title: Predmet T-480/13: Tužba podnesena 30. kolovoza 2013. — You-View.tv protiv OHIM-a — YouView TV (YouView+)

text:
               23.11.2013

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 344/58

         Tužba podnesena 30. kolovoza 2013. — You-View.tv protiv OHIM-a — YouView TV (YouView+)
   (Predmet T-480/13)
   2013/C 344/107
   Jezik na kojem je tužba podnesena: engleski

      Stranke

      Tužitelj: You-View.tv (Antwerpen, Belgija) (zastupnik: S. Criel, odvjetnik)

      Tuženik: Ured za usklađivanje na unutarnjem tržištu (žigovi i dizajni)

      Druga stranka u postupku pred žalbenim vijećem: YouView TV Ltd (London, Ujedinjena Kraljevina)

      Tužbeni zahtjevi

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

               —

               poništi odluku četvrtog žalbenog vijeća Ureda za usklađivanje na unutarnjem tržištu (žigovi i dizajni) od 18. lipnja 2013. donesenu u predmetu R 2112/2012-4;

               —

               naloži tuženiku snošenje troškova ovog postupka.

      Tužbeni razlozi i glavni argumenti

      Podnositelj prijave žiga Zajednice: druga stranka u postupku pred žalbenim vijećem

      Predmetni žig Zajednice: verbalni žig „YouView+” za proizvode i usluge iz razreda 9, 16, 38, 41 i 42 — prijava žiga Zajednice br. 10 286 061

      Nositelj žiga ili znaka navedenog u postupku povodom prigovora: tužitelj

      Žig ili znak naveden u postupku povodom prigovora: figurativni žig u crvenoj i bijeloj boji koji sadrži verbalne elemente „You View You-View.tv” za usluge iz razreda 35, 38 i 41 — žig br. 838 408 registriran pri Uredu za intelektualno vlasništvo Beneluksa

      Odluka odjela za prigovore: prigovor odbačen u cijelosti

      Odluka žalbenog vijeća: žalba odbijena

      Tužbeni zahtjevi: povreda članka 8. stavka 1. točke (b) i članka 8. stavka 5. Uredbe o žigu Zajednice.


title: Predmet T-309/13: Presuda Općeg suda od 22. listopada 2015. – Enosi Mastichoparagogon protiv OHIM-a – Gaba International (ELMA) („Žig Zajednice — Postupak povodom prigovora — Međunarodna registracija u kojoj je naznačena Europska zajednica — Verbalni žig ELMA — Raniji verbalni žig Zajednice ELMEX — Odbijanje registracije — Vjerojatnost dovođenja u zabludu — Članak 8. stavak 1. točka (b) Uredbe (EZ) br. 207/2009”)

text:
               7.12.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 406/29

         Presuda Općeg suda od 22. listopada 2015. – Enosi Mastichoparagogon protiv OHIM-a – Gaba International (ELMA)
   (Predmet T-309/13) (1)

   ((„Žig Zajednice - Postupak povodom prigovora - Međunarodna registracija u kojoj je naznačena Europska zajednica - Verbalni žig ELMA - Raniji verbalni žig Zajednice ELMEX - Odbijanje registracije - Vjerojatnost dovođenja u zabludu - Članak 8. stavak 1. točka (b) Uredbe (EZ) br. 207/2009”))
   (2015/C 406/28)
   Jezik postupka: engleski

      Stranke

      Tužitelj: Enosi Mastichoparagogon Chiou (Chios, Grčka) (zastupnik: A.-E. Malami, odvjetnik)

      Tuženik: Ured za usklađivanje na unutarnjem tržištu (žigovi i dizajni) (zastupnici: P. Geroulakos i J. Crespo Carrillo, agenti)

      Druga stranka u postupku pred žalbenim vijećem OHIM-a, intervenijent u postupku pred Općim sudom: Gaba International Holding GmbH (Therwil, Švicarska) (zastupnici: G. Schindler, M. Zintler i P. Nagel, odvjetnici)

      Predmet

   Tužba protiv odluke četvrtog žalbenog vijeća OHIM-a od 26. ožujka 2013. (predmet R 1539/2012-4), koja se odnosi na postupak povodom prigovora između Gaba International Holding GmbH i Enosi Mastichoparagogon Chiou.

      Izreka

               1.

               Tužba se odbija.

               2.

               Nalaže se Enosi Mastichoparagogon Chiou snošenje troškova.

      (1)  SL C 2263, 3. 8. 2013.


title: Predmet T-325/16: Tužba podnesena 24. lipnja 2016. – České dráhy protiv Komisije

text:
               29.8.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 314/26

         Tužba podnesena 24. lipnja 2016. – České dráhy protiv Komisije
   (Predmet T-325/16)
   (2016/C 314/36)
   Jezik postupka: češki

      Stranke

      Tužitelj: České dráhy, a.s. (Prag, Češka Republika) (zastupnici: K. Muzikář i J. Kindl, lawyers)

      Tuženik: Europska komisija

      Tužbeni zahtjev

               —

               poništenje Odluke Europske komisije C(2016) 2417 final od 18. travnja 2016. (predmet AT.40156 — Falcon);

               —

               nalaganje Komisiji da u potpunosti snosi troškove društva České dráhy.

      Tužbeni razlozi i glavni argumenti

   U prilog osnovanosti tužbe tužitelj ističe šest tužbenih razloga.

               1.

               Prvi tužbeni razlog, koji se temelji na tome da su pobijana odluka o istrazi sudjelovanja u ponašanju protivnom tržišnom natjecanju, odnosno sama istraga proizvoljno i neproporcionalno uplitanje u tužiteljevu privatnu sferu

                           —

                           Pobijana je odluka donesena suprotno načelu proporcionalnosti jer se ključne informacije moglo pronaći u spisu postupka koji se vodio pred nacionalnim tijelom za zaštitu tržišnog natjecanja, i jer se također u istom predmetu vode i dva privatnopravna postupka. Cilj pobijane odluke se također mogao ostvariti na manje invazivan način kojim bi se ograničio opseg kršenja tužiteljevih temeljnih prava.

               2.

               Drugi tužbeni razlog, koji se temelji na tome da pobijana odluka ne udovoljava uvjetima utvrđenima zastandard obrazloženja i definiciju predmeta i svrhe istrage

                           —

                           U pobijanoj odluci Komisija je nedopušteno široko definirala predmet i svrhu istrage. Također je nedovoljno obrazložila pobijanu odluku. U obrazloženju pobijane odluke, Komisija nije posebno opisala činjenice i pretpostavke koje namjerava potvrditi istragom. Također nije iznijela indicije u potporu svojim sumnjama. Definicije predmeta i svrhe istrage u pobijanoj odluci i njenom obrazloženju nisu omogućile tužitelju da dovoljno precizno odredi svoje odgovarajuće obveze. Pobijana odluka prema tome utječe na tužiteljeva prava obrane.

               3.

               Treći tužbeni razlog, koji se temelji na tome da ne postoji nikakav dokaz, pa ni indicija, koji bi davali povod sumnji u tužiteljevo ponašanje suprotno tržišnom natjecanju i koje bi opravdalo donošenje pobijane odluke i provođenje istrage, a dokazi prikupljeni u postupku pred nacionalnim tijelom u biti takvu sumnju čak i isključuju.

               4.

               Četvrti tužbeni razlog, koji se temelji na tome da Komisija nije imala ovlasti za donošenje pobijane odluke odnosno provođenje istrage jer navodno ponašanje suprotno tržišnom natjecanju ni u kojem slučaju ne može utjecati na trgovinu među državama članicama i tužitelj u ovom slučaju ne može imati vladajući položaj na unutarnjem tržištu ili njegovom znatnom dijelu.

               5.

               Peti tužbeni razlog, koji se temelji na tome da je donošenje pobijane odluke i provođenje istrage četiri godine nakon pokretanja postupka pred nacionalnim tijelom za zaštitu tržišnog natjecanja protivno načelu pravne sigurnosti i načelu zaštite legitimnih očekivanja.

               6.

               Šesti tužbeni razlog, koji se temelji na tome da se pobijanom odlukom i s tim povezanim Komisijinim postupkom utječe na tužiteljeva prava zajamčena člankom 7. Povelje (ili člankom 8. EKLJP-a) i člankom 48. Povelje (ili člankom 6. EKLJP-a).


title: Predmet T-289/17: Tužba podnesena 15. svibnja 2017. – Keolis CIF i dr. protiv Komisije

text:
               24.7.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 239/50

         Tužba podnesena 15. svibnja 2017. – Keolis CIF i dr. protiv Komisije
   (Predmet T-289/17)
   (2017/C 239/63)
   Jezik postupka: francuski

      Stranke

      Tužitelji: Keolis CIF (Le Mesnil-Amelot, Francuska), Keolis Val d’Oise (Bernes-sur-Oise, Francuska), Keolis Seine Sénart (Draveil, Francuska), Keolis Seine Val de Marne (Athis-Mons, Francuska), Keolis Seine Esonne (Ormoy, Francuska), Keolis Vélizy (Versailles, Francuska), Keolis Yvelines (Versailles) i Keolis Versailles (Versailles) (zastupnici: D. Epaud i R. Sermier, odvjetnici)

      Tuženik: Europska komisija

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelji od Općeg suda zahtijevaju da:

               —

               ponajprije, djelomično poništi Odluku Europske komisije od 2. veljače 2017. o programima potpora SA.26763 2014/C (ex 2012/NN) koje je Francuska provela u korist poduzetnika koji se bave autobusnim prijevozom u regiji Île-de-France, u dijelu u kojem se u njezinu članku 1. navodi da je program potpora „nezakonito” proveden, iako se radilo o postojećem programu potpora;

               —

               podredno, proglasi djelomično poništenje Odluke Europske komisije od 2. veljače 2017. o programima potpora SA.26763 2014/C (ex 2012/NN) koje je Francuska provela u korist autobusnih prijevoznih poduzeća u regiji Île-de-France, u dijelu u kojem se u članku 1., navodi da je program potpora nezakonito proveden u razdoblju prije 25. studenoga 1998.;

               —

               naloži Europskoj komisiji snošenje svih troškova.

      Tužbeni razlozi i glavni argumenti

   U prilog osnovanosti tužbe tužitelji ističu dva tužbena razloga.

               1.

               Prvi tužbeni razlog, koji je istaknut kao glavni, temelji se na činjenici da se program regionalnih potpora o kojem je riječ nije provodio nezakonito, s obzirom na to da nije bio podvrgnut obvezi podnošenja prethodne obavijesti. Program regionalnih potpora je, naime, program postojećih potpora u smislu članka 108. stavka 1. UFEU-a i odredbi članka 1. točke (b) te poglavlja VI. Uredbe Vijeća (EU) 2015/1589 od 13. srpnja 2015. o utvrđivanju detaljnih pravila primjene članka 108. Ugovora o funkcioniranju Europske unije (SL 2015., L 248, str. 9.,u daljnjem tekstu: Uredba br. 2015/1589). Prema pravilima koja se primjenjuju na postojeće programe potpora, njihova primjena nije nezakonita, s obzirom na to da Komisija može, po potrebi, samo propisati odgovarajuće mjere kojima će se oni u budućnosti izmijeniti ili ukinuti.

               2.

               Drugi tužbeni razlog, koji je istaknut podredno, temelji se na činjenici da, čak i da predmetni program potpora nije program postojećih potpora, Komisija nije mogla svoje ispitivanje protegnuti na razdoblje koje je prelazilo rok od 10 godina prije 25. studenoga 2008., datuma kad je Komisija dostavila informaciju francuskim vlastima. Naime, članak 17. Uredbe br. 2015/1589 određuje da do prekida desetogodišnjega zastarnog roka dolazi samo mjerom koju poduzme Komisija ili određena država članica koja djeluje na Komisijin zahtjev. Tužitelji stoga smatraju da je Komisija svoje ispitivanje mogla provesti samo do 25. studenoga 1998.


title: Predmet T-500/12: Presuda Općeg suda od 5. veljače 2015. – Ryanair protiv Komisije ( „Državna potpora — Irski porez na putnike u zračnom prometu — Snižena tarifa za odredišta koja se nalaze najviše 300 km od zračne luke Dublin — Odluka o proglašenju potpore nespojivom s unutarnjim tržištem i nalaganje njezina povrata — Prednost — Selektivni karakter — Identifikacija korisnika potpore — Članak 14. Uredbe (EZ) br. 659/1999 — Obveza obrazlaganja” )

text:
               23.3.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 96/13

         Presuda Općeg suda od 5. veljače 2015. – Ryanair protiv Komisije
   (Predmet T-500/12) (1)

   ((„Državna potpora - Irski porez na putnike u zračnom prometu - Snižena tarifa za odredišta koja se nalaze najviše 300 km od zračne luke Dublin - Odluka o proglašenju potpore nespojivom s unutarnjim tržištem i nalaganje njezina povrata - Prednost - Selektivni karakter - Identifikacija korisnika potpore - Članak 14. Uredbe (EZ) br. 659/1999 - Obveza obrazlaganja”))
   (2015/C 096/16)
   Jezik postupka: engleski

      Stranke

      Tužitelj: Ryanair Ltd (Dublin, Irska) (zastupnici: B. Kennelly, barrister, E. Vahida i I.-G. Metaxas-Maragkidis, odvjetnici)

      Tuženik: Europska komisija (zastupnici: L. Flynn, D. Grespan i T. Maxian Rusche, agenti)

      Intervenijent u potporu tužitelju: Aer Lingus Ltd (Dublin, Irska) (zastupnici: K. Bacon, D. Scannell, D. Bailey, barristers, i A. Burnside, solicitor)

      Intervenijent u potporu tuženiku: Irska (zastupnici: E. Creedon, A. Joyce i J. Quaney, agenti, uz asistenciju E. Regana, SC, i B. Dohertyja, barrister)

      Predmet

   Zahtjev za poništenje Odluke Komisije 2013/199/EU od 25 srpnja 2012. o državnoj potpori SA.29064 (11/C, ex 11/NN) – Različite porezne tarife koje Irska primjenjuje na zračni prijevoz (SL 2013, L 119, str. 30.).

      Izreka

               1.

               Poništava se članak 4. Odluke Komisije 2013/199/EU od 25. srpnja 2012. o državnoj potpori SA.29064 (11/C, ex 11/NN) – Različite porezne tarife koje Irska primjenjuje na zračni prijevoz, u dijelu u kojem se njime nalaže povrat potpore od korisnika u iznosu određenom u visini od osam eura po putniku u uvodnoj izjavi 70. navedene odluke.

               2.

               U preostalom dijelu tužba se odbija.

               3.

               Nalaže se Europskoj komisiji snošenje, osim vlastitih, i polovice troškova Ryanair Ltd.

               4.

               Ryanair će snositi polovicu vlastitih troškova.

               5.

               Aer Lingus Ltd i Irska snosit će vlastite troškove.

      (1)  SL C 26, 26.1.2013.


title: Predmet C-477/16: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 2. rujna 2016. uputio Rechtbank Amsterdam (Nizozemska) – Openbaar Ministerie protiv Ruslanasa Kovalkovasa

text:
               17.10.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 383/8

         Zahtjev za prethodnu odluku koji je 2. rujna 2016. uputio Rechtbank Amsterdam (Nizozemska) – Openbaar Ministerie protiv Ruslanasa Kovalkovasa
   (Predmet C-477/16)
   (2016/C 383/11)
   Jezik postupka: nizozemski

      Sud koji je uputio zahtjev

   Rechtbank Amsterdam

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelj: Openbaar Ministerie

      Tuženik: Ruslanas Kovalkovas

      Prethodna pitanja

               1.

               Jesu li izrazi „pravosudno tijelo” u smislu članka 6. stavka 1. Okvirne odluke 2002/584/PUP (1) i „sudska odluka” u smislu članka 1. stavka 1. Okvirne odluke 2002/584/PUP autonomni pojmovi prava Unije?

               2.

               U slučaju pozitivnog odgovora na prvo pitanje: na temelju kojih se kriterija može utvrditi je li tijelo države članice koje je izdalo nalog takvo „pravosudno tijelo” i je li europski uhidbeni nalog koji je ono izdalo posljedično takva „sudska odluka”?

               3.

               U slučaju pozitivnog odgovora na prvo pitanje: je li ministarstvo pravosuđa Republike Litve obuhvaćeno pojmom „pravosudno tijelo” u smislu članka 6. stavka 1. Okvirne odluke 2002/584/PUP i je li europski uhidbeni nalog koji je ono izdalo posljedično „sudska odluka” u smislu članka 1. stavka 1. Okvirne odluke 2002/584/PUP?

               4.

               U slučaju negativnog odgovora na prvo pitanje: je li određivanje nacionalnog tijela poput ministarstva pravosuđa Republike Litve, kao pravosudnog tijela koje izdaje nalog, u skladu s pravom Unije?

      (1)  Okvirna odluka Vijeća 2002/584/PUP od 13. lipnja 2002. o Europskom uhidbenom nalogu i postupcima predaje između država članica (SL 2002., L 190, str. 1) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 19., svezak 3., str. 83.)


title: Predmet T-158/11: Rješenje Općeg suda od 10. ožujka 2014. – Magnesitas de Rubián i dr. protiv Parlamenta i Vijeća ( „Okoliš  — Integrirano sprečavanje i kontrola onečišćenja  — Pojedinačna odluka iz članka 13. stavka 7. Direktive 2010/75/EU  — Zahtjev za obustavu postupka  — Odbacivanje  — Povlačenje tužbe  — Brisanje” )

text:
               5.5.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 135/35

         Rješenje Općeg suda od 10. ožujka 2014. – Magnesitas de Rubián i dr. protiv Parlamenta i Vijeća
   (Predmet T-158/11) (1)

   ((„Okoliš - Integrirano sprečavanje i kontrola onečišćenja - Pojedinačna odluka iz članka 13. stavka 7. Direktive 2010/75/EU - Zahtjev za obustavu postupka - Odbacivanje - Povlačenje tužbe - Brisanje”))
   2014/C 135/44
   Jezik postupka: španjolski

      Stranke

      Tužitelji: Magnesitas de Rubián, SA (Incio, Španjolska); Magnesitas Navarras, SA (Zubiri, Španjolska); i Ellinikoi Lefkolithoi Anonymos Metalleftiki, Viomichaniki, Naftiliaki kai Emporiki Etaireia (Atena, Grčka) (zastupnici: H. Brokelmann i P. Martínez-Lage Sobredo, odvjetnici)

      Tuženici: Europski parlament (zastupnici: M. Gómez-Leal, I. Anagnostopoulou i L. Visaggio, a zatim M. Gómez-Leal i M. Visaggio, agenti); i Vijeće Europske unije (zastupnici: F. Florindo Gijón i K. Michoel, agenti)

      Intervenijent koji podupire tuženike: Europska komisija (zastupnici: A. Alcover San Pedro i L. Banciella Rodríguez-Miñón, a zatim S. Petrova i E. Sanfrutos Cano, agenti)

      Predmet

   Zahtjev za poništenje pojedinačne odluke iz članka 13. stavka 7. Direktive 2010/75/EU Europskog parlamenta i Vijeća od 24. studenoga 2010. o industrijskim emisijama (integrirano sprečavanje i kontrola onečišćenja) (SL L 334, str. 17.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 15., svezak 15., str. 159.) u mjeri u kojoj stvara obvezu za države članice da poštuju zaključke o najboljim raspoloživim tehnikama, sadržanim u stavku 3.5 referentnog dokumenta o najboljim raspoloživim tehnikama u industriji cementa, vapna i magnezija (SL 2010., C 166, str. 5.), u vezi s dozvolama izdanim od strane tijela nadležnih za postrojenja za proizvodnju magnezija koja podliježu dozvoli na temelju navedene direktive.

      Izreka

               1.

               Odbacuje se zahtjev za obustavu postupka.

               2.

               Predmet T-158/11 se briše iz upisnika Općeg suda.

               3.

               Magnesitas de Rubián, SA, Magnesitas Navarras, SA i Ellinikoi Lefkolithoi Anonymos Metalleftiki, Viomichaniki, Naftiliaki kai Emporiki Etaireia se nalaže snošenje vlastitih troškova te troškova Europskog parlamenta i Vijeća Europske unije.

               4.

               Europskoj komisiji se nalaže snošenje vlastitih troškova.

      (1)  SL C 139, 7.5.2011.


title: Predmet T-86/16: Tužba podnesena 23. veljače 2016. – Codorníu protiv EUIPO-a – Bodegas Altun (ANA DE ALTUN)

text:
               18.4.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 136/40

         Tužba podnesena 23. veljače 2016. – Codorníu protiv EUIPO-a – Bodegas Altun (ANA DE ALTUN)
   (Predmet T-86/16)
   (2016/C 136/55)
   Jezik na kojem je tužba podnesena: španjolski

      Stranke

      Tužitelj: Codorníu SA (Esplugues de Llobregat, Španjolska) (zastupnici: M. Ceballos Rodríguez i J. Güell Serra, odvjetnici)

      Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO)

      Druga stranka u postupku pred žalbenim vijećem: Bodegas Altun, SL (Baños de Ebro, Španjolska)

      Podaci o postupku pred EUIPO-om

      Podnositelj prijave spornog žiga: druga stranka u postupku pred žalbenim vijećem

      Predmetni sporni žig: figurativni žig Europske unije s verbalnim elementima „ANA DE ALTUN” – prijava za registraciju br. 11 860 913

      Postupak pred EUIPO-om: postupak povodom prigovora

      Pobijana odluka: odluka drugog žalbenog vijeća EUIPO-a od 9. prosinca 2015. u predmetu R 199/2015-2

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

               —

               poništi pobijanu odluku;

               —

               naloži snošenje troškova EUIPO-u i intervenijentu, ako se on uključi u postupak.

      Tužbeni razlozi

               —

               povreda članka 8. stavka 1. točke (b), članka 8. stavka 5., te članaka 75. i 76. Uredbe br. 207/2009


title: Predmet T-911/16: Tužba podnesena 23. prosinca 2016. – Wedl & Hofmann protiv EUIPO-a – Hesse (TESTA ROSSA)

text:
               20.2.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 53/44

         Tužba podnesena 23. prosinca 2016. – Wedl & Hofmann protiv EUIPO-a – Hesse (TESTA ROSSA)
   (Predmet T-911/16)
   (2017/C 053/54)
   Jezik na kojem je tužba podnesena: njemački

      Stranke

      Tužitelj: Wedl & Hofmann GmbH (Mils/Hall in Tirol, Austrija) (zastupnik: T. Raubal, odvjetnik)

      Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO)

      Druga stranka pred žalbenim vijećem: Kurt Hesse (Nürnberg, Njemačka)

      Podaci o postupku pred EUIPO-om

      Nositelj spornog žiga: tužitelj

      Predmetni sporni žig: figurativni žig Zajednice s verbalnim elementom „TESTA ROSSA” – žig Europske unije br. 7 070 519

      Postupak pred EUIPO-om: postupak povodom opoziva

      Pobijana odluka: odluka prvog žalbenog vijeća EUIPO-a od 5. listopada 2016. u predmetu R 68/2016-1

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

               —

               poništi odnosno izmijeni pobijanu odluku u dijelu u kojem se odbija tužiteljeva žalba i proglašava da se tužiteljev žig opoziva u odnosu na razrede 7, 11, 20, dijelove razreda 21 i 25, 28, dijelove razreda 30, na razred 34 i 38 i u dijelu u kojem se potvrđuje odluka odjela za poništaje od 17. studenoga 2015. u tom pogledu (s druge strane, tužitelj ne pobija dio pobijane odluke kojim se prihvaća njegova žalba);

               —

               naloži EUIPO-u snošenje troškova.

      Tužbeni razlozi

               —

               povreda članka 51. stavka 1. Uredbe br. 207/2009;

               —

               povreda članka 15. stavka 1. točke (a) Uredbe br. 207/2009;

               —

               povreda pravila 40. stavka 5. Uredbe br. 2868/95 u vezi s njezinim pravilom 22. stavcima 3. i 4.


title: Predmet C-36/15 P: Žalba koju je 28. siječnja 2015. podnio Ured za usklađivanje na unutarnjem tržištu (žigovi i dizajni) protiv presude Općeg suda (treće vijeće) od 25. studenoga 2014. u predmetu T-556/12, Ured za usklađivanje na unutarnjem tržištu (Žigovi i dizajni) protiv Royalton Overseas Ltd

text:
               21.9.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 311/14

         Žalba koju je 28. siječnja 2015. podnio Ured za usklađivanje na unutarnjem tržištu (žigovi i dizajni) protiv presude Općeg suda (treće vijeće) od 25. studenoga 2014. u predmetu T-556/12, Ured za usklađivanje na unutarnjem tržištu (Žigovi i dizajni) protiv Royalton Overseas Ltd
   (Predmet C-36/15 P)
   (2015/C 311/18)
   Jezik postupka: engleski

      Stranke

      Žalitelj: Ured za usklađivanje na unutarnjem tržištu (žigovi i dizajni) (zastupnik: A. Folliard-Monguiral, agent)

      Druge stranke u postupku: Royalton Overseas Ltd, S.C. Romarose Invest Srl
   Predmet je brisan iz upisnika Suda rješenjem Suda od 29. travnja 2015.


title: Predmet C-409/15 P: Žalba koju je 24. srpnja 2015. podnio ABZ Aardbeien Uit Zaad Holding BV, Agriom BV, Agrisemen BV, Anthura BV, Barenbrug Holding BV, De Bolster BV, Evanthia BV, Gebr. Vletter & Den Haan VOF, Hilverda Kooij BV, Holland-Select BV, Könst Breeding BV, Koninklijke Van Zanten BV, Kweek- en Researchbedrijf Agirco BV, Kwekerij de Wester-Bouwing BV, Limgroup BV, Ontwikkelingsmaatschappij Het Idee BVprotiv rješenja Općeg suda (peto vijeće) od 18. svibnja 2015. u predmetu T-560/14, ABZ Aardbeien Uit Zaad Holding BV i drugi protiv Europskog parlamenta, Vijeća Europske unije

text:
               5.10.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 328/7

         Žalba koju je 24. srpnja 2015. podnio ABZ Aardbeien Uit Zaad Holding BV, Agriom BV, Agrisemen BV, Anthura BV, Barenbrug Holding BV, De Bolster BV, Evanthia BV, Gebr. Vletter & Den Haan VOF, Hilverda Kooij BV, Holland-Select BV, Könst Breeding BV, Koninklijke Van Zanten BV, Kweek- en Researchbedrijf Agirco BV, Kwekerij de Wester-Bouwing BV, Limgroup BV, Ontwikkelingsmaatschappij Het Idee BVprotiv rješenja Općeg suda (peto vijeće) od 18. svibnja 2015. u predmetu T-560/14, ABZ Aardbeien Uit Zaad Holding BV i drugi protiv Europskog parlamenta, Vijeća Europske unije
   (Predmet C-409/15 P)
   (2015/C 328/06)
   Jezik postupka: engleski

      Stranke

      Žalitelji: ABZ Aardbeien Uit Zaad Holding BV, Agriom BV, Agrisemen BV, Anthura BV, Barenbrug Holding BV, De Bolster BV, Evanthia BV, Gebr. Vletter & Den Haan VOF, Hilverda Kooij BV, Holland-Select BV, Könst Breeding BV, Koninklijke Van Zanten BV, Kweek- en Researchbedrijf Agirco BV, Kwekerij de Wester-Bouwing BV, Limgroup BV, Ontwikkelingsmaatschappij Het Idee BV (zastupnici: P. de Jong, odvjetnik, P. Vlaemminck, B. Van Vooren, odvjetnici)

      Druge stranke u postupku: Europski parlament, Vijeće Europske unije

      Žalbeni zahtjev

   Žalitelji zahtijevaju da Sud:

               —

               utvrdi da je Opći sud u svojem rješenju u predmetu T-560/14 počinio pogrešku koja se tiče prava kad je utvrdio da se na žalitelje osobno ne odnosi Uredba (EU) br. 511/2014 (1) Europskog parlamenta i Vijeća od 16. travnja 2014. o mjerama usklađivanja za korisnike Protokola iz Nagoye o pristupu genetskim resursima te poštenoj i pravičnoj podjeli dobiti koja proizlazi iz njihova korištenja u Uniji,

               —

               ukine rješenje Općeg suda u predmetu T-560/14 u cijelosti i utvrdi da se pobijana uredba na žalitelje izravno i osobno odnosi te, prema tome, proglasi tužbu za poništenje dopuštenom,

               —

               uputi predmet Općem sudu kako bi odlučio u meritumu.

      Žalbeni razlozi i glavni argumenti

      Prvi žalbeni razlog – Žalitelji tvrde da je Opći sud počinio pogrešku koja se tiče prava kad je utvrdio da se pobijana uredba na njih osobno ne odnosi. Oni tvrde da se na njih osobno odnosi uredba u smislu članka 263. stavka 4. UFEU-a jer postoji pravni sukob između dva međunarodna ugovora čija je stranka Europska unija (Međunarodna konvencije za zaštitu novih biljnih sorti i Protokol iz Nagoye uz Konvenciju o biološkoj raznolikosti), od kojih prvi provodi članak 13. Povelje EU-a o slobodi znanstvenog istraživanja. Oba međunarodna ugovora kasnije su prenesena u pravni poredak Europske unije dvjema izravno primjenjivim uredbama: ranijom Uredbom 2100/94 koja žaliteljima priznaje temeljno pravo na slobodno istraživanje i kasnijom Uredbom 511/2014 koja se pobija, a koja to pravo ozbiljno ograničava. Nijednom od tih uredbi se na temelju prava Unije ne zahtijeva, niti je dopuštena, zakonodavna intervencija na razini država članica i nije potrebno donositi akte za prenošenje ili delegirane akte na razini Europske unije.
   U tom pravnom kontekstu žalitelji tvrde da se Uredba na njih osobno (i izravno) odnosi u smislu članka 263. stavka 4. UFEU-a jer su ispunjeni sljedeći uvjeti: oni ulaze u pravnu kategoriju osoba određenih „posebnim pravnim svojstvom” (kao ovlaštenici prava na slobodan pristup komercijalnom biljnom materijalu, to jest, izuzeća za oplemenjivače) koja se ne nalazi u pobijanoj uredbi nego u drugoj izravno primjenjivoj uredbi koja ne zahtijeva daljnje prenošenje na nacionalnoj razini; pobijana uredba protivi se nadređenim pravnim pravilima, naime članku 13. Povelje Europske unije i međunarodnom sporazumu čija je stranka Europska unija; pravna kategorija je zatvorena i apsolutna pa se Uredba na žalitelje odnosi osobno ne u društveno-gospodarskom, nego u pravnom smislu jer postoji samo jedno, temeljno izuzeće za oplemenjivače bez utjecaja na „slična” prava.

      Drugi žalbeni razlog – Žalitelji tvrde da je Opći sud počinio pogrešku koja se tiče prava kad nije odlučio o tome je li zakonodavac Unije dužan posebno uzeti u obzir situaciju žalitelja na temelju izričitih odredaba nadređenih pravnih pravila, a pobijanom se uredbom žalitelje obvezuje na ugovorni odnos kojim se ugrožavaju ta pravila, osobito članak 13. Povelje Europske unije.

      Treći žalbeni razlog – Žalitelji tvrde da bi utvrđenje nedopuštenosti dovelo do praznine u sustavu sudske zaštite u Europskoj uniji, kojom bi se ugrozio članak 47. Povelje Europske unije. S jedne strane, oplemenjivači biljaka izvode svoja prava izravno iz Uredbe o oplemenjivačkim pravima na biljnu sortu Zajednice kojom Europska unija provodi članak 13. Povelje Europske unije i svoje međunarodne obveze preuzete u okviru Konvencije UPOV. S druge strane, pobijana Uredba 511/2014 nalaže izravno primjenjivu obvezu dužne pažnje pri čemu se upravo njome prenosi Protokol iz Nagoye čija je ugovorna stranka Europska unija. U oba slučaja, na temelju prava Europske unije apsolutno nije potrebno, niti je pravno dopušteno daljnje prenošenje od strane institucija Europske unije (u obliku regulatornih akata) ili od strane država članica u njihovo nacionalno pravo. Slijedom toga, članak 267. UFEU-a ne pruža stvarnu mogućnost za sudski nadzor, niti će se donijeti regulatorni akti u smislu članka 263. stavka 4. UFEU-a. Žalitelji tvrde da je na temelju kriterija iz točke 92. presude Inuit (C-583/11 P), prema kojem se prikladna razina sudskog nadzora povezuje s odgovornošću za prenošenje sporne mjere, moguće zaključiti isključivo to da je jedino raspoloživo i prikladno procesno pravno sredstvo u ovom slučaju izravna tužba na temelju članka 263. UFEU-a.

      (1)  SL L 150, str. 59.


title: Predmet T-369/14: Presuda Općeg suda od 30. rujna 2015. – Sequoia Capital Operations protiv OHIM-a – Sequoia Capital (SEQUOIA CAPITAL) („Žig Zajednice — Postupak za proglašenje ništavim — Verbalni žig Zajednice SEQUOIA CAPITAL — Raniji verbalni žig Zajednice SEQUOIA — Relativni razlog za odbijanje — Članak 8. stavak 1. točka (b) i članak 53. stavak 1. točka (a) Uredbe (EZ) br. 207/2009 — Vjerojatnost dovođenja u zabludu”)

text:
               23.11.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 389/50

         Presuda Općeg suda od 30. rujna 2015. – Sequoia Capital Operations protiv OHIM-a – Sequoia Capital (SEQUOIA CAPITAL)
   (Predmet T-369/14) (1)

   ((„Žig Zajednice - Postupak za proglašenje ništavim - Verbalni žig Zajednice SEQUOIA CAPITAL - Raniji verbalni žig Zajednice SEQUOIA - Relativni razlog za odbijanje - Članak 8. stavak 1. točka (b) i članak 53. stavak 1. točka (a) Uredbe (EZ) br. 207/2009 - Vjerojatnost dovođenja u zabludu”))
   (2015/C 389/55)
   Jezik postupka: engleski

      Stranke

      Tužitelj: Sequoia Capital Operations LLC (Menlo Park, Kalifornija, Sjedinjene Američke Države) (zastupnici: F. Delord, A. Rendle, solicitors, i G. Hollingworth, barrister)

      Tuženik: Ured za usklađivanje na unutarnjem tržištu (žigovi i dizajni) (zastupnici: A. Pohlmann, zatim S. Hanne, agenti)

      Druga stranka u postupku pred žalbenim vijećem OHIM-a: Sequoia Capital LLP (London, Ujedinjena Kraljevina)

      Predmet

   Tužba protiv oduke četvrtog žalbenog vijeća OHIM-a od 18. ožujka 2014. (predmet R 1457/2013-4) u vezi s postupkom za proglašenje žiga ništavim između društava Sequoia Capital LLP i Sequoia Capital Operations LLC.

      Izreka

               1.

               Tužba se odbija.

               2.

               Nalaže se društvu Sequoia Capital Operations LLC snošenje troškova.

      (1)  SL C 253, 4. 8. 2014.


title: Predmet C-241/15: Presuda Suda (drugo vijeće) od 1. lipnja 2016. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputila Curtea de Apel Cluj – Rumunjska) – Parchetul de pe lângă Curtea de Apel Cluj protiv Niculaiea Aurela Bob-Dogija (Zahtjev za prethodnu odluku — Policijska i pravosudna suradnja u kaznenim stvarima — Okvirna odluka 2002/584/PUP — Europski uhidbeni nalog — Članak 8. stavak 1. točka (c) — Obveza uključivanja u europski uhidbeni nalog informacija o postojanju ‚uhidbenog naloga’ — Nepostojanje nacionalnog uhidbenog naloga koji prethodi europskom uhidbenom nalogu i različit je od njega — Posljedica)

text:
               8.8.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 287/12

         Presuda Suda (drugo vijeće) od 1. lipnja 2016. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputila Curtea de Apel Cluj – Rumunjska) – Parchetul de pe lângă Curtea de Apel Cluj protiv Niculaiea Aurela Bob-Dogija
   (Predmet C-241/15) (1)

   ((Zahtjev za prethodnu odluku - Policijska i pravosudna suradnja u kaznenim stvarima - Okvirna odluka 2002/584/PUP - Europski uhidbeni nalog - Članak 8. stavak 1. točka (c) - Obveza uključivanja u europski uhidbeni nalog informacija o postojanju ‚uhidbenog naloga’ - Nepostojanje nacionalnog uhidbenog naloga koji prethodi europskom uhidbenom nalogu i različit je od njega - Posljedica))
   (2016/C 287/15)
   Jezik postupka: rumunjski

      Sud koji je uputio zahtjev

   Curtea de Apel Cluj

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelj: Parchetul de pe lângă Curtea de Apel Cluj

      Tuženik: Niculaie Aurel Bob-Dogi

      Izreka

               1.

               Članak 8. stavak 1. točku (c) Okvirne odluke Vijeća 2002/584/PUP od 13. lipnja 2002. o Europskom uhidbenom nalogu i postupcima predaje između država članica, kako je izmijenjena Okvirnom odlukom Vijeća 2009/299/PUP od 26. veljače 2009., treba tumačiti na način da pojam „uhidbeni nalog” iz te odredbe treba shvatiti tako da označava nacionalni uhidbeni nalog različit od europskog uhidbenog naloga.

               2.

               Članak 8. stavak 1. točku (c) Okvirne odluke 2002/584, kako je izmijenjena Okvirnom odlukom 2009/299, treba tumačiti na način da kada europski uhidbeni nalog, koji se temelji na postojanju „uhidbenog naloga” u smislu te odredbe, ne sadržava navod o postojanju nacionalnog uhidbenog naloga, pravosudno tijelo izvršenja ne smije postupiti po njemu ako, s obzirom na informacije dostavljene u skladu s člankom 15. stavkom 2. Okvirne odluke 2002/584, kako je izmijenjena, kao i sve ostale informacije kojima raspolaže, to tijelo utvrdi da europski uhidbeni nalog nije valjan jer je izdan bez stvarnog izdavanja nacionalnog uhidbenog naloga različitog od europskog uhidbenog naloga.

      (1)  SL C 245, 27. 7. 2015.


title: Predmet C-464/13: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 27. kolovoza 2013. podnio Bundesarbeitsgericht (Njemačka) — Europäische Schule München protiv Silvane Oberto

text:
               16.11.2013

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 336/6

         Zahtjev za prethodnu odluku koji je 27. kolovoza 2013. podnio Bundesarbeitsgericht (Njemačka) — Europäische Schule München protiv Silvane Oberto
   (Predmet C-464/13)
   2013/C 336/16
   Jezik postupka: njemački

      Sud koji je uputio zahtjev

   Bundesarbeitsgericht

      Stranke u glavnom postupku

      Stranka koja je izjavila reviziju: Europäische Schule München

      Protivna stranka u revizijskom postupku: Silvana Oberto

      Prethodna pitanja

               1.

               Treba li čl. 27. st. 2. prvu rečenicu Konvencije o Statutu Europskih škola od 21. lipnja 1994. (1) (u daljnjem tekstu: Konvencija) tumačiti u smislu da privremeni nastavnici koje je zaposlila određena europska škola, a koji nisu upućeni od država članica, spadaju među osobe navedene u Konvenciji i nisu izuzeti od primjene te odredbe, za razliku od upravnog i pomoćnog osoblja?

               2.

               Ako bi Sud na prvo pitanje odgovorio potvrdno:
               Treba li čl. 27. st. 2. prvu rečenicu Konvencije tumačiti u smislu da se ta odredba odnosi i na zakonitost akta ravnatelja određene škole koji je, izvršavajući svoje ovlasti u skladu s Konvencijom, donio akt koji se odnosi na privremenog nastavnika i na njega negativno utječe, a temelji se na Konvenciji ili propisima donesenim na temelju ove Konvencije?

               3.

               Ako bi Sud na drugo pitanje odgovorio potvrdno:
               Treba li čl. 27. st. 2. prvu rečenicu Konvencije tumačiti u smislu da i sklapanje ugovora između ravnatelja određene Europske škole i privremenog nastavnika o ograničavanju trajanja radnog odnosa privremenog nastavnika predstavlja akt ravnatelja koji se odnosi na privremenog nastavnika i na njega negativno utječe?

               4.

               Ako bi Sud na drugo ili treće pitanje odgovorio niječno:
               Treba li čl. 27. st. 2. prvu rečenicu Konvencije tumačiti u smislu da je u toj odredbi navedeni Odbor za pritužbe, nakon što se iscrpe sva upravna sredstva, u prvom i u zadnjem stupnju isključivo nadležan za sporove o ograničavanju trajanja određenog ugovora o radu koji je ravnatelj škole sklopio s privremenim nastavnikom ako se taj ugovor u bitnom temelji na standardu koji je Odbor guvernera utvrdio u točki 1.3. Statuta o privremenim nastavnicima europskih škola koji su zaposleni nakon 31. kolovoza 1994., a koji predviđa „godišnje ugovore o radu”?

      (1)  SL L 212, str. 3. (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 16., svezak 1., str. 15.).


title: Predmet T-670/15: Tužba podnesena 20. studenoga 2015. – Osho Lotus Commune protiv OHIM-a – Osho International Foundation (OSHO)

text:
               25.1.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 27/72

         Tužba podnesena 20. studenoga 2015. – Osho Lotus Commune protiv OHIM-a – Osho International Foundation (OSHO)
   (Predmet T-670/15)
   (2016/C 027/91)
   Jezik na kojem je tužba podnesena: njemački

      Stranke

      Tužitelj: Osho Lotus Commune e.V. (Köln, Njemačka) (zastupnik: M. Viefhues, odvjetnik)

      Tuženik: Ured za usklađivanje na unutarnjem tržištu (žigovi i dizajni) (OHIM)

      Druga stranka pred žalbenim vijećem: Osho International Foundation (Zürich, Švicarska)

      Podaci o postupku pred OHIM-om

      Nositelj spornog žiga: druga stranka pred žalbenim vijećem

      Predmetni sporni žig: verbalni žig Zajednice „OSHO” – prijava za registraciju br. 1 224 831

      Postupak pred OHIM-om: postupak proglašavanja žiga ništavim

      Pobijana odluka: odluka četvrtog žalbenog vijeća OHIM-a od 22. rujna 2015. u predmetu R 1997/2014-4

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

               —

               poništi pobijanu odluku;

               —

               naloži OHIM-u i prema potrebi ostalim strankama snošenje troškova postupka.

      Tužbeni razlog

               —

               Povreda članka 7. stavka 1. točaka (b), (c) i (f) Uredbe br. 207/2009.


title: Predmet C-139/13: Presuda Suda (deveto vijeće) od 13. veljače 2014. — Europska komisija protiv Kraljevine Belgije (Povreda obveze države članice — Područje slobode, sigurnosti i pravde — Standardi za sigurnosna obilježja i biometrijske podatke u putovnicama i putnim ispravama koje izdaju države članice — Uredba (EZ) br. 2252/2004 — Biometrijska putovnica — Ugrađivanje digitalnih otisaka prstiju — Neizvršenje — Neizdavanje u rokovima)

text:
               29.3.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 93/18

         Presuda Suda (deveto vijeće) od 13. veljače 2014. — Europska komisija protiv Kraljevine Belgije
   (Predmet C-139/13) (1)

   (Povreda obveze države članice - Područje slobode, sigurnosti i pravde - Standardi za sigurnosna obilježja i biometrijske podatke u putovnicama i putnim ispravama koje izdaju države članice - Uredba (EZ) br. 2252/2004 - Biometrijska putovnica - Ugrađivanje digitalnih otisaka prstiju - Neizvršenje - Neizdavanje u rokovima)
   2014/C 93/29
   Jezik postupka: francuski

      Stranke

      Tužitelj: Europska komisija (zastupnici: D. Maidani i G. Wils, agenti)

      Tuženik: Kraljevina Belgija (zastupnici: J.-C. Halleux i L. Van den Broeck, agenti)

      Predmet

   Povreda obveze države članice — Povreda čl. 6. Uredbe Vijeća (EZ) br. 2252/2004 od 13. prosinca 2004. o standardima za sigurnosna obilježja i biometrijske podatke u putovnicama i putnim ispravama koje izdaju države članice (SL L 385, str. 1.)(SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 1., svezak 2., str. 242.) — Biometrijske putovnice koje sadrže digitalne otiske prstiju — Neizdavanje takvih putovnica u rokovima predviđenima prethodno navedenom uredbom

      Izreka

               1.

               Budući da u propisanom roku nije provela tehničke specifikacije koje se odnose na izdavanje biometrijskih putovnica koje sadrže digitalne otiske prstiju, Kraljevina Belgija nije ispunila obveze koje ima na temelju članka 6. Uredbe Vijeća (EZ) br. 2252/2004 od 13. prosinca 2004. o standardima za sigurnosna obilježja i biometrijske podatke u putovnicama i putnim ispravama koje izdaju države članice.

               2.

               Kraljevini Belgiji se nalaže snošenje troška.

      (1)  SL C 156, 1.6.2013.


title: Predmet C-209/14: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 25. travnja 2014. uputio Vrhovni sud Republike Slovenije (Slovenija) – NLB Leasing d.o.o. protiv Republike Slovenije – Ministarstvo financija

text:
               30.6.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 202/15

         Zahtjev za prethodnu odluku koji je 25. travnja 2014. uputio Vrhovni sud Republike Slovenije (Slovenija) – NLB Leasing d.o.o. protiv Republike Slovenije – Ministarstvo financija
   (Predmet C-209/14)
   2014/C 202/18
   Jezik postupka: slovenski

      Sud koji je uputio zahtjev

   Vrhovni sud Republike Slovenije

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelj: NLB Leasing d.o.o.

      Tuženik: Republika Slovenija – Ministarstvo financija

      Prethodna pitanja

               1.

               Uzimajući u obzir okolnosti kao što su one u glavnom postupku, treba li članak 90. stavak 1. Direktive Vijeća 2006/112/EZ (1) od 28. studenoga 2006. o zajedničkom sustavu poreza na dodanu vrijednost tumačiti u smislu da vraćanje predmeta leasinga (nekretnine) natrag u posjed davatelja leasinga zbog toga što primatelj leasinga djelomično nije ispunio svoju obvezu plaćanja u svrhu njegove daljnje prodaje i otplata koje proizlaze iz ugovora o leasingu a nakon dospijeća svih obroka leasinga, predstavlja slučaj „otkaza, odbijanja ili potpunog ili djelomičnog neplaćanja” nakon isporuke nakon čega se oporezivi iznos smanjuje za odgovarajući iznos?

               2.

               Treba li članak 2. stavak 1., članak 14. i članak 24. stavak 1. Direktive Vijeća 2006/112/EZ od 28. studenoga 2006. o zajedničkom sustavu poreza na dodanu vrijednost tumačiti u smislu da iznos za opcije kupnje, koji predstavlja bitni dio svih obveza iz ugovora o financijskom leasingu i koji je primatelj leasinga plaćao davatelju leasinga na takav način da je davatelj leasinga zbog toga što primatelj leasinga djelomično nije ispunio svoju obvezu plaćanja uzeo predmet leasinga natrag u svoj posjed, prodao ga trećoj osobi i višak naplaćene cijene iz te prodaje isplatio primatelju leasinga, pri čemu je prilikom konačnog obračuna od viška naplaćene cijene također oduzeo iznose opcija kupnje, treba smatrati naknadom za ispunjenje ugovora i isporuku dobara koja kao takva podliježe PDV-u ili naknadom za usluge najma ili uporabe nekretnine (koja kao takva podliježe PDV-u po izboru poreznih obveznika) ili naknadom štete zbog raskida ugovora, koja je isplaćena za popravljanje štete pretrpljene zbog neispunjenja od strane primatelja leasinga i koja nije u izravnoj vezi ni sa kakvim pružanjem usluga uz naknadu te kao takva ne podliježe PDV-u?

               3.

               Ako je odgovor na drugo pitanje da je riječ o naknadi za isporuku dobara i ispunjenje ugovora, sljedeće pitanje se odnosi na to je li načelo porezne neutralnosti u suprotnosti s time da je davatelj leasinga dva puta obračunao izlazni PDV, odnosno, prvi put prilikom sklapanja ugovora o financijskom leasingu (također i na iznos opcija kupnje, koji je činio veći dio ugovorene vrijednosti) i drugi put, zbog toga što primatelj leasinga djelomično nije ispunio svoju obvezu, prilikom (daljnje) prodaje te nekretnine trećoj osobi iako je teret plaćanja PDV-a za tu drugu isporuku prilikom konačnog obračuna prenesen na primatelja leasinga?

      (1)  SL L 347, 11.12.2006, str.1. (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 9., svezak 1., str. 120.)


title: Predmet T-452/16: Tužba podnesena 10. kolovoza 2016. – sheepworld protiv EUIPO-a (Beste Freundin)

text:
               3.10.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 364/26

      Tužba podnesena 10. kolovoza 2016. – sheepworld protiv EUIPO-a (Beste Freundin)
      (Predmet T-452/16)
      (2016/C 364/29)
      Jezik postupka: njemački

         Stranke

         Tužitelj: sheepworld AG (Ursensollen, Njemačka) (zastupnik: S. von Rüden, odvjetnik)

         Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO)

         Podaci o postupku pred EUIPO-om

         Predmetni sporni žig: verbalni žig Europske unije „Beste Freundin” – prijava za registraciju br. 14 169 916

         Pobijana odluka: odluka četvrtog žalbenog vijeća EUIPO-a od 26. svibnja 2016. u predmetu R 96/2016-4

         Tužbeni zahtjev

      Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

                  —

                  poništi pobijanu odluku;

                  —

                  naloži EUIPO-u snošenje troškova postupka, uključujući troškove nastale u žalbenom postupku.

         Tužbeni razlog

                  —

                  povreda članka 7. stavka 1. točke (b) Uredbe br. 207/2009.


title: Predmet F-91/15: Presuda Službeničkog suda (drugo vijeće) od 21. srpnja 2016. – AV protiv Komisije (Javna služba — Član privremenog osoblja — Zaposlenje — Liječnički pregled prije stupanja u radni odnos — Nepotpune izjave prilikom liječničkog pregleda — Rezerva u pogledu zdravstvenog stanja — Retroaktivna primjena odgode zdravstvenog osiguranja — Odbijanje naknade za invalidnost — Poništenje — Izvršenje presude Općeg suda)

text:
               3.10.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 364/32

      Presuda Službeničkog suda (drugo vijeće) od 21. srpnja 2016. – AV protiv Komisije
      (Predmet F-91/15) (1)

      ((Javna služba - Član privremenog osoblja - Zaposlenje - Liječnički pregled prije stupanja u radni odnos - Nepotpune izjave prilikom liječničkog pregleda - Rezerva u pogledu zdravstvenog stanja - Retroaktivna primjena odgode zdravstvenog osiguranja - Odbijanje naknade za invalidnost - Poništenje - Izvršenje presude Općeg suda))
      (2016/C 364/37)
      Jezik postupka: francuski

         Stranke

         Tužitelj: AV (zastupnici: J.-N. Louis i N. de Montigny, odvjetnici)

         Tuženik: Europska komisija (zastupnici: C. Berardis-Kayser, T. S. Bohr i C. Ehrbar, agenti)

         Predmet

      Zahtjev za poništenje odluke Komisije da se na tužitelja primijeni klauzula o rezervi u pogledu zdravstvenog stanja iz članka 32. Uvjeta zaposlenja ostalih službenika jer je njome tužitelju odbijena naknada za invalidnost, kao i zahtjev za naknadu navodno pretrpljene nematerijalne štete.

         Izreka presude

                  1.

                  Poništava se odluka od 16. rujna 2014. kojom je Europska komisija na AV-a primijenila rezervu u pogledu zdravstvenog stanja iz članka 32. Uvjeta zaposlenja ostalih službenika Europske unije.

                  2.

                  Europskoj komisiji nalaže se da isplati AV-u iznos od 2 000 eura na temelju naknade nematerijalne štete koju je pretrpio.

                  3.

                  Tužba se u preostalom dijelu odbija.

                  4.

                  Europska komisija snosi vlastite troškove te joj se nalaže snošenje troškova AV-a.

         (1)  SL C 406, 7. 12. 2015., str. 46.


title: Predmet T-524/13: Tužba podnesena 20. rujna 2013. — Euromed protiv OHIM-a — DC Druck-Chemie (EUROSIL)

text:
               30.11.2013

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 352/21

         Tužba podnesena 20. rujna 2013. — Euromed protiv OHIM-a — DC Druck-Chemie (EUROSIL)
   (Predmet T-524/13)
   2013/C 352/40
   Jezik na kojem je tužba podnesena: engleski

      Stranke

      Tužitelj: Euromed, SA (Mollet del Vallès, Španjolska) (zastupnici: E. Sugrañes Coca, odvjetnik)

      Tuženik: Ured za usklađivanje na unutarnjem tržištu (žigovi i dizajni)

      Druga stranka u postupku pred žalbenim vijećem: DC Druck-Chemie GmbH (Ammerbuch-Altingen, Njemačka)

      Tužbeni zahtjevi

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

               —

               Ukine odluku prvog žalbenog vijeća Ureda za usklađivanje na unutarnjem tržištu (žigovi i dizajni) od 27. lipnja 2013. u predmetu R 1829/2012-1; i

               —

               Naloži tuženiku snošenje troškova.

      Tužbeni razlozi i glavni argumenti

      Podnositelj prijave žiga Zajednice: druga stranka u postupku pred žalbenim vijećem

      Predmetni žig Zajednice: verbalni žig „EUROSIL” za određene proizvode iz razreda 1 — prijava žiga Zajednice br. 8 540 049

      Nositelj žiga ili znaka navedenog u postupku prigovora: tužitelj

      Žig ili znak naveden u prigovoru: Verbalni žig „EUROSIL-85” za proizvode iz razreda 5 — registracija žiga Zajednice br. 6 140 099 i verbalni žig „EUROSIL-85” za proizvode iz razreda 5 — španjolska registracija br. 2 785 209

      Odluka Odjela za prigovore: prigovor je u cijelosti odbijen

      Odluka žalbenog vijeća: žalba je odbijena

      Tužbeni razlozi: povreda članka 8. stavka 1. točke (b) Uredbe o žigu Zajednice.


title: Predmet T-434/14: Tužba podnesena 16. lipnja 2014. – Arbuzov protiv Vijeća

text:
               25.8.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 282/42

         Tužba podnesena 16. lipnja 2014. – Arbuzov protiv Vijeća
   (Predmet T-434/14)
   2014/C 282/56
   Jezik postupka: češki

      Stranke

      Tužitelj: Sergej Arbuzov (Kyiv, Ukrajina) (zastupnici: M. Machytková i P. Radošovský, odvjetnici)

      Tuženik: Vijeće Europske unije

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

               —

               poništi Odluku Vijeća 2014/119/ZVSP od 5. ožujka 2014. o mjerama ograničavanja usmjerenima protiv određenih osoba, subjekata i tijela s obzirom na stanje u Ukrajini (SL 2014 L 66, str. 26.) i Provedbenu odluku Vijeća 2014/216/ZVSP od 14. travnja 2014. o provedbi Odluke 2014/119/ZVSP o mjerama ograničavanja usmjerenima protiv određenih osoba, subjekata i tijela s obzirom na stanje u Ukrajini (SL 2014 L 111, str. 91.) u mjeri u kojoj se odnose na tužitelja; i

               —

               naloži Vijeću snošenje vlastitih troškova i svih tužiteljevih troškova.

      Tužbeni razlozi i glavni argumenti

   U prilog osnovanosti tužbe tužitelj ističe četiri tužbena razloga.

               1.

               Prvi tužbeni razlog odnosi se na kršenje presumpcije nevinosti, prava na pošteno suđenje i prava na obranu

                           —

                           Tužitelj u potporu tužbi između ostaloga navodi da je bio uvršten na popis u Prilogu Odluci Vijeća 2014/119/ZVSP Provedbenom odlukom Vijeća 2014/216/ZVSP prije nego što je otvorena istraga o njegovoj navodnoj kriminalnoj aktivnosti u Ukrajini.

                           —

                           Tužitelj navodi postojanje kršenja prava na pošteno suđenje zbog povrede pravnog načela presumpcije nevinosti. Nadalje, tužitelj navodi da ga Vijeće nije obavijestilo o njegovom uvrštavanju na popis i razlozima za mjere ograničavanja koje su poduzete protiv tužitelja, niti je upoznalo tužitelja s tim činjenicama unutar razumnog roka nakon uvođenja tih mjera. Tužitelj navodi da se nije mogao učinkovito očitovati o pobijanoj odluci ili izvršavati svoje pravo na obranu u razdoblju neposredno nakon njenog usvajanja.

               2.

               Drugi tužbeni razlog odnosi se na to da je Vijeće prekoračilo svoje ovlasti

                           —

                           Tužitelj prigovara formalnim nedostacima pobijane mjere Vijeća. Tužitelj smatra da su u cijelosti neodgovarajući razlozi koji se odnose na pojmove iz kaznenog prava u dijelu mjera koje sadrže razloge te da očito ne uključuju istinske političke razloge ili razloge koji se odnose na navodno kršenje ljudskih prava, koji su navedeni samo u općim pojmovima u uvodu. Tužitelj dalje navodi da je Vijeće prekoračilo svoje ovlasti jer je službeno navelo da razlozi za donošenje mjera ne spadaju u okvir unutar kojeg je Vijeće ovlašteno usvojiti mjere.

               3.

               Treći tužbeni razlog odnosi se na navodno povredu prava vlasništva

                           —

                           Tužitelj s tim u vezi navodi da je sankcija neproporcionalna i da predstavlja povredu jamstava prema međunarodnopravnoj zaštiti prava vlasništva.

               4.

               Četvrti tužbeni razlog odnosi se na navodnu povredu prava osobnog integriteta osobe i poštovanja privatnog i obiteljskog života te povredu načela nediskriminacije

                           —

                           Tužitelj ovdje tvrdi da je mjera usvojena u ovom aktu štetna za poštovanje prava osobnog integriteta osobe, što uključuje tužiteljevu obitelj i privatnost.

                           —

                           Tužitelj navodi da je pretrpio štetu svoje dobre reputacije i gubitak ugleda s obzirom na činjenicu da ga je u pobijanoj odluci Vijeće de facto optužilo da je ukrajinska državna sredstva prenosio u inozemstvo te za kršenje ljudskih prava, iako niti jedna od tih optužbi nije nikada bila dokazana protiv tužitelja te u vrijeme kada je uvršten na popis čak nije bio ni pod istragom zbog počinjenja tih djela.

                           —

                           Tužitelj dodatno tvrdi da je odluka Vijeća diskriminatorna jer je bio uvršten na popis bez bilo kakvog pravog razloga te naprotiv, popis ne uključuje osobe koje bi trebale biti uvrštene zbog svojih aktivnosti protiv interesa Ukrajine.


title: Predmet T-615/14: Tužba podnesena 14. kolovoza 2014. – Fútbol Club Barcelona protiv OHIM-a (Prikaz grba)

text:
               20.10.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 372/22

         Tužba podnesena 14. kolovoza 2014. – Fútbol Club Barcelona protiv OHIM-a (Prikaz grba)
   (Predmet T-615/14)
   2014/C 372/28
   Jezik na kojem je tužba podnesena: španjolski

      Stranke

      Tužitelj: Fútbol Club Barcelona (Barcelona, Španjolska) (zastupnik: J. Carbonell Callicó, odvjetnik)

      Tuženik: Ured za usklađivanje na unutarnjem tržištu (žigovi i dizajni)

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

               —

               u skladu s člankom 65. stavkom 3. Uredbe br. 207/2009 izmijeni odluku prvog žalbenog vijeća od 23. svibnja 2014. i odluku ispitivačice od 23. svibnja 2013. zbog povrede članka 7. stavka 1. točke (b) i stavka 3. Uredbe br. 207/2009 tako da prizna (i) razlikovni karakter figurativnog žiga za koji je podnesena prijava br. 1 1 7 64  354, a time i neprimjenjivost apsolutnog razloga za odbijanje registracije iz članka 7. stavka 1. točke (b) Uredbe br. 207/2009; i (ii) naloži objavu prijave tog žiga tako da po uspješnom okončanju preostalih formalnosti bude moguće odobriti tu prijavu;

               —

               tuženiku naloži snošenje troškova postupka u skladu s člankom 87. stavkom 2. Uredbe br. 207/2009.

      Tužbeni razlozi i glavni argumenti

      Predmetni žig Zajednice: Figurativni žig s prikazom grba za proizvode i usluge iz razreda 16, 25 i 41 – Prijava žiga Zajednice br. 1 1 7 64  354

      Odluka ispitivača: Odbijanje prijave

      Odluka žalbenog vijeća: Odbijanje žalbe

      Tužbeni razlozi:

               —

               Povreda članka 7. stavka 1. točke (b) Uredbe br. 207/2009;

               —

               Povreda članka 7. stavka 3. Uredbe br. 207/2009


title: Predmet T-347/14: Rješenje Općeg suda od 12. srpnja 2016. – Janukovič protiv Vijeća („Tužba za poništenje — Zajednička vanjska i sigurnosna politika — Mjere ograničavanja poduzete s obzirom na stanje u Ukrajini — Zamrzavanje financijskih sredstava — Popis osoba, subjekata i tijela na koje se primjenjuje zamrzavanje financijskih sredstava i gospodarskih izvora — Uvrštavanje imena tužitelja — Prilagodba tužbenog zahtjeva — Tužiteljeva smrt — Nedopuštenost — Dokaz osnovanosti uvrštavanja na popis — Očito nedopuštena tužba”)

text:
               12.9.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 335/44

         Rješenje Općeg suda od 12. srpnja 2016. – Janukovič protiv Vijeća
   (Predmet T-347/14) (1)

   ((„Tužba za poništenje - Zajednička vanjska i sigurnosna politika - Mjere ograničavanja poduzete s obzirom na stanje u Ukrajini - Zamrzavanje financijskih sredstava - Popis osoba, subjekata i tijela na koje se primjenjuje zamrzavanje financijskih sredstava i gospodarskih izvora - Uvrštavanje imena tužitelja - Prilagodba tužbenog zahtjeva - Tužiteljeva smrt - Nedopuštenost - Dokaz osnovanosti uvrštavanja na popis - Očito nedopuštena tužba”))
   (2016/C 335/58)
   Jezik postupka: engleski

      Stranke

      Tužitelj: Olga Stanislavivna Janukovič, u svojstvu nasljednice Viktora Viktoroviča Janukoviča (Kijev, Ukrajina) (zastupnik: T. Beazley, QC)

      Tuženik: Vijeće Europske unije (zastupnici: E. Finnegan i J.-P. Hix, a zatim J.-P. Hix i P. Mahnič Bruni, agenti)

      Intervenijent u potporu tuženiku: Europska komisija (zastupnici: S. Bartelt i D. Gauci, agenti)

      Predmet

   Zahtjev na temelju članka 263. UFEU-a kojim se traži poništenje, s jedne strane, Odluke Vijeća 2014/119/ZVSP od 5. ožujka 2014. o mjerama ograničavanja usmjerenima protiv određenih osoba, subjekata i tijela s obzirom na stanje u Ukrajini (SL 2014., L 66, str. 26.), kako je izmijenjena Provedbenom odlukom Vijeća 2014/216/ZVSP od 14. travnja 2014. o provedbi Odluke 2014/119 (SL 2014., L 111, str. 91.), i Uredbe Vijeća (EU) br. 208/2014 od 5. ožujka 2014. o mjerama ograničavanja usmjerenima protiv određenih osoba, subjekata i tijela s obzirom na stanje u Ukrajini (SL 2014., L 66, str. 1.), kako je izmijenjena Provedbenom uredbom Vijeća 381/2014 od 14. travnja 2014. o provedbi Uredbe br. 208/2014 (SL 2014., L 111, str. 33.) i, s druge strane, Odluke Vijeća (ZVSP) 2015/143 od 29. siječnja 2015. o izmjeni Odluke 2014/119 (SL 2015., L 24, str. 16.) i Uredbe Vijeća (EU) 2015/138 od 29. siječnja 2015. o izmjeni Uredbe br. 208/2014 (SL 2015., L 24, str. 1.), kao i Odluke Vijeća (ZVSP) 2015/364 od 5. ožujka 2015. o izmjeni Odluke 2014/119 (SL 2015., L 62, str. 25.), i Provedbene uredbe Vijeća (EU) 2015/357 od 5. ožujka 2015. o provedbi Uredbe br. 208/2014 (SL 2015., L 62, str. 1.), u dijelu u kojem se odnose na V. Viktoroviča Janukoviča.

      Izreka

               1.

               Poništavaju se Odluka Vijeća 2014/119/ZVSP od 5. ožujka 2014. o mjerama ograničavanja usmjerenima protiv određenih osoba, subjekata i tijela s obzirom na stanje u Ukrajini i Uredba Vijeća (EU) br. 208/2014 od 5. ožujka 2014. o mjerama ograničavanja usmjerenima protiv određenih osoba, subjekata i tijela s obzirom na stanje u Ukrajini, u svojim prvotnim verzijama, u dijelu u kojem se odnose na V. Viktoroviča Janukoviča.

               2.

               U preostalom dijelu tužba se odbija.

               3.

               Vijeću Europske unije nalaže se snošenje vlastitih troškova i troškova Olge Stanislavivne Janukovič, u svojstvu nasljednice V. Viktoroviča Janukoviča, u svezi sa zahtjevom za poništenje navedenim u tužbi.

               4.

               O. Stanislavivnoj Janukovič, u svojstvu nasljednice V. Viktoroviča Janukoviča, nalaže se snošenje vlastitih troškova i troškova Vijeću u svezi sa zahtjevom za poništenje navedenim u podnesku kojim se izvršava prilagodba tužbenog zahtjeva.

               5.

               Europska komisija snosit će vlastite troškove.

      (1)  SL C 253, 4. 8. 2014.


title: Predmet T-507/15: Tužba podnesena 2. rujna 2015. – Poljska protiv Komisije

text:
               26.10.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 354/44

         Tužba podnesena 2. rujna 2015. – Poljska protiv Komisije
   (Predmet T-507/15)
   (2015/C 354/54)
   Jezik postupka: poljski

      Stranke

      Tužitelj: Republika Poljska (zastupnik: B. Majczyna)

      Tuženik: Europska komisija

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

               —

               poništi Provedbenu odluku Komisije (EU) 2015/1119 od 22. lipnja 2015. (priopćeno pod brojem dokumenta C(2015) 4076) o isključenju iz financiranja Europske unije određenih izdataka nastalih za države članice u okviru Europskog fonda za jamstva u poljoprivredi (EFJP) i Europskog poljoprivrednog fonda za ruralni razvoj (EPFRR) (SL L 182, str. 39.), u dijelu u kojem su iz financiranja Europske unije isključeni izdaci agencija za plaćanja koje je akreditirala Republika Poljska u visini od 1 42  446,05 eura i 5 5 3 75  053,74 eura;

               —

               naloži Europskoj komisiji snošenje troškova.

      Tužbeni razlozi i glavni argumenti

   U prilog osnovanosti tužbe tužitelj ističe dva tužbena razloga.

               1.

               Prvi tužbeni razlog: povreda članka 52. stavka 1. Uredbe br. 1306/2013 (1) i povreda načela pravne sigurnosti i načela zaštite legitimnih očekivanja jer je na temelju pogrešno utvrđenih činjenica i pogrešnog pravnog tumačenja izvršen financijski ispravak, iako su izdaci poljskih tijela bili učinjeni u skladu s propisima Unije.

               2.

               Drugi tužbeni razlog: povreda članka 52. stavka 2. Uredbe br. 1306/2013 jer je paušalni ispravak u odnosu na opasnost financijskih gubitaka za proračun Unije iznimno previsok.

      (1)  Uredba (EU) br. 1306/2013 Europskog parlamenta i Vijeća od 17. prosinca 2013. o financiranju, upravljanju i nadzoru zajedničke poljoprivredne politike i o stavljanju izvan snage uredaba Vijeća (EEZ) br. 352/78, (EZ) br. 165/94, (EZ) br. 2799/98, (EZ) br. 814/2000, (EZ) br. 1290/2005 i (EZ) 485/2008 (SL L 347, str. 549.).


title: Predmet C-199/17: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 13. travnja 2017. uputio Amtsgericht Hannover (Njemačka) – Rita Hoffmeyer i Rudolf Meyer protiv TUIfly GmbH

text:
               10.7.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 221/10

         Zahtjev za prethodnu odluku koji je 13. travnja 2017. uputio Amtsgericht Hannover (Njemačka) – Rita Hoffmeyer i Rudolf Meyer protiv TUIfly GmbH
   (Predmet C-199/17)
   (2017/C 221/13)
   Jezik postupka: njemački

      Sud koji je uputio zahtjev

   Amtsgericht Hannover

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelji: Rita Hoffmeyer, Rudolf Meyer

      Tuženik: TUIfly GmbH

      Prethodna pitanja

               1.

               Je li izostanak zbog bolesti značajnog dijela osoblja stvarnog zračnog prijevoznika, potrebnog za izvođenje letova, izvanredna okolnost u smislu članka 5. stavka 3. Uredbe (EZ) br. 261/2004 (1)? U slučaju potvrdnog odgovora na prvo pitanje: koliki mora biti postotak izostanka da bi se priznala takva okolnost?

               2.

               U slučaju negativnog odgovora na prvo pitanje: je li spontani izostanak značajnog dijela osoblja stvarnog zračnog prijevoznika, potrebnog za izvođenje letova, zbog prekida rada koje nije u skladu s propisima radnog prava i kolektivnim ugovorima („nezakoniti štrajk”) izvanredna okolnost u smislu članka 5. stavka 3. Uredbe (EZ) br. 261/2004? U slučaju potvrdnog odgovora na drugo pitanje: koliki mora biti postotak izostanka da bi se priznala takva okolnost?

               3.

               U slučaju potvrdnog odgovora na prvo ili drugo pitanje: mora li sama izvanredna okolnost postojati u trenutku otkazanog leta ili stvarni zračni prijevoznik može na temelju poslovnih razloga uspostaviti novi raspored letenja?

               4.

               U slučaju pozitivnog odgovora na prvo ili drugo pitanje: odnosi li se pojam neizbježnosti na izvanrednu okolnost ili na posljedice nastanka izvanredne okolnosti?

      (1)  Uredba (EZ) br. 261/2004 Europskog parlamenta i Vijeća od 11. veljače 2004. o utvrđivanju općih pravila odštete i pomoći putnicima u slučaju uskraćenog ukrcaja i otkazivanja ili dužeg kašnjenja leta u polasku te o stavljanju izvan snage Uredbe (EEZ) br. 295/91 (SL L 46, str. 1.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 7., svezak 26., str. 21.)


title: Predmet C-137/14: Tužba podnesena 21. ožujka 2014. – Europska komisija protiv Savezne Republike Njemačke

text:
               26.5.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 159/16

         Tužba podnesena 21. ožujka 2014. – Europska komisija protiv Savezne Republike Njemačke
   (Predmet C-137/14)
   2014/C 159/23
   Jezik postupka: njemački

      Stranke

      Tužitelj: Europska komisija (zastupnici: C. Hermes, G. Wilms, agenti)

      Tuženik: Savezna Republika Njemačka

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelj od Suda zahtijeva da utvrdi da je Savezna Republika Njemačka povrijedila svoje obveze iz članka 11. Direktive Europskog parlamenta i Vijeća 2011/92/EU od 13. prosinca 2011. o procjeni učinaka određenih javnih i privatnih projekata na okoliš (1) (u daljnjem tekstu: Direktiva 2011/92) i članka 25. Direktive Europskog parlamenta i Vijeća 2010/75/EU od 24. studenoga 2010. o industrijskim emisijama (integrirano sprečavanje i kontrola onečišćenja) (2) (u daljnjem tekstu: Direktiva 2010/75) time što

               —

               odredbe Direktive 2011/92 načelno ne smatra odredbama koje dodjeljuju subjektivna prava i time pojedincima većinom onemogućava njihovo ostvarenje pred sudovima (članak 113. stavak 1. Zakona o upravnim sporovima);

               —

               ukidanje odluka na temelju povrede postupovnih odredbi ograničava na potpuni izostanak potrebne procjene utjecaja na okoliš (PUO) ili izostanak potrebne prethodne procjene (članak 4. stavak 1. Zakona o pravnim sredstvima u pitanjima okoliša – u daljnjem tekstu: UmwRG) i na slučajeve u kojima tužitelj dokaže da povreda postupovnih odredbi stoji u uzročnoj vezi s ishodom odluke (članak 46. Zakona o upravnom postupku – u daljnjem tekstu: VwVfG) te da se odnosi na pravni položaj tužitelja;

               —

               ograničava aktivnu procesnu legitimaciju i opseg sudskog nadzora na prigovore koji su već podneseni unutar roka za prigovore u upravnom postupku koji je doveo do donošenja odluke (članak 2. stavak 3. UmwRG-a i članak 73. stavak 6. VwVfG-a) i

               —

               u postupcima koji su pokrenuti nakon 25. lipnja 2005. i završeni prije 12. svibnja 2011., aktivnu procesnu legitimaciju udruga za zaštitu okoliša ograničava na pravne propise koji zasnivaju prava pojedinaca (članak 2. stavak 1. u vezi s člankom 5. stavkom 1. UmwRG-a);

               —

               u postupcima koji su pokrenuti nakon 25. lipnja 2005. i završeni prije 12. svibnja 2011., opseg sudskog nadzora pravnih sredstava udruga za zaštitu okoliša ograničava na pravne propise koji zasnivaju prava pojedinaca (članak 2. stavak 1. UmwRG-a, ranija verzija, u vezi s člankom 5. stavkom 1. UmwRG-a);

               —

               iz područja primjene UmwRG-a općenito isključuje upravne postupke koji su pokrenuti prije 25. lipnja 2005. (članak 5. stavak 1. UmwRG-a).

      Tužbeni razlozi i glavni argumenti

   U bitnome se iznose sljedeći tužbeni razlozi:
   Tuženik je kako u vremenskom tako i u sadržajnom pogledu povrijedio obvezu lojalne suradnje. Tako mu je bilo potrebno više od 18 mjeseci da pokuša postupiti sukladno presudi Suda od 12. svibnja 2011. u predmetu C-115/09 (3). U sadržajnom pogledu su propisi koje je tuženik donio nedostatni te se protive kako gore navedenoj sudskoj praksi tako i presudi Suda u predmetu Altrip (4).
   Kod pravne zaštite pojedinaca, Savezna Republika sudski nadzor i dalje ograničava na poštovanje propisa koji dodjeljuju subjektivna prava u smislu takozvane teorije pravozaštitne norme. Daljnja ograničenja odnose se ne samo na pravnu zaštitu pojedinaca nego i na onu udruga. Tako UmwRG dopušta ukidanje odluka o davanju dozvola samo u slučaju izostanka procjene utjecaja na okoliš, ali ne i kada je ista manjkavo provedena.
   Dodatno, Njemačka predviđa ukidanje procesnopravno ništave odluke o ispitivanju zaštite okoliša u slučaju kada je osporavaju pojedinci samo onda kada tužitelj konkretno razloži da bi bez povrede postupovnih odredbi njezin ishod bio drukčiji te da se procesna greška odnosi na materijalnopravni položaj tužitelja.
   Također su prekludirani prigovori udruga u sudskom postupku ako nisu izneseni već tijekom upravnog postupka. U konačnici, nova verzija UmwRG-a i takva njemačka sudska praksa zaostaju u odlučujućim točkama za zahtjevima Direktive 2011/92 kako ih je Sud pobliže odredio u presudama „Trianel” i „Altrip”.
   Povrh toga UmwRG iz svoga područja primjene isključuje postupke koji su pokrenuti prije stupanja Direktive na snagu.
   Ova značajna ograničenja u cijelosti se protive cilju Direktive 2011/92 da se omogući široka pravna zaštita u skladu s člankom 9. stavcima 2. i 3. Arhuške konvencije.

      (1)  SL 2012 L 26, str.1.

      (2)  (SL L 334, str. 17.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 15., svezak 15., str. 159.).

      (3)  Presuda BUND, C-115/09, EU:C:2011:289

      (4)  Presuda Altrip, C-72/12, EU:C:2013:712


title: Predmet T-464/14 P: Rješenje Općeg suda od 8. listopada 2015. – Nieminen protiv Vijeća („Žalba — Javna služba — Dužnosnici — Promaknuće — Postupak promaknuća za 2010. i 2011. — Odluka da se tužitelj ne promakne u razred AD 12 — Pravo na pravično suđenje — Pravo na obranu — Opseg sudskog nadzora u prvom stupnju — Očita pogreška u ocjeni — Nepostojanje pogreške koja se tiče prava i iskrivljavanja — Žalba koja je očito u cijelosti pravno neutemeljena”)

text:
               23.11.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 389/58

         Rješenje Općeg suda od 8. listopada 2015. – Nieminen protiv Vijeća
   (Predmet T-464/14 P) (1)

   ((„Žalba - Javna služba - Dužnosnici - Promaknuće - Postupak promaknuća za 2010. i 2011. - Odluka da se tužitelj ne promakne u razred AD 12 - Pravo na pravično suđenje - Pravo na obranu - Opseg sudskog nadzora u prvom stupnju - Očita pogreška u ocjeni - Nepostojanje pogreške koja se tiče prava i iskrivljavanja - Žalba koja je očito u cijelosti pravno neutemeljena”))
   (2015/C 389/66)
   Jezik postupka: francuski

      Stranke

      Žalitelj: Risto Nieminen (Kraainem, Belgija) (zastupnici: M. de Abreu Caldas, D. de Abreu Caldas i J.-N. Louis, a zatim J.-N. Louis, odvjetnici)

      Druga stranka u postupku: Vijeće Europske unije (zastupnici: M. Bauer i E. Rebasti, agenti)

      Predmet

   Žalba protiv presude Službeničkog suda Europske unije (drugo vijeće) od 10. travnja 2014., Nieminen/Vijeće (F-81/12, Zb. SS, EU:F:2014:50) radi njezinog ukidanja.

      Izreka

               1.

               Žalba se odbija.

               2.

               Nalaže se Ristu Nieminenu snošenje troškova.

      (1)  SL C 261, 11. 8. 2014.


title: Predmet T-269/17: Tužba podnesena 8. svibnja 2017. – Clean Sky 2 Joint Undertaking protiv Revoind Industriale

text:
               17.7.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 231/32

         Tužba podnesena 8. svibnja 2017. – Clean Sky 2 Joint Undertaking protiv Revoind Industriale
   (Predmet T-269/17)
   (2017/C 231/40)
   Jezik postupka: engleski

      Stranke

      Tužitelj: Clean Sky 2 Joint Undertaking (CSJU) (zastupnici: B. Mastantuono, agent i M. Velardo, odvjetnik)

      Tuženik: Revoind Industriale Srl (Oricola, Italija)

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

               —

               naloži tuženiku da društvu CSJU isplati iznos od 433 485,93 eura na temelju ugovora o dodjeli bespovratnih sredstava s partnerima br. 325954 „ESICAPIA-Experimental Subsonic Investigation of a Complete Aircraft Propulsion system Installation and Architecture power plant optimization” te iznos od 2 244,63 eura na temelju zateznih kamata izračunatih po stopi od 3,5 % za razdoblje između 7. veljače 2017. i 1. travnja 2017.;

               —

               naloži tuženiku plaćanje iznosa od 41,57 eura po danu na temelju kamata s početkom od 2. travnja 2017. pa do dana u kojem je dug isplaćen u cijelosti; i

               —

               naloži tuženiku snošenje troškova ovog postupka.

      Tužbeni razlozi i glavni argumenti

   U prilog osnovanosti tužbe tužitelj ističe sljedeći tužbeni razlog.
   Tužitelj navodi da je tuženik povrijedio svoje ugovorne obveze jer nije proveo projekt ESICAPIA i jer nije društvu CSJU dostavio relevantne izvještaje i dokumente u skladu s člankom II.2 priloga II. Ugovora o dodjeli bespovratnih sredstava.
   Štoviše, tuženik nije izvršio posao koji je bio dužan izvršiti u skladu s prilogom I., čime je povrijedio svoje obveze iz članka II. 3. točaka (a), (e) i (h) priloga II. Ugovora o dodjeli bespovratnih sredstava.
   Tužitelj je, prema tome, raskinuo Ugovor o dodjeli bespovratnih sredstava na temelju članka II.38 priloga II. Ugovora o dodjeli bespovratnih sredstava te je izdao obavijest o terećenju na ime pretfinanciranja iznosa od 433 485,93 eura koji je koordinator tuženiku već isplatio u skladu s Ugovorom o dodjeli bespovratnih sredstava. Uistinu, iznos na ime pretfinanciranja vlasništvo je tužitelja do konačnog plaćanja.
   Potpuno su nesporne činjenice ovog slučaja na kojima se temelji obveza društva Revoind Industriale S.r.l., kao korisnika iz Ugovora o dodjeli bespovratnih sredstava, a tuženikovi prigovori su općeniti, nepotpuni i nepotkrijepljeni dokazima pa su stoga potpuno neosnovani.
   Pema tome, tužitelj može tražiti povrat i naknadu iznosa koji je tuženiku platio na temelju pretfinanciranja, uvećanoga za zatezne kamate.


title: Predmet T-530/15: Tužba podnesena 11. rujna 2015. – Huhtamaki and Huhtamaki Flexible Packaging Germany protiv Komisije

text:
               7.12.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 406/32

         Tužba podnesena 11. rujna 2015. – Huhtamaki and Huhtamaki Flexible Packaging Germany protiv Komisije
   (Predmet T-530/15)
   (2015/C 406/33)
   Jezik postupka: engleski

      Stranke

      Tužitelj(i): Huhtamaki Oyj (Espoo, Finska) and Huhtamaki Flexible Packaging Germany GmbH & Co.KG (Ronsberg, Njemačka) (zastupnici: H. Meyer-Lindemann, C. Graf York von Wartenburg and L. Titze, odvjetnici)

      Tuženik: Europska komisija

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelji od Općeg suda zahtijevaju da:

               —

               poništi članak 1. stavak 2. Odluke Europske komisije C(2015) 4336 final od 24. lipnja 2015. donesene u predmetu AT.39563 – Prehrambena ambalaža za maloprodaju u dijelu u kojem je utvrđeno da je Huhtamaki Oyj povrijedio članak 101. UFEU-a sudjelovanjem, u razdoblju određenim člankom 1. stavkom 2. točkom (d) Odluke Komisije u jedinstvenoj i trajnoj povredi koja se sastojala od više odvojenih povreda, u sektoru pjenastih poslužavnika za prehrambene ambalaže za maloprodaju na teritoriju Španjolske, od početka povrede, te na teritoriju Portugala, od 8. lipnja 2000.; i

               —

               poništi članak 1. stavak 3. Odluke Europske komisije C(2015) 4336 final od 24. lipnja 2015. donesene u predmetu AT.39563 – Prehrambena ambalaža za maloprodaju u dijelu u kojem je utvrđeno da su tužitelji povrijedili članak 101. UFEU-a i članak 53. Sporazuma o EGP-u sudjelovanjem u razdoblju određenom člankom 1. stavkom 3. točkom (c) Odluke Komisije u jedinstvenoj i trajnoj povredi koja se sastojala od više odvojenih povreda u sektoru pjenastih i krutih poslužavnika za prehrambene ambalaže za maloprodaju na teritoriju Belgije, Danske, Finske, Njemačke, Luksemburga, Nizozemske, Norveške i Švedske; i

               —

               poništi članak 1. stavak 5. Odluke Europske komisije C(2015) 4336 final od 24. lipnja 2015. donesene u predmetu AT.39563 – Prehrambena ambalaža za maloprodaju u dijelu u kojem je utvrđeno da je Huhtamaki Oyj povrijedio članak 101. UFEU-a sudjelovanjem u razdobljima određenima člankom 1. stavkom 5. točkom (d) Odluke Komisije u jedinstvenoj i trajnoj povredi koja se sastojala od više odvojenih povreda u sektoru pjenastih poslužavnika za prehrambene ambalaže za maloprodaju na teritoriju Francuske; i

               —

               poništi članak 2. stavak 3. Odluke Europske komisije C(2015) 4336 final od 24. lipnja 2015. donesene u predmetu AT.39563 – Prehrambena ambalaža za maloprodaju u dijelu u kojem tužiteljima nameće kaznu u ukupnom iznosu od 1 0 8 06  000 eura; i

               —

               poništi članak 2. stavak 5. Odluke Europske komisije C(2015) 4336 final od 24. lipnja 2015. donesene u predmetu AT.39563 – Prehrambena ambalaža za maloprodaju u dijelu u kojem Huhtamaki Oyju nameće kaznu u iznosu od 4 7 56  000 eura; i

               —

               podredno, značajno snizi kazne nametnute tužiteljima; te

               —

               u svakom slučaju, naloži Komisiji snošenje troškova postupka.

      Tužbeni razlozi i glavni argumenti

   U prilog osnovanosti tužbe tužitelj ističe četiri tužbena razloga.

               1.

               Prvi tužbeni razlog temelji se na činjenici da je Komisija povrijedila članak 101. UFEU-a i članak 53. Sporazuma o EGP-u budući da je počinila očitu pogrešku koja se tiče prava i činjeničnog stanja te povrijedila svoju obvezu obrazlaganja utvrđivanjem da su tužitelji sudjelovali u radnjama vezanim za pjenaste i krute poslužavnike u „Sjeverozapadnoj Europi” u razdoblju od 13. lipnja 2002. do 20. lipnja 2006. koje mogu, ukoliko se razdvojeno razmatraju, biti kvalificirane kao odvojene povrede članaka 101. stavka 1. UFEU-a i članka 53. Sporazuma o EGP-u.

               2.

               Drugi tužbeni razlog temelji se na tome da je Komisija povrijedila članak 101. UFEU-a i članak 53. Sporazuma o EGP-u jer je počinila očitu pogrešku u ocjeni i povrijedila svoju obvezu obrazlaganja utvrđivanjem da su tužitelji sudjelovali u jedinstvenoj i trajnoj povredi vezanoj za pjenaste i krute poslužavnike u „Sjeverozapadnoj Europi” u razdoblju od 13. lipnja 2002. do 20. lipnja 2006.

               3.

               Treći tužbeni razlog temelji se na tome da je Komisija povrijedila načela proporcionalnosti i jednakog postupanja, vlastite smjernice o određivanju kazni te obvezu obrazlaganja kada je pri odlučivanju o kaznama za tužitelje propustila ispitati individualne okolnosti koje bi opravdale sniženje tih kazni.

               4.

               Četvrti tužbeni razlog temelji se na činjenici da je Komisija povrijedila članak 101. UFEU-a i članak 23. stavak 2. Uredbe Vijeća (EZ) br. 1/2003 utvrđenjem da je Huthamaki Oyj solidarno odgovoran, budući da je on krajnje holding društvo te time neizravno društvo majka, za navodno sudjelovanje njegovih nekadašnjih neizravnih društava kćeri u (i) jedinstvenoj i trajnoj povredi u sektoru pjenastih poslužavnika za prehrambene ambalaže za maloprodaju na teritoriju Španjolske i Portugala (zajedno nazvanih „Sjeverozapadna Europa”) u razdoblju od 7. prosinca 2000. do 18. siječnja 2005. Huhtamaki Oyj nije imao odlučujući utjecaj na Huhtamaki France SA ili Huhtamaki Embalagens Portugal SA tijekom razdoblja o kojima je ovdje riječ.


title: Predmet C-571/14: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 10. prosinca 2014. uputio Rechtbank Noord-Holland (Nizozemska) – Timberland Europe BV protiv Inspecteur van de Belastingdienst, kantoor Rotterdam Rijnmond

text:
               2.3.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 73/13

      Zahtjev za prethodnu odluku koji je 10. prosinca 2014. uputio Rechtbank Noord-Holland (Nizozemska) – Timberland Europe BV protiv Inspecteur van de Belastingdienst, kantoor Rotterdam Rijnmond
      (Predmet C-571/14)
      (2015/C 073/19)
      Jezik postupka: nizozemski

         Sud koji je uputio zahtjev

      Rechtbank Noord-Holland

         Stranke glavnog postupka

         Tužitelj: Timberland Europe BV

         Tuženik: Inspecteur van de Belastingdienst, kantoor Rotterdam Rijnmond

         Prethodna pitanja

                  1.

                  Je li Uredba br. (EZ) br. 1472/2006 (1), u dijelu u kojem se odnosi na (C) sa sjedištem u Vijetnamu i (F) sa sjedištem u Narodnoj Republici Kini, ništava zbog povrede članka 2. stavka 7. točke (b) i članka 9. stavka 5. Uredbe Vijeća (EZ) br. 384/96 (2) (u daljnjem tekstu: Temeljna uredba) jer Komisija nije ispitala zahtjeve za priznanje statusa društva koje posluje u uvjetima tržišnog gospodarstva i individualni pristup koje su podnijeli navedeni proizvođači-izvoznici?

                  2.

                  Je li Uredba br. (EZ) br. 1472/2006, u dijelu u kojem se odnosi na proizvođače navedene u pitanju 1., ništava zbog povrede članka 2. stavka 7. točke (c) Temeljne uredbe jer Komisija nije donijela odluku u roku od tri mjeseca od početka ispitnog postupka?

                  3.

                  Je li Uredba br. (EZ) br. 1472/2006, u dijelu u kojem se odnosi na (A), dio (B) sa sjedištem u Vijetnamu, i (D), dio (E) sa sjedištem u Narodnoj Republici Kini, ništava zbog povrede članka 2. stavka 7. točke (c) Temeljne uredbe jer Komisija nije donijela odluku u roku od tri mjeseca od početka ispitnog postupka?

         (1)  Uredba Vijeća od 5. listopada 2006. o uvođenju konačne antidampinške pristojbe i konačnoj naplati privremene pristojbe uvedene na uvoz određene obuće s gornjištima od kože podrijetlom iz Narodne Republike Kine i Vijetnama (SL L 275, str. 1.).

         (2)  Uredba od 22. prosinca 1995. o zaštiti od dampinškog uvoza iz zemalja koje nisu članice Europske zajednice (SL L 56, str. 1.).


title: Predmet T-482/14: Tužba podnesena 26. lipnja 2014. – Banco de Caja España de Inversiones, Salamanca y Soria protiv Komisije

text:
               11.8.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 261/51

         Tužba podnesena 26. lipnja 2014. – Banco de Caja España de Inversiones, Salamanca y Soria protiv Komisije
   (Predmet T-482/14)
   2014/C 261/80
   Jezik postupka: španjolski

      Stranke

      Tužitelj: Banco de Caja España de Inversiones, Salamanca y Soria, SA (Madrid, Španjolska) (zastupnici: J. L. Buendía Sierra, E. Abad Valdenebro, R. Calvo Salinero i A. Lamadrid de Pablo, odvjetnici)

      Tuženik: Europska komisija

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

               —

               poništi osporavanu odluku u mjeri u kojoj Komisija skup mjera, koje prema njoj sačinjavaju takozvani španjolski sustav financijskog leasinga, kvalificira kao novu državnu potporu nespojivu s unutarnjim tržištem;

               —

               podredno, poništi članke 1. i 4. pobijane odluke kojima se ulagači u AIE-ove (gospodarska interesna udruženja) utvrđuju kao korisnici navodnih potpora i isključivi adresati naloga za povrat;

               —

               podredno, poništi članak 4. pobijane odluke u mjeri u kojoj se njime nalaže povrat navodnih potpora;

               —

               poništi članak 4. pobijane odluke u mjeri u kojoj se u njemu izjašnjava o zakonitosti privatnih ugovora između ulagača i drugih pravnih subjekata, i

               —

               naloži Komisiji snošenje troškova ovog postupka.

      Tužbeni razlozi i glavni argumenti

   Tužbeni razlozi i glavni argumenti istovjetni su onima u predmetu T-700/13, Bankia protiv Komisije.


title: Predmet C-530/16: Tužba podnesena 18. listopada 2016. – Europska komisija protiv Republike Poljske

text:
               16.1.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 14/24

         Tužba podnesena 18. listopada 2016. – Europska komisija protiv Republike Poljske
   (Predmet C-530/16)
   (2017/C 014/30)
   Jezik postupka: poljski

      Stranke

      Tužitelj: Europska komisija (zastupnici: W. Mölls i J. Hottiaux)

      Tuženik: Republika Poljska

      Tužbeni zahtjev

   Komisija od Suda zahtijeva da:

               —

               utvrdi da je Republika Poljska povrijedila svoje obveze iz članka 16. stavka 1. i članka 21. stavka 1. Direktive 2004/49/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 29. travnja 2004. o sigurnosti željeznica Zajednice i izmjeni Direktive Vijeća 95/18/EZ o izdavanju dozvola za obavljanje usluga u željezničkom prijevozu i Direktive 2001/14/EZ o dodjeli željezničkog infrastrukturnog kapaciteta i ubiranju pristojbi za korištenje željezničke infrastrukture i dodjeli rješenja o sigurnosti (1), time što

                           —

                           nije poduzela mjere koje su nužne za osiguravanje da tijelo nadležno za sigurnost bude neovisno od svakog željezničkog prijevoznika, upravitelja infrastrukture, podnositelja zahtjeva i tijela za nabavu, i

                           —

                           nije poduzela mjere koje su nužne za osiguravanje da istražno tijelo bude neovisno o željezničkom prijevozniku i upravitelju infrastrukture;

               —

               naloži Republici Poljskoj snošenje troškova.

      Tužbeni razlozi i glavni argumenti

   Komisija tvrdi da Republika Poljska nije pravilno u poljski pravni poredak prenijela načelo prema kojem istražno tijelo (odnosno Państwowa Komisja Badania Wypadków Kolejowych (Nacionalna komisija za istragu željezničkih nesreća) (PKBWK)) organizacijski, pravno i u donošenju odluka mora biti nezavisno, kako se zahtijeva člankom 21. stavkom 1. Direktive 2004/49/EZ. Položaj koji je dobio PKBWK ne garantira njegovu neovisnost. PKBWK je integralni dio ministarstva nadležnog za promet, a da se pri tome ni na koji način ne jamči njegova neovisnost o ministarstvu i o upravitelju infrastrukture. Usto, PKBWK ne djeluje u vlastito ime; ministar nadležan za promet imenuje i razrješuje predsjednika PKBWK-a i njegova zamjenika, kao i tajnika i stalne članove i ad hoc članove PKBWK-a. Osim toga, ministar nadležan za promet nije PKBWK-u odgovarajućom uredbom stavio na raspolaganje sredstva potrebna kako bi mu se omogućilo izvršavanje njegovih zadaća.
   Osim toga, Komisija navodi da Republika Poljska nije pravilno prenijela članak 16. stavak 1. Direktive 2004/49/EZ, jer tijelo nadležno za sigurnost (naime Prezes Urzędu Transportu Kolejowego (Predsjednik Željezničkog tijela)) organizacijski, pravno i u donošenju odluka nije neovisno od svakog željezničkog prijevoznika, upravitelja infrastrukture, podnositelja zahtjeva i tijela za nabavu.

      (1)  SL L 164, str. 44. (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 7., svezak 5., str. 45.).


title: Predmet T-616/13: Tužba podnesena 20. studenoga 2013. — AIC protiv OHIM-a — ACV Manufacturing (Umeci za izmjenjivače topline)

text:
               25.1.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 24/35

         Tužba podnesena 20. studenoga 2013. — AIC protiv OHIM-a — ACV Manufacturing (Umeci za izmjenjivače topline)
   (Predmet T-616/13)
   2014/C 24/65
   Jezik na kojem je tužba podnesena: engleski

      Stranke

      Tužitelj: AIC S.A. (Gdynia, Poljska) (zastupnik: J. Radłowski, odvjetnik)

      Tuženik: Ured za usklađivanje na unutarnjem tržištu (žigovi i dizajni)

      Druga stranka u postupku pred žalbenim vijećem: ACV Manufacturing (Seneffe, Belgija)

      Zahtjevi

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

               —

               poništi odluku trećeg žalbenog vijeća Ureda za usklađivanje na unutarnjem tržištu (žigovi i dizajni) od 10. rujna 2013. u predmetu R 293/2012-3;

               —

               naloži tuženiku snošenje troškova predmetnog postupka i troškove pred žalbenim vijećem.

      Tužbeni razlozi i glavni argumenti

      Registrirani dizajn Zajednice protiv kojeg je podnesen zahtjev za proglašavanje ništavosti: dizajn za proizvod opisan kao „umeci za izmjenjivače topline” — registrirani dizajn Zajednice br. 1 137 152-0001

      Nositelj dizajna Zajednice: tužitelj

      Stranka koja zahtijeva proglašavanje ništavosti dizajna Zajednice: druga stranka u postupku pred žalbenim vijećem

      Obrazloženje zahtjeva za proglašavanje ništavosti: tvrdi se da dizajn ne ispunjava zahtjeve iz članka 4. stavaka 1. i 2. u vezi s člancima 5. i 6. i osobito člankom 8. stavcima 1. i 2. Uredbe Vijeća br. 6/2002

      Odluka Odjela za poništaje: sporni registrirani dizajn Zajednice je proglašen ništavim

      Odluka žalbenog vijeća: žalba je odbijena

      Tužbeni razlog: povreda članka 25. stavka 1. točke (b) u vezi s člankom 4. stavkom 2. Uredbe Vijeća br. 6/2002.


title: Predmet C-531/16: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 18. listopada 2016. uputio Lietuvos Aukščiausiasis Teismas (Litva) – Šiaulių regiono atliekų tvarkymo centras protiv „Specializuotas transportas” UAB

text:
               9.1.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 6/27

         Zahtjev za prethodnu odluku koji je 18. listopada 2016. uputio Lietuvos Aukščiausiasis Teismas (Litva) – Šiaulių regiono atliekų tvarkymo centras protiv „Specializuotas transportas” UAB

   (Predmet C-531/16)
   (2017/C 006/34)
   Jezik postupka:litavski

      Sud koji je uputio zahtjev

   Lietuvos Aukščiausiasis Teismas

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelj: Šiaulių regiono atliekų tvarkymo centras, „Specializuotas transportas” UAB

      Druge stranke u postupku:„VSA Vilnius” UAB, „Švarinta” UAB, „Specialus autotransportas” UAB, „Ecoservice” UAB

      Prethodna pitanja

               1.

               Treba li slobodno kretanje osoba i usluga predviđene člankom 45. odnosno člankom 56. UFEU-a, načela jednakog postupanja prema gospodarskim subjektima i transparentnosti iz članka 2. Direktive 2004/18 (1) i načelo slobodnog i poštenog tržišnog natjecanja među gospodarskim subjektima koje proizlazi iz ranije navedenih načela (uzetih zajedno ili odvojeno, ali bez ograničavanja na te odredbe) razumjeti i tumačiti na način da:
               ako su povezani ponuditelji čije gospodarske, upravljačke, financijske ili druge veze mogu pobuditi sumnju u njihovu neovisnost i zaštitu povjerljivih informacija i/ili im mogu osigurati (moguće) preduvjete da budu u prednosti naspram drugih ponuditelja, odlučili podnijeti odvojene (neovisne) ponude u okviru istog postupka javne nabave, trebaju li u svakom slučaju obznaniti te veze koje među njima postoje javnom naručitelju čak i ako on to od njih posebno ne zahtijeva, neovisno o tome je li ta obveza predviđena nacionalnim pravom u području javne nabave ili nije?

               2.

               Ako je odgovor na prvo pitanje:

                           (a)

                           potvrdan (to jest ponuditelji u svakom slučaju moraju obznaniti svoje veze javnom naručitelju), je li okolnost da ta dužnost nije ispunjena u tom slučaju ili da nije valjano ispunjena dovoljna da javni naručitelj zaključi ili žalbeno tijelo (sud) odluči da povezani ponuditelji koji su podnijeli odvojene ponude sudjeluju u istom postupku javne nabave a da se stvarno tržišno ne natječu (fiktivno tržišno natjecanje)?

                           (b)

                           niječan (to jest ponuditelji nemaju nikakvu dodatnu obvezu — osim one predviđene zakonima li uvjetima postupka javne nabave — da obznane svoje veze), snosi li javni naručitelj rizik sudjelovanja tih povezanih gospodarskih subjekata i rizik posljedica koje iz toga proizlaze ako javni naručitelj nije naveo u dokumentaciji za nadmetanje?

               3.

               Neovisno o odgovoru na prvo pitanje i s obzirom na presudu Suda u predmetu C-538/13, eVigilo, treba li pravne odredbe na koje se poziva u prvom pitanju te članak 1. stavak 1. treći podstavak i članak 2. stavak 1. točka (b) Direktive 89/665 (2) (uzeti zajedno ili odvojeno, ali bez ograničavanja na te odredbe) razumjeti i tumačiti na način da:

                           (a)

                           ako tijekom postupka javne nabave javnom naručitelju na bilo koji način postane jasno da postoje značajne veze (poveznice) između određenih ponuditelja, taj javni naručitelj treba se, neovisno o vlastitoj ocjeni te činjenice i (ili) drugih okolnosti (na primjer formalne i suštinske razlike između ponuda ponuditelja, javnog obvezivanja ponuditelja da će se pošteno natjecati na tržištu s drugim ponuditeljima itd.), odvojeno obratiti povezanim ponuditeljima i od njih zatražiti da razjasne je li i na koji način njihova osobna situacija spojiva sa slobodnim i poštenim tržišnim natjecanjem među ponuditeljima?

                           (b)

                           ako javni naručitelj ima takvu obvezu, ali je ne izvrši, ima li dovoljno temelja da sud utvrdi da je on postupao nezakonito jer nije osigurao transparentnost i objektivnost postupka i jer nije zatražio dokaze od podnositelja zahtjeva ili donio odluku na vlastitu inicijativu o mogućem utjecaju osobne situacije povezanih subjekata na ishod postupka javne nabave?

               4.

               Treba li pravne odredbe iz trećeg pitanja i članak 101. stavak 1. UFEU-a (uzeti zajedno ili odvojeno, ali bez ograničavanja na te odredbe), u skladu s presudama Suda u predmetima C-538/13, eVigilo, C-74/14, Eturas and Others, i C-542/14, VM Remonts, razumjeti i tumačiti na način da:

                           (a)

                           kada ponuditelj (tužitelj) postane svjestan odbijanja ponude s najnižom cijenom koju je podnio jedan od dva povezana ponuditelja u postupku javne nabave (ponuditelj A) i da je drugi ponuditelj (ponuditelj B) bio uspješan, i također s obzirom na druge okolnosti povezane s tim ponuditeljima i njihovim sudjelovanjem u postupku javne nabave (činjenica da ponuditelji A i B imaju isti upravni odbor; činjenica da imaju isto društvo majku, koje nije sudjelovalo u postupku javne nabave; činjenica da ponuditelji A i B nisu obznanili svoje veze javnom naručitelju i nisu odvojeno dostavili dodatna pojašnjenja o tim vezama, među ostalim jer ih se o tome nije pitalo; činjenica da je ponuditelj A u svojoj ponudi dostavio kontradiktorne informacije o usklađenosti predloženih prijevoznih sredstava (vozila za prikupljanje otpada) s EURO V uvjetom iz poziva na nadmetanje; činjenica da ponuditelj koji je podnio ponudu s najnižom cijenom koja je odbijena zbog svojih nedostatnosti, prvo, nije osporavao odluku javnog naručitelja i, drugo, podnio je žalbu na odluku prvostupanjskog suda u kojoj je među ostalim[osporavao] zakonitost odbijanja njegove ponude; itd.) i kada, s obzirom na sve navedene okolnosti javni naručitelj nije ništa poduzeo, je li samo to dovoljno da se prihvati zahtjev upućen žalbenom tijelu da proglasi nezakonitim postupanje javnog naručitelja koji nije osigurao transparentnost i objektivnost postupka i nije zahtijevao od tužitelja da podnese konkretne dokaze o nepoštenom postupanju ponuditelja A i B?

                           (b)

                           ponuditelji A i B nisu dokazali javnom naručitelju da su stvarno i pošteno sudjelovali u postupku javne nabave samo zato što je ponuditelj B svojevoljno podnio izjavu o poštenom sudjelovanju, ponuditelj B je primijenio standarde kvalitetnog upravljanja za sudjelovanje u javnoj nabavi i, dodatno, ponude tih ponuditelja nisu bile formalno i suštinski jednake?

               5.

               Može li se članak 101. UFEU-a i sudska praksa Suda kojom se tumači ta odredba u načelu primijeniti na ocjenu postupanja povezanih gospodarskih subjekata (koji imaju zajedničko društvo majku) koji odvojeno sudjeluju u istom postupku javne nabave čija vrijednost doseže onu međunarodne javne nabave, i kada sjedište javnog naručitelja koji je objavio javnu nabavu i mjesto gdje bi se usluge trebale pružati nisu jako udaljeni od druge države članice (Republika Latvija), s obzirom na, među ostalim, svojevoljno podnošenje izjave jednog od tih gospodarskih subjekata da će se pošteno sudjelovati u postupku?

      (1)  Direktiva Europskog parlamenta i Vijeća 2004/18/EZ od 31. ožujka 2004. o usklađivanju postupaka za sklapanje ugovora o javnim radovima, ugovora o javnoj nabavi robe te ugovora o javnim uslugama (SL 2004 L 134, str. 114.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 6., svezak 1., str. 156.).

      (2)  Direktiva Vijeća 89/665/EEZ od 21. prosinca 1989. o usklađivanju zakona i drugih propisa u odnosu na primjenu postupaka kontrole na sklapanje ugovora o javnoj nabavi robe i javnim radovima (SL 1989 L 395, str. 33.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 6., svezak 6., str.3.).


title: Predmet C-466/13 P: Žalba od 27. kolovoza 2013. koju je podnio Repsol, SA protiv presude Općeg suda (sedmo vijeće) donesene 27. lipnja 2013. u predmetu T-89/12, Repsol YPF protiv OHIM-a — Ajuntament de Roses (R)

text:
               26.10.2013

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 313/13

         Žalba od 27. kolovoza 2013. koju je podnio Repsol, SA protiv presude Općeg suda (sedmo vijeće) donesene 27. lipnja 2013. u predmetu T-89/12, Repsol YPF protiv OHIM-a — Ajuntament de Roses (R)
   (Predmet C-466/13 P)
   2013/C 313/23
   Jezik postupka: španjolski

      Stranke

      Žalitelj: Repsol, SA (zastupnici: L. Montoya Terán i J. Devaureix, odvjetnici)

      Druga stranka u postupku: Ured za usklađivanje na unutarnjem tržištu (žigovi i dizajni)

      Žalbeni zahtjevi

   Žalitelj od Suda zahtijeva da:

               —

               u potpunosti ukine presudu Općeg suda u predmetu T-89/12 od 27. lipnja 2013. o kojoj je žalitelj obaviješten 28. lipnja 2013.,

               —

               prihvati sve zahtjeve koje je žalitelj iznio u prvom stupnju,

               —

               naloži OHIM-u snošenje troškova.

      Žalbeni razlozi i glavni argumenti

               1.

               Potrebno je ispraviti određenu praksu registracije OHIM-a i sudsku praksu Općeg suda, radi učinkovite primjene međusobne povezanosti razlikovnog karaktera ranijeg žiga i njegovog područja zaštite.

               2.

               Pobijana presuda Općeg suda sadrži očita proturječja između obrazloženja i usvojenih zaključaka što se tiče manjka sličnosti između znakova (Opći sud smatra da ima više razlika nego sličnosti, ali zaključuje da su žigovi slični) i slabog ili ograničenog razlikovnog karaktera ranijeg žiga (Opći sud smatra da se radi o slabom žigu, ali ne uzima u obzir tu slabost kod procjene postoji li vjerojatnost dovođenja u zabludu).

               3.

               Opći sud je zanemario činjenicu da treće strane ne mogu monopolizirati bitna i razlikovna obilježja suprotstavljenog žiga (veliko slovo „R“ u krugu), pa prema tome obveza dostupnosti uobičajenih znakova na tržištu nije bila poštivana.

               4.

               Opći sud je zanemario presude španjolskog Tribunal Supremo (Vrhovni sud) u sličnim predmetima, koje moraju biti uzete u obzir jer zauzimaju gledište relevantnog potrošača — onog španjolskog.

               5.

               Iz prethodnih razmatranja slijedi da presuda Općeg suda sadrži pravne pogreške. Prema tome i sukladno zahtjevu žalitelja, ovu presudu valja ukinuti.