title: Predmet T-424/16: Presuda Općeg suda od 14. ožujka 2018. – Gifi Diffusion protiv EUIPO-a – Crocs (Cipele) „Dizajn Zajednice — Postupak za proglašavanje žiga ništavim — Dizajn Zajednice registriran kao prikaz cipele — Raniji dizajn Zajednice — Razlozi za ništavost — Obveza obrazlaganja — Članak 62. Uredbe (EZ) br. 6/2002 — Isticanje po službenoj dužnosti razloga za ništavost od strane žalbenog vijeća — Nadležnost žalbenog vijeća — Članak 63. stavak 1. Uredbe br. 6/2002”

text:
               30.4.2018

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 152/29

         Presuda Općeg suda od 14. ožujka 2018. – Gifi Diffusion protiv EUIPO-a – Crocs (Cipele)
   (Predmet T-424/16) (1)

   („Dizajn Zajednice - Postupak za proglašavanje žiga ništavim - Dizajn Zajednice registriran kao prikaz cipele - Raniji dizajn Zajednice - Razlozi za ništavost - Obveza obrazlaganja - Članak 62. Uredbe (EZ) br. 6/2002 - Isticanje po službenoj dužnosti razloga za ništavost od strane žalbenog vijeća - Nadležnost žalbenog vijeća - Članak 63. stavak 1. Uredbe br. 6/2002”)
   (2018/C 152/35)
   Jezik postupka: engleski

      Stranke

      Tužitelj: Gifi Diffusion (Villeneuve-sur-Lot, Francuska) (zastupnik: C. de Chassey, odvjetnik)

      Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (zastupnik: J. Ivanauskas, agent)

      Druga stranka u postupku pred žalbenim vijećem EUIPO-a, intervenijent u postupku pred Općim sudom: Crocs, Inc. (Niwot, Colorado, Sjedinjene Države) (zastupnici: H. Seymour, L. Cassidy, J. Guise, D. Knight, solicitors, N. Hadjadj Cazier, M. Berger i H. Haouideg, odvjetnici)

      Predmet

   Tužba protiv odluke trećeg žalbenog vijeća EUIPO-a od 25. travnja 2016. (predmet R 37/2015-3), koji se odnosi na postupak za proglašenje žiga ništavim između društava Gifi Diffusion i Crocs.

      Izreka

               1.

               Poništava se odluka trećeg žalbenog vijeća Europskog ureda za intelektualno vlasništvo (EUIPO) od 25. travnja 2016. (predmet R 37/2015-3), u vezi s postupkom za proglašenje žiga ništavim između Gifi Diffusion i Crocs, Inc.

               2.

               EUIPO će osim vlastitih snositi i troškove društva Gifi Diffusion u postupku pred Općim sudom.

               3.

               Društvo Crocs će snositi vlastite troškove.

      (1)  SL C 392, 24. 10. 2016.


title: Predmet T-651/16: Presuda Općeg suda od 14. ožujka 2018. – Crocs protiv EUIPO-a – Gifi Diffusion (Obuća) („Dizajn Zajednice — Postupak za proglašavanje žiga ništavim — Registrirani dizajn Zajednice koji prikazuje obuću — Raniji dizajn Zajednice — Razlog za ništavost — Nepostojanje novosti — Otkrivanje prije datuma prvenstva — Ispitivanje činjeničnog stanja po službenoj dužnosti — Dodatni dokazi podneseni žalbenom vijeću — Članci 5., 7. i članak 63. stavak 2. Uredbe (EZ) br. 6/2002”)

text:
               30.4.2018

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 152/30

         Presuda Općeg suda od 14. ožujka 2018. – Crocs protiv EUIPO-a – Gifi Diffusion (Obuća)
   (Predmet T-651/16) (1)

   ((„Dizajn Zajednice - Postupak za proglašavanje žiga ništavim - Registrirani dizajn Zajednice koji prikazuje obuću - Raniji dizajn Zajednice - Razlog za ništavost - Nepostojanje novosti - Otkrivanje prije datuma prvenstva - Ispitivanje činjeničnog stanja po službenoj dužnosti - Dodatni dokazi podneseni žalbenom vijeću - Članci 5., 7. i članak 63. stavak 2. Uredbe (EZ) br. 6/2002”))
   (2018/C 152/36)
   Jezik postupka: engleski

      Stranke

      Tužitelj: Crocs, Inc. (Niwot, Colorado, Sjedinjene Američke Države) (zastupnici: H. Seymour, L. Cassidy, J. Guise i D. Knight, solicitors, N. Hadjadj Cazier, M. Berger i H. Haouideg, odvjetnici)

      Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (zastupnik: J. Ivanauskas, agent)

      Druga stranka u postupku pred žalbenim vijećem EUIPO-a, intervenijent u postupku pred Općim sudom: Gifi Diffusion (Villeneuve-sur-Lot, Francuska) (zastupnik: C. de Chassey, odvjetnik)

      Predmet

   Tužba podnesena protiv odluke trećeg žalbenog vijeća EUIPO-a od 6. lipnja 2016. (predmet R 853/2014-3), koja se odnosi na postupak za proglašavanje žiga ništavim između društava Gifi Diffusion i Crocs.

      Izreka

               1.

               Tužba se odbija.

               2.

               Društvu Crocs, Inc. nalaže se snošenje, osim vlastitih troškova, i troškova Ureda Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO) i društva Gifi Diffusion nastalih u postupku pred Općim sudom.

      (1)  SL C 410, 7. 11. 2016.


title: Predmet C-125/18: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 16. veljače 2018. uputio Juzgado de Primera Instancia de Barcelona (Španjolska) – Marc Gómez del Moral Guasch protiv Bankia S. A.

text:
               30.4.2018

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 152/18

         Zahtjev za prethodnu odluku koji je 16. veljače 2018. uputio Juzgado de Primera Instancia de Barcelona (Španjolska) – Marc Gómez del Moral Guasch protiv Bankia S. A.
   (Predmet C-125/18)
   (2018/C 152/22)
   Jezik postupka: španjolski

      Sud koji je uputio zahtjev

   Juzgado de Primera Instancia de Barcelona

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelj: Marc Gómez del Moral Guasch

      Tuženik: Bankia S. A.

      Prethodna pitanja

               1.

               Treba li ovaj indeks, IRPH (1) Cajas, biti predmet sudske zaštite u smislu da valja ispitati je li on razumljiv potrošaču, a da pritom nije zapreka to što je uređen zakonskim ili PODZAKOnskim odredbama, pri čemu taj uvjet razumljivosti potrošaču nije predviđen člankom 1. stavkom 2. Direktive 93/13 (2) jer nije riječ o obveznoj odredbi nego se takva promjenjiva i ugovorna kamatna stopa u ugovor uključuje po izboru prodavatelja robe ili pružatelja usluge?

               2.

                           2.1

                           U skladu s člankom 4. stavkom 2. Direktive 93/13, koji nije prenesen u španjolski pravni poredak, protivi li se Direktivi 93/13 i njezinu članku 8. to da se španjoslki sud poziva na članak 4. stavak 2. te direktive i primjenjuje ga ako zakonodavac namjerno nije prenio tu odredbu u španjolski pravni poredak jer je želio osigurati sveobuhvatnu zaštitu u odnosu na sve ugovorne odredbe koje prodavatelj robe ili pružatelj usluge može unijeti u ugovor koji sklapa s potrošačima, uključujući i one koje utječu na glavni predmet ugovora, pa i onda ako su sastavljene jasno i razumljivo?

                           2.2

                           U svakom slučaju, je li radi razumijevanja bitne ugovorne odredbe, konkretno IRPH-a, potrebno dostaviti informacije ili objave o sljedećim činjenicama ili podacima ili nekima od njih?

                                       (i)

                                       Objasniti način oblikovanja referentne kamatne stope, odnosno, obavijestiti da taj indeks uključuje naknade u poslovanju i ostale troškove povrh nominalne kamatne stope, da je riječ o jednostavnom neponderiranom prosjeku, da prodavatelj robe ili pružatelj usluge treba znati da treba primijeniti negativni diferencijal i da treba obavijestiti o tome i da dostavljeni podaci nisu objavljeni, za razliku od drugog uobičajenog indeksa, EURIBORA.

                                       (ii)

                                       Objasniti kako se taj indeks mijenjao u prošlosti i kako bi se mogao mijenjati u budućnosti, posredovati informacije i objaviti grafove koji potrošaču jasno i razumljivo objašnjavaju promjene ove specifične kamatne stope u odnosu na EURIBOR, kamatnu stopu koja se uobičajeno primjenjuje na hipotekarne kredite.

                           2.3

                           Ako Sud Europske unije zaključi da je zadaća suda koji je uputio zahtjev da ispita nepoštenost ugovornih odredbi i zaključi o svim posljedicama u skladu sa svojim nacionalnim pravom, tom se sudu postavlja pitanje ne pretpostavlja li nepostojanje informacija o svemu tome nerazumijevanje ugovorne odredbe jer ona nije jasna prosječnom potrošaču (članak 4. stavak 2. Direktive 93/13) odnosno ne podrazumijeva li njezino ispuštanje nepošteno postupanje prodavatelja robe ili pružatelja usluge u smislu da potrošač ne bi bio pristao na vezivanje kredita uz IRPH da je o tome bio primjereno obaviješten?

               3.

               Ako se IRPH Cajas proglasi ništavom te ako se ne postigne sporazum ili on bude štetniji za potrošača, koja bi od dvije sljedeće posljedice bila u skladu s člankom 6. stavkom 1. i člankom 7. stavkom 1. Direktive 93/13?

                           3.1

                           Izmjena ugovora primjenom uobičajenog zamjenskog indeksa, EURIBORA, s obzirom na to da je riječ o ugovoru koji je u biti vezan za profitabilnu kamatnu stopu u korist [kreditne] ustanove, [u svojstvu] prodavatelja robe ili pružatelja usluge.

                           3.2

                           Prestanak primjene kamatne stope, pri čemu je jedina obveza zajmoprimca ili dužnika povrat pozajmljene glavnice u ugovorenim obrocima.

      (1)  Referentni indeks za hipotekarne kredite

      (2)  Direktiva Vijeća 93/13/EEZ od 5. travnja 1993. o nepoštenim uvjetima u potrošačkim ugovorima (SL 1993., L 95, str. 29.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 15., svezak 12., str. 24.)


title: Predmet C-52/18: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 29. siječnja 2018. uputio Amtsgericht Norderstedt (Njemačka) – Christian Fülla protiv Toolport GmbH

text:
               30.4.2018

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 152/7

         Zahtjev za prethodnu odluku koji je 29. siječnja 2018. uputio Amtsgericht Norderstedt (Njemačka) – Christian Fülla protiv Toolport GmbH
   (Predmet C-52/18)
   (2018/C 152/09)
   Jezik postupka: njemački

      Sud koji je uputio zahtjev

   Amtsgericht Norderstedt

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelj: Christian Fülla

      Tuženik: Toolport GmbH

      Prethodna pitanja

               1.

               Treba li članak 3. stavak 3. podstavak 3. Direktive 1999/44/EZ (1) tumačiti na način da potrošač mora poduzetniku ponuditi robu kupljenu na daljinu radi omogućavanja popravka ili zamjene uvijek samo u mjestu u kojem se roba nalazi?

               2.

               Ako je odgovor niječan:
               Treba li članak 3. stavak 3. podstavak 3. Direktive 1999/44/EZ tumačiti na način da potrošač mora poduzetniku ponuditi robu kupljenu na daljinu radi omogućavanja popravka ili zamjene uvijek samo u sjedištu poduzetnika?

               3.

               Ako je odgovor niječan:
               Koje kriterije sadrži članak 3. stavak 3. podstavak 3. Direktive 1999/44/EZ, u pogledu određivanja mjesta u kojem potrošač mora poduzetniku ponuditi robu kupljenu na daljinu radi omogućavanja popravka ili zamjene?

               4.

               Ako se mjesto u kojem potrošač mora poduzetniku ponuditi robu kupljenu na daljinu radi pregleda i omogućavanja otklanjanja nedostataka, uvijek ili u konkretnom slučaju nalazi u sjedištu poduzetnika:
               Je li članku 3. stavku 3. podstavku 1. u vezi s člankom 3. stavkom 4. Direktive 1999/44/EZ sukladno da potrošač mora predujmiti troškove povrata robe, ili iz obveze „besplatnog popravka” proizlazi da je prodavatelj obvezan predujmiti sredstva?

               5.

               Ako se mjesto u kojem potrošač mora poduzetniku ponuditi robu kupljenu na daljinu radi pregleda i omogućavanja otklanjanja nedostataka, uvijek ili u konkretnom slučaju nalazi u sjedištu poduzetnika, te je obveza predujmljivanja sredstava od strane potrošača sukladna članku 3. stavku 3. podstavku 1. u vezi s člankom 3. stavkom 4. Direktive 1999/44/EZ:
               Treba li članak 3. stavak 3. podstavak 3. u vezi s člankom 3. stavkom 5. drugom alinejom Direktive 1999/44/EZ tumačiti na način da nije ovlašten raskinuti ugovor potrošač koji je poduzetniku samo prijavio nedostatak, a da nije ponudio robu prevesti do mjesta poduzetnika?

               6.

               Ako se mjesto u kojem potrošač mora poduzetniku ponuditi robu kupljenu na daljinu radi pregleda i omogućavanja otklanjanja nedostataka, uvijek ili u konkretnom slučaju nalazi u sjedištu poduzetnika, ali obveza predujmljivanja sredstava od strane potrošača nije sukladna članku 3. stavku 3. podstavku 1. u vezi s člankom 3. stavkom 4. Direktive 1999/44/EZ:
               Treba li članak 3. stavak 3. podstavak 3. u vezi s člankom 3. stavkom 5. drugom alinejom Direktive 1999/44/EZ tumačiti na način da nije ovlašten raskinuti ugovor potrošač koji je poduzetniku samo prijavio nedostatak, a da nije ponudio robu prevesti do mjesta poduzetnika?

      (1)  Direktiva 1999/44/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 25. svibnja 1999. o određenim aspektima prodaje robe široke potrošnje i o jamstvima za takvu robu (SL 1999, L 171, str. 12.; SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 15., svezak 22., str. 17.).


title: Predmet T-824/16: Presuda Općeg suda od 13. ožujka 2018. – Kiosked protiv EUIPO-a – VRT (K) („Žig Europske unije — Postupak povodom prigovora — Međunarodna registracija žiga u kojoj je naznačena Europska unija — Figurativni žig K — Raniji figurativni žig Beneluksa K — Relativni razlog za odbijanje — Vjerojatnost dovođenja u zabludu — Članak 8. stavak 1. točka (b) Uredbe (EZ) br. 207/2009 (koji je postao članak 8. stavak 1. točka (b) Uredbe (EU) 2017/1001)”)

text:
               30.4.2018

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 152/31

         Presuda Općeg suda od 13. ožujka 2018. – Kiosked protiv EUIPO-a – VRT (K)
   (Predmet T-824/16) (1)

   ((„Žig Europske unije - Postupak povodom prigovora - Međunarodna registracija žiga u kojoj je naznačena Europska unija - Figurativni žig K - Raniji figurativni žig Beneluksa K - Relativni razlog za odbijanje - Vjerojatnost dovođenja u zabludu - Članak 8. stavak 1. točka (b) Uredbe (EZ) br. 207/2009 (koji je postao članak 8. stavak 1. točka (b) Uredbe (EU) 2017/1001)”))
   (2018/C 152/37)
   Jezik postupka: engleski

      Stranke

      Tužitelj: Kiosked Oy Ab (Espoo, Finska) (zastupnik: L. Laaksonen, avocat)

      Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (zastupnik: M. Fischer, agent)

      Druga stranka u postupku pred žalbenim vijećem EUIPO-a, intervenijent u postupku pred Općim sudom: De Vlaamse Radio- en Televisieomroeporganisatie (VRT) (Bruxelles, Belgija) (zastupnici: P.-Y. Thoumsin i E. Van Melkebeke, avocats)

      Predmet

   Tužba podnesena protiv odluke četvrtog žalbenog vijeća EUIPO-a od 19. rujna 2016. (predmet R 279/2016-4), koja se odnosi na postupak povodom prigovora između društava VRT i Kiosked.

      Izreka

               1.

               Tužba se odbija.

               2.

               Kiosked Oy Ab će uz vlastite troškove snositi i troškove Ureda Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO) te društva De Vlaamse Radio- en Televisieomroeporganisatie (VRT).

      (1)  SL C 22, 23. 1. 2017.


title: Predmet C-127/18: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 16. veljače 2018. uputio Nejvyšší správní soud (Češka Republika) – A-PACK CZ, s r.o. protiv Odvolací finanční ředitelství

text:
               30.4.2018

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 152/19

         Zahtjev za prethodnu odluku koji je 16. veljače 2018. uputio Nejvyšší správní soud (Češka Republika) – A-PACK CZ, s r.o. protiv Odvolací finanční ředitelství
   (Predmet C-127/18)
   (2018/C 152/23)
   Jezik postupka: češki

      Sud koji je uputio zahtjev

   Nejvyšší správní soud

      Stranke glavnog postupka

      Žalitelj (tužitelj u prvostupanjskom postupku): A-PACK CZ, s.r.o.

      Protustranka (tuženik u prvostupanjskom postupku): Odvolací finanční ředitelství

      Prethodna pitanja

               1.

               Može li se članak 90. stavak 2. Direktive Vijeća 2006/112/EZ (1) od 28. studenoga 2006. o zajedničkom sustavu poreza na dodanu vrijednost tumačiti, imajući u vidu načelo fiskalne neutralnosti i načelo proporcionalnosti, na način da dopušta državama članicama da odstupanjem postave uvjete koji u određenim slučajevima isključuju smanjenje oporezivog iznosa u slučaju potpunog ili djelomičnog neplaćanja cijene?

               2.

               Ako je odgovor na prvo pitanje potvrdan, je li nacionalno zakonodavstvo suprotno svrsi članka 90. Direktive Vijeća 2006/112/EZ od 28. studenoga 2006. o zajedničkom sustavu poreza na dodanu vrijednost ako ne dozvoljava obveznicima poreza na dodanu vrijednost da naprave ispravak iznosa poreza kada je nastala obveza obračuna poreza na oporezivu isporuku drugom poreznom obvezniku koji ju je djelomično ili uopće nije platio i koji je posljedično prestao biti obveznik poreza na dodanu vrijednost?

      (1)  SL 2006., L 347, str. 1. (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 9., svezak 1., str. 120.)


title: Predmet C-55/18: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 29. siječnja 2018. uputila Audiencia Nacional (Španjolska) – Federación de Servicios de Comisiones Obreras (CCOO) protiv Deutsche Bank SAE

text:
               30.4.2018

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 152/8

         Zahtjev za prethodnu odluku koji je 29. siječnja 2018. uputila Audiencia Nacional (Španjolska) – Federación de Servicios de Comisiones Obreras (CCOO) protiv Deutsche Bank SAE
   (Predmet C-55/18)
   (2018/C 152/10)
   Jezik postupka: španjolski

      Sud koji je uputio zahtjev

   Audiencia Nacional

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelj: Federación de Servicios de Comisiones Obreras (CCOO)

      Tuženik: Deutsche Bank SAE

      Zainteresirane stranke: Federación Estatal de Servicios de la Unión General de Trabajadores (FES-UGT), Confederación General del Trabajo (CGT), Confederación Solidaridad de Trabajadores Vascos (ELA), Confederación Intersindical Galega (CIG)

      Prethodna pitanja

               1.

               Treba li smatrati da je Kraljevina Španjolska člancima 34. i 35. Estatuto de los Trabajadores (Zakon o radu), na način kako ih tumači [španjolska] sudska praksa, donijela mjere potrebne za osiguranje učinkovitosti ograničenja trajanja radnog vremena te tjednog i dnevnog odmora, utvrđenih u člancima 3., 5. i 6. Direktive 2003/88/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 4. studenoga 2003. (1), u odnosu na radnike u punom radnom vremenu koji nisu na izričit način, pojedinačno ili kolektivno, pristali na obavljanje prekovremenih sati, a nije riječ o mobilnim radnicima, radnicima u trgovačkoj mornarici ili radnicima u željezničkom prometu?

               2.

               Treba li članak 31. stavak 2. Povelje Europske unije o temeljnim pravima i članke 3., 5., 6., 16. i 22. Direktive 2003/88 […], u vezi s člankom 4. stavkom 1., člankom 11. stavkom 3. i člankom 16. stavkom 3. Direktive Vijeća 89/391/EEZ od 12. lipnja 1989. (2), tumačiti na način da su im protivne nacionalne odredbe, poput članaka 34. i 35. Zakona o radu, iz kojih, kao što to naglašava ustaljena [španjolska] sudska praksa, nije moguće zaključiti da su poslodavci obvezni uspostaviti sustav evidencije stvarnog dnevnog radnog vremena za radnike u punom radnom vremenu koji nisu na izričit način, pojedinačno ili kolektivno, pristali na obavljanje prekovremenih sati, a nije riječ o mobilnim radnicima, radnicima u trgovačkoj mornarici ili radnicima u željezničkom prometu?

               3.

               Treba li smatrati da je ispunjenje obveze ograničenja radnog vremena svih radnika općenito, koja je upućena državama članicama i propisana u članku 31. stavku 2. Povelje Europske unije o temeljnim pravima i člancima 3., 5., 6., 16. i 22. Direktive 2003/88 […], u vezi s člankom 4. stavkom 1., člankom 11. stavkom 3. i člankom 16. stavkom 3. Direktive Vijeća 89/391[…], osigurano u pogledu redovnih radnika nacionalnim odredbama, sadržanima u člancima 34. i 35. Zakona o radu, iz kojih, kao što to naglašava ustaljena [španjolska] sudska praksa, nije moguće zaključiti da su poslodavci obvezni uspostaviti sustav evidencije stvarnog dnevnog radnog vremena za radnike u punom radnom vremenu koji nisu na izričit način, pojedinačno ili kolektivno, pristali na obavljanje prekovremenih sati, a nije riječ o mobilnim radnicima, radnicima u trgovačkoj mornarici ili radnicima u željezničkom prometu?

      (1)  Direktiva 2003/88/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 4. studenoga 2003. o određenim vidovima organizacije radnog vremena (SL 2003., L 299, str. 9.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 5., svezak 2., str. 31.)

      (2)  Direktiva Vijeća 89/391/EEZ od 12. lipnja 1989. o uvođenju mjera za poticanje poboljšanja sigurnosti i zdravlja radnika na radu (SL 1989., L 183, str. 1.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 5., svezak 4., str. 50.)


title: Predmet T-154/18: Tužba podnesena 5. ožujka 2018. – Sona Nutrition protiv EUIPO-a – Solgar Holdings (SOLGAR Since 1947 MultiPlus WHOLEFOOD CONCENTRATE MULTIVITAMIN FORMULA)

text:
               30.4.2018

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 152/54

         Tužba podnesena 5. ožujka 2018. – Sona Nutrition protiv EUIPO-a – Solgar Holdings (SOLGAR Since 1947 MultiPlus WHOLEFOOD CONCENTRATE MULTIVITAMIN FORMULA)
   (Predmet T-154/18)
   (2018/C 152/64)
   Jezik na kojem je tužba podnesena: engleski

      Stranke

      Tužitelj: Sona Nutrition Ltd (Dublin, Irska) (zastupnici: A. von Mühlendahl i H. Hartwig, odvjetnici)

      Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO)

      Druga stranka pred žalbenim vijećem: Solgar Holdings, Inc. (Ronkonkoma, New York, Sjedinjene Američke Države)

      Podaci o postupku pred EUIPO-om

      Podnositelj prijave spornog žiga: druga stranka pred žalbenim vijećem

      Predmetni sporni žig: figurativni žig Europske unije u zelenoj, svijetlo smeđoj, bež, tamno smeđoj i zlatno smeđoj boji, SOLGAR Since 1947 MultiPlus WHOLEFOOD CONCENTRATE MULTIVITAMIN FORMULA – prijava za registraciju br. 13 781 273

      Postupak pred EUIPO-om: postupak povodom prigovora

      Pobijana odluka: odluka četvrtog žalbenog vijeća EUIPO-a od 20. prosinca 2017. u predmetu R 1322/2017-4

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

               —

               poništi pobijanu odluku;

               —

               naloži EUIPO-u i društvu Solgar Holdings, Inc., u slučaju da bude intervenijent u postupku, snošenje troškova.

      Tužbeni razlozi

               —

               Povreda članka 94. stavka 1. Uredbe br. 2017/1001;

               —

               Povreda članka 8. stavka 1. točke (b) Uredbe br. 2017/1001.


title: Predmet C-56/18 P: Žalba koju je 29. siječnja 2018. podnijela Europska komisija protiv presude Općeg suda od 17. studenoga 2017. u predmetu T-263/15, Gmina Miasto Gdynia i Port Lotniczy Gdynia Kosakowo protiv Komisije

text:
               30.4.2018

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 152/9

         Žalba koju je 29. siječnja 2018. podnijela Europska komisija protiv presude Općeg suda od 17. studenoga 2017. u predmetu T-263/15, Gmina Miasto Gdynia i Port Lotniczy Gdynia Kosakowo protiv Komisije
   (Predmet C-56/18 P)
   (2018/C 152/11)
   Jezik postupka: poljski

      Stranke

      Žalitelj: Europska komisija (zastupnici: K. Herrmann, D. Recchia i S. Noë)

      Druge stranke u postupku: Gmina Miasto Gdynia, Port Lotniczy Gdynia Kosakowo sp. z o.o., Republika Poljska

      Zahtjevi

   Žalitelj od Suda zahtijeva da:

               —

               ukine presudu Općeg suda od 17. studenoga 2017. u predmetu T-263/15, Gmina Miasto Gdynia i Port Lotniczy Gdynia Kosakowo/Komisija;

               —

               odbije treći prigovor šestog tužbenog razloga kao neosnovan;

               —

               predmet vrati Općem sudu radi ispitivanja preostalih pet tužbenih razloga;
               podredno,

               —

               ukine presudu Općeg suda od 17. studenoga 2017. u predmetu T-263/15, Gmina Miasto Gdynia i Port Lotniczy Gdynia Kosakowo/Komisija, u dijelu u kojem se u točki 1. njezine izreke odlučuje i o potpori za ulaganje;

               —

               predmet vrati Općem sudu radi ispitivanja preostalih pet tužbenih razloga;

               —

               odluku o troškovima u prvom stupnju i žalbenom postupku donese naknadno.

      Žalbeni razlozi i glavni argumenti

   Komisija smatra da se presuda Općeg suda u predmetu T-263/15 mora ukinuti jer je zahvaćena pogreškama koje se tiču prava i u tom pogledu ističe tri žalbena razloga.
   1.
         Pogrešna pravna kvalifikacija „prava odnosnih stranaka da podnesu svoje primjedbe” i pravnih posljedica povreda toga prava s obzirom na presudu Suda u predmetu Ferriere Nord SpA/Komisija, C-49/05 P

   U pobijanoj Odluci 2015/1586/EU (1), tamo donesena odluka da je operativna potpora za društvo PLGK nespojiva s unutarnjim tržištem temeljila se na dva međusobno neovisna razloga. Glavni razlog za nespojivost je nespojivost potpore za ulaganja s unutarnjim tržištem (vidjeti uvodnu izjavu 244. pobijane odluke). Neispunjavanje prvog kriterija navedenog u Smjernicama iz 2014., a prema kojem se operativnom potporom mora dati doprinos jasno definiranom cilju od zajedničkog interesa, bio je samo drugi, dopunski razlog za utvrđenje da je ta potpora nespojiva s unutarnjim tržištem.
   Nasuprot tomu, Opći sud u točkama 71. do 89. presude polazi od toga da nespojivost operativne potpore za društvo PLGK proizlazi isključivo iz primjene Smjernica iz 2014. te se stoga orijentira na presudi u predmetu Ferriere Nord SpA/Komisija, C-49/05 P. Ta pretpostavka proizlazi iz pogrešnog tumačenja pobijane odluke, osobito njezinih uvodnih izjava 244. i 245. (vidjeti sljedeći, drugi žalbeni razlog). Da je Opći sud u tom pogledu točno tumačio pobijanu odluku, morao bi utvrditi da je treći prigovor šestog tužbenog razloga bio bespredmetan (inopérant) jer nije mogao dovesti do poništenja pobijane odluke.
   U točkama 69. do 89. presude Opći sud počinio je dvije pogreške koje se tiču prava, kada je „pravo na podnošenje svojih primjedbi”, kako ga zainteresirane stranke imaju na temelju članka 108. stavka 2. UFEU-a, primijenio protivno presudi Suda u predmetu Ferriere Nord SpA/Komisija, C-49/05 P, t. 78. – 84. Prvi žalbeni razlog dijeli se na dva dijela:

               i)

               „Pravo odnosnih stranaka da podnesu svoje primjedbe” je u situaciji u pogledu koje je donesena presuda pravno pogrešno kvalificirano kao bitan postupovni zahtjev, nepoštovanje kojeg automatski dovodi do toga da se Komisijina odluka mora proglasiti nezakonitom, a da se ne mora dokazati da je ta povreda utjecala na položaj stranke i operativni dio odluke (t. 70., 81. i 83.).

               ii)

               Čak i ako bi se – kao što je to učinio Opći sud – pretpostavilo da nespojivost operativne potpore za društvo PLGK s unutarnjim tržištem proizlazi iz primjene Smjernica iz 2014. – što, međutim, nije slučaj – Opći sud je u tom pogledu pogrešno tumačio i primijenio presudu Suda u predmetu Ferriere Nord SpA/Komisija, C-49/05 P. Naime, odredbe smjernica koje su primijenjene prilikom ispitivanja operativne potpore u bitnome su istovjetne onima koje su primijenjene u poništenoj odluci na temelju Smjernica iz 2005., zbog čega primjedbe dotičnih stranaka o Smjernicama iz 2014. u tom pogledu nisu mogle utjecati na operativni dio odluke.

         2.
         Pogrešno tumačenje pobijane odluke i poništene Odluke Komisije

   Utvrđenje Općeg suda u točki 89. presude da je pobijana odluka nezakonita zasniva se na tome da je u točkama 84. do 87. presude pogrešno tumačen razlog za to da je operativna potpora nespojiva s unutarnjim tržištem, a koji je naveden u uvodnoj izjavi 244. pobijane odluke, na način da proizlazi iz Smjernica iz 2014. i poništene Odluke 2014/883/EU (2). Pogrešno tumačenje uvodne izjave 244. pobijane odluke rezultat je pogrešnog tumačenja uvodne izjave 245. te odluke.
   U uvodnoj izjavi 244. pobijane odluke Komisija se pozvala na uvodnu izjavu 227. poništene Odluke 2014/883/EU te je ponovila tamo izvršeno utvrđenje da „dodjela operativne potpore u cilju osiguranja proved[b]e projekta ulaganja koji se koristi nespojivom potporom za ulaganja nije spojiva s unutarnjim tržištem”. U sljedećoj rečenici uvodne izjave 244. Komisija je to utvrđenje obrazložila kako slijedi: „bez nespojive potpore za ulaganja zračna luka Gdynia ne bi postojala jer se trenutačno financira u potpunosti samo tom potporom, a operativna potpora ne može se odobriti za nepostojeću infrastrukturu zračne luke.”
   Međutim, u uvodnoj izjavi 245. Komisija je navela sljedeće: „taj zaključak donesen u skladu sa Smjernicama za zračni prijevoz iz 2005. u skladu je i sa Smjernicama za zračni prijevoz iz 2014. i dovoljan je da se može zaključiti da operativna potpora dodijeljena upravitelju zračne luke nije u skladu s unutarnjim tržištem”.
   Formulacija korištena u uvodnoj izjavi 245. pobijane odluke „u […] skladu sa Smjernicama za zračni prijevoz iz 2014.” ne znači da dotično utvrđenje proizlazi iz tih smjernica. Misli se na to da se primjenom zahtjeva Smjernica iz 2014. to utvrđenje ne može promijeniti. U uvodnoj izjavi 245. pobijane odluke navodi se da nespojivost operativne potpore s unutarnjim tržištem koja proizlazi iz nespojivosti potpore za ulaganja postoji neovisno o Smjernicama iz 2014. (zasniva se na drugoj argumentaciji). „Nepreciznost” koju Opći sud navodi u točki 85. presude u pogledu poništene odluke ne dovodi u pitanje zakonitost gore navedenog zaključka izvršenog u pobijanoj odluci.
   3.
         Točka 1. izreke presude je neproporcionalna

   U slučaju da Sud odbije prethodne žalbene razloge, Komisija podredno ističe da je neproporcionalna točka 1. izreke presude kojom se članci 2. do 5. pobijane odluke u cijelosti proglašavaju ništavim. Budući da uključuje odluku o potpori za ulaganja, izreka presude prekoračuje opseg nezakonitosti pobijane odluke utvrđene u točkama 71. do 89. presude, a koja se odnosi na operativnu potporu. Opći sud je pogrešno utvrdio da je pobijana odluka nedjeljiva zbog teksta svojega članka 2. Naprotiv, prema ustaljenoj sudskoj praksi kriterij za djeljivost nekog pravnog akta jest to mijenja li se bit pravnog akta zbog njegova djelomičnog poništenja. Bit pobijane odluke ne bi se promijenila proglašenjem ništavim odluke koja se odnosi na operativnu potporu jer bi se odluka i dalje odnosila na potporu za ulaganja za društvo PLGK.

      (1)  Odluka Komisije (EU) 2015/1586 od 26. veljače 2015. o mjeri SA.35388 (13/C) (ex 13/NN i ex 12/N) – Poljska – Osnivanje trgovačkog društva Gdynia-Kosakowo Airport (priopćeno pod brojem dokumenta C[2015] 1281) (SL 2015., L 250, str. 165.).

      (2)  Odluka Komisije 2014/883/EU od 11. veljače 2014. o mjeri SA.35388 (13/C) (ex 13/NN i ex 12/N) – Poljska – Osnivanje trgovačkog društva Gdynia-Kosakowo Airport (priopćeno pod brojem dokumenta C[2014] 759) (SL 2014., L 357, str.51.).


title: Predmet C-164/18: Tužba podnesena 28. veljače 2018. – Europska komisija protiv Kraljevine Španjolske

text:
               30.4.2018

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 152/20

         Tužba podnesena 28. veljače 2018. – Europska komisija protiv Kraljevine Španjolske
   (Predmet C-164/18)
   (2018/C 152/24)
   Jezik postupka: španjolski

      Stranke

      Tužitelj: Europska komisija (zastupnici: P. Ondrůšek, E. Sanfrutos Cano i G. von Rintelen, agenti)

      Tuženik: Kraljevina Španjolska

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelj od Suda zahtijeva da:

               —

               utvrdi da je Kraljevina Španjolska, time što do 18. travnja 2016. nije donijela sve zakone, propise i upravne odredbe potrebne za usklađivanje s Direktivom 2014/23/EU Europskog parlamenta i Vijeća od 26. veljače 2014. (1), ili, u svakom slučaju, Komisiji navedene odredbe nije dostavila, povrijedila obveze koje ima na temelju članka 51. stavka 1. navedene direktive;

               —

               naloži Kraljevini Španjolskoj, u skladu s člankom 260. stavkom 3. UFEU-a, plaćanje dnevne novčane kazne u visini od 61 964,32 eura, s učinkom od datuma objave presude kojom se utvrđuje povreda obveze donošenja odredaba potrebnih za usklađivanje s Direktivom 2014/23/EU ili, u svakom slučaju, njihove dostave Komisiji;

               —

               naloži Kraljevini Španjolskoj snošenje troškova.

      Tužbeni razlog i glavni argument

   Rok za prenošenje Direktive 2014/23/EU Europskog parlamenta i Vijeća u nacionalno pravo istekao je 18. travnja 2016.

      (1)  Direktiva 2014/23/EU Europskog parlamenta i Vijeća od 26. veljače 2014. o dodjeli ugovorâ o koncesiji (SL 2014., L 94, str. 1.)


title: Predmet T-1/17: Presuda Općeg suda od 15. ožujka 2018. – La Mafia Franchises protiv EUIPO-a – Italija (La Mafia SE SIENTA A LA MESA) („Žig Europske unije — Postupak za proglašavanje žiga ništavim — Figurativni žig Europske unije La Mafia SE SIENTA A LA MESA — Apsolutni razlog za odbijanje — Protivnost javnom poretku ili prihvaćenim moralnim načelima — Članak 7. stavak 1. točka (f) Uredbe (EZ) br. 207/2009 (koji je postao članak 7. stavak 1. točka (f) Uredbe (EU) 2017/1001)”)

text:
               30.4.2018

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 152/31

         Presuda Općeg suda od 15. ožujka 2018. – La Mafia Franchises protiv EUIPO-a – Italija (La Mafia SE SIENTA A LA MESA)
   (Predmet T-1/17) (1)

   ((„Žig Europske unije - Postupak za proglašavanje žiga ništavim - Figurativni žig Europske unije La Mafia SE SIENTA A LA MESA - Apsolutni razlog za odbijanje - Protivnost javnom poretku ili prihvaćenim moralnim načelima - Članak 7. stavak 1. točka (f) Uredbe (EZ) br. 207/2009 (koji je postao članak 7. stavak 1. točka (f) Uredbe (EU) 2017/1001)”))
   (2018/C 152/38)
   Jezik postupka: engleski

      Stranke

      Tužitelj: La Mafia Franchises, SL (Zaragoza, Španjolska) (zastupnik: I. Sempere Massa, avocat)

      Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (zastupnik: A. Folliard-Monguiral, agent)

      Druga stranka u postupku pred žalbenim vijećem EUIPO-a, intervenijent u postupku pred Općim sudom: Talijanska Republika (zastupnik: G. Palmieri, agent, uz asistenciju D. Del Gaiza, avvocato dello Stato)

      Predmet

   Tužba podnesena protiv odluke prvog žalbenog vijeća EUIPO-a od 27. listopada 2016. (predmet R 803/2016-1), koja se odnosi na postupak za proglašavanje žiga ništavim između Talijanske Republike i društva La Mafia Franchises.

      Izreka

               1.

               Tužba se odbija.

               2.

               Društvu La Mafia Franchises, SL nalaže se snošenje troškova.

      (1)  SL C 53, 20. 2. 2017.


title: Predmet C-57/18: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 30. siječnja 2018. uputio Bundesarbeitsgericht (Njemačka) – AX protiv BW

text:
               30.4.2018

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 152/11

         Zahtjev za prethodnu odluku koji je 30. siječnja 2018. uputio Bundesarbeitsgericht (Njemačka) – AX protiv BW
   (Predmet C-57/18)
   (2018/C 152/12)
   Jezik postupka: njemački

      Sud koji je uputio zahtjev

   Bundesarbeitsgericht

      Stranke glavnog postupka

      Podnositelj revizije: AX

      Druga stranka u revizijskom postupku: BW

      Prethodna pitanja

               1.

               Treba li članak 1. stavak 1. prvi podstavak točku (a) Direktive Vijeća 98/59/EZ od 20. srpnja 1998. o usklađivanju zakonodavstava država članica u odnosu na kolektivno otkazivanje (1) (Direktiva 98/59/EZ) tumačiti na način da je za izračun broja radnika inače zaposlenih u pogonu mjerodavan broj zaposlenih radnika u uobičajenom tijeku poslovanja u trenutku otkazivanja?

               2.

               Treba li članak 1. stavak 1. prvi podstavak točku (a) Direktive 98/59/EZ tumačiti na način da se pri izračunu broja radnika inače zaposlenih u pogonu poduzeća korisnika mogu ubrojiti radnici zaposleni kod poduzeća za privremeno zapošljavanje?

         U slučaju potvrdnog odgovora na drugo pitanje:

               3.

               Koji se uvjeti primjenjuju za uzimanje u obzir radnika zaposlenih kod poduzeća za privremeno zapošljavanje pri izračunu broja radnika inače zaposlenih u pogonu poduzeća korisnika?

      (1)  SL L 225, str. 16.


title: Predmet T-151/17: Presuda Općeg suda od 15. ožujka 2018. – Marriott Worldwide protiv EUIPO-a – Graf (Prikaz krilatog bika) „Žig Europske unije — Postupak za proglašavanje žiga ništavim — Figurativni žig Europske unije koji prikazuje krilatog bika — Raniji nacionalni figurativni žig i žig Europske unije koji prikazuju grifona — Relativni razlog za odbijanje — Sličnost znakova — Članak 53. stavak 1. točka (a) i članak 8. stavak 1. točka (b) Uredbe (EZ) br. 207/2009 [koji je postao članak 60. stavak 1. točka (a) i članak 8. stavak 1. točka (b) Uredbe (EU) 2017/1001] — Ranije autorsko pravo zaštićeno nacionalnim pravom — Članak 53. stavak 2. točka (c) Uredbe br. 207/2009 [koji je postao članak 60. stavak 2. točka (c) Uredbe 2017/1001] — Ispitivanje činjeničnog stanja po službenoj dužnosti — Članak 76. stavak 1. Uredbe br. 207/2009 (koji je postao članak 95. stavak 1. Uredbe 2017/1001”

text:
               30.4.2018

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 152/32

         Presuda Općeg suda od 15. ožujka 2018. – Marriott Worldwide protiv EUIPO-a – Graf (Prikaz krilatog bika)
   (Predmet T-151/17) (1)

   („Žig Europske unije - Postupak za proglašavanje žiga ništavim - Figurativni žig Europske unije koji prikazuje krilatog bika - Raniji nacionalni figurativni žig i žig Europske unije koji prikazuju grifona - Relativni razlog za odbijanje - Sličnost znakova - Članak 53. stavak 1. točka (a) i članak 8. stavak 1. točka (b) Uredbe (EZ) br. 207/2009 [koji je postao članak 60. stavak 1. točka (a) i članak 8. stavak 1. točka (b) Uredbe (EU) 2017/1001] - Ranije autorsko pravo zaštićeno nacionalnim pravom - Članak 53. stavak 2. točka (c) Uredbe br. 207/2009 [koji je postao članak 60. stavak 2. točka (c) Uredbe 2017/1001] - Ispitivanje činjeničnog stanja po službenoj dužnosti - Članak 76. stavak 1. Uredbe br. 207/2009 (koji je postao članak 95. stavak 1. Uredbe 2017/1001”)
   (2018/C 152/39)
   Jezik postupka: engleski

      Stranke

      Tužitelj: Marriott Worldwide Corp. (Bethesda, Maryland, Sjedinjene Države) (zastupnik: A. Reid, solicitor)

      Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (zastupnik: J. Crespo Carrillo, agent)

      Druga stranka u postupku pred žalbenim vijećem EUIPO-a, intervenijent u postupku pred Općim sudom: Johann Graf (Gumpoldskirchen, Austrija) (zastupnik: S. Salomonowitz, odvjetnik)

      Predmet

   Tužba podnesena protiv odluke četvrtog žalbenog vijeća EUIPO-a od 17. siječnja 2017. (predmet R 165/2016-4), u vezi s postupkom za proglašavanje žiga ništavim između društva Marriott Worldwide i J. Grafa.

      Izreka

               1.

               Poništava se odluka četvrtog žalbenog vijeća Ureda Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO) od 17. siječnja 2017. (predmet R 165/2016-4).

               2.

               EUIPO će osim vlastitih, snositi i troškove društva Marriott Worldwide Corp.

               3.

               Johann Graf snosit će vlastite troškove.

      (1)  SL C 129, 24. 4. 2017.


title: Predmet T-124/18: Tužba podnesena 27. veljače 2018. – Wendel i drugi protiv Komisije

text:
               30.4.2018

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 152/45

         Tužba podnesena 27. veljače 2018. – Wendel i drugi protiv Komisije
   (Predmet T-124/18)
   (2018/C 152/55)
   Jezik postupka: engleski

      Stranke

      Tužitelji: Wendel GmbH & Co. KG Schuhproduktionen International (Detmold, Njemačka), Jana shoes GmbH & Co. KG (Detmold), Novi International GmbH & Co. KG (Detmold), shoe.com GmbH & Co. KG (Detmold), Wortmann KG Internationale Schuhproduktionen (Detmold) (zastupnici: A. Willems, S. De Knop i C. Zimmermann, odvjetnici)

      Tuženik: Europska komisija

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelji od Općeg suda zahtijevaju da:

               —

               proglasi tužbu nedopuštenom;

               —

               poništi Provedbenu uredbu Komisije (EU) 2017/2232 od 4. prosinca 2017. o ponovnom uvođenju konačne antidampinške pristojbe i konačnoj naplati privremene pristojbe uvedene na uvoz određene obuće s gornjim dijelom od kože podrijetlom iz Narodne Republike Kine i Vijetnama koju proizvode određeni proizvođači izvoznici u Narodnoj Republici Kini i Vijetnamu te o provedbi presude Suda u spojenim predmetima C-659/13 i C-34/14 (SL 2017., L 319, str. 30.); i

               —

               naloži Komisiji snošenje troškova.

      Tužbeni razlozi i glavni argumenti

   U prilog osnovanosti tužbe tužitelj ističe pet tužbenih razloga.

               1.

               Prvi tužbeni razlog, koji se temelji na tvrdnji da je, s obzirom na to da nema valjanu pravnu osnovu, Provedbena uredba Komisije (EU) 2017/2232 (1) protivna načelu dodjeljivanja ovlasti iz članka 5. stavaka 1. i 2. UEU-a te, u svakom slučaju, načelu institucionalne ravnoteže iz članka 13. stavka 2. UEU-a.

               2.

               Drugi tužbeni razlog, koji se temelji na tvrdnji da je Provedbena uredba Komisije (EU) 2017/2232 protivna članku 266. UFEU-a jer se njome ne poduzimaju mjere potrebne za provedbu presude Suda u spojenim predmetima C-659/13 i C-34/14, C&J Clark International.

               3.

               Treći tužbeni razlog, koji se temelji na tvrdnji da je Provedbena uredba Komisije (EU) 2017/2232 protivna članku 1. stavku 1. i članku 10. stavku 1. Uredbe (EU) 2016/1036 (2) te načelu pravne sigurnosti (zabrane retroaktivnosti) jer se njome uvodi antidampinška pristojba na uvoz obuće „koji je ostvaren tijekom razdoblja primjene Uredbe Vijeća (EZ) br. 1472/2006 (3) i Provedbene uredbe Vijeća (EU) br. 1294/2009 (4)”.

               4.

               Četvrti tužbeni razlog, koji se temelji na tvrdnji da je Provedbena uredba Komisije (EU) 2017/2232 protivna članku 21. Uredbe (EU) 2016/1036 jer se njome uvodi antidampinška pristojba a da nije provedena nova ocjena interesa Unije; u svakom slučaju, bilo bi očito pogrešno zaključiti da je uvođenje antidampinške pristojbe bilo u interesu Unije.

               5.

               Peti tužbeni razlog koji se temelji na tvrdnji je Provedbena uredba Komisije (EU) 2017/2232 protivna članku 5. stavcima 1. i 4. UEU-a jer se njome donosi akt koji prekoračuje ono što je nužno za postizanje njegova cilja.

      (1)  Provedbena uredba Komisije (EU) 2017/2232 od 4. prosinca 2017. o ponovnom uvođenju konačne antidampinške pristojbe i konačnoj naplati privremene pristojbe uvedene na uvoz određene obuće s gornjim dijelom od kože podrijetlom iz Narodne Republike Kine i Vijetnama koju proizvode određeni proizvođači izvoznici u Narodnoj Republici Kini i Vijetnamu te o provedbi presude Suda u spojenim predmetima C-659/13 i C-34/14 (SL 2017., L 319, str. 30.).

      (2)  Uredba (EU) 2016/1036 Europskog parlamenta i Vijeća od 8. lipnja 2016. o zaštiti od dampinškog uvoza iz zemalja koje nisu članice Europske unije (SL 2016., L 176, str. 21.).

      (3)  Uredba Vijeća (EZ) br. 1472/2006 o uvođenju konačne antidampinške pristojbe i konačnoj naplati privremene pristojbe uvedene na uvoz određene obuće s gornjištima od kože podrijetlom iz Narodne Republike Kine i Vijetnama (SL 2006., L 275, str. 1) (neslužbeni prijevod)

      (4)  Provedbena Uredba Vijeća (EU) br. 1294/2009 od 22. prosinca 2009. o uvođenju konačne antidampinške pristojbe na uvoz određene obuće s gornjim dijelom od kože podrijetlom iz Vijetnama i podrijetlom iz Narodne Republike Kine, kako je proširena na uvoz određene obuće s gornjištima od kože koja se otprema iz Posebnog upravnog područja Makaa, bez obzira na to je li prijavljena kao proizvod koji se otprema podrijetlom iz Posebnog upravnog područja Makaa ili nije, nakon revizije zbog isteka mjera prema članku 11. stavku 2. Uredbe Vijeća (EZ) br. 384/96 (SL 2009., L 352, str. 1.) (neslužbeni prijevod)


title: Predmet T-205/17: Presuda Općeg suda od 15. ožujka 2018. – SSP Europe protiv EUIPO-a (SECURE DATA SPACE) „Žig Europske unije — Prijava figurativnog žiga Europske unije SECURE DATA SPACE — Apsolutni razlog za odbijanje — Opisni karakter — Članak 7. stavak 1. točka (c) Uredbe (EZ) br. 207/2009 [koji je postao članak 7. stavak 1. točka (c) Uredbe (EU) 2017/1001]”

text:
               30.4.2018

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 152/33

         Presuda Općeg suda od 15. ožujka 2018. – SSP Europe protiv EUIPO-a (SECURE DATA SPACE)
   (Predmet T-205/17) (1)

   („Žig Europske unije - Prijava figurativnog žiga Europske unije SECURE DATA SPACE - Apsolutni razlog za odbijanje - Opisni karakter - Članak 7. stavak 1. točka (c) Uredbe (EZ) br. 207/2009 [koji je postao članak 7. stavak 1. točka (c) Uredbe (EU) 2017/1001]”)
   (2018/C 152/40)
   Jezik postupka: njemački

      Stranke

      Tužitelj: SSP Europe GmbH (München, Njemačka) (zastupnik: B. Bittner, odvjetnik)

      Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (zastupnik: M. Tóhatí i M. Fischer, agenti)

      Predmet

   Tužba podnesena protiv odluke petog žalbenog vijeća EUIPO-a od 27. siječnja 2017. (predmet R 2467/2015-5), u vezi sa zahtjevom za prijavu figurativnog znaka SECURE DATA SPACE kao žiga Europske unije.

      Izreka

               1.

               Tužba se odbija.

               2.

               Društvu SSP Europe GmbH nalaže se snošenje troškova.

      (1)  SL C 161, 22. 5. 2017.


title: Predmet T-125/18: Tužba podnesena 28. veljače 2018. – Associazione – GranoSalus protiv Komisije

text:
               30.4.2018

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 152/46

         Tužba podnesena 28. veljače 2018. – Associazione – GranoSalus protiv Komisije
   (Predmet T-125/18)
   (2018/C 152/56)
   Jezik postupka: talijanski

      Stranke

      Tužitelj: Associazione Nazionale Granosalus – Liberi – Cerealicoltori & Consumatori (Associazione – GranoSalus) (Foggia, Italija) (zastupnik: G. Dalfino, odvjetnik)

      Tuženik: Europska komisija

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da poništi Provedbenu uredbu Komisije (EU) 2017/2324 оd 12. prosinca 2017., objavljenu u Službenom listu Europske unije od 15. prosinca 2017., o produljenju odobrenja aktivne tvari glifosat u skladu s Uredbom (EZ) br. 1107/2009 Europskog parlamenta i Vijeća o stavljanju na tržište sredstava za zaštitu bilja i o izmjeni Priloga Provedbenoj uredbi Komisije (EU) br. 540/2011.

      Tužbeni razlozi i glavni argumenti

   U prilog svojoj tužbi, tužitelj navodi dva tužbena razloga.

               1.

               Prvi tužbeni razlog, koji se temelji na povredi članaka 168., 169. i 191. UFEU-a u vezi s člankom 35. Povelje Europske unije o temeljnim pravima, Uredbe (EZ) 2009/1107, Uredbe (EU) 2016/429 i Uredbe EU 2013/1305 kako je izmijenjena Uredbom EU 2017/2393, Direktive 98/83/EZ76 i Direktive EU 2015/1787; povredi načela opreznosti, načela proporcionalnosti i razboritosti i načela dobrog, pravilnog i transparentnog upravljanja; prekoračenju ovlasti iskrivljenjem činjenica, nedostatnom i samo naizgled postojećom istragom i obrazloženjem; na očitoj nelogičnosti, na pogrešnoj pretpostavci i pogrešnoj primjeni Provedbene uredbe (EU) 2017/2324.
               U potporu tom razlogu, tužitelj navodi sljedeće:

                           —

                           Provedbena uredba (EU) 2017/2324 protivna je načelima i mjerama iz Uredbe (EZ) 2009/1107 o zaštiti zdravlja ljudi, životinja i okoliša;

                           —

                           Povreda načela opreznosti i suprotnost sudskoj praksi Općeg suda i Suda;

                           —

                           Istraga u vezi s učincima glifosata, osobito u vezi s životinjama i podzemnim vodama, nije provedena i povrijeđeni su postupci iz Uredbe EZ 2009/1107;

                           —

                           Posebne odredbe Provedbene uredbe (EZ) 2017/2324 su nezakonite u dijelu u kojem su prepuštene diskreciji država članica bez određivanja referentnih standarda.

               2.

               Drugi tužbeni razlog, koji se temelji na nezakonitosti Provedbene Uredbe EU br. 2324/2017 zbog povrede prava na zdravlje članova Granosalusa i na tomu da je suprotna smjernicama ZPP-a iz Uredbe EU br. 1305/2013 kako je izmijenjena Uredbom EU 2017/2393.
               U prilog tom tužbenom razlogu tužitelj navodi da:

                           —

                           Prisutnost glifosata u proizvodima i robi za svakodnevnu uporabu utječe na zdravlje članova Granosalusa kao građanina EU-a i potrošača;

                           —

                           Uporaba glifosata utječe na stavljanje na tržište proizvoda članova Granosalusa i na pravilnu primjenu sustava tržišnog natjecanja na području EU-a.


title: Predmet C-68/18: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 2. veljače 2018. uputila Curtea de Apel Bucureşti (Rumunjska) – SC Petrotel-Lukoil SA protiv Agenţia Naţională de Administrare Fiscală – Direcţia Generală de Administrare a Marilor Contribuabili, Agenţia Naţională de Administrare Fiscală – Direcţia Generală de Soluţionare a Contestaţiilor

text:
               30.4.2018

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 152/12

         Zahtjev za prethodnu odluku koji je 2. veljače 2018. uputila Curtea de Apel Bucureşti (Rumunjska) – SC Petrotel-Lukoil SA protiv Agenţia Naţională de Administrare Fiscală – Direcţia Generală de Administrare a Marilor Contribuabili, Agenţia Naţională de Administrare Fiscală – Direcţia Generală de Soluţionare a Contestaţiilor
   (Predmet C-68/18)
   (2018/C 152/13)
   Jezik postupka: rumunjski

      Sud koji je uputio zahtjev

   Curtea de Apel Bucureşti

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelj: SC Petrotel-Lukoil SA

      Tuženici: Agenţia Naţională de Administrare Fiscală – Direcţia Generală de Administrare a Marilor Contribuabili, Agenţia Naţională de Administrare Fiscală – Direcţia Generală de Soluţionare a Contestaţiilor

      Prethodna pitanja

               1.

               Protive li se odredbama članka 21. stavka 3. Direktive Vijeća 2003/96/EZ od 27. listopada 2003. o restrukturiranju sustava Zajednice za oporezivanje energenata i električne energije (1), odredbe članka 175. Codul fiscal – Legea nr. 571 (Porezni zakonik – Zakon br. 571) od 22. prosinca 2003., koji je bio na snazi do 31. ožujka 2010., i članka 20616 Codul fiscal – Legea nr. 571/2003, na snazi od 1. travnja 2010., kao i prateći propisi?

               2.

               Protive li se odredbama članka 2. stavka 3. Direktive Vijeća 2003/96/EZ od 27. listopada 2003. o restrukturiranju sustava Zajednice za oporezivanje energenata i električne energije, odredbe članka 175. Codul fiscal – Legea nr. 571, koji je bio na snazi do 31. ožujka 2010., i članka 20616 Codul fiscal – Legea nr. 571/2003, na snazi od 1. travnja 2010., kao i prateći propisi?

               3.

               Protivi li se načelu proporcionalnosti to da država ne uzima u obzir okolnost da je nakon poreznog nadzora društvo dobilo odluku koja omogućava izjednačavanje proizvoda „poluobrađena loživa ulja” s proizvodom „loživa ulja [păcură]” te da je prilikom ispitivanja prigovora poreznog obveznika/društva potvrđena prvotno izračunata trošarina za proizvod „dizelsko gorivo”?

      (1)  SL 2003 L 283, str. 51, Ediţie specială 09/vol. 2, p. 98.


title: Predmet T-279/17: Presuda Općeg suda od 15. ožujka 2018. – Hermann Bock protiv EUIPO-a (Push and Ready) („Žig Europske unije — Prijava figurativnog žiga Europske unije Push and Ready — Apsolutni razlog za odbijanje — Nepostojanje razlikovnog karaktera — Članak 7. stavak 1. točka (b) Uredbe (EZ) br. 207/2009 (koji je postao članak 7. stavak 1. točka (b) Uredbe (EU) 2017/1001)”)

text:
               30.4.2018

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 152/33

         Presuda Općeg suda od 15. ožujka 2018. – Hermann Bock protiv EUIPO-a (Push and Ready)
   (Predmet T-279/17) (1)

   ((„Žig Europske unije - Prijava figurativnog žiga Europske unije Push and Ready - Apsolutni razlog za odbijanje - Nepostojanje razlikovnog karaktera - Članak 7. stavak 1. točka (b) Uredbe (EZ) br. 207/2009 (koji je postao članak 7. stavak 1. točka (b) Uredbe (EU) 2017/1001)”))
   (2018/C 152/41)
   Jezik postupka: njemački

      Stranke

      Tužitelj: Hermann Bock GmbH (Verl, Njemačka) (zastupnici: S. Maaßen i V. Schoene, odvjetnici)

      Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (zastupnici: W. Schramek i A. Söder, agenti)

      Predmet

   Tužba podnesena protiv odluke petog žalbenog vijeća EUIPO-a od 23. siječnja 2017. (predmet R 1279/2016-5), koja se odnosi na prijavu za registraciju figurativnog znaka Push and Ready kao žiga Europske unije.

      Izreka

               1.

               Tužba se odbija.

               2.

               Društvu Hermann Bock GmbH nalaže se snošenje troškova.

      (1)  SL C 213, 3. 7. 2017.


title: Predmet T-155/18: Tužba podnesena 5. ožujka 2018. – Sona Nutrition protiv EUIPO-a – Solgar Holdings (SOLGAR Since 1947 MultiPlus WHOLEFOOD CONCENTRATE MULTIVITAMIN FORMULA)

text:
               30.4.2018

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 152/55

         Tužba podnesena 5. ožujka 2018. – Sona Nutrition protiv EUIPO-a – Solgar Holdings (SOLGAR Since 1947 MultiPlus WHOLEFOOD CONCENTRATE MULTIVITAMIN FORMULA)
   (Predmet T-155/18)
   (2018/C 152/65)
   Jezik na kojem je tužba podnesena: engleski

      Stranke

      Tužitelj: Sona Nutrition Ltd (Dublin, Irska) (zastupnici: A. von Mühlendahl i H. Hartwig, odvjetnici)

      Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO)

      Druga stranka pred žalbenim vijećem: Solgar Holdings, Inc. (Ronkonkoma, New York, Sjedinjene Američke Države)

      Podaci o postupku pred EUIPO-om

      Podnositelj prijave spornog žiga: druga stranka pred žalbenim vijećem

      Predmetni sporni žig: figurativni žig Europske unije u svijetlo zelenoj, svijetlo smeđoj, bež, tamno smeđoj i zlatno smeđoj boji, SOLGAR Since 1947 MultiPlus WHOLEFOOD CONCENTRATE MULTIVITAMIN FORMULA – prijava za registraciju br. 13 781 315

      Postupak pred EUIPO-om: postupak povodom prigovora

      Pobijana odluka: odluka četvrtog žalbenog vijeća EUIPO-a od 20. prosinca 2017. u predmetu R 1323/2017-4

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

               —

               poništi pobijanu odluku;

               —

               naloži EUIPO-u i društvu Solgar Holdings, Inc., u slučaju da bude intervenijent u postupku, snošenje troškova.

      Tužbeni razlozi

               —

               Povreda članka 94. stavka 1. Uredbe br. 2017/1001;

               —

               Povreda članka 8. stavka 1. točke (b) Uredbe br. 2017/1001.


title: Predmet C-165/18: Tužba podnesena 28. veljače 2018. – Europska komisija protiv Kraljevine Španjolske

text:
               30.4.2018

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 152/20

         Tužba podnesena 28. veljače 2018. – Europska komisija protiv Kraljevine Španjolske
   (Predmet C-165/18)
   (2018/C 152/25)
   Jezik postupka: španjolski

      Stranke

      Tužitelj: Europska komisija (zastupnici: P. Ondrůšek, E. Sanfrutos Cano i G. von Rintelen, agenti)

      Tuženik: Kraljevina Španjolska

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelj od Suda zahtijeva da:

               —

               utvrdi da je Kraljevina Španjolska, time što do 18. travnja 2016. nije donijela zakone i druge propise potrebne za usklađivanje s Direktivom 2014/25/EU Europskog parlamenta i Vijeća od 26. veljače 2014. (1) ili, u svakom slučaju, Komisiji nije dostavila tekst navedenih odredaba, povrijedila obveze koje ima na temelju članka 106. stavka 1. navedene direktive;

               —

               naloži Kraljevini Španjolskoj, u skladu s člankom 260. stavkom 3. UFEU-a, plaćanje dnevne novčane kazne u visini od 123 928,64 eura, s učinkom od datuma objave presude kojom se utvrđuje povreda obveze donošenja odredaba potrebnih za usklađivanje s Direktivom 2014/25/EU ili, u svakom slučaju, njihove dostave Komisiji;

               —

               naloži Kraljevini Španjolskoj snošenje troškova.

      Tužbeni razlog i glavni argument

   Rok za prenošenje Direktive 2014/25/EU Europskog parlamenta i Vijeća u nacionalno pravo istekao je 18. travnja 2016.

      (1)  Direktiva 2014/25/EU Europskog parlamenta i Vijeća od 26. veljače 2014. o nabavi subjekata koji djeluju u sektoru vodnog gospodarstva, energetskom i prometnom sektoru te sektoru poštanskih usluga i stavljanju izvan snage Direktive 2004/17/EZ (SL 2014., L 94, str. 243.)


title: Predmet T-346/17: Presuda Općeg suda od 13. ožujka 2018. – Hotelbeds Spain protiv EUIPO-a – Guidigo Europe (Guidego what to do next) („Žig Europske unije — Postupak povodom prigovora — Prijava figurativnog žiga Europske unije Guidego what to do next — Raniji verbalni žig Europske unije GUIDIGO — Relativni razlog za odbijanje — Vjerojatnost dovođenja u zabludu — Članak 8. stavak 1. točka (b) Uredbe (EZ) br. 207/2009 (koji je postao članak 8. stavak 1. točka (b) Uredbe (EU) 2017/1001)”)

text:
               30.4.2018

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 152/34

         Presuda Općeg suda od 13. ožujka 2018. – Hotelbeds Spain protiv EUIPO-a – Guidigo Europe (Guidego what to do next)
   (Predmet T-346/17) (1)

   ((„Žig Europske unije - Postupak povodom prigovora - Prijava figurativnog žiga Europske unije Guidego what to do next - Raniji verbalni žig Europske unije GUIDIGO - Relativni razlog za odbijanje - Vjerojatnost dovođenja u zabludu - Članak 8. stavak 1. točka (b) Uredbe (EZ) br. 207/2009 (koji je postao članak 8. stavak 1. točka (b) Uredbe (EU) 2017/1001)”))
   (2018/C 152/42)
   Jezik postupka: engleski

      Stranke

      Tužitelj: Hotelbeds Spain, SL (Palma de Mallorca, Španjolska) (zastupnik: L. Broschat García, odvjetnik)

      Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (zastupnik: J. Ivanauskas, agent)

      Druga stranka u postupku pred žalbenim vijećem EUIPO-a, intervenijent u postupku pred Općim sudom: Guidigo Europe (Pariz, Francuska) (zastupnik: S. Lipovetsky, odvjetnik)

      Predmet

   Tužba podnesena protiv odluke četvrtog žalbenog vijeća EUIPO-a od 21. ožujka 2017. (predmet R 449/2016-4), koja se odnosi na postupak povodom prigovora između društava Guidigo Europe i Hotelbeds Spain.

      Izreka

               1.

               Tužba se odbija.

               2.

               Društvu Hotelbeds Spain, SL nalaže se snošenje troškova.

      (1)  SL C 239, 24. 7. 2017.


title: Predmet C-69/18: Tužba podnesena 1. veljače 2018. – Europska komisija protiv Republike Slovenije

text:
               30.4.2018

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 152/13

         Tužba podnesena 1. veljače 2018. – Europska komisija protiv Republike Slovenije
   (Predmet C-69/18)
   (2018/C 152/14)
   Jezik postupka: slovenski

      Stranke

      Tužitelj: Europska komisija (zastupnici: H. Støvlbæk, G. von Rintelen, M. Žebre)

      Tuženik: Republika Slovenija

      Tužbeni zahtjev

   Komisija od Suda zahtijeva da:

               —

               utvrdi da Republika Slovenija, time što najkasnije do 17. lipnja 2016. nije usvojila zakone i druge propise potrebne za prijenos Direktive 2014/56/EU Europskog parlamenta i Vijeća od 16. travnja 2014. o izmjeni Direktive 2006/43/EZ o zakonskim revizijama godišnjih financijskih izvještaja i konsolidiranih financijskih izvještaja (SL 2014., L 158, str. 196.), odnosno jer u svakom slučaju o tim propisima nije obavijestila Komisiju, nije ispunila obveze koje ima na temelju članka 2. navedene direktive;

               —

               Republici Sloveniji na temelju članka 260. stavka 3. UFEU-a naloži plaćanje novčane kazne u iznosu od 7 986,60 eura na dan, počevši od dana objave presude u ovom predmetu;

               —

               Republici Sloveniji naloži snošenje troškova.

      Tužbeni razlozi i glavni argumenti

   U skladu s člankom 2. Direktive 2014/56/EU Europskog parlamenta i Vijeća od 16. travnja 2014. o izmjeni Direktive 2006/43/EZ o zakonskim revizijama godišnjih financijskih izvještaja i konsolidiranih financijskih izvještaja, Republika Slovenija je zakone i druge propise, potrebne za usklađivanje s tom direktivom, trebala donijeti i objaviti najkasnije do 17. lipnja 2016. Budući da Republika Slovenija do proteka toga roka nije obavijestila Komisiju o prijenosu svih odredaba navedene direktive, potonja je odlučila predmet uputiti Sudu.
   Komisija u tužbi predlaže da Sud Republici Sloveniji naloži plaćanje novčane kazne u iznosu od 7 986,60 eura na dan. Pri izračunu tog novčanog iznosa Komisija je u obzir uzela ozbiljnost i trajanje povrede prava Unije, kao i odvraćajući učinak s obzirom na platežnu sposobnost države članice, tj. Republike Slovenije.
   Rok za prijenos Direktive protekao je 17. lipnja 2016.


title: Predmet C-181/18 P: Žalba koju je 5. ožujka 2018. podnijela Republika Poljska protiv rješenja Općeg suda (prvo vijeće) od 14. prosinca 2017. u predmetu T-849/16, PGNiG Supply & Trading protiv Europske komisije

text:
               30.4.2018

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 152/21

         Žalba koju je 5. ožujka 2018. podnijela Republika Poljska protiv rješenja Općeg suda (prvo vijeće) od 14. prosinca 2017. u predmetu T-849/16, PGNiG Supply & Trading protiv Europske komisije
   (Predmet C-181/18 P)
   (2018/C 152/26)
   Jezik postupka: poljski

      Stranke

      Žalitelj: Republika Poljska (zastupnik: B. Majczyna)

      Druge stranke u postupku: PGNiG Supply & Trading GmbH, Europska komisija

      Žalbeni zahtjev

   Žalitelj od Suda zahtijeva da:

               —

               u cijelosti ukine rješenje Općeg suda Europske unije (prvo vijeće) od 14. prosinca 2017., PGNiG Supply & Trading/Europska komisija, T-849/16,

               —

               predmet vrati na ponovno suđenje Općem sudu,

               —

               svakoj stranci naloži snošenje vlastitih troškova.

      Žalbeni razlozi i glavni argumenti

   Pobijanim je rješenjem Opći sud odbio tužbu društva PGNiG Supply & Trading radi poništenja Odluke Komisije C(2016) 6950 final od 28. listopada 2016. o izmjeni uvjeta za izuzeće plinovoda Ostseepipeline-Anbindungsleitung (OPAL), određenih Direktivom 2003/55, od pravila koja se odnose na pristup treće strane i regulaciju tarifa koju je obrazložio time da tužitelj nije aktivno legitimiran.
   Republika Poljska smatra da je Opći sud istodobno u točkama 6., 10., 11. i 43. pobijanog rješenja iznio zaključke o meritumu spora, što se tiče valjanosti sporne Komisijine odluke. U vezi s time Republika Poljska protiv pobijanog rješenja Općeg suda ističe sljedeće žalbene razloge:
   Kao prvo, Opći je sud povrijedio članak 130. stavke 1. i 7. Poslovnika Općeg suda i temeljno pravo Republike Poljske na djelotvoran pravni lijek i na pošteno suđenje propisano člankom 47. Povelje EU o temeljnim pravima, kao i temeljno pravo na kontradiktoran postupak, zato što je u pobijanom rješenju iznio pravne i činjenične zaključke o meritumu spora, što se tiče valjanosti sporne Komisijine odluke, prije nego što se u postupku u predmetu T-883/16, Republika Poljska/Komisija mogla donijeti meritorna odluka.
   Kao drugo, pravna ocjena sporne Komisijine odluke sadržava pogrešku u dijelu u kojem se utvrđuje, kao prvo, da se tom odlukom predviđa, stavljanjem na transparentnu i nediskriminirajuću dražbu, trećima odobriti pristup 50 % kapaciteta plinovoda OPAL između Greifswalda i Brandova, tako da druge osobe imaju priliku steći kapacitete i, kao drugo, da se spornom Komisijinom odlukom ne uvode dodatna izuzeća, nego se zabranjuje dio postojećeg izuzeća. Republika Poljska stajališta je da je ocjena pravne prirode i učinaka sporne Komisijine odluke pogrešna jer se tom odlukom uvodi samo prividno transparentno i nediskriminirajuće rješenje. U stvarnosti se spornom Komisijinom odlukom uvodi mehanizam koji poduzetnicima iz Gazprom grupe omogućava isključivo korištenje barem 90 % transportnih kapaciteta plinovoda OPAL obuhvaćenih tom odlukom (50 % tih kapaciteta je u potpunosti izuzeto od pravila koja se odnose na pristup treće strane, dok je 40 % tih kapaciteta dinamično dodijeljeno, koje može rezervirati samo Gazprom).
   Kao treće, Opći je sud povrijedio svoju obvezu obrazlaganja pobijanog rješenja. Nije razjasnio na temelju kojih je premisa donio meritorna utvrđenja u pogledu sporne Komisijine odluke. Slijedom toga nije moguće razaznati razloge na temelju kojih je Opći sud donio odluku da sporna Komisijina odluka omogućava korištenje kapacitetima plinovoda OPAL i poduzetnicima koji nisu povezani s Gazprom grupom i da će imati pozitivne učinke na tržišno natjecanje na tržištu prirodnog plina.


title: Predmet T-158/18: Tužba podnesena 6. ožujka 2018. – Scaloni i Figini protiv Komisije

text:
               30.4.2018

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 152/56

         Tužba podnesena 6. ožujka 2018. – Scaloni i Figini protiv Komisije
   (Predmet T-158/18)
   (2018/C 152/66)
   Jezik postupka: talijanski

      Stranke

      Tužitelji: Mario Scaloni (Ancona, Italija), Ennio Figini (Chiaravalle, Italija) (zastupnik: P. Putti, odvjetnik)

      Tuženik: Europska komisija

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelji od Općeg suda traže da se Uniji i/ili Europskoj komisiji, ovisno o načinu na koji će se tumačiti predmetna direktiva i uredba, naloži plaćanje naknade štete koja odgovara cjelokupnoj nominalnoj vrijednosti u skladu s tužbom i kako proizlazi iz priloženih dokumenata i plaćanje troškova ovog postupka.

      Tužbeni razlozi i glavni argumenti

   Tužitelji tvrde da nakon stupanja na snagu Direktive 2014/59/EU Europskog parlamenta i Vijeća od 15. ožujka 2014. o uspostavi okvira za oporavak i sanaciju kreditnih institucija i investicijskih društava te o izmjeni Direktive Vijeća 82/891/EEZ i direktiva 2001/24/EZ, 2002/47/EZ, 2004/25/EZ, 2005/56/EZ, 2007/36/EZ, 2011/35/EU, 2012/30/EU i 2013/36/EU te uredbi (EU) br. 1093/2010 i (EU) br. 648/2012 Europskog parlamenta i Vijeća (Tekst značajan za EGP) (1), nakon koje je usvojena Uredba (EU) br. 806/2014 Europskog parlamenta i Vijeća od 15. srpnja 2014. o utvrđivanju jedinstvenih pravila i jedinstvenog postupka za sanaciju kreditnih institucija i određenih investicijskih društava u okviru jedinstvenog sanacijskog mehanizma i jedinstvenog fonda za sanaciju te o izmjeni Uredbe (EU) br. 1093/2010 (2) Talijanska država nije smjela poduzeti mjere u korist nekih od svojih banaka, uključujući Banca Marche.
   U prilog svojoj tužbi, tužitelji navode tri tužbena razloga.

               1.

               Prvi tužbeni razlog, kojim se traži naknada štete zbog Komisijina neusklađenog tumačenja Direktive 59/2014/EU i Uredbom br. 806/2014, i koji se temelji na nezakonitom isključenju Banca Marche iz okvira za državne potpore i stoga na povredi načela jednakosti i/ili načela nediskriminacije.

                           —

                           S tim u vezi navodi se to da je Komisija smatrala da su za potpore koje su dodijelile razne države članice u korist banaka ispunjeni uvjeti iz članka 107. stavka 3. točke (b), i da ih se stoga smatralo zakonitima. Intervencije koje je predvidjela Italija trebalo je ocijeniti u skladu s istom odredbom, jedinom koja uređuje državne potpore, a ne u skladu s predmetnom direktivom i uredbom. Ta dva propisa ne uređuju potpore, niti ih mogu uređivati s obzirom na to da su sekundarno pravo. Potpore u korist talijanskih banaka je također trebalo odobriti jer se temelje na istim razlozima zbog kojih su, prema mišljenju Komisije, opravdane već odobrene potpore.

                           —

                           Usto se pojašnjava da se u slučaju da se sekundarno pravo smatra primjenjivim prvi razlog temelji na tomu da je Komisija povrijedila načelo jednakosti jer je odbila potporu.

               2.

               Drugi tužbeni razlog, koji se temelji na tomu da je europski zakonodavac povrijedio načelo hijerarhije normi Unije.

                           —

                           S tim u vezi navodi se da je ako Opći sud presudi da je Komisijino tumačenje pravilno povreda nastala donošenjem normativnih akata i da odgovornost pripada cijeloj Uniji.

               3.

               Treći tužbeni razlog, koji se temelji na povredi temeljnih načela talijanskog pravnog poretka i na neprimjenjivosti propisa Zajednice.

                           —

                           S tim u vezi navodi da će se ako Opći sud presudi da ni predmetna direktiva i uredba nisu povrijedile načelo jednakosti koje spada u načela Zajednice od talijanskog Ustavnog suda morati zatražiti provjera usklađenosti odredbi talijanskog Ustava s načelom jednakosti. U slučaju negativnog odgovora, odredba kojom je povrijeđeno to načelo ne može biti dio talijanskog pravnog poretka.

      (1)  SL 2014., L 173, str. 190.

      (2)  SL 2014., L 225, str. 1.


title: Predmet C-188/18: Tužba podnesena 12. ožujka 2018. – Europska komisija protiv Republike Slovenije

text:
               30.4.2018

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 152/22

         Tužba podnesena 12. ožujka 2018. – Europska komisija protiv Republike Slovenije
   (Predmet C-188/18)
   (2018/C 152/27)
   Jezik postupka: slovenski

      Stranke

      Tužitelj: Europska komisija (zastupnici: P. Ondrůšek, G. von Rintelen, M. Žebre)

      Tuženik: Republika Slovenija

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelj od Suda zahtjeva da:

               —

               Utvrdi da je, jer do 18. travnja 2016. nije donijela zakone i druge propise potrebne za prijenos Direktive 2014/23/EU Europskog parlamenta i Vijeća od 26. veljače 2014. o dodjeli ugovorâ o koncesiji (SL 2014., L 94, str. 1.), ili, u svakom slučaju, jer u svakom slučaju Komisiju nije obavijestila o tim propisima, Republika Slovenija povrijedila obveze koje ima na temelju članka 51. te direktive;

               —

               Naloži Republici Sloveniji, u smislu članka 260. stavka 3. UFEU-a, plaćanje novčane kazne u iznosu od 8 992,32 eura po danu, počevši od dana objave presude u ovom predmetu;

               —

               Naloži Republici Sloveniji snošenje troškova.

      Tužbeni razlozi i glavni argumenti

   Na temelju članka 51. Direktive 2014/23/EU Europskog parlamenta i Vijeća od 26. veljače 2014. o dodjeli ugovorâ o koncesiji, Republika Slovenija je trebala donijeti i objaviti zakone i druge propise potrebne za usklađivanje s tom direktivom i dostaviti njihov tekst Komisiji do 18. travnja 2016. Budući da do isteka tog roka Republika Slovenija Komisiju nije obavijestila o prenošenju svih odredbi te direktive, Komisija je odlučila predmet uputiti na odlučivanje Sudu.
   Svojom tužbom Komisija traži od Suda da Republici Sloveniji naloži plaćanje novčane kazne u iznosu od 8 992,32 po danu. Pri izračunu tog iznosa Komisija je uzela u obzir težinu i trajanje povrede prava Unije, kao i odvraćajući učinak u vezi s platežnom sposobnosti te države, odnosno Republike Slovenije.
   Rok za prenošenje direktive istekao je 18. travnja 2016.


title: Predmet T-160/18: Tužba podnesena 2. ožujka 2018. – Theodorakidi protiv EUIPO-a – Benopoulou (THYREOS VASSILIKI)

text:
               30.4.2018

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 152/57

         Tužba podnesena 2. ožujka 2018. – Theodorakidi protiv EUIPO-a – Benopoulou (THYREOS VASSILIKI)
   (Predmet T-160/18)
   (2018/C 152/67)
   Jezik na kojem je tužba podnesena: engleski

      Stranke

      Tužitelj: Vassiliki Theodorakidi (Veroia, Grčka) (zastupnik: F. Ikonomidou Ikonomou, odvjetnik)

      Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO)

      Druga stranka pred žalbenim vijećem: Vassiliki Benopoulou (Kifissia, Grčka)

      Podaci o postupku pred EUIPO-om

      Nositelj spornog žiga: tužitelj

      Predmetni sporni žig: figurativni žig Europske unije THYREOS VASSILIKI – žig Europske unije br. 8 206 963

      Postupak pred EUIPO-om: postupak proglašavanja žiga ništavim

      Pobijana odluka: odluka četvrtog žalbenog vijeća EUIPO-a od 19. prosinca 2018. u predmetu R 40/2017-4

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

               —

               poništi pobijanu odluku i, posljedično, odbije zahtjev za proglašavanje žiga ništavim;

               —

               naloži EUIPO-u i drugoj stranci snošenje troškova, uključujući troškove nastale pred Općim sudom, žalbenim vijećem EUIPO-a i Odjelom za poništaje.

      Tužbeni razlozi

               —

               Povreda članka 8. stavka 1. točke (b) Uredbe br. 2017/1001;

               —

               Žalbeno vijeće EUIPO-a počinilo je pogrešku koja se tiče prava time što je zaključilo da je druga stranka „opće poznata”;

               —

               Povreda obveze obrazlaganja;

               —

               Žalbeno vijeće EUIPO-a počinilo je pogrešku kada je prihvatilo da ne bi trebalo biti ograničenja u pogledu robe ili usluga u odnosu na koje bi trebalo prihvatiti zahtjev za proglašavanje žiga ništavim.


title: Predmet T-542/11 RENV: Presuda Općeg suda od 13. ožujka 2018. – Alouminion tis Ellados protiv Komisije („Državne potpore — Električna energija — Odluka kojom se potpora proglašava nezakonitom i nespojivom s unutarnjim tržištem i kojom se nalaže njezin povrat — Povlaštena cijena električne energije određena ugovorom sklopljenim s dugogodišnjim operatorom — Raskid ugovora dugogodišnjeg operatora — Sudska suspenzija učinaka raskida ugovora u postupku privremene pravne zaštite — Poništenje odluke Komisije od strane Općeg suda — Ukidanje presude Općeg suda od strane Suda — Vraćanje predmeta Općem sudu — Opseg tužbe nakon vraćanja predmeta na ponovno suđenje — Kvalifikacija rješenja o privremenoj pravnoj zaštiti kao nove potpore — Nadležnost Komisije — Učinkovita sudska zaštita — Kvalifikacija povlaštene cijene kao državne potpore — Prednost — Legitimna očekivanja — Korisnikova prava obrane — Obveza povrata — Obveza obrazlaganja”)

text:
               30.4.2018

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 152/24

         Presuda Općeg suda od 13. ožujka 2018. – Alouminion tis Ellados protiv Komisije
   (Predmet T-542/11 RENV) (1)

   ((„Državne potpore - Električna energija - Odluka kojom se potpora proglašava nezakonitom i nespojivom s unutarnjim tržištem i kojom se nalaže njezin povrat - Povlaštena cijena električne energije određena ugovorom sklopljenim s dugogodišnjim operatorom - Raskid ugovora dugogodišnjeg operatora - Sudska suspenzija učinaka raskida ugovora u postupku privremene pravne zaštite - Poništenje odluke Komisije od strane Općeg suda - Ukidanje presude Općeg suda od strane Suda - Vraćanje predmeta Općem sudu - Opseg tužbe nakon vraćanja predmeta na ponovno suđenje - Kvalifikacija rješenja o privremenoj pravnoj zaštiti kao nove potpore - Nadležnost Komisije - Učinkovita sudska zaštita - Kvalifikacija povlaštene cijene kao državne potpore - Prednost - Legitimna očekivanja - Korisnikova prava obrane - Obveza povrata - Obveza obrazlaganja”))
   (2018/C 152/28)
   Jezik postupka: grčki

      Stranke

      Tužitelj: Alouminion tis Ellados VEAE, prije Alouminion AE (Atena, Grčka) (zastupnici: G. Dellis, N. Korogiannakis, E. Chrysafis, D. Diakopoulos i N. Keramidas, odvjetnici)

      Tuženik: Europska komisija (zastupnici: A. Bouchagiar i É. Gippini Fournier, agenti)

      Intervenijent u potporu tuženiku: Dimosia Epicheirisi Ilektrismou AE (DEI) (Atena, Grčka) (zastupnici: E. Bourtzalas, C. Synodinos, A. Oikonomou i H. Tagaras, odvjetnici)

      Predmet

   Zahtjev na temelju članka 263. UFEU-a kojim se traži poništenje odluke Komisije 2012/339/EU od 13. srpnja 2011. o državnoj potpori SA.26117 – C 2/2010 (ex NN 62/2009) koju je Grčka dodijelila društvu Aluminium of Greece SA (SL 2012., L 166, str. 83.).

      Izreka

               1.

               Tužba se odbija.

               2.

               Društvo Alouminion tis Ellados VEAE snosit će, osim vlastitih, i troškove Europske komisije i društva Dimosia Epicheirisi Ilektrismou AE (DEI).

      (1)  SL C 370, 17. 12. 2011.


title: Predmet T-162/18: Tužba podnesena 7. ožujka 2018. – Beko protiv EUIPO-a – Acer (ALTUS)

text:
               30.4.2018

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 152/58

         Tužba podnesena 7. ožujka 2018. – Beko protiv EUIPO-a – Acer (ALTUS)

   (Predmet T-162/18)
   (2018/C 152/68)
   Jezik na kojem je tužba podnesena: engleski

      Stranke

      Tužitelj: Beko plc (Watford, Ujedinjena Kraljevina) (zastupnik: G. Tritton, barrister)

      Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO)

      Druga stranka pred žalbenim vijećem: Acer, Inc. (Taipei City, Tajvan)

      Podaci o postupku pred EUIPO-om

      Podnositelj prijave spornog žiga: tužitelj

      Predmetni sporni žig: figurativni žig Europske unije ALTUS – prijava za registraciju br. 6 490 809

      Postupak pred EUIPO-om: postupak povodom prigovora

      Pobijana odluka: odluka petog žalbenog vijeća EUIPO-a od 13. prosinca 2017. u predmetu R 1991/2016-5

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

               —

               poništi pobijanu odluku i vrati predmet EUIPO-u radi donošenja ponovne odluke o zahtjevu za prekid postupka;

               —

               odredi prekid postupka;

               —

               naloži EUIPO-u snošenje vlastitih i tužiteljevih troškova.

      Tužbeni razlog

               —

               EUIPO je pogrešno odbio zahtjev za prekid postupka povodom prigovora do okončanja slovačkog postupka. Posebno se navodi da obrazloženje petog žalbenog vijeća sadržava očite nedostatke i/ili je nerazumljivo i/ili se u njemu ne raspravlja o „svim pitanjima” i, stoga se nisu mogli pravilno odvagnuti interesi i/ili je došlo do zlouporabe ovlasti.


title: Predmet T-155/16: Rješenje Općeg suda od 6. ožujka 2018. – CFA Institute protiv EUIPO-a – Bloss i dr. (CERTIFIED FINANCIAL ENGINEER CFE)

text:
               30.4.2018

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 152/59

         Rješenje Općeg suda od 6. ožujka 2018. – CFA Institute protiv EUIPO-a – Bloss i dr. (CERTIFIED FINANCIAL ENGINEER CFE)
   (Predmet T-155/16) (1)

   (2018/C 152/70)
   Jezik postupka: engleski
   Predsjednik sedmog vijeća odredio je brisanje predmeta.

      (1)  SL C 211, 13. 6. 2016.


title: Predmet T-156/16: Rješenje Općeg suda od 6. ožujka 2018. – CFA Institute protiv EUIPO-a – Ernst i Häcker (CERTIFIED FINANCIAL MODELER CFM)

text:
               30.4.2018

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 152/59

         Rješenje Općeg suda od 6. ožujka 2018. – CFA Institute protiv EUIPO-a – Ernst i Häcker (CERTIFIED FINANCIAL MODELER CFM)
   (Predmet T-156/16) (1)

   (2018/C 152/71)
   Jezik postupka: engleski
   Predsjednik sedmog vijeća odredio je brisanje predmeta.

      (1)  SL C 211, 13. 6. 2016.


title: Predmet T-641/17: Rješenje Općeg suda od 28. veljače 2018. – Ferri protiv ESB-a

text:
               30.4.2018

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 152/59

         Rješenje Općeg suda od 28. veljače 2018. – Ferri protiv ESB-a
   (Predmet T-641/17) (1)

   (2018/C 152/72)
   Jezik postupka: talijanski
   Predsjednik sedmog vijeća odredio je brisanje predmeta.

      (1)  SL C 382, 13. 11. 2017.


title: Predmet C-72/18: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 5. veljače 2018. uputio Juzgado de lo Contencioso-Administrativo n° 1 de Pamplona (Španjolska) – Daniel Ustariz Aróstegui protiv Departamento de Educación del Gobierno de Navarra

text:
               7.5.2018

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 161/17

         Zahtjev za prethodnu odluku koji je 5. veljače 2018. uputio Juzgado de lo Contencioso-Administrativo no 1 de Pamplona (Španjolska) – Daniel Ustariz Aróstegui protiv Departamento de Educación del Gobierno de Navarra
   (Predmet C-72/18)
   (2018/C 161/19)
   Jezik postupka: španjolski

      Sud koji je uputio zahtjev

   Juzgado de lo Contencioso-Administrativo no 1 de Pamplon

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelj: Daniel Ustariz Aróstegui

      Tuženik: Departamento de Educación del Gobierno de Navarra

      Prethodno pitanje

               1.

               Treba li članak 4. Okvirnog sporazuma o radu na određeno vrijeme koji su sklopili ETUC, UNICE i CEEP usvojenog Direktivom Vijeća 1999/70/EZ od 28. lipnja 1999. (1) tumačiti na način da mu se protivi regionalni propis, poput spornog propisa u glavnom postupku, kojim se osoblju u javnoj upravi Navarre koje odgovara kategoriji „ugovorno osoblje javnog prava” zaposlenom na određeno vrijeme izričito uskraćuje pravo na priznavanje i isplatu određene dodatne naknade jer je navedena naknada nagrada za promaknuće i napredovanje u profesionalnoj karijeri koja se isključivo dodjeljuje osoblju koje spada u kategoriju „službenika u javnoj upravi” zaposlenih na neodređeno vrijeme?

      (1)  Direktiva Vijeća 1999/70/EZ od 28. lipnja 1999. o Okvirnom sporazumu o radu na određeno vrijeme koji su sklopili ETUC, UNICE i CEEP (SL L 175, str. 43.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 5., svezak 4., str. 228.)


title: Predmet T-60/17: Presuda Općeg suda od 22. ožujka 2018. – Safe Skies protiv EUIPO-a – Travel Sentry (TSA LOCK) „Žig Europske unije — Postupak za proglašavanje žiga ništavim — Verbalni žig Europske unije TSA LOCK — Apsolutni razlozi za odbijanje — Razlikovni karakter — Nepostojanje opisnog karaktera — Članak 7. stavak 1. točke (b), (c) i (g) Uredbe (EZ) br. 207/2009 (koji je postao članak 7. stavak 1. točke (b), (c) i (g) Uredbe (EU) 2017/1001)”

text:
               7.5.2018

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 161/50

         Presuda Općeg suda od 22. ožujka 2018. – Safe Skies protiv EUIPO-a – Travel Sentry (TSA LOCK)
   (Predmet T-60/17) (1)

   („Žig Europske unije - Postupak za proglašavanje žiga ništavim - Verbalni žig Europske unije TSA LOCK - Apsolutni razlozi za odbijanje - Razlikovni karakter - Nepostojanje opisnog karaktera - Članak 7. stavak 1. točke (b), (c) i (g) Uredbe (EZ) br. 207/2009 (koji je postao članak 7. stavak 1. točke (b), (c) i (g) Uredbe (EU) 2017/1001)”)
   (2018/C 161/55)
   Jezik postupka: engleski

      Stranke

      Tužitelj: Safe Skies LLC (New York, New York, Sjedinjene Američke Države) (zastupnik: V. Schwepler, odvjetnik)

      Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (zastupnik: A. Söder, agent)

      Druga stranka u postupku pred žalbenim vijećem EUIPO-a, intervenijent u postupku pred Općim sudom: Travel Sentry, Inc. (Windermere, Florida, Sjedinjene Američke Države) (zastupnici: J. L. Gracia Albero i V. Torelli, odvjetnici)

      Predmet

   Tužba podnesena protiv odluke četvrtog žalbenog vijeća EUIPO-a od 24. studenoga 2016. (predmet R 233/2016-4) koja se odnosi na postupak za proglašavanje žiga ništavim između društava Safe Skies i Travel Sentry.

      Izreka

               1.

               Tužba se odbija.

               2.

               Društvu Safe Skies LLC nalaže se snošenje troškova.

      (1)  SL C 104, 3. 4. 2017.


title: Predmet C-84/18 P: Žalba koju je 6. veljače 2018. podnijela Sophie Montel protiv presude Općeg suda (šesto vijeće) od 29. studenoga 2017. u predmetu T-634/16, Montel protiv Parlamenta

text:
               7.5.2018

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 161/17

         Žalba koju je 6. veljače 2018. podnijela Sophie Montel protiv presude Općeg suda (šesto vijeće) od 29. studenoga 2017. u predmetu T-634/16, Montel protiv Parlamenta
   (Predmet C-84/18 P)
   (2018/C 161/20)
   Jezik postupka: francuski

      Stranke

      Žaliteljica: Sophie Montel (zastupnik: G. Sauveur, odvjetnik)

      Druge stranke u postupku: Europski parlament, Vijeće Europske unije

      Žalbeni zahtjev

               —

               preinačiti pobijanu presudu; prema tome:

               —

               poništiti odluku glavnog tajnika Europskog parlamenta s datumom od 24. lipnja 2016., dostavljenu 6. srpnja 2016., kojom se navodi da je „iznos od 77 276,42 eura neosnovano isplaćen u korist Sophie Montel” i naložiti nadležnom dužnosniku za ovjeravanje i računovodstvu institucije provedbu povrata toga iznosa

               —

               poništiti u cijelosti obavijest o terećenju br. 2016-897 koju je potpisao isti glavni direktor za financije 4. srpnja 2016.

               —

               temeljem prava odlučiti o iznosu koji će biti dodijeljen žaliteljici na ime naknade neimovinske štete koja proizlazi iz neosnovanih optužbi iznesenih prije zaključenja istrage, štete počinjene njezinu ugledu i značajnih problema u privatnom i političkom životu prouzročenih pobijanom odlukom

               —

               temeljem prava odlučiti o iznosu koji će biti dodijeljen žaliteljici na ime troškova postupka

               —

               naložiti Europskom parlamentu snošenje svih troškova.

      Žalbeni razlozi i glavni argumenti

               1.

               Prvi žalbeni razlog temelji se na nenadležnosti tvorca akta:

                           —

                           financijska pitanja u nadležnosti su Predsjedništva Europskog parlamenta, a ne glavnog tajnika

                           —

                           ne postoji prijenos ovlasti na glavnog tajnika

                           —

                           prigovor nezakonitosti zbog povrede parlamentarne neovisnosti i prava na nepristrano suđenje.

               2.

               Drugi žalbeni razlog temelji se na povredi načela „electa una via”

                           —

                           Predsjednik Parlamenta pokrenuo je postupke pred OLAF-om i francuskim pravosudnim tijelima.

               3.

               Treći žalbeni razlog temelji se na povredi prava obrane

                           —

                           Predsjednik Parlamenta povrijedio je presumpciju nevinosti

                           —

                           Administracija Parlamenta presuđuje i stranka je u postupku

                           —

                           Parlament je tijekom postupka mijenjao prigovore koje je isticao

                           —

                           Glavni je tajnik odbio saslušati žaliteljicu.

               4.

               Četvrti žalbeni razlog temelji se na izokretanju tereta dokazivanja

                           —

                           Parlament je od žaliteljice zahtijevao da dokaže da nije počinila nikakvu povredu, iako nije raspolagao nikakvim dokazom zbog kojeg bi mogao ozbiljno sumnjati da povreda postoji.

               5.

               Peti žalbeni razlog temelji se na nedostatnom obrazloženju

                           —

                           Jedini razlog na koji se poziva je objava organigrama, iako se potonjim ništa ne dokazuje.

               6.

               Šesti žalbeni razlog temelji se na povredi načela pravne sigurnosti i legitimnih očekivanja

                           —

                           Niti jedno pravilo ne utvrđuje popis dokumenata koje je potrebno dostaviti zbog čega žaliteljica ovisi o samovolji Parlamenta.

               7.

               Sedmi žalbeni razlog temelji se na ugrožavanju građanskih prava parlamentarnih asistenata

                           —

                           Parlament zabranjuje asistentima da se bave političkom aktivnošću.

               8.

               Osmi žalbeni razlog temelji se na diskriminatornom postupanju, na „Fumus persecutionis” i na zlouporabi ovlasti

                           —

                           Žaliteljica je pretrpjela ovakvo postupanje zbog političkog neprijateljstva predsjednika Europskog parlamenta.

               9.

               Deveti žalbeni razlog temelji se na povredi neovisnosti zastupnika

                           —

                           Rad parlamentarnih asistenata nije ograničen samo na rad na zakonodavstvu.

               10.

               Deseti žalbeni razlog temelji se na povredi činjenica

                           —

                           Parlament je samo odgovorio da se dokumentima koje je žaliteljica dostavila ništa ne dokazuje iako se tim dokumentima dokazuje rad asistenta

                           —

                           Parlament ne može dokazati svoje tvrdnje.

               11.

               Jedanaesti žalbeni razlog temelji se na povredi načela proporcionalnosti

                           —

                           Organigram (na kojem se temelje postupci koje je pokrenuo predsjednik Parlamenta) je objavljen u veljači 2015., ali se povrat neosnovano isplaćenog iznosa zahtijeva od kolovoza 2014.


title: Predmet C-117/18 P: Žalba koju je 14. veljače 2018. podnio PGNiG Supply & Trading GmbH protiv rješenja Općeg suda (prvo vijeće) od 14. prosinca 2017. u predmetu T-849/16, PGNiG Supply & Trading GmbH protiv Europske komisije

text:
               7.5.2018

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 161/33

         Žalba koju je 14. veljače 2018. podnio PGNiG Supply & Trading GmbH protiv rješenja Općeg suda (prvo vijeće) od 14. prosinca 2017. u predmetu T-849/16, PGNiG Supply & Trading GmbH protiv Europske komisije
   (Predmet C-117/18 P)
   (2018/C 161/37)
   Jezik postupka: poljski

      Stranke

      Žalitelj: PGNiG Supply & Trading GmbH (zastupnik: M. Jeżewski, odvjetnik)

      Druga stranka u postupku: Europska komisija

      Žalbeni zahtjev

   Žalitelj od Suda zahtijeva da:

               —

               ukine pobijano rješenje Općeg suda od 14. prosinca 2017. kojim se tužba društva PGNiG Supply & Trading GmbH u postupku T-849/16 proglašava nedopuštenom;

               —

               odluči o dopuštenosti i proglasi dopuštenom tužbu za poništenje društva PGNiG Supply & Trading u postupku T-849/16, na temelju članka 263., UFEU-a, u vezi s Odlukom Komisije C(2016)6950 final od 28. listopada 2016. o izmjeni uvjeta za izuzeće plinovoda OPAL, odobrenih na temelju Direktive 2003/55/EZ, od pravila koja se odnose na pristup treće strane i regulaciju tarifa.

      Žalbeni razlozi i glavni argumenti

   Opći sud povrijedio je članak 263. četvrti stavak UFEU-a jer je pogrešno utvrdio da se Odluka Europske komisije iz 2016. ne odnosi na žalitelja ni izravno ni pojedinačno i ne predstavlja regulatorni akt, a ta je pogreška proizašla iz pogrešnog tumačenja karaktera i učinaka novog regulatornog izuzeća iz 2016., pri čemu je povrijedio i članak 36. stavak 1. točke (a) do (e) Direktive o prirodnom plinu jer nije primijenio uvjete za izuzeće za „novu plinsku infrastrukturu” i njihovo ispunjenje nije ocijenio tako da bi se u dovoljnom stupnju omogućilo donošenje odluke o karakteru i statusu izuzeća uvedenog na temelju Odluke Komisije iz 2016. i novog regulatornog izuzeća iz 2016., jer na Odluku Komisije iz 2016., kojom je izmijenjen opseg regulatornog izuzeća iz 2009., nije primijenio članak 36. stavak 1. navedene direktive. Tim žalbenim razlogom žalitelj tvrdi da Opći sud nije ocijenio karakter novog regulatornog izuzeća, što ga je navelo na pogrešnu ocjenu učinaka odluke Komisije na žalitelja.
   Opći je sud pogrešno protumačio članak 263. UFEU-a, smatrajući da se Odluka Europske komisije na žalitelja ne odnosi izravno. U okviru tog žalbenog razloga, žalitelj tvrdi da je Opći sud počinio pogrešku u ocjeni utvrdivši da se Odluka Komisije ne odnosi izravno na žalitelja. Pristup Općeg suda nije u skladu s postojećom sudskom praksom da se odluke Europske komisije odnose izravno na osobe koje nisu nacionalna regulatorna tijela, odnosno tijela koja nisu adresati tih odluka.
   Opći je sud pogrešno protumačio članak 263. UFEU-a, smatrajući da se Odluka Europske komisije na žalitelja ne odnosi pojedinačno. U okviru tog žalbenog razloga, žalitelj tvrdi da mu njegov položaj na tržištu u ovom slučaju omogućava individualizaciju u smislu sudske prakse o dopuštenosti tužbi.
   Opći je sud pogrešno protumačio članak 263. četvrti stavak in fine UFEU-a, smatrajući da pobijana odluka nije regulatorni akt. U okviru tog žalbenog razloga, žalitelj tvrdi da ta odluka ima karakter regulatornog akta.


title: Predmet C-86/18: Tužba podnesena 7. veljače 2018. – Europska komisija protiv Velikog Vojvodstva Luksemburg

text:
               7.5.2018

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 161/19

         Tužba podnesena 7. veljače 2018. – Europska komisija protiv Velikog Vojvodstva Luksemburg
   (Predmet C-86/18)
   (2018/C 161/21)
   Jezik postupka: francuski

      Stranke

      Tužitelj: Europska komisija (zastupnici: P. Ondrůšek, F. Thiran, G. von Rintelen, agenti)

      Tuženik: Veliko Vojvodstvo Luksemburg

      Tužbeni zahtjev

               —

               Utvrditi da je time što nije najkasnije do 18. travnja 2016. donijelo zakonske i druge mjere koji su potrebni za usklađivanje s Direktivom 2014/23/EU Europskog parlamenta i Vijeća od 26. veljače 2014. o dodjeli ugovorâ o koncesiji (SL L 94, str. 1.), ili, u svakom slučaju, time što nije dostavilo tekst tih mjera Komisiji, Veliko Vojvodstvo Luksemburg povrijedilo obveze koje ima na temelju članka 51. navedene direktive;

               —

               Velikom Vojvodstvu Luksemburga izreći, u skladu s odredbama članka 260. stavka 3. UFEU-a plaćanje novčane kazne u visini od 12 920 eura po danu računajući od dana objave presude u ovom predmetu zbog povrede obveze dostave teksta mjera o prenošenju Direktive 2014/23/EU;

               —

               Velikom Vojvodstvu Luksemburga naložiti snošenje troškova.

      Tužbeni razlozi i glavni argumenti

               1.

               Države članice su na temelju članka 51. stavka 1. Direktive 2014/23/EU morale donijeti zakone, propise i upravne odredbe potrebne za usklađivanje s tom direktivom najkasnije do 18. travnja 2016. Budući da Luksemburg nije dostavio mjere prenošenja te direktive, Komisija je odlučila pokrenuti postupak pred Sudom Europske unije.

               2.

               U svojoj tužbi, Komisija predlaže izricanje Luksemburgu dnevne novčane kazne u iznosu od 12 920 eura. Iznos novčane kazne izračunat je vodeći računa o težini i trajanju povrede, kao i odvraćajućem učinku s obzirom na sposobnost plaćanja te države članice.


title: Predmet T-272/17: Presuda Općeg suda od 20. ožujka 2018. – Webgarden protiv EUIPO-a (Dating Bracelet) („Žig Europske unije — Prijava figurativnog žiga Europske unije Dating Bracelet — Apsolutni razlog za odbijanje — Opisni karakter — Članak 7. stavak 1. točke (b) i (c) Uredbe (EZ) br. 207/2009 (koji je postao članak 7. stavak 1. točke (b) i (c) Uredbe (EU) 2017/1001) — Ranija praksa EUIPO-a — Jednako postupanje — Pravna sigurnost”)

text:
               7.5.2018

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 161/50

         Presuda Općeg suda od 20. ožujka 2018. – Webgarden protiv EUIPO-a (Dating Bracelet)
   (Predmet T-272/17) (1)

   ((„Žig Europske unije - Prijava figurativnog žiga Europske unije Dating Bracelet - Apsolutni razlog za odbijanje - Opisni karakter - Članak 7. stavak 1. točke (b) i (c) Uredbe (EZ) br. 207/2009 (koji je postao članak 7. stavak 1. točke (b) i (c) Uredbe (EU) 2017/1001) - Ranija praksa EUIPO-a - Jednako postupanje - Pravna sigurnost”))
   (2018/C 161/56)
   Jezik postupka: mađarski

      Stranke

      Tužitelj: Webgarden Szolgáltató és Kereskedelmi Kft. (Budimpešta, Mađarska) (zastupnik: G. Jambrik, odvjetnik)

      Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (zastupnik: P. Sipos, agent)

      Predmet

   Tužba podnesena protiv odluke petog žalbenog vijeća EUIPO-a od 1. ožujka 2017. (predmet R 658/2016-5) koja se odnosi na prijavu za registraciju figurativnog znaka Dating Bracelet kao žiga Europske unije.

      Izreka

               1.

               Tužba se odbija.

               2.

               Društvu Webgarden Szolgáltató és Kereskedelmi Kft. nalaže se snošenje troškova.

      (1)  SL C 231, 17. 7. 2017.


title: Predmet T-165/18: Tužba podnesena 8. ožujka 2018. – Kahimbi Kasagwe protiv Vijeća

text:
               7.5.2018

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 161/61

         Tužba podnesena 8. ožujka 2018. – Kahimbi Kasagwe protiv Vijeća
   (Predmet T-165/18)
   (2018/C 161/73)
   Jezik postupka: francuski

      Stranke

      Tužitelj: Delphin Kahimbi Kasagwe (Kinshasa, Demokratska Republika Kongo) (zastupnici: T. Bontinck, P. De Wolf, M. Forgeois i A. Guillerme, odvjetnici)

      Tuženik: Vijeće Europske unije

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

               —

               poništi Provedbenu odluku Vijeća (ZVSP) 2017/2282 od 11. prosinca 2017. o izmjeni Odluke 2010/788/ZVSP o mjerama ograničavanja protiv Demokratske Republike Konga u dijelu u kojem se njome zadržava tužitelja na broju 7. Priloga II. Odluci 2010/788/ZVSP i na broju 7. Priloga I.a Uredbi (EZ) br. 1183/2005;

               —

               utvrdi nezakonitost odredbi članka 3. stavka 2. točke (a) Odluke 2010/788/ZVSP, kako je izmijenjena Odlukom 2016/2231/ZVSP i članka 2.b stavka 1. točke (a) Uredbe 1183/2005/EZ;

               —

               naloži Vijeću snošenje troškova.

      Tužbeni razlozi i glavni argumenti

   U prilog osnovanosti tužbe tužitelj ističe četiri tužbena razloga, koja su u biti istovjetna ili slična onima navedenima u okviru predmeta T-163/18, Amisi Kumba/Vijeće.