title: predmet T-170/19: Tužba podnesena 20. ožujka 2019. — Sherpa Europe protiv EUIPO-a — Núcleo de comunicaciones y control (SHERPA NEXT)

text:
               6.5.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 155/57

      Tužba podnesena 20. ožujka 2019. — Sherpa Europe protiv EUIPO-a — Núcleo de comunicaciones y control (SHERPA NEXT)
      (predmet T-170/19)
      (2019/C 155/67)
      Jezik na kojem je tužba podnesena: španjolski

         Stranke

         Tužitelj: Sherpa Europe, SL (Erandio, Španjolska) (zastupnik: M. Esteve Sanz, odvjetnica)

         Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO)

         Druga stranka pred žalbenim vijećem: Núcleo de comunicaciones y control, SL (Tres Cantos, Španjolska)

         Podaci o postupku pred EUIPO-om

         Podnositelj prijave spornog žiga: tužitelj pred Općim sudom

         Predmetni sporni žig: prijava verbalnog žiga Europske unije SHERPA NEXT — Prijava za registraciju br. 12 891 495

         Postupak pred EUIPO-om: postupak povodom prigovora

         Pobijana odluka: odluka drugog žalbenog vijeća EUIPO-a od 10. prosinca 2018. u predmetu R 523/2017-2

         Tužbeni zahtjev

      Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

                  —

                  poništi pobijanu odluku;

                  —

                  naloži EUIPO-u i, po potrebi, drugoj stranci, snošenje troškova nastalih u postupku pred Općim sudom i troškova nastalih u postupku pred žalbenim vijećem.

         Tužbeni razlog

                  —

                  Povreda članka 8. stavka 1. točke (b) i članka 47. stavaka 2. i 3. Uredbe (EU) br. 2017/1001 Europskog parlamenta i Vijeća.


title: predmet T-311/18: Rješenje Općeg suda od 5. ožujka 2019. — Buck protiv EUIPO-a — Unger Holding (BUCK)

text:
               6.5.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 155/58

      Rješenje Općeg suda od 5. ožujka 2019. — Buck protiv EUIPO-a — Unger Holding (BUCK)
      (predmet T-311/18) (1)

      (2019/C 155/68)
      Jezik postupka: engleski
      Predsjednik prvog vijeća odredio je brisanje predmeta.

         (1)  SL C 240, 9. 7. 2018.


title: predmet T-188/19: Tužba podnesena 1. travnja 2019. — Ujedinjena Kraljevina protiv Komisije

text:
               20.5.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 172/46

      Tužba podnesena 1. travnja 2019. — Ujedinjena Kraljevina protiv Komisije
      (predmet T-188/19)
      (2019/C 172/60)
      Jezik postupka: engleski

         Stranke

         Tužitelj: Ujedinjena Kraljevina Velike Britanije i Sjeverne Irske (zastupnici: S. Brandon, agent, T. Johnston i J. Scott, barristers)

         Tuženik: Europska komisija

         Tužbeni zahtjev

      Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

                  —

                  poništi odluku Komisije o usvajanju završnog izvješća o reviziji, revizijski referentni broj 14-BA262-013, kao konačnog, a o kojoj je Vlada Ujedinjene Kraljevine obaviještena dopisom od 20. prosinca 2018., primljenim 21. siječnja 2019.;

                  —

                  naloži Komisiji snošenje troškova.

         Tužbeni razlozi i glavni argumenti

      U prilog osnovanosti tužbe, tužitelj ističe dva tužbena razloga.

                  1.

                  Prvi tužbeni razlog temelji se na tvrdnji da su revizori počinili pogrešku koja se tiče prava utvrdivši da su dnevne evidencije radnih sati potrebne te da su pritom pogrešno protumačili ugovore o dodjeli bespovratnih sredstava.

                  2.

                  Drugi tužbeni razlog temelji se na tvrdnji da završno izvješće o reviziji protupravno ugrožava opravdano očekivanje Met Officea da njegovi ex post facto sustav evidencije i mjesečni izračun neizravnih troškova ispunjavaju zahtjeve ugovora o dodjeli bespovratnih sredstava.


title: predmet C- 165/19 P: Žalba koju je 22. veljače 2019. podnio Slovak Telekom, a.s. protiv presude Općeg suda (deveto prošireno vijeće) od 13. prosinca 2018. u predmetu T-851/14, Slovak Telekom protiv Komisije

text:
               29.4.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 148/32

      Žalba koju je 22. veljače 2019. podnio Slovak Telekom, a.s. protiv presude Općeg suda (deveto prošireno vijeće) od 13. prosinca 2018. u predmetu T-851/14, Slovak Telekom protiv Komisije
      (predmet C- 165/19 P)
      (2019/C 148/30)
      Jezik postupka: engleski

         Stranke

         Žalitelj: Slovak Telekom, a.s. (zastupnik: D. Geradin, Rechtsanwalt, R. O'Donoghue, QC)

         Druge stranke u postupku: Europska komisija, Slovanet, a.s.

         Žalbeni zahtjev

      Žalitelj od Suda zahtijeva da:

                  —

                  u cijelosti ili djelomično ukine presudu Općeg suda;

                  —

                  u cijelosti ili djelomično poništi pobijanu odluku;

                  —

                  podredno, poništi ili dodatno smanji novčane kazne izrečene društvu ST; i

                  —

                  naloži Komisiji snošenje svih troškova u vezi s ovim postupkom i postupkom pred Općim sudom.

         Žalbeni razlozi i glavni argumenti

                  —

                  Prvi žalbeni razlog — pogreške koje se tiču prava i/ili očita pogreška ili nedostatno obrazloženje o odbijanju prodaje:

                              —

                              Prvi dio: ST tvrdi da je utvrđenje Općeg suda, u skladu s kojim se uvjeti za odbijanje pristupa iz presude Bronner u smislu članka 102. UFEU-a ne primjenjuju ako postoji obveza pristupa koja je propisana ex ante propisom, netočno. Usto, argument Općeg suda u skladu s kojim nije bilo potrebno ispuniti uvjet o „nužnosti” iz presude Bronner, s obzirom na to da je ex ante propisom već priznata potreba za pristupom „tužiteljevoj lokalnoj petlji” te da posljedično Komisija nije bila obvezna ispitati „nužnost” u pogledu članka 102. UFEU-a, sadržava pogrešku koja se tiče prava.

                              —

                              Drugi dio: ST tvrdi da utvrđenje Općeg suda, u skladu s kojim presuda Suda Europske unije donesena u predmetu TeliaSonera potvrđuje tvrdnju da tužiteljevo odbijanje prodaje ne zahtijeva dokazivanje toga da su ispunjeni uvjeti iz presude Bronner, sadržava pogrešku koja se tiče prava.

                              —

                              Treći dio: ST tvrdi da utvrđenje Općeg suda u skladu s kojim presudu Clearstream Općeg suda treba razlikovati od slučaja društva ST, jer za razliku od društva ST, u tom predmetu nije bila riječ o prijašnjem državnom monopolu ili obvezi pristupa propisanoj ex ante propisom, sadržava pogrešku koja se tiče prava.

                              —

                              Četvrti dio: ST tvrdi da je Opći sud počinio pogrešku koja se tiče prava i/ili očitu pogrešku ili da je dao nedostatno obrazloženje time što je utvrdio da nije nužno da je stvarno odbijanje ozbiljnije od prešutnog odbijanja te da je potrebno provesti ocjenjivanje od slučaja do slučaja.

                              —

                              Peti dio: ST tvrdi da je Opći sud počinio pogrešku koja se tiče prava i/ili očitu pogrešku u ocjeni time što je zaključio da je činjenica da je društvo ST prijašnji državni monopolist pravna osnova za neprimjenu uvjeta iz presude Bronner u ovom slučaju.

                  —

                  Drugi žalbeni razlog — ST tvrdi da utvrđenje Općeg suda u skladu s kojim Komisija nije povrijedila njegova prava obrane time što mu nije dostavila metode, načela i podatke za izračun njegovih dugoročnih prosječnih inkrementalnih troškova (u daljnjem tekstu: LRAIC) i time što mu nije omogućila da podnese očitovanja prije donošenja pobijane odluke u rokovima koji mu omogućuju ostvarenje njegovih prava obrane, čini pogrešku koja se tiče prava.

                  —

                  Treći žalbeni razlog — ST tvrdi da razlozi zbog kojih je Opći sud odbio prilagodbe za „optimizaciju” sadržavaju pogreške koje se tiču prava, time što pogrešno primjenjuju pravni koncept jednako učinkovitog operatora (u daljnjem tekstu: EEO) u posebnim okolnostima ovog slučaja.


title: predmet T-730/16: Presuda Općeg suda od 13. ožujka 2019. — Espírito Santo Financial Group protiv ESB-a („Pristup dokumentima — Odluka 2004/258/EZ — Dokumenti koji se odnose na ESB-ovu odluku od 1. kolovoza 2014. o Banco Espírito Santo SA — Djelomično odbijanje pristupa — Iznimka koja se odnosi na povjerljivost postupaka ESB-ovih tijela nadležnih za odlučivanje — Iznimka koja se odnosi na financijsku, monetarnu ili gospodarsku politiku Unije ili države članice — Iznimka koja se odnosi na stabilnost financijskog sustava Unije ili države članice — Iznimka koja se odnosi na zaštitu komercijalnih interesa — Iznimka koja se odnosi na dokumente za internu uporabu — Obveza obrazlaganja”)

text:
               29.4.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 148/44

      Presuda Općeg suda od 13. ožujka 2019. — Espírito Santo Financial Group protiv ESB-a
      (predmet T-730/16) (1)

      („Pristup dokumentima - Odluka 2004/258/EZ - Dokumenti koji se odnose na ESB-ovu odluku od 1. kolovoza 2014. o Banco Espírito Santo SA - Djelomično odbijanje pristupa - Iznimka koja se odnosi na povjerljivost postupaka ESB-ovih tijela nadležnih za odlučivanje - Iznimka koja se odnosi na financijsku, monetarnu ili gospodarsku politiku Unije ili države članice - Iznimka koja se odnosi na stabilnost financijskog sustava Unije ili države članice - Iznimka koja se odnosi na zaštitu komercijalnih interesa - Iznimka koja se odnosi na dokumente za internu uporabu - Obveza obrazlaganja”)
      (2019/C 148/40)
      Jezik postupka: engleski

         Stranke

         Tužitelj: Espírito Santo Financial Group SA (Luxembourg, Luksemburg) (zastupnici: R. Oliveira, S. Estima Martins i D. Duarte de Campos, odvjetnici)

         Tuženik: Europska središnja banka (ESB) (zastupnici: F. von Lindeiner i S. Lambrinoc, agenti, uz asistenciju H.-G. Kamanna, odvjetnika)

         Predmet

      Zahtjev na temelju članka 263. UFEU-a za poništenje Odluke ESB-a od 31. kolovoza 2016. o djelomičnom odbijanju pristupa određenim dokumentima koji se odnose na odluku od 1. kolovoza 2014. o Banco Espírito Santo SA.

         Izreka

                  1.

                     Odluka Europske središnje banke (ESB) od 31. kolovoza 2016. o djelomičnom odbijanju pristupa određenim dokumentima koji se odnose na njezinu odluku od 1. kolovoza 2014. o Banco Espírito Santo SA poništava se u dijelu u kojem se odbija pristup iznosu kredita navedenom u izvatcima iz zapisnika o prihvaćanju odluke upravnog vijeća ESB-a od 28. srpnja 2014., kao i skrivenim informacijama u prijedlozima izvršnog odbora ESB-a od 28. srpnja i 1. kolovoza 2014.

                  2.

                     U preostalom dijelu tužba se odbija.

                  3.

                     Espírito Santo Financial Group SA i ESB snosit će vlastite troškove.

         (1)  SL C 462, 12. 12. 2016.


title: predmet T-799/16: Presuda Općeg suda od 12. ožujka 2019. — Xiaomi protiv EUIPO-a — Dudingen Develops (MI) („Žig Europske unije — Postupak povodom prigovora — Prijava za registraciju figurativnog žiga Europske unije MI — Raniji figurativni žig Europske unije MI — Relativni razlog za odbijanje — Članak 8. stavak 1. točka (b) Uredbe (EZ) br. 207/2009 [koji je postao članak 8. stavak 1. točka (b) Uredbe (EU) 2017/1001] — Obveza obrazlaganja — Članak 75. Uredbe br. 207/2009 (koji je postao članak 94. Uredbe 2017/1001)”)

text:
               29.4.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 148/45

      Presuda Općeg suda od 12. ožujka 2019. — Xiaomi protiv EUIPO-a — Dudingen Develops (MI)
      (predmet T-799/16) (1)

      („Žig Europske unije - Postupak povodom prigovora - Prijava za registraciju figurativnog žiga Europske unije MI - Raniji figurativni žig Europske unije MI - Relativni razlog za odbijanje - Članak 8. stavak 1. točka (b) Uredbe (EZ) br. 207/2009 [koji je postao članak 8. stavak 1. točka (b) Uredbe (EU) 2017/1001] - Obveza obrazlaganja - Članak 75. Uredbe br. 207/2009 (koji je postao članak 94. Uredbe 2017/1001)”)
      (2019/C 148/41)
      Jezik postupka: engleski

         Stranke

         Tužitelj: Xiaomi Inc. (Peking, Kina) (zastupnici: T. Raab i C. Tenkhoff, odvjetnici)

         Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (zastupnik: M. Rajh, agent)

         Druga stranka u postupku pred žalbenim vijećem EUIPO-a: Dudingen Develops, SL (Leganés, Španjolska)

         Predmet

      Tužba podnesena protiv odluke četvrtog žalbenog vijeća EUIPO-a od 5. rujna 2016. (predmet R 337/2016-4), u vezi postupka povodom prigovora između društava Xiaomi i Dudigen Develops.

         Izreka

                  1.

                     Odluka četvrtog žalbenog vijeća Ureda Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO) od 5. rujna 2016. (predmet R 337/2016-4) poništava se u dijelu u kojem se njome odbija žalba protiv odluke Odjela za prigovore o odbijanju prigovora na registraciju figurativnog znaka MI kao žiga Europske unije za „električne vodove [kabeli]”, „električne kabele”, „izolirane električne kabele”, „priključne kabele”, „spojeve kabela”, „adaptere”, „električne adaptere”, „putne adaptere za električne utičnice”, „adaptere za povezivanje telefona sa slušnim protezama”, i „produžne kabele”, koji spadaju u razred 9, kao i za „naprtnjače”, „male naprtnjače”, i „planinarske torbe”, koji spadaju u razred 18.

                  2.

                     U preostalom dijelu tužba se odbija.

                  3.

                     Društvo Xiaomi Inc. će snositi dvije trećine svojih troškova, kao i dvije trećine troškova EUIPO-a.

                  4.

                     EUIPO će snositi jednu trećinu svojih troškova kao i jednu trećinu troškova društva Xiaomi.

         (1)  SL C 22, 23. 1. 2017.


title: predmet T-837/16: Presuda Općeg suda od 7. ožujka 2019. — Švedska protiv Komisije (REACH — Komisijina odluka kojom se odobrava upotreba olovnog sulfokromata žutog i olovnog kromata molibdata sulfata crvenog — Članak 60. stavci 4. i 5. Uredbe (EZ) br. 1907/2006 — Ispitivanje nedostupnosti alternativa — Pogreška koja se tiče prava)

text:
               29.4.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 148/46

      Presuda Općeg suda od 7. ožujka 2019. — Švedska protiv Komisije
      (predmet T-837/16) (1)

      (REACH - Komisijina odluka kojom se odobrava upotreba olovnog sulfokromata žutog i olovnog kromata molibdata sulfata crvenog - Članak 60. stavci 4. i 5. Uredbe (EZ) br. 1907/2006 - Ispitivanje nedostupnosti alternativa - Pogreška koja se tiče prava)
      (2019/C 148/42)
      Jezik postupka: švedski

         Stranke

         Tužitelj: Kraljevina Švedska (zastupnici: A. Falk i F. Bergius, a zatim A. Falk, C. Meyer-Seitz, H. Shev i J. Lundberg, agenti)

         Tuženik: Europska komisija (zastupnici: R. Lindenthal, K. Mifsud-Bonnici, K. Simonsson i G. Tolstoy, agenti)

         Intervenijenti u potporu tužitelju: Kraljevina Danska (zastupnici: C. Thorning i M. Wolff, a zatim M. Wolff i J. Nymann-Lindegren, agenti); Republika Finska (zastupnik: S. Hartikainen, agent) i Europski parlament (zastupnici: A. Neergaard i A. Tamás, agenti)

         Intervenijent u potporu tuženiku: Europska agencija za kemikalije (zastupnici: M. Heikkilä, W. Broere i C. Schultheiss, agenti)

         Predmet

      Zahtjev na temelju članka 263. UFEU-a kojim se traži poništenje Provedbene odluke Komisije C (2016) 5644 final od 7. rujna 2016. o davanju autorizacije za određene upotrebe olovnog sulfokromata žutog i olovnog kromata molibdata sulfata crvenog prema Uredbi (EZ) br. 1907/2006.

         Izreka

                  1.

                     Poništava se Provedbena odluka Komisije C (2016) 5644 final od 7. rujna 2016. o davanju autorizacije za određene upotrebe olovnog sulfokromata žutog i olovnog kromata molibdata sulfata crvenog prema Uredbi (EZ) br. 1907/2006.

                  2.

                     Odbija se Komisijin zahtjev za održavanje na snazi, u slučaju poništenja Provedbene odluke Komisije C (2016) 5644 final od 7. rujna 2016., učinaka te odluke do trenutka kad bude mogla preispitati zahtjev za autorizaciju.

                  3.

                     Komisija će snositi vlastite troškove i troškove Kraljevine Švedske.

                  4.

                     Kraljevina Danska, Republika Finska i Europski parlament snosit će vlastite troškove.

         (1)  SL C 38, 6. 2. 2017.


title: predmet T-59/17: Presuda Općeg suda od 7. ožujka 2019. — L protiv Parlamenta (Javna služba — Akreditirani parlamentarni asistent — Otkaz ugovora — Prekid odnosa povjerenja — Vanjske djelatnosti — Očita pogreška u ocjeni — Zahtjev za naknadu štete)

text:
               29.4.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 148/47

      Presuda Općeg suda od 7. ožujka 2019. — L protiv Parlamenta
      (predmet T-59/17) (1)

      (Javna služba - Akreditirani parlamentarni asistent - Otkaz ugovora - Prekid odnosa povjerenja - Vanjske djelatnosti - Očita pogreška u ocjeni - Zahtjev za naknadu štete)
      (2019/C 148/43)
      Jezik postupka: engleski

         Stranke

         Tužitelj: L (zastupnik: I. Coutant Peyre, odvjetnik)

         Tuženik: Europski parlament (zastupnici: Í. Ní Riagáin Düro i M. Windisch, agenti)

         Predmet

      S jedne strane, zahtjev na temelju članka 270. UFEU-a za poništenje Odluke Parlamenta od 24. lipnja 2016. o otkazu tužiteljeva ugovora akreditiranog parlamentarnog asistenta i, s druge strane, zahtjeva za naknadu neimovinske štete koju je tužitelj navodno pretrpio.

         Izreka

                  1.

                     Poništava se odluka Parlamenta od 24. lipnja 2016. o otkazu ugovora akreditiranog parlamentarnog asistenta L.

                  2.

                     U preostalom dijelu tužba se odbija.

                  3.

                     Europskom parlamentu nalaže se snošenje troškova.

         (1)  SL C 221, 10. 7. 2017.


title: predmet T-329/17: Presuda Općeg suda od 7. ožujka 2019. — Hautala i dr. protiv EFSA-e („Pristup dokumentima — Uredba (EZ) br. 1049/2001 — Dokumenti koji se odnose na studije o kancerogenosti izrađene u okviru produljenja odobrenja aktivne tvari glifosata — Djelomično odbijanje pristupa — Izuzeće u vezi sa zaštitom komercijalnih interesa trećih strana — Prevladavajući javni interes — Uredba (EZ) br. 1367/2006 — Pojam ‚informacije koje se odnose na emisije u okoliš’”)

text:
               29.4.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 148/47

      Presuda Općeg suda od 7. ožujka 2019. — Hautala i dr. protiv EFSA-e
      (predmet T-329/17) (1)

      („Pristup dokumentima - Uredba (EZ) br. 1049/2001 - Dokumenti koji se odnose na studije o kancerogenosti izrađene u okviru produljenja odobrenja aktivne tvari glifosata - Djelomično odbijanje pristupa - Izuzeće u vezi sa zaštitom komercijalnih interesa trećih strana - Prevladavajući javni interes - Uredba (EZ) br. 1367/2006 - Pojam ‚informacije koje se odnose na emisije u okoliš’”)
      (2019/C 148/44)
      Jezik postupka: engleski

         Stranke

         Tužitelji: Heidi Hautala (Finska), Benedek Jávor (Mađarska), Michèle Rivasi (Francuska), Bart Staes (Belgija) (zastupnik: B. Kloostra, odvjetnik)

         Tuženik: Europska agencija za sigurnost hrane (zastupnici: D. Detken i J. Tarazona, F. Volpi i B. Vagenende, agenti, uz asistenciju R. van der Houta i C. Wagnera, odvjetnika)

         Intervenijenti u potporu tuženiku: Cheminova A/S (Harboøre, Danska) (zastupnik: C. Mereu, odvjetnik); Monsanto Europe (Antwerpen, Belgija); Monsanto Company (Wilmington, Delaware, Sjedinjene Američke Države) (zastupnici: M. Pittie, P. Honoré i N. Callens, a zatim P. Honoré, N. Callens i A. Helfer, odvjetnici)

         Predmet

      Zahtjev koji se temelji na članku 263. UFEU-a i kojim se traži djelomično poništenje EFSA-ine Odluke od 14. ožujka 2017. u dijelu u kojem se njome djelomično odbija pristup dvanaest studija o kancerogenosti aktivne tvari glifosata, a koje su izrađene u okviru postupka produljenja odobrenja te aktivne tvari na temelju Uredbe (EZ) br. 1107/2009 Europskog parlamenta i Vijeća od 21. listopada 2009. o stavljanju na tržište sredstava za zaštitu bilja i stavljanju izvan snage direktiva Vijeća 79/117/EEZ i 91/414/EEZ (SL 2009., L 309, 24.11.2009., str. 1.) (SL posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 3., svezak 61., str. 52.).

         Izreka

                  1.

                     Poništava se Odluka Europske agencije za sigurnost hrane (EFSA) od 14. ožujka 2017. u dijelu u kojem je EFSA odbila pristup dijelovima „Materijali, eksperimentalni uvjeti i metode”i „Rezultati i analize” dvanaest studija o kancerogenosti aktivne tvari glifosata.

                  2.

                     EFSA će snositi vlastite troškove, kao i troškove Heidi Hautale, Michèle Rivasi, Benedeka Jávora i Barta Staesa.

                  3.

                     Društva Cheminova A/S, Monsanto Europe i Monsanto Company snosit će svako vlastite troškove.

         (1)  SL C 249, 31. 7. 2017.


title: predmet T-26/18: Presuda Općeg suda od 12. ožujka 2019. — Francuska protiv Komisije („EFJP i EPFRR — Izdaci isključeni iz financiranja — Izdaci nastali za Francusku — Jednokratni i paušalni financijski ispravci — Program potpora po površini — Sustav za identifikaciju zemljišnih parcela — Utvrđivanje prihvatljivih površina — Održavanje poljoprivrednog zemljišta u dobrom poljoprivrednom i okolišnom stanju — Obilježja krajobraza — Guštare pogodne za ispašu — Nacionalni nadzorni sustav koji se temelji na neusklađenoj definiciji prihvatljivih površina — Proporcionalnost — Obveza obrazlaganja — Potvrda sukladnosti — Najvjerojatnija pogreška — Pogreška koja se tiče prava”)

text:
               29.4.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 148/50

      Presuda Općeg suda od 12. ožujka 2019. — Francuska protiv Komisije
      (predmet T-26/18) (1)

      („EFJP i EPFRR - Izdaci isključeni iz financiranja - Izdaci nastali za Francusku - Jednokratni i paušalni financijski ispravci - Program potpora po površini - Sustav za identifikaciju zemljišnih parcela - Utvrđivanje prihvatljivih površina - Održavanje poljoprivrednog zemljišta u dobrom poljoprivrednom i okolišnom stanju - Obilježja krajobraza - Guštare pogodne za ispašu - Nacionalni nadzorni sustav koji se temelji na neusklađenoj definiciji prihvatljivih površina - Proporcionalnost - Obveza obrazlaganja - Potvrda sukladnosti - Najvjerojatnija pogreška - Pogreška koja se tiče prava”)
      (2019/C 148/47)
      Jezik postupka: francuski

         Stranke

         Tužitelj: Francuska Republika (zastupnici: F. Alabrune, D. Colas, A.-L. Desjonquères i S. Horrenberger, agenti)

         Tuženik: Europska komisija (zastupnici: A. Lewis i D. Triantafyllou, agenti)

         Predmet

      Zahtjev na temelju članka 263. UFUE-a za djelomično poništenje Provedbene odluke Komisije (EU) 2017/2014 od 8. studenoga 2017. o isključenju iz financiranja Europske unije određenih izdataka nastalih za države članice u okviru Europskog fonda za jamstva u poljoprivredi (EFJP) i Europskog poljoprivrednog fonda za ruralni razvoj (EPFRR) (SL 2017., L 292, str. 61.)

         Izreka

                  1.

                     Tužba se odbija.

                  2.

                     Francuskoj Republici nalaže se snošenje troškova.

         (1)  SL C 112, 26. 3. 2018.


title: predmet T-106/18: Presuda Općeg suda od 7. ožujka 2019. — Laverana protiv EUIPO-a — Agroecopark (VERA GREEN) („Žig Europske unije — Postupak povodom prigovora — Prijava za registraciju verbalnog žiga Europske unije VERA GREEN — Raniji verbalni žig Europske unije LAVERA — Relativni razlog za odbijanje — Nepostojanje vjerojatnosti dovođenja u zabludu — Članak 8. stavak 1. točka (b) Uredbe (EU) 2017/1001”)

text:
               29.4.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 148/51

      Presuda Općeg suda od 7. ožujka 2019. — Laverana protiv EUIPO-a — Agroecopark (VERA GREEN)
      (predmet T-106/18) (1)

      („Žig Europske unije - Postupak povodom prigovora - Prijava za registraciju verbalnog žiga Europske unije VERA GREEN - Raniji verbalni žig Europske unije LAVERA - Relativni razlog za odbijanje - Nepostojanje vjerojatnosti dovođenja u zabludu - Članak 8. stavak 1. točka (b) Uredbe (EU) 2017/1001”)
      (2019/C 148/48)
      Jezik postupka: engleski

         Stranke

         Tužitelj: Laverana GmbH & Co.KG (Wennigsen, Njemačka) (zastupnici: J. Wachinger, M. Zöbisch i R. Drozdz, a potom N. Schmitz i J. Bittner, odvjetnici)

         Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (zastupnik: L. Rampini, agent)

         Druga stranka u postupku pred žalbenim vijećem EUIPO-a, intervenijent u postupku pred Općim sudom: Agroecopark, SL (Majadahonda, Španjolska) (zastupnici: E. Seijo Veiguela i C. Serrano Rodríguez, odvjetnici)

         Predmet

      Tužba podnesena protiv odluke petog žalbenog vijeća EUIPO-a od 18. prosinca 2017. (predmet R 982/2017-5), u vezi postupka povodom prigovora između društava Laverana i Agroecopark.

         Izreka

                  1.

                     Tužba se odbija.

                  2.

                     Društvu Laverana GmbH & Co. KG nalaže se snošenje troškova.

         (1)  SL C 142, 23. 4. 2018.


title: predmet T-297/18: Presuda Općeg suda od 13. ožujka 2019. — Wirecard Technologies protiv EUIPO-a — Striatum Ventures (supr) („Žig Europske unije — Postupak za proglašavanje žiga ništavim — Verbalni žig Europske unije supr — Raniji verbalni žig Beneluxa Zupr — Relativni razlog za odbijanje — Vjerojatnost dovođenja u zabludu — Sličnost znakova — Članak 60. stavak 1. točka (a) i članak 8. stavak 1. točka (b) Uredbe (EU) 2017/1001”)

text:
               29.4.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 148/51

      Presuda Općeg suda od 13. ožujka 2019. — Wirecard Technologies protiv EUIPO-a — Striatum Ventures (supr)
      (predmet T-297/18) (1)

      („Žig Europske unije - Postupak za proglašavanje žiga ništavim - Verbalni žig Europske unije supr - Raniji verbalni žig Beneluxa Zupr - Relativni razlog za odbijanje - Vjerojatnost dovođenja u zabludu - Sličnost znakova - Članak 60. stavak 1. točka (a) i članak 8. stavak 1. točka (b) Uredbe (EU) 2017/1001”)
      (2019/C 148/49)
      Jezik postupka: engleski

         Stranke

         Tužitelj: Wirecard Technologies GmbH (Aschheim, Njemačka) (zastupnik: A. Bayer, odvjetnik)

         Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (zastupnici: S. Bonne i H. O’Neill, agenti)

         Druga stranka u postupku pred žalbenim vijećem EUIPO-a, intervenijent u postupku pred Općim sudom: Striatum Ventures BV (‘s-Hertogenbosch, Nizozemska) (zastupnik: G. Van den Hout, odvjetnik)

         Predmet

      Tužba podnesena protiv odluke petog žalbenog vijeća EUIPO-a od 20. veljače 2018. (predmet R 2028/2017-5), koja se odnosi na postupak za proglašavanje žiga ništavim između društava Striatum Ventures i Wirecard Technologies.

         Izreka

                  1.

                     Tužba se odbija.

                  2.

                     Društvu Wirecard Technologies GmbH nalaže se snošenje troškova.

         (1)  SL C 240, 9. 7. 2018.


title: predmet T-463/18: Presuda Općeg suda od 12. ožujka 2019. — Novartis protiv EUIPO-a (SMARTSURFACE) („Žig Europske unije — Prijava verbalnog žiga Europske unije SMARTSURFACE — Apsolutni razlog za odbijanje — Opisni karakter — Članak 7. stavak 1. točka (c) Uredbe (EU) 2017/1001 — Nepostojanje razlikovnog karaktera — Članak 7. stavak 1. točka (b) Uredbe 2017/1001”)

text:
               29.4.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 148/52

      Presuda Općeg suda od 12. ožujka 2019. — Novartis protiv EUIPO-a (SMARTSURFACE)
      (predmet T-463/18) (1)

      („Žig Europske unije - Prijava verbalnog žiga Europske unije SMARTSURFACE - Apsolutni razlog za odbijanje - Opisni karakter - Članak 7. stavak 1. točka (c) Uredbe (EU) 2017/1001 - Nepostojanje razlikovnog karaktera - Članak 7. stavak 1. točka (b) Uredbe 2017/1001”)
      (2019/C 148/50)
      Jezik postupka: engleski

         Stranke

         Tužitelj: Novartis AG (Basel, Švicarska) (zastupnik: L. Junquera Lara, odvjetnik)

         Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (zastupnici: S. Bonne i H. O’Neill, agenti)

         Predmet

      Tužba podnesena protiv odluke drugog žalbenog vijeća EUIPO-a od 25. svibnja 2018. (predmet R 1765/2017-2), koja se odnosi na zahtjev za registraciju verbalnog znaka SMARTSURFACE kao žiga Europske unije.

         Izreka

                  1.

                     Tužba se odbija.

                  2.

                     Društvu Novartis AG nalaže se snošenje troškova.

         (1)  SL C 352, 1. 10. 2018.


title: predmet T-326/18: Rješenje Općeg suda od 8. ožujka 2019. — Herrero Torres protiv EUIPO-a — DZ Licores (CARAJILLO LICOR 43 CUARENTA Y TRES) („Žig Europske unije — Postupak povodom prigovora — Prijava figurativnog žiga Europske unije CARAJILLO LICOR 43 CUARENTA Y TRES — Raniji nacionalni figurativni žig Carajillo — Relativni razlog za odbijanje — Vjerojatnost dovođenja u zabludu — Članak 8. stavak 1. točka (b) Uredbe 2017/2001 — Očito potpuno pravno neosnovana tužba”)

text:
               29.4.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 148/53

      Rješenje Općeg suda od 8. ožujka 2019. — Herrero Torres protiv EUIPO-a — DZ Licores (CARAJILLO LICOR 43 CUARENTA Y TRES)
      (predmet T-326/18) (1)

      („Žig Europske unije - Postupak povodom prigovora - Prijava figurativnog žiga Europske unije CARAJILLO LICOR 43 CUARENTA Y TRES - Raniji nacionalni figurativni žig Carajillo - Relativni razlog za odbijanje - Vjerojatnost dovođenja u zabludu - Članak 8. stavak 1. točka (b) Uredbe 2017/2001 - Očito potpuno pravno neosnovana tužba”)
      (2019/C 148/51)
      Jezik postupka: španjolski

         Stranke

         Tužitelj: José-Ramón Herrero Torres (Castellón de la Plana, Španjolska) (zastupnik: J. Gil Martí, odvjetnik)

         Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (zastupnici: S. Palmero Cabezas i H. O’Neill, agenti)

         Druga stranka u postupku pred žalbenim vijećem EUIPO-a, intervenijent u postupku pred Općim sudom: DZ Licores, SLU (Cartagena, Španjolska) (zastupnici: A. Vela Ballesteros i B. Lamas Begué, odvjetnici)

         Predmet

      Tužba podnesena protiv odluke petog žalbenog vijeća EUIPO-a od 13. ožujka 2018. (predmet R 2104/2017-5), koja se odnosi na postupak povodom prigovora između J. R. Herrera Torresa i društva DZ Licores.

         Izreka

                  1.

                     Tužba se odbija.

                  2.

                     José-Ramónu Herreri Torresu nalaže se snošenje troškova.

         (1)  SL C 249, 16. 7. 2018.


title: predmet T-131/19: Tužba podnesena 25. veljače 2019. — Oosterbosch protiv Parlamenta

text:
               29.4.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 148/55

      Tužba podnesena 25. veljače 2019. — Oosterbosch protiv Parlamenta
      (predmet T-131/19)
      (2019/C 148/54)
      Jezik postupka: francuski

         Stranke

         Tužitelj: Marc Oosterbosch (Bruxelles, Belgija) (zastupnik: M. Casado García-Hirschfeld, odvjetnik)

         Tuženik: Europski parlament

         Tužbeni zahtjev

      Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

                  —

                  utvrdi da je ova tužba dopuštena i osnovana;

            te posljedično:

                  —

                  poništi „pobijanu odluku” koja se sastoji od obračuna plaće za mjesece ožujak, travanj i lipanj 2018.;

                  —

                  poništi, ukoliko je potrebno, odluku od 6. studenoga 2018. o odbijanju pritužbe;

                  —

                  naloži tuženiku snošenje troškova postupka.

         Tužbeni razlozi i glavni argumenti

      U prilog osnovanosti tužbe tužitelj ističe jedan tužbeni razlog, koji se temelji na povredi načela zakonitosti i pravne sigurnosti, kao i na prigovoru nezakonitosti: pobijana odluka je donesena temeljem nezakonitih internih pravila i provedbenih odredaba.


title: predmet T-132/19: Tužba podnesena 26. veljače 2019. — Ashworth protiv Parlamenta

text:
               29.4.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 148/56

      Tužba podnesena 26. veljače 2019. — Ashworth protiv Parlamenta
      (predmet T-132/19)
      (2019/C 148/55)
      Jezik postupka: francuski

         Stranke

         Tužitelj: Richard Ashworth (Lingfield, Ujedinjena Kraljevina) (zastupnici: A. Schmitt i A. Waisse, odvjetnici)

         Tuženik: Europski parlament

         Tužbeni zahtjev

      Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

                  —

                  na temelju članka 68. Poslovnika Općeg suda, zbog povezanosti spoji ovaj predmet s predmetom koji su pokrenuli Salvador Garriga Polledo i 45 drugih tužitelja protiv Europskog parlamenta 19. veljače 2019. (predmet T-102/19);

                  —

                  ukoliko postoji potreba za tim, da kao mjeru upravljanja postupkom ili mjeru izvođenja dokaza naloži Europskom parlamentu predaju mišljenja koja je sačinila pravna služba Europskog parlamenta i koja su predana 16. srpnja 2018. i 3. prosinca 2018., bez obzira na njihov točan datum, ali u svakom slučaju prije donošenja odluke Predsjedništva Parlamenta od 10. prosinca 2018. o izmjeni Provedbenih mjera Statuta zastupnika u Europskom parlamentu (SL 2018, C 466, str. 8.; u daljnjem tekstu: Provedbene mjere);

                  —

                  poništi prethodno navedenu Odluku Predsjedništva Europskog parlamenta od 10. prosinca 2018. o izmjeni Provedbenih mjera Statuta zastupnika u Europskom parlamentu, u dijelu u kojem se njome mijenja članak 76. Provedbenih mjera (uvodne izjave 5. i 6., članak 1. stavak 7.) i članak 2., u dijelu u kojem se odnosi na članak 76. Provedbenih mjera prethodno navedene odluke, ili u dijelu u kojem se njome uvodi pristojba od 5 % od mirovina koje se trebaju početi isplaćivati nakon 1. siječnja 2019., ili — ako se prethodno navedeni elementi ne mogu odvojiti od ostatka pobijanog akta — da pobijanu odluku poništi u cijelosti;

                  —

                  naloži Parlamentu snošenje troškova postupka.

         Tužbeni razlozi i glavni argumenti

      U prilog osnovanosti tužbe tužitelj ističe pet tužbenih razloga.

                  1.

                  Prvi tužbeni razlog, koji se temelji na stvarnoj nenadležnosti predsjedništva.

                              —

                              s jedne strane, pobijani je akt donesen protivno Statutu članova Europskog parlamenta donesenog odlukom Europskog parlamenta od 28. rujna 2005., 2005/684/EZ, Euratom, (SL 2005., L 262, str. 1.) (u daljnjem tekstu: Statut). Pobijani je akt osobito protivan odredbama članka 27. Statuta, koji nalaže zadržavanje „stečenih prava” ili „budućih prava”.

                              —

                              s druge strane, pobijanim se aktom uvodi porez, na način da on uvodi posebnu pristojbu od 5 % nominalnog iznosa mirovine, iako uvođenje poreza nije u nadležnosti predsjedništva, u skladu s člankom 223. stavkom 2. UFEU-a.

                  2.

                  Drugi tužbeni razlog, koji se temelji na bitnim povredama postupka.

                              —

                              s jedne strane, predsjedništvu se predbacuje da je donijelo pobijani akt bez da je poštovalo pravila iz članka 223. UFEU-a.

                              —

                              s druge strane, pobijani akt nije dovoljno obrazložen te na taj način povrjeđuje obvezu obrazlaganja iz članka 296. stavka 2. UFEU-a i članka 41. stavka 2. točke (c) Povelje Europske unije o temeljnim pravima.

                  3.

                  Treći tužbeni razlog, koji se temelji na povredi stečenih i budućih prava kao i načela legitimnih očekivanja.

                              —

                              s jedne strane, pobijani akt povrjeđuje stečena i buduća prava koja proizlaze kako iz općih načela prava, tako i iz Statuta, koji izrijekom određuje da ona moraju biti „u cijelosti” očuvana (članak 27.).

                              —

                              s druge strane, pobijani akt povrjeđuje načelo legitimnih očekivanja.

                  4.

                  Četvrti tužbeni razlog, koji se temelji na povredi načela proporcionalnosti i načela jednakog postupanja i nediskriminacije.

                              —

                              s jedne strane, povrede prava tužitelja su neproporcionalne s obzirom na ciljeve koji se pobijanim aktom ostvaruju.

                              —

                              s druge strane, pobijani se akt mora poništiti zbog povrede načela jednakog postupanja i nediskriminacije.

                  5.

                  Peti tužbeni razlog, koji se temelji na povredi načela pravne sigurnosti i nepostojanju prijelaznih mjera.

                              —

                              s jedne strane, pobijani akt povrjeđuje načelo pravne sigurnosti, jer mu je nezakonito priznat retroaktivni učinak.

                              —

                              s druge strane, pobijani akt povrjeđuje načelo pravne sigurnosti na način da ne sadrži prijelazne mjere.


title: predmet T-137/19: Tužba podnesena 28. veljače 2019. — Souruh protiv Vijeća

text:
               29.4.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 148/58

      Tužba podnesena 28. veljače 2019. — Souruh protiv Vijeća
      (predmet T-137/19)
      (2019/C 148/57)
      Jezik postupka: francuski

         Stranke

         Tužitelj: Souruh SA (Damask, Sirija) (zastupnik: E. Ruchat, odvjetnik)

         Tuženik: Vijeće Europske unije

         Tužbeni zahtjev

      Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

                  —

                  utvrdi da je tužba dopuštena i osnovana;

                  —

                  posljedično, naloži Europskoj uniji da naknadi svu štetu koju je pretrpio tužitelj, u iznosu koji će Opći sud odrediti ex aequo et bono;

                  —

                  podredno, naloži imenovanje vještaka radi utvrđivanja ukupnog iznosa štete koju je tužitelj pretrpio;

                  —

                  naloži Vijeću Europske unije snošenje troškova postupka.

         Tužbeni razlozi i glavni argumenti

      U prilog osnovanosti tužbe tužitelj ističe jedan tužbeni razlog, i jedan podredni razlog, koji su, u bitnome, identični ili slični onima navedenima u predmetu T-55/19, Cham Holding i Bena Properties/Vijeće.


title: predmet C-226/19: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 14. ožujka 2019. uputio Rechtbank Den Haag, zittingsplaats Haarlem (Nizozemska) — K. A. protiv Minister van Buitenlandse Zaken

text:
               3.6.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 187/44

      Zahtjev za prethodnu odluku koji je 14. ožujka 2019. uputio Rechtbank Den Haag, zittingsplaats Haarlem (Nizozemska) — K. A. protiv Minister van Buitenlandse Zaken
      (predmet C-226/19)
      (2019/C 187/48)
      Jezik postupka: nizozemski

         Sud koji je uputio zahtjev

      Rechtbank Den Haag, zittingsplaats Haarlem

         Stranke glavnog postupka

         Tužiteljica: K. A.

         Tuženik: Minister van Buitenlandse Zaken

         Prethodna pitanja

                  1.

                  Je li u slučaju pravnog lijeka u smislu članka 32. stavka 3. Zakonika o vizama (1) protiv konačne odluke o odbijanju zahtjeva u skladu s člankom 32. stavkom 1. točkom (a) podtočkom vi. Zakonika o vizama riječ o djelotvornom pravnom lijeku u smislu članka 47. Povelje Europske unije o temeljnim pravima u sljedećim okolnostima:

                              —

                              u obrazloženju odluke država članica navela je samo sljedeće: „jedna ili više država članica smatraju da predstavljate prijetnju za javni red, unutarnju sigurnost ili javno zdravlje u smislu članka 2. stavka 19. odnosno stavku 21. Zakonika o schengenskim granicama ili za međunarodne odnose jedne ili više država članica”,

                              —

                              država članica ni u odluci ni u postupku povezanom s pravnim lijekom ne navodi o kojem ili o kojim od četiriju razloga iz članka 32. stavka 1. točke (a) podtočke vi. Zakonika o vizama je konkretno riječ,

                              —

                              država članica u postupku povezanom s pravnim lijekom ne navodi detaljnije materijalne informacije ili detaljnije materijalno obrazloženje koji se odnose na razlog ili razloge na kojima se temelje prigovori druge države članice (ili drugih država članica)?

                  2.

                  Jamči li se u okolnostima opisanim u prvom pitanju pravo na dobru upravu u smislu članka 41. Povelje, osobito s obzirom na obvezu uprave da obrazloži svoje odluke?

                  3.

                              a.

                              Je li odgovor na prvo i drugo pitanje drukčiji ako država članica u konačnoj odluci o vizi upućuje na stvarnu i dovoljno detaljno opisanu mogućnost pravnog lijeka u drugoj državi članici protiv navedenog nadležnog tijela u toj drugoj državi članici (odnosno u tim drugim državama članicama) koja je podnijela (odnosno koje su podnijele) prigovore navedene u članku 32. stavku 1. točki (a) podtočki vi. Zakonika o vizama te se razlog odbijanja može ispitati u okviru tog pravnog lijeka?

                              b.

                              Je li za potvrdan odgovor na prvo pitanje u vezi s pitanjem 3.a potrebno prekinuti donošenje odluke u postupku povezanom s pravnim lijekom koji se vodi u državi članici koja je donijela konačnu odluku i protiv te države članice, sve dok podnositelj zahtjeva ne dobije priliku upotrijebiti pravni lijek u drugoj državi članici (ili u drugim državama članicama) i dok se, u slučaju da podnositelj upotrijebi taj pravni lijek, ne donese (konačna) odluka u pogledu tog pravnog lijeka?

                  4.

                  Utječe li na odgovore na pitanja to što se državi članici (odnosno tijelu države članice ili država članica) koja je podnijela prigovore protiv izdavanja vize može ponuditi mogućnost da u svojstvu druge stranke sudjeluje u postupku povezanom s pravnim lijekom protiv konačne odluke o zahtjevu za vizu te u tom svojstvu može dobiti priliku da obrazloži na kojem se razlogu odnosno razlozima temelje njezini prigovori?

         (1)  Uredba (EZ) br. 810/2009 Europskog parlamenta i Vijeća od 13. srpnja 2009. o uspostavi Zakonika Zajednice o vizama (Zakonik o vizama) (SL 2009., L 243, str. 1.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 1., svezak 12., str. 8. i ispravak SL 2018., L 284, str. 38.)


title: predmet C-214/18: Presuda Suda (osmo vijeće) od 10. travnja 2019. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Sąd Rejonowy w Sopocie Wydział I Cywilny — Poljska) — postupak koji je pokrenuo H. W. (Zahtjev za prethodnu odluku — Direktiva 2006/112/EZ — Porez na dodanu vrijednost (PDV) — Sudski ovršitelj — Ovrha — Ovršne pristojbe utvrđene zakonom — Upravna praksa nadležnih nacionalnih tijela koja smatraju da iznos tih ovršnih pristojbi uključuje PDV — Načela neutralnosti i proporcionalnosti)

text:
               17.6.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 206/13

      Presuda Suda (osmo vijeće) od 10. travnja 2019. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Sąd Rejonowy w Sopocie Wydział I Cywilny — Poljska) — postupak koji je pokrenuo H. W.
      (predmet C-214/18) (1)

      (Zahtjev za prethodnu odluku - Direktiva 2006/112/EZ - Porez na dodanu vrijednost (PDV) - Sudski ovršitelj - Ovrha - Ovršne pristojbe utvrđene zakonom - Upravna praksa nadležnih nacionalnih tijela koja smatraju da iznos tih ovršnih pristojbi uključuje PDV - Načela neutralnosti i proporcionalnosti)
      (2019/C 206/15)
      Jezik postupka: poljski

         Sud koji je uputio zahtjev

      Sąd Rejonowy w Sopocie

         Stranka glavnog postupka

      H. W.

         Uz sudjelovanje: PSM „K” i Aleksandra Treder u svojstvu sudske ovršiteljice pri Sądu Rejonowym w Sopocie (Općinski sud u Sopotu)

         Izreka

      Odredbe Direktive Vijeća 2006/112/EZ od 28. studenoga 2006. o zajedničkom sustavu poreza na dodanu vrijednost, kako je izmijenjena Direktivom Vijeća 2013/43/EU od 22. srpnja 2013., kao i načela neutralnosti poreza na dodanu vrijednost (PDV) i proporcionalnosti treba tumačiti na način da im se ne protivi upravna praksa nadležnih nacionalnih tijela poput one o kojoj je riječ u glavnom postupku, prema kojoj se smatra da je PDV na usluge koje pruža sudski ovršitelj u okviru ovršnog postupka uključen u ovršne pristojbe koje on ubire.

         (1)  SL C 259, 23. 7. 2018.


title: predmet C-255/19: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 26. ožujka 2019. uputio Upper Tribunal (Immigration and Asylum Chamber) London (Ujedinjena Kraljevina) — Secretary of State for the Home Department protiv O A

text:
               17.6.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 206/30

      Zahtjev za prethodnu odluku koji je 26. ožujka 2019. uputio Upper Tribunal (Immigration and Asylum Chamber) London (Ujedinjena Kraljevina) — Secretary of State for the Home Department protiv O A
      (predmet C-255/19)
      (2019/C 206/35)
      Jezik postupka: engleski

         Sud koji je uputio zahtjev

      Upper Tribunal (Immigration and Asylum Chamber) London

         Stranke glavnog postupka

         Tužitelj: Secretary of State for the Home Department

         Tuženik: O A

         Prethodna pitanja

                  1.

                  Treba li „zaštitu zemlje državljanstva” u smislu članka 11. stavka 1. točke (e) i članka 2(e) Direktive o kvalifikaciji (1) razumjeti kao državnu zaštitu?

                  2.

                  Prilikom odlučivanja o tome postoji li osnovan strah od proganjanja u smislu članka 2. stavka (e) Direktive o kvalifikaciji i o tome je li dostupna zaštita protiv takvih progona u skladu s člankom 7. Direktive o kvalifikaciji, treba li „kriterij zaštite” ili„istragu o zaštiti” primijeniti na oba pitanja i, ako da, primjenjuju li se u svakom od tih slučajeva isti kriteriji?

                  3.

                  Neovisno o primjenjivosti zaštite nedržavnih tijela iz članka 7. stavka 1. točke (b) i ako je odgovor na prvo pitanje potvrdan, treba li djelotvornost ili dostupnost zaštite procijeniti samo u odnosu na zaštitne radnje/funkcije državnih tijela ili se mogu uzeti u obzir i zaštitne radnje/funkcije privatnih subjekata (civilno društvo) poput obitelji i/ili klanova?

                  4.

                  Jesu li (kao što se predmnijeva u drugom i trećem pitanju) kriteriji koji uređuju„istragu o zaštiti” koju valja provesti pri razmatranju prestanka statusa u okviru članka 11. stavka 1. točke (e) isti kao i oni koji se trebaju primijeniti u okviru članka 7.?

         (1)  Direktiva Vijeća 2004/83/EZ od 29. travnja 2004. o minimalnim standardima za kvalifikaciju i status državljana treće zemlje ili osoba bez državljanstva kao izbjeglica ili osoba kojima je na drugi način potrebna međunarodna zaštita te o sadržaju odobrene zaštite (SL 2004., L 304, str. 12.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 19., svezak 12., str. 64.).


title: predmet T-268/19: Tužba podnesena 22. travnja 2019. — Imagina Media Audiovisual i drugi protiv Komisije

text:
               24.6.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 213/63

      Tužba podnesena 22. travnja 2019. — Imagina Media Audiovisual i drugi protiv Komisije
      (predmet T-268/19)
      (2019/C 213/62)
      Jezik postupka: engleski

         Stranke

         Tužitelji: Imagina Media Audiovisual, SA (Barcelona, Španjolska), Imagina EU (Bruxelles, Belgija), dpa Deutsche Presse-Agentur GmbH (Hamburg, Njemačka) (zastupnici: P. Kuypers, N. Groot, B. Vitez, odvjetnici)

         Tuženik: Europska komisija

         Tužbeni zahtjev

      Tužitelji od Općeg suda zahtijevaju da:

                  —

                  poništi Odluku Komisije od 12. veljače 2019. pod oznakom Ares(2019)856949 o isključenju IMAGINA MEDIA AUDIOVISUAL SL iz postupaka nabave i dodjele bespovratnih sredstava uređenih Uredbom (EU, Euratom) br. 2018/1046 Europskog parlamenta i Vijeća (1) u dijelu u kojem je Imagina/dpa konzorcij isključen ili su njegove ponude odbijene;

                  —

                  poništi Odluku Komisije od 9. travnja 2019. pod oznakom Ares(2019)2494476 u dijelu u kojem je treba smatrati odlukom kojom se konzorcij isključuje iz postupka javne nabave pod oznakom PO/2018-05/A4 ili se njegove ponude odbijaju;

                  —

                  poništi akt(e) kojim/a Komisija dodjeljuje ugovore ili omogućuje stranci različitoj od Imagina/dpa konzorcija da audiovizualnim putem izvještava o aktualnim pitanjima Unije, u vezi s grupama I, III i VI kao što je navedeno u pozivu na nadmetanje;

                  —

                  naloži Komisiji da naknadi štetu nanesenu konzorciju time što mu je onemogućila izvršenje ugovora za grupe I, III i VI;

                  —

                  naloži Komisiji snošenje tužiteljevih troškova.

         Tužbeni razlozi i glavni argumenti

      U prilog osnovanosti tužbe tužitelj ističe šest tužbenih razloga.

                  1.

                  Prvi tužbeni razlog, koji se temelji na tome da je Komisija počinila očitu pogrešku u ocjeni time što nije priznala da isključenje društva Imagina Media Audiovisual SL — jednog od članova konzorcija — ne utječe na izvršenje ugovora od strane potonjeg u pogledu grupa I, III i VI poziva na nadmetanje. Isključenje društva Imagina Media Audiovisual SL također ne utječe na odluke kojima je Komisija te ugovore dodijelila konzorciju.

                  2.

                  Drugi tužbeni razlog, koji se temelji na tome da je Komisija počinila očitu pogrešku u ocjeni time što nije pravilno primijenila dokumentaciju o nabavi. Posljedično, Komisija nije tražila od konzorcija da društvo Imagina Media Audiovisual SL zamijeni drugim subjektom koji je dio konzorcija, što je bilo propisano dokumentacijom o nabavi.

                  3.

                  Treći tužbeni razlog, koji se temelji na tome da je Komisija počinila očitu pogrešku u ocjeni time što nije pravilno primijenila članak 136. stavak 9. Uredbe 2018/1046. Posljedično, Komisijin dužnosnik za ovjeravanje nije od konzorcija tražio da društvo Imagina Media Audiovisual SL zamijeni drugim subjektom koji je dio konzorcija, kao što je propisano Uredbom 2018/1046.

                  4.

                  Četvrti tužbeni razlog, koji se temelji na tome da je Komisija povrijedila pravo konzorcija na djelotvoran pravni lijek te je povrijedila načelo dobre uprave. Komisija je nezakonito primijenila svoju Odluku od 12. veljače 2019. pod oznakom Ares(2019) 856949 o isključenju društva Imagina Media Audiovisual SL ili svoj dopis od 9. travnja 2019. pod oznakom Ares(2019) 2494476 kako bi isključila konzorcij iz postupka javne nabave pod oznakom PO/2018-05/A4.

                  5.

                  Peti tužbeni razlog, koji se temelji na tome da je Komisija povrijedila pravo konzorcija na djelotvoran pravni lijek, obvezu obrazlaganja te načelo dobre uprave. Komisija je počinila postupovne pogreške i nezakonito je dodijelila ugovore za grupe I, III i VI poziva na nadmetanje pod oznakom PO/2018-05/A4 ponuditelju različitom od konzorcija.

                  6.

                  Šesti tužbeni razlog, koji se temelji na tome da je Komisija nanijela štetu konzorciju svojim nezakonitim postupanjem, zbog čega konzorcij ne može izvršiti ugovore za grupe I, III i VI poziva na nadmetanje pod oznakom PO/2018-05/A4.

         (1)  Uredba (EU, Euratom) 2018/1046 Europskog parlamenta i Vijeća od 18. srpnja 2018. o financijskim pravilima koja se primjenjuju na opći proračun Unije, o izmjeni uredaba (EU) br. 1296/2013, (EU) br. 1301/2013, (EU) br. 1303/2013, (EU) br. 1304/2013, (EU) br. 1309/2013, (EU) br. 1316/2013, (EU) br. 223/2014, (EU) br. 283/2014 i Odluke br. 541/2014/EU te o stavljanju izvan snage Uredbe (EU, Euratom) br. 966/2012, SL 2018., L 193, str. 1. i ispravak SL 2018., L 294, str. 45.


title: predmet T-570/18: Rješenje Općeg suda od 30. travnja 2019. — YQ protiv Komisije

text:
               24.6.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 213/84

      Rješenje Općeg suda od 30. travnja 2019. — YQ protiv Komisije
      (predmet T-570/18) (1)

      (2019/C 213/82)
      Jezik postupka: francuski
      Predsjednik osmog vijeća odredio je brisanje predmeta.

         (1)  SL C 408, 12. 11. 2018.


title: predmet T-746/18: Rješenje Općeg suda od 30. travnja 2019. — Bronckers protiv Komisije

text:
               24.6.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 213/85

      Rješenje Općeg suda od 30. travnja 2019. — Bronckers protiv Komisije
      (predmet T-746/18) (1)

      (2019/C 213/85)
      Jezik postupka: engleski
      Predsjednik trećeg vijeća odredio je brisanje predmeta.

         (1)  SL C 72, 25. 2. 2019.


title: predmet C-312/19: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 16. travnja 2019. uputio Lietuvos vyriausiasis administracinis teismas (Litva) — XT protiv Valstybinė mokesčių inspekcija prie Lietuvos Respublikos finansų ministerijos

text:
               1.7.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 220/19

      Zahtjev za prethodnu odluku koji je 16. travnja 2019. uputio Lietuvos vyriausiasis administracinis teismas (Litva) — XT protiv Valstybinė mokesčių inspekcija prie Lietuvos Respublikos finansų ministerijos
      (predmet C-312/19)
      (2019/C 220/25)
      Jezik postupka: litavski

         Sud koji je uputio zahtjev

      Lietuvos vyriausiasis administracinis teismas

         Stranke glavnog postupka

         Tužitelj: XT

         Tuženik: Valstybinė mokesčių inspekcija prie Lietuvos Respublikos finansų ministerijos

         Prethodna pitanja

                  1.

                  Treba li članak 9. stavak 1. i članak 193. Direktive Vijeća 2006/112/EZ (1) od 28. studenoga 2006. o zajedničkom sustavu poreza na dodanu vrijednost tumačiti na način da se u okolnostima poput onih u predmetnom slučaju za fizičku osobu poput tužitelja ne može smatrati da je „samostalno” obavljala predmetnu (gospodarsku) djelatnost i da sama mora platiti porez na dodanu vrijednost na sporne isporuke, odnosno, u smislu članka 9. stavka 1. i članka 193. Direktive 2006/112/EZ, valja li smatrati da poreznog obveznika koji je odgovoran za predmetne obveze čini zajednička aktivnost/ortaštvo (sudionici u zajedničkoj aktivnosti zajedno; u predmetnom slučaju, tužitelj i njegov poslovni partner zajedno), koje se prema nacionalnom pravu ne smatra poreznim obveznikom te koji nemaju pravnu osobnost, te da porezni obveznik nije samo fizička osoba poput tužitelja?

                  2.

                  Ako je odgovor na prvo pitanje potvrdan, valja li članak 193. Direktive 2006/112/EZ tumačiti na način da u okolnostima poput onih u ovom slučaju, PDV treba platiti pojedinačno svaki od sudionika (u predmetnom slučaju, tužitelj i njegov poslovni partner) u zajedničkoj aktivnosti/ortaštvu — koje se prema nacionalnom pravu ne smatra poreznim obveznikom niti uživa pravnu osobnost — na dio svake isplate koju su primili kao protučinidbu (ili koju imaju pravo primiti ili im se duguje) za oporezive isporuke nekretnina? Treba li članak 287. Direktive 2006/112/EZ tumačiti na način da se u okolnostima poput onih u ovom predmetu, godišnji promet naveden u toj odredbi utvrđuje uzimanjem u obzir ukupnog prihoda zajedničke aktivnosti (koji su sudionici u zajedničkoj aktivnosti primili zajedno)?

         (1)  SL 2006., L 347, str. 1.; SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 9., svezak 1., str. 120.


title: predmet C-321/19: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 18. travnja 2019. uputio Oberverwaltungsgericht für das Land Nordrhein-Westfalen (Njemačka) — BY i CZ protiv Savezne Republike Njemačke

text:
               1.7.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 220/20

      Zahtjev za prethodnu odluku koji je 18. travnja 2019. uputio Oberverwaltungsgericht für das Land Nordrhein-Westfalen (Njemačka) — BY i CZ protiv Savezne Republike Njemačke
      (predmet C-321/19)
      (2019/C 220/26)
      Jezik postupka: njemački

         Sud koji je uputio zahtjev

      Oberverwaltungsgericht für das Land Nordrhein-Westfalen

         Stranke glavnog postupka

         Tužitelji: BY, CZ

         Tuženik: Savezna Republika Njemačka

         Prethodna pitanja

                  1.

                  Može li se pojedinačni obveznik cestarine pred nacionalnim sudovima pozivati na poštovanje pravila o izračunu cestarine u skladu s člankom 7. stavkom 9. i člankom 7.a stavcima 1. i 2. Direktive 1999/62/EZ u verziji Direktive 2006/38/EZ (1) (neovisno o njezinim odredbama na temelju članka 7.a stavka 3. u vezi s Prilogom III.), ako država članica prilikom utvrđivanja cestarina zakonom te propise nije poštovala u punom opsegu ili ih je pogrešno provela na štetu obveznika cestarine?

                  2.

                  U slučaju potvrdnog odgovora na prvo pitanje:

                              (a)

                              Mogu li se u troškove rada infrastrukturne mreže u smislu članka 7. stavka 9. druge rečenice Direktive 1999/62/EZ u verziji Direktive 2006/38/EZ uračunati i troškovi prometne policije?

                              (b)

                              Dovodi li prekoračenje infrastrukturnih troškova uračunanih s izmjerljivom prosječnom cestarinom u rasponu

                                          aa)

                                          do 3,8 %, osobito ako se uračunavaju troškovi koji se već po svojoj prirodi ne mogu uračunati,

                                          bb)

                                          do 6 %
                                          do povrede zabrane prekoračenja troškova u skladu s člankom 7. stavkom 9. Direktive 1999/62/EZ u verziji Direktive 2006/38/EZ s posljedicom da nacionalno pravo u tom pogledu nije primjenjivo?

                  3.

                  U slučaju potvrdnog odgovora na pitanje 2 (b):

                              (a)

                              Treba li presudu Suda od 26. rujna 2000. — C-205/98 (2)- (t. 138.) razumjeti na način da se znatno prekoračenje troškova u konačnici više ne može kompenzirati naknadnim obračunom troškova koji je dostavljen u sudskom postupku, a kojim se nastoji dokazati da se određenim postotkom cestarine u konačnici zaista ne prekoračuju uračunani troškovi?

                              (b)

                              U slučaju negativnog odgovora na pitanje 3 (a):
                              Treba li se naknadni obračun troškova nakon isteka razdoblja izračuna u punom opsegu temeljiti na stvarnim troškovima i stvarnim prihodima od cestarine, odnosno ne na pretpostavkama u vezi s tim u prvotnom prognostičkom izračunu?

         (1)  SL 2006., L 15, str. 8. (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 7., svezak 17., str. 27.)

         (2)  SL 2000., C 335, str. 10.


title: predmet C-322/19: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 23. travnja 2019. uputio High Court (Irska) — KS, MHK protiv International Protection Appeals Tribunal, Minister for Justice and Equality, Ireland i Attorney General

text:
               1.7.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 220/21

      Zahtjev za prethodnu odluku koji je 23. travnja 2019. uputio High Court (Irska) — KS, MHK protiv International Protection Appeals Tribunal, Minister for Justice and Equality, Ireland i Attorney General
      (predmet C-322/19)
      (2019/C 220/27)
      Jezik postupka: engleski

         Sud koji je uputio zahtjev

      High Court (Irska)

         Stranke glavnog postupka

         Podnositelji zahtjeva za reviziju: KS, MHK

         Protustranke: The International Protection Appeals Tribunal, the Minister for Justice and Equality, Ireland i the Attorney General

         Prethodna pitanja

                  1.

                  Može li se prilikom tumačenja instrumenta prava Unije koji se primjenjuje u određenoj državi članici uzeti u obzir instrument koji se ne primjenjuje na tu državu članicu, ako je potonji donesen istodobno kad i prvonavedeni instrument?

                  2.

                  Primjenjuje li se članak 15. Direktive o standardima za prihvat (preinaka) 2013/33/EU (1) na osobu u odnosu na koju je donesena odluka o transferu u skladu s Uredbom Dublin III, odnosno Uredbom (EU) br. 604/2013 (2)?

                  3.

                  Može li država članica prilikom primjene članka 15. Direktive o standardima za prihvat (preinaka) 2013/33/EU donijeti opću mjeru koja ustvari svako kašnjenje u donošenju odluke o transferu ili nakon njega pripisuje podnositeljima zahtjeva koji podliježu transferu prema Uredbi Dublin III, odnosno Uredbi (EU) br. 604/2013?

                  4.

                  Kad podnositelj zahtjeva napusti državu članicu a da u njoj nije zatražio međunarodnu zaštitu i otputuje u drugu državu članicu u kojoj podnese zahtjev za međunarodnu zaštitu te se u odnosu na njega donese odluka o njegovu transferu u prvu državu članicu u skladu s Uredbom Dublin III, odnosno Uredbom (EU) br. 604/2013, može li se posljedično kašnjenje u razmatranju zahtjeva za međunarodnu zaštitu pripisati podnositelju zahtjeva u smislu članka 15. Direktive o standardima za prihvat (preinaka) 2013/33/EU?

                  5.

                  Ako podnositelj zahtjeva podliježe transferu u drugu državu članicu prema Uredbi Dublin III, odnosno Uredbi (EU) br. 604/2013, ali je taj transfer odgođen zbog postupka revizije koji je pokrenuo podnositelj zahtjeva, a koji rezultira prekidanjem postupka transfera na temelju rješenja High Courta, može li se posljedično kašnjenje u ispitivanju zahtjeva za međunarodnu zaštitu pripisati podnositelju zahtjeva na temelju članka 15. Direktive o standardima za prihvat (preinaka) 2013/33/EU, općenito ili u konkretnom slučaju kad se u tom postupku može utvrditi da je zahtjev za reviziju očito ili na drugi način neosnovan ili čini zlouporabu postupka?

         (1)  Direktiva 2013/33/EU Europskog parlamenta i Vijeća od 26. lipnja 2013. o utvrđivanju standarda za prihvat podnositelja zahtjeva za međunarodnu zaštitu (SL 2013., L 180, str. 96.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 19., svezak 15., str. 137.)

         (2)  Uredba (EU) br. 604/2013 Europskog parlamenta i Vijeća od 26. lipnja 2013. o utvrđivanju kriterija i mehanizama za određivanje države članice odgovorne za razmatranje zahtjeva za međunarodnu zaštitu koji je u jednoj od država članica podnio državljanin treće zemlje ili osoba bez državljanstva (preinaka) (SL 2013., L 180, str. 31.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 19., svezak 15., str. 108. i ispravak SL 2017., L 49, str. 50.)


title: predmet C-327/19: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 19. travnja 2019. uputio Korkein hallinto-oikeus (Finska) — Nobina Finland Oy

text:
               1.7.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 220/22

      Zahtjev za prethodnu odluku koji je 19. travnja 2019. uputio Korkein hallinto-oikeus (Finska) — Nobina Finland Oy
      (predmet C-327/19)
      (2019/C 220/28)
      Jezik postupka: finski

         Sud koji je uputio zahtjev

      Korkein hallinto-oikeus

         Stranke glavnog postupka

         Tužitelj: Nobina Finland Oy

         Druge stranke u postupku: Helsingin seudun liikenne-kuntayhtymä, Oy Pohjolan Kaupunkiliikenne Ab

         Prethodna pitanja

                  1.

                  Protivi li se Direktivi 2004/17/EZ (1) Europskog parlamenta i Vijeća od 31. ožujka 2004. o usklađivanju postupaka nabave subjekata koji djeluju u sektoru vodnog gospodarstva, energetskom i prometnom sektoru te sektoru poštanskih usluga (Sektorska direktiva iz 2004.) tumačenje prema kojem naručitelj, u situaciji u kojoj se ponuda može dostaviti za više ili sve grupe ugovora, klauzulom uključenom u poziv na dostavu ponuda može ograničiti broj grupa koje se mogu dodijeliti jednom ponuditelju (klauzula o ograničenju)?

                  2.

                  Tako se u skladu s klauzulom o ograničenju koja se primjenjuje u predmetnom pozivu na nadmetanje za autobusni prijevoz, ako predmeti ugovora koji su dodijeljeni jednom ponuditelju premaše klauzulom utvrđeni najveći broj vozila potreban za prijevoz po danu, predmet ugovora, kod kojeg je razlika u bodovima između najbolje i druge najbolje ponude pomnoženo s brojem vozila tog predmeta ugovora najmanja, dodjeljuje ponuditelju koji je dao drugu najbolju ponudu. Primjena klauzule o ograničenju može dovesti do toga da se ponuditelju koji je dao najbolju ponudu za sporni predmet ugovora, zbog poziva na nadmetanje dodijeli ukupno manji broj vozila potrebnih za prijevoz po danu od ponuditelja koji je dao drugu najbolju ponudu za predmet ugovora.

                              a)

                              Može li se pri ocjenjivanju dopuštenosti klauzule o ograničenju uzeti u obzir do kojeg bi konkretnog rezultata mogla dovesti primjena klauzule o ograničenju u pozivu na nadmetanje ili se to treba ocijeniti apstraktno, na način da je primjena klauzule o ograničenju, poput ove o kojoj je riječ u glavnom postupku, u skladu sa Sektorskom direktivom iz 2004. ili dopuštena ili nije?

                              b)

                              Jesu li za ocjenu dopuštenosti klauzule o ograničenju, poput one o kojoj je riječ u glavnom postupku, značajne okolnosti koje su u pozivu na dostavu ponude navedene u svrhu obrazloženja, a odnose se na očuvanje tržišnog natjecanja u linijskom autobusnom prijevozu u regiji Helsinki te na smanjivanje rizika poslovanja koji sa sobom, u pogledu kvalitete obavljanja prijevoza, donosi preuzimanje velikog opsega prijevoza kao i uvođenje prijevoza na izmijenjenim linijama?

         (1)  SL 2004., L 134, str. 1. (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 6., svezak 1., str. 43.)


title: predmet C-328/19: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 19. travnja 2019. uputio Korkein hallinto-oikeus (Finska) — Porin kaupunki

text:
               1.7.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 220/23

      Zahtjev za prethodnu odluku koji je 19. travnja 2019. uputio Korkein hallinto-oikeus (Finska) — Porin kaupunki
      (predmet C-328/19)
      (2019/C 220/29)
      Jezik postupka: finski

         Sud koji je uputio zahtjev

      Korkein hallinto-oikeus

         Stranke glavnog postupka

         Tužitelj: Porin kaupunki

         Druge stranke u postupku: Porin Linjat Oy, Lyttylän Liikenne Oy

         Prethodna pitanja

                  1.

                  Treba li članak 1. stavak 2. točku (a) Direktive Europskog parlamenta i Vijeća 2004/18/EZ (1) od 31. ožujka 2004. o usklađivanju postupaka za sklapanje ugovora o javnim radovima, ugovora o javnoj nabavi robe te ugovora o javnim uslugama tumačiti na način da model odgovorne općine prema vrsti predmetnog ugovora o suradnji između općina ispunjava pretpostavke prijenosa nadležnosti koji nije obuhvaćen područjem primjene Direktive (C-51/15, Remondis) ili horizontalne suradnje koja ne podliježe obvezi poziva na nadmetanje (C-386/11, Piepenbrock s upućivanjem na sudsku praksu), ili je ovdje riječ o nekom trećem slučaju?

                  2.

                  Ako model odgovorne općine prema ugovoru o suradnji ispunjava pretpostavke prijenosa nadležnosti: smatra li se, u slučaju dodjele ugovora koja se provodi u skladu s prijenosom nadležnosti, naručiteljem javno tijelo na koje je prenesena nadležnost i može li to javno tijelo na temelju nadležnosti koju su mu prenijele druge općine u svojstvu odgovorne općine dodijeliti ugovore o uslugama povezanom subjektu, također bez poziva na nadmetanje, ako bi dodjela ugovora o uslugama u slučaju nepostojanja instituta odgovorne općine bila u nadležnosti općina koje su prenijele nadležnost kao njihov vlastiti posao?

                  3.

                  Međutim, ako model odgovorne općine prema ugovoru o suradnji ispunjava pretpostavke horizontalne suradnje: mogu li općine koje sudjeluju u ugovoru o suradnji dodijeliti ugovore o uslugama bez poziva na nadmetanje općini koja sudjeluje u ugovoru o suradnji, koja je te ugovore o uslugama bez poziva na nadmetanje dodijelila povezanom subjektu?

                  4.

                  Kada se ispituje činjenica obavlja li društvo bitan dio svoje djelatnosti za općinu pod čijom kontrolom se nalazi, uzima li se pri izračunu prihoda koji se odnosi na tu općinu u obzir prihod društva koje se nalazi u vlasništvu općine i bavi se prijevozom u smislu Uredbe (EZ) br. 1370/2007 (2) Europskog parlamenta i Vijeća od 23. listopada 2007. o uslugama javnog željezničkog i cestovnog prijevoza putnika i stavljanju izvan snage uredaba Vijeća (EEZ) br. 1191/69 i (EEZ) br. 1107/70 (u daljnjem tekstu: Uredba o uslugama javnog prijevoza putnika), u mjeri u kojoj društvo taj prihod ostvaruje iz prijevoza koji organizira općina kao nadležno tijelo u smislu Uredbe o uslugama javnog prijevoza putnika?

         (1)  SL 2004., L 134, str. 114. (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 6., svezak 1., str. 156.)

         (2)  SL 2007., L 315, str. 1. (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 7., svezak 13., str. 96.)


title: predmet C-333/19: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 24. travnja 2019. uputio Cour d'appel de Bruxelles (Belgija) — DA protiv Romanian Air Traffic Services Administration (Romatsa), Rumunjske, Eurocontrol — Europska organizacija za sigurnost zračne plovidbe — i FC, SC European Food SA, SC Starmill SRL, SC Multipack SRL protiv Romanian Air Traffic Services Administration (Romatsa), Rumunjske, DA, Eurocontrol — Europska organizacija za sigurnost zračne plovidbe

text:
               1.7.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 220/24

      Zahtjev za prethodnu odluku koji je 24. travnja 2019. uputio Cour d'appel de Bruxelles (Belgija) — DA protiv Romanian Air Traffic Services Administration (Romatsa), Rumunjske, Eurocontrol — Europska organizacija za sigurnost zračne plovidbe — i FC, SC European Food SA, SC Starmill SRL, SC Multipack SRL protiv Romanian Air Traffic Services Administration (Romatsa), Rumunjske, DA, Eurocontrol — Europska organizacija za sigurnost zračne plovidbe
      (predmet C-333/19)
      (2019/C 220/30)
      Jezik postupka: francuski

         Sud koji je uputio zahtjev

      Cour d’appel de Bruxelles

         Stranke glavnog postupka

         Žalitelj: DA

         Druge stranke u žalbenom postupku: Romanian Air Traffic Services Administration (Romatsa), Rumunjska, Eurocontrol — Europska organizacija za sigurnost zračne plovidbe

         Ostale stranke: Europska komisija, FC, SC European Food SA, SC Starmill SRL, SC Multipack SRL

         Žalitelji: FC, SC European Food SA, SC Starmill SRL, SC Multipack SRL

         Druge stranke u žalbenom postupku: Romanian Air Traffic Services Administration (Romatsa), Rumunjska, DA, Eurocontrol — Europska organizacija za sigurnost zračne plovidbe

         Ostale stranke: Europska komisija

         Prethodna pitanja

                  1.

                  Treba li Odluku Europske komisije (EU) 2015/1470 od 30. ožujka 2015. o državnoj potpori SA.38517 (2014/C) (ex 2014/NN) (1) shvatiti na način da obuhvaća plaćanja koja duguje Rumunjska čak i kada je ta država članica dužna vratiti sredstva nakon postupka prisilnog izvršenja arbitražne odluke ICSID-a (Međunarodni centar za rješavanje investicijskih sporova) od 11. prosinca 2013, pokrenutog pred sudovima države članice različite od Rumunjske?

                  2.

                  Zahtijeva li pravo Unije, samo po sebi i po službenoj dužnosti, da sud države članice (različite od Rumunjske) — kojemu je podneseno pravno sredstvo protiv postupka prisilnog izvršenja arbitražne odluke ICSID-a koja je postala pravomoćna u skladu s nacionalnim postupovnim pravilima te države članice — odbaci tu odluku, samo zato što je u odluci koja nije konačna, a koju je Europska komisija donijela nakon te arbitražne odluke ocijenjeno da je spomenuto prisilno izvršenje protivno europskom sustavu državnih potpora?

                  3.

                  Dopušta li pravo Unije, osobito načelo lojalne suradnje odnosno načelo pravomoćnosti, da nacionalni sud države članice (različite od Rumunjske) ne poštuje svoje međunarodne obveze proizišle iz Konvencije ICSID-a u slučaju u kojem je Europska komisija nakon arbitražne odluke donijela odluku u kojoj je ocijenila da je njezino prisilno izvršenje protivno europskom sustavu državnih potpora, čak i kada je ta institucija sudjelovala u postupku arbitraže (uključujući i postupak po tužbi za poništenje arbitražne odluke) i istaknula svoje razloge u vezi s europskim sustavom državnih potpora?

         (1)  Odluka Komisije (EU) 2015/1470 od 30. ožujka 2015. o državnoj potpori SA.38517 (2014/C) (ex 2014/NN) koju je provela Rumunjska — Arbitražna odluka […] od 11. prosinca 2013. (priopćeno pod brojem dokumenta C(2015) 2112) (SL 2015., L 232, str. 43.)


title: predmet C-340/19: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 29. travnja 2019. uputio Augstākā tiesa (Senāts) (Latvija) — Valsts ieņēmumu dienests protiv SIA Hydro Energo

text:
               1.7.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 220/25

      Zahtjev za prethodnu odluku koji je 29. travnja 2019. uputio Augstākā tiesa (Senāts) (Latvija) — Valsts ieņēmumu dienests protiv SIA Hydro Energo
      (predmet C-340/19)
      (2019/C 220/31)
      Jezik postupka: latvijski

         Sud koji je uputio zahtjev

      Augstākā tiesa (Senāts)

         Stranke glavnog postupka

         Podnositelj kasacijske žalbe: Valsts ieņēmumu dienests

         Druga stranka u kasacijskom postupku: SIA Hydro Energo

         Prethodno pitanje

      Treba li kombiniranu nomenklaturu iz Priloga I. Uredbi Vijeća (EEZ) br. 2658/87 od 23. srpnja 1987. o tarifnoj i statističkoj nomenklaturi i o Zajedničkoj carinskoj tarifi (1), kako je izmijenjena Uredbom Komisije (EU) br. 1006/2011 od 27. rujna 2011. (2), tumačiti na način da tarifni broj 7407 (šipke i profili od bakra) obuhvaća toplovaljane bakrene ingote ili slitine pravokutnog oblika čija debljina premašuje desetinu širine, ali čiji poprečni presjek sadržava nepravilne pore, praznine i pukotine?

         (1)  SL 1987., L 256, str. 1. (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 2., svezak 12., str. 3.)

         (2)  SL 2011., L 282, str. 1.


title: predmet C-352/19 P: Žalba koju je 1. svibnja 2019. podnijela Région de Bruxelles-Capitale protiv rješenja Općeg suda (peto vijeće) od 28. veljače 2019. u predmetu T-178/18, Région de Bruxelles-Capitale protiv Komisije

text:
               1.7.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 220/26

      Žalba koju je 1. svibnja 2019. podnijela Région de Bruxelles-Capitale protiv rješenja Općeg suda (peto vijeće) od 28. veljače 2019. u predmetu T-178/18, Région de Bruxelles-Capitale protiv Komisije
      (predmet C-352/19 P)
      (2019/C 220/32)
      Jezik postupka: francuski

         Stranke

         Žalitelj: Région de Bruxelles-Capitale (zastupnik: A. Bailleux, odvjetnik)

         Druga stranka u postupku: Europska komisija

         Žalbeni zahtjev

                  —

                  Ukinuti rješenje od 28. veljače 2019. (T-178/18);

                  —

                  odlučiti o dopuštenosti tužbe za poništenje koju je podnijela Région de Bruxelles-Capitale protiv Provedbene uredbe Komisije (UE) 2017/2324 od 12. prosinca 2017. o produljenju odobrenja aktivne tvari „glifosat” u skladu s Uredbom (EZ) br. 1107/2009 Europskog parlamenta i Vijeća o stavljanju na tržište sredstava za zaštitu bilja i o izmjeni Priloga Provedbenoj uredbi Komisije (EU) br. 540/2011 (1), te, u preostalom dijelu, vratiti predmet na odlučivanje Općem sudu;

                  —

                  naložiti Komisiji snošenje troškova obaju postupaka.

         Žalbeni razlozi i glavni argumenti

      Pobijanim rješenjem Opći je sud zbog nepostojanja pravnog interesa proglasio nedopuštenom tužbu koju je podnijela Région de Bruxelles-Capitale. Preciznije, Opći je sud presudio da se osporena uredba izravno ne odnosi na Région de Bruxelles-Capitale, u smislu članka 263. četvrtog stavka UFEU-a.
      U prilog svojoj žalbi, Région de Bruxelles-Capitale ističe samo jedan žalbeni razlog, koji se dijeli na dva dijela.
      Prvo, odbijanje Općeg suda da ispita uvjete dopuštenosti tužbe s obzirom na članak 9. Aarhuške konvencije dovelo je do pogrešnog tumačenja članka 2. stavka 4. i članka 9. te konvencije, te nije na odgovarajući način obrazloženo.
      Drugo, Opći sud nije pružio dovoljno obrazloženje te je zanemario članak 263. četvrti stavak UFEU-a te članak 20. stavak 2., članak 32. stavak 1., članak 36. stavak 3., članak 41. stavak 1. i članak 43. stavke 5. i 6. Uredbe br. 1107/2009., kada je odlučio o nepostojanju izravnog utjecaja na žaliteljicu.
      U drugom dijelu svog zahtjeva, istaknutog pod uvjetom da Sud prihvati zahtjev za ukidanje osporenog rješenja i sam odluči o dopuštenosti tužbe, Région de Bruxelles-Capitale iznosi razloge zbog kojih njezina tužba mora biti proglašena dopuštenom, jer zadovoljava uvjete iz članka 263. četvrtog stavka UFEU-a.

         (1)  SL 2017., L 333, str. 10.


title: predmet C-386/19 P: Žalba koju je 16. svibnja 2019. podnio Hamas protiv presude Općeg suda (prvo prošireno vijeće) od 6. ožujka 2019. u predmetu T-289/15, Hamas protiv Vijeća

text:
               1.7.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 220/27

      Žalba koju je 16. svibnja 2019. podnio Hamas protiv presude Općeg suda (prvo prošireno vijeće) od 6. ožujka 2019. u predmetu T-289/15, Hamas protiv Vijeća
      (predmet C-386/19 P)
      (2019/C 220/33)
      Jezik postupka: francuski

         Stranke

         Žalitelj: Hamas (zastupnik: L. Glock, odvjetnik)

         Druge stranke u postupku: Vijeće Europske unije, Europska komisija

         Žalbeni zahtjev

      Žalitelj od Suda zahtijeva da:

                  —

                  ukine presudu od 6. ožujka 2019., Hamas protiv Vijeća, T-289/15;

                  —

                  donese konačnu odluku o pitanjima koja su predmet žalbe;

                  —

                  naloži Vijeću snošenje cjelokupnih troškova postupka pred Općim sudom i Sudom.

         Žalbeni razlozi i glavni argumenti

      U prilog osnovanosti svoje žalbe, žalitelj ističe četiri žalbena razloga.
      Prvo, ocjenjujući da se Vijeće samostalno pozvalo na činjenice navedene u točki 15. Priloga A i u točki 17. Priloga B obrazloženja akata iz ožujka 2015., Opći je sud iskrivio sadržaj spisa, zamijenio svoje vlastite razloge razlozima donositelja osporenih akata, povrijedio je obvezu obrazlaganja svoje odluke i uskratio je žalitelju mogućnost pripreme svoje obrane.
      Drugo, Opći sud je povrijedio članak 1. stavak 4. Zajedničkog stajališta 2001/931, tako što je kao odluku nadležnog tijela, u smislu te odredbe, prihvatio odluku upravnog tijela, iako ta odluka nikada nije bila predmetom sudskog preispitivanja.
      Treće, Opći sud je povrijedio članak 1. stavak 4. Zajedničkog stajališta 2001/93, članak 296. UFEU-a, kao i žaliteljeva prava obrane i njegovo pravo na djelotvornu sudsku zaštitu, ocjenjujući da je odluka britanskih vlasti bila osuđujuća i da je Vijeće stoga imalo obvezu što je moguće više osloniti se na ocjenu tijela koje ju je donijelo.
      Četvrto, ocjenjujući da su HAMAS i HAMAS IDQ jedan te isti subjekt, Opći sud je povrijedio pravila o teretu dokazivanja, prihvatio ispravak obrazloženja Vijeća tijekom postupka, uzeo je u razmatranje dokaze a da nije provjerio jesu li djelotvorni, povrijedio je načelo kontradiktornosti rasprave o činjenicama, iskrivio je dokaze iz spisa i povrijedio je načelo neovisnosti postupaka.


title: predmet C-243/18 P: Presuda Suda (prvo vijeće) od 8. svibnja 2019. — Europsko zajedničko poduzeće za ITER i razvoj energije fuzije protiv Yosu Galoche (Žalba — Javna služba — Dužnosnici — Natječaj — Poništavajuća presuda — Opseg poništenja — Odvagivanje postojećih interesa — Poništenje popisa uspješnih kandidata — Poništenje odluka o zapošljavanju uspješnih kandidata koji se nalaze na tim popisima)

text:
               8.7.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 230/15

      Presuda Suda (prvo vijeće) od 8. svibnja 2019. — Europsko zajedničko poduzeće za ITER i razvoj energije fuzije protiv Yosu Galoche
      (predmet C-243/18 P) (1)

      (Žalba - Javna služba - Dužnosnici - Natječaj - Poništavajuća presuda - Opseg poništenja - Odvagivanje postojećih interesa - Poništenje popisa uspješnih kandidata - Poništenje odluka o zapošljavanju uspješnih kandidata koji se nalaze na tim popisima)
      (2019/C 230/18)
      Jezik postupka: španjolski

         Stranke

         Žalitelj: Europsko zajedničko poduzeće za ITER i razvoj energije fuzije (zastupnici: G. Poszler i R. Hanak, agenti)

         Druga stranka u postupku: Yosu Galocha (zastupnik: A. Asmaryan Degtyareva, odvjetnica)

         Izreka

                  1.

                  Žalba se odbija.

                  2.

                  Europsko zajedničko poduzeće za ITER i razvoj energije fuzije snosit će vlastite troškove.

         (1)  SL C 249, 16. 7. 2018.


title: predmet T-185/18: Presuda Općeg suda od 8. svibnja 2019. — Lucchini protiv Komisije („Tržišno natjecanje — Zabranjeni sporazumi — Tržište betonsko-armaturnog željeza u šipkama ili rolama — Odluka kojom se, nakon isteka važenja Ugovora o EZUČ-u, utvrđuje povreda članka 65. EZUČ-a na temelju Uredbe (EZ) br. 1/2003 — Djelomično poništenje Komisijine odluke — Odbijanje zahtjeva za povrat novčane kazne plaćene na temelju djelomično poništene odluke — Odbijanje zahtjeva za sudjelovanje u upravnom postupku koji je ponovno otvoren nakon djelomičnog poništenja odluke — Prava obrane — Nepostojeći akt — Izvanugovorna odgovornost — Zastara”)

text:
               8.7.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 230/39

      Presuda Općeg suda od 8. svibnja 2019. — Lucchini protiv Komisije
      (predmet T-185/18) (1)

      („Tržišno natjecanje - Zabranjeni sporazumi - Tržište betonsko-armaturnog željeza u šipkama ili rolama - Odluka kojom se, nakon isteka važenja Ugovora o EZUČ-u, utvrđuje povreda članka 65. EZUČ-a na temelju Uredbe (EZ) br. 1/2003 - Djelomično poništenje Komisijine odluke - Odbijanje zahtjeva za povrat novčane kazne plaćene na temelju djelomično poništene odluke - Odbijanje zahtjeva za sudjelovanje u upravnom postupku koji je ponovno otvoren nakon djelomičnog poništenja odluke - Prava obrane - Nepostojeći akt - Izvanugovorna odgovornost - Zastara”)
      (2019/C 230/48)
      Jezik postupka: talijanski

         Stranke

         Tužitelji: Lucchini SpA in AS (Piombino, Italija) (zastupnik: G. Belotti, odvjetnik)

         Tuženik: Europska komisija (zastupnici: P. Rossi, G. Conte i T. Vecchi, u svojstvu agenata)

         Predmet

      S jedne strane, zahtjev na temelju članka 263. UFEU-a radi poništenja dopisa Komisije od 17. siječnja 2018., kojim se odbija tužiteljev zahtjev za povrat novčane kazne u iznosu od 14 350 000 eura, koja mu je izrečena Odlukom Komisije C (2009) 7492 final od 30. rujna 2009. o povredi članka 65. EZUČ-a, u skladu s člankom 101. UFEU-a i člankom 53. Sporazuma o EGP-u (predmet COMP/37.956 — betonsko-armaturne šipke — ponovno donošenje), kao i dopisa Komisije od 9. ožujka 2018. kojim se odbija tužiteljev zahtjev za sudjelovanje u nastavku postupka u tom istom predmetu, i, s druge strane, zahtjev na temelju članka 268. UFEU-a radi naknade štete koju je tužitelj navodno pretrpio zbog povrede članka 41. Povelje Europske unije o temeljnim pravima koju je počinila Komisija u postupku u kojem je donesena navedena odluka.

         Izreka

                  1.

                     Tužba se odbija.

                  2.

                     Društvu Lucchini SpA in AS nalaže se snošenje troškova.

         (1)  SL C 161, 7. 5. 2018.


title: predmet T-269/15: Rješenje Općeg suda od 15. svibnja 2019. — Novartis Europharm protiv Komisije („Lijekovi za humanu primjenu — Odobrenje za stavljanje u promet lijeka Vantobra — tobramycine — Povlačenje pobijanog akta — Prestanak postojanja predmeta spora — Obustava postupka”)

text:
               22.7.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 246/19

      Rješenje Općeg suda od 15. svibnja 2019. — Novartis Europharm protiv Komisije
      (predmet T-269/15) (1)

      („Lijekovi za humanu primjenu - Odobrenje za stavljanje u promet lijeka Vantobra - tobramycine - Povlačenje pobijanog akta - Prestanak postojanja predmeta spora - Obustava postupka”)
      (2019/C 246/19)
      Jezik postupka: engleski

         Stranke

         Tužitelj: Novartis Europharm Ltd (Camberley, Ujedinjena Kraljevina) (zastupnik: C. Schoonderbeek, odvjetnik)

         Tuženik: Europska komisija (zastupnici: M. Šimerdová, A. Sipos i K. Mifsud-Bonnici, agenti)

         Intervenijent u potporu tuženiku: Pari Pharma GmbH (Starnberg, Njemačka) (zastupnici: M. Epping i W. Rehmann, odvjetnici)

         Predmet

      Zahtjev na temelju članka 263. UFEU-a kojim se traži poništenje Provedbene odluke Komisije C(2015) 1977 final od 18. ožujka 2015. o izdavanju odobrenja za stavljanje u promet lijeka za humanu primjenu Vantobra — tobramycine na temelju Uredbe br. 726/2004 Europskog parlamenta i Vijeća.

         Izreka

                  1.

                     Obustavlja se postupak povodom ove tužbe.

                  2.

                     Drušvo Novartis Europharm Ltd snosit će vlastite troškove, kao i troškove Europske komisije.

                  3.

                     Društvo Pari Pharma GmbH snosit će vlastite troškove.

         (1)  SL C 279, 24. 8. 2015.


title: predmet C-795/18 P: Žalba koju je 18. prosinca 2018. podnio FCA US LLC protiv presude Općeg suda (šesto vijeće) od 18. listopada 2018. u predmetu T-109/17, FCA US protiv EUIPO-a — Busbridge

text:
               29.7.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 255/15

      Žalba koju je 18. prosinca 2018. podnio FCA US LLC protiv presude Općeg suda (šesto vijeće) od 18. listopada 2018. u predmetu T-109/17, FCA US protiv EUIPO-a — Busbridge
      (predmet C-795/18 P)
      (2019/C 255/19)
      Jezik postupka: engleski

         Stranke

         Žalitelj: FCA US LLC (zastupnik: C. Morcom, QC)

         Druga stranka u postupku: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO)
      Žalba je rješenjem Suda (sedmo vijeće) od 20. lipnja 2019. proglašena nedopuštenom.


title: predmet T-381/19: Tužba podnesena 21. lipnja 2019. — adp Gauselmann protiv EUIPO-a — Gameloft (City Mania)

text:
               12.8.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 270/43

      Tužba podnesena 21. lipnja 2019. — adp Gauselmann protiv EUIPO-a — Gameloft (City Mania)
      (predmet T-381/19)
      (2019/C 270/45)
      Jezik postupka: engleski

         Stranke

         Tužitelj: adp Gauselmann GmbH (Lübeck, Njemačka) (zastupnik: P. Koch Moreno, odvjetnik)

         Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO)

         Druga stranka u postupku pred žalbenim vijećem: Gameloft SE (Pariz, Francuska)

         Podaci o postupku pred EUIPO-om

         Podnositelj prijave spornog žiga: druga stranka u postupku pred žalbenim vijećem

         Predmetni sporni žig: prijava verbalnog žiga Europske unije City Mania — Prijava za registraciju br. 15 936 339

         Postupak pred EUIPO-om: postupak povodom prigovora

         Pobijana odluka: odluka drugog žalbenog vijeća EUIPO-a od 11. travnja 2019. u predmetu R 976/2018-2

         Tužbeni zahtjevi

      Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

                  —

                  proglasi tužbeni razlog osnovanim i poništi pobijanu odluku, utvrdi postojanje vjerojatnosti dovođenja u zabludu između suprotstavljenih žigova i sukladno tomu, naloži da se prijava žiga u potpunosti odbije;

                  —

                  naloži EUIPO-u i drugoj stranci, ako se upusti u postupak pred Općim sudom, snošenje troškova.

         Tužbeni razlog

      povreda članka 8. stavka 1. točke (b) Uredbe (EU) 2017/1001 Europskog parlamenta i Vijeća.


title: predmet T-382/19: Tužba podnesena 25. lipnja 2019. — Turk Hava Yollari protiv EUIPO-a — Sky (skylife)

text:
               12.8.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 270/44

      Tužba podnesena 25. lipnja 2019. — Turk Hava Yollari protiv EUIPO-a — Sky (skylife)
      (predmet T-382/19)
      (2019/C 270/46)
      Jezik postupka: engleski

         Stranke

         Tužitelj: Turk Hava Yollari AO (Istanbul, Turska) (zastupnik: R. Almaraz Palmero, odvjetnik)

         Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO)

         Druga stranka u postupku pred žalbenim vijećem: Sky Ltd (Isleworth, Ujedinjena Kraljevina)

         Podaci o postupku pred EUIPO-om

         Podnositelj prijave spornog žiga: tužitelj pred Općim sudom

         Predmetni sporni žig: međunarodna registracija verbalnog žiga skylife u kojoj je naznačena Europska unija — Međunarodna registracija u kojoj je naznačena Europska unija br. 898 322

         Postupak pred EUIPO-om: postupak za proglašavanje žiga ništavim

         Pobijana odluka: odluka četvrtog žalbenog vijeća EUIPO-a od 23. travnja 2019. u predmetu R 880/2018-4

         Tužbeni zahtjevi

      Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

                  —

                  poništi pobijanu odluku;

                  —

                  naloži EUIPO-u da proglasi valjanom spornu međunarodnu registraciju br. 898 322 za sve proizvode i usluge kako su registrirani u razredima 39. i 41.;

                  —

                  naloži EUIPO-u i intervenijentu, društvu Sky Limited, snošenje svih troškova postupka pred Općim sudom, uključujući onih nastalih u postupku pred četvrtim žalbenim vijećem.

         Tužbeni razlozi

                  —

                  povreda članka 60. stavka 1. točke (a) u vezi s člankom 8. stavkom 1. točkom (b) Uredbe (EU) 2017/1001 Europskog parlamenta i Vijeća;

                  —

                  povreda članka 94. Uredbe (EU) 2017/1001 Europskog parlamenta i Vijeća.


title: predmet T-383/19: Tužba podnesena 21. lipnja 2019. — CI i dr. protiv Parlamenta i Vijeća

text:
               12.8.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 270/45

      Tužba podnesena 21. lipnja 2019. — CI i dr. protiv Parlamenta i Vijeća
      (predmet T-383/19)
      (2019/C 270/47)
      Jezik postupka: francuski

         Stranke

         Tužitelji: CI, CJ, CK, CL i CN (zastupnik: J. Fouchet, odvjetnik)

         Tuženici: Europski parlament i Vijeće Europske unije

         Tužbeni zahtjevi

      Tužitelji od Općeg suda zahtijevaju da:

                  —

                  poništi Uredbu (EU) 2019/592 Europskog parlamenta i Vijeća od 10. travnja 2019. o izmjeni Uredbe (EU) 2018/1806 o popisu trećih zemalja čiji državljani moraju imati vizu pri prelasku vanjskih granica i zemalja čiji su državljani izuzeti od tog zahtjeva, u pogledu povlačenja Ujedinjene Kraljevine iz Unije;

                  —

                  naloži Vijeću Europske unije i Europskom parlamentu snošenje svih troškova postupka, uključivši i odvjetničke troškove u visini od 5 000 eura.

         Tužbeni razlozi i glavni argumenti

      U prilog osnovanosti tužbe tužitelji ističu tri tužbena razloga.

                  1.

                  Prvi tužbeni razlog temelji se tvrdnji da su Uredbom (EU) 2019/592 povrijeđena stečena prava koja proizlaze iz europskog građanstva.
                  Kao prvo, tužitelji smatraju da su Europski parlament i Vijeće povrijedili njihovo pravo na privatni i obiteljski život, jer više od petnaest godina žive u drugoj državi članici Unije s kojom su usko povezani: neki imaju bračnog druga i djecu koji su državljani druge države članice ili su tamo vlasnici nekretnine.
                  Kao drugo, tužitelji smatraju da je pobijana uredba protivna načelu ravnopravnosti, jer priznaje prestanak prava koja se temelje na njihovom europskom građanstvu a da ne čini razliku između građana na koje se odnosi pravilo o ukidanju njihova prava glasa nakon petnaest godina boravka izvan Ujedinjene Kraljevine i drugih.

                  2.

                  Drugi tužbeni razlog temelji se na tvrdnji da je pobijanom uredbom povrijeđen status Gibraltara, jer navođenje Gibraltara u pobijanoj uredbi kao „kolonije britanske krune” može samo dovesti do klime koja je nepovoljna za pomirenje između Španjolske i Ujedinjene Kraljevine, na štetu prava stanovnika Gibraltara.

                  3.

                  Treći tužbeni razlog temelji na povredi prava na izuzeće od obveze posjedovanja vize, koje je britanskim državljanima dodijeljeno Uredbom 2018/1240, jer će tužitelji morati tražiti odobrenje putovanja iz sustava ETIAS i zato što postoji mogućnost da im takvo odobrenje bude uskraćeno.


title: predmet C-303/19: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 11. travnja 2019. uputio Corte suprema di cassazione (Italija) — Istituto Nazionale della Previdenza Sociale protiv VR

text:
               26.8.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 288/14

      Zahtjev za prethodnu odluku koji je 11. travnja 2019. uputio Corte suprema di cassazione (Italija) — Istituto Nazionale della Previdenza Sociale protiv VR
      (predmet C-303/19)
      (2019/C 288/18)
      Jezik postupka: talijanski

         Sud koji je uputio zahtjev

      Corte suprema di cassazione

         Stranke glavnog postupka

         Podnositelj kasacijske žalbe: Istituto Nazionale della Previdenza Sociale

         Druga stranka u kasacijskom postupku: VR

         Prethodno pitanje

      Treba li članak 11. stavak 1. točku (d) Direktive Vijeća 2003/109/EZ od 25. studenoga 2003. (1), i načelo jednakog postupanja s osobama s dugotrajnim boravkom i državljanima predmetne države članice, tumačiti na način da im se protivi nacionalni propis u skladu s kojim se, suprotno onome što je određeno za državljane države članice, pri utvrđivanju broja članova obitelji radi izračuna doplatka za obitelj isključuju članovi obitelji radnika koji ima dugotrajni boravak i državljanin je treće zemlje, ako potonji borave u trećoj zemlji podrijetla?

         (1)  Direktiva Vijeća 2003/109/EZ od 25. studenoga 2003. o statusu državljana trećih zemalja s dugotrajnim boravištem (SL 2004., L 16, str. 44.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 19., svezak 6., str. 41.)