title: Predmet C-62/16: Tužba podnesena 3. veljače 2016. – Europska komisija protiv Rumunjske

text:
               25.4.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 145/20

         Tužba podnesena 3. veljače 2016. – Europska komisija protiv Rumunjske
   (Predmet C-62/16)
   (2016/C 145/26)
   Jezik postupka: rumunjski

      Stranke

      Tužitelj: Europska komisija (zastupnici: S. Petrova, M. Heller i A. Biolan, agenti)

      Tuženik: Rumunjska

      Tužbeni zahtjevi

               —

               utvrditi da je time što nije donijela zakonske i druge mjere potrebne za usklađivanje s odredbama Direktive 2012/33/EU (1) ili, u svakom slučaju, time što nije dostavila tekst tih mjera Komisiji, Rumunjska povrijedila obveze koje ima na temelju članka 2. stavka 1. navedene direktive;

               —

               Rumunjskoj izreći, u skladu s odredbama članka 260. stavka 3. UFEU-a plaćanje novčane kazne u visini od 38 042,6 eura za svaki dan kašnjenja, počevši od dana objave presude u ovom predmetu zbog povrede obveze dostave teksta mjera o potpunom prenošenju Direktive 2012/33/EU;

               —

               Rumunjskoj naložiti snošenje troškova.

      Tužbeni razlozi i glavni argumenti

   Rok za prenošenje direktive u nacionalno pravo istekao je 18. lipnja 2014.

      (1)  Direktiva 2012/33/EU Europskog parlamenta i Vijeća od 21. studenoga 2012. o izmjeni Direktive 1999/32/EZ u vezi sa sadržajem sumpora u brodskim gorivima (SL L 327, str. 1.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 15., svezak 30., str. 111.).


title: Predmet C-373/17 P: Žalba koju su 20. lipnja 2017. podnijeli Agria Polska sp. z o.o., Agria Chemicals Poland sp. z o.o., Star Agro Analyse und Handels GmbH, Agria Beteiligungsgesellschaft mbH protiv presude Općeg suda od 16. svibnja 2017. u predmetu T-480/15, Agria Polska i dr. protiv Komisije

text:
               16.10.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 347/4

         Žalba koju su 20. lipnja 2017. podnijeli Agria Polska sp. z o.o., Agria Chemicals Poland sp. z o.o., Star Agro Analyse und Handels GmbH, Agria Beteiligungsgesellschaft mbH protiv presude Općeg suda od 16. svibnja 2017. u predmetu T-480/15, Agria Polska i dr. protiv Komisije
   (Predmet C-373/17 P)
   (2017/C 347/04)
   Jezik postupka: poljski

      Stranke

      Žalitelji: Agria Polska sp. z o.o., Agria Chemicals Poland sp. z o.o., Star Agro Analyse und Handels GmbH, Agria Beteiligungsgesellschaft mbH (zastupnici: P. Graczyk i W. Rocławski, odvjetnici)

      Druga stranka u postupku: Europska komisija

      Zahtjevi

   Žalitelji od Suda zahtijevaju da:

               —

               ukine presudu Općeg suda od 16. svibnja 2017. u predmetu T-480/15,

               —

               konačno odluči o sporu i poništi odluku Komisije,

               —

               naloži Komisiji snošenje troškova.

      Žalbeni razlozi i glavni argumenti

   Prvim žalbenim razlogom ističe se povreda članka 101. i 102. UFEU-a u vezi s člankom 17. stavkom 1. drugom rečenicom UEU-a i člankom 7. stavkom 2. Uredbe Komisije (EZ) br. 773/2004 kao i člankom 7. stavcima 1. i 2. Uredbe (EZ) Vijeća br. 1/2003, jer je Opći sud nije uzeo u obzir očitu pogrešku u ocjeni Komisije pri procjeni vjerojatnosti povrede članka 101. ili 102. UFEU-a, postojanja interesa Unije za pokretanje istrage kao i dosega potrebnih dokaza.
   Ovim žalbenim razlogom žalitelji, među ostalim, ističu sljedeće pogreške Općeg suda: (i) istodobnost postupanja konkurenata žalitelja (prijave pri nacionalnim tijelima) temeljila se isključivo na obrazloženjima koja su oni podnijeli; (ii) nije uzeto u obzir da je većina upravnih odluka i sankcija protiv žalitelja do kojih je došlo zbog prigovora konkurenata ukinuta; (iii) ispušteno je iz vida da su pritužbe djelomično upućene pogrešnim nadležnim tijelima, te je samo utvrđeno da je, s obzirom na opasnost od nanošenja štete ugledu ili od negativnih učinaka na izvorno stanje proizvoda stavljenih na tržište, legitimno obavijestiti nadležna tijela; (iv) prihvaćeno je, da nije postojao dovoljan interes Unije za pokretanje istrage iako su se aktivnosti obuhvaćene pritužbama žalitelja odnosile na područja više država članica i multinacionalne poduzetnike; pogrešno se pretpostavlja da su na temelju pritužbe žalitelja nacionalna tijela za zaštitu tržišnog natjecanja isključivo nadležna; (v) nije uzeto u obzir da su doseg potrebnih dokaza i nužnost korištenja znatnih sredstava govorili u prilog nadležnosti Komisije; (vi) bilo je prihvaćeno da u predmetu nisu ispunjene pretpostavke takozvane „zlouporabe postupka”.
   Drugim žalbenim razlogom ističe se povreda korisnog učinka prava Unije (effet utile) i pogrešno tumačenje tog načela s obzirom na praktičnu primjenu članka 101. i 102. UFEU-a u vezi s člankom 105. UFEU-a kao i člankom 17. stavkom 1. UEU-a, jer je Opći sud (i) ispustio iz vida ulogu Komisije u sustavu zaštite tržišnog natjecanja Unije te je prihvatio da ne postoji obveza Komisije da provjeri raspolažu li nacionalna tijela odgovarajućim sredstvima za izvršavanje obveza iz Uredbe br. 1/2003; (ii) ispustio iz vida tvrdnju žalitelja da nedostaju učinkoviti pravni lijekovi pred nacionalnim sudovima za privatnu provedbu pravila tržišnog natjecanja, jer poljsko pravo ne predviđa odgovarajući postupak i jer su rokovi zastare u skladu s poljskim pravom već protekli; (iii) utvrdio da žalitelji nisu dokazali da poljsko tijelo za zaštitu tržišnog natjecanja (ravnatelj ureda za zaštitu tržišnog natjecanja i potrošača (UOKiK)) nije imalo namjeru progoniti i kažnjavati prijestupe, iako je bilo nesporno da je predsjednik UOKiK-a s obzirom na protok tada predviđenog roka zastare odbio pokrenuti istragu.
   Trećim žalbenim razlogom ističe se povreda načela djelotvornog pravnog sredstva (članak 13. EKLJP-a), prava na djelotvoran pravni lijek pred sudom (članak 47. Povelje o temeljnim pravima) kao i prava na dobru upravu (članak 41. stavak 1. Povelje o temeljnim pravima), jer je Opći sud (i) potvrdio odluku Komisije kojom se odbacuje pritužba žalitelja, a da nije provjerio postojanje povreda, iako je nacionalno tijelo za zaštitu tržišnog natjecanja ranije na temelju formalnih zahtjeva odbacilo pokretanje istrage i iako nije bilo stvarne mogućnosti za privatnu provedbu zahtjeva za naknadu štete; (ii) pogrešno isključio povredu načela djelotvornog pravnog sredstva iz razloga što su žalitelji odluku Komisije kojom je odbijena pritužba mogli osporavati; (iii) nije uzeo u obzir da pravo na djelotvorno pravno sredstvo, na djelotvoran pravni lijek i dobru upravu obuhvaća pravo na odluku u razumnom roku, koji u ovom postupku nije poštovan, jer je Komisija odluku o nepokretanju istrage donijela tek četiri i pol godine nakon što su žalitelji podnijeli pritužbu.


title: Spojeni predmeti C-39/13 do C-41/13: Presuda Suda (drugo vijeće) od 12. lipnja 2014. (zahtjevi za prethodnu odluku koje je uputio Gerechtshof te Amsterdam – Nizozemska) – Inspecteur van de Belastingdienst/Noord/kantoor Groningen protiv SCA Group Holding BV (C-39/13), X AG i dr. protiv Inspecteur van de Belastingdienst Amsterdam (C-40/13), Inspecteur van de Belastingdienst Holland-Noord/kantoor Zaandam protiv MSA International Holdings BV, MSA Nederland BV (C-41/13) (Sloboda poslovnog nastana — Porez na društva — Jedinstvena porezna jedinica između društava iste grupe — Zahtjev — Razlozi za odbijanje — Slučaj sjedišta jednog ili više društava posrednika ili društva majke u drugoj državi članici — Nepostojanje stalnog mjesta poslovanja u državi oporezivanja)

text:
               25.8.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 282/9

         Presuda Suda (drugo vijeće) od 12. lipnja 2014. (zahtjevi za prethodnu odluku koje je uputio Gerechtshof te Amsterdam – Nizozemska) – Inspecteur van de Belastingdienst/Noord/kantoor Groningen protiv SCA Group Holding BV (C-39/13), X AG i dr. protiv Inspecteur van de Belastingdienst Amsterdam (C-40/13), Inspecteur van de Belastingdienst Holland-Noord/kantoor Zaandam protiv MSA International Holdings BV, MSA Nederland BV (C-41/13)
   (Spojeni predmeti C-39/13 do C-41/13) (1)

   ((Sloboda poslovnog nastana - Porez na društva - Jedinstvena porezna jedinica između društava iste grupe - Zahtjev - Razlozi za odbijanje - Slučaj sjedišta jednog ili više društava posrednika ili društva majke u drugoj državi članici - Nepostojanje stalnog mjesta poslovanja u državi oporezivanja))
   2014/C 282/12
   Jezik postupka: nizozemski

      Sud koji je uputio zahtjev

   Gerechtshof te Amsterdam

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelji: Inspecteur van de Belastingdienst/Noord/kantoor Groningen (C-39/13), X AG, X1 Holding GmbH, X2 Holding GmbH, X3 Holding GmbH, D1 BV, D2 BV, D3 BV (C-40/13), Inspecteur van de Belastingdienst Holland-Noord/kantoor Zaandam (C-41/13)

      Tuženici: SCA Group Holding BV (C-39/13), Inspecteur van de Belastingdienst Amsterdam (C-40/13), MSA International Holdings BV, MSA Nederland BV (C-41/13),

      Izreka

               1.

               U predmetima C-39/13 i C-41/13 članke 49. i 54. UFEU-a treba tumačiti tako da se protive zakonodavstvu države članice na temelju kojeg rezidentno društvo majka može stvoriti jedinstvenu poreznu jedinicu s rezidentnim društvom unukom kad nad njim ima vlasništvo preko jednog ili više rezidentnih društava, ali to ne može kad nad njim ima vlasništvo preko nerezidentnih društava koja nemaju stalno mjesto poslovanja u toj državi članici.

               2.

               U predmetu C-40/13 članke 49. i 54. UFEU-a treba tumačiti tako da se protive zakonodavstvu države članice na temelju kojeg se korištenje sustavom jedinstvene porezne jedinice dopušta rezidentnom društvu majci koje ima vlasništvo nad rezidentnim društvima kćerima, ali ne i rezidentnim društvima sestrama čije zajedničko društvo majka nema sjedište u toj državi članici ni stalno mjesto poslovanja.

      (1)  SL C 123, 27.4.2013.


title: Predmet T-201/17: Tužba podnesena 31. ožujka 2017. – Printeos protiv Komisije

text:
               29.5.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 168/30

         Tužba podnesena 31. ožujka 2017. – Printeos protiv Komisije
   (Predmet T-201/17)
   (2017/C 168/39)
   Jezik postupka: španjolski

      Stranke

      Tužitelj: Printeos, SA (Alcalá de Henares, Španjolska) (zastupnici: H. Brokelmann i P. Martínez-Lage Sobredo, odvjetnici)

      Tuženik: Europska komisija

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

               —

               na temelju članka 266. prvog stavka UFEU-a i, alternativno, članka 266. prvog stavka, članka 268. i članka 340. drugog stavka UFEU-a i članka 41. stavka 3. Povelje Europske unije o temeljnim pravima, Komisiji naloži plaćanje:

                           (a)

                           novčane naknade štete koja odgovara iznosu kompenzacijskih kamata na iznos od 4 729 000 eura po kamatnoj stopi Europske središnje banke za njezine operacije refinanciranja, uvećanoj za dva postotna poena, za razdoblje od 9. ožujka 2015. do 1. veljače 2017., što iznosi 184 592,95 eura, ili, ako nije dostupna, po kamatnoj stopi koju Opći sud smatra prikladnom i

                           (b)

                           zateznih kamata na iznos kompenzacijskih kamata koje proizlaze iz prethodne točke, za razdoblje od 1. veljače 2017. do dana kada će Komisija doista platiti traženi iznos iz prethodne točke, u skladu s mogućom presudom kojom će biti usvojena ova tužba, po kamatnoj stopi Europske središnje banke za njezine operacije refinanciranja, uvećanoj za tri i po postotna poena, ili, ako nije dostupna, po kamatnoj stopi koju Opći sud smatra prikladnom.

               —

               podredno, u skladu s člankom 263. UFEU-a poništi Komisijinu odluku od 26. siječnja 2017. kojom mu je vraćen isključivo iznos glavnice novčane kazne koju je neosnovano platio na temelju odluke „Omotnice”, bez ikakvih kamata.

               —

               u svakom slučaju Komisiji naloži snošenje troškova ovog postupka.

      Tužbeni razlozi i glavni argumenti

   U ovom postupku tužitelj kao glavni zahtjev ističe zahtjev za naknadu štete radi isplate novčane naknade koja odgovara kamatama koje mu je Komisija trebala platiti prilikom vraćanja iznosa glavnice neosnovano plaćene novčane kazne na temelju Odluke Komisije C (2014) 9295 final od 10. prosinca 2014. u vezi s postupkom na temelju članka 101. Ugovora o funkcioniranju Europske unije i članka 53. Sporazuma o EGP-u (AT.39780 – Omotnice) (u daljnjem tekstu: odluka Omotnice), nakon što je potonja poništena presudom Općeg suda od 13. prosinca 2016., u predmetu T-95/15, Printeos S.A. i dr./Komisija (u daljnjem tekstu: presuda Printeos). Podredno, tužitelj zahtijeva poništenje Komisijine odluke od 26. siječnja 2017. kojom je odbijen njegov zahtjev za plaćanje tih kamata.

               1.

               U prilog tužbi za naknadu štete, tužitelj navodi da se njegov zahtjev za novčanu naknadu temelji na članku 266. prvom stavku UFEU-a jer Komisija nije u cijelosti provela navedenu presudu Printeos, s obzirom na to da je odbila platiti mu pripadajuće kamate, ili, alternativno, na članku 266. prvom stavku UFEU-a, članku 268. i članku 340. drugom stavku UFEU-a i članku 41. stavku 3. Povelje Europske unije o temeljnim pravima, zbog štete koja mu je prouzročena odlukom Omotnice i nepotpunom provedbom presude Printeos.
               U tom pogledu tvrdi da za Komisijino protupravno postupanje nedostaje pravna osnova, zato što je Uredba Komisije (EZ, Euratom) br. 2342/2002 od 23. prosinca 2002. o utvrđivanju detaljnih pravila za provedbu Uredbe Vijeća (EZ, Euratom) br. 1605/2002 o Financijskoj uredbi koja se primjenjuje na opći proračun Europskih zajednica (SL 2002., L 357, str. 1.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 1., svezak 3., str. 7.), na koju se Komisija pozvala u svojoj odluci od 26. siječnja 2017. već bila stavljena izvan snage, i zato što treba smatrati da je Delegirana uredba Komisije (EU) br. 1268/2012 od 29. listopada 2012. o pravilima za primjenu Uredbe (EU, Euratom) br. 966/2012 Europskog parlamenta i Vijeća o financijskim pravilima koja se primjenjuju na opći proračun Unije (SL 2012., L 362, str. 1.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 1., svezak 9., str. 183.) protivna člancima 266. i 340. UFEU-a te članku 41. stavku 3. i stavku 47. Povelje Europske unije o temeljnim pravima.

               2.

               U prilog svojem podrednom tužbenom zahtjevu za poništenje tužitelj navodi da se Komisijina odluka od 26. siječnja 2017. temelji na pravnoj osnovi koja je već bila stavljena izvan snage, koja nije bila primjenjiva i koju u svakom slučaju treba smatrati nezakonitom, u pogledu čega je također istaknuo prigovor nezakonitosti.


title: Predmet T-489/14: Tužba podnesena 26. lipnja 2014. – Espacio Activos Financieros protiv Komisije

text:
               25.8.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 282/51

         Tužba podnesena 26. lipnja 2014. – Espacio Activos Financieros protiv Komisije
   (Predmet T-489/14)
   2014/C 282/66
   Jezik postupka: španjolski

      Stranke

      Tužitelj: Espacio Activos Financieros, SL (Madrid, Španjolska) (zastupnik: A. De Zunzunegui Ruano, odvjetnik)

      Tuženik: Europska komisija

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

               —

               poništi pobijanu odluku u mjeri u kojoj skup mjera koje navodno čine SEAF kvalificira kao novu državnu potporu nespojivu s unutarnjim tržištem;

               —

               podredno, poništi članke 1. i 4. pobijane odluke kojima se ulagači u AIE-ove (gospodarska interesna udruženja) utvrđuju kao korisnici navodnih potpora i isključivi adresati naloga za povrat;

               —

               podredno, poništi članak 4. pobijane odluke u mjeri u kojoj se njime, očito protivno načelu pravne sigurnosti, nalaže povrat navodnih potpora i

               —

               naloži Komisiji snošenje troškova ovog postupka.

      Tužbeni razlozi i glavni argumenti

   Tužbeni razlozi i glavni argumenti istovjetni su onima u predmetu T-700/13, Bankia protiv Komisije.
   Osobito se ističe to da je takozvani španjolski sustav financijskog leasinga (SEAF), kako u svojoj ukupnosti tako i u pogledu pojedinačnih mjera, pogrešno kvalificiran kao državna potpora, da je pogrešno određen korisnik mjera te da je povrijeđeno načelo pravne sigurnosti.


title: Predmet T-724/14: Tužba podnesena 7. listopada 2014. – ECFA i IEP protiv Komisije i EACEA

text:
               12.1.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 7/38

         Tužba podnesena 7. listopada 2014. – ECFA i IEP protiv Komisije i EACEA
   (Predmet T-724/14)
   (2015/C 007/43)
   Jezik postupka: francuski

      Stranke

      Tužitelji: European Children's Fashion Asociation (ECFA) (Valencia, Španjolska) i Instituto de Economía Pública, SL (IEP) (Valencia) (zastupnik: A. Haegeman, odvjetnik)

      Tuženici: Europska komisija i Izvršna agencija za obrazovanje, audiovizualnu politiku i kulturu (EACEA)

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelji od Općeg suda zahtijevaju da:

               —

               proglasi ovu tužbu dopuštenom i osnovanom;

               —

               poništi odluku – neformalni dopis – od 1. kolovoza 2014. kao i obavijest o terećenju br. 3241401420 od 5. kolovoza 2014.;

               —

               naloži protivnoj stranci da poništi svoju obavijest o terećenju br. 3241401420 od 5. kolovoza 2014. kao protivnu ugovornim i zakonskim odredbama i odredbama drugih propisa;

               —

               proglasi odluku – neformalni dopis od 1. kolovoza 2014., kao i obavijest o terećenju br. 3241401420 od 5. kolovoza 2014. protivne ugovornim obvezama tuženika i poništi ih;

               —

               proglasi barem tražbinu koji je materijaliziran u obavijesti o terećenju br. 3241401420 neosnovanom;

               —

               podredno, umanji iznos iz obavijesti o terećenju br. 3241401420;

               —

               ako je potrebno, bez utjecaja na prava stranaka, odredi stručnjaka, u skladu s člancima 63. i 64. Poslovnika;

               —

               odbije sve zahtjeve protivne stranke za plaćanjem obavijesti o terećenju br. 3241401420 i ako je potrebno naloži joj vraćanje tužitelju ukupnog iznosa isplaćenog Komisiji, bilo izravno ili kompenzacijom, i to glavnicu, kamate i eventualne dodatke;

               —

               ako je potrebno i u mjeri u kojoj su povrede ugovora počinjene od strane protivne stranke uzrokovale štetu tužitelju, naloži protivnoj stranci da tužitelju naknadi štetu, osobito ako je primila plaćanja i kompenzacije na teret tužitelja, nalažući joj povrat;

               —

               potvrdi tužitelju da je trenutno prethodni tužbeni zahtjev privremeno ograničen na 1 euro od iznosa od 82.378,81 eura, uz mogućnost povećanja ili smanjenja tijekom postupka, te uz mogućnost povećanja kompenzacijskih kamata, a u najmanju ruku ugovornih kamata, odnosno 3,65 %;

               —

               naloži protivnoj stranci snošenje troškova.

      Tužbeni razlozi i glavni argumenti

   U prilog osnovanosti tužbe tužitelji ističu tri tužbena razloga.

               1.

               Prvi tužbeni razlog temelji se na povredi ugovornih obveza, obveze obrazlaganja, prava na obranu, općeg načela obveze pažnje i obveze proporcionalnosti, zloporabi ovlasti, povredi obveze poštenja i dobre vjere pri izvršenju ugovora, povredi članka II.19.3 ‘grant agreement’ ugovora i povredi općeg načela zaštite legitimnih očekivanja i općih pravila tumačenja ugovora, u mjeri u kojoj se odluka o traženju povrata dijela iznosa plaćenog ECFA-i temelji jedino na rezultatima revizije, bez drugog opravdanja.

               2.

               Drugi tužbeni razlog temelji se na povredi načela kontradiktornosti i prava na obranu, članka 41. Povelje Europske unije o temeljnim pravima, općeg načela zaštite legitimnih očekivanja i općih pravila tumačenja ugovora, u mjeri u kojoj ECFA nije bila ponovo pozvana da dostavi dokumente radi utvrđivanja prihvatljivosti spornih troškova, iako je držana u uvjerenju da to može učiniti u kasnijem stadiju postupka.

               3.

               Treći tužbeni razlog temelji se na povredi ugovornih obveza, obveze obrazlaganja, prava na obranu, općeg načela obveze pažnje i obveze proporcionalnosti, zloporabi ovlasti, povredi obveze poštenja i dobre vjere pri izvršenju ugovora kao i ugovornih odredbi koje uređuju zaključeni ugovor o dodjeli bespovratnih sredstava i posebice, povredi čl. II.14 ‘grant agreement’ ugovora, općih načela koja uređuju reviziju, načela izvršavanja ugovora u dobroj vjeri i zabrane zloporabe ugovornih odredbi kao i općeg načela zaštite legitimnih očekivanja i općih pravila tumačenja ugovora.
               Tužitelji tvrde da si tuženici prisvajaju pravo tumačenja ugovora o kojem je riječ kako žele i bez poštovanja izričitih odredaba koje predviđaju obvezu subvencioniranja zaista izvršenih činidbi i prihvatljivih troškova.


title: Predmet T-739/14: Tužba podnesena 24. listopada 2014. – PSC Prominvestbank protiv Vijeća

text:
               12.1.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 7/42

         Tužba podnesena 24. listopada 2014. – PSC Prominvestbank protiv Vijeća
   (Predmet T-739/14)
   (2015/C 007/47)
   Jezik postupka: španjolski

      Stranke

      Tužitelj: PSC Prominvestbank, Joint-Stock Commercial Industrial & Investment Bank (Kijev, Ukrajina) (zastupnici: J. Viñals Camallonga i J. Iriarte Ángel, odvjetnici)

      Tuženik: Vijeće Europske unije

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

               —

               poništi članak 1. Odluke Vijeća 2014/512/ZVSP od 31. srpnja 2014. u dijelu koji se na njega odnosi i utvrdi da nije obuhvaćen sankcijama iz te odredbe;

               —

               poništi članak 5. Uredbe Vijeća (EU) br. 833/2014 od 31. srpnja 2014. u dijelu koji se na njega odnosi i utvrdi da nije obuhvaćen sankcijama iz te odredbe;

               —

               poništi novi članak 1. utvrđen Odlukom Vijeća 2014/659/ZVSP od 8. rujna 2014. u dijelu koji se na njega odnosi i utvrdi da nije obuhvaćen sankcijama iz te odredbe;

               —

               poništi novi članak 5. utvrđen Uredbom Vijeća (EU) br. 960/2014 od 8. rujna 2014. u dijelu koji se na njega odnosi i utvrdi da nije obuhvaćen sankcijama iz te odredbe, i

               —

               Vijeću Europske unije naloži snošenje troškova.

      Tužbeni razlozi i glavni argumenti

   Tužbeni razlozi i glavni argumenti istovjetni su onima već istaknutima u predmetu T-737/14, Vnesheconombank/Vijeće.


title: Predmet T-96/16: Tužba podnesena 29. veljače 2016. – Solenis Technologies protiv EUIPO-a (STRONG BONDS. TRUSTED SOLUTIONS.)

text:
               2.5.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 156/53

         Tužba podnesena 29. veljače 2016. – Solenis Technologies protiv EUIPO-a (STRONG BONDS. TRUSTED SOLUTIONS.)
   (Predmet T-96/16)
   (2016/C 156/71)
   Jezik postupka: engleski

      Stranke

      Tužitelj: Solenis Technologies LP (Wilmington, Sjedinjene Američke Države) (zastupnik: A. Sanz Cerralbo, odvjetnik)

      Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO)

      Podaci o postupku pred EUIPO-om

      Predmetni sporni žig: verbalni žig EU-a „STRONG BONDS. TRUSTED SOLUTIONS.” – prijava za registraciju br. 13 355 508

      Pobijana odluka: odluka drugog žalbenog vijeća EUIPO-a od 3. prosinca 2015. u predmetu R 613/2015-2

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

               —

               poništi pobijanu odluku u dijelu u kojem se njome odbija prijava za registraciju žiga EU br. 13 355 508 „STRONG BONDS. TRUSTED SOLUTIONS.”;

               —

               naloži EUIPO-u snošenje troškova.

      Tužbeni razlog

               —

               povreda članka 7. stavka 1. točke (b) Uredbe br. 207/2009.


title: Predmet C-110/16: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 23. veljače 2016. uputio Consiglio di Stato (Italija) – Lg Costruzioni Srl protiv Area – Azienda Regionale per l’Edilizia Abitativa – Distretto di Carbonia, Area – Azienda Regionale per l’Edilizia Abitativa

text:
               17.5.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 175/10

         Zahtjev za prethodnu odluku koji je 23. veljače 2016. uputio Consiglio di Stato (Italija) – Lg Costruzioni Srl protiv Area – Azienda Regionale per l’Edilizia Abitativa – Distretto di Carbonia, Area – Azienda Regionale per l’Edilizia Abitativa
   (Predmet C-110/16)
   (2016/C 175/10)
   Jezik postupka: talijanski

      Sud koji je uputio zahtjev

   Consiglio di Stato

      Stranke glavnog postupka

      Žalitelj: Lg Costruzioni Srl

      Druge stranke u postupku: Area – Azienda Regionale per l’Edilizia Abitativa – Distretto di Carbonia,
   Area – Azienda Regionale per l’Edilizia Abitativa

      Prethodna pitanja

   Je li u skladu s člankom 48. Direktive 2004/18/EZ od 31. ožujka 2004. (1) norma poput one predviđene u već analiziranom članku 53. stavku 3. Zakonodavne uredbe br. 163 od 16. travnja 2006. koja dopušta sudjelovanje poduzetniku s „naznačenim” projektantom koji se prema nacionalnoj sudskoj praksi, s obzirom na to da nije ponuditelj, ne može koristiti institutom ispunjavanja uvjeta od strane treće osobe („avvalimento”)?

      (1)  Direktiva 2004/18/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 31. ožujka 2004. o usklađivanju postupaka za sklapanje ugovora o javnim radovima, ugovora o javnoj nabavi robe te ugovora o javnim uslugama (SL L 134, str. 114.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 6., svezak 1., str. 156.)


title: Predmet T-341/13 RENV: Presuda Općeg suda od 8. lipnja 2017. – Groupe Léa Nature protiv EUIPO-a – Debonair Trading Internacional (SO’BiO ētic) („Žig Europske unije — Postupak povodom prigovora — Prijava figurativnog žiga Europske unije SO’BiO ētic — Raniji verbalni žig Europske unije i raniji nacionalni verbalni žig SO…? — Relativni razlozi za odbijanje — Vjerojatnost dovođenja u zabludu — Članak 8. stavak 1. točka (b) Uredbe (EZ) br. 207/2009 — Narušavanje ugleda — Članak 8. stavak 5. Uredbe br. 207/2009”)

text:
               24.7.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 239/44

         Presuda Općeg suda od 8. lipnja 2017. – Groupe Léa Nature protiv EUIPO-a – Debonair Trading Internacional (SO’BiO ētic)
   (Predmet T-341/13 RENV) (1)

   ((„Žig Europske unije - Postupak povodom prigovora - Prijava figurativnog žiga Europske unije SO’BiO ētic - Raniji verbalni žig Europske unije i raniji nacionalni verbalni žig SO…? - Relativni razlozi za odbijanje - Vjerojatnost dovođenja u zabludu - Članak 8. stavak 1. točka (b) Uredbe (EZ) br. 207/2009 - Narušavanje ugleda - Članak 8. stavak 5. Uredbe br. 207/2009”))
   (2017/C 239/54)
   Jezik postupka: engleski

      Stranke

      Tužitelj: Groupe Léa Nature SA (Périgny, Francuska) (zastupnik: S. Arnaud, odvjetnik)

      Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (zastupnik: D. Gája, agent)

      Druga stranka u postupku pred žalbenim vijećem EUIPO-a, intervenijent u postupku pred Općim sudom: Debonair Trading Internacional Lda, (Funchal, Portugal) (zastupnik: T. Alkin, barrister)

      Predmet

   Tužba podnesena protiv odluke prvog žalbenog vijeća EUIPO-a od 26. ožujka 2013. (predmet R 203/2011-1) koja se odnosi na postupak povodom prigovora između društava Debonair Trading Internacional i Groupe Léa Nature.

      Izreka

               1.

               Tužba se odbija.

               2.

               Društvu Groupe Léa Nature SA nalaže se snošenje vlastitih troškova, kao i troškova Ureda Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO) te troškova intervenijenta u postupku pred Općim sudom.

      (1)  SL C 260, 7. 9. 2013.


title: Predmet T-295/15: Tužba podnesena 26. svibnja 2015. – Zhang protiv OHIM-a – K & L Ruppert Stiftung (Anna Smith)

text:
               10.8.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 262/34

         Tužba podnesena 26. svibnja 2015. – Zhang protiv OHIM-a – K & L Ruppert Stiftung (Anna Smith)
   (Predmet T-295/15)
   (2015/C 262/45)
   Jezik na kojem je tužba podnesena: njemački

      Stranke

      Tužitelj: Yongyu Zhang (Manchester, Ujedinjena Kraljevina) (zastupnik: M. Steinert, odvjetnik)

      Tuženik: Ured za usklađivanje na unutarnjem tržištu (žigovi i dizajni) (OHIM)

      Druga stranka pred žalbenim vijećem: K & L Ruppert Stiftung & Co. Handels-KG (Weilheim, Njemačka)

      Podaci o postupku pred OHIM-om

      Podnositelj prijave: tužitelj

      Predmetni sporni žig: verbalni žig Zajednice „Anna Smith” – prijava za registraciju br. 11 981 446

      Postupak pred OHIM-om: postupak povodom prigovora

      Pobijana odluka: odluka petog žalbenog vijeća OHIM-a od 27. veljače 2015. u predmetu R 1559/2014-5

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

               —

               nakon poništenja pobijane odluke o postupku povodom prigovora br. B 2 264 227, koji se odnosi na prijavu za registraciju br. 11 981 446 od 12. srpnja 2013., registrira verbalni žig „Anna Smith” kao žig Zajednice za razrede 18 i 25 u skladu sa tužiteljevim zahtjevom.

      Tužbeni razlog

               —

               povreda članka 8. stavka 1. točke (b) Uredbe br. 207/2009.


title: Predmet T-74/12: Presuda Općeg suda od 18. studenoga 2015. – Mecafer protiv Komisije („Damping — Uvoz određenih kompresora iz Kine — Djelomično odbijanje povrata antidampinške pristojbe — Utvrđivanje izvozne cijene — Odbitak antidampinške pristojbe — Izmjena učinaka poništenja u vremenu”)

text:
               11.1.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 7/15

         Presuda Općeg suda od 18. studenoga 2015. – Mecafer protiv Komisije
   (Predmet T-74/12) (1)

   ((„Damping - Uvoz određenih kompresora iz Kine - Djelomično odbijanje povrata antidampinške pristojbe - Utvrđivanje izvozne cijene - Odbitak antidampinške pristojbe - Izmjena učinaka poništenja u vremenu”))
   (2016/C 007/20)
   Jezik postupka: engleski

      Stranke

      Tužitelj: Mecafer (Valence, Francuska) (zastupnici: R. MacLean, solicitor, i A. Bochon, odvjetnik)

      Tuženik: Europska komisija (zastupnici: A. Stobiecka-Kuik, K. Talabér-Ritz i T. Maxian Rusche, agenti)

      Predmet

   Zahtjev za djelomično poništenje odluke Komisije C (2011) 8804 final od 6. prosinca 2011. o zahtjevu za povrat antidampinških pristojbi na uvoz određenih kompresora iz Narodne Republike Kine, i, ako bi Opći sud poništio navedenu odluku, ostavljanje na snazi učinaka te odluke do donošenja mjera Komisije potrebnih za izvršenje presude Općeg suda.

      Izreka

               1.

               Poništava se članak 1. odluke Komisije C (2011) 8804 final od 6. prosinca 2011. o zahtjevima za povrat antidampinških pristojbi na uvoz određenih kompresora iz Narodne Republike Kine u mjeri u kojoj se njime Mecaferu odbija povrat antidampinških pristojbi, koje su neutemeljeno isplaćene, u tamo navedenim iznosima.

               2.

               U preostalom dijelu tužba se odbija.

               3.

               Nalaže se Europskoj komisiji snošenje troškova.

      (1)  SL C 118, 21. 4. 2012.


title: Predmet T-306/13: Presuda Općeg suda od 16. lipnja 2015. – Silicium España Laboratorios protiv OHIM-a – LLR-G5 (LLRG5) („Žig Zajednice — Postupak za proglašenje žiga ništavim — Verbalni žig Zajednice LLRG5 — Apsolutni razlog za odbijanje — Loša vjera nositelja žiga Zajednice — Članak 52. stavak 1. točka (b) Uredbe (EZ) br. 207/2009”)

text:
               10.8.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 262/19

         Presuda Općeg suda od 16. lipnja 2015. – Silicium España Laboratorios protiv OHIM-a – LLR-G5 (LLRG5)
   (Predmet T-306/13) (1)

   ((„Žig Zajednice - Postupak za proglašenje žiga ništavim - Verbalni žig Zajednice LLRG5 - Apsolutni razlog za odbijanje - Loša vjera nositelja žiga Zajednice - Članak 52. stavak 1. točka (b) Uredbe (EZ) br. 207/2009”))
   (2015/C 262/24)
   Jezik postupka: engleski

      Stranke

      Tužitelj: Silicium España Laboratorios, SL (Tarragone, Španjolska) (zastupnik: C. Sueiras Villalobos, odvjetnik)

      Tuženik: Ured za usklađivanje na unutarnjem tržištu (žigovi i dizajni) (zastupnik: A. Folliard-Monguiral, agent)

      Druga stranka u postupku pred žalbenim vijećem OHIM-a, intervenijent u postupku pred Općim sudom: LLR-G5 Ltd (Castlebar, Irska) (zastupnici: A. von Mühlendahl i H. Hartwig, odvjetnici)

      Predmet

   Tužba protiv odluke prvog žalbenog vijeća OHIM-a od 7. ožujka 2013. (predmet R 383/2012-1), u vezi postupka za proglašenje žiga ništavim između LLR-G5 Ltd i Silicium España Laboratorios, SL.

      Izreka

               1.

               Tužba se odbija.

               2.

               Nalaže se Silicium España Laboratorios, SL snošenje troškova.

      (1)  SL C 226, 3. 8. 2013.


title: Predmet T-207/17: Tužba podnesena 5. travnja 2017. – Senetic protiv EUIPO-a – HP Hewlett Packard Group (hp)

text:
               29.5.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 168/31

         Tužba podnesena 5. travnja 2017. – Senetic protiv EUIPO-a – HP Hewlett Packard Group (hp)
   (Predmet T-207/17)
   (2017/C 168/40)
   Jezik na kojem je tužba podnesena: engleski

      Stranke

      Tužitelj: Senetic S.A. (Katowice, Poljska) (zastupnik: M. Krekora, odvjetnik)

      Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO)

      Druga stranka pred žalbenim vijećem: HP Hewlett Packard Group LLC (Houston, Teksas, Sjedinjene Američke Države)

      Podaci o postupku pred EUIPO-om

      Nositelj spornog žiga: druga stranka pred žalbenim vijećem

      Predmetni sporni žig: figurativni žig EU-a sa slovima „hp” – žig EU-a br. 8 579 021

      Postupak pred EUIPO-om: postupak proglašavanja žiga ništavim

      Pobijana odluka: odluka petog žalbenog vijeća EUIPO-a od 1. veljače 2017. u predmetu R 1001/2016-5

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

               —

               poništi pobijanu odluku;

               —

               naloži intervenijentu snošenje troškova postupka pred Sudom kao i pred EUIPO-om.

      Tužbeni razlozi

               —

               povreda članka 52. stavka 1. točke (a) u vezi s člankom 7. Uredbe br. 207/2009;

               —

               povreda članka 52. stavka 1. točke (b) Uredbe br. 207/2009.


title: Predmet C-465/15: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 3. rujna 2015. uputio Finanzgericht Düsseldorf (Njemačka) – Hüttenwerke Krupp Mannesmann GmbH protiv Hauptzollamt Duisburg

text:
               30.11.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 398/17

         Zahtjev za prethodnu odluku koji je 3. rujna 2015. uputio Finanzgericht Düsseldorf (Njemačka) – Hüttenwerke Krupp Mannesmann GmbH protiv Hauptzollamt Duisburg
   (Predmet C-465/15)
   (2015/C 398/21)
   Jezik postupka: njemački

      Sud koji je uputio zahtjev

   Finanzgericht Düsseldorf

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelj: Hüttenwerke Krupp Mannesmann GmbH

      Tuženik: Hauptzollamt Duisburg

      Prethodno pitanje

   Treba li članak 2. stavak 4. točku (b) treću alineju Direktive Vijeća (EZ) br. 2003/96 o restrukturiranju sustava Zajednice za oporezivanje energenata i električne energije (1) u vezi s procesom proizvodnje sirovog željeza u visokim pećima tumačiti na način da i električnu energiju za pogon puhalica treba smatrati električnom energijom koja se prvenstveno koristi u svrhu kemijske redukcije?

      (1)  Direktiva Vijeća 2003/96/EZ od 27. listopada 2003. o restrukturiranju sustava Zajednice za oporezivanje energenata i električne energije; (SL L 283, str. 51.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 9., svezak 2., str. 75.)


title: Predmet C-265/15 P: Žalba koju je 2. lipnja 2015. podnio Vestel Iberia, SL protiv presude Općeg suda (šesto vijeće) od 12. ožujka 2015. u predmetu T-249/12: Vestel Iberia protiv Komisije

text:
               7.9.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 294/24

         Žalba koju je 2. lipnja 2015. podnio Vestel Iberia, SL protiv presude Općeg suda (šesto vijeće) od 12. ožujka 2015. u predmetu T-249/12: Vestel Iberia protiv Komisije
   (Predmet C-265/15 P)
   (2015/C 294/30)
   Jezik postupka: engleski

      Stranke

      Žalitelj: Vestel Iberia, SL (zastupnici: P. De Baere i P. Muñiz, odvjetnici)

      Druge stranke u postupku: Europska komisija, Kraljevina Španjolska

      Zahtjevi

   Žalitelj od Suda zahtijeva da:

               —

               u cijelosti ukine presudu Općeg suda u predmetu T-249/12;

               —

               proglasi žalbu dopuštenom;

               —

               vrati predmet pred Opći sud radi ponovnog odlučivanja o meritumu;

               —

               naloži tuženiku snošenje troškova ovog postupka i postupka pred Općim sudom.

      Žalbeni razlozi i glavni argumenti

   Ovu žalbu je podnio Vestel Iberia S.L. protiv presude od 12. ožujka 2015. u predmetu T-249/12, Vestel Iberia S.L.protiv Komisije, u kojem je Opći sud odbacio kao nedopuštenu tužbu za poništenje Odluke Komisije COM (2010) 22 final, iz razloga što se Odluka Komisije ne odnosi izravno na žalitelja.
   Žalitelj navodi da je Opći sud počinio pogrešku koja se tiče prava jer španjolske vlasti ne raspolažu marginom prosudbe u pogledu rezultata kada provode Odluku Komisije, i ona se stoga odnosi izravno na žalitelja.
   Konkretno, žalitelj iznosi slijedeće žalbene razloge:

               —

               Opći sud je počinio pogrešku koja se tiče prava kada je smatrao da nacionalna tijela raspolažu marginom prosudbe u provedbi osporavane odluke u odnosu na žalitelja.

               —

               Čak i da nacionalna tijela raspolažu marginom prosudbe, quod non, Opći sud je počinio pogrešku koja se tiče prava jer njeno samo postojanje nije dovoljno da isključi izravnu primjenu.

               —

               Opći sud je pogriješio u pravnoj klasifikaciji dokaza ili je iskrivio dokazne elemente.


title: Predmet T-189/17: Tužba podnesena 20. ožujka 2017. – EKETA protiv Komisije

text:
               15.5.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 151/43

         Tužba podnesena 20. ožujka 2017. – EKETA protiv Komisije
   (Predmet T-189/17)
   (2017/C 151/55)
   Jezik postupka: grčki

      Stranke

      Tužitelj: Ethniko Kentro Erevnas kai Technologikis Anaptyxis (EKETA) (Thessaloniki, Grčka) (zastupnici: V. Christianos i S. Paliou, odvjetnici)

      Tuženik: Europska komisija

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

               —

               utvrdi da je zahtjev Europske komisije za povrat iznosa od 64 720,19 eura, koji odgovara iznosu koji je primljen za projekt HUMABIO, upućen ΕΚΕΤΑ-i, to jest zahtjev koji je sadržan u obavijesti o terećenju br. 3241615288/29.11.2016, neosnovan u dijelu koji se odnosi na iznos od 27 830,27 eura;

               —

               utvrdi da iznos od 27 830,27 eura predstavlja prihvatljivi trošak i da ΕΚΕΤΑ nije dužna vratiti navedeni iznos Europskoj komisiji; te

               —

               naloži Europskoj komisiji snošenje troškova postupka koji su nastali tužitelju.

      Tužbeni razlozi i glavni argumenti

               1.

               Predmetnom tužbom Ethniko Kentro Erevnas kai Technologikis Anaptyxis (u daljnjem tekstu: EKETA) osporava zahtjev Komisije sadržan u obavijesti o terećenju br. 3241615288/29.11.2016, u vezi sa sudjelovanjem u projektu HUMABIO. Putem takve obavijesti o terećenju Komisija je od ΕΚΕΤΑ-e zatražila povrat dijela iznosa koji je potonja primila za projekt HUMABIO, to jest iznosa od 64 720,19 eura. Zahtjev je upućen nakon kontrole na licu mjesta koju je u prostorijama tužitelja provela Europska komisija.

               2.

               U tom kontekstu tužitelj zahtjeva da Opći sud, u smislu članka 272. UFEU-a, utvrdi da od gore navedenog iznosa iz obavijesti o terećenju, iznos od 27 830,27 eura predstavlja prihvatljivi trošak i da ga ΕΚΕΤΑ nije dužna vratiti Komisiji.

               3.

               ΕΚΕΤΑ ističe da se navedeni iznos od 27 830,27 eura sastoji od prihvatljivih troškova za osoblje, podizvođenje i neizravnih troškova koje je Komisija pogrešno odbila kao neprihvatljive troškove. Prihvatljivost tužiteljevih troškova temelji se na okolnostima koje su istaknute Europskoj komisiji prilikom kontrole na licu mjesta, u kasnijoj korespondenciji kao i pred Općim sudom.


title: Predmet T-361/15: Tužba podnesena 3. srpnja 2015. – Choice protiv OHIM-a (Choice chocolate & ice cream)

text:
               7.9.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 294/81

         Tužba podnesena 3. srpnja 2015. – Choice protiv OHIM-a (Choice chocolate & ice cream)
   (Predmet T-361/15)
   (2015/C 294/98)
   Jezik postupka: poljski

      Stranke

      Tužitelj: Choice sp. z o.o. (Legnica, Poljska) (zastupnik: T. Mielke, odvjetnik)

      Tuženik: Ured za usklađivanje na unutarnjem tržištu (žigovi i dizajni) (OHIM)

      Podaci o postupku pred OHIM-om

      Sporni žig u pitanju: figurativni žig Zajednice s verbalnim elementom „Choice chocolate & ice cream” – prijava za registraciju br. 1 2 6 44  423

      Pobijana odluka: odluka petog žalbenog vijeća OHIM-a od 30. travnja 2015. u predmetu R 2221/2014-5.

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

               —

               poništi pobijanu odluku;

               —

               naloži OHIM-u snošenje troškova.

      Tužbeni razlog

               —

               povreda članka 7. stavka 1. točaka (b) i (c) Uredbe br. 207/2009.


title: Spojeni predmet F-101/14, F-102/14 i F-103/14: Presuda Službeničkog suda (treće vijeće) od 15. prosinca 2015. – Clarke, Dickmanns i Papathanasiou protiv OHIM-a (Javna služba — Privremeno osoblje — Zaposlenici OHIM-a — Ugovor na određeno vrijeme s odredbom o raskidu — Odredba o raskidu ugovora u slučaju da član osoblja ne bude uvršten na rezervnu listu natječaja — Dan kada odredba o raskidu počinje proizvoditi učinke — Opći natječaji OHIM/AD/01/13 i OHIM/AST/02/13)

text:
               8.2.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 48/93

         Presuda Službeničkog suda (treće vijeće) od 15. prosinca 2015. – Clarke, Dickmanns i Papathanasiou protiv OHIM-a
   (Spojeni predmet F-101/14, F-102/14 i F-103/14) (1)

   ((Javna služba - Privremeno osoblje - Zaposlenici OHIM-a - Ugovor na određeno vrijeme s odredbom o raskidu - Odredba o raskidu ugovora u slučaju da član osoblja ne bude uvršten na rezervnu listu natječaja - Dan kada odredba o raskidu počinje proizvoditi učinke - Opći natječaji OHIM/AD/01/13 i OHIM/AST/02/13))
   (2016/C 048/105)
   Jezik postupka: njemački

      Stranke

      Tužitelji: Nicole Clarke, Sigrid Dickmanns i Elisavet Papathanasiou (Alicante, Španjolska) (zastupnik: H. Tettenborn, odvjetnik)

      Tuženik: Ured za usklađivanje na unutarnjem tržištu (žigovi i dizajni) (zastupnici: A. Lukošiūtė, agent, B. Wägenbaur, odvjetnik)

      Predmet

   S jedne strane, zahtjev za poništenje odluke tuženika da s obzirom na opće natječaje OHIM/AD/01/13 i OHIM/AST/02/13 primjeni odredbu iz tužiteljevih ugovora o radu koja predviđa automatski raskid ugovora u slučaju neuspjeha na prvom općem natječaju iz područja industrijskog vlasništva koji odgovara njihovim funkcijama i, s druge strane, zahtjev da se OHIM-u naloži naknada neimovinske i imovinske štete prouzročene tužiteljima.

      Izreka presude

               1.

               Tužbe se odbijaju.

               2.

               N. Clarke, E. Papathanasiou i S. Dickmanns snose vlastite troškove i nalaže im se snošenje polovice troškova Ureda za usklađivanje na unutarnjem tržištu (žigovi i dizajni).

               3.

               Ured za usklađivanje na unutarnjem tržištu (žigovi i dizajni) snosi polovicu vlastitih troškova.

      (1)  SL C 7, 12. 1. 2015., str. 50., str. 51., i str. 52.


title: Predmet C-526/14: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 20. studenoga 2014. uputio Ustavno sodišče (Slovenija) – Tadej Kotnik i drugi, Jože Sedonja i dr., Fondazione cassa di risparmio di Imola, Imola, Talijanska Republika, Andrej Pipuš i Dušanka Pipuš, Tomaž Štrukelj, Luka Jukič, Angel Jaromil, Franc Marušič i dr., Stajka Skrbinšek, Janez Forte i dr., Marija Pipuš, Državni svet Republike Slovenije, Varuh človekovih pravic Republike Slovenije protiv Državni zbor Republike Slovenije

text:
               9.3.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 81/3

         Zahtjev za prethodnu odluku koji je 20. studenoga 2014. uputio Ustavno sodišče (Slovenija) – Tadej Kotnik i drugi, Jože Sedonja i dr., Fondazione cassa di risparmio di Imola, Imola, Talijanska Republika, Andrej Pipuš i Dušanka Pipuš, Tomaž Štrukelj, Luka Jukič, Angel Jaromil, Franc Marušič i dr., Stajka Skrbinšek, Janez Forte i dr., Marija Pipuš, Državni svet Republike Slovenije, Varuh človekovih pravic Republike Slovenije protiv Državni zbor Republike Slovenije
   (Predmet C-526/14)
   (2015/C 081/04)
   Jezik postupka: slovenski

      Sud koji je uputio zahtjev

   Ustavno sodišče

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelji: Tadej Kotnik i dr., Jože Sedonja i dr., Fondazione cassa di risparmio di Imola, Imola, Talijanska Republika, Andrej Pipuš i Dušanka Pipuš, Tomaž Štrukelj, Luka Jukič, Angel Jaromil, Franc Marušič i dr., Stajka Skrbinšek, Janez Forte i dr., Marija Pipuš, Državni svet Republike Slovenije, Varuh človekovih pravic Republike Slovenije

      Tuženik: Državni zbor Republike Slovenije

      Prethodna pitanja

               1.

                           a)

                           Treba li Komunikaciju o bankarstvu (1), uzimajući u obzir pravne učinke koje ta komunikacija stvarno proizvodi, s obzirom na to da je Europska unija isključivo nadležna u području državnih potpora sukladno članku 3. stavku 1. točki (b) Ugovora o funkcioniranju Europske unije te s obzirom na to da je Komisija sukladno članku 108. Ugovora o funkcioniranju Europske unije nadležna za odlučivanje u području državnih potpora, tumačiti tako da ima obvezujući učinak u odnosu na državne članice koje namjeravaju popraviti ozbiljne poremećaje u gospodarstvu državnim potporama kreditnim institucijama, kada je takva potpora trajna i kada se ne može jednostavno ukinuti?

                           b)

                           U slučaju da su točke 40. do 46. Komunikacije o bankarstvu, koje mogućnost dodjele državnih potpora, čiji je cilj popraviti ozbiljne poremećaje u nacionalnom gospodarstvu, uvjetuju obveznim poništenjem temeljnog kapitala, hibridnog kapitala i podređenog duga i/ili pretvorbom instrumenata hibridnog kapitala i podređenog duga u temeljni kapital, kako bi se potpore ograničile na najmanju moguću mjeru uzimajući u obzir rješavanje moralnog hazarda, u suprotnosti s člancima 107., 108. i 109. Ugovora o funkcioniranju Europske unije s obzirom na to da prekoračuju nadležnost Komisije kako je uređena navedenim odredbama Ugovora o funkcioniranju Europske unije u području državnih potpora?

                           c)

                           U slučaju negativnog odgovora na pitanje pod (2), jesu li točke 40. do 46. Komunikacije o bankarstvu, koje mogućnost dodjele državne potpore uvjetuju poništenjem i/ili pretvorbom u temeljni kapital, u mjeri u kojoj se ta obveza odnosi na dionice (temeljni kapital), instrumente hibridnog kapitala i podređeni dug koji su izdani prije objave Komunikacije o bankarstvu i koji su u vrijeme njihovog izdavanja mogli biti u cijelosti ili djelomično otpisani bez naknade samo u slučaju stečaja banke, u skladu sa načelom zaštite legitimnih očekivanja iz prava Europske unije?

                           d)

                           U slučaju negativnog odgovora na pitanje pod (2) i pozitivnog odgovora na pitanje pod (3), jesu li točke 40. do 46. Komunikacije o bankarstvu, koje mogućnost dodjele državne potpore uvjetuju obveznim poništenjem temeljnog kapitala, hibridnog kapitala i podređenog duga i/ili pretvorbom instrumenata hibridnog kapitala i podređenog duga u temeljni kapital, a da pritom nije pokrenut ni dovršen stečajni postupak u kojemu bi se dužnikova sredstva likvidirala u sudskom postupku u kojemu bi imatelji podređenih financijskih instrumenata imali položaj stranaka, u skladu s pravom na vlasništvo iz članka 17. stavka 1. Povelje Europske unije o temeljnim pravima?

                           e)

                           U slučaju negativnog odgovora na pitanje pod (2) i pozitivnog odgovora na pitanja pod (3) i (4), jesu li točke 40. do 46. Komunikacije o bankarstvu, koje mogućnost dodjele državne potpore uvjetuju obveznim poništenjem temeljnog kapitala, hibridnog kapitala i podređenog duga i/ili pretvorbom instrumenata hibridnog kapitala i podređenog duga u temeljni kapital, jer je za provođenje tih mjera potrebno smanjiti i/ili povećati temeljnog kapitala dioničkog društva na temelju odluke nadležnog upravnog tijela, a ne na temelju odluke opće skupštine dioničkog društva, u suprotnosti s člancima 29., 34., 35. i člancima 40. do 42. Direktive 2012/30/EU Europskog parlamenta i Vijeća od 25. listopada 2012. o usklađivanju zaštitnih mehanizama koje, radi zaštite interesa članova i trećih osoba, države članice zahtijevaju od trgovačkih društava u smislu članka 54. drugog stavka Ugovora o funkcioniranju Europske unije, u pogledu osnivanja dioničkih društava te održavanja i promjene njihovog kapitala, a s ciljem ujednačavanja tih zaštitnih mehanizama (2)?

                           f)

                           U slučaju da se Komunikacija o bankarstvu, uzimajući u obzir njezinu točku 19., posebno zahtjeve iz te točke o poštivanju temeljnih prava, točku 20. i ishodište o načelnoj obvezi koja je sadržana u točkama 43. i 44. te komunikacije o pretvorbi ili otpisu hibridnog kapitala i podređenog duga prije dodjele državnih potpora, može tumačiti tako da ta mjera za države članice koje namjeravaju popraviti ozbiljne poremećaje u gospodarstvu državnom potporom kreditnim institucijama nije obvezna u smislu obveze navedene pretvorbe ili otpisa kao uvjeta za dodjelu državne potpore na temelju članka 107. stavka 3. točke (b) Ugovora o funkcioniranju Europske unije odnosno da je za dodjelu državne potpore dovoljno da se mjera pretvorbe ili otpisa izvrši samo u odnosu na razmjerni dio??

               2.

               Ako je članak 2. sedmu alineju [Direktive 2001/24/EZ] (3) moguće tumačiti tako da među odredbe o restrukturiranju ulaze također i predviđene mjere o podjeli obveza od strane dioničara i podređenih vjerovnika iz točaka 40. do 46. Komunikacije o bankarstvu (otpis glavnice temeljnog kapitala hibridnog kapitala i podređenog duga te pretvorbe hibridnog kapitala i podređenog duga u temeljni kapital)?

      (1)  Komunikacija Komisije o primjeni pravila o državnim potporama za poticajne mjere u korist banaka u kontekstu financijske krize počevši od 1. kolovoza 2013. (SL C 216, str. 1., u daljnjem tekstu: Komunikacija o bankarstvu).

      (2)  SL L 315, str. 74.

      (3)  Direktiva 2001/24/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 4. travnja 2001. o restrukturiranju i likvidaciji kreditnih institucija (SL L 125, str. 15) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 6., stavak 8., str. 14.).


title: Predmet T-86/15: Rješenje Općeg suda od 17. srpnja 2017. – Aston Martin Lagonda protiv EUIPO-a (Prikaz rešetke hladnjaka na prednjoj strani automobila)

text:
               4.9.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 293/40

         Rješenje Općeg suda od 17. srpnja 2017. – Aston Martin Lagonda protiv EUIPO-a (Prikaz rešetke hladnjaka na prednjoj strani automobila)
   (Predmet T-86/15) (1)

   (2017/C 293/50)
   Jezik postupka: engleski
   Predsjednik prvog vijeća odredio je brisanje predmeta.

      (1)  SL C 138, 27. 4. 2015.


title: Predmet C-36/16: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 22. siječnja 2016. uputio Naczelny Sąd Administracyjny (Poljska) – Minister Finansów protiv Posnania Investment SA

text:
               25.4.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 145/17

         Zahtjev za prethodnu odluku koji je 22. siječnja 2016. uputio Naczelny Sąd Administracyjny (Poljska) – Minister Finansów protiv Posnania Investment SA
   (Predmet C-36/16)
   (2016/C 145/21)
   Jezik postupka: poljski

      Sud koji je uputio zahtjev

   Naczelny Sąd Administracyjny

      Stranke glavnog postupka

      Podnositelj žalbe u kasacijskom postupku: Minister Finansów

      Druga stranka u kasacijskom postupku: Posnania Investment SA

      Prethodna pitanja

   Predstavlja li prijenos vlasništva nad zemljištem (stvari) od strane obveznika PDV-a na: a) državnu riznicu – kao prijeboj za neplaćeni porez u odnosu na poreze koji čine prihode državnog proračuna, ili b) općinu, okrug ili vojvodstvo – kao prijeboj za neplaćeni porez u odnosu na poreze koji čine prihode njihovih proračuna, a koji dovodi do prestanka porezne obveze, oporezivu transakciju (naplatnu isporuku robe) u smislu članka 2. stavka 1. točke (a) i članka 14. stavka 1. Direktive Vijeća 2006/112/EZ od 28. studenoga 2006. o zajedničkom sustavu poreza na dodanu vrijednost (1)?

      (1)  SL L 347, str. 1.; SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 9., svezak 1., str. 120.


title: Predmet C-578/13: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 15. studenoga 2013. uputio Landgericht Kiel (Njemačka) — Hans-Jürgen Kickler i dr. protiv Helenske Republike

text:
               25.1.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 24/7

         Zahtjev za prethodnu odluku koji je 15. studenoga 2013. uputio Landgericht Kiel (Njemačka) — Hans-Jürgen Kickler i dr. protiv Helenske Republike
   (Predmet C-578/13)
   2014/C 24/13
   Jezik postupka: njemački

      Sud koji je uputio zahtjev

   Landgericht Kiel

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelji: Hans-Jürgen Kickler, Walter Wöhlk, Zahnärztekammer Schleswig-Holstein Versorgungswerk

      Tuženik: Helenska Republika

      Prethodna pitanja

               1.

               Treba li članak 1. Uredbe Vijeća (EZ) br. 1393/2007 od 13. studenoga 2007. o dostavi sudskih i izvansudskih pismena u građanskim ili trgovačkim stvarima u državama članicama (1) tumačiti tako da tužbu kojom stjecatelj državnih obveznica tuženika ostvaruje pravo na isplatu u obliku prava na ispunjenje i naknadu štete treba smatrati „građanskom ili trgovačkom stvari” u smislu članka 1. stavka 1. prve rečenice Uredbe ako stjecatelj nije prihvatio ponudu za zamjenu koju je tuženik dao krajem veljače 2012., a koja je omogućena grčkim zakonom br. 4050/2012 („Greek-Bondholder-Act”)?

               2.

               Radi li se kod tužbe koja se u bitnome temelji na nevaljanosti odnosno ništavosti ranije navedenog Greek-Bondholder-Act-a o odgovornosti države za djelovanja ili propuste u izvršavanju državnih ovlasti u smislu članka 1. stavka 1. druge rečenice Uredbe navedene u pitanju 1.?

      (1)  Uredba (EZ) br. 1393/2007 Europskog parlamenta i Vijeća od 13. studenoga 2007. o dostavi, u državama članicama, sudskih i izvansudskih pismena u građanskim ili trgovačkim stvarima („dostava pismena”), i o stavljanju izvan snage Uredbe Vijeća (EZ) br. 1348/2000 (SL L 324, str. 79.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 19., svezak 7., str. 171.).


title: Predmet C-606/14 P: Žalba koju je 23. prosinca 2014. podnio Portovesme Srl protiv presude Općeg suda (osmo vijeće) od 16. listopada 2014. u predmetu T-291/11, Portovesme protiv Komisije

text:
               16.3.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 89/9

         Žalba koju je 23. prosinca 2014. podnio Portovesme Srl protiv presude Općeg suda (osmo vijeće) od 16. listopada 2014. u predmetu T-291/11, Portovesme protiv Komisije
   (Predmet C-606/14 P)
   (2015/C 089/10)
   Jezik postupka: talijanski

      Stranke

      Žalitelj: Portovesme Srl (zastupnik: G. Dore, M. Liberati, A. Vinci, F. Ciulli, odvjetnici)

      Druga stranka u postupku: Europska komisija

      Žalbeni zahtjev

   Žalitelj od Suda zahtjeva da:

               —

               ukine pobijanu presudu i, slijedom toga, poništi pobijanu odluku i prihvati tužbeni zahtjev istaknut u prvostupanjskom postupku (s time da se u točki 1. tužbenog zahtjeva izbaci dio koji glasi: ili u dijelu u odnosu na koji smatra da je to osnovano),

               —

               podredno, prihvati predmetnu žalbu i vrati predmet Općem sudu na ponovno odlučivanje o tužbi podnesenoj u prvostupanjskom postupku, uvažavajući pravna stajališta koja će Sud zauzeti u ovom postupku,

               —

               naloži Komisiji snošenje troškova koji su nastali u oba postupka.

      Žalbeni razlozi i glavni argumenti

   U potporu predmetne žalbe žalitelj ističe sedam različitih žalbenih razloga za ukidanje pobijane presude:

               1.

               U prvom žalbenom razlogu žalitelj osporava pobijanu presudu ističući pogrešnu ocjenu načela razumnog trajanja upravnog postupka i načela legitimnih očekivanja u odnosu na dio sporne odluke u kojemu je naložen povrat isplaćene potpore.

               2.

               U drugom žalbenom razlogu žalitelj navodi da je pobijana presuda nezakonita i da ju valja ukinuti zbog nedostatka u obrazloženju Općeg suda u dijelu u kojemu je zaključio da sporna odluka ne povrjeđuje načela dužne pažnje i nepristranosti u upravnom postupku.

               3.

               U trećem žalbenom razlogu žalitelj ističe da je Opći sud povrijedio članak 19. UEU-a u dijelovima pobijane presude u kojima je dao vlastito tumačenje nacionalnog zakonodavstva koje je suprotno njegovom doslovnom sadržaju, čime je očito prešao granice svoje nadležnosti.

               4.

               U četvrtom žalbenom razlogu žalitelj ističe da je Opći sud pogrešno ocijenio prigovor nejednakog postupanja u usporedbi s drugim subjektom (Alcoa-Alumix), u odnosu na istovjetnu mjeru potpore, kao i povredu članka 108. UFEU-a, s obzirom na to da je potporu trebalo ispitati kao „postojeću”.

               5.

               U petom žalbenom razlogu žalitelj ističe povredu članka 107. stavka 1. UFEU-a, s obzirom na to da, suprotno zaključku Općeg suda, sporna mjera ne predstavlja nepripadajuću prednost niti utječe na trgovinu među državama članicama.

               6.

               U šestom žalbenom razlogu žalitelj je istaknuo da je Opći sud propustio ocijeniti ili je nepotpuno odnosno pogrešno ocijenio prigovor koji se odnosi na selektivnu narav mjere.

               7.

               U sedmom i posljednjem žalbenom razlogu žalitelj prigovara Općem sudu da je povrijedio članak 174. UFEU-a i članak 107. stavak 3. UFEU-a, s obzirom na to da je kompenzacijska mjera, s jedne strane, u skladu s politikama socijalne kohezije usmjerene na otočne regije na kojima ne postoji infrastruktura i, s druge strane, u skladu s iznimkama iz navedenog članka 107. UFEU-a.


title: Predmet T-658/13 P: Presuda Općeg suda od 3. lipnja 2015. – BP protiv FRA-e („Žalba — Javna služba — Član ugovornog osoblja — Osoblje Agencije Europske unije za temeljna prava — Neproduljenje ugovora na određeno vrijeme na neodređeno vrijeme — Pravo na saslušanje — Preraspoređivanje u drugu službu do isteka ugovora — Ocjena činjeničnih elemenata — Iskrivljavanje dokaza — Obveza obrazlaganja”)

text:
               20.7.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 236/38

         Presuda Općeg suda od 3. lipnja 2015. – BP protiv FRA-e
   (Predmet T-658/13 P) (1)

   ((„Žalba - Javna služba - Član ugovornog osoblja - Osoblje Agencije Europske unije za temeljna prava - Neproduljenje ugovora na određeno vrijeme na neodređeno vrijeme - Pravo na saslušanje - Preraspoređivanje u drugu službu do isteka ugovora - Ocjena činjeničnih elemenata - Iskrivljavanje dokaza - Obveza obrazlaganja”))
   (2015/C 236/51)
   Jezik postupka: engleski

      Stranke

      Žalitelj: BP (Barcelona, Španjolska) (zastupnici: L. Levi i M. Vandenbussche, odvjetnici)

      Druga stranka u postupku: Agencija Europske unije za temeljna prava (zastupnici: M. Kjærum, agent, uz asistenciju B. Wägenbaura, odvjetnika)

      Predmet

   Žalba protiv presude Službeničkog suda Europske unije (drugo vijeće) od 30. rujna 2013., BP/FRA (F-38/12, Zb. SS, EU:F:2013:138) radi ukidanja te presude.

      Izreka

               1.

               Presuda Službeničkog suda Europske unije (drugo vijeće) od 30. rujna 2013., BP/FRA (F-38/12, Zb. SS, EU:F:2013:138) ukida se u dijelu u kojem je njome odbijena tužba podnesena protiv odluke Agencije Europske unije za temeljna prava (FRA) sadržane u dopisu od 27. veljače 2012. o neproduljenju ugovora o radu BP-a u svojstvu člana ugovornog osoblja.

               2.

               Poništava se odluka FRA-e sadržana u dopisu od 27. veljače 2012. o neproduljenju ugovora o radu BP-a u svojstvu člana ugovornog osoblja.

               3.

               U preostalom dijelu žalba se odbija.

               4.

               BP i FRA snosit će vlastite troškove nastale u postupku pred Službeničkim sudom i u ovom postupku.

      (1)  SL C 61, 1.3.2014.


title: Predmet C-349/16: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 24. lipnja 2016. uputio Nederlandstalige rechtbank van eerste aanleg Brussel (Belgija) – T.KUP SAS protiv État belge

text:
               12.9.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 335/35

         Zahtjev za prethodnu odluku koji je 24. lipnja 2016. uputio Nederlandstalige rechtbank van eerste aanleg Brussel (Belgija) – T.KUP SAS protiv État belge
   (Predmet C-349/16)
   (2016/C 335/47)
   Jezik postupka: nizozemski

      Sud koji je uputio zahtjev

   Nederlandstalige rechtbank van eerste aanleg Brussel

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelj: T.KUP SAS

      Tuženik: État belge

      Prethodna pitanja

               1.

               Je li Uredba br. 1294/2009 (1) nevaljana u odnosu na uvoznika poput onoga u glavnom postupku zbog povrede članka 17. stavka 1. Osnovne antidampinške uredbe (2), jer je Komisija pri svojemu ispitivanju ispitala uzorak od samo osam uvoznika, iako je trebala ispitati pregledniji uzorak od dvadeset i jednog uvoznika?

               2.

               Je li Uredba br. 1294/2009 nevaljana u odnosu na uvoznika poput onog u glavnom postupku zbog povrede članka 11. stavka 2. podstavka 3. Osnovne antidampinške uredbe jer Komisija prilikom svojeg ispitivanja nije dovoljno uzela u obzir podnesene dokaze time što je u uzorak uključila pet velikih i tek tri mala uvoznika, pri čemu je prvenstveno uzela u obzir podatke za pet velikih uvoznika?

               3.

               Je li Uredba br. 1294/2009 nevaljana u odnosu na uvoznika poput onog u glavnom postupku zbog povrede članaka 2. i 3. Osnovne antidampinške uredbe ili članka 11. stavaka 2., 5. i 9. Osnovne antidampinške uredbe jer Komisija pri svojemu ispitivanju nije raspolagala s dovoljno podataka na temelju kojih je mogla utvrditi da još uvijek postoji dampinški uvoz te zato nastaje šteta?

               4.

               Je li Uredba br. 1294/2009 nevaljana u odnosu na uvoznika poput onog u glavnom postupku zbog povrede članka 21. Osnovne antidampinške uredbe jer Komisija prilikom svojeg ispitivanja zahtijeva da postoje posebni elementi koji upućuju na to da bi produljenje predstavljalo neproporcionalni teret za uvoznika?

      (1)  Provedbena uredba Vijeća (EU) br. 1294/2009 od 22. prosinca 2009. o uvođenju konačne antidampinške pristojbe na uvoz određene obuće s gornjim dijelom od kože podrijetlom iz Vijetnama i podrijetlom iz Narodne Republike Kine, kako je proširena na uvoz određene obuće s gornjištima od kože koja se otprema iz Posebnog upravnog područja Makaa, bez obzira na to je li prijavljena kao proizvod koji se otprema iz Posebnog upravnog područja Makaa ili nije, nakon revizije nakon isteka mjera prema članku 11. stavku 2. Uredbe Vijeća (EZ) br. 384/96 (SL 2009., L 352, str. 1.) [neslužbeni prijevod]

      (2)  Uredba Vijeća (EZ) br. 384/96 od 22. prosinca 1995. o zaštiti od dampinškog uvoza iz zemalja koje nisu članice Europske zajednice (SL 1996., L 56, str. 1.) [neslužbeni prijevod]


title: Predmet C-533/15: Zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Bundesgerichtshof (Njemačka) 13. listopada 2015. – Feliks Frisman protiv Finnair Oyj

text:
               8.2.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 48/8

         Zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Bundesgerichtshof (Njemačka) 13. listopada 2015. – Feliks Frisman protiv Finnair Oyj
   (Predmet C-533/15)
   (2016/C 048/14)
   Jezik postupka: njemački

      Sud koji je uputio zahtjev

   Bundesgerichtshof

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelj: Feliks Frisman

      Tuženik: Finnair Oyj

      Prethodna pitanja

               1.

               Treba li članak 5. stavak 1. točku (a) Uredbe Vijeća (EZ) br. 44/2001 od 22. prosinca 2000. o nadležnosti, priznavanju i izvršenju sudskih odluka u građanskim i trgovačkim stvarima (1) tumačiti na način da izraz „stvari koje se odnose na ugovor” obuhvaća i zahtjev za odštetu temeljem članka 7. Uredbe (EZ) br. 261/2004 Europskog parlamenta i Vijeća od 11. veljače 2004. o utvrđivanju općih pravila odštete i pomoći putnicima u slučaju uskraćenog ukrcaja i otkazivanja ili dužeg kašnjenja leta u polasku te o stavljanju izvan snage Uredbe (EEZ) br. 295/91, podnesen protiv zračnog prijevoznika koji provodi let, ali koji nije stranka ugovora sklopljenog s dotičnim putnikom?

               2.

               Ako se članak 5. stavak 1. Uredbe (EZ) br. 44/2001 primjenjuje:
               Može li se kod prijevoza putnika na zračnoj liniji koja se sastoji od od više povezanih letova, ali bez značajnijeg boravka u tranzitnim zračnim lukama, mjesto polaska prvog dijela putovanja smatrati mjestom izvršenja obveze sukladno članku 5. stavku 1. točki (b) drugoj alineji Uredbe (EZ) br. 44/2001, čak i ako zračnom linijom upravljaju različiti zračni prijevoznici i ako je tužba podnesena protiv zračnog prijevoznika koji je upravljao drugim dijelom putovanja tijekom kojega je došlo do značajnog zakašnjenja?

      (1)  SL L 12, str. 1.; SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 19., svezak 3., str. 30.


title: Predmet C-482/17: Tužba podnesena 9. kolovoza 2017. – Češka Republika protiv Europskog parlamenta i Vijeća Europske unije

text:
               23.10.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 357/4

         Tužba podnesena 9. kolovoza 2017. – Češka Republika protiv Europskog parlamenta i Vijeća Europske unije
   (Predmet C-482/17)
   (2017/C 357/06)
   Jezik postupka: češki

      Stranke

      Tužitelj: Češka Republika (zastupnici: M. Smolek, O. Serdula i J. Vláčil, u svojstvu agenata)

      Tuženici: Europski parlament, Vijeće Europske unije

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelj od Suda zahtijeva da:

               —

               poništi direktivu (EU) 2017/853 Europskog Parlamenta i Vijeća od 17. svibnja 2017. o izmjeni Direktive Vijeća 91/477/EEZ o nadzoru nabave i posjedovanja oružja; (1)

               —

               naloži Europskom parlamentu i Vijeću snošenje troškova.

         Alternativno, tužitelj od Suda zahtjeva da:

               —

               poništi članak 1. stavak 6. pobijane direktive u dijelu u kojem se njime u Direktivu 91/477/EEZ (2) dodaje članak 5. stavak 3. i drugi podstavak stavka 6. članka 6.;

               —

               poništi članak 1. stavak 7. pobijane direktive u dijelu u kojem se njime u Direktivu 91/477/EEZ dodaje članak 7. stavak 4. točka(a);

               —

               poništi članak 1. stavak 19. pobijane direktive, u dijelu u kojem se njime:

                           —

                           unose točke 6., 7. i 8. u kategoriju A dijela II. Priloga I. Direktivi 91/477/EEZ;

                           —

                           unosi izmjenu u kategoriju B dijela II. Priloga I. Direktivi 91/477/EEZ;

                           —

                           unosi točku 6. u kategoriju C dijela II. Priloga I. Direktivi 91/477/EEZ;

                           —

                           unosi izmjenu u dio III. Priloga I. Direktivi 91/477/EEZ;

               —

               naloži Europskom parlamentu i Vijeću snošenje troškova.

      Tužbeni razlozi i glavni argumenti

   Prvi tužbeni razlog temelji se na povredi načela dodjele ovlasti. Pobijana direktiva donesena je na temelju članka 114. Ugovora o funkcioniranju Europske unije, iako njezin cilj nije uklanjanje prepreka unutarnjem tržištu, već samo prevencija zločina i terorizma. Međutim, zakonodavac Unije nema ovlasti za donošenje mjera za usklađivanje u tom području.
   Drugi tužbeni razlog temelji se na povredi načela proporcionalnosti. Zakonodavac Unije nije ispitao pitanje proporcionalnosti donesenih mjera i namjerno nije pribavio dovoljno informacija (na primjer, procjenjivanjem posljedica) da bi mogao donijeti informiranu odluku u vezi s usklađenosti s tim načelom. Zbog nedostatka takve ocijene, zakonodavac EU-a usvojio je očito neproporcionalne mjere koje se sastoje u zabrani određenih vrsta poluautomatskog vatrenog oružja koje se, međutim, ne koristi u Europskoj uniji za počinjenje terorističkih djela, čime je postroženo uređenje određenog minimalno opasnog oružja (povijesne replike ili oružje za koje je dokazano da je trajno onesposobljeno), a kojim se ni najmanje ne utječe na posjedovanje određenih spremnika.
   Treći tužbeni razlog temelji se na povredi načela pravne sigurnosti. Novoodređene kategorije zabranjenog oružja (A7 i A8), kao i odredba kojom se zadire u posjedovanje spremnika koje prelazi određene granice, su s točke gledišta pravne sigurnosti potpuno nejasne, pa tako ne omogućuju uključenim subjektima da bez dvojbe razumiju svoja prava i obveze. Članak 7. stavak 4. točka a Direktive 91/477/EEZ, kako je izmijenjen pobijanom direktivom („grandfathering” odredba) u stvarnosti, štoviše, prisiljava države članice na donošenje nacionalnih odredbi sa retroaktivnim učinkom.
   Četvrti tužbeni razlog temelji se na povredi načela zabrane diskriminacije. Iako je točno da odstupanje iz drugog podstavka stavka 6. članka 6. Direktive 91/477/EEZ, kako je izmijenjena pobijanom direktivom, ostavlja dojam naizgled neutralne mjere, uvjeti njezine primjene određeni su na način da je usklađena samo sa švicarskim sustavom napuštanja oružja nakon izvršenja vojne obveze, za što u odnosu na ciljeve pobijane direktive ne postoji nikakvo objektivno obrazloženje.

      (1)  SL 2017 L 137, str. 22.

      (2)  SL 1991 L 256, str. 51. (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 13., svezak 62., str. 28.)


title: Predmet T-101/16: Tužba podnesena 8. ožujka 2016. – Klausner Holz Niedersachsen protiv Komisije

text:
               25.4.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 145/35

         Tužba podnesena 8. ožujka 2016. – Klausner Holz Niedersachsen protiv Komisije
   (Predmet T-101/16)
   (2016/C 145/43)
   Jezik postupka: njemački

      Stranke

      Tužitelj: Klausner Holz Niedersachsen GmbH (Saalburg-Ebersdorf, Njemačka) (zastupnik: D. Reich, C. Hipp i T. Ilgner, odvjetnici)

      Tuženik: Europska komisija

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

               —

               utvrdi da je tuženik povrijedio članak 108. UFEU-a u vezi s člankom 15. stavkom 1. Uredbe Vijeća (EU) 2015/1589 o utvrđivanju detaljnih pravila primjene članka 108. Ugovora o funkcioniranju Europske unije jer je nastavno na tužiteljev dopis od 13. studenoga 2015. propustio donijeti navedenim propisima predviđene odluke o okončanju postupaka prethodnog ispitivanja SA.37113 i SA.375009, a sukladno članku 4. navedene uredbe;

               —

               tuženiku naloži snošenje troškova postupka, čak i ako bi tužba postala bespredmetna zato što je Europska komisija tijekom postupka usvojila određenu mjeru.

      Tužbeni razlozi i glavni argumenti

   U prilog osnovanosti tužbe tužitelj ističe jedinstveni tužbeni razlog kojim prigovara da Komisija nije u razumnom roku donijela nikakvu odluku kojom se zaključuje prethodno ispitivanje u skladu s člankom 4. stavcima 2. do 4. Uredbe (EU) 2015/1589 (1), iako je sukladno članku 265. drugom stavku UFEU-a bila pozvana da djeluje.

      (1)  Uredba Vijeća (EU) 2015/1589 od 13. srpnja 2015. o utvrđivanju detaljnih pravila primjene članka 108. Ugovora o funkcioniranju Europske unije (SL L 248, str. 9.).


title: Predmet T-42/13: Rješenje Općeg suda od 19. studenog 2013. — 1. garantovaná protiv Komisije ( „Tužba za poništenje — Tržišno natjecanje — Zabranjeni sporazumi — Tržište kalcijevog karbida i magnezija namijenjenih za industriju čelika i plina u EGP-u, uz izuzetak Irske, Španjolske, Portugala i Ujedinjene Kraljevine — Novčane kazne — Zatezne kamate — Akt koji protiv kojeg nije moguće podnijeti žalbu — Nedopuštenost” )

text:
               18.1.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 15/17

         Rješenje Općeg suda od 19. studenog 2013. — 1. garantovaná protiv Komisije
   (Predmet T-42/13) (1)

   (Tužba za poništenje - Tržišno natjecanje - Zabranjeni sporazumi - Tržište kalcijevog karbida i magnezija namijenjenih za industriju čelika i plina u EGP-u, uz izuzetak Irske, Španjolske, Portugala i Ujedinjene Kraljevine - Novčane kazne - Zatezne kamate - Akt koji protiv kojeg nije moguće podnijeti žalbu - Nedopuštenost)
   2014/C 15/24
   Jezik postupka: engleski

      Stranke

      Tužitelj: 1. garantovaná a.s. (Bratislava, Slovačka) (zastupnici: M. Powell, solicitor, G. Forwood, barrister, M. Staroň i P. Hodál, odvjetnici, a zatim K. Lasok, QC, J. Holmes, B. Hartnett, barristers, i O. Geiss, odvjetnik)

      Tuženik: Europska komisija (zastupnici: V. Bottka, F. Dintilhac i N. von Lingen, agenti)

      Predmet

   Zahtjev za poništenje Odluke koja je navodno sadržana u dopisu Komisije od 21. prosinca 2012. (predmet COMP/39.396 — Reagensi na bazi kalcijevog karbida i magnezija za industriju plina i čelika), kojom ona zahtijeva od tužitelja da joj isplati preostali dugovani iznos novčane kazne koju mu je izrekla svojom Odlukom C(2009) 5791 final, od 22. srpnja 2009., o postupku primjene članka 81. [UEZ-a] i članka 53. Sporazuma o EGP-u, uvećane za zatezne kamate, ili da u njenu korist uplati bankarsku garanciju u istom iznosu.

      Izreka

               1.

               Tužba se odbija.

               2.

               1. garantovaná a.s. snosi vlastite troškove kao i troškove Europske komisije.

      (1)  SL C 79, 16.3.2013.


title: Predmet F-94/15: Tužba podnesena 30. lipnja 2015. – ZZ protiv ESVD-a

text:
               7.9.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 294/83

         Tužba podnesena 30. lipnja 2015. – ZZ protiv ESVD-a
   (Predmet F-94/15)
   (2015/C 294/101)
   Jezik postupka: francuski

      Stranke

      Tužitelj: ZZ (zastupnici: S. Orlandi i T. Martin, odvjetnici)

      Tuženik: Europska služba za vanjsko djelovanje (ESVD)

      Predmet i opis spora

   Poništenje odluke o odbijanju tužiteljevog osporavanja rezultata izbora za odbor osoblja ESVD-a.

      Tužbeni zahtjev tužitelja

   Tužitelj od Službeničkog suda zahtijeva da:

               —

               poništi odluku tijela za imenovanje od 23. travnja 2015. kojom se potvrđuje valjanost izbora za odbor osoblja ESVD-a čiji su rezultati objavljeni 17. ožujka 2015.;

               —

               naloži ESVD-u snošenje troškova.


title: Predmet C-641/13 P: Presuda Suda (osmo vijeće) od 9. listopada 2014. – Kraljevina Španjolska protiv Europske komisije (Žalba — Kohezijski fond — Smanjenje financijske pomoći — Ugovori o javnoj nabavi radova — Direktiva 93/37/EEZ — Kriteriji dodjele — Prethodno radno iskustvo — Kvalitativni kriteriji za odabir)

text:
               8.12.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 439/14

         Presuda Suda (osmo vijeće) od 9. listopada 2014. – Kraljevina Španjolska protiv Europske komisije
   (Predmet C-641/13 P) (1)

   ((Žalba - Kohezijski fond - Smanjenje financijske pomoći - Ugovori o javnoj nabavi radova - Direktiva 93/37/EEZ - Kriteriji dodjele - Prethodno radno iskustvo - Kvalitativni kriteriji za odabir))
   (2014/C 439/20)
   Jezik postupka: španjolski

      Stranke

      Žalitelj: Kraljevina Španjolska (zastupnik: A. Rubio González, agent)

      Druga stranka u postupku: Europska komisija (zastupnici: S. Pardo Quintillán i A. Steiblytė, agenti)

      Izreka

               1.

               Žalba se odbija.

               2.

               Kraljevina Španjolska snosi troškove.

      (1)  SL C 31, 1.2.2014.


title: Predmet C-151/16: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 14. ožujka 2016. uputio Lietuvos vyriausiasis administracinis teismas (Latvija) – UAB „Vakarų Baltijos laivų statykla” protiv Valstybinė mokesčių inspekcija prie Lietuvos Respublikos finansų ministerijos

text:
               30.5.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 191/13

         Zahtjev za prethodnu odluku koji je 14. ožujka 2016. uputio Lietuvos vyriausiasis administracinis teismas (Latvija) – UAB „Vakarų Baltijos laivų statykla” protiv Valstybinė mokesčių inspekcija prie Lietuvos Respublikos finansų ministerijos
   (Predmet C-151/16)
   (2016/C 191/16)
   Jezik postupka: latvijski

      Sud koji je uputio zahtjev

   Lietuvos vyriausiasis administracinis teismas

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelj:„Vakarų Baltijos laivų statykla”

      Tuženik: Valstybinė mokesčių inspekcija prie Lietuvos Respublikos finansų ministerijos

      Prethodna pitanja

               1.

               Treba li članak 14. stavak 1. točku (c) Direktive Vijeća 2003/96/EZ od 27. listopada 2003. (1) o restrukturiranju sustava Zajednice za oporezivanje energenata i električne energije, kako je zadnje izmijenjena Direktivom Vijeća 2004/75/EZ od 29. travnja 2004., (2) tumačiti na način da se trošarina za nabavu energenata ne smije naplatiti u okolnostima, poput onih u ovom predmetu, u kojima se ti proizvodi nabavljaju kao gorivo za brod koji će se koristiti za plovidbu unutar voda [Europske unije] s ciljem da taj brod otplovi vlastitim pogonom – ali bez izravne naknade – od mjesta u kojem je sagrađen do luke u drugoj državi članici zato da bi tamo preuzeo prvi komercijalni teret?

               2.

               Protive li se članku 14. stavku 1. točki (c) Direktive 2003/96 odredbe nacionalnog zakonodavstva država članica, poput onih koje su primjenjive u ovom predmetu, koje isključuju mogućost korištenja poreznog oslobođenja u slučaju kada je nabava energenata izvršena protivno uvjetima koje je utvrdila država članica, iako ta nabava ispunjava osnovne pretpostavke za primjenu oslobođenja navedenog u odredbi Direktive 2003/96?

      (1)  SL 2003 L 283, str. 51. (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 9., svezak 2., str. 75.)

      (2)  SL 2004 L 157, str.. 100. (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 9., svezak 2., str. 103.)


title: Predmet C-181/13: Zahtjev za prethodnu odluku koji je podnijela Commissione tributaria provinciale di Latina (Italija) 12. travnja 2013. — Francesco Acanfora protiv Equitalia Sud SpA — Agente di Riscossione Latina i Agenzia delle Entrate — Ufficio di Latina

text:
               20.7.2013

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 207/3

         Zahtjev za prethodnu odluku koji je podnijela Commissione tributaria provinciale di Latina (Italija) 12. travnja 2013. — Francesco Acanfora protiv Equitalia Sud SpA — Agente di Riscossione Latina i Agenzia delle Entrate — Ufficio di Latina
   (Predmet C-181/13)
   (2013/C 207/08)

   Predmetni postupak pokrenut je prije 1. srpnja 2013., datuma pristupanja Republike Hrvatske Europskoj uniji.


title: Predmet T-645/15: Tužba podnesena 13. studenoga 2015. – České centrum pro investigativní žurnalistiku protiv Parlamenta

text:
               8.2.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 48/59

         Tužba podnesena 13. studenoga 2015. – České centrum pro investigativní žurnalistiku protiv Parlamenta
   (Predmet T-645/15)
   (2016/C 048/67)
   Jezik postupka: engleski

      Stranke

      Tužitelj: České centrum pro investigativní žurnalistiku o.p.s. (Prague, Češka Republika) (zastupnik: N. Pirc Musar, odvjetnik)

      Tuženik: Europski parlament

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

               —

               poništi odluku A(2015)8682 C Europskog parlamenta od 14. rujna 2015. o odbijanju ponovnog zahtjeva tužitelja za pristup određenim dokumentima u vezi s informacijama o putnim troškovima, dnevnicama, naknadama za opće izdatke i troškovima za osoblje zastupnika Europskog parlamenta;

               —

               naloži Parlamentu snošenje troškova tužitelja u skladu s člancima 134. i 140. Poslovnika Općeg suda, uključujući troškove intervenijenata.

      Tužbeni razlozi i glavni argumenti

   U prilog osnovanosti tužbe tužitelj ističe pet tužbenih razloga.

               1.

               Prvi tužbeni razlog temelji se na povredi članka 4. stavka 1. točke (b) Uredbe 1049/2001 (1) u vezi s člankom 8. točkom (b) Uredbe 45/2001 (2), s obzirom na to da zatraženi osobni podaci nisu zaštićeni na temelju zakonodavstva Zajednice.

               2.

               Drugi tužbeni razlog temelji se na povredi članka 4. stavka 1. točke (b) Uredbe 1049/2001 u vezi s člankom 8. točkom (b) Uredbe 45/2001, s obzirom na to da je pristup zatraženim informacijama odbijen iako su uvjeti za njihovo otkrivanje ispunjeni.

               3.

               Treći tužbeni razlog temelji se na povredi opće obveze ispitivanja svakog pojedinačnog dokumenta, koja proizlazi iz članaka 2. i 4. Uredbe 1049/2001 povezanih s člankom 6. stavkom 3. Uredbe 1049/2001.

               4.

               Četvrti tužbeni razlog temelji se na povredi članka 4. stavka 6. Uredbe 1049/2001, jer odbijanje djelomičnog pristupa nije opravdano.

               5.

               Peti tužbeni razlog temelji se na povredi obveze obrazlaganja kako je to propisano člankom 7. stavkom 1. i člankom 8. stavkom 1. Uredbe 1049/2001, jer se Parlament nije osvrnuo na sve tužiteljeve argumente.

      (1)  Uredba (EZ) br. 1049/2001 Europskog parlamenta i Vijeća od 30. svibnja 2001. o javnom pristupu dokumentima Europskog parlamenta, Vijeća i Komisije (SL L 145, str. 43.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 1., svezak 16., str. 70.).

      (2)  Uredba (EZ) br. 45/2001 Europskog parlamenta i Vijeća od 18. prosinca 2000. o zaštiti pojedinaca u vezi s obradom osobnih podataka u institucijama i tijelima Zajednice i o slobodnom kretanju takvih podataka (SL L 8, str. 1.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 13., svezak 34., str. 6.).


title: Predmet C-468/14: Tužba podnesena 13. listopada 2014. – Europska komisija protiv Kraljevine Danske

text:
               8.12.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 439/25

         Tužba podnesena 13. listopada 2014. – Europska komisija protiv Kraljevine Danske
   (Predmet C-468/14)
   (2014/C 439/34)
   Jezik postupka: danski

      Stranke

      Tužitelj: Europska komisija (zastupnici: M. Clausen i C. Cattabriga, u svojstvu agenata)

      Tuženik: Kraljevina Danska

      Tužbeni zahtjev

               —

               utvrditi da, održavanjem pravne situacije u kojoj je dozvoljena prodaja rastresitog duhanskog praha suprotno članku 8., u svezi s člankom 2. stavkom 4. Direktive 2001/37/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 5. lipnja 2001. o usklađivanju zakona i drugih propisa država članica o proizvodnji, predstavljanju i prodaji duhanskih proizvoda (1), Kraljevina Danska nije ispunila svoje obveze iz te direktive;

               —

               naložiti Kraljevini Danskoj snošenje troškova.

      Tužbeni razlozi i glavni argumenti

   Kraljevina Danska nije ispunila svoje obveze iz članka 8. Direktive 2001/37/EZ, time što je u Danskoj zabranila samo prodaju duhanskog praha u poroznim vrećicama, ali ne i rastresitog duhanskog praha. Danska ne osporava da njena nacionalna pravila nisu u skladu s europskim pravom što se tiče zabrane reklamiranja duhana za oralnu uporabu. Danski parlament (Folketing) odbio je zakonski prijedlog kojim bi se uvela potpuna zabrana prodaje duhanskog praha u Danskoj.
   Danska se nije dodatno obvezala uskladiti danska pravila s europskim pravom. Komisija stoga mora zaključiti da Danska i dalje nije ispunila svoje obveze iz članka 8. Direktive u svezi s člankom 2. stavkom 4. iste.

      (1)  SL 2001 L 194, str. 26.


title: Predmet F-41/15: Tužba podnesena 9. ožujka 2015. – ZZ i drugi protiv CEPOL-a

text:
               1.6.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 178/28

         Tužba podnesena 9. ožujka 2015. – ZZ i drugi protiv CEPOL-a
   (Predmet F-41/15)
   (2015/C 178/31)
   Jezik postupka: engleski

      Stranke

      Tužitelj: ZZ i drugi

      Tuženik: Europska visoka policijska škola (CEPOL)

      Predmet i opis spora

   Poništenje odluka Europske visoke policijske škole (CEPOL) kojim se tužitelji obvezuju ili dati ostavku ili se preseliti iz Londona u Budimpeštu s financijskim gubicima tog preseljenja i zahtjev za naknadu navodno pretrpljene imovinske i neimovinske štete u vezi s tim.

      Tužbeni zahtjev tužitelja

               —

               poništiti odluku CEPOL-a br. 17/2014/DIR od 23. svibnja 2014. koja određuje premještaj CEPOL-a u Budimpeštu, Mađarska, od 1. listopada 2014. i obavještava tužitelje da će se „nepoštovanje ove upute smatrati ostavkom s učinkom od 30. rujna 2014.”;

               —

               također, ako je to potrebno, poništiti odluke CEPOL-a od 28. studenoga 2014. kojim se odbijaju zahtjevi tužitelja podneseni između 8. i 21. kolovoza 2014. protiv gore navedene odluke;

               —

               također, ako je to potrebno, poništiti odluke CEPOL-a od 22. prosinca 2014. kojim je CEPOL „prihvatio” ostavke dvoje tužitelja;

               —

               naknaditi imovinsku štetu koju su pretrpjeli tužitelji;

               —

               naknaditi neimovinsku štetu koju su pretrpjeli tužitelji;

               —

               naložiti CEPOL-u snošenje troškova postupka.


title: Predmet C-359/16: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 24. lipnja 2016. uputio Hof van Cassatie (Belgija) – Ömer Altun i dr., Absa NV i dr. protiv Openbaar Ministerie

text:
               12.9.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 335/38

         Zahtjev za prethodnu odluku koji je 24. lipnja 2016. uputio Hof van Cassatie (Belgija) – Ömer Altun i dr., Absa NV i dr. protiv Openbaar Ministerie
   (Predmet C-359/16)
   (2016/C 335/52)
   Jezik postupka: nizozemski

      Sud koji je uputio zahtjev

   Hof van Cassatie

      Stranke glavnog postupka

      Žalitelji u kasacijskom postupku: Ömer Altun, Abubekir Altun, Sedrettin Maksutogullari, Yunus Altun, Absa NV, M. Sedat BVBA, Alnur BVBA

      Druga stranka u kasacijskom postupku: Openbaar Ministerie

      Prethodno pitanje

   Može li sud koji nije sud države članice pošiljateljice poništiti ili ne uzeti u obzir potvrdu E-101 koja je izdana u skladu s člankom 11. stavkom 1. Uredbe Vijeća (EEZ) br. 574/72 od 21. ožujka 1972. o utvrđivanju postupka provedbe Uredbe (EEZ) br. 1408/71 o primjeni sustava socijalne sigurnosti na zaposlene osobe, samozaposlene osobe i članove njihovih obitelji koji se kreću unutar Zajednice (1), u verziji koja je vrijedila prije njezina stavljanja izvan snage člankom 96. stavkom 1. Uredbe (EZ) br. 987/2009 o utvrđivanju postupka provedbe Uredbe (EZ) br. 883/2004 o koordinaciji sustava socijalne sigurnosti (2), ako se na temelju činjeničnog stanja koje ocjenjuje može zaključiti da je ta potvrda dobivena ili se na nju pozivalo prijevarno?

      (1)  SL 1972., L 74, str. 1. (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 5., svezak 8., str. 3.)

      (2)  Uredba Europskog parlamenta i Vijeća od 16. rujna 2009. o utvrđivanju postupka provedbe Uredbe (EZ) br. 883/2004 o koordinaciji sustava socijalne sigurnosti (SL 2009., L 284, str. 1.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 5., svezak 2., str. 171.)


title: Predmet T-218/14: Rješenje Općeg suda od 13. listopada 2015. – Mabrouk protiv Vijeća

text:
               30.11.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 398/77

         Rješenje Općeg suda od 13. listopada 2015. – Mabrouk protiv Vijeća
   (Predmet T-218/14) (1)

   (2015/C 398/89)
   Jezik postupka: engleski
   Predsjednik osmog vijeća odredio je brisanje predmeta.

      (1)  SL C 194, 24. 6. 2014.


title: Predmet C-119/14: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 12. ožujka 2014. uputio Amtsgericht Rüsselsheim (Njemačka) – Henricus Cornelis Maria Niessen i dr. protiv Condor Flugdienst GmbH

text:
               26.5.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 159/13

         Zahtjev za prethodnu odluku koji je 12. ožujka 2014. uputio Amtsgericht Rüsselsheim (Njemačka) – Henricus Cornelis Maria Niessen i dr. protiv Condor Flugdienst GmbH
   (Predmet C-119/14)
   2014/C 159/18
   Jezik postupka: njemački

      Sud koji je uputio zahtjev

   Amtsgericht Rüsselsheim

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelji: Henricus Cornelis Maria Niessen, Angelique Francisca Niessen Steeghs, Melissa Alexandra Johanna Niessen, Kenneth Gerardus Henricus Niessen

      Tuženik: Condor Flugdienst GmbH

      Prethodna pitanja

               1.

               Trebaju li se intervencije trećih strana koje postupaju na vlastitu odgovornost, a na koje su preneseni zadaci koji pripadaju djelatnosti zračnog prijevoznika, smatrati izvanrednim okolnostima u smislu članka 5. stavka 3. Uredbe (1)?

               2.

               U slučaju potvrdnog odgovora na pitanje broj 1.: je li prilikom ocjene bitno tko je ovlastio treću stranu (zračni prijevoznik, operator zračne luke itd.)?

      (1)  Uredba (EZ) br. 261/2004 Europskog parlamenta i Vijeća od 11. veljače 2004. o utvrđivanju općih pravila odštete i pomoći putnicima u slučaju uskraćenog ukrcaja i otkazivanja ili dužeg kašnjenja leta u polasku te o stavljanju izvan snage Uredbe (EEZ) br. 295/91 (SL L 46, str. 1.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 7., svezak 26., str. 21.).


title: Predmet T-150/17: Tužba podnesena 8. ožujka 2017. – Asolo protiv EUIPO-a – Red Bull (FLÜGEL)

text:
               24.4.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 129/34

         Tužba podnesena 8. ožujka 2017. – Asolo protiv EUIPO-a – Red Bull (FLÜGEL)
   (Predmet T-150/17)
   (2017/C 129/53)
   Jezik na kojem je tužba podnesena: engleski

      Stranke

      Tužitelj: Asolo LTD (Limassol, Cipar) (zastupnik: W. Pors, odvjetnik)

      Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO)

      Druga stranka pred žalbenim vijećem: Red Bull GmbH (Fuschl am See, Austrija)

      Podaci o postupku pred EUIPO-om

      Nositelj spornog žiga: tužitelj

      Predmetni sporni žig: verbalni žig Europske unije „FLÜGEL” – žig Europske unije br. 637 686

      Postupak pred EUIPO-om: postupak proglašavanja žiga ništavim

      Pobijana odluka: odluka petog žalbenog vijeća EUIPO-a od 17. studenoga 2016. u predmetu R 282/2015-5

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

               —

               poništi pobijanu odluku u cijelosti;

               —

               odbije zahtjev za proglašavanje žiga ništavim;

               —

               naloži EUIPO-u i društvu Red Bull snošenje troškova.

      Tužbeni razlozi

               —

               povreda članka 54. stavka 2. Uredbe br. 207/2009;

               —

               povreda članka 53. stavka 1. točke (a) u vezi s člankom 8. stavkom 1. točkom (b) Uredbe br. 207/2009.


title: Predmet C-309/16: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 31. svibnja 2016. uputio Bundesverwaltungsgericht (Austrija) – Corbin Opportunity Fund Lp i dr.

text:
               12.9.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 335/33

         Zahtjev za prethodnu odluku koji je 31. svibnja 2016. uputio Bundesverwaltungsgericht (Austrija) – Corbin Opportunity Fund Lp i dr.
   (Predmet C-309/16)
   (2016/C 335/44)
   Jezik postupka: njemački

      Sud koji je uputio zahtjev

   Bundesverwaltungsgericht

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelji: Corbin Opportunity Fund Lp, Corbin Capital Partners, Redwood Drawdown Master Fund Lp, Redwood Opportunity Master Fund Ltd, Redwood Capital Management LLC, Pontus Holdings Ltd, RMF Financial Holdings Sàrl

      Tuženik: FMA Österreichische Finanzmarktaufsichtsbehörde

      Prethodna pitanja

               1.

               Je li Direktiva 2014/59/EU Europskog parlamenta i Vijeća od 15. svibnja 2014. o uspostavi okvira za oporavak i sanaciju kreditnih institucija i investicijskih društava te o izmjeni Direktive Vijeća 82/891/EEZ i direktiva 2001/24/EZ, 2002/47/EZ, 2004/25/EZ, 2005/56/EZ, 2007/36/EZ, 2011/35/EU, 2012/30/EU i 2013/36/EU te uredbi (EU) br. 1093/2010 i (EU) br. 648/2012 Europskog parlamenta i Vijeća (1), osobito njezin članak 1. stavak 1. i članak 2. stavak 1. točka 2., u vremenskom i materijalnom pogledu primjenjiva u slučaju društva, poput onog u pitanju u glavnom postupku, koje je podvrgnuto postupku likvidacije koji je već započeo prije isteka roka za prenošenje direktive, na temelju odredaba predviđenih nacionalnim pravom, i koji se nastavlja nakon isteka roka za prenošenje, na temelju nacionalnih pravila kojima je prenesena navedena direktiva?

               2.

               Priznaje li Direktiva 2014/59/EU vjerovnicima takvog društva podvrgnutog postupku likvidacije, koji su tijelu nadležnom za likvidaciju podnijeli zahtjev da ono „provjeri i zabrani” sklapanje određenih pravnih poslova (npr. sudsku nagodbu), koje je društvo podvrgnuto postupku likvidacije namjeravalo sklopiti ili je sklopilo s drugim vjerovnicima, prava koja mogu ostvariti u upravnom ili sudskom postupku?

      (1)  SL L 173, str. 190.


title: Predmet C-419/17 P: Žalba koju je 11. srpnja 2017. podnijela Deza, a.s. protiv presude Općeg suda (peto vijeće) od 11. svibnja 2017. u predmetu T-115/15, Deza, a.s. protiv ECHA-e

text:
               4.9.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 293/23

         Žalba koju je 11. srpnja 2017. podnijela Deza, a.s. protiv presude Općeg suda (peto vijeće) od 11. svibnja 2017. u predmetu T-115/15, Deza, a.s. protiv ECHA-e
   (Predmet C-419/17 P)
   (2017/C 293/28)
   Jezik postupka: češki

      Stranke

      Žalitelj: Deza, a.s. (zastupnik: P. Dejl, advokát)

      Druge stranke u postupku: Europska agencija za kemikalije, Kraljevina Danska, Kraljevina Nizozemska, Kraljevina Švedska, Kraljevina Norveška

      Zahtjevi

   Tužitelj od Suda zahtjeva da:

               —

               ukine presudu Općeg suda od 11. svibnja 2017. u predmetu T-115/15,

               —

               poništi odluku ECHA-e od 12. prosinca 2014., br. ED/108/2014,

               —

               naloži ECHA-i snošenje troškova žalitelja u okviru žalbe pred Sudom i u okviru postupka koji mu je prethodio pred Općim sudom.

      Žalbeni razlozi i glavni argumenti

               1.

               Opći sud je pogrešno protumačio i primijenio Uredbu REACH.
               Opći sud je pogrešno protumačio i primijenio Uredbu REACH. Tužitelj još uvijek smatra da je Uredba REACH donesena ultra vires, s obzirom na to da i) ECHA nije ovlaštena dopuniti već postojeće određivanje tvari DEPH na temelju članka 57. točke c) Uredbe REACH novim određivanjem te tvari primjenom članka 57. točke f) te uredbe; ii) da je donošenju Odluke ECHA-e prethodio nezakonit postupak; i iii) da Odluka ECHA-e zaobilazi pravno obvezujući postupak koji je propisalo Vijeće i Europski parlament za donošenje opće obvezujućih/usklađenih kriterija za određivanje tvari koji imaju svojstvo endokrine disrupcije.

               2.

               Opći sud je pogrešno protumačio i primijenio načelo pravne sigurnosti.
               Budući da je i) Odluka ECHA-e stvorila dvoznačnu, nepreciznu i nepredvidljivu pravnu situaciju koja onemogućuje tužitelju da se upozna s točnim opsegom njegovih obveza, ii) da ne postoje opće obvezujući/usklađeni kriteriji za određivanje tvari koje imaju svojstvo endokrine disrupcije i iii) da ECHA nije ovlaštena dopuniti već postojeće određivanje tvari DEPH na temelju članka 57. točke c) Uredbe REACH novim određivanjem te tvari primjenom članka 57. točke f) te uredbe, Opći sud je pogrešno zaključio da Odluka ECHA-e nije suprotna načelu pravne sigurnosti.

               3.

               Opći sud je preispitao odluku ECHA-e suprotno uvjetima propisanima za sudski nadzor odluka tijela i institucija Unije i iskrivio je činjenice i dokaze.

               4.

               Zbog naprijed navedenih nepravilnosti, Opći sud je povrijedio tužiteljeva prava kao i načela iz Konvencije za zaštitu ljudskih prava i temeljnih sloboda i Povelje Europske unije o temeljnim pravima, osobito pravo na pošteno suđenje, pravo na mirno uživanje svog prava vlasništva i načelo pravne sigurnosti.


title: Nalog Suda EFTA-e od 9. studenoga 2012 .

text:
               26.9.2013

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 277/14

         Nalog Suda EFTA-e od 9. studenoga 2012.
   2013/C 277/11
   U predmetu E-14/10 COSTS,
   Konkurrenten.no AS protiv Nadzornog tijela EFTA-e

      (Procjena troškova)

   U predmetu E-14/10 COSTS, Konkurrenten.no AS protiv Nadzornog tijela EFTA-e – ZAHTJEV za procjenu troškova naplativih na temelju presude Suda od 22. kolovoza 2011. u predmetu E-14/10 Konkurrenten.no protiv Nadzornog tijela EFTA-e (2011.), izvješće Suda EFTA-e 266 – Sud EFTA-e, u sljedećem sastavu: Carl Baudenbacher, predsjednik, Per Christiansen i Páll Hreinsson (sudac-izvjestitelj), suci, donio je 9. studenoga 2012. nalog kao u izreci:
   Ukupan iznos troškova koje Nadzorno tijelo EFTA-e mora platiti Konkurrenten.no AS-u jest 93 002 EUR.