-147/16: Tužba podnesena 8. travnja 2016. – Italija protiv Komisije

text:
               30.5.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 191/42

         Tužba podnesena 8. travnja 2016. – Italija protiv Komisije
   (Predmet T-147/16)
   (2016/C 191/55)
   Jezik postupka: talijanski

      Stranke

      Tužitelj: Talijanska Republika (zastupnici: S. Fiorentino, avvocato dello Stato, G. Palmieri, agent)

      Tuženik: Europska komisija

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

               —

               poništi odluku Komisije br. C (2016) 366 final od 28. siječnja 2016., dostavljene 29. siječnja 2016., kojom je Komisija, radi izvršenja presude Suda Europske unije od 17. studenog 2011. donesene u predmetu C-496/09, naložila Talijanskoj Republici plaćanje iznosa od 5 382 000 eura i 2 106 000 eura kao kaznu zbog kašnjenja u plaćanju, koji se iznosi odnose na treći i četvrti kvartal koji su slijedili odmah nakon donošenja navedene presude Suda;

               —

               naložiti Komisiji snošenje troškova.

      Tužbeni razlozi i glavni argumenti

   U potporu svoje tužbe tužitelj ističe jedan tužbeni razlog koji se temelji na povredi članka 14. Uredbe (EZ) od 22. ožujka 1999 br. 659/1999, na pogrešnoj primjeni članka 11. Uredbe (EZ) od 21. travnja 2004. br. 794/2004 te na povredi načela proporcionalnosti.

               —

               U tom pogledu ističe se da je pobijanom odlukom naloženo da se na iznose koji su poduzetnici dužni platiti radi povrata državne potpore primjene kamate prema složenom kamatnom računu kako je predviđen u čl. 11. Uredbe br. 794/2004. Talijanska vlada osporava takav stav jer smatra da se, u skladu sa sudskom praksom Suda Europske unije, takva metoda izračuna kamate ne može primijeniti, imajući u vidu odluke o povratu potpore prije stupanja na snagu Uredbe br. 794/2004 i, još manje, imajući u vidu odluke koje su prethodile objavi Obavijesti Komisije iz 2003. o kamatnim stopama koje se primjenjuju u slučaju povrata nezakonito dodijeljene potpore. Nasuprot tomu, ne može se s uspjehom isticati, kao što je to učinila Komisija u pobijanoj odluci, navodni sporazum o suprotnome, koji je navodno postignut između Komisije i talijanskih tijela.


title: Predmet C-506/17: Tužba podnesena 18. kolovoza 2017. – Europska komisija protiv Republike Slovenije

text:
               23.10.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 357/6

         Tužba podnesena 18. kolovoza 2017. – Europska komisija protiv Republike Slovenije
   (Predmet C-506/17)
   (2017/C 357/08)
   Jezik postupka: slovenski

      Stranke

      Tužitelj: Europska komisija (zastupnici: E. Sanfrutos Cano, M. Žebre)

      Tuženik: Republika Slovenija

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelj od Suda zahtjeva da:

               —

               utvrdi da je Republika Slovenija povrijedila obveze koje ima na temelju članka 14. točke (b) Direktive 1999/31/EZ, time što nije donijela za svako od slijedećih odlagališta: Dragonja, Dvori, Rakek – Pretržje, Bukovžlak – Cinkarna, Suhadole, Lokovica, Mislinjska Dobrava, Izola, Mozelj, Dolga Poljana, Dolga vas, Jelšane, Volče, Stara gora, Stara vas, Dogoše, Mala gora, Tuncovec – steklarna, Tuncovec – OKP i Bočna – Podhom, potrebne mjere u smislu članka 7. točke (g) i članka 13. te direktive kako bi se čim prije zatvorila odlagališta za koje, sukladno članku 8. iste, nije izdana dozvola za nastavak rada;

               —

               utvrdi da je Republika Slovenija povrijedila obveze koje ima na temelju članka 14. točke (c) Direktive 1999/31/EZ, [time što nije] donijela, u odnosu na odlagalište Ostri Vrh, potrebne mjere u smislu dozvole za obavljanje potrebnih radova i odredila prijelazno razdoblje za potpunu provedbu plana za gospodarenje otpadom i za usklađenje sa zahtjevima iz Direktive 1999/31/EZ, osim zahtjeva iz točke 1. Priloga I., u roku od osam godina od datuma utvrđenog u članku 18. stavku 1. te direktive;

               —

               naloži Republici Sloveniji snošenje troškova.

      Tužbeni razlozi i glavni argumenti

               1.

               U smislu članka 14. Direktive 1999/31/EZ (u daljnjem tekstu: direktiva), države članice moraju poduzeti mjere kako bi se postojeća odlagališta – odnosno „odlagališta kojima je izdana dozvola, ili koji već obavljaju djelatnost u vrijeme prijenosa […] Direktive”, tj. 16. srpnja 2001. (u slučaju Slovenije 1. svibnja 2004., datum pristupanja Europskoj uniji) – ispitala u skladu sa zahtjevima direktive i, kako bi se, na temelju takve ocjene, zatvorile u najkraćem mogućem roku ili kako bi se zajamčila njihova usklađenost sa zahtjevima direktive u prijelaznom razdoblju od osam godina, koji je istekao 16. srpnja 2009. Taj rok vrijedi i za Sloveniju, koja u odnosu na to nije imala pravo na prijelazno razdoblje na temelju Ugovora o pristupanju.

               2.

               U odnosu na izjave Republike Slovenije dane u predsudskom postupku i imajući u vidu odluke slovenskih upravnih tijela, koje proizlaze iz pojedinih izreka dozvola za rad postrojenja tijekom postupka zatvaranja i nakon zatvaranja, Komisija pravilno smatra da se, u odnosu na sedam odlagališta (Mislinjska Dobrava, Volče, Izola, Dragonja, Dvori, Mozelj, Tuncovec – OKP) radovi zatvaranja još uvijek izvode, i na temelju toga Komisija zaključuje da u odnosu na ta odlagališta Republika Slovenija nije još ispunila obveze koje ima u smislu članka 14. točke (b) direktive.

               3.

               Iz analize svih dostupnih informacija, imajući u vidu tvrdnje Republike Slovenije u predsudskom postupku i nepostojanje bilo kakvog suprotnog dokaza, proizlazi da u odnosu na pet odlagališta (Bočna – Podhom, Dogoše, Mala gora, Tuncovec – steklarna i Stara vas) – usprkos navodima Republike Slovenije prema kojima je zatvaranje u većem dijelu dovršeno – nije donesena konačna odluka o zatvaranju kako se to zahtjeva člankom 14. točkom (b) u vezi s člankom 13. točkom (b) direktive. Na temelju toga Komisija zaključuje da Republika Slovenija još nije, u odnosu na tih pet odlagališta, ispunila obveze koje ima u smislu članka 14. točke (b) direktive.

               4.

               Iz analize svih dostupnih informacija, imajući u vidu tvrdnje Republike Slovenije u predsudskom postupku i nepostojanje bilo kakvog suprotnog dokaza, proizlazi da u odnosu na osam odlagališta (Dolga vas, Jelšane, Stara gora, Rakek – Pretržje, Lokovica, Dolga Poljana, Bukovžlak-Cinkarna, Suhadole) nije još donesena konačna odluka o zatvaranju kako se to zahtjeva člankom 14. točkom (b) u vezi s člankom 13. točkom (b) direktive, te također proizlazi da su radovi zatvaranja još uvijek u tijeku. Na temelju toga Komisija zaključuje da Republika Slovenija i u odnosu na tih osam odlagališta još nije ispunila obveze koje ima u smislu članka 14. točke (b) direktive.

               5.

               Republika Slovenija nije nikada podnijela niti jedan dokaz o tome da je, u odnosu na odlagalište Ostri Vrh, u roku za odgovor na dodatno obrazloženo mišljenje (odnosno prije podnošenja ove tužbe) izdana okolišna dozvola za nastavak rada navedenog postrojenja, tako da je navedena država članica ispunila svoju obvezu u smislu članka 14. točke (c). Osim toga, Komisija utvrđuje da iz naknadno pribavljene dozvole tijekom postupka zatvaranja i nakon njega proizlazi da su radovi zatvaranja još u tijeku i da se trebaju dovršiti do 30. svibnja 2019., iz čega proizlazi da Republika Slovenija ni u kojem slučaju nije ispunila svoje obveze koje ima u smislu članka 14. direktive.


title: Predmet T-685/16: Tužba podnesena 22. rujna 2016. – Jiménez Gasalla protiv EUIPO-a (B2B SOLUTIONS)

text:
               7.11.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 410/30

         Tužba podnesena 22. rujna 2016. – Jiménez Gasalla protiv EUIPO-a (B2B SOLUTIONS)
   (Predmet T-685/16)
   (2016/C 410/43)
   Jezik postupka: španjolski

      Stranke

      Tužitelj: Carlos Javier Jiménez Gasalla (Madrid, Španjolska) (zastupnik: E. Estella Garbayo, odvjetnik)

      Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO)

      Podaci o postupku pred EUIPO-om

      Predmetni sporni žig: verbalni žig Europske unije „B2B SOLUTIONS” – prijava za registraciju br. 14 016 224

      Pobijana odluka: odluka četvrtog žalbenog vijeća EUIPO-a od 22. srpnja 2016. u predmetu R 244/2016-4

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

               —

               poništi odluku četvrtog žalbenog vijeća EUIPO-a od 22. srpnja 2016.;

               —

               poništi odluku od 9. prosinca 2015. koju je EUIPO donio u prvostupanjskom postupku i kojom je u cijelosti odbijena registracija predmetnog žiga;

               —

               izmijeni ranije odluke na način da u cijelosti prihvati registraciju tužiteljeva žiga;

               —

               naloži EUIPO-u snošenje troškova ovog i žalbenog postupka pred EUIPO-om.

      Tužbeni razlozi

               —

               povreda članka 7. stavka 1. točaka (b) i (c) i članka 7. stavka 2. Uredbe br. 207/2009.


title: Predmet F-76/13: Rješenje Službeničkog suda od 4. lipnja 2014. – Fasano protiv Komisije

text:
               21.7.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 235/35

         Rješenje Službeničkog suda od 4. lipnja 2014. – Fasano protiv Komisije
   (Predmet F-76/13) (1)

   2014/C 235/48
   Jezik postupka: francuski
   Predsjednik trećeg vijeća naložio je brisanje predmeta.

      (1)  SL C 291 od 5.10.2013., str. 7.


title: Predmet T-192/17: Tužba podnesena 24. ožujka 2017. – RZ protiv EGSO-a i Odbora regija

text:
               6.6.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 178/27

         Tužba podnesena 24. ožujka 2017. – RZ protiv EGSO-a i Odbora regija
   (Predmet T-192/17)
   (2017/C 178/41)
   Jezik postupka: francuski

      Stranke

      Tužitelj: R. Z. (zastupnik: M.-A. Lucas, odvjetnik)

      Tuženici: Europski gospodarski i socijalni odbor, Odbor regija

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

               —

               da mu se dopusti pristup dokumentima spisu u predmetu [povjerljivo] (1) u dijelu koji se odnosi na njegovo mirno rješavanje i da mu se dopusti iznošenja prigovora s tim u vezi;

               —

               poništi zajedničku odluku Europskog gospodarskog i socijalnog odbora (EGSO) i Odbora regija (OR) o raspoređivanju [povjerljivo] u Upravu za prevođenje koja je proizašla iz sporazuma koji je o tome sklopljen između 14. siječnja i 4. veljače 2016. jer je taj sporazum predvidio to raspoređivanje i odredi da [dotični] obavlja iste poslove [povjerljivo];

               —

               poništi odluku o raspoređivanju [povjerljivo] u Upravu za prevođenje i odredi da tužitelj pritom poglavito obavlja iste poslove [povjerljivo] koju je OR usvojio 11. svibnja 2016. nakon tog sporazuma;

               —

               poništi odluku od 13. prosinca 2016. Glavnog tajnika OR-a i odluku od 19. prosinca 2016. Glavnog tajnika EGSO-a jer su tim odlukama potvrđene upute koje je 30. lipnja Uprava za prevođenje dala tužitelju radi izvršenja odluke OR-a od 11. svibnja 2016.;

               —

               naloži EGSO-u i OR-u da zajedno tužitelju plate iznos od 25 000 eura koji je procijenjen privremeno i ex aequo et bono radi popravljanja štete učinjene njegovom profesionalnom ugledu, poštovanju i zdravlju, a koja je uzrokovanja pobijanim odlukama;

               —

               naloži EGSO-u i OR-u zajedničko snošenje troškova.

      Tužbeni razlozi i glavni argumenti

   U prilog osnovanosti tužbe tužitelj ističe šest tužbenih razloga.

               1.

               Prvi tužbeni razlog, koji se temelji na povredi članka 41. stavaka 1. i 2. Povelje Europske unije o temeljnim pravima i članka 25. stavka 2. Pravilnika o osoblju jer tužitelj nije bio saslušan prije no što su o raspoređivanju dužnosnika zajedničkim sporazumom odlučili EGSO i OR i/ili zato što odluka OR-a donesena u izvršenju tog sporazuma nije istovremeno dostavljena tužitelju pisanim putem tako da mu obrazloženje te odluke nije navedeno potpuno i jasno.

               2.

               Drugi tužbeni razlog, koji se temelji na povredi članka 7. stavka 1. Pravilnika o osoblju i zlouporabi ovlasti i postupka jer je dotični dužnosnik trebao biti raspoređen u Upravu za prevođenje te je istovremeno trebao obavljati poglavito iste poslove kao one u dotičnom jezičnom odjelu.

               3.

               Treći tužbeni razlog, koji se temelji na očitoj pogrešci u ocjeni interesa službe jer se razlog za raspoređivanje trebao sastojati u tome da se okonča neodrživa situacija ili zaštiti dužnosnika od tužitelja.

               4.

               Četvrti tužbeni razlog, koji se temelji na povredi članka 21. stavaka 1. i 2. Pravilnika o osoblju jer je Glavni tajnik EGSO-a potvrdio nalog koji je Uprava za prevođenje dala tužitelju o tome da on dotičnom dužnosniku dodjeljuje radne zadatke ili da osigura da mu se oni dodjeljuju.

               5.

               Peti tužbeni razlog, koji se temelji na povredi načela jednakog postupanja jer je Glavni tajnik potvrdio uputu koju je Uprava za prevođenje dala tužitelju da dotičnom dužnosniku dodjeljuje posao koju je jednak u broju i po važnosti onom koji obavljaju prevoditelji iskustva sličnog njegovom i da revidira njegove prijevode na usporediv način.

               6.

               Šesti tužbeni razlog, koji se temelji na povredi odluka o dopustima jer je Glavni tajnik potvrdio uputu koju je Uprava za prevođenje dala tužitelju da isti dan ili sutradan izvijesti o razlozima u interesu službe, ograničavajući ih na važne razloge koji se protive zahtjevu za dopust dotičnog dužnosnika.

      (1)  Skriveni povjerljivi podaci.


title: Predmet F-123/14: Tužba podnesena 27. listopada 2014. – ZZ protiv Odbora regija

text:
               12.1.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 7/59

         Tužba podnesena 27. listopada 2014. – ZZ protiv Odbora regija
   (Predmet F-123/14)
   (2015/C 007/75)
   Jezik postupka: francuski

      Stranke

      Tužitelj: ZZ (zastupnici: J.-N. Louis, R. Metz i D. Verbeke, odvjetnici)

      Tuženik: Odbor regija

      Predmet i opis spora

   Poništenje odluke Odbora regija o primjeni, od 1. siječnja 2014., nameta solidarnosti na primitke od rada tužitelja i o neprilagodbi njegovih primitaka od rada za razdoblje od 1. siječnja 2014. do 30. lipnja 2015.

      Tužbeni zahtjev

               —

               Utvrditi da Uredba 1023/2013 nije primjenjiva jer od 1. srpnja 2013. do 30. lipnja 2015. predviđa suspenziju primjene metode prilagodbe primitaka od rada određene Prilogom XI. Pravilniku, i za isto razdoblje ponovno uvodi namet solidarnosti u visini od 6 %;

               —

               slijedom navedenog, poništiti pobijanu odluku;

               —

               naložiti Odboru regije snošenje troškova.


title: Predmet T-832/16: Tužba podnesena 25. studenoga 2016. – Celio International protiv Komisije

text:
               30.1.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 30/52

         Tužba podnesena 25. studenoga 2016. – Celio International protiv Komisije
   (Predmet T-832/16)
   (2017/C 030/60)
   Jezik postupka: engleski

      Stranke

      Tužitelj: Celio International SA (Bruxelles, Belgija) (zastupnici: H. Gilliams i J. Bocken, odvjetnici)

      Tuženik: Europska komisija

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

               —

               poništi Komisijinu odluku od 11. siječnja 2016. o programu državnih potpora u pogledu izuzeća od oporezivanja viška dobiti SA.37667 (2015/C) (ex 2015/NN) koji je provela Kraljevina Belgija (1);

               —

               podredno, poništi članke 2. do 4. odluke;

               —

               u svakom slučaju, poništi članke 2. do 4. te odluke u dijelu u kojem (a) zahtijevaju povrat od subjekata različitih od onih kojima je izdano „prethodno porezno mišljenje na temelju kojeg se odobrava izuzeće od oporezivanja viška dobiti” kako je definirano odlukom i (b) zahtijevaju povrat iznosa koji odgovara uštedi koju su korisnici ostvarili s naslova poreza pri čemu Belgiji nije dopušteno uzeti u obzir stvarno usklađivanje na višu vrijednost koje je provela druga porezna uprava; i

               —

               naloži Komisiji snošenje troškova postupka.

      Tužbeni razlozi i glavni argumenti

   U prilog osnovanosti tužbe tužitelj ističe četiri tužbena razloga.

               1.

               Prvi tužbeni razlog temelji se na očitoj pogrešci u ocjeni, zloporabi ovlasti i nedostatku obrazloženja u tome što je odlukom utvrđeno postojanje programa potpora.

               2.

               Drugi tužbeni razlog temelji se na povredi članka 107. UFEU-a i obveze obrazlaganja i na očitoj pogrešci u ocjeni u tome što je odlukom za navodni program utvrđeno da daje selektivnu prednost.

               3.

               Treći tužbeni razlog temelji se na povredi članka 107. UFEU-a i obveze obrazlaganja i na očitoj pogrešci u ocjeni u tome što je odlukom utvrđeno da navodni program daje prednost.

               4.

               Četvrti tužbeni razlog, podredno istaknut, temelji se na povredi članka 107. UFEU-a, legitimnih očekivanja i načela proporcionalnosti te na očitoj pogrešci u ocjeni, zlouporabi ovlasti i nedostatku obrazloženja u tome što se odlukom Belgiji nalaže povrat potpora.

      (1)  Odluka Komisije (EU) 2016/1699 оd 11. siječnja 2016. o programu državnih potpora u pogledu izuzeća od oporezivanja viška dobiti SA.37667 (2015/C) (ex 2015/NN) koji je provela Belgija (priopćeno pod brojem dokumenta C(2015) 9837) (SL L 260, 2016., str. 61.)


title: Predmet F-143/11: Rješenje Službeničkog suda (sudac pojedinac) od 18. lipnja 2013. — Marcuccio protiv Komisije

text:
               31.8.2013

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 252/31

         Rješenje Službeničkog suda (sudac pojedinac) od 18. lipnja 2013. — Marcuccio protiv Komisije
   (Predmet F-143/11) (1)

   2013/C 252/91

   Predmetni postupak završen je prije 1. srpnja 2013., datuma pristupanja Republike Hrvatske Europskoj uniji

      (1)  SL C 65, 3.3.2012., str. 26.


title: Predmet T-389/15: Tužba podnesena 15. srpnja 2015. – J & Joy protiv OHIM-a – Joy-Sportswear (J&JOY)

text:
               16.11.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 381/46

         Tužba podnesena 15. srpnja 2015. – J & Joy protiv OHIM-a – Joy-Sportswear (J&JOY)
   (Predmet T-389/15)
   (2015/C 381/56)
   Jezik na kojem je tužba podnesena: engleski

      Stranke

      Tužitelj: J & Joy SA (Waremme, Belgija) (zastupnici: A. Maqua i C. Pirenne, odvjetnici)

      Tuženik: Ured za usklađivanje na unutarnjem tržištu (žigovi i dizajni) (OHIM)

      Druga stranka pred žalbenim vijećem: Joy-Sportswear GmbH (Ottensoos, Njemačka)

      Podaci o postupku pred OHIM-om

      Podnositelj prijave spornog žiga: tužitelj

      Sporni žig: figurativni žig Zajednice s verbalnim elementom „J&JOY”, prijava za registraciju br. 11 411 808

      Postupak pred OHIM-om: postupak povodom prigovora

      Pobijana odluka: odluka drugog žalbenog vijeća OHIM-a od 22. travnja 2015. u predmetu R 1355/2014-2

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

               —

               preispita odluku Odjela za prigovore i prigovor proglasi nedopuštenim,

               —

               podnositelju prigovora naloži snošenje troškova i snošenje tužiteljevih troškova u postupku povodom prigovora na temelju članka 81. Uredbe o žigu Zajednice.

      Tužbeni razlog

               —

               povreda članka 8. stavka 1. točke (b) Uredbe br. 207/2009.


title: Predmet T-233/14: Rješenje Općeg suda od 5. ožujka 2015. – Intesa Sanpaolo protiv OHIM-a (NEXTCARD) („Žig zajednice — Prijava za registraciju verbalnog žiga Zajednice NEXTCARD — Djelomično odbijanje registracije od strane ispitivača — Obveza obrazlaganja — Očito neosnovana tužba”)

text:
               27.4.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 138/51

         Rješenje Općeg suda od 5. ožujka 2015. – Intesa Sanpaolo protiv OHIM-a (NEXTCARD)
   (Predmet T-233/14) (1)

   ((„Žig zajednice - Prijava za registraciju verbalnog žiga Zajednice NEXTCARD - Djelomično odbijanje registracije od strane ispitivača - Obveza obrazlaganja - Očito neosnovana tužba”))
   (2015/C 138/67)
   Jezik postupka: talijanski

      Stranke

      Tužitelj: Intesa Sanpaolo SpA (Torino, Italija) (zastupnici: P. Pozzi, G. Ghisletti i F. Braga, odvjetnici)

      Tuženik: Ured za usklađivanje na unutarnjem tržištu (žigovi i dizajni) (zastupnik: L. Rampini, agent)

      Predmet

   Tužba protiv odluke petog žalbenog vijeća OHIM-a od 10. veljače 2014. (predmet R 1807/2013-5), koja se odnosi na prijavu za registraciju verbalnog znaka NEXTCARD kao žiga Zajednice.

      Izreka

               1.

               Tužba se odbija.

               2.

               Intesi Sanpaolo SpA nalaže se snošenje troškova.

      (1)  SL C 235, 21.7.2014.


title: Predmet T-577/17: Tužba podnesena 25. kolovoza 2017. – thyssenkrupp Electrical Steel and thyssenkrupp Electrical Steel Ugo protiv Komisije

text:
               16.10.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 347/46

         Tužba podnesena 25. kolovoza 2017. – thyssenkrupp Electrical Steel and thyssenkrupp Electrical Steel Ugo protiv Komisije
   (Predmet T-577/17)
   (2017/C 347/61)
   Jezik postupka: engleski

      Stranke

      Tužitelj: thyssenkrupp Electrical Steel GmbH (Gelsenkirchen, Njemačka) i thyssenkrupp Electrical Steel Ugo (Isbergues, Francuska) (zastupnik: M. Günes, odvjetnik)

      Tuženik: Europska komisija

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelji od Općeg suda zahtijevaju da:

               —

               poništi Komisijin zaključak iz dokumenta Ares(2017)3010674 od 15. lipnja 2017., prema kojemu izdavanjem odobrenja za unutarnju proizvodnju određenih proizvoda od elektročelika s orijentiranim kristalima (GOES) nisu ugroženi bitni interesi proizvođača Unije;

               —

               naloži tuženiku snošenje troškova u skladu s člankom 134. stavkom 1. Poslovnika Općeg suda.

      Tužbeni razlozi i glavni argumenti

   U prilog osnovanosti tužbe tužitelj ističe pet tužbenih razloga.

               1.

               Prvi tužbeni razlog, koji se temelji na povredi obveze obrazlaganja

                           —

                           U Komisijinu zaključku, prema kojem su ispunjeni ekonomski uvjeti za izdavanje za unutarnju proizvodnju, nisu navedeni razlozi na kojima se on temelji.

               2.

               Drugi tužbeni razlog, koji se temelji na očitoj pogrešci u ocjeni činjenica

                           —

                           Komisijin zaključak, prema kojem izdavanje odobrenja za unutarnju proizvodnju ne ugrožava bitne interese proizvođača Unije, temelji se na očitoj pogrešci u ocjeni činjenica.

               3.

               Treći tužbeni razlog, koji se temelji na povredi članka 211. stavka 4. točke (b) Carinskog zakonika Unije (1) i Osnovne uredbe (2)

                           —

                           Zaključujući da su ispunjeni ekonomski uvjeti za izdavanje odobrenja za unutarnju proizvodnju Komisija svoju ocjenu nije ograničila na čimbenike navedene u članku 211. stavku 4. točki (b) Carinskog zakonika nego ju je utemeljila na čimbenicima koji se mogu preispitivati isključivo u postupku propisanom u Osnovnoj uredbi.

               4.

               Četvrti tužbeni razlog, koji se temelji na povredi članka 259. stavka 4. Uredbe za provedbu Carinskog zakonika Unije i horizontalnih pravila o djelovanju Komisijinih stručnih skupina

                           —

                           Komisija je povrijedila članak 259. stavak 4. Uredbe za provedbu Carinskog zakonika (3) i vlastita horizontalna pravila o osnivanju i djelovanju svojih stručnih skupina time što je zaključak o ekonomskim uvjetima prepustila skupini carinskih stručnjaka.

               5.

               Peti tužbeni razlog, koji se temelji na povredi prava obrane

                           —

                           Komisija je povrijedila tužiteljeva prava obrane time što nije dovoljno detaljno objavila određene važne informacije sadržane u zahtjevu za izdavanje odobrenja za unutarnju proizvodnju odnosno u sažecima informacija koji nisu bili povjerljivi, kako bi omogućila razumijevanje biti informacija koje su dostavljene kao povjerljive.

      (1)  Uredba (EU) br. 952/2013 Europskog parlamenta i Vijeća od 9. listopada 2013. o Carinskom zakoniku Unije (SL 2013., L 269, str. 1.)

      (2)  Uredba Vijeća (EZ) br. 1225/2009 od 30. studenoga 2009. o zaštiti od dampinškog uvoza iz zemalja koje nisu članice Europske zajednice (SL 2009., L 343, str. 5.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 11., svezak 30., str. 202.)

      (3)  Provedbena uredba Komisije (EU) od 24. studenoga 2015. o utvrđivanju detaljnih pravila za provedbu određenih odredbi Uredbe (EU) br. 952/2013 Europskog parlamenta i Vijeća o utvrđivanju Carinskog zakonika Unije (SL 2015., L 343, str. 558.).


title: Predmet C-601/16 P: Žalba koju su 24. studenoga 2016. podnijeli Arrow Group ApS, Arrow Generics Ltd protiv presude Općeg suda (deveto vijeće) od 8. rujna 2016. u predmetu T-467/13, Arrow Group ApS, Arrow Generics Ltd protiv Europske komisije

text:
               30.1.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 30/29

         Žalba koju su 24. studenoga 2016. podnijeli Arrow Group ApS, Arrow Generics Ltd protiv presude Općeg suda (deveto vijeće) od 8. rujna 2016. u predmetu T-467/13, Arrow Group ApS, Arrow Generics Ltd protiv Europske komisije
   (Predmet C-601/16 P)
   (2017/C 030/34)
   Jezik postupka: engleski

      Stranke

      Žalitelji: Arrow Group ApS, Arrow Generics Ltd (zastupnici: C. Firth, S. Kon, C. Humpe, Solicitors)

      Druga stranka u postupku: Europska komisija

      Zahtjevi

   Žalitelji od Suda zahtijevaju da:

               —

               ukine presudu Općeg suda od 8. rujna 2016. u predmetu T-467/13 i/ili poništi članke 1., 2. i 3. Odluke Komisije C(2013) 3803 final od 19. lipnja 2013. u predmetu AT.39226-Lundbeck u dijelu u kojem se odnose na Arrowa; ili

               —

               podredno, ukine presudu Općeg suda od 8. rujna 2016. u predmetu T-467/13 i vrati predmet Općem sudu na ponovno odlučivanje; ili

               —

               podredno tome, ukine presudu Općeg suda od 8. rujna 2016. u predmetu T-467/13 u dijelu u kojom se njome potvrđuje novčana kazna izrečena Arrowu na temelju članka 2. Odluke Komisije C(2013) 3803 final u pogledu britanske i danske nagodbe ili smanji iznos te novčane kazne; i

               —

               naloži Komisiji snošenje troškova Arrowa.

      Žalbeni razlozi i glavni argumenti

   Prvi žalbeni razlog: Opći sud pogrešno je primijenio relevantni test za moguće tržišno natjecanje:

               1.

               Kao prvo, Opći sud prebacio je teret dokaza na Arrow i oslobodio Komisiju obveze utvrđivanja postojanja mogućeg tržišnog natjecanja.

               2.

               Kao drugo, Opći sud pogriješio je u tome što je zaključio da postoji moguće tržišno natjecanje na temelju niza hipoteza protivnih načelu da postojanje mogućeg tržišnog natjecanja nužno pretpostavlja postojanje stvarne i konkretne mogućnosti ulaska na tržište.

               3.

               Kao treće, Opći sud pripisao je preveliku važnost Lundbeckovoj namjeri i pogrešno ocijenio dokaznu vrijednost činjenica koje su se odvijale nakon sklapanja nagodbi.

               4.

               Kao četvrto, Opći sud propustio je ispitati relevantnost i utjecaj presude „Paroxetine” engleskog suda.

               5.

               Kao peto, Opći sud pogrešno je zaključio da postoji moguće tržišno natjecanje na temelju činjenice da je Arrow poduzeo pripremne radnje za ulazak na tržište.

               6.

               Kao šesto, Opći sud pogriješio je u tome što je primijenio presumpciju prvotne nevaljanosti i nepostojanja povrede Lundbeckovih patenata.

         Drugi žalbeni razlog: Opći sud pogriješio je u tome što je zaključio da je cilj nagodbi zbog povrede patenta bio ograničiti tržišno natjecanje:

               1.

               Kao prvo, Opći sud je zanemario činjenicu da sporazum koji „samo može” ograničiti tržišno natjecanje nije povreda s obzirom na cilj.

               2.

               Kao drugo, Opći sud je pogriješio time što je kvalificirao nagodbe kao, u biti, sporazume o isključenju s tržišta.

               3.

               Kao treće, Opći sud pogrešno je zaključio da je Komisija mogla utvrditi postojanje protutržišnog cilja nagodaba a da nije razmotrila situaciju koja bi postojala u nedostatku tih sporazuma.

         Treći žalbeni razlog: Opći sud pogriješio je u tome što je prihvatio Komisijine zaključke da je Arrow namjerno ili nehajno postupao prilikom počinjenja navodne povrede zbog čega se nikakva novčana kazna nije trebala izreći.


title: Predmet T-569/13: Rješenje Općeg suda od 28. kolovoza 2015. – Bimbo protiv OHIM-a – Kimbo (Caffè KIMBO Espresso Napoletano)

text:
               16.11.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 381/57

         Rješenje Općeg suda od 28. kolovoza 2015. – Bimbo protiv OHIM-a – Kimbo (Caffè KIMBO Espresso Napoletano)
   (Predmet T-569/13) (1)

   (2015/C 381/68)
   Jezik postupka: engleski
   Predsjednik šestog vijeća odredio je brisanje predmeta.

      (1)  SL C 24, 25. 1. 2014.


title: Predmet T-384/14: Tužba podnesena 3. lipnja 2014. – Italija protiv Komisije

text:
               21.7.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 235/32

         Tužba podnesena 3. lipnja 2014. – Italija protiv Komisije
   (Predmet T-384/14)
   2014/C 235/43
   Jezik postupka: talijanski

      Stranke

      Tužitelj: Talijanska Republika (zastupnici: B. Tidore, avvocato dello Stato, G. Palmieri, agent)

      Tuženik: Europska komisija

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

               —

               poništi odluku Komisije br. C (2014) 2008 od 4. travnja 2014., priopćenu 7. travnja 2014., o isključenju iz financiranja Europske unije određenih izdataka nastalih za države članice, konkretno za Italiju, u okviru Komponente za jamstva Europskog fonda za smjernice i jamstva u poljoprivredi (EFSJP), Europskog fonda za jamstva u poljoprivredi (EFJP) i Europskog poljoprivrednog fonda za ruralni razvoj (EPFRR).

      Tužbeni razlozi i glavni argumenti

   Talijanska vlada ističe tri tužbena razloga:

               1.

               Prvi tužbeni razlog koji se temelji na povredi načela Zajednice i na nedostatnoj istrazi.

                           —

                           U tom smislu ističe se da je Komisija u pobijanoj odluci provela financijski ispravak zbog određenih nedostataka pronađenih prilikom inspekcije na terenu koja je obavljena jedino u regijama Lazio i Abruzzo. Tužitelj osporava da se rezultati takvih inspekcija mogu proširiti izvan navedenih regija i da ispravak može iznositi 5 % jer su u stvarnosti mnoge talijanske regije vrlo različite i u svakom slučaju bila je umiješana samo jedna agencija za plaćanje (Agenzia per le erogazioni in agricoltura – AGEA).

               2.

               Drugi tužbeni razlog koji se temelji na povredi članaka 43. i 48. Uredbe 1782/2003 (1).

                           —

                           U svojoj je odluci Komisija Italiji prigovorila da je pogrešno primijenila pravila koja se odnose na posebna prava tvrdeći da je nastao rizik za Fond. Tužitelj navodi da članci 43. i 48. Uredbe br. 1782/2003 ne predviđaju poseban način raspodjele posebnih prava za slučajeve koje je ispitivala Komisija te da je metodologija koju je usvojena u Italiji ne samo u potpunosti u skladu s takvim propisima, već sama po sebi ne predstavlja osobite rizike za Fond.

               3.

               Treći tužbeni razlog koji se temelji na povredi općih načela glede financijskog ispravka i poštovanja mjerila za akreditaciju kao i na nedostatnom obrazloženju.

                           —

                           U svojoj odluci Komisija je provela ispravak u odnosu na pojedine operativne nedostatke koji se mogu pripisati ARBEA-i (Agenzia della Regione Basilicata per le Erogazioni in Agricoltura), agenciji za plaćanje čija je akreditacija opozvana odlukom uprave od 12. svibnja 2010, s učinkom od 16. listopada 2010, kada je AGEA preuzela nadležnosti ARBEA-e. Tužitelj osporava način postupanja Komisije koja je ispravak za financijske godine 2007-2009 proširila na 2010. pretpostavljajući da postoje već utvrđeni rizici i usvajajući isti postotak te osporava primjenu ispravka na razdoblje između opoziva akreditacije i preuzimanja funkcija od strane AGEA-e.

      (1)  Uredba Vijeća (EZ) br. 1782/2003 od 29. rujna 2003. kojom se određuju opća pravila za planove izravnih potpora na temelju zajedničke poljoprivredne politike i određeni planovi potpore poljoprivrednicima te kojom se izmjenjuju i dopunjuju Uredbe (EEZ-a) br. 2019/93, (EZ-a) br. 1452/2001, (EZ-a) br. 1453/2001, (EZ-a) br. 1454/2001, (EZ-a) 1868/94, (EZ-a) br. 1251/1999, (EZ-a) br. 1254/1999, (EZ-a) br. 1673/2000, (EEZ-a) br. 2358/71 i (EZ-a) br. 2529/2001 (SL L 270, 2003., str. 1.).