title: Predmet T-417/18: Tužba podnesena 6. srpnja 2018. – CdT protiv EUIPO-a

text:
               24.9.2018

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 341/17

      Tužba podnesena 6. srpnja 2018. – CdT protiv EUIPO-a
      (Predmet T-417/18)
      (2018/C 341/29)
      Jezik postupka: francuski

         Stranke

         Tužitelj: Prevoditeljski centar za tijela Europske unije (zastupnici: J. Rikkert i M. Garnier, agenti)

         Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo

         Tužbeni zahtjev

      Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

                  —

                  poništi odluku Ureda od 26. travnja 2018. o raskidu sporazuma sklopljenog s Centrom;

                  —

                  poništi odluku Ureda od 26. travnja 2018. o preuzimanju prava na poduzimanje svih prethodnih mjera potrebnih za osiguranje kontinuiteta prevoditeljskih usluga, osobito objavom poziva na nadmetanje;

                  —

                  poništi odluku Ureda o pokretanju postupka javne nabave za prevoditeljske usluge, pod referentnim brojem u Službenom listu 2018/S 114-258472, i zabrani Uredu potpisivanje ugovora na temelju tog poziva na nadmetanje;

                  —

                  proglasi nezakonitim postupak javne nabave za prevoditeljske usluge agencije ili bilo kojeg drugog tijela ili ureda Europske unije u vezi s kojim je u uredbi o osnivanju predviđeno da će prevoditeljske usluge pružati Centar;

                  —

                  naloži Uredu snošenje troškova.

         Tužbeni razlozi i glavni argumenti

      U prilog osnovanosti tužbe tužitelj ističe tri tužbena razloga.

                  1.

                  Prvi tužbeni razlog, koji se temelji na povredi postupka. Tužitelj smatra da se, s jedne strane, u slučaju pojave teškoća između Prevoditeljskog centra i njegovih klijenata primjenjuju odredbe članka 11. Uredbe o osnivanju Centra, i, s druge strane, da se odlukom Ureda Europske unije za intelektualno vlasništvo (u daljnjem tekstu: Ured) od 26. travnja 2018. o preuzimanju prava na poduzimanje mjera potrebnih za osiguranje kontinuiteta pružanja prevoditeljskih usluga krši članak 11. Uredbe o osnivanju Centra jer se njome ne poštuje postupak medijacije predviđen tim člankom u slučaju teškoća između dviju agencija.

                  2.

                  Drugi tužbeni razlog, koji se temelji na neopreznosti Ureda. U tom pogledu, tužitelj smatra da:

                              —

                              kao prvo, položajem u kojem se nalazi Ured krši se članak 148. Uredbe o osnivanju Ureda i članak 2. Uredbe o osnivanju Centra jer bi zbog njega moglo doći do pomanjkanja valjanog sporazuma počevši od 1. siječnja 2019.;

                              —

                              kao drugo, čitav je članak 2. Uredbe o osnivanju Centra posvećen određivanju različitih vrsta klijenata Centra, a u stavku 1. izričito je utvrđeno sedam agencija, tijela i ureda, među kojima i Ured, kojima Centar pruža prevoditeljske usluge potrebne za njihovo djelovanje. Osim toga, u stavku 3. spomenute su i institucije i tijela koja imaju prevoditeljske službe, a koja eventualno mogu imati pristup uslugama Centra na dobrovoljnoj osnovi;

                              —

                              kao treće, zajedničko tumačenje tih dvaju stavaka dovodi do zaključka da agencije navedene u stavku 1. ne mogu na dobrovoljnoj osnovi imati pristup Centru i stoga mogu odlučiti raskinuti sporazum koji ih veže uz Centar samo u slučaju kad potom na snagu stupa drugi sporazum.

                  3.

                  Treći tužbeni razlog, koji se temelji na nenadležnosti Ureda za objavu poziva na nadmetanje za prevoditeljske usluge. Tužitelj navodi, pritom ne prejudicirajući ishod postupka ocjenjivanja vezanog uz poziv na nadmetanje koji je objavio Ured, da se potonji od odluke o pokretanju postupka javne nabave nalazi u situaciji da ne može poštovati članke 148. i 2. uredbi o osnivanju Ureda i Centra. Naposljetku, tužitelj ističe da bi u ovom predmetu potpisivanjem ugovora i kupovinom prevoditeljskih usluga nastala jasna povreda navedenog članka 148. i da stoga Ured ne može zakonito nastaviti voditi taj postupak do njegova redovnog okončanja, odnosno potpisivanja ugovora.


title: Predmet C-707/17: Rješenje Suda (šesto vijeće) od 12. srpnja 2018. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Rayonen sad Svilengrad – Bugarska) – Kazneni postupak protiv Daniele Pinzaru i Roberta-Andreia Cirstinoiua (Zahtjev za prethodnu odluku — Članak 99. Poslovnika Suda — Kontrola unošenja ili iznošenja gotovine iz Europske unije — Uredba (EZ) br. 1889/2005 — Kršenja obveze prijavljivanja — Sankcije predviđene nacionalnim pravom — Mjera zapljene neprijavljenog iznosa u korist države — Sankcija oduzimanja slobode — Novčana kazna određena u dvostrukom iznosu predmeta povrede — Proporcionalnost)

text:
               24.9.2018

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 341/2

      Rješenje Suda (šesto vijeće) od 12. srpnja 2018. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Rayonen sad Svilengrad – Bugarska) – Kazneni postupak protiv Daniele Pinzaru i Roberta-Andreia Cirstinoiua
      (Predmet C-707/17) (1)

      ((Zahtjev za prethodnu odluku - Članak 99. Poslovnika Suda - Kontrola unošenja ili iznošenja gotovine iz Europske unije - Uredba (EZ) br. 1889/2005 - Kršenja obveze prijavljivanja - Sankcije predviđene nacionalnim pravom - Mjera zapljene neprijavljenog iznosa u korist države - Sankcija oduzimanja slobode - Novčana kazna određena u dvostrukom iznosu predmeta povrede - Proporcionalnost))
      (2018/C 341/02)
      Jezik postupka: bugarski

         Sud koji je uputio zahtjev

      Rayonen sad Svilengrad

         Stranke glavnog kaznenog postupka

      Daniela Pinzaru, Robert-Andrei Cirstinoiu

         Izreka

      Članak 9. stavak 1. Uredbe (EZ) br. 1889/2005 Europskog parlamenta i Vijeća od 26. listopada 2005. o kontrolama gotovine koja se unosi u Zajednicu ili iznosi iz Zajednice, treba tumačiti na način da mu se protivi nacionalni propis poput onog iz glavnog postupka koji kao sankciju za kršenje obveze prijavljivanja iz članka 3. te uredbe predviđa, s jedne strane, mjeru zapljene neprijavljenog iznosa u korist države i, s druge strane, sankciju oduzimanja slobode u trajanju do šest godina ili novčanu kaznu određenu u dvostrukom iznosu predmeta povrede.

         (1)  SL C 94, 12. 3. 2018.


title: Predmet C-419/18: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 26. lipnja 2018. uputio Sąd Rejonowy dla Warszawy Pragi-Południe w Warszawie (Poljska) – Profi Credit Polska S.A. w Bielsku Białej protiv Bogumiła Włostowska, Mariusz Kurpiewski, Kamil Wójcik, Michał Konarzewski, Elżbieta Kondracka-Kłębecka, Monika Karwowska, Stanisław Kowalski, Anna Trusik, Adam Lizoń, Włodzimierz Lisowski

text:
               26.11.2018

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 427/3

      Zahtjev za prethodnu odluku koji je 26. lipnja 2018. uputio Sąd Rejonowy dla Warszawy Pragi-Południe w Warszawie (Poljska) – Profi Credit Polska S.A. w Bielsku Białej protiv Bogumiła Włostowska, Mariusz Kurpiewski, Kamil Wójcik, Michał Konarzewski, Elżbieta Kondracka-Kłębecka, Monika Karwowska, Stanisław Kowalski, Anna Trusik, Adam Lizoń, Włodzimierz Lisowski
      (Predmet C-419/18)
      (2018/C 427/04)
      Jezik postupka: poljski

         Sud koji je uputio zahtjev

      Sąd Rejonowy dla Warszawy Pragi-Południe w Warszawie

         Stranke glavnog postupka

         Tužitelj: Profi Credit Polska S.A. w Bielsku Białej

         Tuženici: Bogumiła Włostowska, Mariusz Kurpiewski, Kamil Wójcik, Michał Konarzewski, Elżbieta Kondracka-Kłębecka, Monika Karwowska, Stanisław Kowalski, Anna Trusik, Adam Lizoń, Włodzimierz Lisowski

         Prethodna pitanja

                  1.

                  Protivi li se članku 3. stavku 1., članku 6. stavku 1. i članku 7. stavku 1. Direktive Vijeća 93/13/EEZ od 5. travnja 1993. o nepoštenim uvjetima u potrošačkim ugovorima (1) (SL L 95 od 21. travnja 1993., str. 29.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 15., svezak 12., str. 24.) i Direktivi 2008/48/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 23. travnja 2008. o ugovorima o potrošačkim kreditima i stavljanju izvan snage Direktive Vijeća 87/102/EEZ (2) (SL L 133 od 22. svibnja 2008., str. 43.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 15., svezak 13., str. 58. i ispravak SL 2014., L 283, str. 66.), a osobito njezinu članku 10., članku 14., članku 17. stavku 1. i članku 19., odredba nacionalnog prava kojom se dopušta uporaba nepotpune (bjanko) vlastite mjenice kao instrumenta osiguranja tražbine vjerovnika koji je poduzetnik prema korisniku kredita koji je potrošač?

                  2.

                  Treba li članak 6. stavak 1. i članak 7. stavak 1. Direktive Vijeća 93/13/EEZ od 5. travnja 1993. o nepoštenim uvjetima u potrošačkim ugovorima tumačiti na način da se tim odredbama sudu koji odlučuje u predmetu iz prethodnog pitanja nalaže obveza da po službenoj dužnosti ispita sadržavaju li ugovorne odredbe kojima se oblikuje temeljni odnos za mjeničnu obvezu nepoštene ugovorne odredbe čak i kada poduzetnik koji je tužitelj svoju tražbinu temelji isključivo na mjeničnom odnosu?

         (1)  ABl. 1993, L 95, S. 29.

         (2)  ABl. 2008, L 133, S. 66.


title: Predmet T-633/17: Presuda Općeg suda od 9. listopada 2018. – Sárossy protiv Komisije („Pristup dokumentima — Uredba (EZ) br. 1049/2001 — Dokumenti koji se odnose na postupak EU Pilot br. 8572/16 CHAP(2015) 00353 — Odbijanje pristupa — Članak 4. stavak 2. treća alineja Uredbe br. 1049/2001 — Izuzeće koje se odnosi na zaštitu svrhe istraga — Opća pretpostavka povjerljivosti — Prevladavajući javni interes”)

text:
               26.11.2018

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 427/60

      Presuda Općeg suda od 9. listopada 2018. – Sárossy protiv Komisije
      (Predmet T-633/17) (1)

      („Pristup dokumentima - Uredba (EZ) br. 1049/2001 - Dokumenti koji se odnose na postupak EU Pilot br. 8572/16 CHAP(2015) 00353 - Odbijanje pristupa - Članak 4. stavak 2. treća alineja Uredbe br. 1049/2001 - Izuzeće koje se odnosi na zaštitu svrhe istraga - Opća pretpostavka povjerljivosti - Prevladavajući javni interes”)
      (2018/C 427/79)
      Jezik postupka: njemački

         Stranke

         Tužitelj: Róbert Sárossy (Budimpešta, Mađarska) (zastupnik: D. Lazar, odvjetnik)

         Tuženik: Europska komisija (zastupnici: F. Erlbacher i C. Ehrbar, agenti)

         Intervenijent u potporu tuženiku: Mađarska (zastupnici: M. Fehér, G. Koós i M. Tátrai, agenti)

         Predmet

      Zahtjev na temelju članka 263. UFEU-a za poništenje Komisijinih odluka od 12. lipnja i 17. srpnja 2017. kojima je tužitelju odbijen pristup dokumentima koji se odnose na postupak EU Pilot br. 8572/16 CHAP(2015) 00353.

         Izreka

                  1.

                  Tužba se odbija.

                  2.

                  Róbert Sárossy će snositi vlastite troškove kao i troškove Europske komisije.

                  3.

                  Mađarska će snositi vlastite troškove.

         (1)  SL C 382, 13. 11. 2017.


title: Predmet C-583/18: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 20. rujna 2018. uputio Oberlandesgericht Frankfurt am Main (Njemačka) – Verbraucherzentrale Berlin eV protiv DB Vertrieb GmbH

text:
               17.12.2018

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 455/20

      Zahtjev za prethodnu odluku koji je 20. rujna 2018. uputio Oberlandesgericht Frankfurt am Main (Njemačka) – Verbraucherzentrale Berlin eV protiv DB Vertrieb GmbH
      (Predmet C-583/18)
      (2018/C 455/30)
      Jezik postupka: njemački

         Sud koji je uputio zahtjev

      Oberlandesgericht Frankfurt am Main

         Stranke glavnog postupka

         Tužitelj: Verbraucherzentrale Berlin eV

         Tuženik: DB Vertrieb GmbH

         Prethodna pitanja

                  1.

                  Treba li članak 2. stavak 6. Direktive 2011/83/EU Europskog parlamenta i Vijeća od 25. listopada 2011. o pravima potrošača (1) tumačiti na način da obuhvaća i ugovore na temelju kojih trgovac nije izravno obvezan pružiti uslugu, nego potrošač stječe pravo na popust na usluge koje će zatražiti u budućnosti?
                  U slučaju potvrdnog odgovora na prvo pitanje:

                  2.

                  Može li se izuzeće „ugovora za usluge prijevoza putnika” iz članka 3. stavka 3. točke (k) Direktive 2011/83/EU Europskog parlamenta i Vijeća od 25. listopada 2011. o pravima potrošača tumačiti na način da se primjenjuje i na slučajeve u kojima potrošač ne prima izravno uslugu prijevoza, nego stječe pravo na popust prilikom sklapanja ugovora o prijevozu u budućnosti?

         (1)  Direktiva 2011/83/EU Europskog parlamenta i Vijeća od 25. listopada 2011. o pravima potrošača, izmjeni Direktive Vijeća 93/13/EEZ i Direktive 1999/44/EZ Europskog parlamenta i Vijeća te o stavljanju izvan snage Direktive Vijeća 85/577/EEZ i Direktive 97/7/EZ Europskog parlamenta i Vijeća (SL 2011., L 304, str. 64.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 15., svezak 8., str. 260.)


title: Predmet C-657/18: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 19. listopada 2018. uputio Općinski sud u Novom Zagrebu (Hrvatska) – Hrvatska radiotelevizija protiv TY

text:
               7.1.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 4/17

      Zahtjev za prethodnu odluku koji je 19. listopada 2018. uputio Općinski sud u Novom Zagrebu (Hrvatska) – Hrvatska radiotelevizija protiv TY
      (Predmet C-657/18)
      (2019/C 4/23)
      Jezik postupka: hrvatski

         Sud koji je uputio zahtjev

      Općinski sud u Novom Zagrebu

         Stranke glavnog postupka

         Tužiteljica: Hrvatska radiotelevizija

         Tuženik: TY

         Prethodna pitanja

                  1.

                  Da li je odredba nacionalnog zakonodavstva i to odredba članka 1. Ovršnog zakona (objavljen u NN 112/12, 25/13, 93/14, 55/16 i 73/17), kojom se javnim bilježnicima daje ovlast da provode prisilno ostvarenje tražbine na temelju vjerodostojne isprave, donošenjem rješenja o ovrsi, kao ovršnog naslova, bez izričitog pristanka ovršenika, u skladu sa člankom 6.1. Europske konvencije ljudskih prava i temeljnih sloboda i sa člankom 18. Ugovora o Europskoj uniji i Ugovora o funkcioniranju Europske unije, imajući pri tom u vidu citirane presude broj C-484/15 i C-551/15.

                  2.

                  Da li se tumačenje izraženo u presudama Suda Europske unije C-484/15 i C-551/15 može primijeniti u konkretno izloženom predmetu ovoga suda pod poslovnim brojem Povrv-2032/17.


title: Predmet T-29/17: Presuda Općeg suda od 24. listopada 2018. – RQ protiv Komisije („Javna služba – Dužnosnici – Glavni direktor OLAF-a – Odluka o ukidanju tužiteljeva imuniteta od sudskih postupaka – Litispendencija – Akt koji negativno utječe – Obveza obrazlaganja – Dužnost pružanja pomoći i brižnog postupanja – Legitimna očekivanja – Prava obrane”)

text:
               7.1.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 4/25

      Presuda Općeg suda od 24. listopada 2018. – RQ protiv Komisije
      (Predmet T-29/17) (1)

      („Javna služba - Dužnosnici - Glavni direktor OLAF-a - Odluka o ukidanju tužiteljeva imuniteta od sudskih postupaka - Litispendencija - Akt koji negativno utječe - Obveza obrazlaganja - Dužnost pružanja pomoći i brižnog postupanja - Legitimna očekivanja - Prava obrane”)
      (2019/C 4/34)
      Jezik postupka: francuski

         Stranke

         Tužitelj: RQ (zastupnik: É. Boigelot, odvjetnik)

         Tuženik: Europska komisija (zastupnici: K. Banks, J.-P. Keppenne i J. Baquero Cruz, agenti)

         Predmet

      Zahtjev na temelju članka 270. UFEU-a za poništenje Odluke Komisije C(2016) 1449 final od 2. ožujka 2016. o zahtjevu za ukidanje tužiteljeva imuniteta od sudskih postupaka te, po potrebi, Odluke Komisije Ares(2016) 5814495 od 5. listopada 2016. kojom je odbijena tužiteljeva žalba podnesena protiv prve odluke.

         Izreka

                  1.

                  Poništava se Odluka Komisije C(2016) 1449 final od 2. ožujka 2016. o zahtjevu za ukidanje imuniteta od sudskih postupaka RQ-u.

                  2.

                  Europskoj komisiji nalaže se snošenje troškova.

         (1)  SL C 95, 27. 3. 2017.


title: Predmet C-124/17: Presuda Suda (četvrto vijeće) od 24. listopada 2018. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Vergabekammer Südbayern – Njemačka) – Vossloh Laeis GmbH protiv Stadtwerke München GmbH (Zahtjev za prethodnu odluku – Direktiva 2014/24/EU – Članak 57. – Direktiva 2014/25/EU – Članak 80. – Provedba postupka javne nabave – Postupak – Osnove za isključenje – Maksimalno razdoblje isključenja – Obveza gospodarskog subjekta na suradnju s javnim naručiteljem radi dokazivanja pouzdanosti)

text:
               7.1.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 4/2

      Presuda Suda (četvrto vijeće) od 24. listopada 2018. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Vergabekammer Südbayern – Njemačka) – Vossloh Laeis GmbH protiv Stadtwerke München GmbH
      (Predmet C-124/17) (1)

      (Zahtjev za prethodnu odluku - Direktiva 2014/24/EU - Članak 57. - Direktiva 2014/25/EU - Članak 80. - Provedba postupka javne nabave - Postupak - Osnove za isključenje - Maksimalno razdoblje isključenja - Obveza gospodarskog subjekta na suradnju s javnim naručiteljem radi dokazivanja pouzdanosti)
      (2019/C 4/02)
      Jezik postupka: njemački

         Sud koji je uputio zahtjev

      Vergabekammer Südbayern

         Stranke glavnog postupka

         Tužitelj: Vossloh Laeis GmbH

         Tuženik: Stadtwerke München GmbH

         Izreka

                  1.

                  Članak 80. Direktive 2014/25/EU Europskog parlamenta i Vijeća od 26 veljače 2014. o nabavi subjekata koji djeluju u sektoru vodnog gospodarstva, energetskom i prometnom sektoru te sektoru poštanskih usluga i stavljanju izvan snage Direktive 2004/17/EZ u vezi s člankom 57. stavkom 6. Direktive 2014/24/EU Europskog parlamenta i Vijeća od 26. veljače 2014. o javnoj nabavi i o stavljanju izvan snage Direktive 2004/18/EZ treba tumačiti na način da mu nije protivan nacionalni pravni propis koji od gospodarskog subjekta koji nastoji dokazati svoju pouzdanost unatoč postojanju relevantne osnove za isključenje zahtijeva da temeljito razjasni činjenice i okolnosti u vezi s kaznenim djelom ili povredom, aktivno surađujući ne samo s tijelom nadležnim za provedbu istrage nego i s javnim naručiteljem, u okviru uloge koja pripada potonjem, kako bi mu dokazao svoju ponovnu pouzdanost, pod uvjetom da je ta suradnja ograničena na mjere koje su strogo nužne za to ispitivanje.

                  2.

                  Članak 57. stavak 7. Direktive 2014/24 treba tumačiti na način da se, u slučaju postupanja gospodarskog subjekta koje je obuhvaćeno osnovom za isključenje iz stavka 4. točke (d) navedenog članka i koje je sankcioniralo nadležno tijelo, maksimalno razdoblje isključenja računa počevši od dana donošenja odluke tog tijela.

         (1)  SL C 178, 6. 6. 2017.


title: Predmet T-122/17: Presuda Općeg suda od 25. listopada 2018. – Devin protiv EUIPO-a – Haskovo (DEVIN) („Žig Europske unije – Postupak za proglašavanje žiga ništavim – Verbalni žig Europske unije DEVIN – Apsolutni razlog za odbijanje – Deskriptivni karakter – Zemljopisni naziv – Članak 7. stavak 1. točka (c) Uredbe (EZ) br. 207/2009 (koji je postao članak 7. stavak 1. točka (c) Uredbe (EU) 2017/1001)”)

text:
               7.1.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 4/26

      Presuda Općeg suda od 25. listopada 2018. – Devin protiv EUIPO-a – Haskovo (DEVIN)
      (Predmet T-122/17) (1)

      („Žig Europske unije - Postupak za proglašavanje žiga ništavim - Verbalni žig Europske unije DEVIN - Apsolutni razlog za odbijanje - Deskriptivni karakter - Zemljopisni naziv - Članak 7. stavak 1. točka (c) Uredbe (EZ) br. 207/2009 (koji je postao članak 7. stavak 1. točka (c) Uredbe (EU) 2017/1001)”)
      (2019/C 4/35)
      Jezik postupka: engleski

         Stranke

         Tužitelj: Devin AD (Devin, Bugarska) (zastupnik: B. Van Asbroeck, avocat)

         Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (zastupnici: S. Di Natale i D. Gája, agenti)

         Druga stranka u postupku pred žalbenim vijećem EUIPO-a, intervenijent u postupku pred Općim sudom: Haskovo Chamber of Commerce and Industry (Haskovo, Bugarska) (zastupnik: D. Dimitrova, avocat)

         Predmet

      Tužba protiv odluke drugog žalbenog vijeća EUIPO-a od 2. prosinca 2016. (predmet R 579/2016-2), koja se odnosi na postupak za proglašenje ništavosti između društva Devin AD i Haskovo Chamber of Commerce and Industry.

         Izreka

                  1.

                  Poništava se odluka drugog žalbenog vijeća Ureda Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO) od 2. prosinca 2016. (predmet R 579/2016-2).

                  2.

                  U preostalom dijelu tužba se odbija.

                  3.

                  EUIPO će uz vlastite troškove snositi i troškove društva Devin AD.

                  4.

                  Haskovo Chamber of Commerce and Industry snosit će vlastite troškove.

         (1)  SL C 121, 18. 4. 2017.


title: Predmet C-595/17: Presuda Suda (treće vijeće) od 24. listopada 2018. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Cour de cassation – Francuska) – Apple Sales International, Apple Inc., Apple retail France EURL protiv MJA-a, u svojstvu stečajnog upravitelja društva eBizcuss.com (Zahtjev za prethodnu odluku – Područje slobode, sigurnosti i pravde – Sudska nadležnost u građanskim i trgovačkim stvarima – Uredba (EZ) br. 44/2001 – Članak 23. – Klauzula o prenošenju nadležnosti koja se nalazi u ugovoru o distribuciji – Distributerova tužba za naknadu štete koja se temelji na dobavljačevoj povredi članka 102. UFEU-a)

text:
               7.1.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 4/9

      Presuda Suda (treće vijeće) od 24. listopada 2018. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Cour de cassation – Francuska) – Apple Sales International, Apple Inc., Apple retail France EURL protiv MJA-a, u svojstvu stečajnog upravitelja društva eBizcuss.com
      (Predmet C-595/17) (1)

      (Zahtjev za prethodnu odluku - Područje slobode, sigurnosti i pravde - Sudska nadležnost u građanskim i trgovačkim stvarima - Uredba (EZ) br. 44/2001 - Članak 23. - Klauzula o prenošenju nadležnosti koja se nalazi u ugovoru o distribuciji - Distributerova tužba za naknadu štete koja se temelji na dobavljačevoj povredi članka 102. UFEU-a)
      (2019/C 4/12)
      Jezik postupka: francuski

         Sud koji je uputio zahtjev

      Cour de cassation

         Stranke glavnog postupka

         Tužitelji: Apple Sales International, Apple Inc., Apple retail France EURL

         Tuženik: MJA, u svojstvu stečajnog upravitelja društva eBizcuss.com

         Izreka

                  1.

                  Članak 23. Uredbe Vijeća (EZ) br. 44/2001 od 22. prosinca 2000. o [sudskoj] nadležnosti, priznavanju i izvršenju sudskih odluka u građanskim i trgovačkim stvarima treba tumačiti na način da primjena klauzule o prenošenju nadležnosti iz ugovora koji obvezuje stranke na tužbu za naknadu štete koju je distributer podnio protiv svojeg dobavljača na temelju članka 102. UFEU-a nije isključena samo zato što se u toj klauzuli izričito ne navode sporovi koji se odnose na odgovornost zbog povrede prava tržišnog natjecanja.

                  2.

                  Članak 23. Uredbe br. 44/2001 treba tumačiti na način da primjena klauzule o prenošenju nadležnosti na tužbu za naknadu štete koju je distributer podnio protiv svojeg dobavljača na temelju članka 102. UFEU-a ne ovisi o tome je li nacionalno ili europsko tijelo prethodno utvrdilo povredu prava tržišnog natjecanja.

         (1)  SL C 437, 18. 12. 2017.


title: Predmet C-234/17: Presuda Suda (veliko vijeće) od 24. listopada 2018. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Oberster Gerichtshof – Austrija) – XC, YB, ZA (Zahtjev za prethodnu odluku – Načela prava Unije – Lojalna suradnja – Procesna autonomija – Načela ekvivalentnosti i djelotvornosti – Nacionalno zakonodavstvo koje predviđa pravno sredstvo koje omogućuje ponavljanje kaznenog postupka u slučaju povrede Europske konvencije za zaštitu ljudskih prava i temeljnih sloboda – Obveza proširenja tog postupka na slučajeve navodnih povreda temeljnih prava zajamčenih pravom Unije – Nepostojanje)

text:
               7.1.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 4/3

      Presuda Suda (veliko vijeće) od 24. listopada 2018. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Oberster Gerichtshof – Austrija) – XC, YB, ZA
      (Predmet C-234/17) (1)

      (Zahtjev za prethodnu odluku - Načela prava Unije - Lojalna suradnja - Procesna autonomija - Načela ekvivalentnosti i djelotvornosti - Nacionalno zakonodavstvo koje predviđa pravno sredstvo koje omogućuje ponavljanje kaznenog postupka u slučaju povrede Europske konvencije za zaštitu ljudskih prava i temeljnih sloboda - Obveza proširenja tog postupka na slučajeve navodnih povreda temeljnih prava zajamčenih pravom Unije - Nepostojanje)
      (2019/C 4/03)
      Jezik postupka: njemački

         Sud koji je uputio zahtjev

      Oberster Gerichtshof

         Stranke glavnog postupka

         Tužitelji: XC, YB, ZA

         uz sudjelovanje: Generalprokuratur

         Izreka

      Pravo Unije, a osobito načela ekvivalentnosti i djelotvornosti, treba tumačiti na način da ne obvezuje nacionalni sud da na povrede prava Unije, osobito na povrede temeljnog prava zajamčenog člankom 50. Povelje Europske unije o temeljnim pravima i člankom 54. Konvencije o provedbi Schengenskog sporazuma od 14. lipnja 1985. između vlada država Gospodarske unije Beneluksa, Savezne Republike Njemačke i Francuske Republike o postupnom ukidanju kontrola na zajedničkim granicama, koja je potpisana u Schengenu (Luksemburg) 19. lipnja 1990. i stupila na snagu 26. ožujka 1995., proširi pravno sredstvo nacionalnog prava koje isključivo u slučaju povrede Europske konvencije za zaštitu ljudskih prava i temeljnih sloboda, potpisane u Rimu 4. studenoga 1950., ili nekog od njezinih protokola omogućuje ponavljanje kaznenog postupka koji je završio pravomoćnom nacionalnom odlukom.

         (1)  SL C 239, 24. 7. 2017.


title: Predmet C-662/18: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 23. listopada 2018. uputio Conseil d'État (Francuska) – AQ protiv Ministre de l'Action et des Comptes publics

text:
               7.1.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 4/18

      Zahtjev za prethodnu odluku koji je 23. listopada 2018. uputio Conseil d'État (Francuska) – AQ protiv Ministre de l'Action et des Comptes publics
      (Predmet C-662/18)
      (2019/C 4/24)
      Jezik postupka: francuski

         Sud koji je uputio zahtjev

      Conseil d'État

         Stranke glavnog postupka

         Žalitelj: AQ

         Druga stranka u postupku: Ministre de l'Action et des Comptes publics

         Prethodna pitanja

                  —

                  Treba li odredbe članka 8. Direktive od 19. listopada 2009. (1) tumačiti na način da im se protivi to da se kapitalni dobitak ostvaren prilikom prijenosa vrijednosnih papira primljenih u zamjenu i kapitalni dobitak na koji je odgođeno plaćanje poreza oporezuju primjenom različitih pravila o određivanju porezne osnovice i po različitim poreznim stopama?

                  —

                  Osobito, treba li te iste odredbe tumačiti na način da im je protivno to da se umanjenja porezne osnovice kojima se uračunava razdoblje držanja vrijednosnih papira ne primjenjuju na kapitalni dobitak na koji je odgođeno plaćanje poreza, s obzirom na to da se to pravilo o određivanju porezne osnovice nije primjenjivalo na datum kad je taj kapitalni dobitak ostvaren, nego se primjenjuju na kapitalni dobitak od prijenosa vrijednosnih papira primljenih u zamjenu uzimajući u obzir datum zamjene, a ne datum stjecanja vrijednosnih papira koji su dani u zamjenu?

         (1)  Direktiva Vijeća 2009/133/EZ od 19. listopada 2009. o zajedničkom sustavu oporezivanja koji se primjenjuje na spajanja, podjele, djelomične podjele, prijenose imovine i zamjene dionica društava iz različitih država članica te na prijenos sjedišta SE-a ili SCE-a iz jedne države članice u drugu (SL L 310, str. 34.)


title: Predmet C-602/17: Presuda Suda (šesto vijeće) od 24. listopada 2018. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Tribunal de première instance de Liège – Belgija) – Benoît Sauvage, Kristel Lejeune protiv État belge (Zahtjev za prethodnu odluku – Slobodno kretanje radnika – Dohodci ostvareni u državi članici različitoj od države članice boravišta – Dvostrana konvencija za izbjegavanje dvostrukog oporezivanja – Podjela nadležnosti oporezivanja – Ovlast oporezivanja države boravišta – Vezujući čimbenici)

text:
               7.1.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 4/10

      Presuda Suda (šesto vijeće) od 24. listopada 2018. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Tribunal de première instance de Liège – Belgija) – Benoît Sauvage, Kristel Lejeune protiv État belge
      (Predmet C-602/17) (1)

      (Zahtjev za prethodnu odluku - Slobodno kretanje radnika - Dohodci ostvareni u državi članici različitoj od države članice boravišta - Dvostrana konvencija za izbjegavanje dvostrukog oporezivanja - Podjela nadležnosti oporezivanja - Ovlast oporezivanja države boravišta - Vezujući čimbenici)
      (2019/C 4/13)
      Jezik postupka: francuski

         Sud koji je uputio zahtjev

      Tribunal de première instance de Liège

         Stranke glavnog postupka

         Tužitelji: Benoît Sauvage, Kristel Lejeune

         Tuženik: État belge

         Izreka

      Članak 45. UFEU-a treba tumačiti na način da mu se ne protivi porezni sustav države članice koji proizlazi iz porezne konvencije za izbjegavanje dvostrukog oporezivanja, poput onog u glavnom postupku, koji izuzimanje prihoda rezidenta koji potječu iz druge države članice i vezani su uz nesamostalni rad na radnom mjestu u toj potonjoj državi uvjetuje time da se djelatnost zbog koje su ti prihodi isplaćeni stvarno obavlja u navedenoj državi članici.

         (1)  SL C 437, 18. 12. 2017.


title: Predmet C-663/18: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 23. listopada 2018. uputio cour d'appel d'Aix-En-Provence (Francuska) – kazneni postupak protiv B S i C A

text:
               7.1.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 4/18

      Zahtjev za prethodnu odluku koji je 23. listopada 2018. uputio cour d'appel d'Aix-En-Provence (Francuska) – kazneni postupak protiv B S i C A
      (Predmet C-663/18)
      (2019/C 4/25)
      Jezik postupka: francuski

         Sud koji je uputio zahtjev

      Cour d'appel d'Aix-en-Provence

         Stranke glavnog postupka

      B S i C A

         Druge stranke: Ministère public, Conseil national de l’ordre des pharmaciens

         Prethodno pitanje

      Sudu Europske unije upućuje se zahtjev za prethodnu odluku koji se odnosi na tumačenje članaka 28., 29., 30. i 32. UFEU-a, uredbi 1307/2013 (1) i 1308/2013 (2) te načela slobodnog kretanja robe, a kojim mu se postavlja pitanje treba li te tekstove tumačiti na način da se odredbama o odstupanju, uvedenima odlukom od 22. kolovoza 1990., uvodi ograničenje koje nije u skladu s pravom Zajednice jer se njima uzgoj, proizvodnja i prodaja konoplje ograničava samo na vlakna i sjemenke.

         (1)  Uredba (EU) br. 1307/2013 Europskog parlamenta i Vijeća od 17. prosinca 2013. o utvrđivanju pravila za izravna plaćanja poljoprivrednicima u programima potpore u okviru zajedničke poljoprivredne politike i o stavljanju izvan snage Uredbe Vijeća (EZ) br. 637/2008 i Uredbe Vijeća (EZ) br. 73/2009 (SL 2013., L 347, str. 608. i ispravak SL 2016., L 130, str. 7.)

         (2)  Uredba (EU) br. 1308/2013 Europskog parlamenta i Vijeća od 17. prosinca 2013. o uspostavljanju zajedničke organizacije tržišta poljoprivrednih proizvoda i stavljanju izvan snage uredbi Vijeća (EEZ) br. 922/72, (EEZ) br. 234/79, (EZ) br. 1037/2001 i (EZ) br. 1234/2007 (SL 2013., L 347, str. 671. i ispravci SL 2014., L 189, str. 261., SL 2015., L 114, str. 25.)


title: Predmet T-129/17 RENV: Presuda Općeg suda od 25. listopada 2018. – DI protiv EASO-a („Javna služba – Osoblje EASO-a – Ugovorno osoblje – Ugovor na određeno vrijeme – Razdoblje probnog rada – Odluka o otkazu po isteku razdoblja probnog rada – Pravilo o podudarnosti između tužbe i žalbe – Odgovornost”)

text:
               7.1.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 4/26

      Presuda Općeg suda od 25. listopada 2018. – DI protiv EASO-a
      (Predmet T-129/17 RENV)
      („Javna služba - Osoblje EASO-a - Ugovorno osoblje - Ugovor na određeno vrijeme - Razdoblje probnog rada - Odluka o otkazu po isteku razdoblja probnog rada - Pravilo o podudarnosti između tužbe i žalbe - Odgovornost”)
      (2019/C 4/36)
      Jezik postupka: francuski

         Stranke

         Tužitelj: DI (zastupnici: I. Vlaic i G. Iliescu, odvjetnici)

         Tuženik: Europski potporni ured za azil (zastupnici: W. Stevens, agent, uz asistenciju D. Waelbroecka i A. Durona, odvjetnika)

         Predmet

      Zahtjev na temelju članka 270. UFEU-a za, s jedne strane, poništenje odluke izvršnog direktora EASO-a od 28. veljače 2013. o otkazu tužiteljeva ugovora o radu po završetku razdoblja njegova probnog rada i, s druge strane, naknadu štete koju su navodno pretrpjeli on sam i njegova obitelj.

         Izreka

                  1.

                  Tužba se odbija.

                  2.

                  Svaka će stranka snositi vlastite troškove, uključujući one u vezi s predmetima F-113/13 i T-730/15 P.


title: Predmet C-666/18: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 24. listopada 2018. uputio cour d'appel de Paris (Francuska) – IT Development SAS protiv Free Mobile SAS

text:
               7.1.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 4/19

      Zahtjev za prethodnu odluku koji je 24. listopada 2018. uputio cour d'appel de Paris (Francuska) – IT Development SAS protiv Free Mobile SAS
      (Predmet C-666/18)
      (2019/C 4/26)
      Jezik postupka: francuski

         Sud koji je uputio zahtjev

      Cour d'appel de Paris

         Stranke glavnog postupka

         Žalitelj: IT Development SAS

         Druga stranka u postupku: Free Mobile SAS

         Prethodno pitanje

      Je li činjenica da stjecatelj licencije za program ne poštuje uvjete ugovora o licenciji za program (protekom probnog razdoblja, prekoračenjem broja ovlaštenih korisnika ili druge jedinice mjere, kao što su to procesori koji se mogu upotrebljavati za izvršavanje programskih naredbi, ili promjenom izvornog programskog koda kad je licencijom to pravo ograničeno na izvornog nositelja):

                  —

                  povreda (u smislu Direktive 2004/48 od 29. travnja 2004. (1)) koju je pretrpio nositelj autorskog prava nad programom predviđenog člankom 4. Direktive 2009/24/EZ od 23. travnja 2009. o pravnoj zaštiti računalnih programa (2)

                  —

                  ili se pak može podvrgnuti posebnom pravnom uređenju, kao što je to uređenje opće ugovorne odgovornosti?

         (1)  Direktiva 2004/48/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 29. travnja 2004. o provedbi prava intelektualnog vlasništva (SL 2004., L 157, str. 45.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 17., svezak 2., str. 74.)

         (2)  Direktiva 2009/24/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 23. travnja 2009. o pravnoj zaštiti računalnih programa (SL 2009., L 111, str. 16.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 17., svezak 1., str. 268.)


title: Predmet C-696/17 P: Rješenje Suda (šesto vijeće) od 18. listopada 2018. – Alex SCI protiv Europske komisije (Žalba – Članak 181. Poslovnika Suda – Državne potpore – Financiranje projekta urbanog razvoja – Odbijanje pritužbe – Tužba za poništenje – Osobni utjecaj – Aktivna procesna legitimacija)

text:
               7.1.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 4/10

      Rješenje Suda (šesto vijeće) od 18. listopada 2018. – Alex SCI protiv Europske komisije
      (Predmet C-696/17 P) (1)

      (Žalba - Članak 181. Poslovnika Suda - Državne potpore - Financiranje projekta urbanog razvoja - Odbijanje pritužbe - Tužba za poništenje - Osobni utjecaj - Aktivna procesna legitimacija)
      (2019/C 4/14)
      Jezik postupka: francuski

         Stranke

         Žalitelj: Alex SCI (zastupnik: J. Fouchet, odvjetnik)

         Druga stranka u postupku: Europska komisija (zastupnici: C. Georgieva-Kecsmar, K. Herrmann i T. Maxian Rusche, agenti)

         Intervenijent u potporu Komisije: Francuska Republika (zastupnici: D. Colas, E. de Moustier i P. Dodeller, agenti)

         Izreka

                  1.

                  Žalba se odbija.

                  2.

                  Društvo Alex SCI snosi vlastite troškove i troškove Europske komisije.

                  3.

                  Francuska Republika snosi vlastite troškove.

         (1)  SL C 72, 26. 2. 2018.


title: Predmet T-544/13 RENV: Presuda Općeg suda od 8. studenoga 2018. – Dyson protiv Komisije („Direktiva 2010/30/EU – Označivanje potrošnje energije i ostalih resursa proizvoda povezanih s energijom uz pomoć oznaka i standardiziranih informacija o proizvodu – Delegirana uredba Komisije o dopuni Direktive – Označivanje energetske učinkovitosti usisavača – Ključan element u ovlašćujućem aktu”)

text:
               7.1.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 4/20

      Presuda Općeg suda od 8. studenoga 2018. – Dyson protiv Komisije
      (Predmet T-544/13 RENV) (1)

      („Direktiva 2010/30/EU - Označivanje potrošnje energije i ostalih resursa proizvoda povezanih s energijom uz pomoć oznaka i standardiziranih informacija o proizvodu - Delegirana uredba Komisije o dopuni Direktive - Označivanje energetske učinkovitosti usisavača - Ključan element u ovlašćujućem aktu”)
      (2019/C 4/27)
      Jezik postupka: engleski

         Stranke

         Tužitelj: Dyson Ltd (Malmesbury, Ujedinjena Kraljevina) (zastupnici: F. Carlin, barrister, E. Batchelor i M. Healy, solicitors, uz asistenciju A. Patsa, odvjetnika)

         Tuženik: Europska komisija (zastupnici: L. Flynn, K. Herrmann i K. Talabér-Ritz, agenti)

         Predmet

      Zahtjev na temelju članka 263. UFEU-a za poništenje Delegirane uredbe Komisije (EU) br. 665/2013 od 3. svibnja 2013. o dopuni Direktive 2010/30/EU Europskog parlamenta i Vijeća u pogledu označivanja energetske učinkovitosti usisavača (SL 2013., L 192, str. 1.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 12., svezak 5., str. 307.).

         Izreka

                  1.

                  Poništava se Delegirana uredba Komisije (EU) br. 665/2013 od 3. svibnja 2013. o dopuni Direktive 2010/30/EU Europskog parlamenta i Vijeća u pogledu označivanja energetske učinkovitosti usisavača.

                  2.

                  Europskoj komisiji nalaže se snošenje troškova, uključujući one koji se odnose na žalbeni postupak pred Sudom.

         (1)  SL C 344, 23. 11. 2013.


title: Predmet C-296/18: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 24. travnja 2018. uputio Chambre disciplinaire de première instance de l’ordre des chirurgiens-dentistes de Midi-Pyrénées (Francuska) – Conseil départemental de l’ordre des chirurgiens-dentistes de la Haute-Garonn protiv RG, RG

text:
               7.1.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 4/11

      Zahtjev za prethodnu odluku koji je 24. travnja 2018. uputio Chambre disciplinaire de première instance de l’ordre des chirurgiens-dentistes de Midi-Pyrénées (Francuska) – Conseil départemental de l’ordre des chirurgiens-dentistes de la Haute-Garonn protiv RG, RG
      (Predmet C-296/18)
      (2019/C 4/15)
      Jezik postupka: francuski

         Sud koji je uputio zahtjev

      Chambre disciplinaire de première instance de l’ordre des chirurgiens-dentistes de Midi-Pyrénées

         Stranke glavnog postupka

         Tužitelj: Conseil départemental de l’ordre des chirurgiens-dentistes de la Haute-Garonne

         Tuženici: RG, RG
      Rješenjem od 23. listopada 2018. Sud (osmo vijeće) odlučio je:
      Članak 8. Direktive 2000/31/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 8. lipnja 2000. o određenim pravnim aspektima usluga informacijskog društva na unutarnjem tržištu, posebno elektroničke trgovine (Direktiva o elektroničkoj trgovini), treba tumačiti na način da mu se protivi nacionalni propis, poput onog o kojem je riječ u glavnom postupku, kojim je stomatološkim djelatnicima uvedena opća i apsolutna zabrana bilo kakvog oglašavanja, u dijelu u kojem im se njime zabranjuje korištenje promidžbenih metoda radi osobne promidžbe ili promidžbe njihovog društva na njihovoj internetskoj stranici.


title: Predmet C-260/17: Presuda Suda (deveto vijeće) od 25. listopada 2018. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Symvoulio tis Epikrateias – Grčka) – Anodiki Services EPE protiv GNA, O Evangelismos – Ofthalmiatreio Athinon – Polykliniki, Geniko Ogkologiko Nosokomeio Kifisias – (GONK) „Oi Agioi Anargyroi” (Zahtjev za prethodnu odluku – Javna nabava – Direktiva 2014/24/EU – Članak 10. točka (g) – Izuzeća iz područja primjene – Ugovori o radu – Pojam – Odluke javnopravnih bolnica o sklapanju ugovora o radu na određeno vrijeme za potrebe ugostiteljstva, posluživanja obroka i čišćenja – Direktiva 89/665/EEZ – Članak 1. – Pravo na pravno sredstvo)

text:
               7.1.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 4/3

      Presuda Suda (deveto vijeće) od 25. listopada 2018. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Symvoulio tis Epikrateias – Grčka) – Anodiki Services EPE protiv GNA, O Evangelismos – Ofthalmiatreio Athinon – Polykliniki, Geniko Ogkologiko Nosokomeio Kifisias – (GONK) „Oi Agioi Anargyroi”
      (Predmet C-260/17) (1)

      (Zahtjev za prethodnu odluku - Javna nabava - Direktiva 2014/24/EU - Članak 10. točka (g) - Izuzeća iz područja primjene - Ugovori o radu - Pojam - Odluke javnopravnih bolnica o sklapanju ugovora o radu na određeno vrijeme za potrebe ugostiteljstva, posluživanja obroka i čišćenja - Direktiva 89/665/EEZ - Članak 1. - Pravo na pravno sredstvo)
      (2019/C 4/04)
      Jezik postupka: grčki

         Sud koji je uputio zahtjev

      Symvoulio tis Epikrateias

         Stranke glavnog postupka

         Tužitelj: Anodiki Services EPE

         Tuženici: GNA O Evangelismos – Ofthalmiatreio Athinon – Polykliniki, Geniko Ogkologiko Nosokomeio Kifisias – (GONK) „Oi Agioi Anargyroi”

         uz sudjelovanje: Arianthi Ilia EPE, Fasma AE, Mega Sprint Guard AE, ICM – International Cleaning Methods AE, Myservices Security and Facility AE, Kleenway OE, GEN – KA AE, Geniko Nosokomeio Athinon „Georgios Gennimatas”, Ipirotiki Facility Services AE

         Izreka

                  1.

                  Članak 10. točku (g) Direktive 2014/24/EU Europskog parlamenta i Vijeća od 26. veljače 2014. o javnoj nabavi i o stavljanju izvan snage Direktive 2004/18/EZ, kako je izmijenjena Delegiranom uredbom Komisije (EU) 2015/2170 od 24. studenoga 2015., treba tumačiti na način da su pojmom „ugovori o radu” iz te odredbe obuhvaćeni ugovori o radu poput onih iz glavnog postupka, odnosno pojedinačni ugovori o radu na određeno vrijeme koji su sklopljeni s osobama odabranima na temelju objektivnih kriterija poput trajanja nezaposlenosti, ranijeg iskustva i broja uzdržavane maloljetne djece.

                  2.

                  Odredbe Direktive 2014/24, kako je izmijenjena Delegiranom uredbom 2015/2170, članci 49. i 56. UFEU-a, načela jednakog postupanja, transparentnosti i proporcionalnosti te članci 16. i 52. Povelje o temeljnim pravima Europske unije nisu primjenjivi na odluku javne vlasti o sklapanju ugovora o radu poput onih iz glavnog postupka radi obavljanja određenih zadaća od javnog interesa.

                  3.

                  Članak 1. stavak 1. Direktive Vijeća 89/665/EEZ od 21. prosinca 1989. o usklađivanju zakona i drugih propisa u odnosu na primjenu postupaka kontrole na sklapanje ugovora o javnoj nabavi robe i javnim radovima, kako je izmijenjena Direktivom br. 2014/23/EU Europskog parlamenta i Vijeća od 26. veljače 2014., treba tumačiti na način da odluka javnog naručitelja o sklapanju ugovora o radu s fizičkim osobama za pružanje određenih usluga bez provedbe postupka javne nabave u skladu s Direktivom 2014/24, kako je izmijenjena Delegiranom uredbom 2015/2170, jer prema njegovu mišljenju ti ugovori ne ulaze u područje primjene te direktive, može biti predmet razmatranja na temelju navedene odredbe povodom pravnog sredstva koje podnosi gospodarski subjekt koji ima interes za sudjelovanje u postupku javne nabave koji ima isti predmet kao i navedeni ugovori, i koji smatra da ti ugovori ulaze u područje primjene navedene direktive.

         (1)  SL C 239, 24. 7. 2017.


title: Predmet T-359/17: Presuda Općeg suda od 25. listopada 2018. – Aldo Supermarkets protiv EUIPO-a – Aldi Einkauf (ALDI) („Žig Europske unije – Postupak povodom prigovora – Prijava verbalnog žiga Europske unije ALDI – Raniji nacionalni figurativni žig ALDO – Relativni razlog za odbijanje – Pretpostavke koje se odnose na dopuštenost prigovora – Pravilo 15. Uredbe (EZ) br. 2868/95 (koje je postalo članak 2. Delegirane uredbe (EU) 2018/625] – Pretpostavke koje se odnose na prikaz ranijeg žiga – Pravilo 19. Uredbe br. 2868/95 (koje je postalo članak 7. Delegirane uredbe 2018/625) – Nepostojanje dokaza o stvarnoj uporabi ranijeg žiga – Članak 42. Uredbe (EZ) br. 207/2009 (koji je postao članak 47. Uredbe (EU) 2017/1001)”)

text:
               7.1.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 4/27

      Presuda Općeg suda od 25. listopada 2018. – Aldo Supermarkets protiv EUIPO-a – Aldi Einkauf (ALDI)
      (Predmet T-359/17) (1)

      („Žig Europske unije - Postupak povodom prigovora - Prijava verbalnog žiga Europske unije ALDI - Raniji nacionalni figurativni žig ALDO - Relativni razlog za odbijanje - Pretpostavke koje se odnose na dopuštenost prigovora - Pravilo 15. Uredbe (EZ) br. 2868/95 (koje je postalo članak 2. Delegirane uredbe (EU) 2018/625] - Pretpostavke koje se odnose na prikaz ranijeg žiga - Pravilo 19. Uredbe br. 2868/95 (koje je postalo članak 7. Delegirane uredbe 2018/625) - Nepostojanje dokaza o stvarnoj uporabi ranijeg žiga - Članak 42. Uredbe (EZ) br. 207/2009 (koji je postao članak 47. Uredbe (EU) 2017/1001)”)
      (2019/C 4/37)
      Jezik postupka: engleski

         Stranke

         Tužitelj: Aldo Supermarkets (Varna, Bugarska) (zastupnici: u početku C. Saettel, a zatim T. Chevrier i M. Thewes, odvjetnici)

         Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (zastupnici: G. Sakalaite-Orlovskiene, A. Folliard-Monguiral i D. Walicka, agenti)

         Druga stranka u postupku pred žalbenim vijećem EUIPO-a, intervenijent pred Općim sudom: Aldi Einkauf GmbH & Co. OHG (Essen, Njemačka) (zastupnici: N. Lützenrath, U. Rademacher, N. Bertram i C. Fürsen, odvjetnici)

         Predmet

      Tužba podnesena protiv odluke četvrtog žalbenog vijeća EUIPO-a od 29. ožujka 2017. (predmet R 976/2016-4), u vezi s postupkom povodom prigovora između društava Aldo Supermarkets i Aldi Einkauf.

         Izreka

                  1.

                  Tužba se odbija.

                  2.

                  Društvu Aldo Supermarkets nalaže se snošenje troškova.

         (1)  SL C 249, 31. 7. 2017.


title: Predmet T-286/15: Presuda Općeg suda od 25. listopada 2018. – KF protiv SATCEN-a („Tužba za poništenje i naknadu štete – Osoblje SATCEN-a – Ugovorno osoblje – Nadležnost sudova Unije – Zajednička vanjska i sigurnosna politika – Članak 24. UEU-a – Članci 263., 268., 270. i 275. UFEU-a – Članak 47. Povelje o temeljnim pravima – Jednako postupanje – Odluke 2014/401/ZVSP i 2009/747/ZVSP – Povjerenstvo za žalbe SATCEN-a – Prigovor nezakonitosti – Zahtjev za pomoć – Način na koji je provedena upravna istraga – Privremeno udaljavanje s radnog mjesta – Disciplinski postupak – Udaljavanje s radnog mjesta – Načelo dobre uprave – Zahtjev nepristranosti – Pravo na saslušanje – Pristup spisu – Izvanugovorna odgovornost – Preuranjeni zahtjev za naknadu štete – Nematerijalna šteta”)

text:
               7.1.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 4/20

      Presuda Općeg suda od 25. listopada 2018. – KF protiv SATCEN-a
      (Predmet T-286/15) (1)

      („Tužba za poništenje i naknadu štete - Osoblje SATCEN-a - Ugovorno osoblje - Nadležnost sudova Unije - Zajednička vanjska i sigurnosna politika - Članak 24. UEU-a - Članci 263., 268., 270. i 275. UFEU-a - Članak 47. Povelje o temeljnim pravima - Jednako postupanje - Odluke 2014/401/ZVSP i 2009/747/ZVSP - Povjerenstvo za žalbe SATCEN-a - Prigovor nezakonitosti - Zahtjev za pomoć - Način na koji je provedena upravna istraga - Privremeno udaljavanje s radnog mjesta - Disciplinski postupak - Udaljavanje s radnog mjesta - Načelo dobre uprave - Zahtjev nepristranosti - Pravo na saslušanje - Pristup spisu - Izvanugovorna odgovornost - Preuranjeni zahtjev za naknadu štete - Nematerijalna šteta”)
      (2019/C 4/28)
      Jezik postupka: engleski

         Stranke

         Tužitelj: KF (zastupnici: A. Kunst, odvjetnik i N. Macaulay, barrister)

         Tuženik: Satelitski centar Europske unije (zastupnici: L. Defalque i A. Guillerme, odvjetnici)

         Intervenijent u potporu tuženiku: Vijeće Europske unije (zastupnici: F. Naert i M. Bauer, agenti)

         Predmet

      S jedne strane, zahtjev na temelju članka 263. UFEU-a za poništenje odluka direktora SATCEN-a od 5. srpnja 2013. o pokretanju disciplinskog postupka protiv tužiteljice, privremenom udaljavanju tužiteljice s radnog mjesta i odbijanju njezina zahtjeva za pomoć i odluke od 28. veljače 2014. o udaljavanju tužiteljice s radnog mjesta, kao i odluke povjerenstva za žalbe SATCEN-a od 26. siječnja 2015. kojom se potvrđuju te odluke i, s druge strane, zahtjev na temelju članka 268. UFEU-a za naknadu navodno pretrpljene štete.

         Izreka

                  1.

                  Poništava se odluka povjerenstva za žalbe Satelitskog centra Europske unije (SATCEN) od 26. siječnja 2015.

                  2.

                  Poništava se odluka direktora SATCEN-a od 5. srpnja 2013. o privremenom udaljavanju KF s radnog mjesta.

                  3.

                  Poništava se odluka direktora SATCEN-a od 28. veljače 2014. o udaljavanju KF s radnog mjesta.

                  4.

                  SATCEN-u se nalaže da plati KF iznos od 10 000 eura kao naknadu pretrpljene nematerijalne štete.

                  5.

                  U preostalom dijelu tužba se odbija.

                  6.

                  SATCEN-u se nalaže snošenje, osim vlastitih troškova, i troškova KF.

                  7.

                  Vijeće Europske unije snosit će vlastite troškove.

         (1)  SL C 302, 14. 9. 2015.


title: Predmet T-550/17: Presuda Općeg suda od 8. studenoga 2018. – Troszczynski protiv Parlamenta („Institucionalno pravo – Član Europskog parlamenta – Povlastice i imuniteti – Odluka o ukidanju zastupničkog imuniteta – Aktivnost nespojiva sa zastupničkim dužnostima – Postupak ukidanja imuniteta – Izvanugovorna odgovornost – Šteta – Uzročna veza”)

text:
               7.1.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 4/28

      Presuda Općeg suda od 8. studenoga 2018. – Troszczynski protiv Parlamenta
      (Predmet T-550/17) (1)

      („Institucionalno pravo - Član Europskog parlamenta - Povlastice i imuniteti - Odluka o ukidanju zastupničkog imuniteta - Aktivnost nespojiva sa zastupničkim dužnostima - Postupak ukidanja imuniteta - Izvanugovorna odgovornost - Šteta - Uzročna veza”)
      (2019/C 4/38)
      Jezik postupka: francuski

         Stranke

         Tužitelj: Mylène Troszczynski (Noyon, Francuska) (zastupnik: F. Wagner, odvjetnik)

         Tuženik: Europski parlament (zastupnici: u početku M. Dean i S. Alonso de León, zatim S. Alonso de León, N. Görlitz i S. Seyr, agenti)

         Predmet

      S jedne strane, zahtjev na temelju članka 263. UFEU-a za poništenje odluke od 14. lipnja 2017. kojom je Parlament ukinuo tužiteljičin imunitet i, s druge strane, zahtjev na temelju članka 268. UFEU-a za naknadu neimovinske štete koju je navodno pretrpjela.

         Izreka

                  1.

                  Tužba se odbija.

                  2.

                  Mylène Troszczynski nalaže se snošenje troškova.

         (1)  SL C 357, 23. 10. 2017.


title: Predmet C-331/17: Presuda Suda (deseto vijeće) od 25. listopada 2018. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Corte d'appello di Roma – Italija) – Martina Sciotto protiv Fondazione Teatro dell'Opera di Roma (Zahtjev za prethodnu odluku – Socijalna politika – Direktiva 1999/70/EZ – Okvirni sporazum o radu na određeno vrijeme koji su sklopili ETUC, UNICE i CEEP – Članak 5. – Mjere za sprečavanje zlouporaba uzastopnih ugovora ili radnih odnosa sklopljenih na određeno vrijeme – Nacionalno zakonodavstvo koje isključuje primjenu tih mjera u sektoru opernih i simfonijskih zaklada)

text:
               7.1.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 4/4

      Presuda Suda (deseto vijeće) od 25. listopada 2018. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Corte d'appello di Roma – Italija) – Martina Sciotto protiv Fondazione Teatro dell'Opera di Roma
      (Predmet C-331/17) (1)

      (Zahtjev za prethodnu odluku - Socijalna politika - Direktiva 1999/70/EZ - Okvirni sporazum o radu na određeno vrijeme koji su sklopili ETUC, UNICE i CEEP - Članak 5. - Mjere za sprečavanje zlouporaba uzastopnih ugovora ili radnih odnosa sklopljenih na određeno vrijeme - Nacionalno zakonodavstvo koje isključuje primjenu tih mjera u sektoru opernih i simfonijskih zaklada)
      (2019/C 4/05)
      Jezik postupka: talijanski

         Sud koji je uputio zahtjev

      Corte d'appello di Roma

         Stranke glavnog postupka

         Tužitelj: Martina Sciotto

         Tuženik: Fondazione Teatro dell'Opera di Roma

         Izreka

      Članak 5. Okvirnog sporazuma o radu na određeno vrijeme, sklopljenog 18. ožujka 1999., priloženog Direktivi Vijeća 1999/70/EZ od 28. lipnja 1999. o Okvirnom sporazumu o radu na određeno vrijeme koji su sklopili ETUC, UNICE i CEEP, treba tumačiti na način da mu se protivi nacionalni propis poput onog o kojem je riječ u glavnom postupku, na temelju kojega se pravila općeg prava koja uređuju radne odnose i kojima je cilj sankcionirati zlouporabu uzastopnih ugovora o radu na određeno vrijeme pomoću automatskog pretvaranja ugovora na određeno vrijeme u ugovor na neodređeno vrijeme ako se radni odnos nastavi nakon određenog datuma ne primjenjuju na sektor djelatnosti opernih i simfonijskih zaklada, s obzirom na to da ne postoji nikakva druga djelotvorna mjera u nacionalnom pravnom poretku koja bi sankcionirala zlouporabe utvrđene u tom sektoru.

         (1)  SL C 309, 18. 9. 2017.


title: Predmet T-34/16: Presuda Općeg suda od 8. studenoga 2018. – Litva protiv Komisije („EFJP – Izdaci isključeni iz financiranja – Posebna potpora sektorima goveđeg i telećeg mesa i ovčjeg mesa – Kontrole na terenu – Fizička provjera životinja – Kvaliteta kontrola – Izvješće o kontroli – Paušalni ispravak – Obveza obrazlaganja – Proporcionalnost – Jednokratni ispravak”)

text:
               7.1.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 4/21

      Presuda Općeg suda od 8. studenoga 2018. – Litva protiv Komisije
      (Predmet T-34/16) (1)

      („EFJP - Izdaci isključeni iz financiranja - Posebna potpora sektorima goveđeg i telećeg mesa i ovčjeg mesa - Kontrole na terenu - Fizička provjera životinja - Kvaliteta kontrola - Izvješće o kontroli - Paušalni ispravak - Obveza obrazlaganja - Proporcionalnost - Jednokratni ispravak”)
      (2019/C 4/29)
      Jezik postupka: litavski

         Stranke

         Tužitelj: Republika Litva (zastupnici: u početku D. Kriaučiūnas, T. Orlickas i R. Krasuckaitė, zatim T. Orlickas i R. Krasuckaitė, agenti)

         Tuženik: Europska komisija (zastupnici: A. Sauka i A. Steiblytė, agenti)

         Predmet

      Zahtjev koji se temelji na članku 263. UFEU-a za poništenje Provedbene odluke Komisije (EU) 2015/2098 od 13. studenoga 2015. o isključenju iz financiranja Europske unije određenih izdataka nastalih za države članice u okviru Europskog fonda za jamstva u poljoprivredi (EFJP) i Europskog poljoprivrednog fonda za ruralni razvoj (EPFRR) (SL 2015., L 303, str. 35.).

         Izreka

                  1.

                  Tužba se odbija.

                  2.

                  Republici Litvi nalaže se snošenje troškova.

         (1)  SL C 118, 4. 4. 2016.


title: Predmet T-758/17: Presuda Općeg suda od 8. studenoga 2018. – Perfect Bar protiv EUIPO-a (PERFECT BAR) („Žig Europske unije – Prijava verbalnog žiga Europske unije PERFECT BAR – Apsolutni razlozi za odbijanje – Opisni karakter – Nepostojanje razlikovnog karaktera – Članak 7. stavak 1. točke (b) i (c) Uredbe (EZ) br. 207/2009 (koji je postao članak 7. stavak 1. točke (b) i (c) Uredbe (EU) 2017/1001)”)

text:
               7.1.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 4/28

      Presuda Općeg suda od 8. studenoga 2018. – Perfect Bar protiv EUIPO-a (PERFECT BAR)
      (Predmet T-758/17) (1)

      („Žig Europske unije - Prijava verbalnog žiga Europske unije PERFECT BAR - Apsolutni razlozi za odbijanje - Opisni karakter - Nepostojanje razlikovnog karaktera - Članak 7. stavak 1. točke (b) i (c) Uredbe (EZ) br. 207/2009 (koji je postao članak 7. stavak 1. točke (b) i (c) Uredbe (EU) 2017/1001)”)
      (2019/C 4/39)
      Jezik postupka: engleski

         Stranke

         Tužitelj: Perfect Bar LLC (San Diego, Kalifornija, Sjedinjene Američke Države) (zastupnici: F. Miazzetto, J. L. Gracia Albero i E. Cebollero González, odvjetnici)

         Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (zastupnici: J. Ivanauskas i D. Walicka, agenti)

         Predmet

      Tužba podnesena protiv odluke četvrtog žalbenog vijeća EUIPO-a od 5. rujna 2017. (predmet R 2439/2016-4), u vezi s prijavom za registraciju verbalnog znaka PERFECT BAR kao žiga Europske unije.

         Izreka

                  1.

                  Poništava se odluka četvrtog žalbenog vijeća Ureda Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO) od 5. rujna 2017. (predmet R 2439/2016-4) u dijelu koji se odnosi na „proteinske dodatke” i „dijetetske i hranjive dodatke”.

                  2.

                  U preostalom dijelu tužba se odbija.

                  3.

                  Svaka će stranka snositi vlastite troškove.

         (1)  SL C 22, 22. 1. 2018.


title: Predmet T-334/16 P: Presuda Općeg suda od 25. listopada 2018. – FN i dr. protiv CEPOL-a („Žalba – Javna služba – Privremeno osoblje – Premještanje sjedišta CEPOL-a iz Bramshilla (Ujedinjena Kraljevina) u Budimpeštu (Mađarska) – Preraspoređivanje osoblja – Akt koji se ne može pobijati – Nedopuštenost tužbe pred Službeničkim sudom”)

text:
               7.1.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 4/22

      Presuda Općeg suda od 25. listopada 2018. – FN i dr. protiv CEPOL-a
      (Predmet T-334/16 P) (1)

      („Žalba - Javna služba - Privremeno osoblje - Premještanje sjedišta CEPOL-a iz Bramshilla (Ujedinjena Kraljevina) u Budimpeštu (Mađarska) - Preraspoređivanje osoblja - Akt koji se ne može pobijati - Nedopuštenost tužbe pred Službeničkim sudom”)
      (2019/C 4/30)
      Jezik postupka: engleski

         Stranke

         Žalitelji: FN, FP i FQ (zastupnici: L. Levi i A. Blot, odvjetnici)

         Druga stranka u postupku: Agencija Europske unije za osposobljavanje u području izvršavanja zakonodavstva (zastupnici: F. Bánfi i R. Woldhuis, a zatim R. Woldhuis i D. Schroeder, agenti, uz asistenciju B. Wägenbaur, odvjetnika)

         Predmet

      Žalba protiv presude Službeničkog suda Europske unije (treće vijeće) od 11. travnja 2016., FN i dr./CEPOL (F-41/15 DISS II, EU:F:2016:70), radi ukidanja te presude.

         Izreka

                  1.

                  Ukida se presuda Službeničkog suda Europske unije (treće vijeće) od 11. travnja 2016. FN i dr./CEPOL (F-41/15 DISS II) u dijelu u kojem njome nije odbačen zahtjev za poništenje koji su podnijeli FN, FP i FQ.

                  2.

                  Odbija se zahtjev za poništenje koji su u predmetu F-41/15 DISS II Službeničkom sudu podnijeli FN, FP i FQ.

                  3.

                  Žalba se odbija u preostalom dijelu.

                  4.

                  FN, FP i FQ, s jedne strane, i Agencija Europske unije za osposobljavanje u području izvršavanja zakonodavstva (CEPOL), s druge strane, snosit će svaki svoje troškove žalbenog postupka i prvostupanjskog postupka.

         (1)  SL C 305, 22. 8. 2016.


title: Predmet C-413/17: Presuda Suda (deveto vijeće) od 25. listopada 2018. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Lietuvos Aukščiausiasis Teismas – Litva) – postupak koji je pokrenuo „Roche Lietuva” UAB (Zahtjev za prethodnu odluku – Javna nabava materijala i opreme za medicinsku dijagnostiku – Direktiva 2014/24/EU – Članak 42. – Dodjela – Margina prosudbe javnog naručitelja – Detaljna formulacija tehničkih specifikacija)

text:
               7.1.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 4/5

      Presuda Suda (deveto vijeće) od 25. listopada 2018. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Lietuvos Aukščiausiasis Teismas – Litva) – postupak koji je pokrenuo „Roche Lietuva” UAB
      (Predmet C-413/17) (1)

      (Zahtjev za prethodnu odluku - Javna nabava materijala i opreme za medicinsku dijagnostiku - Direktiva 2014/24/EU - Članak 42. - Dodjela - Margina prosudbe javnog naručitelja - Detaljna formulacija tehničkih specifikacija)
      (2019/C 4/06)
      Jezik postupka: litavski

         Sud koji je uputio zahtjev

      Lietuvos Aukščiausiasis Teismas

         Stranka glavnog postupka

      „Roche Lietuva” UAB

         uz sudjelovanje: Kauno Dainavos poliklinika VšĮ

         Izreka

      Članke 18. i 42. Direktive 2014/24/EU Europskog parlamenta i Vijeća od 26. veljače 2014. o javnoj nabavi i o stavljanju izvan snage Direktive 2004/18/EZ, treba tumačiti na način da se njima prilikom utvrđivanja tehničkih specifikacija postupka javne nabave koji se odnosi na nabavu medicinske opreme, javnom naručitelju ne nalaže da načelno odredi prednost ili važnosti individualnih značajki medicinskih aparata ili rezultata funkcioniranja tih aparata, nego se zahtijeva da tehničke specifikacije u cjelini poštuju načela jednakog postupanja i proporcionalnosti. Na sudu koji je uputio zahtjev je da u okviru spora u kojem odlučuje ocijeni ispunjavaju li predmetne tehničke specifikacije te zahtjeve.

         (1)  SL C 309, 18. 9. 2017.


title: Predmet C-626/18: Tužba podnesena 3. listopada 2018. – Republika Poljska protiv Europskog parlamenta i Vijeća Europske unije

text:
               7.1.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 4/12

      Tužba podnesena 3. listopada 2018. – Republika Poljska protiv Europskog parlamenta i Vijeća Europske unije
      (Predmet C-626/18)
      (2019/C 4/16)
      Jezik postupka: poljski

         Stranke

         Tužitelj: Republika Poljska (zastupnik: B. Majczyna)

         Tuženici: Europski parlament i Vijeće Europske unije

         Tužbeni zahtjev

      Tužitelj od suda zahtijeva da:

                  —

                  poništi članak 1. točku 2. podtočku (a), članak 1. točku 2. podtočku (b) i članak 3. stavak 2. Direktive (EU) 2018/957 Europskog parlamenta i Vijeća od 28. lipnja 2018. o izmjeni Direktive 96/71/EZ o upućivanju radnika u okviru pružanja usluga (1);

                  —

                  naloži Europskom parlamentu i Vijeću Europske unije snošenje troškova postupka.

            Podredno, u slučaju da Sud smatra kako se pobijane odredbe Direktive (EU) 2018/957 ne mogu odvojiti od ostatka te direktive, a da se ne promijeni njezina bit, Republika Poljska zahtijeva poništenje Direktive (EU) 2018/957 u cijelosti.

         Tužbeni razlozi i glavni argumenti

      Republika Poljska ističe sljedeće tužbene razloge protiv pobijanih odredbi Direktive 2018/957:

                  1.

                  tužbeni razlog koji se temelji na ograničenjima slobode pružanja usluga unutar Unije, zabranjenih na temelju članka 56 UFEU-a, u odnosu na državljane država članica koji imaju svoje poduzeće u državi članici koja nije država primatelja usluga, zbog:

                              (a)

                              obvezivanja država članica da upućenim radnicima jamče plaću, uvećanu za prekovremeni rad, utvrđenu u skladu sa zakonodavstvom ili praksom države iz koje se upućuje (članak 1. točka 2. podtočka (a)),

                              (b)

                              obvezivanja država članica da upućenim radnicima jamče u pravilu sve primjenjive uvjete zaposlenja, određene u skladu sa zakonodavstvom ili praksom države iz koje se upućuje, u slučaju kada stvarno razdoblje upućivanja jednog radnika ili ukupno trajanje upućivanja radnikâ koji se međusobno zamjenjuju za obavljanje istog posla premašuje 12 mjeseci, a u slučaju obrazložene obavijesti pružatelja usluga 18 mjeseci (članak 1. točka 2. podtočka (b)),

                  2.

                  tužbeni razlog koji se temelji na povredi članka 53. stavka 1. i članka 62. UFEU-a, zbog donošenja mjera na temelju tih odredbi, kojima nije cilj olakšati obavljanje djelatnosti za vlastiti račun (olakšati pružanje prekograničnih usluga), nego su u suprotnosti s tim ciljem,

                  3.

                  tužbeni razlog koji se temelji na povredi članka 53. stavka 1. i članka 62. UFEU-a, u vezi s člankom 58. stavkom 1. UFEU-a, zbog primjene pobijane direktive na sektor cestovnog prometa (članak 3. stavak 3.).

            Republika Poljska tvrdi posebice da je glavni cilj pobijanih odredbi, koje se odnose na plaće upućenih radnika, ograničenje slobode pružanja usluga povećanjem opterećenja pružatelja usluga kako bi se otklonila njihova konkurentska prednost koja proizlazi iz nižih stopa plaća koje se primjenjuju u državi poslovnog nastana. Uvedene izmjene dovode do diskriminacije pružatelja prekograničnih usluga. Te izmjene nisu opravdane važnim razlozima u općem interesu, posebice razlozima socijalne zaštite radnika i poštenog tržišnog natjecanja. Njima se, osim toga, krši zahtjev proporcionalnosti.

         (1)  SL 2018., L 173, str. 16.


title: Predmet T-447/16: Presuda Općeg suda od 24. listopada 2018. – Pirelli Tyre protiv EUIPO-a – Yokohama Rubber (Prikaz utora u obliku slova „L”) („Žig Europske unije – Postupak za proglašavanje žiga ništavim – Figurativni žig Europske unije koji prikazuje utor u obliku slova ‚L’ – Apsolutni razlog za odbijanje – Znak koji se sastoji isključivo od oblika proizvoda potrebnog za dobivanje tehničkog rezultata – Članak 7. stavak 1. točka (e) podtočka ii. Uredbe (EZ) br. 40/94 – Članak 7. stavak 1. točka (e) podtočka ii. Uredbe br. 207/2009 (koji je postao članak 7. stavak 1. točka (e) podtočka ii. Uredbe 2017/1001) – Uredba (EU) 2015/2424 – Vremenska primjena propisa – Oblik proizvoda – Narav znaka – Uzimanje u obzir relevantnih kriterija za identifikaciju bitnih obilježja znaka – Opći interes na kojem se zasniva članak 7. stavak 1. točka (e) podtočka ii. Uredbe br. 40/94”)

text:
               7.1.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 4/23

      Presuda Općeg suda od 24. listopada 2018. – Pirelli Tyre protiv EUIPO-a – Yokohama Rubber (Prikaz utora u obliku slova „L”)
      (Predmet T-447/16) (1)

      („Žig Europske unije - Postupak za proglašavanje žiga ništavim - Figurativni žig Europske unije koji prikazuje utor u obliku slova ‚L’ - Apsolutni razlog za odbijanje - Znak koji se sastoji isključivo od oblika proizvoda potrebnog za dobivanje tehničkog rezultata - Članak 7. stavak 1. točka (e) podtočka ii. Uredbe (EZ) br. 40/94 - Članak 7. stavak 1. točka (e) podtočka ii. Uredbe br. 207/2009 (koji je postao članak 7. stavak 1. točka (e) podtočka ii. Uredbe 2017/1001) - Uredba (EU) 2015/2424 - Vremenska primjena propisa - Oblik proizvoda - Narav znaka - Uzimanje u obzir relevantnih kriterija za identifikaciju bitnih obilježja znaka - Opći interes na kojem se zasniva članak 7. stavak 1. točka (e) podtočka ii. Uredbe br. 40/94”)
      (2019/C 4/31)
      Jezik postupka: engleski

         Stranke

         Tužitelj: Pirelli Tyre SpA (Milano, Italija) (zastupnici: T. M. Müller i F. Togo, odvjetnici)

         Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (zastupnik: J. Ivanauskas, agent)

         Druga stranka u postupku pred žalbenim vijećem EUIPO-a, intervenijent u postupku pred Općim sudom: The Yokohama Rubber Co. Ltd (Tokyo, Japan) (zastupnici: F. Boscariol de Roberto, D. Martucci i I. Gatto, odvjetnici)

         Predmet

      Tužba podnesena protiv odluke petog žalbenog vijeća EUIPO-a od 28. travnja 2016. (predmet R 2583/2014-5) koja se odnosi na postupak za proglašavanje žiga ništavim između društava Yokohama Rubber i Pirelli Tyre.

         Izreka

                  1.

                  Poništavaju se točke 2. i 3. izreke odluke petog žalbenog vijeća Ureda Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO) od 28. travnja 2016. (predmet R 2583/2014-5).

                  2.

                  EUIPO će, uz vlastite troškove, snositi i troškove koje zahtijeva društvo Pirelli Tyre SpA.

                  3.

                  Društvo The Yokohama Rubber Co. Ltd snosit će vlastite troškove.

         (1)  SL C 350, 26. 9. 2016.


title: Predmet T-759/17: Presuda Općeg suda od 8. studenoga 2018. – Perfect Bar protiv EUIPO-a (PERFECT Bar) („Žig Europske unije – Prijava figurativnog žiga Europske unije PERFECT BAR – Apsolutni razlozi za odbijanje – Opisni karakter – Nepostojanje razlikovnog karaktera – Članak 7. stavak 1. točke (b) i (c) Uredbe (EZ) br. 207/2009 (koji je postao članak 7. stavak 1. točke (b) i (c) Uredbe (EU) 2017/1001)”)

text:
               7.1.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 4/29

      Presuda Općeg suda od 8. studenoga 2018. – Perfect Bar protiv EUIPO-a (PERFECT Bar)
      (Predmet T-759/17) (1)

      („Žig Europske unije - Prijava figurativnog žiga Europske unije PERFECT BAR - Apsolutni razlozi za odbijanje - Opisni karakter - Nepostojanje razlikovnog karaktera - Članak 7. stavak 1. točke (b) i (c) Uredbe (EZ) br. 207/2009 (koji je postao članak 7. stavak 1. točke (b) i (c) Uredbe (EU) 2017/1001)”)
      (2019/C 4/40)
      Jezik postupka: engleski

         Stranke

         Tužitelj: Perfect Bar LLC (San Diego, Kalifornija, Sjedinjene Američke Države) (zastupnici: F. Miazzetto, J. L. Gracia Albero i E. Cebollero González, odvjetnici)

         Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (zastupnici: J. Ivanauskas i D. Walicka, agenti)

         Predmet

      Tužba podnesena protiv odluke četvrtog žalbenog vijeća EUIPO-a od 5. rujna 2017. (predmet R 2440/2016-4), u vezi s prijavom za registraciju figurativnog znaka PERFECT BAR kao žiga Europske unije.

         Izreka

                  1.

                  Poništava se odluka četvrtog žalbenog vijeća Ureda Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO) od 5. rujna 2017. (predmet R 2440/2016-4) u dijelu koji se odnosi na „proteinske dodatke” i „dijetetske i hranjive dodatke”.

                  2.

                  U preostalom dijelu tužba se odbija.

                  3.

                  Svaka će stranka snositi vlastite troškove.

         (1)  SL C 22, 22. 1. 2018.


title: Predmet C-632/18: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 10. listopada 2018. uputio Conseil d'État (Belgija) – Fonds du Logement de la Région de Bruxelles-Capitale SCRL protiv Institut des Comptes nationaux (ICN)

text:
               7.1.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 4/13

      Zahtjev za prethodnu odluku koji je 10. listopada 2018. uputio Conseil d'État (Belgija) – Fonds du Logement de la Région de Bruxelles-Capitale SCRL protiv Institut des Comptes nationaux (ICN)
      (Predmet C-632/18)
      (2019/C 4/17)
      Jezik postupka: francuski

         Sud koji je uputio zahtjev

      Conseil d'État

         Stranke glavnog postupka

         Tužitelj: Fonds du logement de la Région de Bruxelles-Capitale

         Tuženik: Institut des Comptes nationaux (ICN)

         Prethodna pitanja

                  1.

                  Treba li točke 2.22., 2.23., 2.27., 2.28. i 20.33. Uredbe (EU) br. 549/2013 Europskog parlamenta i Vijeća od 21. svibnja 2013. o Europskom sustavu nacionalnih i regionalnih računa u Europskoj uniji (1) tumačiti na način da posebno institucionalno tijelo, stavljeno pod kontrolu opće države, treba smatrati netržišnim tijelom koje stoga proizlazi iz sektora opće države ako ima značajke zatvorenog financijskog društva a da nije potrebno ispitati kriterij njegova izlaganja riziku?”

                  2.

                  „Može li se tijelo koje funkcionira pod kontrolom opće države kvalificirati kao zatvoreno financijsko društvo u smislu točaka 2.21. do 2.23., 2.27. i 2.28. Uredbe (EU) br. 549/2013 Europskog parlamenta i Vijeća od 21. svibnja 2013. o Europskom sustavu nacionalnih i regionalnih računa:

                              a)

                              uz obrazloženje da mu se oduzima kontrola nad njegovom aktivom time što spomenuta opća država uređuje njegovu djelatnost, iako mu se ostavlja mogućnost odlučivanja o davanju hipotekarnih kredita koje odobrava, njihovu trajanju, iznosu i nekim njihovim uvjetima, pri čemu se određuju neki drugi elementi, osobito kamatna stopa koja se na njih primjenjuje;

                              b)

                              uz obrazloženje da mu, među ostalim, jamstvo koje daje opća država za zajmove koje ugovara, oduzima kontrolu nad njegovom pasivom, pri čemu se ne ispituju svrha i učinci takvog jamstva ovisno o njegovim značajkama u ovom slučaju i ekonomskoj stvarnosti na kojoj se transakcija temelji?

         (1)  SL L 174, str. 1.


title: Predmet T-729/16: Presuda Općeg suda od 25. listopada 2018. – PO i dr. protiv ESVD-a („Javna služba – ESVD – Primici od rada – Dužnosnici raspoređeni u delegaciji u Pekingu – Obiteljski doplaci – Naknada za obrazovanje za godinu 2015./2016. – Druga rečenica članka 15. Priloga X. Pravilniku o osoblju – Prekoračenje gornje granice koja je u Pravilniku o osoblju utvrđena za treće zemlje – Odluka o određivanju gornje granice za naknadu troškova obrazovanja u iznimnim slučajevima – OPO”)

text:
               7.1.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 4/24

      Presuda Općeg suda od 25. listopada 2018. – PO i dr. protiv ESVD-a
      (Predmet T-729/16) (1)

      („Javna služba - ESVD - Primici od rada - Dužnosnici raspoređeni u delegaciji u Pekingu - Obiteljski doplaci - Naknada za obrazovanje za godinu 2015./2016. - Druga rečenica članka 15. Priloga X. Pravilniku o osoblju - Prekoračenje gornje granice koja je u Pravilniku o osoblju utvrđena za treće zemlje - Odluka o određivanju gornje granice za naknadu troškova obrazovanja u iznimnim slučajevima - OPO”)
      (2019/C 4/32)
      Jezik postupka: francuski

         Stranke

         Tužitelji: PO, PP, PQ i PR (zastupnici: N. de Montigny i J.-N. Louis, a zatim N. de Montigny, odvjetnici)

         Tuženik: Europska služba za vanjsko djelovanje (zastupnici: S. Marquardt i R. Spac, agenti, uz asistenciju M. Troncoso Ferrer, F.-M. Hislaire i S. Moya Izquierdo, odvjetnici)

         Predmet

      Zahtjev na temelju članka 270. UFEU-a za poništenje odluka ESVD-a da se tužiteljima za školsku godinu 2015./2016. ne nadoknade troškovi obrazovanja koji prekoračuju iznos koji odgovara gornjoj granici koja je u Pravilniku o osoblju utvrđena za treće zemlje (šest puta veći od osnovne gornje granice) uvećan za 10 000 eura (ukupno 27 788,40 eura).

         Izreka

                  1.

                  Tužba se odbija.

                  2.

                  Osobama PO, PP, PQ i PR nalaže se snošenje, osim vlastitih troškova, i troškova Europske službe za vanjsko djelovanje (ESVD).

         (1)  SL C 475, 19. 12. 2016.


title: Predmet C-640/18: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 12. listopada 2018. uputio cour d'appel de Mons (Belgija) – Wagram Invest SA protiv État belge

text:
               7.1.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 4/14

      Zahtjev za prethodnu odluku koji je 12. listopada 2018. uputio cour d'appel de Mons (Belgija) – Wagram Invest SA protiv État belge
      (Predmet C-640/18)
      (2019/C 4/18)
      Jezik postupka: francuski

         Sud koji je uputio zahtjev

      Cour d'appel de Mons

         Stranke glavnog postupka

         Žalitelj: Wagram Invest SA

         Druga stranka u postupku: État belge

         Prethodna pitanja

                  1.

                  Omogućuje li se pojmom istinitog i poštenog prikaza iz članka 2. stavka 3. Četvrte direktive 78/660/EEZ od 25. srpnja 1978. o godišnjim financijskim izvještajima za određene vrste trgovačkih društava (1) da, kad dioničko društvo kupi financijsku aktivu, unos u račun dobiti i gubitaka eskonta povezanog s dugom s rokom dospijeća duljim od jedne godine, na koji se ne obračunavaju kamate, i unos nabavne cijene imovine u aktivu bilance pod odbitak navedenog eskonta, s obzirom na načela procjene iz članka 32. navedene direktive?

                  2.

                  Treba li sintagmu „u izuzetnim slučajevima” kojom se uvjetuje primjena članka 2. stavka 5. Direktive Vijeća od 25. srpnja 1978., na temelju članka 54. stavka 3. točke (g) [UEEZ-a, koji je postao članak 50. stavak 2. točka (g) UFEU-a] o godišnjim financijskim izvještajima za određene vrste trgovačkih društava i kojom se omogućava izuzimanje iz primjene jedne (druge) odredbe navedene direktive tumačiti na način da se ta odredba može primijeniti samo ako je utvrđeno da se ne može poštovati načelo istinitog i poštenog prikaza poštovanjem odredbi te direktive, ovisno o slučaju, dostavljanjem dodatne napomene u prilozima u skladu s člankom 2. stavkom 4. navedene direktive?

                  3.

                  Treba li prednost dati primjeni članka 2. stavka 4. navedene direktive tako da se, samo ako se dodatnom napomenom ne omogućuje da se osigura stvarna primjena načela istinitog i poštenog prikaza iz članka 2. stavka 3. navedene direktive, može primijeniti mogućnost izuzimanja iz primjene odredbe te direktive koja je uspostavljena u članku 2. stavku 5. te direktive i to samo u izuzetnim slučajevima?”

         (1)  Četvrta direktiva Vijeća od 25. srpnja 1978. na temelju članka 54. stavka 3. točke (g) Ugovora o godišnjim financijskim izvještajima za određene vrste trgovačkih društava (SL L 222, str. 11.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 17., svezak 1., str. 16.).


title: Predmet C-433/17 P: Presuda Suda (šesto vijeće) od 25. listopada 2018. – Enercon GmbH protiv Ureda Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO), Gamesa Eólica, SL (Žalba – Žig Europske unije – Uredba (EZ) br. 207/2009 – Članak 7. stavak 1. točka (b) – Postupak za proglašavanje žiga ništavim – Članak 53. – Žig Europske unije u kojemu je boja sama po sebi žig koji se sastoji od različitih nijansi zelene boje – Djelomično proglašenje ništavosti – Vraćanje na ponovno odlučivanje Odjelu za poništaje)

text:
               7.1.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 4/6

      Presuda Suda (šesto vijeće) od 25. listopada 2018. – Enercon GmbH protiv Ureda Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO), Gamesa Eólica, SL
      (Predmet C-433/17 P) (1)

      (Žalba - Žig Europske unije - Uredba (EZ) br. 207/2009 - Članak 7. stavak 1. točka (b) - Postupak za proglašavanje žiga ništavim - Članak 53. - Žig Europske unije u kojemu je boja sama po sebi žig koji se sastoji od različitih nijansi zelene boje - Djelomično proglašenje ništavosti - Vraćanje na ponovno odlučivanje Odjelu za poništaje)
      (2019/C 4/07)
      Jezik postupka: engleski

         Stranke

         Žalitelj: Enercon GmbH (zastupnici: R. H. F. Böhm, Rechtsanwalt, M. Silverleaf, QC)

         Druge stranke u postupku: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO) (zastupnici: D. Botis, V. Ruzek i A. Folliard-Monguiral, agenti), Gamesa Eólica, SL (zastupnik: A. Sanz Cerralbo, abogada)

         Izreka

                  1.

                  Žalba se odbija.

                  2.

                  Društvu Enercon GmbH nalaže se snošenje troškova.

         (1)  SL C 412, 4. 12. 2017.


title: Predmet T-874/16: Presuda Općeg suda od 8. studenoga 2018. – RA protiv Revizorskog suda („Javna služba – Dužnosnici – Promaknuće – Promaknuće za 2016. – Odluka da se tužitelja ne promakne u razred AD 11 – Nepostojanje izvješća o ocjeni – Usporedba zasluga”)

text:
               7.1.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 4/24

      Presuda Općeg suda od 8. studenoga 2018. – RA protiv Revizorskog suda
      (Predmet T-874/16) (1)

      („Javna služba - Dužnosnici - Promaknuće - Promaknuće za 2016. - Odluka da se tužitelja ne promakne u razred AD 11 - Nepostojanje izvješća o ocjeni - Usporedba zasluga”)
      (2019/C 4/33)
      Jezik postupka: francuski

         Stranke

         Tužitelj: RA (zastupnici: S. Orlandi i T. Martin, odvjetnici)

         Tuženik: Europski revizorski sud (zastupnici: C. Lesauvage, E. von Bardeleben i A.-M. Cosciug, agenti)

         Predmet

      Zahtjev na temelju članka 270. UFEU-a za poništenje odluke od 4. ožujka 2016. kojom Revizorski sud tužitelja nije promaknuo u viši razred (AD 11) u postupku promaknuća za 2016., ne uvrstivši njegovo ime na popis dužnosnika promaknutih u sklopu promaknuća za 2016.

         Izreka

                  1.

                  Poništava se odluka Europskog revizorskog suda od 4. ožujka 2016. da se RA ne promakne u razred AD 11 u sklopu promaknuća za 2016.

                  2.

                  Revizorskom sudu nalaže se snošenje troškova.

         (1)  SL C 46, 13. 2. 2017.


title: Predmet C-643/18: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 15. listopada 2018. uputio Landesgericht Korneuburg (Austrija) – British Airways Plc protiv MF

text:
               7.1.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 4/14

      Zahtjev za prethodnu odluku koji je 15. listopada 2018. uputio Landesgericht Korneuburg (Austrija) – British Airways Plc protiv MF
      (Predmet C-643/18)
      (2019/C 4/19)
      Jezik postupka: njemački

         Sud koji je uputio zahtjev

      Landesgericht Korneuburg

         Stranke glavnog postupka

         Tužitelj: British Airways Plc

         Tuženik: MF

         Prethodna pitanja

                  1.

                  Treba li članak 5. stavak 3. Uredbe (EZ) br. 261/2004 (1) Europskog parlamenta i Vijeća od 11. veljače 2004. o utvrđivanju općih pravila odštete i pomoći putnicima u slučaju uskraćenog ukrcaja i otkazivanja ili dužeg kašnjenja leta u polasku te o stavljanju izvan snage Uredbe (EEZ) br. 295/91 tumačiti na način da se stvarni zračni prijevoznik može pozvati također na takve izvanredne okolnosti koje se nisu pojavile na letu koji je putnik rezervirao, nego istog dana na letu koji mu prethodio, ali ne neposredno, izvedenom u okviru niza uzastopnih letova sa zrakoplovom predviđenim za izvođenje leta koji je putnik rezervirao?

                  2.

                  Treba li članak 5. stavak 3. Uredbe (EZ) br. 261/2004 Europskog parlamenta i Vijeća od 11. veljače 2004. o utvrđivanju općih pravila odštete i pomoći putnicima u slučaju uskraćenog ukrcaja i otkazivanja ili dužeg kašnjenja leta u polasku te o stavljanju izvan snage Uredbe (EEZ) br. 295/91 tumačiti na način da „sve razumne mjere”, koje je stvarni zračni prijevoznik morao poduzeti, kako bi u slučaju postojanja izvanrednih okolnosti otklonio obvezu isplate odštete u skladu s člankom 7. te uredbe, moraju biti usmjerene samo na izbjegavanje „izvanrednih okolnosti” (u konkretnom slučaju na dodjelu novog [kasnijeg] slota kontrole zračnog prometa od strane zračnog nadzora EUROCONTROL); ili se osim toga zahtijeva da stvarni zračni prijevoznik sam poduzme i razumne mjere za izbjegavanje otkazivanja ili dužeg kašnjenja?

                  3.

                  Treba li u slučaju prihvaćanja da postoji potreba za razumnim mjerama za izbjegavanje dužeg kašnjenja članak 5. stavak 3. Uredbe (EZ) br. 261/2004 Europskog parlamenta i Vijeća od 11. veljače 2004. o utvrđivanju općih pravila odštete i pomoći putnicima u slučaju uskraćenog ukrcaja i otkazivanja ili dužeg kašnjenja leta u polasku te o stavljanju izvan snage Uredbe (EEZ) br. 295/91 tumačiti na način da radi otklanjanja obveze u vidu isplate odštete u skladu s člankom 7. te uredbe zračni prijevoznik mora prilikom prijevoza putnika zračnom linijom koja se sastoji od dvaju (ili više) letova poduzeti samo razumne mjere za izbjegavanje kašnjenja leta koji namjerava izvesti i koji može biti zahvaćen kašnjenjem; ili da osim toga mora poduzeti razumne mjere za izbjegavanje dužeg kašnjenja pojedinog putnika na konačno odredište (na primjer, ispitivanjem mogućnosti promjene rezervacije, koja uključuje drugu zračnu liniju)?

         (1)  SL 2004., L 46, str. 1. (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 7., svezak 26., str. 21.)


title: Predmet C-451/17: Presuda Suda (šesto vijeće) od 25. listopada 2018. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Administrativen sad Veliko Tarnovo – Bugarska) – „Walltopia” AD protiv Direktora na Teritorialna direktsia na Natsionalnata agentsia za prihodite – Veliko Tarnovo (Zahtjev za prethodnu odluku – Socijalna sigurnost – Uredba (EZ) br. 883/2004 – Članak 12. stavak 1. – Uredba (EZ) br. 987/2009 – Članak 14. stavak 1. – Upućeni radnici – Primjenjivo zakonodavstvo – Potvrda A1 – Primjenjivost na zaposlenu osobu zakonodavstva države članice poslovnog nastana poslodavca – Pretpostavke)

text:
               7.1.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 4/6

      Presuda Suda (šesto vijeće) od 25. listopada 2018. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Administrativen sad Veliko Tarnovo – Bugarska) – „Walltopia” AD protiv Direktora na Teritorialna direktsia na Natsionalnata agentsia za prihodite – Veliko Tarnovo
      (Predmet C-451/17) (1)

      (Zahtjev za prethodnu odluku - Socijalna sigurnost - Uredba (EZ) br. 883/2004 - Članak 12. stavak 1. - Uredba (EZ) br. 987/2009 - Članak 14. stavak 1. - Upućeni radnici - Primjenjivo zakonodavstvo - Potvrda A1 - Primjenjivost na zaposlenu osobu zakonodavstva države članice poslovnog nastana poslodavca - Pretpostavke)
      (2019/C 4/08)
      Jezik postupka: bugarski

         Sud koji je uputio zahtjev

      Administrativen sad Veliko Tarnovo

         Stranke glavnog postupka

         Tužitelj:„Walltopia” AD

         Tuženik: Direktor na Teritorialna direktsia na Natsionalnata agentsia za prihodite – Veliko Tarnovo

         Izreka

      Članak 14. stavak 1. Uredbe (EZ) br. 987/2009 Europskog parlamenta i Vijeća od 16. rujna 2009. o utvrđivanju postupka provedbe Uredbe (EZ) br. 883/2004 o koordinaciji sustavâ socijalne sigurnosti, u vezi s člankom 12. stavkom 1. Uredbe (EZ) br. 883/2004 Europskog parlamenta i Vijeća od 29. travnja 2004. o koordinaciji sustavâ socijalne sigurnosti, kako je izmijenjena Uredbom (EU) br. 465/2012 Europskog parlamenta i Vijeća od 22. svibnja 2012., treba tumačiti na način da za osobu koja je zaposlena s namjerom da bude upućena u drugu državu članicu treba smatrati da se „neposredno prije početka zaposlenja dotične osobe na nju već primjenjivalo zakonodavstvo države članice u kojoj njezin poslodavac ima poslovni nastan”, u smislu članka 14. stavka 1. Uredbe br. 987/2009, čak i ako ta zaposlena osoba nije imala svojstvo osigurane osobe na temelju zakonodavstva te države članice neposredno prije početka svoje djelatnosti zaposlene osobe, ako je zaposlena osoba u tom trenutku imala boravište u toj državi članici, što je na sudu koji je uputio zahtjev da provjeri.

         (1)  SL C 330, 2. 10. 2017.


title: Predmet C-649/18: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 15. listopada 2018. uputio cour d'appel de Paris (Francuska) – A protiv Daniela B, UD, AFP, B, L

text:
               7.1.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 4/15

      Zahtjev za prethodnu odluku koji je 15. listopada 2018. uputio cour d'appel de Paris (Francuska) – A protiv Daniela B, UD, AFP, B, L
      (Predmet C-649/18)
      (2019/C 4/20)
      Jezik postupka: francuski

         Sud koji je uputio zahtjev

      Cour d'appel de Paris

         Stranke glavnog postupka

         Tužitelj: A

         Tuženici: Daniel B, UD, AFP, B, L

         Prethodno pitanje

      Sud se treba izjasniti o pitanju dopuštaju li europski propisi, a osobito

                  —

                  članak 34. UFEU-a,

                  —

                  odredba članka 85.c (izmijenjene) Direktive 2001/83/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 6. studenoga 2001. o zakoniku Zajednice o lijekovima za humanu primjenu (1),

                  —

                  odredba o unutarnjem tržištu iz članka 3. Direktive 2000/31/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 8. lipnja 2000. o određenim pravnim aspektima usluga informacijskog društva na unutarnjem tržištu, posebno elektroničke trgovine (2),

            to da država članica Unije na svojem državnom području nametne ljekarnicima koji su državljani druge države članice Unije posebna pravila koja se odnose na:

                  —

                  zabranu privlačenja klijenata postupcima i sredstvima koji se smatraju protivnima ugledu struke u smislu trenutno važećeg članka R 4235-22 francuskog Zakonika o javnom zdravlju?

                  —

                  zabranu poticanja pacijenata na zlouporabu lijekova u smislu trenutno važećeg članka R 4235-64 francuskog Zakonika o javnom zdravlju?

                  —

                  obvezu poštovanja dobrih praksi u izdavanju lijekova koje je odredilo javno tijelo države članice, što također zahtijeva uvrštavanje upitnika o zdravstvenom stanju u postupak naručivanja lijekova na internetu i zabranu naplaćivanja usluge plaćenog referenciranja u smislu važeće verzije odluke francuskog ministra socijalne skrbi i zdravstva od 28. studenoga 2016.?

         (1)  SL L 311, str. 67. (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 13., svezak 56., str. 27.)

         (2)  Direktiva 2000/31/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 8. lipnja 2000. o određenim pravnim aspektima usluga informacijskog društva na unutarnjem tržištu, posebno elektroničke trgovine (Direktiva o elektroničkoj trgovini) (SL L 178, str. 1.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 13., svezak 39., str. 58.)


title: Predmet T-608/18: Tužba podnesena 8. listopada 2018. – Sammut protiv Parlamenta

text:
               7.1.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 4/30

      Tužba podnesena 8. listopada 2018. – Sammut protiv Parlamenta
      (Predmet T-608/18)
      (2019/C 4/41)
      Jezik postupka: malteški

         Stranke

         Tužitelj: Mark Anthony Sammut (Foetz, Luksemburg) (zastupnik: P. Borg Olivier, odvjetnik)

         Tuženik: Europski parlament

         Tužbeni zahtjev

      Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

                  —

                  u skladu s člankom 270. UFEU-a poništi Odluku Europskog parlamenta od 6. srpnja 2018. donesenu na temelju članka 90. stavka 2. Pravilnika o osoblju, kojom je odbio tužiteljevu žalbu podnesenu kako bi se iz njegova izvješća o ocjeni za 2016. uklonila izjava o navodnom propustu da tijelo za imenovanje obavijesti o svojoj namjeri izdavanja knjige u 2016. pod naslovom „L-Aqwa fl-Ewropa. Il-Panama papers u il-Poter” („Najbolji u Europi. Panama Papers i moć”); i slijedom toga,

                  —

                  djelomično poništi odluku glavnog direktora Glavne uprave za prevođenje od 4. siječnja 2018.; i slijedom toga,

                  —

                  naloži uklanjanje te izjave iz izvješća o ocjeni (točka 3. koja se odnosi na tužiteljevo vladanje — poštovanje pravila i postupaka);

                  —

                  procijeni štetu koju je tužitelj pretrpio zbog tih odluka;

                  —

                  tuženiku naloži plaćanje naknade štete koju je tužitelj pretrpio zbog tih odluka;

                  —

                  tijelu za imenovanje naloži snošenje troškova.

         Tužbeni razlozi i glavni argumenti

      U prilog osnovanosti tužbe tužitelj ističe tri tužbena razloga.

                  1.

                  Prvi tužbeni razlog temelji se na tvrdnji o navodnoj povredi članka 17.a Pravilnika o osoblju, s obzirom na to da ima za cilj zaštititi temeljno pravo slobode izražavanja zajamčeno člankom 10. Konvencije za zaštitu ljudskih prava i temeljnih sloboda i člankom 11. Povelje Europske unije o temeljnim pravima. Nadalje, mora se postići ravnoteža između prava i obveza jer nisu sva prava apsolutna.

                  2.

                  Drugi tužbeni razlog temelji se na tvrdnji o pogrešnom tumačenju članka 17.a Pravilnika o osoblju, s obzirom na to da se tema knjige ne odnosi na „rad Unije”, te stoga tužitelj nije bio dužan unaprijed obavijestiti tijelo za imenovanje o svojoj namjeri. Izraz „sadržaj u vezi s” znači i odnosi se na sadržaj dokumenta čiji je cilj povezan s „radom Unije”. To znači da dužnosnik mora obavijestiti tijelo za imenovanje i od njega ishoditi odobrenje samo ako bi njegov rad na bilo koji način bio u vezi s radom Unije. Dužnost tijela za imenovanje koja iz toga proizlazi je da usko, a ne široko tumači što je „rad Unije”. Nadalje, on tvrdi da:

                              —

                              odluka uopće nije obrazložena, jer se samo temelji na pukom mišljenju, a ne na činjenicama ili pravnim razlozima;

                              —

                              je obveza koju je odredilo tijelo za imenovanje znatno tegotnija od one propisane Pravilnikom o osoblju;

                              —

                              se odluka temelji na neproporcionalnoj primjeni diskrecijske ovlasti;

                              —

                              se „sadržaj u vezi s radom Unije” odnosi na kontekst o kojem se u pogledu rada Unije zaključak može izvesti iz drugih smjernica;

                              —

                              s obzirom na to da se u knjizi ne spominje njegov rad ili bilo kakav drugi rad Unije, tužitelj nije povrijedio svoju obvezu povjerenja, odanosti i nepristranosti u odnosu na Uniju;

                              —

                              iz sudske prakse Suda, osobito presude od 6. ožujka 2001. (Connolly/Komisija (C-274/99 P, EU:C:2001:127, t. 43. do 62.), proizlazi nekoliko elemenata bitnih za ocjenu i provedbu članka 17.a Pravilnika o osoblju.

                  3.

                  Treći tužbeni razlog temelji se na tvrdnji o neimovinskoj šteti koju je tužitelj pretrpio zbog odluke, kako na svojem radnom mjestu tako i u privatnom životu, i posljedicama koje je to imalo na njegov književni rad. Zbog toga je nužno procijeniti štetu i zatim naložiti da se ona naknadi.


title: Predmet C-462/17: Presuda Suda (deveto vijeće) od 25. listopada 2018. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Landgericht Hamburg – Njemačka) – Tänzer & Trasper GmbH protiv Altenweddinger Geflügelhof Kommanditgesellschaft (Zahtjev za prethodnu odluku – Usklađivanje zakonodavstava – Uredba (EZ) br. 110/2008 – Jaka alkoholna pića – Definicija, opisivanje, prezentiranje, označavanje i zaštita zemljopisnih oznaka – Prilog II. točka 41. – Liker od jaja – Definicija – Taksativno nabrojeni dopušteni sastojci)

text:
               7.1.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 4/7

      Presuda Suda (deveto vijeće) od 25. listopada 2018. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Landgericht Hamburg – Njemačka) – Tänzer & Trasper GmbH protiv Altenweddinger Geflügelhof Kommanditgesellschaft
      (Predmet C-462/17) (1)

      (Zahtjev za prethodnu odluku - Usklađivanje zakonodavstava - Uredba (EZ) br. 110/2008 - Jaka alkoholna pića - Definicija, opisivanje, prezentiranje, označavanje i zaštita zemljopisnih oznaka - Prilog II. točka 41. - Liker od jaja - Definicija - Taksativno nabrojeni dopušteni sastojci)
      (2019/C 4/09)
      Jezik postupka: njemački

         Sud koji je uputio zahtjev

      Landgericht Hamburg

         Stranke glavnog postupka

         Tužitelj: Tänzer & Trasper GmbH

         Tuženik: Altenweddinger Geflügelhof Kommanditgesellschaft

         Izreka

      Točku 41. Priloga II. Uredbi (EZ) br. 110/2008 Europskog parlamenta i Vijeća od 15. siječnja 2008. o definiciji, opisivanju, prezentiranju, označavanju i zaštiti zemljopisnih oznaka jakih alkoholnih pića i stavljanju izvan snage Uredbe Vijeća (EEZ) br. 1576/89, kako je izmijenjena Uredbom br. 1334/2008 Europskog parlamenta i Vijeća od 16. prosinca 2008, treba tumačiti na način da jako alkoholno piće, kako bi moglo nositi trgovački naziv „liker od jaja”, smije sadržavati samo sastojke koji su navedeni u toj odredbi.

         (1)  SL C 347, 16. 10. 2017.