201807270162025302018/C 285/051812016CJC28520180813HR01HRINFO_JUDICIAL201806194521Predmet C-181/16: Presuda Suda (veliko vijeće) od 19. lipnja 2018. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Conseil d'État – Belgija) – Sadikou Gnandi protiv État belge (Zahtjev za prethodnu odluku — Područje slobode, sigurnosti i pravde — Vraćanje državljana trećih zemalja s nezakonitim boravkom — Direktiva 2008/115/EZ — Članak 3. točka 2. — Pojam „nezakonit boravak” — Članak 6. — Donošenje odluke o vraćanju prije okončanja postupka povodom pravnog sredstva protiv odbijanja nadležnog tijela zahtjeva za međunarodnu zaštitu — Povelja Europske unije o temeljnim pravima — Članak 18., članak 19. stavak 2. i članak 47. — Načelo zabrane prisilnog udaljenja ili vraćanja — Pravo na djelotvorno pravno sredstvo — Dopuštanje ostanka u državi članici)
 ---documentbreak--- C2852018HR410120180619HR00054152Presuda Suda (veliko vijeće) od 19. lipnja 2018. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Conseil d'État – Belgija) – Sadikou Gnandi protiv État belge
   (Predmet C-181/16) (
         1
      )
   „(Zahtjev za prethodnu odluku — Područje slobode, sigurnosti i pravde — Vraćanje državljana trećih zemalja s nezakonitim boravkom — Direktiva 2008/115/EZ — Članak 3. točka 2. — Pojam „nezakonit boravak” — Članak 6. — Donošenje odluke o vraćanju prije okončanja postupka povodom pravnog sredstva protiv odbijanja nadležnog tijela zahtjeva za međunarodnu zaštitu — Povelja Europske unije o temeljnim pravima — Članak 18., članak 19. stavak 2. i članak 47. — Načelo zabrane prisilnog udaljenja ili vraćanja — Pravo na djelotvorno pravno sredstvo — Dopuštanje ostanka u državi članici)“2018/C 285/05Jezik postupka: francuski
      Sud koji je uputio zahtjev

   Conseil d'État

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelj: Sadikou Gnandi

      Tuženik: État belge

      Izreka

   Direktivu 2008/115/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 16. prosinca 2008. o zajedničkim standardima i postupcima država članica za vraćanje državljana trećih zemalja s nezakonitim boravkom – kada se tumači u vezi s Direktivom Vijeća 2005/85/EZ od 1. prosinca 2005. o minimalnim normama koje se odnose na postupke priznavanja i ukidanja statusa izbjeglica u državama članicama i s obzirom na načelo zabrane prisilnog udaljenja ili vraćanja i pravo na djelotvorno pravno sredstvo, koji su utvrđeni člankom 18., člankom 19. stavkom 2. i člankom 47. Povelje Europske unije o temeljnim pravima – treba tumačiti na način da joj se ne protivi donošenje odluke o vraćanju na temelju članka 6. stavka 1. Direktive 2008/115 u pogledu državljanina treće zemlje koji je podnio zahtjev za međunarodnu zaštitu, nakon odbijanja nadležnog tijela tog zahtjeva ili zajedno s njim u istom upravnom aktu, pa prema tome prije okončanja sudskog postupka povodom pravnog sredstva protiv tog odbijanja, pod uvjetom osobito da dotična država članica osigura da se svi pravni učinci odluke o vraćanju suspendiraju u očekivanju okončanja postupka povodom tog pravnog sredstva kako bi se taj podnositelj zahtjeva mogao tijekom tog razdoblja koristiti pravima koja proizlaze iz Direktive Vijeća 2003/9/EZ od 27. siječnja 2003. o uvođenju minimalnih standarda za prihvat podnositelja zahtjeva za azil i kako bi se mogao pozvati na svaku promjenu okolnosti koja je nastupila nakon donošenja odluke o vraćanju koja bi mogla značajno utjecati na ocjenu situacije dotične osobe s obzirom na Direktivu 2008/115, osobito njezin članak 5., a što je na nacionalnom sudu da provjeri.
   (
         1
      )	SL C 191, 30. 5. 2016.


201807270102025322018/C 285/533472018TC28520180813HR01HRINFO_JUDICIAL20180601373711Predmet T-347/18: Tužba podnesena 1. srpnja 2018. – Laboratoire Pareva i Biotech3D protiv Komisije
 ---documentbreak--- C2852018HR3710120180601HR0053371371Tužba podnesena 1. srpnja 2018. – Laboratoire Pareva i Biotech3D protiv Komisije
   (Predmet T-347/18)2018/C 285/53Jezik postupka: engleski
      Stranke

      Tužitelji: Laboratoire Pareva (Saint Martin de Crau, Francuska) i Biotech3D Ltd & Co. KG (Gampern, Austrija) (zastupnici: K. Van Maldegem i S. Englebert, odvjetnici)

      Tuženik: Europska komisija

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelji od Općeg suda zahtijevaju da:

            —

            proglasi tužbu dopuštenom i osnovanom;

            —

            poništi Provedbenu uredbu Komisije (EU) 2018/613 (
                  1
               ) od 20. travnja 2018. o odobrenju PHMB-a (1415; 4.7) kao postojeće aktivne tvari za uporabu u biocidnim proizvodima vrsta 2 i 4 na temelju Uredbe 528/2012 (
                  2
               ) (u daljnjem tekstu: pobijani akt); i

            —

            naloži tuženiku snošenje troškova tih postupaka.

      Tužbeni razlozi i glavni argumenti

   U prilog osnovanosti tužbe tužitelji ističu tri tužbena razloga koji su u bitnome istovjetni ili slični onima istaknutima u predmetu T-337/18, Laboratoire Pareva/Komisija.
   (
         1
      )	Provedbena uredba Komisije (EU) 2018/613 od 20. travnja 2018. o odobrenju PHMB-a (1415; 4.7) kao postojeće aktivne tvari za uporabu u biocidnim proizvodima vrsta 2 i 4 (SL 2018., L 102, str.1.)
   (
         2
      )	Uredba (EU) br. 528/2012 Europskog parlamenta i Vijeća od 22. svibnja 2012. o stavljanju na raspolaganje na tržištu i uporabi biocidnih proizvoda (SL 2012., L 167, str. 1.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 13., svezak 49., str. 181.)


201807270232025062018/C 285/064802016CJC28520180813HR01HRINFO_JUDICIAL201806215621Predmet C-480/16: Presuda Suda (peto vijeće) od 21. lipnja 2018. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Østre Landsret – Danska) – Fidelity Funds i dr. protiv Skatteministeriet (Zahtjev za prethodnu odluku — Slobodno kretanje kapitala i sloboda platnog prometa — Ograničenja — Oporezivanje dividendi isplaćenih subjektima za zajednička ulaganja u prenosive vrijednosne papire (UCITS) — Dividende koje su društva rezidentna u državi članici isplatila nerezidentnim UCITS-ima — Porezno oslobođenje u pogledu dividendi koje su društva rezidentna u državi članici isplatila rezidentnim UCITS-ima — Razlozi za opravdanje — Uravnotežena raspodjela ovlasti za oporezivanje među državama članicama — Usklađenost poreznog sustava — Proporcionalnost)
 ---documentbreak--- C2852018HR510120180621HR00065162Presuda Suda (peto vijeće) od 21. lipnja 2018. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Østre Landsret – Danska) – Fidelity Funds i dr. protiv Skatteministeriet
   (Predmet C-480/16) (
         1
      )
   „(Zahtjev za prethodnu odluku — Slobodno kretanje kapitala i sloboda platnog prometa — Ograničenja — Oporezivanje dividendi isplaćenih subjektima za zajednička ulaganja u prenosive vrijednosne papire (UCITS) — Dividende koje su društva rezidentna u državi članici isplatila nerezidentnim UCITS-ima — Porezno oslobođenje u pogledu dividendi koje su društva rezidentna u državi članici isplatila rezidentnim UCITS-ima — Razlozi za opravdanje — Uravnotežena raspodjela ovlasti za oporezivanje među državama članicama — Usklađenost poreznog sustava — Proporcionalnost)“2018/C 285/06Jezik postupka: danski
      Sud koji je uputio zahtjev

   Østre Landsret

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelj: Fidelity Funds i dr.

      Tuženik: Skatteministeriet

      Uz sudjelovanje: NN (L) SICAV

      Izreka

   Članak 63. UFEU-a treba tumačiti na način da mu se protive propisi države članice, poput onih o kojima je riječ u glavnom postupku, u skladu s kojima se dividende koje društvo rezidentno u toj državi članici raspodjeljuje nerezidentnom subjektu za zajednička ulaganja u prenosive vrijednosne papire (UCITS) oporezuju porezom po odbitku, dok su dividende raspodijeljene UCITS-u rezidentnom u toj državi članici oslobođene od takvog poreza, pod uvjetom da taj subjekt provede minimalnu raspodjelu svojim nositeljima udjela, ili tehnički utvrdi minimalnu raspodjelu, i ubere porez na tu stvarnu ili fiktivnu minimalnu raspodjelu od svojih imatelja udjela.
   (
         1
      )	SL C 419, 14. 11. 2016.


201807270032025182018/C 285/543552018TC28520180813HR01HRINFO_JUDICIAL20180608383811Predmet T-355/18: Tužba podnesena 8. lipnja 2018. – Španjolska protiv Komisije
 ---documentbreak--- C2852018HR3810120180608HR0054381381Tužba podnesena 8. lipnja 2018. – Španjolska protiv Komisije
   (Predmet T-355/18)2018/C 285/54Jezik postupka: španjolski
      Stranke

      Tužitelj: Kraljevina Španjolska (zastupnik: García-Valdecasas Dorrego, agent)

      Tuženik: Europska komisija

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

            —

            poništi obavijest o otvorenim natječajima i

            —

            naloži Europskoj komisiji snošenje troškova.

      Tužbeni razlozi i glavni argumenti

   Ova je tužba podnesena radi poništenja obavijesti o otvorenom natječaju za popunjavanje administratorskih mjesta u okviru javne službe (AD 6) EPSO/AD/340/18 i EPSO/AD/341/18.
   U potporu tužbenom zahtjevu, tužitelj ističe četiri tužbena razloga.

            1.

            Prvi tužbeni razlog temelji se na povredi članaka 1. i 2. Uredbe br. 1/58, članka 22. Povelje Europske unije o temeljnim pravima i članka 1.d Pravilnika o osoblju za dužnosnike zbog ograničenja komunikacijskog sustava između EPSO-a i kandidata, koji se ostvaruje samo na engleskom, francuskom i njemačkom jeziku, što uključuje i prijavni obrazac.

            2.

            Drugi tužbeni razlog temelji se na povredi članaka 1. i 6. Uredbe br. 1/58, članka 22. Povelje, članka 1.d stavaka 1. i 6., članka 27. i članka 28. točke (f) Pravilnika o osoblju za dužnosnike jer odabir drugog jezika neosnovano ograničava na samo četiri jezika, odnosno na engleski, francuski, njemački i talijanski, isključujući preostale službene jezike Europske unije.

            3.

            Treći tužbeni razlog temelji se na činjenici da su engleski, francuski, njemački i talijanski jezik odabrani proizvoljno što predstavlja diskriminaciju na temelju jezika koja je zabranjena člankom 1. Uredbe br. 1/58, člankom 22. Povelje, člankom 1.d stavcima 1. i 6., člankom 27. i člankom 28. točkom (f) Pravilnika o osoblju za dužnosnike.

            4.

            Četvrti tužbeni razlog temelji se na činjenici da okolnost što u pobijanoj obavijesti o otvorenim natječajima nije izričito navedeno da prvi jezik mora biti jezik u kojem kandidati posjeduju barem razinu C1 (dubinsko poznavanje) predstavlja diskriminaciju na temelju državljanstva i diskriminaciju na temelju „govornog” jezika, čime se povređuje članak 1. Uredbe br. 1/58, članak 22. Povelje, članak 1.d stavci 1. i 6., članak 27. i članak 28. točka (f) Pravilnika o osoblju za dužnosnike.


201807270362025132018/C 285/075432016CJC28520180813HR01HRINFO_JUDICIAL201806216611Predmet C-543/16: Presuda Suda (deveto vijeće) od 21. lipnja 2018. – Europska komisija protiv Savezne Republike Njemačke (Povreda obveze države članice — Direktiva 91/676/EEZ — Članak 5. stavci 5. i 7. — Prilog II., A, točke 1. do 3. i 5. — Prilog III. stavak 1. točke 1. do 3. i stavak 2. — Zaštita voda od onečišćenja uzrokovanog nitratima iz poljoprivrednih izvora — Nedostatnost mjera na snazi — Dodatne mjere ili pojačana djelovanja — Revizija programa djelovanja — Ograničenje primjene — Uravnoteženo gnojenje — Razdoblja upotrebe — Kapacitet spremnika za skladištenje stajskog gnojiva — Primjena na strme površine i tla koja su zamrznuta ili pokrivena snijegom)
 ---documentbreak--- C2852018HR610120180621HR00076161Presuda Suda (deveto vijeće) od 21. lipnja 2018. – Europska komisija protiv Savezne Republike Njemačke
   (Predmet C-543/16) (
         1
      )
   „(Povreda obveze države članice — Direktiva 91/676/EEZ — Članak 5. stavci 5. i 7. — Prilog II., A, točke 1. do 3. i 5. — Prilog III. stavak 1. točke 1. do 3. i stavak 2. — Zaštita voda od onečišćenja uzrokovanog nitratima iz poljoprivrednih izvora — Nedostatnost mjera na snazi — Dodatne mjere ili pojačana djelovanja — Revizija programa djelovanja — Ograničenje primjene — Uravnoteženo gnojenje — Razdoblja upotrebe — Kapacitet spremnika za skladištenje stajskog gnojiva — Primjena na strme površine i tla koja su zamrznuta ili pokrivena snijegom)“2018/C 285/07Jezik postupka: njemački
      Stranke

      Tužitelj: Europska komisija (zastupnici: C. Hermes i E. Manhaeve, agenti)

      Tuženik: Savezna Republika Njemačka (zastupnici: T. Henze i J. Möller, agenti)

      Intervenijent u potporu tuženiku: Kraljevina Danska (zastupnici: C. Thorning i M. Wolff, agenti)

      Izreka

            1)

            Time što nije usvojila dodatne mjere ili pojačana djelovanja čim se pokazalo da su mjere iz njemačkog programa djelovanja nedostatne i što nije revidirala svoj program djelovanja, Savezna Republika Njemačka povrijedila je obveze koje ima na temelju članka 5. stavaka 5. i 7. Direktive Vijeća 91/676/EEZ od 12. prosinca 1991. o zaštiti voda od onečišćenja uzrokovanog nitratima iz poljoprivrednih izvora, kako je izmijenjena Uredbom (EZ) br. 1137/2008 Europskog parlamenta i Vijeća od 22. listopada 2008. u vezi s Prilogom II., A. točkama 1. do 3. i 5. i Prilogom III. stavkom 1. točkama 1. do 3. i stavkom 2. te direktive.

            2)

            Saveznoj Republici Njemačkoj nalaže se snošenje troškova.

      (
         1
      )	SL C 6 od 9. 1. 2017.


201807270042024672018/C 285/553742018TC28520180813HR01HRINFO_JUDICIAL20180619383922Predmet T-374/18: Tužba podnesena 19. lipnja 2018. – Labiri protiv EGSO-a
 ---documentbreak--- C2852018HR3820120180619HR0055382392Tužba podnesena 19. lipnja 2018. – Labiri protiv EGSO-a
   (Predmet T-374/18)2018/C 285/55Jezik postupka: francuski
      Stranke

      Tužitelj: Vassiliki Labiri (Bruxelles, Belgija) (zastupnik: J.-N. Louis, odvjetnik)

      Tuženik: Europski gospodarski i socijalni odbor

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelj od Općeg suda zahtjeva da:

            —

            naloži tuženiku da u okviru mjera upravljanja postupkom dostavi odluku glavnog tajnika EGSO-a od 30. ožujka 2016. kojom je odlučio o nepokretanju postupka protiv tužiteljevog načelnika odjela;

            —

            utvrdi i presudi,

                     —

                     poništenje odluke glavnog tajnika EGSO-a od 3. ožujka 2016. o nepokretanju postupka protiv tužiteljevog načelnika odjela i obustavi postupka povodom njegova zahtjeva za pomoć/žalbe od 14. prosinca 2007.;

                     —

                     naložiti EGSO-u snošenje troškova.

      Tužbeni razlozi i glavni argumenti

   U prilog svojoj tužbi, tužitelj ističe tri tužbena razloga.

            1.

            Prvi tužbeni razlog temelji se na povredi obveze obrazlaganja koja proizlazi iz članka 25. podstavka 2. Pravilnika o osoblju za dužnosnike Europske unije (u daljnjem tekstu: Pravilnik) i povredi načela suradnje koja proizlaze iz Sporazuma o administrativnoj suradnji između Europskog gospodarskog i socijalnog odbora (EGSO) i Odbora regija od 17. prosinca 2007.

            2.

            Drugi tužbeni razlog temelji se na povredi članka 24. podstavka 1. Pravilnika i članka 41. Povelje Europske unije o temeljnim pravima koja svakome dodjeljuje pravo na dobru upravu. Posebice, pobijana odluka donesena je uz povredu tužiteljevog prava na saslušanje i poštovanja prava obrane.

            3.

            Treći tužbeni razlog temelji se na očitoj pogrešci u ocjeni koju je EGSO počinio donijevši odluku o obustavi postupka u kojoj se nezakonito pozivalo na nagodbu u predmetu pred Službeničkim sudom i zaključke upravne istrage koja nikada nije ispitala mogu li činjenice koje su bile predmet tužiteljeve žalbe objektivno predstavljati uznemiravanje.


201807270252025092018/C 285/086812016CJC28520180813HR01HRINFO_JUDICIAL201806217711Predmet C-681/16: Presuda Suda (drugo vijeće) od 21. lipnja 2018. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Landgericht Düsseldorf – Njemačka) – Pfizer Ireland Pharmaceuticals, Operations Support Group protiv Orifarm GmbH (Zahtjev za prethodnu odluku — Intelektualno i industrijsko vlasništvo — Patentno pravo — Akti o pristupanju Europskoj uniji iz 2003., 2005. i 2012. — Posebni mehanizam — Primjenjivost na paralelni uvoz — Uredba (EZ) br. 469/2009 — Proizvod zaštićen u jednoj državi članici svjedodžbom o dodatnoj zaštiti, a koji nositelj temeljnog patenta stavlja na tržište u drugoj državi članici — Iscrpljenje prava intelektualnog i industrijskog vlasništva — Nepostojanje temeljnog patenta u novim državama članicama — Uredba (EZ) br. 1901/2006 — Produljenje razdoblja zaštite)
 ---documentbreak--- C2852018HR710120180621HR00087171Presuda Suda (drugo vijeće) od 21. lipnja 2018. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Landgericht Düsseldorf – Njemačka) – Pfizer Ireland Pharmaceuticals, Operations Support Group protiv Orifarm GmbH
   (Predmet C-681/16) (
         1
      )
   „(Zahtjev za prethodnu odluku — Intelektualno i industrijsko vlasništvo — Patentno pravo — Akti o pristupanju Europskoj uniji iz 2003., 2005. i 2012. — Posebni mehanizam — Primjenjivost na paralelni uvoz — Uredba (EZ) br. 469/2009 — Proizvod zaštićen u jednoj državi članici svjedodžbom o dodatnoj zaštiti, a koji nositelj temeljnog patenta stavlja na tržište u drugoj državi članici — Iscrpljenje prava intelektualnog i industrijskog vlasništva — Nepostojanje temeljnog patenta u novim državama članicama — Uredba (EZ) br. 1901/2006 — Produljenje razdoblja zaštite)“2018/C 285/08Jezik postupka: njemački
      Sud koji je uputio zahtjev

   Landgericht Düsseldorf

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelj: Pfizer Ireland Pharmaceuticals, Operations Support Group

      Tuženik: Orifarm GmbH

      Izreka

            1.

            Posebne mehanizme predviđene u poglavlju 2. Priloga IV. Akta o uvjetima pristupanja Češke Republike, Republike Estonije, Republike Cipra, Republike Latvije, Republike Litve, Republike Mađarske, Republike Malte, Republike Poljske, Republike Slovenije i Slovačke Republike Europskoj uniji i prilagodbama ugovora na kojima se temelji Europska unija, u poglavlju 1. Priloga V. Akta o uvjetima pristupanja Republike Bugarske i Rumunjske Europskoj uniji i prilagodbama ugovora na kojima se temelji Europska unija i u poglavlju 1. Priloga IV. Akta o uvjetima pristupanja Republike Hrvatske i prilagodbama ugovora o Europskoj uniji, ugovora o funkcioniranju Europske unije i ugovora o osnivanju Europske zajednice za atomsku energiju treba tumačiti na način da dopuštaju nositelju svjedodžbe o dodatnoj zaštiti izdane u državi članici, koja nije jedna od novih država članica na koje se odnose ti akti o pristupanju, da se usprotivi paralelnom uvozu lijeka iz tih novih država članica u situaciji u kojoj pravni poreci potonjih država predviđaju mogućnost stjecanja istovjetne zaštite ne na datum podnošenja prijave temeljnog patenta, nego na datum objave prijave temeljnog patenta i/ili podnošenja zahtjeva za izdavanje svjedodžbe o dodatnoj zaštiti u državi članici uvoznici, tako da je nositelju bilo nemoguće steći istovjetan patent i SDZ u državama izvoznicama.

            2.

            Posebne mehanizme predviđene u poglavlju 2. Priloga IV. Aktu o uvjetima pristupanja Češke Republike, Republike Estonije, Republike Cipra, Republike Latvije, Republike Litve, Republike Mađarske, Republike Malte, Republike Poljske, Republike Slovenije i Slovačke Republike Europskoj uniji i prilagodbama ugovora na kojima se temelji Europska unija, u poglavlju 1. Priloga V. Akta o uvjetima pristupanja Republike Bugarske i Rumunjske Europskoj uniji i prilagodbama ugovora na kojima se temelji Europska unija i u poglavlju 1. Priloga IV. Akta o uvjetima pristupanja Republike Hrvatske i prilagodbama ugovora o Europskoj uniji, ugovora o funkcioniranju Europske unije i ugovora o osnivanju Europske zajednice za atomsku energiju treba tumačiti na način da se primjenjuju na produljenje predviđeno člankom 36. stavkom 1. Uredbe (EZ) br. 1901/2006 Europskog parlamenta i Vijeća od 12. prosinca 2006. o lijekovima za pedijatrijsku upotrebu i izmjeni Uredbe (EEZ) br. 1768/92, Direktive 2001/20/EZ, Direktive 2001/83/EZ i Uredbe (EZ) br. 726/2004.

      (
         1
      )	SL C 104, 3. 4. 2017.


201807270062025082018/C 285/563852018TC28520180813HR01HRINFO_JUDICIAL20180625394021Predmet T-385/18: Tužba podnesena 25. lipnja 2018. – Aldi protiv EUIPO-a – Crone (CRONE)
 ---documentbreak--- C2852018HR3910120180625HR0056391402Tužba podnesena 25. lipnja 2018. – Aldi protiv EUIPO-a – Crone (CRONE)
   (Predmet T-385/18)2018/C 285/56Jezik na kojem je tužba podnesena: njemački
      Stranke

      Tužitelj: Aldi GmbH & Co. KG (Mülheim an der Ruhr, Njemačka) (zastupnici: N. Lützenrath, U. Rademacher, C. Fürsen i M. Minkner, odvjetnici)

      Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO)

      Druga stranka pred žalbenim vijećem: Christoph Michael Crone (Krefeld, Njemačka)

      Podaci o postupku pred EUIPO-om

      Podnositelj prijave spornog žiga: druga stranka pred žalbenim vijećem

      Predmetni sporni žig: prijava žiga Europske unije br. 14 854 533

      Postupak pred EUIPO-om: postupak povodom prigovora

      Pobijana odluka: odluka prvog žalbenog vijeća EUIPO-a od 14. ožujka 2018. u predmetu R 1100/2017-1

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

            —

            poništi pobijanu odluku;

            —

            naloži EUIPO-u snošenje troškova.

      Tužbeni razlog

            —

            Povreda članka 8. stavka 1. točke (b) Uredbe (EU) 2017/1001 Europskog parlamenta i Vijeća.


201807270632024682018/C 285/0912017CJC28520180813HR01HRINFO_JUDICIAL201806218811Predmet C-1/17: Presuda Suda (treće vijeće) od 21. lipnja 2018. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Corte di Appello di Torino – Italija) – Petronas Lubricants Italy SpA protiv Livija Guide (Zahtjev za prethodnu odluku — Sudska nadležnost u građanskim stvarima — Uredba (EZ) br. 44/2001 — Nadležnost nad pojedinačnim ugovorima o zapošljavanju — Članak 20. stavak 2. — Poslodavac tužen pred sudovima države članice u kojoj ima domicil — Poslodavčeva protutužba — Određivanje nadležnog suda)
 ---documentbreak--- C2852018HR810120180621HR00098181Presuda Suda (treće vijeće) od 21. lipnja 2018. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Corte di Appello di Torino – Italija) – Petronas Lubricants Italy SpA protiv Livija Guide
   (Predmet C-1/17) (
         1
      )
   „(Zahtjev za prethodnu odluku — Sudska nadležnost u građanskim stvarima — Uredba (EZ) br. 44/2001 — Nadležnost nad pojedinačnim ugovorima o zapošljavanju — Članak 20. stavak 2. — Poslodavac tužen pred sudovima države članice u kojoj ima domicil — Poslodavčeva protutužba — Određivanje nadležnog suda)“2018/C 285/09Jezik postupka: talijanski
      Sud koji je uputio zahtjev

   Corte di Appello di Torino

      Stranke glavnog postupka

      Žalitelj: Petronas Lubricants Italy SpA

      Druga stranka u postupku: Livio Guida

      Izreka

   Članak 20. stavak 2. Uredbe Vijeća (EZ) br. 44/2001 od 22. prosinca 2000. o nadležnosti, priznavanju i izvršenju sudskih odluka u građanskim i trgovačkim stvarima treba tumačiti na način da, u situaciji poput one u predmetu u glavnom postupku, poslodavcu daje pravo da pred sudom na kojemu je uredno pokrenut postupak povodom prvotne tužbe koju je podnio radnik podnese protutužbu koja se temelji na ugovoru o ustupu tražbine sklopljenom između poslodavca i izvornog vjerovnika nakon podnošenja te prvotne tužbe.
   (
         1
      )	SL C 112, 10. 4. 2017.


201807270122025052018/C 285/573872018TC28520180813HR01HRINFO_JUDICIAL20180625404121Predmet T-387/18: Tužba podnesena 25. lipnja 2018. – Delta-Sport protiv EUIPO-a – Delta Enterprise (DELTA SPORT)
 ---documentbreak--- C2852018HR4010120180625HR0057401412Tužba podnesena 25. lipnja 2018. – Delta-Sport protiv EUIPO-a – Delta Enterprise (DELTA SPORT)
   (Predmet T-387/18)2018/C 285/57Jezik postupka: engleski
      Stranke

      Tužitelj: Delta-Sport Handelskontor GmbH (Hamburg, Njemačka) (zastupnik: M. Krogmann, odvjetnik)

      Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO)

      Druga stranka u postupku pred žalbenim vijećem: Delta Enterprise Corp. (New York, New York, Sjedinjene Američke Države)

      Podaci o postupku pred EUIPO-om

      Podnositelj prijave spornog žiga: tužitelj u postupku pred Općim sudom

      Predmetni sporni žig: prijava figurativnog žiga Europske unije DELTA SPORT – Prijava za registraciju br. 14 327 911

      Postupak pred EUIPO-om: postupak povodom prigovora

      Pobijana odluka: odluka petog žalbenog vijeća EUIPO-a od 17. travnja 2018. u predmetu R 1894/2017-5

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

            —

            poništi pobijanu odluku;

            —

            naloži EUIPO-u snošenje troškova, uključujući troškove u vezi s postupkom pred petim žalbenim vijećem;

            —

            poduzme sve druge mjere koje smatra potrebnima.

      Tužbeni razlog

            —

            povreda članka 8. stavka 1. točke (b) Uredbe (EU) 2017/1001 Europskog parlamenta i Vijeća.


201807270542025232018/C 285/10202017CJC28520180813HR01HRINFO_JUDICIAL201806218922Predmet C-20/17: Presuda Suda (drugo vijeće) od 21. lipnja 2018. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Kammergericht Berlin – Njemačka) – postupak koji je pokrenuo Vincent Pierre Oberle (Zahtjev za prethodnu odluku — Pravosudna suradnja u građanskim stvarima — Uredba (EU) br. 650/2012 — Članak 4. — Opća nadležnost suda države članice za odlučivanje o nasljeđivanju u cijelosti — Nacionalni propis kojim se uređuje međunarodna nadležnost u području uspostave nacionalne potvrde o nasljeđivanju — Europska potvrda o nasljeđivanju)
 ---documentbreak--- C2852018HR820120180621HR00108292Presuda Suda (drugo vijeće) od 21. lipnja 2018. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Kammergericht Berlin – Njemačka) – postupak koji je pokrenuo Vincent Pierre Oberle
   (Predmet C-20/17) (
         1
      )
   „(Zahtjev za prethodnu odluku — Pravosudna suradnja u građanskim stvarima — Uredba (EU) br. 650/2012 — Članak 4. — Opća nadležnost suda države članice za odlučivanje o nasljeđivanju u cijelosti — Nacionalni propis kojim se uređuje međunarodna nadležnost u području uspostave nacionalne potvrde o nasljeđivanju — Europska potvrda o nasljeđivanju)“2018/C 285/10Jezik postupka: njemački
      Sud koji je uputio zahtjev

   Kammergericht Berlin

      Stranka glavnog postupka

      Tužitelj: Vincent Pierre Oberle

      Izreka

   Članak 4. Uredbe br. 650/2012 Europskog parlamenta i Vijeća od 4. srpnja 2012. o nadležnosti, mjerodavnom pravu, priznavanju i izvršavanju odluka i prihvaćanju i izvršavanju javnih isprava u nasljednim stvarima i o uspostavi Europske potvrde o nasljeđivanju treba tumačiti na način da mu je protivan nacionalni propis države članice, poput onog u glavnom postupku, koji predviđa da, iako umrli u trenutku smrti nije imao uobičajeno boravište u toj državi članici, njezini sudovi ostaju nadležni za izdavanje nacionalnih potvrda o nasljeđivanju u okviru nasljeđivanja s prekograničnim implikacijama kada se ostavina nalazi na državnom području navedene države članice ili ako je umrli imao državljanstvo te države članice.
   (
         1
      )	SL C 112, 10. 4. 2017.


201807270082025342018/C 285/583892018TC28520180813HR01HRINFO_JUDICIAL20180621414111Predmet T-389/18: Tužba podnesena 21. lipnja 2018. – Nonnemacher protiv EUIPO-a – Ingram (WKU)
 ---documentbreak--- C2852018HR4110120180621HR0058411411Tužba podnesena 21. lipnja 2018. – Nonnemacher protiv EUIPO-a – Ingram (WKU)
   (Predmet T-389/18)2018/C 285/58Jezik na kojem je tužba podnesena: njemački
      Stranke

      Tužitelj: Klaus Nonnemacher (Karlsruhe, Njemačka) (zastupnik: C. Zierhut, odvjetnik)

      Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO)

      Druga stranka pred žalbenim vijećem: Paul Ingram (Birmingham, Ujedinjena Kraljevina)

      Podaci o postupku pred EUIPO-om

      Nositelj spornog žiga: tužitelj

      Predmetni sporni žig: verbalni žig Europske unije „WKU” – žig Europske unije br. 11 482 841

      Postupak pred EUIPO-om: postupak proglašavanja žiga ništavim

      Pobijana odluka: odluka prvog žalbenog vijeća EUIPO-a od 17. travnja 2018. u predmetu R 399/2017-1

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

            —

            poništi pobijanu odluku;

            —

            naloži EUIPO-u snošenje troškova.

      Tužbeni razlozi

            —

            Povreda članka 8. stavka 1. točke (b) Uredbe (EU) 2017/1001 Europskog parlamenta i Vijeća;

            —

            Povreda članka 61. Uredbe (EU) 2017/1001 Europskog parlamenta i Vijeća.


201807270382025162018/C 285/111082017CJC28520180813HR01HRINFO_JUDICIAL2018062091021Predmet C-108/17: Presuda Suda (četvrto vijeće) od 20. lipnja 2018. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Vilniaus apygardos administracinis teismas – Litva) – UAB „Enteco Baltic” protiv Muitinės departamentas prie Lietuvos Respublikos finansų ministerijos (Zahtjev za prethodnu odluku — Porez na dodanu vrijednost (PDV) — Direktiva 2006/112/EZ — Članak 143. stavak 1. točka (d) i članak 143. stavak 2. — Izuzeća od PDV-a pri uvozu — Uvoz nakon kojeg slijedi isporuka unutar Zajednice — Pretpostavke — Dokaz o otpremi ili prijevozu robe u drugu državu članicu — Prijevoz u sustavu odgode plaćanja trošarine — Prijenos prava raspolaganja nad robom na kupca — Utaja poreza — Nepostojanje obveze nadležnog tijela da pomogne poreznom obvezniku prikupiti potrebne informacije kako bi dokazao da su ispunjene pretpostavke za izuzeće)
 ---documentbreak--- C2852018HR910120180620HR001191102Presuda Suda (četvrto vijeće) od 20. lipnja 2018. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Vilniaus apygardos administracinis teismas – Litva) – UAB „Enteco Baltic” protiv Muitinės departamentas prie Lietuvos Respublikos finansų ministerijos
   (Predmet C-108/17) (
         1
      )
   „(Zahtjev za prethodnu odluku — Porez na dodanu vrijednost (PDV) — Direktiva 2006/112/EZ — Članak 143. stavak 1. točka (d) i članak 143. stavak 2. — Izuzeća od PDV-a pri uvozu — Uvoz nakon kojeg slijedi isporuka unutar Zajednice — Pretpostavke — Dokaz o otpremi ili prijevozu robe u drugu državu članicu — Prijevoz u sustavu odgode plaćanja trošarine — Prijenos prava raspolaganja nad robom na kupca — Utaja poreza — Nepostojanje obveze nadležnog tijela da pomogne poreznom obvezniku prikupiti potrebne informacije kako bi dokazao da su ispunjene pretpostavke za izuzeće)“2018/C 285/11Jezik postupka: litavski
      Sud koji je uputio zahtjev

   Vilniaus apygardos administracinis teismas

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelj: UAB „Enteco Baltic”

      Tuženik: Muitinės departamentas prie Lietuvos Respublikos finansų ministerijos

      Izreka

            1.

            Članak 143. stavak 1. točku (d) i članak 143. stavak 2. točku (b) Direktive Vijeća 2006/112/EZ od 28. studenoga 2006. o zajedničkom sustavu poreza na dodanu vrijednost, kako je izmijenjena Direktivom Vijeća 2009/69/EZ od 25. lipnja 2009., valja tumačiti na način da im se protivi to da nadležna tijela države članice odbiju izuzeće od PDV-a pri uvozu samo zato što su, zbog promjene okolnosti nakon uvoza, predmetni proizvodi isporučeni poreznom obvezniku različitom od onoga čiji je PDV identifikacijski broj naveden u uvoznoj deklaraciji, iako je uvoznik dostavio sve informacije o identitetu novog kupca nadležnim tijelima države članice uvoznice, pod uvjetom da je dokazano da su materijalne pretpostavke za izuzeće daljnje isporuke unutar Zajednice stvarno ispunjene.

            2.

            Članak 143. stavak 1. točku (d) Direktive 2006/112, kako je izmijenjena Direktivom 2009/69, u vezi s člankom 138. i člankom 143. stavkom 2. točkom (c) te direktive, treba tumačiti na način da se:

                     —

                     dokumenti, koji potvrđuju prijevoz robe od trošarinskog skladišta smještenog u državi članici uvoza, ne prema kupcu, nego trošarinskom skladištu smještenom u drugoj državi članici, mogu smatrati dostatnim dokazima otpreme ili prijevoza te robe u drugu državu članicu;

                     —

                     dokumenti poput teretnih listova koji se temelje na Konvenciji o ugovoru o međunarodnom prijevozu robe cestom, potpisanoj u Ženevi 19. svibnja 1956., kako je izmijenjena Protokolom od 5. srpnja 1978., i elektronički trošarinski dokumenti koji prate kretanje robe u sustavu odgode plaćanja trošarine mogu uzeti u obzir radi dokazivanja da je u trenutku uvoza u državu članicu predmetna roba namijenjena otpremi ili prijevozu u drugu državu članicu u smislu članka 143. stavka 2. točke (c) Direktive 2006/112, kako je izmijenjena Direktivom 2009/69, pod uvjetom da su navedeni dokumenti podneseni u tom trenutku i da sadržavaju sve potrebne podatke. Tim dokumentima, kao i elektroničkim potvrdama o isporuci proizvoda i potvrdom o primitku, izdanima nakon kretanja u sustavu odgode plaćanja trošarina može se dokazati da je navedena roba stvarno otpremljena ili prevezena u drugu državu članicu, u skladu s člankom 138. stavkom 1. Direktive 2006/112, kako je izmijenjena Direktivom 2009/69.

            3.

            Članak 143. stavak 1. točku (d) Direktive 2006/112, kako je izmijenjena Direktivom 2009/69, treba tumačiti na način da mu se protivi to da nadležna tijela države članice odbiju uvozniku korištenje pravom na izuzeće od PDV-a, koje je predviđeno tom odredbom, na njegove uvoze robe u tu državu članicu nakon kojih je slijedila isporuka unutar Zajednice jer ta roba nije bila izravno prenesena kupcu, nego su je preuzela prijevozna poduzeća i porezna skladišta koja je potonji odredio ako je uvoznik pravo raspolaganja navedenom robom kao vlasnik prenio na kupca. U tom kontekstu pojam „isporuka robe” u smislu članka 14. stavka 1. te direktive, kako je izmijenjena, treba tumačiti na isti način kao i u kontekstu članka 167. navedene direktive, kako je izmijenjena.

            4.

            Članak 143. stavak 1. točku (d) Direktive 2006/112, kako je izmijenjena Direktivom 2009/69, treba tumačiti na način da mu se protivi upravna praksa na temelju koje se u okolnostima poput onih o kojima je riječ u glavnom postupku uvozniku u dobroj vjeri odbija korištenje pravom na izuzeće od PDV-a ako nisu ispunjene pretpostavke za izuzeće daljnje isporuke unutar Zajednice zbog utaje poreza koju je počinio kupac, osim ako se utvrdi da je uvoznik znao ili morao znati da je transakcija bila uključena u utaju koju je počinio kupac i da nije poduzeo sve razumne mjere u svojoj moći kako bi spriječio svoje sudjelovanje u toj utaji. Na temelju puke činjenice da su uvoznik i kupac komunicirali elektroničkim putem ne može se pretpostaviti da je uvoznik znao ili mogao znati da sudjeluje u takvoj utaji.

            5.

            Članak 143. stavak 1. točku (d) Direktive 2006/112, kako je izmijenjena Direktivom 2009/69, treba tumačiti na način da nadležna nacionalna tijela, kada ispituju prijenos prava raspolaganja robom kao vlasnik, nisu dužna prikupiti informacije koje su dostupne samo javnim tijelima.

      (
         1
      )	SL C 161, 22. 5. 2017.


201807270152025022018/C 285/593902018TC28520180813HR01HRINFO_JUDICIAL20180621414222Predmet T-390/18: Tužba podnesena 21. lipnja 2018. – Nonnemacher protiv EUIPO-a – Ingram (WKU WORLD KICKBOXING AND KARATE UNION)
 ---documentbreak--- C2852018HR4120120180621HR0059412422Tužba podnesena 21. lipnja 2018. – Nonnemacher protiv EUIPO-a – Ingram (WKU WORLD KICKBOXING AND KARATE UNION)
   (Predmet T-390/18)2018/C 285/59Jezik na kojem je tužba podnesena: njemački
      Stranke

      Tužitelj: Klaus Nonnemacher (Karlsruhe, Njemačka) (zastupnik: C. Zierhut, odvjetnik)

      Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO)

      Druga stranka pred žalbenim vijećem: Paul Ingram (Birmingham, Ujedinjena Kraljevina)

      Podaci o postupku pred EUIPO-om

      Nositelj spornog žiga: tužitelj

      Predmetni sporni žig: figurativni žig Europske unije WKU WORLD KICKBOXING AND KARATE UNION – žig Europske unije br. 11 523 958

      Postupak pred EUIPO-om: postupak proglašavanja žiga ništavim

      Pobijana odluka: odluka prvog žalbenog vijeća EUIPO-a od 17. travnja 2018. u predmetu R 409/2017-1

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

            —

            poništi pobijanu odluku;

            —

            naloži EUIPO-u snošenje troškova.

      Tužbeni razlozi

            —

            Povreda članka 8. stavka 1. točke (b) Uredbe (EU) 2017/1001 Europskog parlamenta i Vijeća;

            —

            Povreda članka 61. Uredbe (EU) 2017/1001 Europskog parlamenta i Vijeća.


201807270222024982018/C 285/123072017CJC28520180813HR01HRINFO_JUDICIAL20170526101121Predmet C-307/17: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 26. svibnja 2017. uputio Amtsgericht Hannover (Njemačka) – EUflight.de GmbH protiv TUIfly GmbH
 ---documentbreak--- C2852018HR1010120170526HR0012101112Zahtjev za prethodnu odluku koji je 26. svibnja 2017. uputio Amtsgericht Hannover (Njemačka) – EUflight.de GmbH protiv TUIfly GmbH
   (Predmet C-307/17)2018/C 285/12Jezik postupka: njemački
      Sud koji je uputio zahtjev

   Amtsgericht Hannover

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelj: EUflight.de GmbH

      Tuženik: TUIfly GmbH
   Predmet je rješenjem Suda od 8. svibnja 2018. brisan iz sudskog upisnika.


201807270052025112018/C 285/603922018TC28520180813HR01HRINFO_JUDICIAL20180628424321Predmet T-392/18: Tužba podnesena 28. lipnja 2018. – Innocenti protiv EUIPO-a – Gemelli (Innocenti)
 ---documentbreak--- C2852018HR4210120180628HR0060421432Tužba podnesena 28. lipnja 2018. – Innocenti protiv EUIPO-a – Gemelli (Innocenti)
   (Predmet T-392/18)2018/C 285/60Jezik na kojem je tužba podnesena: talijanski
      Stranke

      Tužitelj: Innocenti SA (Lugano, Švicarska) (zastupnik: N. Ferretti, odvjetnik)

      Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO)

      Druga stranka pred žalbenim vijećem: Filippo Gemelli (Torino, Italija)

      Podaci o postupku pred EUIPO-om

      Podnositelj prijave spornog žiga: žalitelj pred žalbenim vijećem

      Predmetni sporni žig: verbalni žig Europske unije „Innocenti” – prijava za registraciju br. 7 502 181

      Postupak pred EUIPO-om: postupak povodom prigovora

      Pobijana odluka: odluka petog žalbenog vijeća EUIPO-a od 19. travnja 2018. u predmetu R 2336/2010-5

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

            —

            preinači, tako da ju poništi, odluku petog žalbenog vijeća br. 2336/2010-5 i odbije prigovor Filippa Gemellija u vezi žiga 007502181.

      Tužbeni razlozi

            —

            Nepoštovanje roka za podnošenje dokumenata koji potvrđuju opoziv zbog neuporabe pred Tribunale di Torino (Sud u Torinu, Italija);

            —

            povreda članka 8. stavka 1. točke (b) Uredbe (EU) 2017/1001 Europskog parlamenta i Vijeća.


201807270132025002018/C 285/613982018TC28520180813HR01HRINFO_JUDICIAL20180625434421Predmet T-398/18: Tužba podnesena 25. lipnja 2018. – Pielczyk protiv EUIPO-a – Thalgo TCH (DERMAEPIL SUGAR EPIL SYSTEM)
 ---documentbreak--- C2852018HR4310120180625HR0061431442Tužba podnesena 25. lipnja 2018. – Pielczyk protiv EUIPO-a – Thalgo TCH (DERMAEPIL SUGAR EPIL SYSTEM)
   (Predmet T-398/18)2018/C 285/61Jezik postupka: engleski
      Stranke

      Tužitelj: Radoslaw Pielczyk (Klijndijk, Nizozemska) (zastupnik: K. Kielar, odvjetnik)

      Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO)

      Druga stranka u postupku pred žalbenim vijećem: Thalgo TCH (Roquebrune-sur-Argens, Francuska)

      Podaci o postupku pred EUIPO-om

      Nositelj spornog žiga: tužitelj u postupku pred Općim sudom

      Predmetni sporni žig: žig Europske unije br. 11 649 324

      Postupak pred EUIPO-om: postupak za proglašavanje žiga ništavim

      Pobijana odluka: odluka četvrtog žalbenog vijeća EUIPO-a od 13. travnja 2018. u spojenim predmetima R 979/2017-4 i R 1070/2017-4

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

            —

            djelomično poništi pobijanu odluku, osobito u dijelu u kojem je žalbeno vijeće

                     a)

                     odbilo tužiteljevu žalbu u predmetu R 979/2017-4

                     b)

                     djelomično prihvatilo žalbu za poništenje društva Thalgo TCH u predmetu R 1070/2017-4 za proizvode iz razreda 3. Nicanske klasifikacije;

                     c)

                     proglasilo ništavim žig Europske unije br. 11 649 324 također za proizvode iz razreda 3.;

                     d)

                     potvrdilo EUIPO-ovu odluku od 21. ožujka 2017. (postupak za proglašavanje žiga ništavim br. 11 974 C) u dijelu u kojem je, u skladu s tom odlukom, tužiteljev žig proglašen ništavim za proizvode iz razreda 3.;

            —

            naloži društvu Thalgo TCH snošenje troškova nastalih u postupku pred Odjelom za poništaje EUIPO-a i pred žalbenim vijećem;

            —

            naloži EUIPO-u snošenje troškova ovog postupka.

      Tužbeni razlozi

            —

            povreda članka 60. stavka 1. točke (a) u vezi s člankom 8. stavkom 1. točkom (b) Uredbe (EU) 2017/1001 Europskog parlamenta i Vijeća;

            —

            povreda pravila 22. stavaka 3. i 4. u vezi s pravilom 40. stavkom 6. Uredbe Komisije (EZ) br. 2868/95;

            —

            povreda članka 64. stavaka 2. i 3. u vezi s člankom 18. stavkom 1. točkom (a) Uredbe (EU) 2017/1001 Europskog parlamenta i Vijeća.


201807270372024552018/C 285/373322018CJC28520180813HR01HRINFO_JUDICIAL20180521222321Predmet C-332/18 P: Žalba koju je 21. svibnja 2018. podnio Mytilinaios Anonymos Etairia / Omilos Epicheiriseon protiv presude Općeg suda (peto vijeće) od 13. ožujka 2018. u predmetu T-542/11 RENV, Alouminion tis Ellados VEAE protiv Europske komisije
 ---documentbreak--- C2852018HR2210120180521HR0037221232Žalba koju je 21. svibnja 2018. podnio Mytilinaios Anonymos Etairia / Omilos Epicheiriseon protiv presude Općeg suda (peto vijeće) od 13. ožujka 2018. u predmetu T-542/11 RENV, Alouminion tis Ellados VEAE protiv Europske komisije
   (Predmet C-332/18 P)2018/C 285/37Jezik postupka: grčki
      Stranke

      Žalitelj: Mytilinaios Anonymos Etairia – Omilos Epicheiriseon (N. Korogiannakis, N. Keramidas, E. Chrysafis i D. Diakopoulos, dichigori, te K. Struckmann, Rechtsanwalt)

      Druge stranke u postupku: Europska komisija, Dimosia Epicheirisi Ilektrismou AE (DEI)

      Zahtjevi

   Ovom tužbom „Mytilinaios Anonymos Etairia – Omilos Epicheiriseon” od Suda zahtijeva da:

            —

            ukine presudu Općeg suda (peto vijeće) od 13. ožujka 2018. u predmetu Τ-542/11 RENV (EU:T:2018:132);

            —

            sam odluči u predmetu;

            —

            poništi odluku Komisije od 13. srpnja 2011.; i

            —

            naloži Europskoj Komisiji snošenje troškova tužitelja u cijelom postupku.

      Žalbeni razlozi i glavni argumenti

   Tužitelj navodi tri žalbena razloga:

            1.

            Pogreške koje se tiču prava i iskrivljavanje činjenica u okviru ocjene Općeg suda glede činjenice predstavlja li sporna mjera državnu potporu, a osobito predstavlja li mjera „prednost” prilikom ocjene te prednosti, odbijanja ispitivanja ekonomske opravdanosti, i pogrešne primjene tereta dokazivanja jer Helenska Republika nije iznijela te argumente tijekom upravnog postupka, te pogreška koja se tiče prava prilikom osporavanja tužiteljevih argumenata u pogledu „kriterija privatnog ulagača”.

            2.

            Pogreška koja se tiče prava u ocjeni „selektivnosti” prednosti.

            3.

            Pogreške koje se tiču prava i iskrivljavanje dokaza u odnosu na posljedice sporne mjere na trgovinu i tržišno natjecanje.


201807270452025072018/C 285/143162017CJC28520180813HR01HRINFO_JUDICIAL20180530111112Predmet C-316/17: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 30. svibnja 2017. uputio Amtsgericht Hannover (Njemačka) – Rainer Hadamek i dr. protiv TUIfly GmbH
 ---documentbreak--- C2852018HR1120120180530HR0014112111Zahtjev za prethodnu odluku koji je 30. svibnja 2017. uputio Amtsgericht Hannover (Njemačka) – Rainer Hadamek i dr. protiv TUIfly GmbH
   (Predmet C-316/17)2018/C 285/14Jezik postupka: njemački
      Sud koji je uputio zahtjev

   Amtsgericht Hannover

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelj: Rainer Hadamek, Heike Hadamek, Florian Hadamek, Carina Hadamek

      Tuženik: TUIfly GmbH
   Predmet je rješenjem Suda od 17. svibnja 2018. brisan iz sudskog upisnika.


201807270092025312018/C 285/624102018TC28520180813HR01HRINFO_JUDICIAL20180704444521Predmet T-410/18: Tužba podnesena 4. srpnja 2018. – Silgan Closures i Silgan Holdings protiv Europske komisije
 ---documentbreak--- C2852018HR4410120180704HR0062441452Tužba podnesena 4. srpnja 2018. – Silgan Closures i Silgan Holdings protiv Europske komisije
   (Predmet T-410/18)2018/C 285/62Jezik postupka: njemački
      Stranke

      Tužitelji: Silgan Closures GmbH (München, Njemačka), Silgan Holdings Inc. (Stamford, Connecticut, Sjedinjene Američke Države) (zastupnici: H. Wollmann, D. Seeliger, R. Grafunder i V. Weiss, odvjetnici)

      Tuženik: Europska komisija

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelji od Općeg suda zahtijevaju da:

            —

            poništi pobijanu odluku na temelju članka 264. UFEU-a, u dijelu u kojem se odnosi na tužitelje;

            —

            naloži Komisiji snošenje troškova tužitelja.

      Tužbeni razlozi i glavni argumenti

   Tužitelji predmetnom tužbom zahtijevaju djelomično poništenje Odluke Komisije C(2018) 2466 final od 19. travnja 2018. o pokretanju postupka na temelju članka 2. stavka 1. Uredbe Komisije (EZ) br. 773/2004 (
         1
      ) u predmetu AT.40522 – Pandora.
   Tužitelji u prilog tužbi iznose sljedeće tužbene razloge:

            1.

            Povreda načela supsidijarnosti
            U okviru prvog tužbenog razloga tužitelji tvrde da je Komisija pobijanom odluku lišila pravnog temelja postupak pred njemačkim Bundeskartellamtom (Savezni ured za kartele) u istom predmetu, koji se u tom trenutku vodio već više od tri godine i došao do faze u kojoj je bio zreo za donošenje odluke.

            2.

            Povreda načela proporcionalnosti
            U okviru drugog tužbenog razloga tužitelji tvrde da pobijana odluka nije bila nužna kako bi Komisija mogla poduzeti nadzorne radnje koje je željela, a ni prikladna s obzirom na nepogodnosti za tužitelje pri ocjenjivanju interesa obiju strana.

            3.

            Nedostatno obrazloženje
            U okviru trećeg tužbenog razloga tužitelji tvrde da Komisija, protivno članku 296. UFEU-a, nije u pobijanoj odluci navela zašto je smatrala da je pokretanje postupka bilo nužno i opravdano s obzirom na načela supsidijarnosti i proporcionalnosti.

            4.

            Zlouporaba ovlasti
            U okviru četvrtog tužbenog razloga tužitelji tvrde da je Komisija pokrenula postupak kako bi se tužitelji mogli sankcionirati na temelju sustava sankcija predviđenog Uredbom Vijeća (EZ) br. 1/2003 (
                  2
               ).

      (
         1
      )	Uredba Komisije (EZ) br. 773/2004 od 7. travnja 2004. o postupcima koje Komisija vodi na temelju članaka 81. i 82. Ugovora o EZ-u (SL 2004., L 123, str. 18) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 8., svezak 1., str. 298.)
   (
         2
      )	Uredba Vijeća (EZ) br. 1/2003 od 16. prosinca 2002. o provedbi pravila o tržišnom natjecanju koja su propisana člancima 81. i 82. Ugovora o EZ-u (SL 2003., L 1, str. 1.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 8., svezak 1., str. 165.)


201807270242024562018/C 285/153172017CJC28520180813HR01HRINFO_JUDICIAL20170530111223Predmet C-317/17: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 30. svibnja 2017. uputio Amtsgericht Hannover (Njemačka) – Gerhard Schneider und Christa Schneider protiv TUIfly GmbH
 ---documentbreak--- C2852018HR1130120170530HR0015113122Zahtjev za prethodnu odluku koji je 30. svibnja 2017. uputio Amtsgericht Hannover (Njemačka) – Gerhard Schneider und Christa Schneider protiv TUIfly GmbH
   (Predmet C-317/17)2018/C 285/15Jezik postupka: njemački
      Sud koji je uputio zahtjev

   Amtsgericht Hannover

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelji: Gerhard Schneider, Christa Schneider

      Tuženik: TUIfly GmbH
   Predmet je rješenjem Suda od 17. svibnja 2018. brisan iz sudskog upisnika.


201807270532025282018/C 285/383332018CJC28520180813HR01HRINFO_JUDICIAL20180523232311Predmet C-333/18: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 23. svibnja 2018. uputio Consiglio di Stato (Italija) – Lombardi Srl protiv Comune di Auletta i dr.
 ---documentbreak--- C2852018HR2310120180523HR0038231231Zahtjev za prethodnu odluku koji je 23. svibnja 2018. uputio Consiglio di Stato (Italija) – Lombardi Srl protiv Comune di Auletta i dr.
   (Predmet C-333/18)2018/C 285/38Jezik postupka: talijanski
      Sud koji je uputio zahtjev

   Consiglio di Stato

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelj: Lombardi Srl

      Tuženici: Comune di Auletta, Delta Lavori SpA, Msm Ingegneria Srl

      Prethodno pitanje

   Treba li članak 1. stavak 1. treći podstavak i članak 1. stavak 3. Direktive Vijeća 89/665/EZ od 21. prosinca 1989. o usklađivanju zakona i drugih propisa u odnosu na primjenu postupaka kontrole na sklapanje ugovora o javnoj nabavi robe i javnim radovima (
         1
      ), kako je izmijenjena Direktivom 2007/66/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 11. prosinca 2007. (
         2
      ), tumačiti na način da se njima dopušta da je, kad je u postupku javne nabave sudjelovalo više društava koja nisu bila pozvana sudjelovati u sudskom postupku (i u svakom slučaju nije podnesena žalba protiv ponuda nekih od tih društava), u skladu s načelom postupovne autonomije priznatim državama članicama, zadaća suda da ocijeni konkretnu narav pravnog interesa koji u glavnoj tužbi ističe natjecatelj protiv kojega je podnesena protutužba za isključenje koja se smatra osnovanom, koristeći zakonom predviđene postupovne instrumente te čineći tako usklađenom zaštitu tog subjektivnog položaja u odnosu na konsolidirana nacionalna načela stranačke dispozicije (članak 112. Codice di Procedura Civile (Zakonik o građanskom postupku), dokaz interesa koji se ističe (čl. 2697. Codice Civile (Građanski zakonik) i subjektivna ograničenja povezana sa značajem res iudicata, koji vrijedi samo između stranaka postupka te se ne može odnositi na položaj osoba koje ne sudjeluju u postupku (čl. 2909. Codice Civile (Građanski zakonik))?
   (
         1
      )	SL 1989., L 395, str. 33. (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 6., svezak 6., str. 3.)
   (
         2
      )	Direktiva 2007/66/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 11. prosinca 2007. o izmjeni direktiva Vijeća 89/665/EEZ i 92/13/EEZ u vezi s poboljšanjem učinkovitosti postupaka pravne zaštite koji se odnose na sklapanje ugovora o javnoj nabavi (SL 2007., L 335, str. 31.)(SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 6., svezak 9., str. 198.)


201807270582025252018/C 285/163532017CJC28520180813HR01HRINFO_JUDICIAL20170609121211Predmet C-353/17: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 9. lipnja 2017. uputio Amtsgericht Hannover (Njemačka) – Iris Michardt i Detlef Michardt protiv TUIfly GmbH
 ---documentbreak--- C2852018HR1210120170609HR0016121121Zahtjev za prethodnu odluku koji je 9. lipnja 2017. uputio Amtsgericht Hannover (Njemačka) – Iris Michardt i Detlef Michardt protiv TUIfly GmbH
   (Predmet C-353/17)2018/C 285/16Jezik postupka: njemački
      Sud koji je uputio zahtjev

   Amtsgericht Hannover

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelji: Iris Michardt, Detlef Michardt

      Tuženik: TUIfly GmbH
   Predmet je rješenjem Suda od 17. svibnja 2018. brisan iz sudskog upisnika.


201807270422025142018/C 285/393372018CJC28520180813HR01HRINFO_JUDICIAL20180523232422Predmet C-337/18: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 23. svibnja 2018. uputio Consiglio di Stato (Italija) – Via Lattea Scrl i dr. protiv Agenzia per le Erogazioni in Agricoltura (AGEA), Regione Veneto
 ---documentbreak--- C2852018HR2320120180523HR0039232242Zahtjev za prethodnu odluku koji je 23. svibnja 2018. uputio Consiglio di Stato (Italija) – Via Lattea Scrl i dr. protiv Agenzia per le Erogazioni in Agricoltura (AGEA), Regione Veneto
   (Predmet C-337/18)2018/C 285/39Jezik postupka: talijanski
      Sud koji je uputio zahtjev

   Consiglio di Stato

      Stranke glavnog postupka

      Žalitelji: Via Lattea Scrl, Alba Gilberto, Antonio Barausse, Gabriele Barausse, Azienda Agricola Benvegnù Gianni Battista e Giangaetano s.s., Domenico Brogliato s.s., Cesare Filippi, Michele Filippi, Fontana Fidenzio e Fabrizio s.s., Giovanni Gastaldello, Tiziano Giaretta, Azienda Agricola Guadagnin Gianni ed Emanuele s.s., Il Moretto di Martinazza Laura s.s., Marini Alessandro e Domenico s.s., Azienda Agricola Milan Sergio & C. s.s., Matteo Mosele, Luciano Mosele, Ennio Mosele, Renato Munaretto, Azienda Agricola Pain di Gazzola Luigi, Azienda Agricola Parise Luigi, Angelo, Francesco e Giancarlo, Sillo Zefferino Maurizio s.s., Storti Danilo e Nicoletta s.s., Tosatto Paolo e Federico s.s., Vivaldo Emilio e Pierino s.s., Giuseppe Zanettin

      Druge stranke u postupku: Agenzia per le Erogazioni in Agricoltura (AGEA), Regione Veneto

      Prethodna pitanja

            1.

            Treba li u situaciji poput one opisane u predmetu iz glavnog postupka, pravo Europske unije tumačiti na način da neusklađenost zakonodavne odredbe države članice s člankom 2. stavkom 2. trećim podstavkom Uredbe (EEZ) br. 3950/92 (
                  1
               ) dovodi do nepostojanja obveze proizvođača da plate dodatnu pristojbu ako su ispunjeni uvjeti propisani tom uredbom?

            2.

            Treba li u situaciji poput one opisane u predmetu iz glavnog postupka, pravo Europske unije i, posebno, opće načelo zaštite legitimnih očekivanja, tumačiti na način da se ne mogu zaštititi očekivanja subjekata koji su poštovali obvezu koju je propisala država članica i koji su imali koristi od učinaka vezanih uz poštovanje te obveze, iako je utvrđeno da je ta obveza protivna pravu Europske unije?

            3.

            U situaciji poput one opisane u predmetu iz glavnog postupka, protivi li se članku 9. Uredbe (EZ) br. 1392/2001 od 9. srpnja 2001. (
                  2
               ) i pojmu „prioritetna kategorija” iz prava Unije, odredba države članice kao što je članak 2. treći stavak Uredbe sa zakonskom snagom br. 157/2004 koju je donijela Talijanska Republika, a kojom se propisuju različiti načini povrata prekomjerno obračunate dodatne pristojbe, praveći razliku, u pogledu rokova i načina povrata, između proizvođača koji su postupali u skladu s obvezom poštovanja nacionalne odredbe za koju je utvrđeno da je protivna pravu Unije i proizvođača koji tu odredbu nisu poštovali?

      (
         1
      )	Uredba Vijeća (EEZ) br. 3950/92 od 28. prosinca 1992. o uvođenju dodatne pristojbe u sektoru mlijeka i mliječnih proizvoda (SL L 405, str. 1.)
   (
         2
      )	Uredba Komisije (EZ) br. 1392/2001 od 9. srpnja 2001. o načinima primjene Uredbe Vijeća (EEZ) br. 3950/92 o uvođenju dodatne pristojbe u sektoru mlijeka i mliječnih proizvoda (SL L 187, str. 19.)


201807270622024662018/C 285/173542017CJC28520180813HR01HRINFO_JUDICIAL20170609121212Predmet C-354/17: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 9. lipnja 2017. uputio Amtsgericht Hannover (Njemačka) – Birgit Förg protiv TUIfly GmbH
 ---documentbreak--- C2852018HR1220120170609HR0017122121Zahtjev za prethodnu odluku koji je 9. lipnja 2017. uputio Amtsgericht Hannover (Njemačka) – Birgit Förg protiv TUIfly GmbH
   (Predmet C-354/17)2018/C 285/17Jezik postupka: njemački
      Sud koji je uputio zahtjev

   Amtsgericht Hannover

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelj: Birgit Förg

      Tuženik: TUIfly GmbH
   Predmet je rješenjem Suda od 28. svibnja 2018. brisan iz sudskog upisnika.


201807270412025042018/C 285/403382018CJC28520180813HR01HRINFO_JUDICIAL20180523242521Predmet C-338/18: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 23. svibnja 2018. uputio Consiglio di Stato (Italija) – Cooperativa Novalat Scrl i dr. protiv Agenzia per le Erogazioni in Agricoltura (AGEA), Regione Veneto
 ---documentbreak--- C2852018HR2410120180523HR0040241252Zahtjev za prethodnu odluku koji je 23. svibnja 2018. uputio Consiglio di Stato (Italija) – Cooperativa Novalat Scrl i dr. protiv Agenzia per le Erogazioni in Agricoltura (AGEA), Regione Veneto
   (Predmet C-338/18)2018/C 285/40Jezik postupka: talijanski
      Sud koji je uputio zahtjev

   Consiglio di Stato

      Stranke glavnog postupka

      Žalitelji: Cooperativa Novalat Scrl, Antico Giuseppe e Figli s.s., Impresa Barutta Livio, Impresa Cusinato Giulio, Impresa Danesa Cisino, Impresa Faggian Rudi, Furlan Diego e Stefano s.s., Impresa Furlan Marco, Impresa Massaro Leo Valter, Impresa Reginato Guido, Impresa Sachespi Lucio, Impresa Salmaso Luigi, Impresa Schiavon Denis, Impresa Zanetti Narciso

      Druge stranke u postupku: Agenzia per le Erogazioni in Agricoltura (AGEA), Regione Veneto

      Prethodna pitanja

            1.

            Treba li u situaciji poput one opisane u predmetu iz glavnog postupka, pravo Europske unije tumačiti na način da neusklađenost zakonodavne odredbe države članice s člankom 2. stavkom 2. trećim podstavkom Uredbe (EEZ) br. 3950/92 (
                  1
               ) dovodi do nepostojanja obveze proizvođača da plate dodatnu pristojbu ako su ispunjeni uvjeti propisani tom uredbom?

            2.

            Treba li u situaciji poput one opisane u predmetu iz glavnog postupka, pravo Europske unije i, posebno, opće načelo zaštite legitimnih očekivanja, tumačiti na način da se ne mogu zaštititi očekivanja subjekata koji su poštovali obvezu koju je propisala država članica i koji su imali koristi od učinaka vezanih uz poštovanje te obveze, iako je utvrđeno da je ta obveza protivna pravu Europske unije?

            3.

            U situaciji poput one opisane u predmetu iz glavnog postupka, protivi li se članku 9. Uredbe (EZ) br. 1392/2001 od 9. srpnja 2001. (
                  2
               ) i pojmu „prioritetna kategorija” iz prava Unije, odredba države članice kao što je članak 2. treći stavak Uredbe sa zakonskom snagom br. 157/2004 koju je donijela Talijanska Republika, a kojom se propisuju različiti načini povrata prekomjerno obračunate dodatne pristojbe, praveći razliku, u pogledu rokova i načina povrata, između proizvođača koji su postupali u skladu s obvezom poštovanja nacionalne odredbe za koju je utvrđeno da je protivna pravu Unije i proizvođača koji tu odredbu nisu poštovali?

      (
         1
      )	Uredba Vijeća (EEZ) br. 3950/92 od 28. prosinca 1992. o uvođenju dodatne pristojbe u sektoru mlijeka i mliječnih proizvoda (SL L 405, str. 1.)
   (
         2
      )	Uredba Komisije (EZ) br. 1392/2001 od 9. srpnja 2001. o načinima primjene Uredbe Vijeća (EEZ) br. 3950/92 o uvođenju dodatne pristojbe u sektoru mlijeka i mliječnih proizvoda (SL L 187, str. 19.)


201807270522024502018/C 285/183552017CJC28520180813HR01HRINFO_JUDICIAL20170609121323Predmet C-355/17: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 9. lipnja 2017. uputio Amtsgericht Hannover (Njemačka) – Lutz Leupol protiv TUIfly GmbH
 ---documentbreak--- C2852018HR1230120170609HR0018123132Zahtjev za prethodnu odluku koji je 9. lipnja 2017. uputio Amtsgericht Hannover (Njemačka) – Lutz Leupol protiv TUIfly GmbH
   (Predmet C-355/17)2018/C 285/18Jezik postupka: njemački
      Sud koji je uputio zahtjev

   Amtsgericht Hannover

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelj: Lutz Leupolt

      Tuženik: TUIfly GmbH
   Predmet je rješenjem Suda od 28. svibnja 2018. brisan iz sudskog upisnika.


201807270272024572018/C 285/413392018CJC28520180813HR01HRINFO_JUDICIAL20180523252511Predmet C-339/18: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 23. svibnja 2018. uputio Consiglio di Stato (Italija) – Veneto Latte Scrl i dr. protiv Agenzia per le Erogazioni in Agricoltura (AGEA), Regione Veneto
 ---documentbreak--- C2852018HR2510120180523HR0041251251Zahtjev za prethodnu odluku koji je 23. svibnja 2018. uputio Consiglio di Stato (Italija) – Veneto Latte Scrl i dr. protiv Agenzia per le Erogazioni in Agricoltura (AGEA), Regione Veneto
   (Predmet C-339/18)2018/C 285/41Jezik postupka: talijanski
      Sud koji je uputio zahtjev

   Consiglio di Stato

      Stranke glavnog postupka

      Žalitelji: Veneto Latte Scrl, Bovolenta Luca e Matteo s.s., Greco Andrea e Alessando s.s., Ruzza Vanel e Gloriano s.s., Azienda Agricola Marangona di Tamiso Rossano

      Druge stranke u postupku: Agenzia per le Erogazioni in Agricoltura (AGEA), Regione Veneto

      Prethodna pitanja

            1.

            Treba li u situaciji poput one opisane u predmetu iz glavnog postupka, pravo Europske unije tumačiti na način da neusklađenost zakonodavne odredbe države članice s člankom 2. stavkom 2. trećim podstavkom Uredbe (EEZ) br. 3950/92 (
                  1
               ) dovodi do nepostojanja obveze proizvođača da plate dodatnu pristojbu ako su ispunjeni uvjeti propisani tom uredbom?

            2.

            Treba li u situaciji poput one opisane u predmetu iz glavnog postupka, pravo Europske unije i, posebno, opće načelo zaštite legitimnih očekivanja, tumačiti na način da se ne mogu zaštititi očekivanja subjekata koji su poštovali obvezu koju je propisala država članica i koji su imali koristi od učinaka vezanih uz poštovanje te obveze, iako je utvrđeno da je ta obveza protivna pravu Europske unije?

            3.

            U situaciji poput one opisane u predmetu iz glavnog postupka, protivi li se članku 9. Uredbe (EZ) br. 1392/2001 od 9. srpnja 2001. (
                  2
               ) i pojmu „prioritetna kategorija” iz prava Unije, odredba države članice kao što je članak 2. treći stavak Uredbe sa zakonskom snagom br. 157/2004 koju je donijela Talijanska Republika, a kojom se propisuju različiti načini povrata prekomjerno obračunate dodatne pristojbe, praveći razliku, u pogledu rokova i načina povrata, između proizvođača koji su postupali u skladu s obvezom poštovanja nacionalne odredbe za koju je utvrđeno da je protivna pravu Unije i proizvođača koji tu odredbu nisu poštovali?

      (
         1
      )	Uredba Vijeća (EEZ) br. 3950/92 od 28. prosinca 1992. o uvođenju dodatne pristojbe u sektoru mlijeka i mliječnih proizvoda (SL L 405, str. 1.)
   (
         2
      )	Uredba Komisije (EZ) br. 1392/2001 od 9. srpnja 2001. o načinima primjene Uredbe Vijeća (EEZ) br. 3950/92 od 28. prosinca 1992. o uvođenju dodatne pristojbe u sektoru mlijeka i mliječnih proizvoda (SL L 187, str. 19.)


201807270352024522018/C 285/193562017CJC28520180813HR01HRINFO_JUDICIAL20170609131311Predmet C-356/17: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 9. lipnja 2017. uputio Amtsgericht Hannover (Njemačka) – Johannes Büker i Ursula Münsterteicher protiv TUIfly GmbH
 ---documentbreak--- C2852018HR1310120170609HR0019131131Zahtjev za prethodnu odluku koji je 9. lipnja 2017. uputio Amtsgericht Hannover (Njemačka) – Johannes Büker i Ursula Münsterteicher protiv TUIfly GmbH
   (Predmet C-356/17)2018/C 285/19Jezik postupka: njemački
      Sud koji je uputio zahtjev

   Amtsgericht Hannover

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelj: Johannes Büker, Ursula Münsterteicher

      Tuženik: TUIfly GmbH
   Predmet je rješenjem Suda od 17. svibnja 2018. brisan iz sudskog upisnika.


201807270312025102018/C 285/423472018CJC28520180813HR01HRINFO_JUDICIAL20180528262611Predmet C-347/18: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 28. svibnja 2018. uputio Tribunale di Milano (Italija) – Avv. Alessandro Salvoni protiv Anne Marije Fiermonte
 ---documentbreak--- C2852018HR2610120180528HR0042261261Zahtjev za prethodnu odluku koji je 28. svibnja 2018. uputio Tribunale di Milano (Italija) – Avv. Alessandro Salvoni protiv Anne Marije Fiermonte
   (Predmet C-347/18)2018/C 285/42Jezik postupka: talijanski
      Sud koji je uputio zahtjev

   Tribunale di Milano

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelj: Avv. Alessandro Salvoni

      Tuženik: Anna Maria Fiermonte

      Prethodno pitanje

   Treba li članak 53. Uredbe (EU) br. 1215/2012 (
         1
      ) i članak 47. Povelje Europske unije o temeljnim pravima tumačiti na način da im se protivi to da sud porijekla kojem je podnesen zahtjev za izdavanje potvrde iz članka 53. Uredbe (EU) br. 1215/2012 u odnosu na konačnu odluku, može izvršavati ovlasti po službenoj dužnosti u svrhu utvrđivanja povrede odredbi iz poglavlja II. odjeljka 4. Uredbe Bruxelles I.a kako bi potrošača obavijestio o eventualno utvrđenoj povredi i omogućio mu da, imajući na raspolaganju potrebne informacije, procijeni mogućnost korištenja pravnog lijeka iz članka 45. te uredbe.
   (
         1
      )	Uredba (EU) br. 1215/2012 Europskog parlamenta i Vijeća od 12. prosinca 2012. o nadležnosti, priznavanju i izvršenju sudskih odluka u građanskim i trgovačkim stvarima (SL L 351, str. 1.)(SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 19., svezak 11., str. 289.)


201807270172025262018/C 285/203572017CJC28520180813HR01HRINFO_JUDICIAL20170609131312Predmet C-357/17: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 9. lipnja 2018. uputio Amtsgericht Hannover (Njemačka) – Lydia Wieczorek i Paul Wieczorek protiv TUIfly GmbH
 ---documentbreak--- C2852018HR1320120170609HR0020132131Zahtjev za prethodnu odluku koji je 9. lipnja 2018. uputio Amtsgericht Hannover (Njemačka) – Lydia Wieczorek i Paul Wieczorek protiv TUIfly GmbH
   (Predmet C-357/17)2018/C 285/20Jezik postupka: njemački
      Sud koji je uputio zahtjev

   Amtsgericht Hannover

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelj: Lydia Wieczorek, Paul Wieczorek

      Tuženik: TUIfly GmbH
   Predmet je rješenjem Suda od 17. svibnja 2018. brisan iz sudskog upisnika.


201807270572024612018/C 285/433522018CJC28520180813HR01HRINFO_JUDICIAL20180530262722Predmet C-352/18: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 30. svibnja 2018. uputio Juzgado de Primera Instancia de Reus (Španjolska) – Jaime Cardus Suárez protiv Catalunya Caixa S.A.
 ---documentbreak--- C2852018HR2620120180530HR0043262272Zahtjev za prethodnu odluku koji je 30. svibnja 2018. uputio Juzgado de Primera Instancia de Reus (Španjolska) – Jaime Cardus Suárez protiv Catalunya Caixa S.A.
   (Predmet C-352/18)2018/C 285/43Jezik postupka: španjolski
      Sud koji je uputio zahtjev

   Juzgado de Primera Instancia de Reus

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelj: Jaime Cardus Suárez

      Tuženik: Catalunya Caixa S.A.

      Prethodna pitanja

            1.

                        1.1

                        Treba li članak 1. stavak 2. Direktive 93/13 (
                              1
                           ) tumačiti na način da se na ugovornu odredbu koja sadržava zakonom uređeni službeni indeks, IRPH, ne primjenjuju odredbe direktive čak i kada se navedeni indeks ne mora primijeniti bez obzira na izbor stranaka, niti je ta odredba dopunske naravi u slučaju da ne postoji dogovor između stranaka?

                        1.2

                        Treba li članak 1. stavak 2. Direktive 93/13 tumačiti na način da se na ugovornu odredbu koja sadržava službeni indeks IRPH, čak i ako je zakonom uređen, primjenjuju odredbe direktive, kada se navedenom ugovornom odredbom mijenja uređenje predviđeno upravnom odredbom koja indeks IRPH definira pomoću negativnog diferencijala koji bi trebalo primijeniti kada se navedeni indeks koristi kao ugovorna stopa, kako bi se izjednačio TAE (efektivna kamatna stopa) hipotekarne transakcije s tržišnim, zbog čega se može presumirati da se izmijenila ugovorna ravnoteža koju je ustanovio nacionalni zakonodavac?

            2.

                        2.1

                        Isključuje li činjenica da je referentni indeks IRPH, koji je prodavatelj robe ili pružatelj usluge umetnuo u odredbu ugovora o zajmu, uređen zakonskim ili regulatornim odredbama, to da sud treba provjeriti jesu li se potrošaču priopćili svi podaci koji mogu utjecati na opseg njegove obveze, kako bi se smatralo da je odredba sastavljena jasno i razumljivo u smislu članka 4. stavka 2. Direktive 93/13?

                        2.2

                        Protivi li se Direktivi 93/13 sudska praksa prema kojoj je udovoljeno obvezi transparentnosti pukim upućivanjem na službeni indeks u unaprijed utvrđenoj ugovornoj odredbi, a da se od prodavatelja robe ili pružatelja usluge ne zahtijeva nikakva druga informacija, ili je naprotiv potrebno, kako bi se ispunila obveza transparentnosti, da prodavatelj robe ili pružatelj usluge pruži informacije o konfiguraciji, opsegu i konkretnom djelovanju mehanizma tog referentnog indeksa?

                        2.3

                        Treba li članak 4. stavak 2. Direktive 93/13 tumačiti na način da se može smatrati da zbog nepružanja informacije potrošaču o konfiguraciji, djelovanju i prošlom razvoju IRPH-a, i predvidivom, barem kratkoročno ili srednjoročno, budućem razvoju, uzimajući u obzir saznanja prodavatelja robe ili pružatelja usluge o navedenim elementima u trenutku sklapanja ugovora, odredba nije sastavljena jasno i razumljivo u smislu članka 4. stavka 2. Direktive 93/13?

                        2.4

                        Treba li obvezu transparentnosti odredbe iz članka 4. stavka 2. Direktive tumačiti na način da zahtijeva da potrošač bude informiran regulatornim odredbama koje uređuju referentni indeks i njihovim sadržajem kao relevantnim informacijama kako bi ispravno shvatio ekonomsku i pravnu važnost odredbe koja sadržava taj indeks?

                        2.5

                        Predstavljaju li oglašavanje i informacije koje pruži prodavatelj robe ili pružatelj usluge koje mogu dovesti u zabludu potrošača u trenutku sklapanja ugovora o zajmu vezanog za IRPH, element na kojem sud može temeljiti svoju ocjenu nepoštenosti odredbe ugovora u skladu s člankom 4. stavkom 2. Direktive 93/13?

            3.

                        3.1

                        Ako se odredba ocijeni nepoštenom, tako da se zajam mora isplatiti bez kamata, treba li se, zbog činjenice da je kao posljedica ništavosti i uklanjanja odredbe o promjenjivoj kamatnoj stopi nestao temelj za sklapanje ugovora isključivo sa stajališta banke, dopustiti mogućnost da se izmijeni navedeni ugovor izmjenom sadržaja nepoštene odredbe, primjenom bilo kojeg drugog referentnog indeksa umjesto onog koji je proglašen ništavim? Jesu li u tom slučaju takvo tumačenje i izmjena ugovora suprotni članku 6. Direktive 93/13?

      (
         1
      )	Direktiva Vijeća 93/13/EEZ od 5. travnja 1993. o nepoštenim uvjetima u potrošačkim ugovorima (SL 1993., L 95, str. 29.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 15., svezak 12., str. 24.)


201807270182025122018/C 285/213582017CJC28520180813HR01HRINFO_JUDICIAL20170609131423Predmet C-358/17: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 9. lipnja 2017. uputio Amtsgericht Hannover (Njemačka) – Walter Langguth i Elke Langguth protiv TUIfly GmbH
 ---documentbreak--- C2852018HR1330120170609HR0021133142Zahtjev za prethodnu odluku koji je 9. lipnja 2017. uputio Amtsgericht Hannover (Njemačka) – Walter Langguth i Elke Langguth protiv TUIfly GmbH
   (Predmet C-358/17)2018/C 285/21Jezik postupka: njemački
      Sud koji je uputio zahtjev

   Amtsgericht Hannover

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelj: Walter Langguth, Elke Langguth

      Tuženik: TUIfly GmbH
   Predmet je rješenjem Suda od 28. svibnja 2018. brisan iz sudskog upisnika.


201807270282024582018/C 285/443682018CJC28520180813HR01HRINFO_JUDICIAL20180605272821Predmet C-368/18: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 5. lipnja 2018. uputio Justice de paix du troisième canton de Charleroi (Belgija) – Frank Casteels protiv Ryanair DAC, ranije Ryanair Ltd
 ---documentbreak--- C2852018HR2710120180605HR0044271282Zahtjev za prethodnu odluku koji je 5. lipnja 2018. uputio Justice de paix du troisième canton de Charleroi (Belgija) – Frank Casteels protiv Ryanair DAC, ranije Ryanair Ltd
   (Predmet C-368/18)2018/C 285/44Jezik postupka: francuski
      Sud koji je uputio zahtjev

   Justice de paix du troisième canton de Charleroi

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelj: Frank Casteels

      Tuženik: Ryanair DAC, ranije Ryanair Ltd

      Prethodna pitanja

   Zahtjev za prethodnu odluku koji se odnosi na tumačenje članka 5. stavka 3. Uredbe (EZ) br. 261/2004 Europskog parlamenta i Vijeća od 11. veljače 2004. o utvrđivanju općih pravila odštete i pomoći putnicima u slučaju uskraćenog ukrcaja i otkazivanja ili dužeg kašnjenja leta u polasku te o stavljanju izvan snage Uredbe (EEZ) br. 295/91 (
         1
      ), glasi:

            —

            potpada li okolnost o kojoj je riječ u ovom predmetu, odnosno štrajk radnika društva za utovar u zračnoj luci polaska dotičnog leta, pod pojam „događaja” u smislu točke 22. presude od 22. prosinca 2008., Wallentin-Hermann (C-549/07, EU:C:2008:771), ili pod pojam „izvanredne okolnosti”, u smislu uvodne izjave 14. navedene uredbe, kako je protumačena presudom od 31. siječnja 2013., McDonagh (C-12/11, EU:C:2013:43), ili se ta dva pojma preklapaju;

            —

            treba li članak 5. stavak 3. Uredbe (EZ) br. 261/2004 Europskog parlamenta i Vijeća od 11. veljače 2004. o utvrđivanju općih pravila odštete i pomoći putnicima u slučaju uskraćenog ukrcaja i otkazivanja ili dužeg kašnjenja leta u polasku te o stavljanju izvan snage Uredbe (EEZ) br. 295/91, tumačiti na način da događaj kao što je onaj o kojem je riječ u ovom predmetu, odnosno štrajk radnika društva za utovar u zračnoj luci polaska dotičnog leta, treba smatrati događajem koji predstavlja dio redovnog obavljanja djelatnosti zračnog prijevoznika, te ga se, posljedično, ne može kvalificirati „izvanrednom okolnosti” koja zračnog prijevoznika oslobađa obveze plaćanja odštete putnicima u slučaju otkazivanja leta koji se provodi dotičnim zrakoplovom;

            —

            ako događaj kao što je onaj o kojem je riječ u ovom predmetu, odnosno štrajk radnika društva za utovar u zračnoj luci polaska dotičnog leta, treba smatrati „izvanrednom okolnošću”, treba li iz toga zaključiti da je za zračnog prijevoznika riječ o „izvanrednoj okolnosti” koju se nije moglo izbjeći niti poduzimanjem svih razumnih mjera?

            —

            treba li smatrati da je posljedica činjenice da je štrajk najavljen to da događaj kao što je onaj o kojemu je riječ u ovom predmetu, odnosno štrajk radnika društva za utovar u zračnoj luci polaska dotičnog leta, ne potpada pod pojam „izvanrednih okolnosti” u smislu članka 5. stavka 3. Uredbe (EZ) br. 261/2004 Europskog parlamenta i Vijeća od 11. veljače 2004. o utvrđivanju općih pravila odštete i pomoći putnicima u slučaju uskraćenog ukrcaja i otkazivanja ili dužeg kašnjenja leta u polasku te o stavljanju izvan snage Uredbe (EEZ) br. 295/91?

      (
         1
      )	SL L 46, str. 1. (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 7., svezak 26., str. 21.)


201807270342024632018/C 285/223592017CJC28520180813HR01HRINFO_JUDICIAL20170609141411Predmet C-359/17: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 9. lipnja 2017. uputio Amtsgericht Hannover (Njemačka) – Marcel Lutz i dr. protiv TUIfly GmbH
 ---documentbreak--- C2852018HR1410120170609HR0022141141Zahtjev za prethodnu odluku koji je 9. lipnja 2017. uputio Amtsgericht Hannover (Njemačka) – Marcel Lutz i dr. protiv TUIfly GmbH
   (Predmet C-359/17)2018/C 285/22Jezik postupka: njemački
      Sud koji je uputio zahtjev

   Amtsgericht Hannover

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelj: Marcel Lutz, Janine Lutz, Michelle Lutz, Sarah Lutz

      Tuženik: TUIfly GmbH
   Predmet je rješenjem Suda od 18. svibnja 2018. brisan iz sudskog upisnika.


201807270202024302018/C 285/453692018CJC28520180813HR01HRINFO_JUDICIAL20180605282921Predmet C-369/18: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 5. lipnja 2018. uputio Justice de paix du troisième canton de Charleroi (Belgija) – Giovanni Martina protiv Ryanair DAC, ranije Ryanair Ltd
 ---documentbreak--- C2852018HR2810120180605HR0045281292Zahtjev za prethodnu odluku koji je 5. lipnja 2018. uputio Justice de paix du troisième canton de Charleroi (Belgija) – Giovanni Martina protiv Ryanair DAC, ranije Ryanair Ltd
   (Predmet C-369/18)2018/C 285/45Jezik postupka: francuski
      Sud koji je uputio zahtjev

   Justice de paix du troisième canton de Charleroi

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelj: Giovanni Martina

      Tuženik: Ryanair DAC, ranije Ryanair Ltd

      Prethodna pitanja

   Zahtjev za prethodnu odluku koji se odnosi na tumačenje članka 5. stavka 3. Uredbe (EZ) br. 261/2004 Europskog parlamenta i Vijeća od 11. veljače 2004. o utvrđivanju općih pravila odštete i pomoći putnicima u slučaju uskraćenog ukrcaja i otkazivanja ili dužeg kašnjenja leta u polasku te o stavljanju izvan snage Uredbe (EEZ) br. 295/91 (
         1
      ), glasi:

            —

            potpada li okolnost o kojoj je riječ u ovom predmetu, odnosno prolijevanje kerozina po pisti za polijetanje koje je dovelo do zatvaranja te piste, pod pojam „događaja” u smislu točke 22. presude od 22. prosinca 2008., Wallentin-Hermann (C-549/07, EU:C:2008:771), ili pod pojam „izvanredne okolnosti”, u smislu uvodne izjave 14. navedene uredbe, kako je protumačena presudom od 31. siječnja 2013., McDonagh (C-12/11, EU:C:2013:43), ili se ta dva pojma preklapaju;

            —

            treba li članak 5. stavak 3. Uredbe (EZ) br. 261/2004 Europskog parlamenta i Vijeća od 11. veljače 2004. o utvrđivanju općih pravila odštete i pomoći putnicima u slučaju uskraćenog ukrcaja i otkazivanja ili dužeg kašnjenja leta u polasku te o stavljanju izvan snage Uredbe (EEZ) br. 295/91, tumačiti na način da događaj kao što je onaj o kojem je riječ u ovom predmetu, odnosno prolijevanje kerozina po pisti za polijetanje koje je dovelo do zatvaranja te piste, treba smatrati događajem koji predstavlja dio redovnog obavljanja djelatnosti zračnog prijevoznika, te ga se, posljedično, ne može kvalificirati „izvanrednom okolnosti” koja zračnog prijevoznika oslobađa obveze plaćanja odštete putnicima u slučaju dužeg kašnjenja leta koji se provodi dotičnim zrakoplovom;

            —

            ako događaj kao što je onaj o kojem je riječ u ovom predmetu, odnosno prolijevanje kerozina po pisti za polijetanje koje je dovelo do zatvaranja te piste, treba smatrati „izvanrednom okolnošću”, treba li iz toga zaključiti da je za zračnog prijevoznika riječ o „izvanrednoj okolnosti” koju se nije moglo izbjeći niti poduzimanjem svih razumnih mjera?

      (
         1
      )	SL L 46, str. 1. (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 7., svezak 26., str. 21.)


201807270262024312018/C 285/233602017CJC28520180813HR01HRINFO_JUDICIAL20170609141412Predmet C-360/17: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 9. lipnja 2017. uputio Amtsgericht Hannover (Njemačka) – Nicole Hofmann protiv TUIfly GmbH
 ---documentbreak--- C2852018HR1420120170609HR0023142141Zahtjev za prethodnu odluku koji je 9. lipnja 2017. uputio Amtsgericht Hannover (Njemačka) – Nicole Hofmann protiv TUIfly GmbH
   (Predmet C-360/17)2018/C 285/23Jezik postupka: njemački
      Sud koji je uputio zahtjev

   Amtsgericht Hannover

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelj: Nicole Hofmann

      Tuženik: TUIfly GmbH
   Predmet je rješenjem Suda od 28. svibnja 2018. brisan iz sudskog upisnika.


201807270552025292018/C 285/463722018CJC28520180813HR01HRINFO_JUDICIAL20180607292911Predmet C-372/18: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 7. lipnja 2018. uputio cour administrative d'appel de Nancy (Francuska) – Ministre de l'Action et des Comptes publics protiv supružnikâ Dreyer
 ---documentbreak--- C2852018HR2910120180607HR0046291291Zahtjev za prethodnu odluku koji je 7. lipnja 2018. uputio cour administrative d'appel de Nancy (Francuska) – Ministre de l'Action et des Comptes publics protiv supružnikâ Dreyer
   (Predmet C-372/18)2018/C 285/46Jezik postupka: francuski
      Sud koji je uputio zahtjev

   Cour administrative d'appel de Nancy

      Stranke glavnog postupka

      Žalitelj: Ministre de l'Action et des Comptes publics

      Druge stranke u postupku: supružnici Dreyer

      Prethodno pitanje

   Jesu li doprinosi koji su namijenjeni Nacionalnom fondu solidarnosti za samostalnost, koji sudjeluju u financiranju spornih davanja, izravno i dovoljno značajno povezani s određenim granama socijalne sigurnosti iz članka 3. Uredbe (EZ) br. 883/2004 (
         1
      ) i ulaze li stoga u područje primjene te uredbe zbog same činjenice da se ta davanja odnose na jedan od rizika iz članka 3. i da se dodjeljuju bez bilo kakve diskrecijske ocjene na temelju okolnosti koje su zakonom određene?
   (
         1
      )	Uredba (EZ) br. 883/2004 Europskom parlamenta i Vijeća od 29. travnja 2004. o koordinaciji sustava socijalne sigurnosti (SL L 166, str. 1.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 5., svezak 3., str. 160.)


201807270392024402018/C 285/243612017CJC28520180813HR01HRINFO_JUDICIAL20170609141523Predmet C-361/17: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 9. lipnja 2018. uputio Amtsgericht Hannover (Njemačka) – Ole Feuser protiv TUIfly GmbH
 ---documentbreak--- C2852018HR1430120170609HR0024143152Zahtjev za prethodnu odluku koji je 9. lipnja 2018. uputio Amtsgericht Hannover (Njemačka) – Ole Feuser protiv TUIfly GmbH
   (Predmet C-361/17)2018/C 285/24Jezik postupka: njemački
      Sud koji je uputio zahtjev

   Amtsgericht Hannover

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelj: Ole Feuser

      Tuženik: TUIfly GmbH
   Predmet je rješenjem Suda od 28. svibnja 2018. brisan iz sudskog upisnika.


201807270212024882018/C 285/473762018CJC28520180813HR01HRINFO_JUDICIAL20180607303121Predmet C-376/18: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 7. lipnja 2018. uputio Najvyšší súd Slovenskej republiky (Slovačka) – Slovenské elektrárne, a.s. protiv Daňový úrad pre vybrané daňové subjekty
 ---documentbreak--- C2852018HR3010120180607HR0047301312Zahtjev za prethodnu odluku koji je 7. lipnja 2018. uputio Najvyšší súd Slovenskej republiky (Slovačka) – Slovenské elektrárne, a.s. protiv Daňový úrad pre vybrané daňové subjekty
   (Predmet C-376/18)2018/C 285/47Jezik postupka: slovački
      Sud koji je uputio zahtjev

   Najvyšší súd Slovenskej republiky

      Stranke glavnog postupka

      Žalitelj: Slovenské elektrárne, a.s.

      Druga stranka u postupku: Daňový úrad pre vybrané daňové subjekty

      Prethodna pitanja

            1.

            Treba li Direktivu 2009/72/EZ (
                  1
               ) Europskog parlamenta i Vijeća od 13. srpnja 2009. o zajedničkim pravilima za unutarnje tržište električne energije i stavljanju izvan snage Direktive 2003/54/EZ (u daljnjem tekstu: Treća direktiva o električnoj energiji) tumačiti na način da se njezinu cilju, a osobito njezinu članku 3., protivi nacionalni propis, poput onoga o kojem je riječ u glavnom postupku, kojim se uvodi posebna mjera koja se sastoji od obveznog nameta koji plaćaju regulirani subjekti, uključujući i imatelji odobrenja za opskrbu električnom energijom koje je izdalo nadležno regulatorno tijelo predmetne države članice (u daljnjem tekstu: Ured i regulirani subjekt), koji je utvrđen s obzirom na ekonomski rezultat koji su oni ostvarili ne samo na nacionalnoj razini nego i obavljanjem djelatnosti u inozemstvu i koji:

                     i.

                     utječe na slobodu reguliranih subjekata da odrede potpuno konkurentnu cijenu za opskrbu električnom energijom na inozemnim tržištima električne energije i stoga i na tržišno natjecanje na navedenim tržištima;

                     ii.

                     oslabljuje kompetitivnost reguliranih subjekata u odnosu na inozemne opskrbljivače električne energije koji su aktivni na slovačkom tržištu električne energije, kada oba opskrbljuju električnom energijom i određeno inozemno tržište, s obzirom na to da za opskrbu električnom energijom u inozemstvu inozemni opskrbljivač ne podliježe obvezi plaćanja takvog obveznog nameta;

                     iii.

                     obeshrabruje pristup novih konkurenata tržištu opskrbe električnom energijom u Slovačkoj Republici kao i u inozemstvu, jer bi se takav obvezan namet primjenjivao i na prihode koji potječu od njihovih nereguliranih djelatnosti, i to čak i kada bi nakon toga, tijekom određenog razdoblja, stekli odobrenje za opskrbu električnom energijom, ali bi im prihodi koje bi imali od takve opskrbe bili jednaki nuli;

                     iv.

                     može navesti slovačke regulirane subjekte da od [slovačkog] Ureda zatraže- odnosno inozemne opskrbljivače električne energije da od regulatornog tijela svoje države podrijetla koje im je izdalo to odobrenje zatraže- povlačenje odobrenja za opskrbu električnom energijom, s obzirom na to da za subjekta koji ne želi da se i na prihode od njegovih drugih djelatnosti plaća predmetni namet povlačenje navedenog odobrenja predstavlja jedini način da se oslobodi statusa reguliranog subjekta predviđenog spornim propisom?

            2.

            Treba li Treću direktivu o električnoj energiji tumačiti na način da posebna mjera – poput one o kojoj je riječ u glavnom postupku, koja se sastoji od obveznog nameta koji plaćaju regulirani subjekti, uključujući i imatelji odobrenja za opskrbu električnom energijom koje je izdao Ured, koji je utvrđen s obzirom na njihov ekonomski rezultat uključujući i onaj ostvaren obavljanjem djelatnosti u inozemstvu, s obzirom na to da ta mjera ne predstavlja sredstvo borbe protiv klimatskih promjena i da ne služi osiguranju opskrbe električnom energijom, niti se njome želi postići bilo kakav drugi cilj Treće direktive o električnoj energiji – ne potpada pod mjere koje država članica u skladu s Trećom direktivom o električnoj energiji može donijeti, čak i kada proizlazi da su one protivne cilju koji se navedenom direktivom želi postići?

            3.

            Treba li Treću direktivu o električnoj energiji tumačiti na način da nacionalni propis, poput onoga o kojem je riječ u glavnom postupku, kojim se uspostavlja posebna mjera koja se sastoji od obveznog nameta koji plaćaju regulirani subjekti, uključujući i imatelji odobrenja za opskrbu električnom energijom koje je izdao Ured, koji je utvrđen s obzirom na njihov ekonomski rezultat uključujući i onaj ostvaren obavljanjem djelatnosti u inozemstvu, ne odgovara zahtjevima transparentnosti, nediskriminacije i jednakosti pristupa potrošačima u smislu članka 3. navedene direktive, s obzirom na to da se – kad je riječ o reguliranom subjektu – obračunava i na prihode ostvarene (na ime opskrbe električnom energijom ili drugo ime) u inozemstvu, dok se – kad je riječ o imatelju odobrenja za opskrbu električnom energijom na temelju odobrenja „putovnice” za opskrbu električnom energijom koje je izdano u vlastitoj državi članici podrijetla – obračunava isključivo na prihode koji su ostvareni u Slovačkoj Republici?

      (
         1
      )	SL 2009, L 211, str. 55.


201807270592024602018/C 285/483842018CJC28520180813HR01HRINFO_JUDICIAL20180608313111Predmet C-384/18: Tužba podnesena 8. lipnja 2018. – Europska komisija protiv Kraljevine Belgije
 ---documentbreak--- C2852018HR3110120180608HR0048311311Tužba podnesena 8. lipnja 2018. – Europska komisija protiv Kraljevine Belgije
   (Predmet C-384/18)2018/C 285/48Jezik postupka: francuski
      Stranke

      Tužitelj: Europska komisija (zastupnici: H. Tserepa-Lacombe, L. Malferrari, agenti)

      Tuženik: Kraljevina Belgija

      Tužbeni zahtjev

            —

            Utvrditi da je Kraljevina Belgija povrijedila obveze koje ima na temelju članka 25. Direktive 2006/123/EZ (
                  1
               ) i članka 49. UFEU-a;

            —

            Naložiti Kraljevini Belgiji snošenje troškova.

      Tužbeni razlozi i glavni argumenti

   Kraljevina Belgija je, (i) zabranivši zajedničko obavljanje računovodstvenih djelatnosti, s jedne strane, i djelatnosti brokera, agenta za osiguranje, agenta za nekretnine ili bilo koje bankarske djelatnosti ili djelatnosti financijskih usluga, s druge strane, i (ii) dopustivši komorama Institut professionnel des comptables et Fiscalistes agrées (IPCF) (Institut za ovlaštene računovođe i porezne savjetnike) da zabranjuju zajedničko obavljanje računovodstvenih djelatnosti, s jedne strane, s poljoprivrednim, obrtničkim ili trgovačkim djelatnostima, s druge strane, povrijedila obveze koje ima na temelju članka 25. Direktive 2006/123/EZ i članka 49. UFEU-a.
   (
         1
      )	Direktiva 2006/123/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 12. prosinca 2006. o uslugama na unutarnjem tržištu (SL L 376, str. 36.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 13., svezak 47., str. 160.)


201807270512025222018/C 285/253622017CJC28520180813HR01HRINFO_JUDICIAL20170609151511Predmet C-362/17: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 9. lipnja 2018. uputio Amtsgericht Hannover (Njemačka) – Boris Feuser protiv TUIfly GmbH
 ---documentbreak--- C2852018HR1510120170609HR0025151151Zahtjev za prethodnu odluku koji je 9. lipnja 2018. uputio Amtsgericht Hannover (Njemačka) – Boris Feuser protiv TUIfly GmbH
   (Predmet C-362/17)2018/C 285/25Jezik postupka: njemački
      Sud koji je uputio zahtjev

   Amtsgericht Hannover

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelj: Boris Feuser

      Tuženik: TUIfly GmbH
   Predmet je rješenjem Suda od 28. svibnja 2018. brisan iz sudskog upisnika.


201807270502024782018/C 285/263942017CJC28520180813HR01HRINFO_JUDICIAL20170630151512Predmet C-394/17: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 30. lipnja 2017. uputio Amtsgericht Hannover (Njemačka) – Ines Ewen protiv TUIfly GmbH
 ---documentbreak--- C2852018HR1520120170630HR0026152151Zahtjev za prethodnu odluku koji je 30. lipnja 2017. uputio Amtsgericht Hannover (Njemačka) – Ines Ewen protiv TUIfly GmbH
   (Predmet C-394/17)2018/C 285/26Jezik postupka: njemački
      Sud koji je uputio zahtjev

   Amtsgericht Hannover

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelj: Ines Ewen

      Tuženik: TUIfly GmbH
   Predmet je rješenjem Suda od 17. svibnja 2018. brisan iz sudskog upisnika.


201807270562025242018/C 285/274032017CJC28520180813HR01HRINFO_JUDICIAL20170704151623Predmet C-403/17: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 4. srpnja 2017. uputio Amtsgericht Hannover (Njemačka) – Petra Nünemann protiv TUIfly GmbH
 ---documentbreak--- C2852018HR1530120170704HR0027153162Zahtjev za prethodnu odluku koji je 4. srpnja 2017. uputio Amtsgericht Hannover (Njemačka) – Petra Nünemann protiv TUIfly GmbH
   (Predmet C-403/17)2018/C 285/27Jezik postupka: njemački
      Sud koji je uputio zahtjev

   Amtsgericht Hannover

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelj: Petra Nünemann

      Tuženik: TUIfly GmbH
   Predmet je rješenjem Suda od 17. svibnja 2018. brisan iz sudskog upisnika.


201807270292024592018/C 285/284092017CJC28520180813HR01HRINFO_JUDICIAL20170707161611Predmet C-409/17: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 7. lipnja 2017. uputio Amtsgericht Hannover (Njemačka) – Barbara Yvette Müller i dr. protiv TUIfly GmbH
 ---documentbreak--- C2852018HR1610120170707HR0028161161Zahtjev za prethodnu odluku koji je 7. lipnja 2017. uputio Amtsgericht Hannover (Njemačka) – Barbara Yvette Müller i dr. protiv TUIfly GmbH
   (Predmet C-409/17)2018/C 285/28Jezik postupka: njemački
      Sud koji je uputio zahtjev

   Amtsgericht Hannover

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelj: Barbara Yvette Müller, Stefanie Müller, Michelle Müller

      Tuženik: TUIfly GmbH
   Predmet je rješenjem Suda od 28. svibnja 2018. brisan iz sudskog upisnika.


201807270332024512018/C 285/294292017CJC28520180813HR01HRINFO_JUDICIAL20170717161612Predmet C-429/17: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 17. lipnja 2018. uputio Amtsgericht Düsseldorf (Njemačka) – Bially i dr. protiv TUIfly GmbH
 ---documentbreak--- C2852018HR1620120170717HR0029162161Zahtjev za prethodnu odluku koji je 17. lipnja 2018. uputio Amtsgericht Düsseldorf (Njemačka) – Bially i dr. protiv TUIfly GmbH
   (Predmet C-429/17)2018/C 285/29Jezik postupka: njemački
      Sud koji je uputio zahtjev

   Amtsgericht Düsseldorf

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelj: Bially i dr.

      Tuženik: TUIfly GmbH
   Predmet je rješenjem Suda od 28. svibnja 2018. brisan iz sudskog upisnika.


201807270302024642018/C 285/302742018CJC28520180813HR01HRINFO_JUDICIAL20180423161723Predmet C-274/18: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 23. travnja 2018. uputio Arbeits- und Sozialgericht Wien (Austrija) – Minoo Schuch-Ghannadan protiv Medizinische Universität Wien
 ---documentbreak--- C2852018HR1630120180423HR0030163172Zahtjev za prethodnu odluku koji je 23. travnja 2018. uputio Arbeits- und Sozialgericht Wien (Austrija) – Minoo Schuch-Ghannadan protiv Medizinische Universität Wien
   (Predmet C-274/18)2018/C 285/30Jezik postupka: njemački
      Sud koji je uputio zahtjev

   Arbeits- und Sozialgericht Wien

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelj: Minoo Schuch-Ghannadan

      Tuženik: Medizinische Universität Wien

      Prethodna pitanja

            1.

            Treba li temeljno načelo pro rata temporis iz članka 4. stavka 2. Okvirnog sporazuma priloženog Direktivi Vijeća 97/81/EZ od 15. prosinca 1997. o Okvirnom sporazumu o radu s nepunim radnim vremenom (
                  1
               ) u vezi s načelom nediskriminacije iz članka 4. stavka 1. primijeniti na zakonsku odredbu prema kojoj je ukupno trajanje svih uzastopnih ugovora o radu sklopljenih s radnicom ili radnikom nekog austrijskog sveučilišta, koja/koji je zaposlen(a) u okviru projekta koje financira treća osoba ili projekta istraživanja, ograničeno na 6 godina za radnike koji rade puno radno vrijeme, a u slučaju radnika koji rade nepuno radno vrijeme na 8 godina te je usto dopušteno nakon toga takav ugovor još samo jednom produljiti na sveukupno 10 godina u slučaju radnika koji rade puno radno vrijeme, odnosno na sveukupno 12 godina u slučaju radnika koji rade nepuno radno vrijeme, ako postoji objektivno opravdanje, poput primjerice nastavka ili dovršetka istraživačkog projekta ili publikacija?

            2.

            Je li zakonska odredba poput one opisane u prvom prethodnom pitanju neizravna diskriminacija na temelju spola u smislu članka 2. stavka 1. točke (b) Direktive 2006/54/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 5. srpnja 2006. o provedbi načela jednakih mogućnosti i jednakog postupanja prema muškarcima i ženama u pitanjima zapošljavanja i rada (preinaka), ako, s obzirom na sve radnike na koje se ta odredba primjenjuje, ona obuhvaća znatno veći postotak žena u odnosu na muškarce?

            3.

            Treba li članak 19. stavak 1. Direktive 2006/54/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 5. srpnja 2006. o provedbi načela jednakih mogućnosti i jednakog postupanja prema muškarcima i ženama u pitanjima zapošljavanja i rada (preinaka) (
                  2
               ) tumačiti na način da žena, koja ulazi u područje primjene zakonske odredbe opisane u prvom prethodnom pitanju, i koja tvrdi da je neizravno diskriminirana na temelju spola jer je na nepuno radno vrijeme zaposleno znatno više žena nego muškaraca, tu okolnost, osobito to da su njome u statistički znatno većem postotku obuhvaćene žene, mora isticati podnošenjem konkretnih statističkih podataka ili konkretnih okolnosti i dokazati odgovarajućim dokazima?

      (
         1
      )	SL 1998., L 14, str. 9. (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 5., svezak 3., str. 131.)
   (
         2
      )	SL 2006., L 204, str. 23. (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 5., svezak 1., str. 246.)


201807270602025212018/C 285/312822018CJC28520180813HR01HRINFO_JUDICIAL20180425171821Predmet C-282/18 P: Žalba koju je 25. travnja 2018. podnio The Green Effort Ltd protiv rješenja Općeg suda (drugo vijeće) od 23. veljače 2018. u predmetu T-794/17: The Green Effort Ltd protiv Ureda Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO)
 ---documentbreak--- C2852018HR1710120180425HR0031171182Žalba koju je 25. travnja 2018. podnio The Green Effort Ltd protiv rješenja Općeg suda (drugo vijeće) od 23. veljače 2018. u predmetu T-794/17: The Green Effort Ltd protiv Ureda Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO)
   (Predmet C-282/18 P)2018/C 285/31Jezik postupka: engleski
      Stranke

      Žalitelj: The Green Effort Ltd (zastupnik: A. Ziehm, Rechtsanwalt)

      Druga stranka u postupku: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO)

      Žalbeni zahtjev

   Žalitelj od Suda zahtijeva da:

            —

            u cijelosti poništi odluku Općeg suda (drugo vijeće) od 23. veljače 2018. u predmetu T-794/17;

            —

            poništi pobijane odluke;

            —

            poništi opoziv žiga Europske unije registriranog pod br. 9 528 001;

            —

            odbije zahtjev za opoziv prava;

            —

            odobri njegov zahtjev za restitutio in integrum;

            —

            pribavi i pozove se na dokumente u postupcima za proglašenje ništavosti pred EUIPO-om 12343 C, 10757 C i 10524 C i postupcima povodom prigovora B 002165119; B 002199274; B 002344565; B 002367038; B 002513086 i B 002513151;

            —

            naloži EUIPO-u i podnositelju zahtjeva za opoziv da snose vlastite i žaliteljeve troškove.

      Žalbeni razlozi i glavni argumenti

   U prilog svojoj žalbi, žalitelj se poziva na šest sljedećih žalbenih razloga, pri čemu se odluka Općeg suda temeljila na prvom žalbenom razlogu, dok se ostalim žalbenim razlozima dokazuje da odluka nije pravilna zbog drugih razloga.
   Prvi žalbeni razlog: povreda članka 3. stavka 4. Odluke br. 17-4 izvršnog direktora Ureda od 16. kolovoza 2017. o komunikaciji elektroničkim sredstvima.
   Argumenti u prilog žalbi: Opći sud nije uzeo u obzir činjenicu da se treba smatrati da je obavijest poslana u roku od pet kalendarskih dana od dana nastanka dokumenta u EUIPO-ovim sustavima. Zbog toga je Opći sud pogrešno izračunao rok za podnošenje tužbe protiv odluke drugog žalbenog vijeća EUIPO-a od 11. rujna 2017.
   Drugi žalbeni razlog: žalbu treba proglasiti osnovanom, s obzirom na to da se pobijanim EUIPO-ovim odlukama krše žaliteljeva prava, jer je zahtjev za opoziv koji je podnio podnositelj zahtjeva za opoziv nedopušten zbog zle vjere i pogrešnog prikaza činjeničnog stanja.
   Treći žalbeni razlog: žalbu treba proglasiti osnovanom, s obzirom na to da se pobijanim EUIPO-ovom odlukama krše žaliteljeva prava, jer je nositelj podnio dokaz stvarne uporabe EUIPO-u u rokovima predviđenima Uredbom Komisije (EZ) br. 2868/95 (
         1
      ).
   Četvrti žalbeni razlog: žalbu treba proglasiti osnovanom, s obzirom na to da se pobijanim EUIPO-ovim odlukama krše žaliteljeva prava, jer je nositelj podnio dokaz stvarne uporabe EUIPO-u u rokovima koje je potonji odredio.
   Peti žalbeni razlog: žalbu treba proglasiti osnovanom, s obzirom na to da se pobijanim EUIPO-ovim odlukama krše žaliteljeva prava, jer EUIPO nije primio dokaz stvarne uporabe putem elektroničkog sustava komunikacije i/ili telefaksa zbog tehničkih problema u tim sustavima.
   Šesti žalbeni razlog: žalbu treba proglasiti osnovanom, s obzirom na to da se pobijanim EUIPO-ovim odlukama krše žaliteljeva prava, jer su EUIPO i zatim drugo žalbeno vijeće pogrešno odbili žaliteljev zahtjev za restitutio in integrum.
   (
         1
      )	Uredba Komisije (EZ) br. 2868/95 od 13. prosinca 1995. o provedbi Uredbe Vijeća (EZ) br. 40/94 o žigu Zajednice (SL 1995., L 303, str. 1.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 17., svezak 1., str. 84.)