title: Predmet T-765/16: Presuda Općeg suda od 25. siječnja 2018. – Grupo Ganaderos de Fuerteventura protiv EUIPO-a (EL TOFIO El sabor de CANARIAS) („Žig Europske unije — Prijava figurativnog žiga Europske unije EL TOFIO El sabor de CANARIAS — Apsolutni razlog za odbijanje — Opisni karakter — Članak 7. stavak 1. točka (c) Uredbe (EZ) br. 207/2009 (koji je postao članak 7. stavak 1. točka (c) Uredbe (EU) 2017/1001)”)

text:
               12.3.2018

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 94/22

         Presuda Općeg suda od 25. siječnja 2018. – Grupo Ganaderos de Fuerteventura protiv EUIPO-a (EL TOFIO El sabor de CANARIAS)
   (Predmet T-765/16) (1)

   ((„Žig Europske unije - Prijava figurativnog žiga Europske unije EL TOFIO El sabor de CANARIAS - Apsolutni razlog za odbijanje - Opisni karakter - Članak 7. stavak 1. točka (c) Uredbe (EZ) br. 207/2009 (koji je postao članak 7. stavak 1. točka (c) Uredbe (EU) 2017/1001)”))
   (2018/C 094/28)
   Jezik postupka: španjolski

      Stranke

      Tužitelj: Grupo Ganaderos de Fuerteventura, SL (Puerto del Rosario, Španjolska) (zastupnik: E. Manresa Medina, odvjetnik)

      Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (zastupnici: J. Crespo Carrillo i J. García Murillo, agenti)

      Predmet

   Tužba protiv odluke petog žalbenog vijeća EUIPO-a od 28. srpnja 2016. (predmet R 1404/2015-5) koja se odnosi na postupak registracije figurativnog znaka EL TOFIO El sabor de CANARIAS kao žiga Europske unije.

      Izreka

               1.

               Poništava se odluka petog žalbenog vijeća Ureda Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO) od 28. srpnja 2016. (predmet R 1404/2015-5).

               2.

               U preostalom dijelu tužba se odbija.

               3.

               EUIPO snosi, osim vlastitih, i troškove društva Grupo Ganaderos de Fuerteventura, SL.

      (1)  SL C 6, 9. 1. 2017.


title: Predmet T-808/16: Presuda Općeg suda od 30. siječnja 2018. – Jean Patou Worldwide protiv EUIPO-a – Emboga (HISPANITAS JOY IS A CHOICE) („Žig Europske unije — Postupak povodom prigovora — Prijava figurativnog žiga Europske unije HISPANITAS JOY IS A CHOICE — Raniji verbalni žig Europske unije JOY — Stvarna uporaba ranijeg žiga — Relativni razlog za odbijanje — Vjerojatnost dovođenja u zabludu — Sličnost znakova — Članak 8. stavak 1. točka (b) Uredbe (EZ) br. 207/2009 [koji je postao članak 8. stavak 1. točka (b) Uredbe (EU) 2017/1001]”)

text:
               12.3.2018

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 94/22

         Presuda Općeg suda od 30. siječnja 2018. – Jean Patou Worldwide protiv EUIPO-a – Emboga (HISPANITAS JOY IS A CHOICE)
   (Predmet T-808/16) (1)

   ((„Žig Europske unije - Postupak povodom prigovora - Prijava figurativnog žiga Europske unije HISPANITAS JOY IS A CHOICE - Raniji verbalni žig Europske unije JOY - Stvarna uporaba ranijeg žiga - Relativni razlog za odbijanje - Vjerojatnost dovođenja u zabludu - Sličnost znakova - Članak 8. stavak 1. točka (b) Uredbe (EZ) br. 207/2009 [koji je postao članak 8. stavak 1. točka (b) Uredbe (EU) 2017/1001]”))
   (2018/C 094/29)
   Jezik postupka: engleski

      Stranke

      Tužitelj: Jean Patou Worldwide Ltd (Watford, Ujedinjena Kraljevina) (zastupnik: S. Baran, barrister)

      Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (zastupnici: T. Frydendahl A. Folliard-Monguiral i D. Walicka, agenti)

      Druga stranka u postupku pred žalbenim vijećem EUIPO-a: Emboga, SA (Petrel, Španjolska)

      Predmet

   Tužba protiv odluke prvog žalbenog vijeća EUIPO-a od 23. lipnja 2016. (predmet R 235/2016-1) koja se odnosi na postupak povodom prigovora između društava Jean Patou Worldwide i Emboga.

      Izreka

               1.

               Tužba se odbija.

               2.

               Društvu Jean Patou Worldwide Ltd se nalaže snošenje troškova.

      (1)  SL C 14, 16. 1. 2017.


title: Predmet T-866/16: Presuda Općeg suda od 25. siječnja 2018. – SilverTours protiv EUIPO-a (billiger-mietwagen.de) („Žig Europske unije — Prijava verbalnog žiga Europske unije billiger-mietwagen.de — Apsolutni razlozi za odbijanje — Opisni karakter — Nepostojanje razlikovnoga karaktera — Članak 7. stavak 1. točka (c) Uredbe (EZ) br. 207/2009 (koji je postao članak 7. stavak 1. točka (c) Uredbe (EU) 2017/1001)”)

text:
               12.3.2018

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 94/23

         Presuda Općeg suda od 25. siječnja 2018. – SilverTours protiv EUIPO-a (billiger-mietwagen.de)
   (Predmet T-866/16) (1)

   ((„Žig Europske unije - Prijava verbalnog žiga Europske unije billiger-mietwagen.de - Apsolutni razlozi za odbijanje - Opisni karakter - Nepostojanje razlikovnoga karaktera - Članak 7. stavak 1. točka (c) Uredbe (EZ) br. 207/2009 (koji je postao članak 7. stavak 1. točka (c) Uredbe (EU) 2017/1001)”))
   (2018/C 094/30)
   Jezik postupka: njemački

      Stranke

      Tužitelj: SilverTours GmbH (Fribourg-en-Brisgau, Njemačka) (zastupnik: P. Neuwald, odvjetnik)

      Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (zastupnik: S. Hanne, agent)

      Predmet

   Tužba protiv odluke petog žalbenog vijeća EUIPO-a od 3. studenoga 2016. (predmet R 206/2016-5), koja se odnosi na prijavu registracije verbalnog znaka billiger-mietwagen.de kao žiga Europske unije.

      Izreka

               1.

               Tužba se odbija.

               2.

               Društvu SilverTours GmbH se nalaže snošenje troškova.

      (1)  SL C 53, 20. 2. 2017.


title: Presuda Suda od 14. studenoga 2017. u spojenim predmetima E-2/17 i E-3/17, Nadzorno tijelo EFTA-e protiv Islanda (Direktiva 89/662/EEZ – veterinarski pregledi – ograničenja uvoza – sirovo meso i mesne prerađevine, jaja i mlijeko)

text:
               15.3.2018

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 97/9

         PRESUDA SUDA
   od 14. studenoga 2017.
   u spojenim predmetima E-2/17 i E-3/17,
   Nadzorno tijelo EFTA-e protiv Islanda

      (Direktiva 89/662/EEZ – veterinarski pregledi – ograničenja uvoza – sirovo meso i mesne prerađevine, jaja i mlijeko)

   (2018/C 97/05)
   U spojenim predmetima E-2/17 i E-3/17, Nadzorno tijelo EFTA-e protiv Islanda – ZAHTJEVI za izjavu da Island nije ispunio svoje obveze iz akta iz točke 1. dijela 1.1. poglavlja I. Priloga I. Sporazumu o Europskom gospodarskom prostoru (Direktiva Vijeća 89/662/EEZ od 11. prosinca 1989. o veterinarskim pregledima u trgovini unutar Zajednice s ciljem uspostave unutarnjeg tržišta) kako je izmijenjen i kako je prilagođen Sporazumu njegovim Protokolom 1. i sektorskim prilagodbama u Prilogu I., a posebno iz članka 5. tog akta, time što je zadržao na snazi sljedeće:

               i.

               sustav izdavanja odobrenja za uvoz svježeg mesa i mesnih proizvoda, kako je utvrđen u članku 10. islandskog Zakona br. 25/1993 i u člancima od 3. do 5. islandske Uredbe br. 448/2012;

               ii.

               sustav izdavanja odobrenja za uvoz sirovih jaja i proizvodâ od sirovih jaja, kako je utvrđen u članku 10. islandskog Zakona br. 25/1993 te u članku 3. točki (e) i članku 4. islandske Uredbe br. 448/2012;

               iii.

               sustav izdavanja odobrenja za uvoz nepasteriziranog mlijeka i mliječnih proizvoda dobivenih preradom nepasteriziranog mlijeka i dodatne zahtjeve, kako su utvrđeni u članku 10. islandskog Zakona br. 25/1993 i članku 3. točki (f) te člancima 4. i 5. islandske Uredbe br. 448/2012, te zabranu stavljanja na tržište uvezenih mliječnih proizvoda dobivenih preradom nepasteriziranog mlijeka, kako je utvrđena u članku 7.a islandske Uredbe br. 104/2010; i

               iv.

               administrativnu praksu da se od uvoznikâ zahtijeva da daju izjavu i dobiju odobrenje za uvoz prerađenih jaja i mliječnih proizvoda, primjerice praksu uspostavljenu u kontekstu primjene islandske Uredbe br. 448/2012,

         Sud u sastavu Carl Baudenbacher, predsjednik, Per Christiansen (sudac izvjestitelj) i Páll Hreinsson, suci, donio je 14. studenoga 2017. presudu kao u izreci:

               1.

               Island nije ispunio svoje obveze iz članka 5. akta iz točke 1. dijela 1.1. poglavlja I. Priloga I. Sporazumu o Europskom gospodarskom prostoru (Direktiva Vijeća 89/662/EEZ od 11. prosinca 1989. o veterinarskim pregledima u trgovini unutar Zajednice s ciljem uspostave unutarnjeg tržišta) kako je izmijenjen i kako je prilagođen Sporazumu njegovim Protokolom 1. i Prilogom I., time što je zadržao na snazi sljedeće:

                           i.

                           sustav izdavanja odobrenja za uvoz svježeg mesa i mesnih proizvoda, kako je utvrđen u članku 10. islandskog Zakona br. 25/1993 i u članku 3. točki (a) i člancima 4. i 5. islandske Uredbe br. 448/2012;

                           ii.

                           sustav izdavanja odobrenja za uvoz sirovih jaja i proizvodâ od sirovih jaja, kako je utvrđen u članku 10. islandskog Zakona br. 25/1993 i u članku 3. točki (e) i članku 4. islandske Uredbe br. 448/2012;

                           iii.

                           sustav izdavanja odobrenja za uvoz nepasteriziranog mlijeka i mliječnih proizvoda dobivenih preradom nepasteriziranog mlijeka, kako je utvrđen u članku 3. točki (f) i članku 4. islandske Uredbe br. 448/2012, te dodatne zahtjeve u pogledu određenih sireva utvrđene u članku 5. trećem stavku islandske Uredbe br. 448/2012; i

                           iv.

                           administrativnu praksu da se od uvoznikâ prerađenih proizvoda od jaja i mliječnih proizvoda zahtijeva da relevantnom nacionalnom tijelu dostave podatke kojima se dokazuje da su proizvodi prerađeni u skladu s nacionalnim zakonodavstvom;

               2.

               odbacuje ostatak zahtjeva.

               3.

               nalaže Islandu da snosi troškove postupka.


title: Predmet C-22/18: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 11. siječnja 2018. uputio Amtsgericht Darmstadt (Njemačka) – TopFit e.V., Daniele Biffi protiv Deutscher Leichtathletikverband e.V.

text:
               9.4.2018

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 123/12

         Zahtjev za prethodnu odluku koji je 11. siječnja 2018. uputio Amtsgericht Darmstadt (Njemačka) – TopFit e.V., Daniele Biffi protiv Deutscher Leichtathletikverband e.V.
   (Predmet C-22/18)
   (2018/C 123/17)
   Jezik postupka: njemački

      Sud koji je uputio zahtjev

   Amtsgericht Darmstadt

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelji: TopFit e.V., Daniele Biffi

      Tuženik: Deutscher Leichtathletikverband e.V.

      Prethodna pitanja

               1.

               Treba li članke 18., 21. i 165. UFEU-a tumačiti na način da odredba u Pravilniku o atletici saveza neke države članice kojom se sudjelovanje na nacionalnim prvenstvima uvjetuje državljanstvom države članice predstavlja nedopuštenu diskriminaciju?

               2.

               Treba li članke 18., 21. i 165. UFEU-a tumačiti na način da savez neke države članice sportaše amatere koji nemaju državljanstvo države članice nedopušteno diskriminira time što im doduše omogućava sudjelovanje na nacionalnim prvenstvima ali s time da mogu nastupiti samo „izvan konkurencije” ili „bez bodovanja” i ne dopušta im sudjelovanje na finalnim trkama i borbama?

               3.

               Treba li članke 18., 21. i 165. UFEU-a tumačiti na način da savez neke države članice sportaše amatere koji nemaju državljanstvo države članice nedopušteno diskriminira time što ih isključuje iz dodjele nacionalnih naslova odnosno uvrštavanja?


title: Predmet T-45/17: Presuda Općeg suda od 20. veljače 2018. – Kwang Yang Motor protiv EUIPO-a – Schmidt (CK1) („Žig Europske unije — Postupak povodom prigovora — Prijava verbalnog žiga Europske unije CK1 — Raniji figurativni žig Europske unije CK — Relativni razlog za odbijanje — Vjerojatnost dovođenja u zabludu — Članak 8. stavak 1. točka (b) Uredbe (EZ) br. 207/2009 (koji je postao članak 8. stavak 1. točka (b) Uredbe (EU) 2017/1001)”)

text:
               9.4.2018

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 123/18

         Presuda Općeg suda od 20. veljače 2018. – Kwang Yang Motor protiv EUIPO-a – Schmidt (CK1)
   (Predmet T-45/17) (1)

   ((„Žig Europske unije - Postupak povodom prigovora - Prijava verbalnog žiga Europske unije CK1 - Raniji figurativni žig Europske unije CK - Relativni razlog za odbijanje - Vjerojatnost dovođenja u zabludu - Članak 8. stavak 1. točka (b) Uredbe (EZ) br. 207/2009 (koji je postao članak 8. stavak 1. točka (b) Uredbe (EU) 2017/1001)”))
   (2018/C 123/24)
   Jezik postupka: engleski

      Stranke

      Tužitelj: Kwang Yang Motor Co., Ltd (Kaohsiung, Tajvan) (zastupnici: A. González Hähnlein i A. Kleinheyer, odvjetnici)

      Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (zastupnici: J. Crespo Carrillo i D. Walicka, agenti)

      Druga stranka u postupku pred žalbenim vijećem EUIPO-a, intervenijent u postupku pred Općim sudom: Udo Schmidt (Reken, Njemačka) (zastupnici: G. Rother i J. Vogtmeier, odvjetnici)

      Predmet

   Tužba podnesena protiv odluke drugog žalbenog vijeća EUIPO-a od 2. studenoga 2016. (predmet R 2193/2015-2) koja se odnosi na postupak povodom prigovora između U. Schmidta i društva Kwang Yang Motor.

      Izreka

               1.

               Tužba se odbija.

               2.

               Društvu Kwang Yang Motor Co., Ltd nalaže se snošenje troškova.

      (1)  SL C 78, 13. 3. 2017.


title: Predmet T-88/18: Tužba podnesena 19. veljače 2018. – Gruppo Armonie protiv EUIPO-a (ARMONIE)

text:
               16.4.2018

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 134/29

         Tužba podnesena 19. veljače 2018. – Gruppo Armonie protiv EUIPO-a (ARMONIE)
   (Predmet T-88/18)
   (2018/C 134/41)
   Jezik postupka: talijanski

      Stranke

      Tužitelj: Gruppo Armonie SpA (Casalgrande, Italija) (zastupnik: G. Medri, odvjetnik)

      Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO)

      Podaci o postupku pred EUIPO-om

      Predmetni sporni žig: verbalni žig Europske unije ARMONIE – prijava za registraciju br. 16 430 068

      Pobijana odluka: odluka petog žalbenog vijeća EUIPO-a od 15. prosinca 2017. u predmetu br. R 2063/2017-5

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

               —

               poništi pobijanu odluku.

      Tužbeni razlog

               —

               povreda članka 7. stavka 1. točke (b) i (c) Uredbe br. 2017/1001.


title: Predmet C-557/16: Presuda Suda (drugo vijeće) od 14. ožujka 2018. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Korkein hallinto-oikeus – Finska) – postupak koji je pokrenulo društvo Astellas Pharma GmbH (Zahtjev za prethodnu odluku — Direktiva 2001/83/EZ — Lijekovi za humanu primjenu — Članci 28. i 29. — Decentralizirani postupak odobrenja za stavljanje lijeka u promet — Članak 10. — Generički lijek — Razdoblje zaštite podataka o referentnom lijeku — Ovlast nadležnih tijela država članica sudionica da odrede trenutak od kojeg počinje teći razdoblje zaštite — Nadležnost sudova država članica sudionica za nadzor određivanja trenutka od kojeg počinje teći razdoblje zaštite — Djelotvorna sudska zaštita — Povelja Europske unije o temeljnim pravima — Članak 47.)

text:
               14.5.2018

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 166/13

         Presuda Suda (drugo vijeće) od 14. ožujka 2018. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Korkein hallinto-oikeus – Finska) – postupak koji je pokrenulo društvo Astellas Pharma GmbH
   (Predmet C-557/16) (1)

   ((Zahtjev za prethodnu odluku - Direktiva 2001/83/EZ - Lijekovi za humanu primjenu - Članci 28. i 29. - Decentralizirani postupak odobrenja za stavljanje lijeka u promet - Članak 10. - Generički lijek - Razdoblje zaštite podataka o referentnom lijeku - Ovlast nadležnih tijela država članica sudionica da odrede trenutak od kojeg počinje teći razdoblje zaštite - Nadležnost sudova država članica sudionica za nadzor određivanja trenutka od kojeg počinje teći razdoblje zaštite - Djelotvorna sudska zaštita - Povelja Europske unije o temeljnim pravima - Članak 47.))
   (2018/C 166/16)
   Jezik postupka: finski

      Sud koji je uputio zahtjev

   Korkein hallinto-oikeus

      Stranke glavnog postupka

   Astellas Pharma GmbH

      Uz sudjelovanje: Helm AG, Lääkealan turvallisuus- ja kehittämiskeskus (Fimea)

      Izreka

               1.

               Članak 28. i članak 29. stavak 1. Direktive 2001/83 Europskog parlamenta i Vijeća od 6. studenoga 2001. o zakoniku Zajednice o lijekovima za humanu primjenu, kako je izmijenjena Direktivom 2012/26/EU Europskog parlamenta i Vijeća od 25. listopada 2012., treba tumačiti na način da u okviru decentraliziranog postupka izdavanja odobrenja za stavljanje u promet generičkog lijeka nadležno tijelo države članice koja sudjeluje u tom postupku ne može jednostrano odrediti trenutak od kojeg počinje teći razdoblje zaštite podataka o referentnom lijeku prilikom donošenja, na temelju članka 28. stavka 5. te direktive, svoje odluke o stavljanju u promet navedenog generičkog lijeka u toj državi članici.

               2.

               Članak 10. Direktive 2001/83, kako je izmijenjena Direktivom 2012/26, u vezi s člankom 47. Povelje Europske unije o temeljnim pravima, treba tumačiti na način da je sud države članice koja sudjeluje u decentraliziranom postupku izdavanja odobrenja za stavljanje u promet, pred kojim je nositelj odobrenja za stavljanje u promet referentnog lijeka podnio tužbu protiv odluke nadležnog tijela te države članice o odobrenju za stavljanje u promet generičkog lijeka u toj državi članici, nadležan za nadzor određivanja trenutka od kojeg počinje teći razdoblje zaštite podataka o referentnom lijeku. Nasuprot tomu, taj sud nije nadležan za provjeru je li početno odobrenje za stavljanje u promet referentnog lijeka, koje je izdano u drugoj državi članici, izdano u skladu s tom direktivom.

      (1)  SL C 22, 23. 1. 2017.


title: Predmet T-202/18: Tužba podnesena 23. ožujka 2018. – Bruel protiv Europske komisije

text:
               14.5.2018

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 166/45

         Tužba podnesena 23. ožujka 2018. – Bruel protiv Europske komisije
   (Predmet T-202/18)
   (2018/C 166/57)
   Jezik postupka: francuski

      Stranke

      Tužitelj: Damien Bruel (Pariz, Francuska) (zastupnik: H. Hansen, odvjetnik)

      Tuženik: Europska komisija

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

               —

               proglasi ovu tužbu dopuštenom i osnovanom;

         i stoga:

               —

               poništi odluku od 18. siječnja 2018. naslovljenu „Odluka glavnog tajnika na temelju članka 4. pravila za provedbu Uredbe Vijeća (EZ) br. 1049/2001” zbog povrede članaka 4., 6. i 9. Uredbe br. 1049/2001, kao i članka 47. Povelje, članka 6. Europske konvencije za zaštitu ljudskih prava i općeg načela jednakosti oružja te obveze obrazlaganja;

         u svakom slučaju:

               —

               naloži tuženiku snošenje svih troškova;

               —

               prizna tužitelju sva druga prava, tražbine, razloge i tužbe.

      Tužbeni razlozi i glavni argumenti

   U prilog osnovanosti tužbe tužitelj ističe četiri tužbena razloga.

               1.

               Prvi tužbeni razlog, koji se temelji na povredi članaka 4. i 9. Uredbe (EZ) br. 1049/2001 Europskog parlamenta i Vijeća od 30. svibnja 2001. o javnom pristupu dokumentima Europskog parlamenta, Vijeća i Komisije (SL 2001., L 145, str. 43.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 1., svezak 16., str. 70).

               2.

               Drugi tužbeni razlog, koji se temelji na povredi članka 6. Uredbe br. 1049/2001.

               3.

               Treći tužbeni razlog, koji se temelji na povredi općeg načela jednakosti oružja kao i članka 47. Povelje Europske unije o temeljnim pravima i članka 6. Europske konvencije za zaštitu ljudskih prava.

               4.

               Četvrti tužbeni razlog, koji se temelji na povredi članka 4. stavka 6. Uredbe br. 1049/2001, načela proporcionalnosti i obveze obrazlaganja.


201805250691897372018/C 200/532212017TC20020180611HR01HRINFO_JUDICIAL20180424414111Predmet T-221/17: Presuda Općeg suda od 24. travnja 2018. – Mémora Servicios Funerarios protiv EUIPO-a – Chatenoud (MEMORAME) („Žig Europske unije — Postupak povodom prigovora — Prijava verbalnog žiga Europske unije MEMORAME — Raniji figurativni žig Europske unije mémora i raniji nacionalni verbalni žig MÉMORA — Relativni razlog za odbijanje — Vjerojatnost dovođenja u zabludu — Sličnost proizvoda i usluga — Članak 8. stavak 1. točka (b) Uredbe (EZ) br. 207/2009 (sada članak 8. stavak 1. točka (b) Uredbe (EU) 2017/1001)”)
 ---documentbreak--- C2002018HR4110120180424HR0053411411Presuda Općeg suda od 24. travnja 2018. – Mémora Servicios Funerarios protiv EUIPO-a – Chatenoud (MEMORAME)
   (Predmet T-221/17) (
         1
      )
   „(„Žig Europske unije — Postupak povodom prigovora — Prijava verbalnog žiga Europske unije MEMORAME — Raniji figurativni žig Europske unije mémora i raniji nacionalni verbalni žig MÉMORA — Relativni razlog za odbijanje — Vjerojatnost dovođenja u zabludu — Sličnost proizvoda i usluga — Članak 8. stavak 1. točka (b) Uredbe (EZ) br. 207/2009 (sada članak 8. stavak 1. točka (b) Uredbe (EU) 2017/1001)”)“2018/C 200/53Jezik postupka: španjolski
      Stranke

      Tužitelj: Mémora Servicios Funerarios SLU (Zaragoza, Španjolska) (zastupnici: C. Marí Aguilar i J. Gallego Jiménez, odvjetnici)

      Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (zastupnik: J. Crespo Carrillo, agent)

      Druga stranka u postupku pred žalbenim vijećem EUIPO-a: Georges Chatenoud (Thiviers, Francuska)

      Predmet

   Tužba podnesena protiv odluke četvrtog žalbenog vijeća EUIPO-a od 10. veljače 2017. (predmet R 1308/2016-4), koja se odnosi na postupak povodom prigovora između društva Mémora Servicios Funerarios i G. Chatenouda.

      Izreka

            1.

            Tužba se odbija.

            2.

            Društvu Mémora Servicios Funerarios SLU nalaže se snošenje troškova.

      (
         1
      )	SL C 239, 24. 7. 2017.


201805250031897132018/C 200/021912016CJC20020180611HR01HRINFO_JUDICIAL201804102211Predmet C-191/16: Presuda Suda (veliko vijeće) od 10. travnja 2018. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Landgericht Berlin – Njemačka) – Romano Pisciotti protiv Bundesrepublik Deutschland (Zahtjev za prethodnu odluku — Građanstvo Unije — Članci 18. i 21. UFEU-a — Izručenje u Sjedinjene Američke Države državljanina države članice koji je koristio svoje pravo na slobodno kretanje — Sporazum o izručenju između Europske unije i te treće države — Područje primjene prava Unije — Zabrana izručenja koja se primjenjuje samo na domaće državljane — Ograničenje slobodnog kretanja — Opravdanje koje se temelji na sprečavanju nekažnjivosti — Proporcionalnost — Informacija države članice čiji je građanin Unije državljanin)
 ---documentbreak--- C2002018HR210120180410HR00022121Presuda Suda (veliko vijeće) od 10. travnja 2018. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Landgericht Berlin – Njemačka) – Romano Pisciotti protiv Bundesrepublik Deutschland
   (Predmet C-191/16) (
         1
      )
   „(Zahtjev za prethodnu odluku — Građanstvo Unije — Članci 18. i 21. UFEU-a — Izručenje u Sjedinjene Američke Države državljanina države članice koji je koristio svoje pravo na slobodno kretanje — Sporazum o izručenju između Europske unije i te treće države — Područje primjene prava Unije — Zabrana izručenja koja se primjenjuje samo na domaće državljane — Ograničenje slobodnog kretanja — Opravdanje koje se temelji na sprečavanju nekažnjivosti — Proporcionalnost — Informacija države članice čiji je građanin Unije državljanin)“2018/C 200/02Jezik postupka: njemački
      Sud koji je uputio zahtjev

   Landgericht Berlin

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelj: Romano Pisciotti

      Tuženik: Bundesrepublik Deutschland

      Izreka

            1.

            Pravo Unije mora se tumačiti na način da područje primjene tog prava obuhvaća slučaj poput onoga o kojemu je riječ u glavnom postupku, u kojem je građanin Unije protiv kojeg je izdan zahtjev za izručenje u Sjedinjene Američke Države uhićen u državi članici koja nije država njegova državljanstva radi mogućeg izvršenja tog zahtjeva, ako je navedeni građanin koristio svoje pravo na slobodno kretanje u Europskoj uniji i ako je navedeni zahtjev za izručenje izdan u okviru Sporazuma o izručenju između Europske unije i Sjedinjenih Američkih Država od 25. lipnja 2003.

            2.

            U slučaju poput onog o kojem je riječ u glavnom postupku, u kojem je građanin Unije protiv kojeg je u okviru Sporazuma o izručenju između Europske unije i Sjedinjenih Američkih Država od 25. lipnja 2003. izdan zahtjev za izručenje u Sjedinjene Američke Države uhićen u državi članici koja nije država njegova državljanstva radi mogućeg izvršenja tog zahtjeva, članke 18. i 21. UFEU-a mora se tumačiti na način da im nije protivno to da država članica kojoj je podnesen zahtjev uspostavi na temelju ustavnopravne norme razliku između vlastitih državljana i državljana drugih država članica te da dopusti to izručenje, ali ne i izručenje vlastitih državljana, pod uvjetom da je nadležnim tijelima države članice čiji je taj građanin državljanin prethodno omogućila da zatraže njegovu predaju u okviru europskog uhidbenog naloga i da potonja država članica nije poduzela nikakvu mjeru u tom smislu.

      (
         1
      )	SL C 270, 25. 7. 2016.


201805250191897592018/C 200/146452016CJC20020180611HR01HRINFO_JUDICIAL20180419121211Predmet C-645/16: Presuda Suda (četvrto vijeće) od 19. travnja 2018. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Cour de cassation – Francuska) – Conseils et mise en relations (CMR) SARL protiv Demeures terre et tradition SARL (Zahtjev za prethodnu odluku — Samozaposleni trgovački zastupnici — Direktiva 86/653/EEZ — Pravo trgovačkog zastupnika na odštetu ili naknadu štete nakon raskida ugovora o trgovačkom zastupanju — Članak 17. — Isključenje prava na naknadu štete u slučaju raskida ugovora tijekom probnog razdoblja predviđenog u ugovoru)
 ---documentbreak--- C2002018HR1210120180419HR0014121121Presuda Suda (četvrto vijeće) od 19. travnja 2018. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Cour de cassation – Francuska) – Conseils et mise en relations (CMR) SARL protiv Demeures terre et tradition SARL
   (Predmet C-645/16) (
         1
      )
   „(Zahtjev za prethodnu odluku — Samozaposleni trgovački zastupnici — Direktiva 86/653/EEZ — Pravo trgovačkog zastupnika na odštetu ili naknadu štete nakon raskida ugovora o trgovačkom zastupanju — Članak 17. — Isključenje prava na naknadu štete u slučaju raskida ugovora tijekom probnog razdoblja predviđenog u ugovoru)“2018/C 200/14Jezik postupka: francuski
      Sud koji je uputio zahtjev

   Cour de cassation

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelj: Conseils et mise en relations (CMR) SARL

      Tuženik: Demeures terre et tradition SARL

      Izreka

   Članak 17. Direktive Vijeća 86/653/EEZ od 18. prosinca 1986. o usklađivanju prava država članica u vezi samozaposlenih trgovačkih zastupnika treba tumačiti na način da se sustavi odštete i naknade štete koje stavci 2. i 3. tog članka predviđaju u slučaju raskida ugovora o trgovačkom zastupanju primjenjuju kad do tog raskida dođe tijekom probnog razdoblja koje taj ugovor predviđa.
   (
         1
      )	SL C 70, 6. 3. 2017.


201805250271897472018/C 200/032582016CJC20020180611HR01HRINFO_JUDICIAL201804123311Predmet C-258/16: Presuda Suda (treće vijeće) od 12. travnja 2018. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Korkein oikeus – Finska) – Finnair Oyj protiv Keskinäinen Vakuutusyhtiö Fennia (Zahtjev za prethodnu odluku — Zračni prijevoz — Montrealska konvencija — Članak 31. — Odgovornost zračnih prijevoznika za predanu prtljagu — Zahtjevi glede oblika i sadržaja pisane pritužbe upućene zračnom prijevozniku — Pritužba podnesena elektroničkim putem i registrirana u informacijskom sustavu zračnog prijevoznika — Pritužba koju je zastupnik zračnog prijevoznika podnio u ime osobe koja ima pravo na isporuku)
 ---documentbreak--- C2002018HR310120180412HR00033131Presuda Suda (treće vijeće) od 12. travnja 2018. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Korkein oikeus – Finska) – Finnair Oyj protiv Keskinäinen Vakuutusyhtiö Fennia
   (Predmet C-258/16) (
         1
      )
   „(Zahtjev za prethodnu odluku — Zračni prijevoz — Montrealska konvencija — Članak 31. — Odgovornost zračnih prijevoznika za predanu prtljagu — Zahtjevi glede oblika i sadržaja pisane pritužbe upućene zračnom prijevozniku — Pritužba podnesena elektroničkim putem i registrirana u informacijskom sustavu zračnog prijevoznika — Pritužba koju je zastupnik zračnog prijevoznika podnio u ime osobe koja ima pravo na isporuku)“2018/C 200/03Jezik postupka: finski
      Sud koji je uputio zahtjev

   Korkein oikeus

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelj: Finnair Oyj

      Tuženik: Keskinäinen Vakuutusyhtiö Fennia

      Izreka

            1.

            Članak 31. stavak 4. Konvencije o ujednačavanju određenih pravila za međunarodni zračni prijevoz, zaključene u Montrealu 28. svibnja 1999. i odobrene u ime Europske zajednice Odlukom Vijeća 2001/539/EZ od 5. travnja 2001., treba tumačiti na način da u rokovima iz stavka 2. tog članka pritužba treba biti predana pisanim putem, u skladu sa stavkom 3. tog članka, pod prijetnjom nedopuštenosti svake vrste tužbe protiv prijevoznika.

            2.

            Pritužba poput one o kojoj je riječ u glavnom postupku, registrirana u informacijskom sustavu zračnog prijevoznika, udovoljava zahtjevu pisanog oblika, predviđenom člankom 31. stavkom 3. Konvencije o ujednačavanju određenih pravila za međunarodni zračni prijevoz, zaključene u Montrealu 28. svibnja 1999.

            3.

            Članak 31. stavke 2. i 3. Konvencije o ujednačavanju određenih pravila za međunarodni zračni prijevoz, zaključene u Montrealu 28. svibnja 1999., treba tumačiti na način da mu se ne protivi smatranje zahtjeva pisanog oblika ispunjenim u slučaju kad zastupnik zračnog prijevoznika prijavu štete, uz znanje putnika, pisano unese u informacijski sustav tog prijevoznika, bilo na papiru bilo elektronički, ako taj putnik može provjeriti točnost teksta pritužbe, kako je sastavljena u pisanom obliku i unesena u taj sustav, te je prema potrebi izmijeniti i dopuniti odnosno čak zamijeniti prije isteka roka predviđenog člankom 31. stavkom 2. te konvencije.

            4.

            Članak 31. Konvencije o ujednačavanju određenih pravila za međunarodni zračni prijevoz, zaključene u Montrealu 28. svibnja 1999., treba tumačiti na način da ne postavlja dodatne materijalne zahtjeve za pritužbu, uz onaj da tog zračnog prijevoznika treba upoznati s nastalom štetom.

      (
         1
      )	SL C 260, str. 18. 7. 2016.


201805250511897052018/C 200/402882016TC20020180611HR01HRINFO_JUDICIAL20180426323322Predmet T-288/16: Presuda Općeg suda od 26. travnja 2018. – Convivo protiv EUIPO-a – Porcesadora Nacional de Alimentos (M’Cooky) („Žig Europske unije — Postupak povodom prigovora — Međunarodna registracija u kojoj je naznačena Europska unija — Verbalni žig M’Cooky — Raniji nacionalni fiurativni žig MR.COOK — Relativni razlog za odbijanje — Članak 8. stavak 1. točka (b) Uredbe br. 207/2009 (koji je postao članak 8. stavak 1. točka (b) Uredbe 2017/1001) — Vjerojatnost dovođenja u zabludu”)
 ---documentbreak--- C2002018HR3220120180426HR0040322332Presuda Općeg suda od 26. travnja 2018. – Convivo protiv EUIPO-a – Porcesadora Nacional de Alimentos (M’Cooky)
   (Predmet T-288/16) (
         1
      )
   „(„Žig Europske unije — Postupak povodom prigovora — Međunarodna registracija u kojoj je naznačena Europska unija — Verbalni žig M’Cooky — Raniji nacionalni fiurativni žig MR.COOK — Relativni razlog za odbijanje — Članak 8. stavak 1. točka (b) Uredbe br. 207/2009 (koji je postao članak 8. stavak 1. točka (b) Uredbe 2017/1001) — Vjerojatnost dovođenja u zabludu”)“2018/C 200/40Jezik postupka: engleski
      Stranke

      Tužitelj: Convivo GmbH (Beč, Austrija) (zastupnik: C. Düchs, odvjetnik)

      Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (zastupnici: L. Rampini i D. Walicka, agenti)

      Druga stranka u postupku pred žalbenim vijećem EUIPO-a: Porcesadora Nacional de Alimentos C.A. Pronaca (Quito, Ekvador)

      Predmet

   Tužba podnesena protiv odluke drugog žalbenog vijeća EUIPO-a od 7. ožujka 2016. (predmet R 1039/2015-2), koja se odnosi na postupak povodom prigovora između društava Porcesadora Nacional de Alimentos C. A. Pronaca i Convivo.

      Izreka

            1.

            Tužba se odbija.

            2.

            Društvo Convivo GmbH snosit će vlastite troškove, kao i troškove Ureda Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO).

      (
         1
      )	SL C 260, 18. 7. 2016.


201805250181897442018/C 200/1582017CJC20020180611HR01HRINFO_JUDICIAL20180412121322Predmet C-8/17: Presuda Suda (sedmo vijeće) od 12. travnja 2018. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Supremo Tribunal de Justiça – Portugal) – Biosafe – Indústria de Reciclagens SA protiv Flexipiso – Pavimentos SA (Zahtjev za prethodnu odluku — Porez na dodanu vrijednost (PDV) — Direktiva 2006/112/EZ — Članci 63., 167., 168., 178. do 180., 182. i 219. — Načelo porezne neutralnosti — Pravo na odbitak PDV-a — Rok predviđen nacionalnim zakonodavstvom za izvršavanje tog prava — Odbitak dodatnog PDV-a plaćenog državi i koji je bio predmet dokumenata kojima se ispravljaju prvotni računi nakon naknadne naplate poreza — Dan od kojega rok počinje teći)
 ---documentbreak--- C2002018HR1220120180412HR0015122132Presuda Suda (sedmo vijeće) od 12. travnja 2018. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Supremo Tribunal de Justiça – Portugal) – Biosafe – Indústria de Reciclagens SA protiv Flexipiso – Pavimentos SA
   (Predmet C-8/17) (
         1
      )
   „(Zahtjev za prethodnu odluku — Porez na dodanu vrijednost (PDV) — Direktiva 2006/112/EZ — Članci 63., 167., 168., 178. do 180., 182. i 219. — Načelo porezne neutralnosti — Pravo na odbitak PDV-a — Rok predviđen nacionalnim zakonodavstvom za izvršavanje tog prava — Odbitak dodatnog PDV-a plaćenog državi i koji je bio predmet dokumenata kojima se ispravljaju prvotni računi nakon naknadne naplate poreza — Dan od kojega rok počinje teći)“2018/C 200/15Jezik postupka: portugalski
      Sud koji je uputio zahtjev

   Supremo Tribunal de Justiça

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelj: Biosafe – Indústria de Reciclagens SA

      Tuženik: Flexipiso – Pavimentos SA

      Izreka

   Članke 63., 167., 168., 178. do 180., 182. i 219. Direktive Vijeća 2006/112/EZ od 28. studenoga 2006. o zajedničkom sustavu poreza na dodanu vrijednost kao i načelo porezne neutralnosti treba tumačiti na način da im se protivi propis države članice na temelju kojeg se – u okolnostima kao što su one iz glavnog postupka, u kojima je nakon naknadne naplate poreza državi plaćen dodatni porez na dodanu vrijednost (PDV) te je isti bio predmet dokumenata kojima se ispravljaju prvotni računi više godina nakon isporuke predmetne robe – uskraćuje pravo na odbitak PDV-a zato što je rok predviđen tim propisom za izvršavanje tog prava počeo teći od izdavanja prvotnih računa te je u međuvremenu istekao.
   (
         1
      )	SL C 95, str. 27. 3. 2017.


201805250071897482018/C 200/043162016CJC20020180611HR01HRINFO_JUDICIAL201804174521Spojeni predmeti C-316/16 i C-424/16: Presuda Suda (veliko vijeće) od 17. travnja 2018. (zahtjevi za prethodnu odluku koje su uputili Verwaltungsgerichtshof Baden-Württemberg, Supreme Court of the United Kingdom – Njemačka, Ujedinjena Kraljevina) – B protiv Land Baden-Württemberg (C-316/16), Secretary of State for the Home Department protiv Franca Vomera (C-424/16) (Zahtjev za prethodnu odluku — Građanstvo Europske unije — Pravo na slobodno kretanje i boravak na području država članica — Direktiva 2004/38/EZ — Članak 28. stavak 3. točka (a) — Pojačana zaštita od protjerivanja — Uvjeti — Pravo na stalni boravak — Boravak u državi članici domaćinu tijekom deset godina koje prethode odluci o protjerivanju s područja predmetne države članice — Razdoblje izdržavanja kazne zatvora — Posljedice kontinuiteta boravka od deset godina — Odnos s ukupnim ocjenjivanjem integracijske veze — Trenutak u kojem se provodi navedeno ocjenjivanje i kriteriji koje pritom treba uzeti u obzir)
 ---documentbreak--- C2002018HR410120180417HR00044152Presuda Suda (veliko vijeće) od 17. travnja 2018. (zahtjevi za prethodnu odluku koje su uputili Verwaltungsgerichtshof Baden-Württemberg, Supreme Court of the United Kingdom – Njemačka, Ujedinjena Kraljevina) – B protiv Land Baden-Württemberg (C-316/16), Secretary of State for the Home Department protiv Franca Vomera (C-424/16)
   (Spojeni predmeti C-316/16 i C-424/16) (
         1
      )
   „(Zahtjev za prethodnu odluku — Građanstvo Europske unije — Pravo na slobodno kretanje i boravak na području država članica — Direktiva 2004/38/EZ — Članak 28. stavak 3. točka (a) — Pojačana zaštita od protjerivanja — Uvjeti — Pravo na stalni boravak — Boravak u državi članici domaćinu tijekom deset godina koje prethode odluci o protjerivanju s područja predmetne države članice — Razdoblje izdržavanja kazne zatvora — Posljedice kontinuiteta boravka od deset godina — Odnos s ukupnim ocjenjivanjem integracijske veze — Trenutak u kojem se provodi navedeno ocjenjivanje i kriteriji koje pritom treba uzeti u obzir)“2018/C 200/04Jezici postupka: njemački i engleski
      Sudovi koji su uputili zahtjev

   Verwaltungsgerichtshof Baden-Württemberg, Supreme Court of the United Kingdom

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelj: B (C-316/16), Secretary of State for the Home Department (C-424/16)

      Tuženici: Land Baden-Württemberg (C-316/16), Franco Vomero (C-424/16)

      Izreka

            1.

            Članak 28. stavak 3. točku (a) Direktive 2004/38/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 29. travnja 2004. o pravu građana Unije i članova njihovih obitelji slobodno se kretati i boraviti na državnom području država članica, o izmjeni Uredbe (EEZ) br. 1612/68 i stavljanju izvan snage direktiva 64/221/EEZ, 68/360/EEZ, 72/194/EEZ, 73/148/EEZ, 75/34/EEZ, 75/35/EEZ, 90/364/EEZ, 90/365/EEZ i 93/96/EEZ treba tumačiti na način da je ostvarivanje zaštite od protjerivanja s državnog područja predviđene u navedenoj odredbi uvjetovano time da dotična osoba ima pravo na stalni boravak u smislu članka 16. i članka 28. stavka 2. te direktive.

            2.

            Članak 28. stavak 3. točku (a) Direktive 2004/38 treba tumačiti na način da u slučaju građanina Unije koji je na izdržavanju kazne oduzimanja slobode i protiv kojeg je donesena odluka o protjerivanju, uvjet da je „boravio u državi članici domaćinu tijekom prethodnih deset godina” određen tom odredbom može biti ispunjen ako ukupno ocjenjivanje situacije dotične osobe kojim se u obzir uzimaju sve relevantne okolnosti dovede do zaključka da, unatoč tom oduzimanju slobode, integracijske veze koje dotičnu osobu povezuju s državom članicom domaćinom nisu bile prekinute. U te okolnosti potpadaju osobito jačina integracijskih veza uspostavljenih s državom članicom domaćinom prije nego što je dotičnoj osobi oduzeta sloboda, narav kaznenog djela koje opravdava razdoblje oduzimanja slobode na koje je osuđen i okolnosti u kojima je ono počinjeno te ponašanje dotične osobe tijekom razdoblja oduzimanja slobode.

            3.

            Članak 28. stavak 3. točku (a) Direktive 2004/38 treba tumačiti na način da pitanje ispunjava li osoba uvjet „borav[ka] u državi članici domaćinu tijekom prethodnih deset godina”, u smislu navedene odredbe, treba ocjenjivati na datum kada je donesena prva odluka o protjerivanju.

      (
         1
      )	SL C 343, 19. 9. 2016.

      SL C 350, 26. 9. 2016.


201805250141897552018/C 200/16132017CJC20020180611HR01HRINFO_JUDICIAL20180412131311Predmet C-13/17: Presuda Suda (šesto vijeće) od 12. travnja 2018. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Conseil d'État – Francuska) – Fédération des entreprises de la beauté protiv Ministre des Affaires sociales, de la Santé et des Droits des femmes, Ministre de l’Éducation nationale, de l’Enseignement supérieur et de la Recherche, Ministre de l'Économie et des Finances, ranije Ministre de l'Économie, de l'Industrie et du Numérique (Zahtjev za prethodnu odluku — Usklađivanje zakonodavstava — Kozmetički proizvodi — Uredba (EZ) br. 1223/2009 — Članak 10. stavak 2. — Procjena sigurnosti kozmetičkog proizvoda — Osposobljenost tog ocjenjivača — Priznavanje jednakovrijednosti osposobljenosti — Discipline slične farmaciji, toksikologiji ili medicini — Diskrecijska ovlast država članica)
 ---documentbreak--- C2002018HR1310120180412HR0016131131Presuda Suda (šesto vijeće) od 12. travnja 2018. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Conseil d'État – Francuska) – Fédération des entreprises de la beauté protiv Ministre des Affaires sociales, de la Santé et des Droits des femmes, Ministre de l’Éducation nationale, de l’Enseignement supérieur et de la Recherche, Ministre de l'Économie et des Finances, ranije Ministre de l'Économie, de l'Industrie et du Numérique
   (Predmet C-13/17) (
         1
      )
   „(Zahtjev za prethodnu odluku — Usklađivanje zakonodavstava — Kozmetički proizvodi — Uredba (EZ) br. 1223/2009 — Članak 10. stavak 2. — Procjena sigurnosti kozmetičkog proizvoda — Osposobljenost tog ocjenjivača — Priznavanje jednakovrijednosti osposobljenosti — Discipline slične farmaciji, toksikologiji ili medicini — Diskrecijska ovlast država članica)“2018/C 200/16Jezik postupka: francuski
      Sud koji je uputio zahtjev

   Conseil d'État

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelj: Fédération des entreprises de la beauté

      Tuženici: Ministre des Affaires sociales, de la Santé et des Droits des femmes, Ministre de l’Éducation nationale, de l’Enseignement supérieur et de la Recherche, Ministre de l'Économie et des Finances, ranije Ministre de l'Économie, de l'Industrie et du Numérique

      Izreka

            1.

            Članak 10. stavak 2. Uredbe (EZ) br. 1223/2009 Europskog parlamenta i Vijeća od 30. studenoga 2009. o kozmetičkim proizvodima treba tumačiti na način da se priznavanje jednakovrijednosti osposobljenosti iz te odredbe može odnositi na priznavanje osposobljenosti drukčijih od onih stečenih u trećim zemljama.

            2.

            Članak 10. stavak 2. Uredbe br. 1223/2009 treba tumačiti na način da svakoj državi članici dodjeljuje nadležnost za određivanje disciplina koje se mogu smatrati „sličnima” farmaciji, toksikologiji ili medicini i razina osposobljenosti kojima se ispunjavaju uvjeti iz navedene uredbe, pod uvjetom da poštuje ciljeve utvrđene navedenom uredbom koji se sastoje od toga da se osobito jamči da ocjenjivač sigurnosti kozmetičkih proizvoda posjeduje osposobljenost koja mu omogućava osiguravanje visoke razine zaštite zdravlja ljudi.

      (
         1
      )	SL C 95, str. 27. 3. 2017.


201805250161897562018/C 200/271242018CJC20020180611HR01HRINFO_JUDICIAL20180215212221Predmet C-124/18 P: Žalba koju je 15. veljače 2018. podnio Red Bull GmbH protiv presude Općeg suda (drugo vijeće) od 30. studenoga 2017. u spojenim predmetima T-101/15 i T-102/15: Red Bull GmbH protiv Ureda Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO)
 ---documentbreak--- C2002018HR2110120180215HR0027211222Žalba koju je 15. veljače 2018. podnio Red Bull GmbH protiv presude Općeg suda (drugo vijeće) od 30. studenoga 2017. u spojenim predmetima T-101/15 i T-102/15: Red Bull GmbH protiv Ureda Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO)
   (Predmet C-124/18 P)2018/C 200/27Jezik postupka: engleski
      Stranke

      Žalitelj: Red Bull GmbH (zastupnik: A. Renck, Rechtsanwalt, S. Petivlasova, abogada)

      Druge stranke u postupku: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO), Marques i Optimum Mark sp. z o.o.

      Žalbeni zahtjev

   Žalitelj od Suda zahtijeva da:

            —

            ukine pobijanu odluku od 30. studenoga 2017. u spojenim predmetima T-101/15 i T-102/15,

            —

            poništi odluke prvog žalbenog vijeća tuženika od 2. prosinca 2014. u predmetima R 2037/2013-1 i R 2036/2013-1 i

            —

            naloži tuženiku snošenje troškova postupka.

      Žalbeni razlozi i glavni argumenti

   U svojem prvom žalbenom razlogu žalitelj ističe da su tumačenjem Općeg suda članka 7. stavka 1. točke (a) i članka 4. Uredbe 2017/1001 (
         1
      ), u kontekstu žigova koji se sastoje od kombinacije boja, povrijeđena načela jednakog postupanja i proporcionalnosti. Opći je sud neosnovano naložio novi i neproporcionalni uvjet za grafički prikaz žigova koji se sastoje od kombinacije boja, koji se temelji na pogrešnoj pretpostavci da su takvi žigovi inherentno manje precizne naravi. Kao prvo, ta je pretpostavka bez pravne osnove i ne odgovara niti jednom od ciljeva koji su određeni u zakonodavstvu te je njezin učinak taj da se nezakonito i neproporcionalno diskriminiraju žigovi koji se sastoje od kombinacije boja u odnosu na druge vrste žigova, kao što su žigovi koji se sastoje od jedne boje, verbalni žigovi, figurativni žigovi i drugi. Kao drugo, kriterij naveden u pobijanoj odluci u suprotnosti je s naravi žigova koji se sastoje od kombinacije boja kao takve, koji nisu, kao što je to ovaj sud jasno prihvatio u presudi Libertel (
         2
      ), prostorno ograničeni. Pobijanom se odlukom žigovi koji se sastoje od kombinacije boja kao takve ograničavaju u stvari na figurativne, pozicijske ili žigove uzorka u boji. Kao treće, pobijana odluka može potencijalno dovesti do toga da 85 % žigova koji se sastoje od kombinacije boja upisanih u registar tuženika, koji su iste vrste kao i osporavani žigovi, postanu ništavi.
   U svojem drugom žalbenom razlogu žalitelj ističe da je Opći sud prekršio članak 7. stavak 1. točku (a) i članak 4. Uredbe 2017/1001 pogrešnim i nedopustivim tumačenjem presude Heidelberger Bauchemie (
         3
      ), time što je naložio tri kumulativna uvjeta za grafički prikaz žigova koji se sastoje od kombinacije boja, i to (i) prikaz preciznih nijansi predmetnih boja, (ii) prikaz omjera predmetnih boja i (iii) prikaz prostornog rasporeda boja. Ti uvjeti nisu bili bitni za donošenje te odluke te imaju neproporcionalno strog učinak isključivo u odnosu na kategoriju ili razred žigova ili znakova koji sadržavaju kombinaciju boja ili kategoriju ili razred znakova koji se sastoje od boje kao takve. Nadalje, treći i novo naloženi kumulativni uvjet opravdan je navodnom „ograničenom inherentnom sposobnošću boja da odraze precizno značenje”. Međutim, potonji se uvjet do sada ocjenjivao u okviru uvjeta razlikovnog karaktera u okviru registracije žiga, a ne na temelju uvjeta grafičkog prikaza, što znači da od samog početka dovodi do ništavosti registracije, a da pritom ne postoji mogućnost dokazivanja stečenog razlikovnog karaktera ili da se ona na drugi način ona ispravi. Pobijanom odlukom također je prekršen članak 4. Uredbe 2017/1001 time što se traži „izričit” opis za odnosnu vrstu žigova i time što se nezakonito ograničava stvarna definicija takvih žigova samo na one koje imaju prostorni (ili drugim riječima figurativni) raspored koji odgovara navodnoj stvarnoj naknadnoj uporabi žiga.
   U svojem trećem žalbenom razlogu žalitelj ističe da je Opći sud povrijedio načelo zaštite legitimnih očekivanja time što u svojoj odluci nije ocijenio niti uzeo u obzir da je prvi osporavani žig registriran prije donošenja presude Heidelberger Bauchemie i stoga zanemario moguću primjenu načela koje je Sud uspostavio u presudama Lambretta (
         4
      ) i Cactus (
         5
      ). To je načelo također povrijedio time što nije proveo sveobuhvatnu ocjenu dopuštenih i dostupnih izvora, primjenjivih pravila i odredbi, sudske prakse Europske unije i tuženikovih Smjernica kako bi utvrdio mogu li sve relevantne okolnosti predmetnog slučaja dovesti do zaključka da je tuženik dao žalitelju precizna, bezuvjetna i podudarna jamstva, kojima se žalitelj rukovodio i ispunio njihove zahtjeve, što je dovelo do nastanka valjanih žaliteljevih legitimnih očekivanja.
   U svojem četvrtom žalbenom razlogu žalitelj ističe da je Opći sud povrijedio načelo proporcionalnosti time što nije razmotrio neproporcionalnost brisanja obaju osporenih žigova u iznimnim okolnostima predmetnog slučaja. Posebno, Opći sud nije razmotrio činjenicu da su se ciljevi preciznosti, jasnoće i pravne sigurnosti mogli legitimno postići da je žalitelj bio pozvan i da mu se omogućilo da pojasni opis oba žiga, tako da ostanu i dalje upisani u registar, umjesto da se oba izbrišu iz registra.
   U svojem petom žalbenom razlogu žalitelj ističe da je Opći sud prekršio svoj Poslovnik time što je nepravilno primijenio članak 134. stavak 1. Poslovnika i naložio žalitelju snošenje troškova postupka. Iznimne okolnosti predmetnog slučaja i načelo pravičnosti zahtijevaju, u skladu s člankom 135. stavkom 1. Poslovnika, da se žalitelju ne naloži snošenje troškova postupka (već da se tuženiku naloži snošenje troškova).
   (
         1
      )	Uredba (EU) 2017/1001 Europskog parlamenta i Vijeća od 14. lipnja 2017. o žigu Europske unije (SL 2017., L 154, str. 1.)
   (
         2
      )	Presuda od 6. svibnja 2003., Libertel, C-104/01, EU:C:2003:244
   (
         3
      )	Presuda od 24. lipnja 2004.., Heidelberger Bauchemie, C-49/02, EU:C:2004:384
   (
         4
      )	Presuda od 16. veljače 2017., Brandconcern BV/EUIPO i Scooters India (Lambretta), C-577/14 P, EU:C:2017:122
   (
         5
      )	Presuda od 11. listopada 2017., EUIPO/Cactus SA (Cactus), C-501/15 P, EU:C:2017:750


201805250101897532018/C 200/053202016CJC20020180611HR01HRINFO_JUDICIAL201804105511Predmet C-320/16: Presuda Suda (veliko vijeće) od 10. travnja 2018. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Tribunal de grande instance de Lille – Francuska) – kazneni postupak protiv Uber France SAS (Zahtjev za prethodnu odluku — Usluge na području prijevoza — Direktiva 2006/123/EZ — Usluge na unutarnjem tržištu — Direktiva 98/34/EZ — Usluge informacijskog društva — Propis o uslugama informacijskog društva — Pojam — Usluga posredovanja koja putem aplikacije za pametni telefon omogućuje povezivanje uz naknadu vozača koji se prijevozom ne bave profesionalno i koriste se vlastitim vozilom i osoba koje traže gradski prijevoz — Kaznenopravne sankcije)
 ---documentbreak--- C2002018HR510120180410HR00055151Presuda Suda (veliko vijeće) od 10. travnja 2018. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Tribunal de grande instance de Lille – Francuska) – kazneni postupak protiv Uber France SAS
   (Predmet C-320/16) (
         1
      )
   „(Zahtjev za prethodnu odluku — Usluge na području prijevoza — Direktiva 2006/123/EZ — Usluge na unutarnjem tržištu — Direktiva 98/34/EZ — Usluge informacijskog društva — Propis o uslugama informacijskog društva — Pojam — Usluga posredovanja koja putem aplikacije za pametni telefon omogućuje povezivanje uz naknadu vozača koji se prijevozom ne bave profesionalno i koriste se vlastitim vozilom i osoba koje traže gradski prijevoz — Kaznenopravne sankcije)“2018/C 200/05Jezik postupka: francuski
      Sud koji je uputio zahtjev

   Tribunal de grande instance de Lille

      Stranka glavnog kaznenog postupka

   Uber France SAS,
   uz sudjelovanje: Nabila Bensalema

      Izreka

   Članak 1. Direktive 98/34/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 22. lipnja 1998. o utvrđivanju postupka osiguravanja informacija u području tehničkih normi i propisa, kako je izmijenjena Direktivom 98/48/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 20. srpnja 1998., i članak 2. stavak 2. točku (d) Direktive 2006/123/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 12. prosinca 2006. o uslugama na unutarnjem tržištu treba tumačiti na način da se nacionalni propis – kojim se kaznenopravno sankcionira organiziranje sustava povezivanja klijenata i osoba koje bez ovlaštenja pružaju usluge cestovnog prijevoza osoba uz naknadu pomoću vozila s manje od deset mjesta – odnosi na „uslugu u području prijevoza” jer se primjenjuje na uslugu posredovanja koja se pruža putem aplikacije za pametni telefon i koja je sastavni dio sveobuhvatne usluge čiji je glavni element usluga prijevoza. Takva usluga isključena je iz područja primjene tih direktiva.
   (
         1
      )	SL C 296, 16. 8. 2016.


201805250441897012018/C 200/542972017TC20020180611HR01HRINFO_JUDICIAL20180424424211Predmet T-297/17: Presuda Općeg suda od 24. travnja 2018. – VSM protiv EUIPO-a (WE KNOW ABRASIVES) („Žig Europske unije — Prijava verbalnog žiga Europske unije WE KNOW ABRASIVES — Žig koji se sastoji od reklamnog slogana — Nadležnost žalbenog vijeća u slučaju žalbe ograničene na dio usluga obuhvaćenih prijavom za registraciju — Članak 64. stavak 1. Uredbe (EZ) br. 207/2009 [sada članak 71. stavak 1. Uredbe (EU) 2017/1001] — Apsolutni razlog za odbijanje — Nepostojanje razlikovnog karaktera — Članak 7. stavak 1. točka (b) Uredbe br. 207/2009 (sada članak 7. stavak 1. točka (b) Uredbe 2017/100”)
 ---documentbreak--- C2002018HR4210120180424HR0054421421Presuda Općeg suda od 24. travnja 2018. – VSM protiv EUIPO-a (WE KNOW ABRASIVES)
   (Predmet T-297/17) (
         1
      )
   „(„Žig Europske unije — Prijava verbalnog žiga Europske unije WE KNOW ABRASIVES — Žig koji se sastoji od reklamnog slogana — Nadležnost žalbenog vijeća u slučaju žalbe ograničene na dio usluga obuhvaćenih prijavom za registraciju — Članak 64. stavak 1. Uredbe (EZ) br. 207/2009 [sada članak 71. stavak 1. Uredbe (EU) 2017/1001] — Apsolutni razlog za odbijanje — Nepostojanje razlikovnog karaktera — Članak 7. stavak 1. točka (b) Uredbe br. 207/2009 (sada članak 7. stavak 1. točka (b) Uredbe 2017/100”)“2018/C 200/54Jezik postupka: njemački
      Stranke

      Tužitelj: VSM.Vereinigte Schmirgel- und Maschinen-Fabriken AG (Hannover, Njemačka) (zastupnik: M. Horak, odvjetnik)

      Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (zastupnici: W. Schramek i A. Söder, agenti)

      Predmet

   Tužba podnesena protiv odluke četvrtog žalbenog vijeća EUIPO-a od 6. ožujka 2017. (predmet R 1595/2016-4) koja se odnosi na prijavu za registraciju verbalnog znaka WE KNOW ABRASIVES kao žiga Europske unije.

      Izreka

            1.

            Odluka četvrtog žalbenog vijeća Ureda Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO) od 6. ožujka 2017. (predmet R 1595/2016-4) poništava se u mjeri u kojoj se njome odbija registracija verbalnog znaka WE KNOW ABRASIVES za usluge iz razreda 35. koje odgovaraju sljedećem opisu: „Oglašavanje i reklamiranje; vođenje komercijalnih poslova; uredski poslovi; veleprodaja metalnih proizvoda za izgradnju; komercijalna administracija”.

            2.

            Preostali dio tužbenog zahtjeva društva VSM.Vereinigte Schmirgel- und Maschinen-Fabriken AG se odbija.

            3.

            Društvo VSM.Vereinigte Schmirgel- und Maschinen-Fabriken i EUIPO snosit će vlastite troškove.

      (
         1
      )	SL C 231, 17. 7. 2017.


201805250601897322018/C 200/413122016TC20020180611HR01HRINFO_JUDICIAL20180425333311Predmet T-312/16: Presuda Općeg suda od 25. travnja 2018. – Walfood protiv EUIPO-a – Romanov Holding (CHATKA) („Žig Europske unije — Postupak povodom prigovora — Međunarodna registracija u kojoj je naznačena Europska unija — Verbalni žig CHATKA — Raniji međunarodni figurativni žig CHATKA — Relativni razlog za odbijanje — Članak 8. stavak 1. točka (b) Uredbe (EZ) br. 207/2009 (koji je postao članak 8. stavak 1. točka (b) Uredbe (EU) 2017/1001) — Stvarna uporaba ranijeg žiga — Članak 42. stavci 2. i 3. Uredbe br. 207/2009 (koji je postao članak 47. stavci 2. i 3. Uredbe 2017/1001)”)
 ---documentbreak--- C2002018HR3310120180425HR0041331331Presuda Općeg suda od 25. travnja 2018. – Walfood protiv EUIPO-a – Romanov Holding (CHATKA)
   (Predmet T-312/16) (
         1
      )
   „(„Žig Europske unije — Postupak povodom prigovora — Međunarodna registracija u kojoj je naznačena Europska unija — Verbalni žig CHATKA — Raniji međunarodni figurativni žig CHATKA — Relativni razlog za odbijanje — Članak 8. stavak 1. točka (b) Uredbe (EZ) br. 207/2009 (koji je postao članak 8. stavak 1. točka (b) Uredbe (EU) 2017/1001) — Stvarna uporaba ranijeg žiga — Članak 42. stavci 2. i 3. Uredbe br. 207/2009 (koji je postao članak 47. stavci 2. i 3. Uredbe 2017/1001)”)“2018/C 200/41Jezik postupka: engleski
      Stranke

      Tužitelj: Walfood SA (Luxembourg, Luksemburg) (zastupnik: E. Cornu, odvjetnik)

      Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (zastupnik: J. Crespo Carrillo, agent)

      Druga stranka u postupku pred žalbenim vijećem EUIPO-a, intervenijent u postupku pred Općim sudom: Romanov Holding, SL (La Moraleja, Španjolska) (zastupnici: S. García Cabezas i R. Fernández Iglesias, odvjetnici)

      Predmet

   Tužba podnesena protiv odluke petog žalbenog vijeća EUIPO-a od 21. ožujka 2016. (predmet R 2780/8014-5), koja se odnosi na postupak povodom prigovora između društava Romanov Holding i Walfood.

      Izreka

            1.

            Tužba se odbija.

            2.

            Društvu Walfood SA nalaže se snošenje troškova.

      (
         1
      )	SL C 305, 22. 8. 2016.


201805250211897262018/C 200/292082018CJC20020180611HR01HRINFO_JUDICIAL20180323232421Predmet C-208/18: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 23. ožujka 2018. uputio Nejvyšší soud České republiky (Češka Republika) – Jana Petruchová protiv FIBO Group Holdings Ltd
 ---documentbreak--- C2002018HR2310120180323HR0029231242Zahtjev za prethodnu odluku koji je 23. ožujka 2018. uputio Nejvyšší soud České republiky (Češka Republika) – Jana Petruchová protiv FIBO Group Holdings Ltd
   (Predmet C-208/18)2018/C 200/29Jezik postupka: češki
      Sud koji je uputio zahtjev

   Nejvyšší soud České republiky

      Stranke glavnog postupka

      Tužiteljica: Jana Petruchová

      Tuženik: FIBO Group Holdings Ltd

      Prethodno pitanje

   Treba li članak 17. stavak 1. Uredbe (EU) br. 1215/2012 (
         1
      ) Europskog parlamenta i Vijeća od 12. prosinca 2012. o nadležnosti, priznavanju i izvršenju sudskih odluka u građanskim i trgovačkim stvarima tumačiti na način da se osoba, kao što je to tužiteljica u glavnom postupku, koja se bavi trgovinom na FOREX-u, međunarodnom deviznom tržištu, na temelju aktivnog davanja vlastitih naloga, iako preko treće osobe koja se profesionalno bavi takvom trgovinom, smatra potrošačem sukladno toj odredbi?
   (
         1
      )	SL 2012., L 351, str. 1. (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 19., svezak 11., str. 289.)


201805250251897272018/C 200/302502018CJC20020180611HR01HRINFO_JUDICIAL20180411242521Predmet C-250/18: Tužba podnesena 11 travnja 2018. – Europska komisija protiv Republike Hrvatske
 ---documentbreak--- C2002018HR2410120180411HR0030241252Tužba podnesena 11 travnja 2018. – Europska komisija protiv Republike Hrvatske
   (Predmet C-250/18)2018/C 200/30Jezik postupka: hrvatski
      Stranke

      Tužitelj: Europska komisija (zastupnici: M. Mataija, E. Sanfrutos Cano, agenti)

      Tuženik: Republika Hrvatska

      Europska komisija zahtijeva od Suda da:

            —

            utvrdi da Republika Hrvatska nije odredila da je kameni agregat odložen u Biljanama Donjim otpad, a ne nusproizvod, i da se njime treba gospodariti kao otpadom, čime nije ispunila svoje obveze iz članka 5. stavka 1. Direktive 2008/98; (
                  1
               )

            —

            utvrdi da Republika Hrvatska nije poduzela sve potrebne mjere kako bi osigurala da se gospodarenje otpadom odloženim u Biljanama Donjim provodi na način kojim se ne ugrožava zdravlje ljudi i ne šteti okolišu, čime nije ispunila svoje obveze iz članka 13. Direktive 2008/98;

            —

            utvrdi da Republika Hrvatska nije poduzela potrebne mjere kako bi osigurala da posjednik otpada odloženog u Biljanama Donjim otpad obrađuje sam ili da obradu povjeri trgovcu ili ustanovi ili poduzeću koje obavlja postupke obrade otpada ili privatnom odnosno javnom skupljaču otpada, čime nije ispunila svoje obveze iz članka 15. stavka 1. Direktive 2008/98;

            —

            naloži Republici Hrvatskoj da snosi troškove.

      Tužbeni razlozi i glavni argumenti

   U odnosu na povredu članka 5. stavka 1. Direktive:
   Članak 5. stavak 1. Direktive sadrži kumulativne uvjete koji moraju biti ispunjeni da bi se za tvar ili predmet nastali kao rezultat proizvodnog procesa čiji primarni cilj nije proizvodnja te tvari ili predmeta moglo smatrati da nisu otpad, već nusproizvod. Republika Hrvatska je pogrešno primijenila članak 5. stavak 1. na otpad odložen u Biljanama Donjim, budući da nije odredila da je riječ o otpadu, a ne nusproizvodu, iako za taj otpad nije osigurana daljnja uporaba u smislu točke (a) članka 5. stavka 1. Direktive.
   U odnosu na povredu članka 13. Direktive:
   Sukladno članku 13. Direktive, države članice poduzimaju sve potrebne mjere kako bi osigurale da se gospodarenje otpadom provodi na način kojim se ne ugrožava zdravlje ljudi i ne šteti okolišu. Iako su hrvatska tijela utvrdila da se otpad u Biljanama Donjim nalazi na lokaciji koja nije određena niti uređena za odlaganje otpada, na zemljanoj površini, bez ikakvih mjera zaštite od širenja u vodu i zrak, nijedna od mjera koje su hrvatska tijela donijela u odnosu na otpad do danas nije izvršena. Ta je situacija nepromijenjena kroz dugo vremensko razdoblje, što nužno dovodi do propadanja okoliša. Republika Hrvatska stoga nije poduzela sve potrebne mjere kako bi osigurala da se gospodarenje otpadom odloženim u Biljanama Donjim provodi na način kojim se ne ugrožava zdravlje ljudi i ne šteti okolišu.
   U odnosu na povredu članka 15. stavka 1. Direktive:
   U skladu s člankom 15. stavkom 1. Direktive, države članice poduzimaju potrebne mjere kako bi osigurale da svaki izvorni proizvođač ili drugi posjednik otpada otpad obrađuje sam ili da obradu povjeri trgovcu ili ustanovi ili poduzeću koje obavlja postupke obrade otpada ili privatnom odnosno javnom skupljaču otpada u skladu s člancima 4. i 13. Direktive. Propust hrvatskih tijela da osiguraju da posjednik otpada obradi otpad ili povjeri njegovu obradu jednoj od osoba navedenih u članku 15. stavku 1. proizlazi iz činjenice da je taj otpad u trenutku podnošenja tužbe i dalje protupropisno odložen u Biljanama Donjim, gdje se nalazi već dugo vremensko razdoblje. Hrvatska tijela nisu donijela učinkovite mjere kojima bi se posjednika otpada navelo da sam ili putem osoba navedenih u članku 15. stavku 1. Direktive obradi otpad.
   (
         1
      )	Direktiva 2008/98/EZ Europskog parlamenta i Vijeća o otpadu i stavljanju izvan snage određenih direktiva (SL L 312, str. 3., posebno izdanje na hrvatskom jeziku: poglavlje 15., svezak 34., str. 99.).


201805250471897152018/C 200/424262016TC20020180611HR01HRINFO_JUDICIAL20180425343411Predmet T-426/16: Presuda Općeg suda od 25. travnja 2018. – Perfumes y Aromas Artesanales protiv EUIPO-a – Aromas Selective (Aa AROMAS artesanales) („Žig Europske unije — Postupak povodom prigovora — Prijava figurativnog žiga Europske unije Aa AROMAS artesanales — Raniji figurativni žig Europske unije Aromas PERFUMARIA Beleza em todos os sentidos — Relativni razlog za odbijanje — Vjerojatnost dovođenja u zabludu — Istovjetnost ili sličnost usluga — Sličnost znakova — Relevantna javnost — Članak 8. stavak 1. točka (b) Uredbe (EZ) br. 207/2009 (sada članak 8. stavak 1. točka (b) Uredbe (EU) 2017/1001)”)
 ---documentbreak--- C2002018HR3410120180425HR0042341341Presuda Općeg suda od 25. travnja 2018. – Perfumes y Aromas Artesanales protiv EUIPO-a – Aromas Selective (Aa AROMAS artesanales)
   (Predmet T-426/16) (
         1
      )
   „(„Žig Europske unije — Postupak povodom prigovora — Prijava figurativnog žiga Europske unije Aa AROMAS artesanales — Raniji figurativni žig Europske unije Aromas PERFUMARIA Beleza em todos os sentidos — Relativni razlog za odbijanje — Vjerojatnost dovođenja u zabludu — Istovjetnost ili sličnost usluga — Sličnost znakova — Relevantna javnost — Članak 8. stavak 1. točka (b) Uredbe (EZ) br. 207/2009 (sada članak 8. stavak 1. točka (b) Uredbe (EU) 2017/1001)”)“2018/C 200/42Jezik postupka: španjolski
      Stranke

      Tužitelj: Perfumes y Aromas Artesanales, SL (Arganda del Rey, Španjolska) (zastupnik: J. Botella Reyna, odvjetnik)

      Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (zastupnici: E. Zaera Cuadrado i A. Schifko, agenti)

      Druga stranka u postupku pred žalbenim vijećem EUIPO-a, intervenijent u postupku pred Općim sudom: Aromas Selective, SL (Dos Hermanas, Španjolska) (zastupnici: I. Temiño Ceniceros i J. Oria Sousa-Montes, odvjetnici)

      Predmet

   Tužba podnesena protiv odluke petog žalbenog vijeća EUIPO-a od 20. svibnja 2016. (predmet R 766/2015-5), koja se odnosi na postupak povodom prigovora između društava Aromas Selective i Perfumes y Aromas Artesanales.

      Izreka

            1.

            Tužba se odbija.

            2.

            Društvu Perfumes y Aromas Artesanales, SL, nalaže se snošenje vlastitih troškova kao i troškova Ureda Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO) i društva Aromas Selective, SL, uključujući troškove koje je potonje društvo imalo pred žalbenim vijećem EUIPO-a.

      (
         1
      )	SL C 364, 3. 10. 2016.


201805250111897492018/C 200/191102017CJC20020180611HR01HRINFO_JUDICIAL20180412151511Predmet C-110/17: Presuda Suda (šesto vijeće) od 12. travnja 2018. – Europska komisija protiv Kraljevine Belgije (Povreda obveze države članice — Slobodno kretanje kapitala — Članak 63. UFEU-a — Članak 40. Sporazuma o EGP-u — Porez na dohodak belgijskih rezidenata — Utvrđenje dohotka od nekretnina — Primjena dviju različitih metoda izračuna, ovisno o mjestu gdje se nekretnina nalazi — Izračun na osnovi katastarske vrijednosti za nekretnine koje se nalaze u Belgiji — Izračun koji se temelji na stvarnoj najamnoj vrijednosti za nekretnine koje se nalaze u drugoj državi članici Europske unije ili Europskog gospodarskog prostora (EGP) — Različit tretman — Ograničenje slobodnog kretanja kapitala)
 ---documentbreak--- C2002018HR1510120180412HR0019151151Presuda Suda (šesto vijeće) od 12. travnja 2018. – Europska komisija protiv Kraljevine Belgije
   (Predmet C-110/17) (
         1
      )
   „(Povreda obveze države članice — Slobodno kretanje kapitala — Članak 63. UFEU-a — Članak 40. Sporazuma o EGP-u — Porez na dohodak belgijskih rezidenata — Utvrđenje dohotka od nekretnina — Primjena dviju različitih metoda izračuna, ovisno o mjestu gdje se nekretnina nalazi — Izračun na osnovi katastarske vrijednosti za nekretnine koje se nalaze u Belgiji — Izračun koji se temelji na stvarnoj najamnoj vrijednosti za nekretnine koje se nalaze u drugoj državi članici Europske unije ili Europskog gospodarskog prostora (EGP) — Različit tretman — Ograničenje slobodnog kretanja kapitala)“2018/C 200/19Jezik postupka: francuski
      Stranke

      Tužitelj: Europska komisija (zastupnici: W. Roels i N. Gossement, u svojstvu agenata)

      Tuženik: Kraljevina Belgija (zastupnici: P. Cottin, M. Jacobs i L. Cornelis, u svojstvu agenata)

      Izreka

            1.

            Zadržavanjem na snazi odredaba prema kojima se u području procjene dohotka od neiznajmljenih nekretnina ili nekretnina iznajmljenih fizičkim osobama koje se njima ne koriste u poslovne svrhe ili pravnim osobama koje ih stavljaju na raspolaganje fizičkim osobama u privatne svrhe porezna osnovica izračunava na osnovi katastarske vrijednosti kada je riječ o imovini koja se nalazi na državnom području i na stvarnoj najamnoj vrijednosti kada se radi o nekretninama koje se nalaze u inozemstvu Kraljevina Belgija povrijedila je obveze koje ima na temelju članka 63. UFEU-a i članka 40. Sporazuma o Europskom gospodarskom prostoru od 2. svibnja 1992.

            2.

            Kraljevini Belgiji nalaže se snošenje troškova.

      (
         1
      )	SL C 121, 18. 4. 2017.


201805250171897252018/C 200/074782016CJC20020180611HR01HRINFO_JUDICIAL201804197711Predmet C-478/16 P: Presuda Suda (osmo vijeće) od 19. travnja 2018. – Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO) protiv Group OOD, Kosta Iliev (Žalba — Žig Europske unije — Definicija i stjecanje žiga Europske unije — Relativni razlozi za odbijanje — Prigovor nositelja neregistriranog žiga ili nekog drugog znaka koji se rabi u trgovačkom prometu — Ispitivanje žalbenog vijeća — Nova ili dodatna dokazna sredstva — Uredba (EZ) br. 207/2009 — Članak 76. stavak 2. — Uredba (EZ) br. 2868/95 — Pravilo 50. stavak 1. treći podstavak)
 ---documentbreak--- C2002018HR710120180419HR00077171Presuda Suda (osmo vijeće) od 19. travnja 2018. – Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO) protiv Group OOD, Kosta Iliev
   (Predmet C-478/16 P) (
         1
      )
   „(Žalba — Žig Europske unije — Definicija i stjecanje žiga Europske unije — Relativni razlozi za odbijanje — Prigovor nositelja neregistriranog žiga ili nekog drugog znaka koji se rabi u trgovačkom prometu — Ispitivanje žalbenog vijeća — Nova ili dodatna dokazna sredstva — Uredba (EZ) br. 207/2009 — Članak 76. stavak 2. — Uredba (EZ) br. 2868/95 — Pravilo 50. stavak 1. treći podstavak)“2018/C 200/07Jezik postupka: bugarski
      Stranke

      Žalitelj: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO) (zastupnici: A. Folliard-Monguiral, P. Ivanov i D. Stoyanova- Valchanova, agenti)

      Druge stranke u postupku: Group OOD (zastupnici: D. Dragiev i A. Andreev, advokati), Kosta Iliev (zastupnik: S. Ganeva, advokati)

      Izreka

            1.

            Žalba se odbija.

            2.

            Uredu Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO) nalaže se snošenje troškova.

      (
         1
      )	SL C 78, 13. 3. 2017.


201805250131897402018/C 200/201482017CJC20020180611HR01HRINFO_JUDICIAL20180419161611Predmet C-148/17: Presuda Suda (drugo vijeće) od 19. travnja 2018. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Bundesgerichtshof – Njemačka) – Peek & Cloppenburg KG, Hamburg protiv Peek & Cloppenburg KG, Düsseldorf (Zahtjev za prethodnu odluku — Žigovno pravo — Direktiva 2008/95/EZ — Članak 14. — Naknadno proglašavanje žiga ništavim ili naknadni opoziv — Datum na koji moraju biti ispunjeni uvjeti za opoziv ili za proglašavanje žiga ništavim — Uredba (EZ) br. 207/2009 — Žig Europske unije — Članak 34. stavak 2. — Zahtijevanje senioriteta ranijeg nacionalnog žiga — Učinci tog zahtjeva na raniji nacionalni žig)
 ---documentbreak--- C2002018HR1610120180419HR0020161161Presuda Suda (drugo vijeće) od 19. travnja 2018. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Bundesgerichtshof – Njemačka) – Peek & Cloppenburg KG, Hamburg protiv Peek & Cloppenburg KG, Düsseldorf
   (Predmet C-148/17) (
         1
      )
   „(Zahtjev za prethodnu odluku — Žigovno pravo — Direktiva 2008/95/EZ — Članak 14. — Naknadno proglašavanje žiga ništavim ili naknadni opoziv — Datum na koji moraju biti ispunjeni uvjeti za opoziv ili za proglašavanje žiga ništavim — Uredba (EZ) br. 207/2009 — Žig Europske unije — Članak 34. stavak 2. — Zahtijevanje senioriteta ranijeg nacionalnog žiga — Učinci tog zahtjeva na raniji nacionalni žig)“2018/C 200/20Jezik postupka: njemački
      Sud koji je uputio zahtjev

   Bundesgerichtshof

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelj: Peek & Cloppenburg KG, Hamburg

      Tuženik: Peek & Cloppenburg KG, Düsseldorf

      Izreka

   Članak 14. Direktive 2008/95/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 22. listopada 2008. o usklađivanju zakonodavstava država članica o žigovima u vezi s člankom 34. stavkom 2. Uredbe Vijeća (EZ) br. 207/2009 od 26. veljače 2009. o žigu [Europske unije] treba tumačiti na način da mu se protivi tumačenje nacionalnog zakonodavstva prema kojem se žig, čiji se senioritet zahtijeva za žig Europske unije, može naknadno proglasiti ništavim ili opozvati samo ako su uvjeti za to proglašavanje ništavim ili opoziv ispunjeni ne samo na datum odricanja od tog ranijeg nacionalnog žiga ili na datum njegova isteka, nego i na datum donošenja sudske odluke u vezi s tim.
   (
         1
      )	SL C 231, 17. 7. 2017.


201805250041897432018/C 200/085252016CJC20020180611HR01HRINFO_JUDICIAL201804197822Predmet C-525/16: Presuda Suda (drugo vijeće) od 19. travnja 2018. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Tribunal da Concorrência, Regulação e Supervisão – Portugal) – MEO – Serviços de Comunicações e Multimédia SA protiv Autoridade da Concorrência (Zahtjev za prethodnu odluku — Tržišno natjecanje — Zloporaba vladajućeg položaja — Članak 102. drugi stavak točka (c) UFEU-a — Pojam „nepovoljan položaj u odnosu na konkurenciju” — Diskriminirajuće cijene na silaznom tržištu — Udruga za ostvarivanje prava srodnih autorskom pravu — Naknada koju duguju nacionalni pružatelji naplatne usluge prijenosa televizijskog signala i njegova sadržaja)
 ---documentbreak--- C2002018HR720120180419HR00087282Presuda Suda (drugo vijeće) od 19. travnja 2018. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Tribunal da Concorrência, Regulação e Supervisão – Portugal) – MEO – Serviços de Comunicações e Multimédia SA protiv Autoridade da Concorrência
   (Predmet C-525/16) (
         1
      )
   „(Zahtjev za prethodnu odluku — Tržišno natjecanje — Zloporaba vladajućeg položaja — Članak 102. drugi stavak točka (c) UFEU-a — Pojam „nepovoljan položaj u odnosu na konkurenciju” — Diskriminirajuće cijene na silaznom tržištu — Udruga za ostvarivanje prava srodnih autorskom pravu — Naknada koju duguju nacionalni pružatelji naplatne usluge prijenosa televizijskog signala i njegova sadržaja)“2018/C 200/08Jezik postupka: portugalski
      Sud koji je uputio zahtjev

   Tribunal da Concorrência, Regulação e Supervisão

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelj: MEO – Serviços de Comunicações e Multimédia SA

      Tuženik: Autoridade da Concorrência
   Uz sudjelovanje: GDA – Cooperativa de Gestão dos Direitos dos Artistas Intérpretes ou Executantes, CRL

      Izreka

   Pojam „nepovoljan položaj u odnosu na konkurenciju” u smislu članka 102. drugog stavka točke (c) UFEU-a treba tumačiti na način da se, pod pretpostavkom da poduzetnik u vladajućem položaju primjenjuje diskriminirajuće cijene na trgovinske partnere na silaznom tržištu, odnosi na situaciju u kojoj to postupanje može prouzrokovati poremećaj tržišnog natjecanja među tim trgovinskim partnerima. Za utvrđivanje takvog „nepovoljnog položaja u odnosu na konkurenciju” ne zahtijeva se dokazivanje da je došlo do stvarnog i mjerljivog pogoršanja konkurentskog položaja, nego se to utvrđivanje mora temeljiti na analizi svih relevantnih okolnosti slučaja koja omogućava zaključak da navedeno postupanje utječe na troškove, dobit ili na drugi relevantan interes jednog ili više navedenih partnera, tako da to postupanje može utjecati na navedeni položaj.
   (
         1
      )	SL C 14, 16. 1. 2017.


201805250431897002018/C 200/553542017TC20020180611HR01HRINFO_JUDICIAL20180423424322Predmet T-354/17: Presuda Općeg suda od 23. travnja 2018. – Genomic Health protiv EUIPO-a (ONCOTYPE DX GENOMIC PROSTATE SCORE) („Žig Europske unije — Prijava verbalnog žiga Europske unije ONCOTYPE DX GENOMIC PROSTATE SCORE — Apsolutni razlog za odbijanje — Opisni karakter — Članak 7. stavak 1. točka (c) Uredbe (EZ) br. 207/2009 (sada članak 7. stavak 1. točka (c) Uredbe (EU) 2017/1001) — Jednako postupanje”)
 ---documentbreak--- C2002018HR4220120180423HR0055422432Presuda Općeg suda od 23. travnja 2018. – Genomic Health protiv EUIPO-a (ONCOTYPE DX GENOMIC PROSTATE SCORE)
   (Predmet T-354/17) (
         1
      )
   „(„Žig Europske unije — Prijava verbalnog žiga Europske unije ONCOTYPE DX GENOMIC PROSTATE SCORE — Apsolutni razlog za odbijanje — Opisni karakter — Članak 7. stavak 1. točka (c) Uredbe (EZ) br. 207/2009 (sada članak 7. stavak 1. točka (c) Uredbe (EU) 2017/1001) — Jednako postupanje”)“2018/C 200/55Jezik postupka: engleski
      Stranke

      Tužitelj: Genomic Health, Inc. (Redwood City, Kalifornija, Sjedinjene Američke Države) (zastupnik: A. Reid, solicitor)

      Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (zastupnici: J. Ivanauskas i K. Sidat Humphreys, agenti)

      Predmet

   Tužba podnesena protiv odluke petog žalbenog vijeća EUIPO-a od 14. veljače 2017. (predmet R 1682/2016-5), koja se odnosi na zahtjev za registraciju verbalnog znaka ONCOTYPE DX GENOMIC PROSTATE SCORE kao žiga Europske unije.

      Izreka

            1.

            Tužba se odbija.

            2.

            Društvu Genomic Health, Inc. nalaže se snošenje troškova.

      (
         1
      )	SL C 249, 31. 7. 2017.


201805250531897072018/C 200/315542014TC20020180611HR01HRINFO_JUDICIAL20180426262611Predmet T-554/14: Presuda Općeg suda od 26. travnja 2018. – Messi Cuccittini protiv EUIPO-a – J-M.-E.V. e hijos (MESSI) („Žig Europske unije — Postupak povodom prigovora — Figurativni žig Europske unije MESSI — Raniji verbalni žigovi Europske unije MASSI — Relativni razlog za odbijanje — Vjerojatnost dovođenja u zabludu — Članak 8. stavak 1. točka (b) Uredbe (EZ) br. 207/2009 (koji je postao članak 8. stavak 1. točka (b) Uredbe (EU) 2017/1001)”)
 ---documentbreak--- C2002018HR2610120180426HR0031261261Presuda Općeg suda od 26. travnja 2018. – Messi Cuccittini protiv EUIPO-a – J-M.-E.V. e hijos (MESSI)
   (Predmet T-554/14) (
         1
      )
   „(„Žig Europske unije — Postupak povodom prigovora — Figurativni žig Europske unije MESSI — Raniji verbalni žigovi Europske unije MASSI — Relativni razlog za odbijanje — Vjerojatnost dovođenja u zabludu — Članak 8. stavak 1. točka (b) Uredbe (EZ) br. 207/2009 (koji je postao članak 8. stavak 1. točka (b) Uredbe (EU) 2017/1001)”)“2018/C 200/31Jezik postupka: španjolski
      Stranke

      Tužitelj: Lionel Andrés Messi Cuccittini (Barcelona, Španjolska) (zastupnici: u početku J. L. Rivas Zurdo i M. Toro Gordillo, zatim J.-B. Devaureix i J.-Y. Teindas Maillard, odvjetnici)

      Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (zastupnici: u početku O. Mondéjar Ortuño, zatim S. Palmero Cabezas, agenti)

      Druga stranka u postupku pred žalbenim vijećem EUIPO-a, intervenijent u postupku pred Općim sudom: J-M.-E.V. e hijos, SRL (Granollers, Španjolska) (zastupnici: J. Güell Serra i M. Ceballos Rodríguez, odvjetnici)

      Predmet

   Tužba podnesena protiv odluke prvog žalbenog vijeća EUIPO-a od 23. travnja 2014. (predmet R 1553/2013-1) koja se odnosi na postupak povodom prigovora između društva J-M.-E.V. e hijos i L. Messija Cuccittinija.

      Izreka

            1.

            Poništava se odluka prvog žalbenog vijeća Ureda Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO) od 23. travnja 2014 (predmet R 1553/2013-1).

            2.

            EUIPO će, osim vlastitih, snositi i troškove Lionela Andrésa Messija Cuccittinija.

            3.

            Društvo J-M.-E.V. e hijos, SRL snosit će vlastite troškove.

      (
         1
      )	SL C 339, 29. 9. 2014.


201805250751897302018/C 200/562122018TC20020180611HR01HRINFO_JUDICIAL20180326434421Predmet T-212/18: Tužba podnesena 26. ožujka 2018. – Romańska protiv Frontexa
 ---documentbreak--- C2002018HR4310120180326HR0056431442Tužba podnesena 26. ožujka 2018. – Romańska protiv Frontexa
   (Predmet T-212/18)2018/C 200/56Jezik postupka: poljski
      Stranke

      Tužiteljica: Karolina Romańska (Varšava, Poljska) (zastupnik: A. Tetkowska, odvjetnica)

      Tuženik: Agencija za europsku graničnu i obalnu stražu

      Tužbeni zahtjev

   Tužiteljica od Općeg suda zahtijeva da:

            —

            proglasi tužbu dopuštenom i osnovanom;

            —

            poništi odluku Agencije za europsku graničnu i obalnu stražu sa sjedištem u Varšavi od 14. lipnja 2017., kojom Karolini Romańskoj prestaje radni odnos na temelju članka 47. Uvjeta zaposlenja ostalih službenika;

            —

            utvrdi da je Europska agencija za graničnu i obalnu stražu u odnosu na Karolinu Romańsku počinila uznemiravanje i diskriminaciju;

            —

            obveže Agenciju za europsku graničnu i obalnu stražu da prekine uznemiravanje i diskriminaciju Karoline Romańske i unutar Agencije uspostavi politiku borbe protiv diskriminacije i uznemiravanja;

            —

            naloži Agenciji za europsku graničnu i obalnu stražu da Karolini Romańskoj plati iznos, utvrđen ex aequo et bono u visini od 100000 eura, kao naknadu za pretrpljenu neimovinsku štetu;

            —

            naloži Agenciji za europsku graničnu i obalnu stražu da Karolini Romańskoj plati iznos od 4402 poljskih zlota kao naknadu za prouzročenu imovinsku štetu;

            —

            naloži Agenciji za europsku graničnu i obalnu stražu snošenje svih troškova postupka.

      Tužbeni razlozi i glavni argumenti

   U prilog osnovanosti tužbe tužitelj ističe pet tužbenih razloga.

            1.

            Prvi tužbeni razlog, koji se temelji na tome da je u odnosu na tužiteljicu unutar tužene Agencije počinjeno uznemiravanje i diskriminacija. Tijekom svojeg zaposlenja u tuženoj Agenciji tužiteljica je bila žrtva uznemiravanja, poniženja, pripisivala joj se krivnja za tuđe pogreške, bila je žrtva javnog ocrnjivanja i drugog neprimjerenog ponašanja, o čemu su nadređeni imali saznanja, ali ništa nisu poduzeli.

            2.

            Drugi tužbeni razlog, koji se temelji na tome da su tužiteljici zbog uznemiravanja unutar tužene Agencije nastali zdravstveni poremećaji. U travnju 2016. tužiteljica je pretrpjela ozbiljne i iznenadne zdravstvene poremećaje, što je potvrđeno liječničkom dokumentacijom. Tužiteljica se i dalje liječi. Liječnici su utvrdili da su zdravstveni poremećaji posljedica poremećaja živčanog sustava, osobito zbog uznemiravanja i burn-outa. Tužiteljici su nastali liječnički troškovi koji su razvidni iz liječničke dokumentacije u prilogu tužbi.

            3.

            Treći tužbeni razlog, koji se temelji na tome da tužiteljici nije pružena nikakva pomoć u vezi s uznemiravanjem i diskriminacijom u tuženoj Agenciji. Tužiteljica je od tuženika zatražila pomoć zbog uznemiravanja i diskriminacije, kako je predviđeno u Pravilniku o osoblju za dužnosnike Europske unije. Tužiteljica je tuženiku predložila niz rješenja problema koja su za nju bila prihvatljiva. Tuženik je zanemario pitanje tužiteljičina zdravlja i nije ništa poduzeo, prihvaćajući situaciju koja je za tužiteljicu štetna i dopuštajući da se takva situacija nastavi.

            4.

            Četvrti tužbeni razlog, koji se temelji na tome da je tuženik počinio diskriminaciju na temelju spola, državljanstva i članstva u sindikatu. Tužiteljica se u više navrata u tuženoj Agenciji prijavljivala na viša radna mjesta. Unatoč svojem sveobuhvatnom obrazovanju, poznavanju nekoliko stranih jezika, odličnim godišnjim ocjenama i trajnom usavršavanju, ona nikad nije promaknuta. Razlozi za to činjenično stanje čine diskriminaciju. Kao rezultat toga što je tužiteljica u više navrata kontaktirala tuženika u vezi s uznemiravanjem i diskriminacijom počinjenim u odnosu na nju, tuženik je tužiteljici predložio jednu misiju, za koju je ona poduzela sve pripreme, uključujući učenje stranog jezika od početničke razine do razine koja omogućava komunikaciju; potom je tuženik otkazao misiju četiri dana prije polaska. Tuženik je otkazivanje obrazložio time da je tužiteljica kontaktirala sindikat.

            5.

            Peti tužbeni razlog, koji se temelji na tome da je tužiteljičin radni odnos neosnovano prestao. Otkaz tužiteljičinog ugovora je neosnovan i neobrazložen. Otkaz ugovora posljedica je toga da je tužiteljica odbila prihvatiti situaciju da se u odnosu na nju unutar tužene Agencije vrši uznemiravanje i diskriminacija.


201805250721897202018/C 200/434682016TC20020180611HR01HRINFO_JUDICIAL20180423343522Predmet T-468/16: Presuda Općeg suda od 23. travnja 2018. – Verein Deutsche Sprache protiv Komisije („Pristup dokumentima — Uredba (EZ) br. 1049/2001 — Dokumenti koji se odnose na Komisijinu odluku o promjeni izgleda prostorije za medije u zgradi Berlaymont povezanoj s ograničenjem isticanja naziva samo na francuskom i engleskom jeziku — Djelomično odbijanje pristupa — Komisijina izjava koja se odnosi na nepostojanje dokumenata — Presumpcija zakonitosti — Pogreška koja se tiče prava — Obveza obrazlaganja”)
 ---documentbreak--- C2002018HR3420120180423HR0043342352Presuda Općeg suda od 23. travnja 2018. – Verein Deutsche Sprache protiv Komisije
   (Predmet T-468/16) (
         1
      )
   „(„Pristup dokumentima — Uredba (EZ) br. 1049/2001 — Dokumenti koji se odnose na Komisijinu odluku o promjeni izgleda prostorije za medije u zgradi Berlaymont povezanoj s ograničenjem isticanja naziva samo na francuskom i engleskom jeziku — Djelomično odbijanje pristupa — Komisijina izjava koja se odnosi na nepostojanje dokumenata — Presumpcija zakonitosti — Pogreška koja se tiče prava — Obveza obrazlaganja”)“2018/C 200/43Jezik postupka: njemački
      Stranke

      Tužitelj: Verein Deutsche Sprache eV (Dortmund, Njemačka) (zastupnik: W. Ehrhardt, odvjetnik)

      Tuženik: Europska komisija (zastupnici: F. Erlbacher i F. Clotuche-Duvieusart, agenti)

      Predmet

   Zahtjev na temelju članka 263. UFEU-a za poništenje odluke Komisije C(2016) 3714 final od 10. lipnja 2016. koja se odnosi na zahtjev koji je tužitelj podnio na temelju Uredbe (EZ) br. 1049/2001 Europskog parlamenta i Vijeća od 30. svibnja 2001. o javnom pristupu dokumentima Europskog parlamenta, Vijeća i Komisije (SL 2001., L 145, str. 43.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 1., svezak 16., str. 70.) za pristup određenim dokumentima koji se odnose na Komisijinu odluku o promjeni izgleda prostorije za medije u zgradi Berlaymont povezanoj s ograničenjem isticanja naziva samo na francuskom i engleskom jeziku.

      Izreka

            1.

            Tužba se odbija.

            2.

            Društvu Verein Deutsche Sprache eV nalaže se snošenje troškova.

      (
         1
      )	SL C 371, 10. 10. 2016.


201805250091897392018/C 200/095322016CJC20020180611HR01HRINFO_JUDICIAL201804118811Predmet C-532/16: Presuda Suda (prvo vijeće) od 11. travnja 2018. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Lietuvos vyriausiasis administracinis teismas – Litva) – Valstybinė mokesčių inspekcija prie Lietuvos Respublikos finansų ministerijos protiv SEB bankas AB (Zahtjev za prethodnu odluku — Zajednički sustav poreza na dodanu vrijednost (PDV) — Ograničenje prava na odbitak pretporeza — Ispravak odbitka pretporeza — Isporuka zemljišta — Pogrešna kvalifikacija kao ‚oporezovana aktivnost’ — Naznaka poreza na prvotnom računu — Prodavateljeva izmjena računa)
 ---documentbreak--- C2002018HR810120180411HR00098181Presuda Suda (prvo vijeće) od 11. travnja 2018. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Lietuvos vyriausiasis administracinis teismas – Litva) – Valstybinė mokesčių inspekcija prie Lietuvos Respublikos finansų ministerijos protiv SEB bankas AB
   (Predmet C-532/16) (
         1
      )
   „(Zahtjev za prethodnu odluku — Zajednički sustav poreza na dodanu vrijednost (PDV) — Ograničenje prava na odbitak pretporeza — Ispravak odbitka pretporeza — Isporuka zemljišta — Pogrešna kvalifikacija kao ‚oporezovana aktivnost’ — Naznaka poreza na prvotnom računu — Prodavateljeva izmjena računa)“2018/C 200/09Jezik postupka: litavski
      Sud koji je uputio zahtjev

   Lietuvos vyriausiasis administracinis teismas

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelj: Valstybinė mokesčių inspekcija prie Lietuvos Respublikos finansų ministerijos

      Tuženik: SEB bankas AB

      Izreka

            1.

            Članak 184. Direktive Vijeća 2006/112/EZ od 28. studenoga 2006. o zajedničkom sustavu poreza na dodanu vrijednost treba tumačiti na način da se obveza ispravljanja neosnovanih odbitaka poreza na dodanu vrijednost (PDV), propisana tim člankom, primjenjuje i na slučajeve u kojima se prethodno provedeni odbitak nije mogao zakonito provesti zato što je transakcija koja je do toga dovela bila izuzeta od PDV-a. Nasuprot tomu, članke 187. do 189. Direktive 2006/112 treba tumačiti na način da mehanizam ispravka neosnovanih odbitaka PDV-a, predviđen tim člancima, nije primjenjiv na takve slučajeve, uključujući konkretno situaciju poput one o kojoj je riječ u glavnom postupku, u kojoj je prethodno provedeni odbitak PDV-a bio neopravdan jer se radilo o transakciji isporuke zemljištâ izuzetoj od PDV-a.

            2.

            Članak 186. Direktive 2006/112 treba tumačiti na način da je na državama članicama da – u slučajevima u kojima se prethodno provedeni odbitak poreza na dodanu vrijednost (PDV) nije mogao zakonito provesti – odrede dan nastanka obveze ispravka neosnovanog odbitka PDV-a i razdoblje u odnosu na koje se mora provesti taj ispravak, poštujući pritom načela prava Unije, a osobito načela pravne sigurnosti i zaštite legitimnih očekivanja. Na nacionalnom je sudu da provjeri poštuju li se ta načela u slučaju poput onoga o kojem je riječ u glavnom postupku.

      (
         1
      )	SL C 6, 9. 1. 2017.


201805250291897022018/C 200/211522017CJC20020180611HR01HRINFO_JUDICIAL20180419161722Predmet C-152/17: Presuda Suda (deveto vijeće) od 19. travnja 2018. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Consiglio di Stato – Italija) – Consorzio Italian Management, Catania Multiservizi SpA protiv Rete Ferroviaria Italiana SpA (Zahtjev za prethodnu odluku — Provedba postupaka javne nabave u sektoru vodnog gospodarstva, energetskom i prometnom sektoru te sektoru poštanskih usluga — Direktiva 2004/17/EZ — Obveza izmjene cijene nakon dodjele ugovora — Nepostojanje takve obveze u Direktivi 2004/17/EZ ili obveze, koja bi proizlazila iz općih načela na kojima se temelji članak 56. UFEU-a i Direktiva 2004/17/EZ — Usluge čišćenja i održavanja povezane s djelatnošću željezničkog prijevoza — Članak 3. stavak 3. UEU-a — Članci 26., 57., 58. i 101. UFEU-a — Nepostojanje dostatnih pojašnjenja o činjeničnom kontekstu glavnog postupka kao i razloga koji opravdavaju potrebu odgovora na prethodna pitanja — Nedopuštenost — Članak 16. Povelje Europske unije o temeljnim pravima — Odredbe nacionalnog prava kojima se ne provodi pravo Unije — Nenadležnost)
 ---documentbreak--- C2002018HR1620120180419HR0021162172Presuda Suda (deveto vijeće) od 19. travnja 2018. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Consiglio di Stato – Italija) – Consorzio Italian Management, Catania Multiservizi SpA protiv Rete Ferroviaria Italiana SpA
   (Predmet C-152/17) (
         1
      )
   „(Zahtjev za prethodnu odluku — Provedba postupaka javne nabave u sektoru vodnog gospodarstva, energetskom i prometnom sektoru te sektoru poštanskih usluga — Direktiva 2004/17/EZ — Obveza izmjene cijene nakon dodjele ugovora — Nepostojanje takve obveze u Direktivi 2004/17/EZ ili obveze, koja bi proizlazila iz općih načela na kojima se temelji članak 56. UFEU-a i Direktiva 2004/17/EZ — Usluge čišćenja i održavanja povezane s djelatnošću željezničkog prijevoza — Članak 3. stavak 3. UEU-a — Članci 26., 57., 58. i 101. UFEU-a — Nepostojanje dostatnih pojašnjenja o činjeničnom kontekstu glavnog postupka kao i razloga koji opravdavaju potrebu odgovora na prethodna pitanja — Nedopuštenost — Članak 16. Povelje Europske unije o temeljnim pravima — Odredbe nacionalnog prava kojima se ne provodi pravo Unije — Nenadležnost)“2018/C 200/21Jezik postupka: talijanski
      Sud koji je uputio zahtjev

   Consiglio di Stato

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelji: Consorzio Italian Management i Catania Multiservizi SpA

      Tuženik: Rete Ferroviaria Italiana SpA

      Izreka

   Direktiva 2004/17/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 31. ožujka 2004. o usklađivanju postupaka nabave subjekata koji djeluju u sektoru vodnog gospodarstva, energetskom i prometnom sektoru te sektoru poštanskih usluga, kako je izmijenjena Uredbom Komisije (EU) br. 1251/2011 od 30. studenoga 2011., i opća načela na kojima se ona temelji treba tumačiti na način da im se ne protive pravila nacionalnog prava poput onih u glavnom postupku, koja ne predviđaju periodičnu izmjenu cijene nakon provedbe postupka javne nabave u sektorima obuhvaćenima tom direktivom.
   (
         1
      )	SL C 213, 3. 7. 2017.


201805250581897292018/C 200/572262018TC20020180611HR01HRINFO_JUDICIAL20180402444521Predmet T-226/18: Tužba podnesena 2. travnja 2018. – Global Silicones Council i dr. protiv Komisije
 ---documentbreak--- C2002018HR4410120180402HR0057441452Tužba podnesena 2. travnja 2018. – Global Silicones Council i dr. protiv Komisije
   (Predmet T-226/18)2018/C 200/57Jezik postupka: engleski
      Stranke

      Tužitelj: Global Silicones Council (Washington, Sjedinjene Američke Države), Wacker Chemie AG (München, Njemačka), Momentive Performance Materials GmbH (Leverkusen, Njemačka), Shin-Etsu Silicones Europea BV (Almere, Nizozemska), Elkem Silicones France SAS (Lyon, Francuska) (zastupnik: M. Navin-Jones, Solicitor)

      Tuženik: Europska komisija

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelji od Općeg suda zahtijevaju da:

            —

            poništi pobijani akt na temelju članka 263. UFEU-a;

            —

            proglasi, na temelju članka 277. UFEU-a, da su Prilog XIII. Uredbi REACH i/ili relevantne odredbe tog priloga (posebno, odjeljci 1.1.2 i/ili 1.2.2) nezakoniti i neprimjenjivi u predmetnom slučaju, u dijelu u kojem se onemogućuje ili iskrivljuje valjana ocjena i/ili zaključak o svojstvima D4 i D5;

            —

            u slučaju da se (a) mišljenje Odbora država članica Europske agencije za kemikalije (ECHA) od travnja 2015., (b) mišljenje Odbora za procjenu rizika ECHA-e od ožujka 2016., (c) mišljenje Odbora za socioekonomsku analizu ECHA-a od lipnja 2016., (d) zaključci/odluke stručne skupine za PBT ECHA-e od studenog 2012. i/ili (e) relevantne Smjernice ECHA-e ne smatraju pripremnim aktima koji su doveli do donošenja pobijanog akta, proglasi, na temelju članka 277. UFEU-a, te akte nezakonitim i neprimjenjivim;

            —

            naloži tuženiku snošenje tužiteljevih troškova koji se odnose na te postupke i

            —

            odredi svaku drugu mjeru koju smatra potrebnom.

      Tužbeni razlozi i glavni argumenti

   U prilog osnovanosti tužbe tužitelj ističe jedanaest tužbenih razloga.

            1.

            Prvi tužbeni razlog, koji se temelji na nezakonitosti, očitim pogreškama koje se tiču prava i činjenica, očitim pogreškama u ocjeni, povredi načela pravne sigurnosti, arbitrarnom donošenju odluka i nepostojanju obrazloženja u odnosu na procjenu rizika.

            2.

            Drugi tužbeni razlog, koji se temelji na nezakonitosti, očitim pogreškama koje se tiču prava i činjenica, očitim pogreškama u ocjeni, povredi načela pravne sigurnosti i arbitrarnom donošenju odluka u odnosu na procjenu opasnosti. To uključuje prigovor nezakonitosti u smislu članka 277. UFEU-a u odnosu na relevantne odredbe Priloga XIII. Uredbi REACH i/ili ranije akte i mjere.

            3.

            Treći tužbeni razlog, koji se temelji na nezakonitosti, očitim pogreškama koje se tiču prava i činjenica, povredi načela pravne sigurnosti, arbitrarnom donošenju odluka i nepostojanju obrazloženja u odnosu na procjenu opasnosti, posebno na određivanje težine dokaza. To uključuje prigovor nezakonitosti u smislu članka 277. UFEU-a u odnosu na relevantne odredbe Priloga XIII. Uredbi REACH i/ili na ranije akte i mjere.

            4.

            Četvrti tužbeni razlog, koji se temelji na pomanjkanju pravne sigurnosti, povredi načela dobre uprave i nepostojanju obrazloženja u odnosu na procjenu opasnosti i rizika, posebno na određivanje težine dokaza.

            5.

            Peti tužbeni razlog, koji se temelji na uskrati prava obrane, uključujući pravo na saslušanje, nepostojanju obrazloženja i pravičnog suđenja u odnosu na procjenu opasnosti i rizika, posebno na određivanje težine dokaza.

            6.

            Šesti tužbeni razlog, koji se temelji na aktu koji očito prelazi granice diskrecijskih ovlasti, očitoj pogrešci pri izvršenju diskrecijskih ovlasti i povredi institucionalne ravnoteže ovlasti u odnosu na procjenu opasnosti i rizika.

            7.

            Sedmi tužbeni razlog, koji se temelji na nezakonitosti, očitim pogreškama koje se tiču prava i činjenica, očitim pogreškama pri izvršenju diskrecijskih ovlasti, očitom prekoračenju granica diskrecijskih ovlasti, povredi načela pravne sigurnosti i zaštite legitimnih očekivanja i nepostojanju obrazloženja u odnosu na procjenu opasnosti i rizika te na očitim pogreškama prilikom primjene relevantnih činjenica i relevantnih pravnih odredbi.

            8.

            Osmi tužbeni razlog, koji se temelji na povredama načela pravne sigurnosti i zaštite legitimnih očekivanja, nepostojanju obrazloženja i očitim pogreškama koje se tiču prava i činjenica u odnosu na donošenje, primjenu, značenje i doseg ograničenja u okviru uredbe REACH.

            9.

            Deveti tužbeni razlog, koji se temelji na povredi načela proporcionalnosti u odnosu na primjenu i doseg ograničenja u okviru uredbe REACH.

            10.

            Deseti tužbeni razlog, koji se temelji na bitnoj povredi postupka, nezakonitosti, očitim pogreškama pri izvršenju diskrecijskih ovlasti, očitim pogreškama koje se tiču prava i činjenica, povredi načela pravne sigurnosti i zaštite legitimnih očekivanja, povredi načela dobre uprave i nepostojanju obrazloženja prije donošenja ograničenja u okviru uredbe REACH.

            11.

            Jedanaesti tužbeni razlog, koji se temelji na tome da relevantne odredbe Priloga XIII. Uredbi REACH i drugi relevantni raniji akti i mjere, koji onemogućuju i/ili iskrivljuju valjanu ocjenu i/ili zaključak o svojstvima D4 i D5 nisu, u skladu s člankom 277. UFEU-a, primjenjivi.