title: Predmet T-790/14: Tužba podnesena 4. prosinca 2014. – Hassan protiv Vijeća

text:
               2.2.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 34/42

         Tužba podnesena 4. prosinca 2014. – Hassan protiv Vijeća
   (Predmet T-790/14)
   (2015/C 034/50)
   Jezik postupka: francuski

      Stranke

      Tužitelj: Samir Hassan (Damask, Sirija) (zastupnik: L. Pettiti, odvjetnik)

      Tuženik: Vijeće Europske unije

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

               —

               na temelju članka 263. Ugovora o funkcioniranju Europske unije (UFEU) poništi:

                           —

                           Provedbenu Odluku Vijeća 2014/678/ZVSP od 26. rujna 2014. o provedbi Odluke 2013/255/ZVSP o mjerama ograničavanja protiv Sirije kojom se Samir Hassan uvrštava u popis koji se nalazi u prilogu navedene Odluke Vijeća 2013/255/ZVSP od 31. svibnja 2013. o mjerama ograničavanja protiv Sirije;

                           —

                           Provedbenu uredbu Vijeća (EU) br. 1013/2014 od 26. rujna 2014. o provedbi Uredbe (EU) br. 36/2012 o mjerama ograničavanja s obzirom na stanje u Siriji kojom se Samir Hassan uvrštava u popis koji se nalazi u Prilogu II. Uredbi Vijeća (EU) br. 36/2012 od 18. siječnja 2012. o mjerama ograničavanja s obzirom na stanje u Siriji;

               —

               utvrdi i presudi da su učinci poništenih akata konačni;

               —

               na temelju članaka 268. do 340. UFEU-a nadoknadi štetu koju je S. Hassan pretrpio zbog primjene gore navedenih mjera ograničavanja protiv njega i na temelju toga:

                           —

                           prizna izvanugovornu odgovornost Vijeća Europske unije zbog pretrpljene i buduće imovinske štete te neimovinske štete;

                           —

                           dosudi S. Hassanu iznos od 2 50  000 EUR mjesečno počevši od 1. rujna 2011. kako bi mu nadoknadio pretrpljenu imovinsku štetu;

                           —

                           dosudi S. Hassanu simboličan iznos od 1 EUR zbog pretrpljene neimovinske štete;

                           —

                           Vijeću Europske unije naloži naknadu buduće imovinske štete;

               —

               u svakom slučaju, Vijeću Europske unije naloži snošenje ukupnih troškova.

      Tužbeni razlozi i glavni argumenti

   U prilog osnovanosti tužbe tužitelj ističe četiri tužbena razloga.

               1.

               Prvi tužbeni razlog temelji se na očitoj pogrešci Vijeća u ocjeni činjenica i pogrešci koja se tiče prava zbog toga što je Vijeće ponovno uvrstilo ime tužitelja na popise osoba i subjekata na koje se primjenjuju mjere ograničavanja na temelju neosnovanih razloga.

               2.

               Drugi tužbeni razlog temelji se na povredi prava vlasništva i načela proporcionalnosti.

               3.

               Treći tužbeni razlog temelji se na povredi načela presumpcije nevinosti tužitelja.

               4.

               Četvrti tužbeni razlog odnosi se na naknadu štete koju je tužitelj pretrpio jer je Vijeće protiv njega primijenilo nezakonite mjere.


title: Predmet C-218/14: Presuda Suda (veliko vijeće) od 16. srpnja 2015. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio High Court of Ireland – Irska) – Kuldip Singh, Denzel Njume, Khaled Aly protiv Minister for Justice and Equality (Zahtjev za prethodnu odluku — Direktiva 2004/38/EZ — Članak 13. stavak 2. prva alineja točka (a) — Pravo boravka članova obitelji građanina Unije — Brak između građanina Unije i državljanina treće zemlje — Zadržavanje prava boravka državljanina treće zemlje nakon odlaska građanina Unije iz države članice domaćina, nakon čega je uslijedio razvod — Članak 7. stavak 1. točka (b) — Dostatna sredstva — Uzimanje u obzir sredstava supružnika koji je državljanin treće zemlje — Pravo državljana trećih zemalja da rade u državi članici domaćinu kako bi doprinijeli stjecanju dostatnih sredstava)

text:
               14.9.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 302/9

         Presuda Suda (veliko vijeće) od 16. srpnja 2015. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio High Court of Ireland – Irska) – Kuldip Singh, Denzel Njume, Khaled Aly protiv Minister for Justice and Equality
   (Predmet C-218/14) (1)

   ((Zahtjev za prethodnu odluku - Direktiva 2004/38/EZ - Članak 13. stavak 2. prva alineja točka (a) - Pravo boravka članova obitelji građanina Unije - Brak između građanina Unije i državljanina treće zemlje - Zadržavanje prava boravka državljanina treće zemlje nakon odlaska građanina Unije iz države članice domaćina, nakon čega je uslijedio razvod - Članak 7. stavak 1. točka (b) - Dostatna sredstva - Uzimanje u obzir sredstava supružnika koji je državljanin treće zemlje - Pravo državljana trećih zemalja da rade u državi članici domaćinu kako bi doprinijeli stjecanju dostatnih sredstava))
   (2015/C 302/11)
   Jezik postupka: engleski

      Sud koji je uputio zahtjev

   High Court of Ireland

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelji: Kuldip Singh, Denzel Njume, Khaled Aly

      Tuženik: Minister for Justice and Equality

      uz sudjelovanje: Immigrant Council of Ireland

      Izreka

               1.

               Članak 3. stavak 2. Direktive 2004/38/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 29. travnja 2004. o pravu građana Unije i članova njihovih obitelji na slobodno kretanje i [boravak] na području države članice, kojom se izmjenjuje Uredba (EEZ) br. 1612/68 i stavljaju izvan snage direktive 64/221/EEZ, 68/360/EEZ, 72/194/EEZ, 73/148/EEZ, 75/34/EEZ, 75/35/EEZ, 90/364/EEZ, 90/365/EEZ i 93/96/EEZ, treba tumačiti na način da državljanin treće zemlje koji je razveden od građanina Unije, a brak kojih je trajao najmanje tri godine prije pokretanja postupka za razvod, od toga najmanje jednu u državi članici domaćinu, ne može imati pravo na zadržavanje prava boravka u toj državi članici na temelju te odredbe ako je odlazak bračnog druga građanina Unije iz te države članice prethodio razvodu.

               2.

               Članak 7. stavak 1. točku (b) Direktive 2004/38 treba tumačiti na način da građanin Unije ima dostatna sredstva za sebe i članove svoje obitelji da ne postanu teret sustavu socijalne pomoći države članice domaćina tijekom svojeg boravka čak i ako ta sredstva djelomično potječu iz onih njegova bračnoga druga koji je državljanin treće zemlje.

      (1)  SL C 223, 14. 7. 2014.


title: Predmet C-628/13: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 2. prosinca 2013. uputio la Cour de cassation (Francuska) — Jean-Bernard Lafonta protiv Autorité des marchés financiers

text:
               8.2.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 39/13

         Zahtjev za prethodnu odluku koji je 2. prosinca 2013. uputio la Cour de cassation (Francuska) — Jean-Bernard Lafonta protiv Autorité des marchés financiers
   (Predmet C-628/13)
   2014/C 39/20
   Jezik postupka: francuski

      Sud koji je uputio zahtjev

   Cour de cassation

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelj: Jean-Bernard Lafonta

      Tuženik: Autorité des marchés financiers

      Prethodno pitanje

   Treba li članak 1. točku 1. Direktive 2003/6/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 28. siječnja 2003. o trgovanju na temelju povlaštenih informacija i manipuliranju tržištem (zlouporabi tržišta) (1) i članak 1. stavak 1. Direktive Komisije 2003/124/EZ od 22. prosinca 2003. o provedbi Direktive 2003/6 [Europskog parlamenta i Vijeća] u pogledu definicije i javnog objavljivanja povlaštenih informacija i definicije manipuliranja tržištem (2) tumačiti na način da, u smislu tih odredaba, informacije precizne naravi mogu biti samo one na temelju kojih je moguće s dostatnim stupnjem vjerojatnosti zaključiti da će se, nakon što budu javno objavljene, njihov mogući utjecaj na cijene financijskih instrumenata ostvariti u određenom pravcu?

      (1)  (SL L 96, str. 16.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 6., svezak 3., str. 74.)

      (2)  (SL L 339, str. 70.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 6., svezak 6. str. 17.)


title: Predmet C-97/15: Presuda Suda (deveto vijeće) od 14. srpnja 2016. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Hoge Raad der Nederlanden – Nizozemska) – Sprengen/Pakweg Douane BV protiv Staatssecretaris van Financiën (Zahtjev za prethodnu odluku — Zajednička carinska tarifa — Kombinirana nomenklatura — Tarifni brojevi 8471 i 8521 — Napomene s objašnjenjem — Sporazum o trgovini proizvodima informacijske tehnologije — „Screenplays”)

text:
               12.9.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 335/13

         Presuda Suda (deveto vijeće) od 14. srpnja 2016. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Hoge Raad der Nederlanden – Nizozemska) – Sprengen/Pakweg Douane BV protiv Staatssecretaris van Financiën
   (Predmet C-97/15) (1)

   ((Zahtjev za prethodnu odluku - Zajednička carinska tarifa - Kombinirana nomenklatura - Tarifni brojevi 8471 i 8521 - Napomene s objašnjenjem - Sporazum o trgovini proizvodima informacijske tehnologije - „Screenplays”))
   (2016/C 335/16)
   Jezik postupka: nizozemski

      Sud koji je uputio zahtjev

   Hoge Raad der Nederlanden

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelj: Sprengen/Pakweg Douane BV

      Tuženik: Staatssecretaris van Financiën

      Izreka

   Kombiniranu nomenklaturu iz Priloga I. Uredbi Vijeća (EEZ) br. 2658/87 od 23. srpnja 1987. o tarifnoj i statističkoj nomenklaturi i o Zajedničkoj carinskoj tarifi, u verzijama koje uzastopno proizlaze iz Uredbe Komisije (EZ) br. 1549/2006 od 17. listopada 2006. i Uredbe Komisije br. 1214/2007 od 20. rujna 2007. treba tumačiti na način da aparati poput screenplaysa o kojima je riječ u glavnom postupku, čija je funkcija, s jedne strane, pohrana multimedijskih datoteka, te s druge strane, njihova reprodukcija na televizoru ili video monitoru, pripadaju tarifnom broju 8521 te nomenklature.

      (1)  SL C 171, 26. 5. 2015.


title: Spojeni predmeti C-250/14 i C-289/14: Presuda Suda (prvo vijeće) od 23. prosinca 2015. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Conseil d'État – Francuska) – Air France-KLM, prije Air France (C-250/14), Hop!-Brit Air SAS, prije Brit Air (C-289/14) protiv Ministère des Finances et des Comptes publics (Porez na dodanu vrijednost — Oporezivi događaj i obveza obračuna — Zračni prijevoz — Kupljena karta koja nije iskorištena — Obavljanje usluge prijevoza — Izdavanje karte — Trenutak plaćanja poreza)

text:
               22.2.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 68/7

         Presuda Suda (prvo vijeće) od 23. prosinca 2015. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Conseil d'État – Francuska) – Air France-KLM, prije Air France (C-250/14), Hop!-Brit Air SAS, prije Brit Air (C-289/14) protiv Ministère des Finances et des Comptes publics
   (Spojeni predmeti C-250/14 i C-289/14) (1)

   ((Porez na dodanu vrijednost - Oporezivi događaj i obveza obračuna - Zračni prijevoz - Kupljena karta koja nije iskorištena - Obavljanje usluge prijevoza - Izdavanje karte - Trenutak plaćanja poreza))
   (2016/C 068/09)
   Jezik postupka: francuski

      Sud koji je uputio zahtjev

   Conseil d'État

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelj: Air France-KLM, prije Air France (C-250/14), Hop!-Brit Air SAS, prije Brit Air (C-289/14)

      Tuženik: Ministère des Finances et des Comptes publics

      Izreka

               1.

               Članak 2. točku 1. i članak 10. stavak 2. Šeste direktive Vijeća 77/388/EEZ od 17. svibnja 1977. o usklađivanju zakonodavstava država članica koja se odnose na poreze na promet – zajednički sustav poreza na dodanu vrijednost: jedinstvena osnovica za razrezivanje, kako je izmijenjena Direktivom Vijeća 1999/59/EZ od 17. lipnja 1999., a zatim Direktivom Vijeća 2001/115/EZ od 20. prosinca 2001., treba tumačiti na način da izdavanje karata, koje obavlja zrakoplovna kompanija, podliježe porezu na dodanu vrijednost u slučaju kada putnici nisu upotrijebili te karte i za njih ne mogu dobiti povrat.

               2.

               Članak 2. točku 1. i članak 10. stavak 2. prvi i drugi podstavak Šeste direktive 77/388, kako je izmijenjena Direktivom 1999/59, a zatim Direktivom 2001/115, treba tumačiti na način da obveza obračuna PDV-a koji je prilikom kupnje zrakoplovne karte platio putnik koji nije upotrijebio svoju kartu nastaje u trenutku kada sama zrakoplovna kompanija ili treća osoba koja djeluje u njezino ime i za njezin račun, ili treća osoba koja djeluje u vlastito ime ali za račun zrakoplovne kompanije, primi plaćanje cijene karte.

               3.

               Članak 2. točku 1. i članak 10. stavak 2. Šeste direktive 77/388, kako je izmijenjena Direktivom 1999/59, a zatim Direktivom 2001/115, treba tumačiti na način da ako treća osoba u okviru franšiznog ugovora prodaje karte zrakoplovne kompanije za njezin račun, pri čemu joj za izdane karte koje su postale nevažeće isplaćuje paušalni iznos obračunat kao postotak godišnjeg prihoda ostvarenog na odgovarajućim zračnim linijama, taj paušalni iznos predstavlja iznos koji se oporezuje kao protučinidba za spomenute karte.

      (1)  SL C 253, 4. 8. 2014

      SL C 261, 11. 8. 2014


title: Predmet C-645/16: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 15. prosinca 2016. uputio Cour de cassation (Francuska) – Conseils et mise en relations (CMR) SARL protiv Demeures terre et tradition SARL

text:
               6.3.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 70/10

         Zahtjev za prethodnu odluku koji je 15. prosinca 2016. uputio Cour de cassation (Francuska) – Conseils et mise en relations (CMR) SARL protiv Demeures terre et tradition SARL
   (Predmet C-645/16)
   (2017/C 070/16)
   Jezik postupka: francuski

      Sud koji je uputio zahtjev

   Cour de cassation

      Stranke glavnog postupka

      Žalitelj: Conseils et mise en relations (CMR) SARL

      Tuženik: Demeures terre et tradition SARL

      Prethodno pitanje

   Primjenjuje li se članak 17. Direktive Vijeća 86/653/EEZ od 18. prosinca 1986. o usklađivanju prava država članica u vezi samozaposlenih trgovačkih zastupnika (1) kada raskid ugovora o trgovačkom zastupanju nastane u probnom razdoblju koje je njime propisano?

      (1)  SL L 382, str. 17. (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 6., svezak 10., str. 45.)


title: Predmet T-611/13: Presuda Općeg suda od 15. srpnja 2015. – Australian Gold protiv OHIM-a – Effect Management & Holding (HOT) („Žig Zajednice — Postupak za proglašenje žiga ništavim — Međunarodna registracija u kojoj je naznačena Europska zajednica — Figurativni žig HOT — Apsolutni razlozi za odbijanje — Nepostojanje opisnog karaktera — Opisni karakter — Članak 7. stavak 1. točke (b) i (c) Uredbe (EZ) br. 207/2009 — Članak 75. druga rečenica Uredbe br. 207/2009 — Protutužba pred žalbenim vijećem — Članak 8. stavak 3. Uredbe (EZ) br. 216/96 — Protutužba pred Općim sudom — Članak 134. stavak 3. Poslovnika od 2. svibnja 1991.”)

text:
               14.9.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 302/50

         Presuda Općeg suda od 15. srpnja 2015. – Australian Gold protiv OHIM-a – Effect Management & Holding (HOT)
   (Predmet T-611/13) (1)

   ((„Žig Zajednice - Postupak za proglašenje žiga ništavim - Međunarodna registracija u kojoj je naznačena Europska zajednica - Figurativni žig HOT - Apsolutni razlozi za odbijanje - Nepostojanje opisnog karaktera - Opisni karakter - Članak 7. stavak 1. točke (b) i (c) Uredbe (EZ) br. 207/2009 - Članak 75. druga rečenica Uredbe br. 207/2009 - Protutužba pred žalbenim vijećem - Članak 8. stavak 3. Uredbe (EZ) br. 216/96 - Protutužba pred Općim sudom - Članak 134. stavak 3. Poslovnika od 2. svibnja 1991.”))
   (2015/C 302/64)
   Jezik postupka: njemački

      Stranke

      Tužitelj: Australian Gold LLC (Indianapolis, Indiana, Sjedinjene Američke Države) (zastupnici: A. von Mühlendahl i H. Hartwig, odvjetnici)

      Tuženik: Ured za usklađivanje na unutarnjem tržištu (žigovi i dizajni) (OHIM) (zastupnici: A. Poch i S. Hanne, agenti)

      Druga stranka u postupku pred žalbenim vijećem OHIM-a, intervenijent u postupku pred Općim sudom: Effect Management & Holding GmbH (Vöcklabruck, Austrija) (zastupnik: H. Pernez, odvjetnik)

      Predmet

   Tužba protiv odluke četvrtog žalbenog vijeća OHIM-a od 10. rujna 2013. (predmet R 1881/2012-4) u vezi s postupkom za proglašenje žiga ništavim između Australian Gold LLC-a i Effect Management & Holding GmbH-a.

      Izreka

               1.

               Poništava se odluka četvrtog žalbenog vijeća Ureda za usklađivanje na unutarnjem tržištu (žigovi i dizajni) (OHIM) od 10. rujna 2013. (predmet R 1881/2012-4) u dijelu u kojem je propušteno odlučiti o zahtjevu Australian Gold LLC-a o „pripremama za čišćenje, poliranje, uklanjanje masnoća i struganje” iz razreda 3 i o „higijenskim proizvodima za upotrebu u medicini” iz razreda 5, i u dijelu u kojem je poništila i izmijenila odluku Odjela za poništaje za „parfeme, esencijalna ulja, kozmetiku, posebno šampone, gelove za tuširanje, losione za tijelo, kreme za lice” iz razreda 3.

               2.

               Tužba koju je Effect Management & Holding GmbH podnio u postupku pred žalbenim vijećem se odbija u dijelu „parfemi, esencijalna ulja, kozmetika, posebno šamponi, gelovi za tuširanje, losioni za tijelo, kreme za lice”.

               3.

               U preostalom dijelu tužba se odbija.

               4.

               Odbija se zahtjev Effect Management & Holdinga za preinaku.

               5.

               Svaka stranka snosit će vlastite troškove.

      (1)  SL C 24, 25. 1. 2014.


title: Predmet F-113/13: Rješenje Službeničkog suda (drugo vijeće) od 15. listopada 2015. – DI protiv EASO-a (Javna služba — Osoblje EASO-a — Član ugovornog osoblja — Probni rad — Otkaz zbog očito nezadovoljavajućeg rada — Tužba za poništenje — Podudarnost tužbe i žalbe — Nepostojanje — Očita nedopuštenost — Tužba za naknadu štete)

text:
               23.11.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 389/66

         Rješenje Službeničkog suda (drugo vijeće) od 15. listopada 2015. – DI protiv EASO-a
   (Predmet F-113/13)
   ((Javna služba - Osoblje EASO-a - Član ugovornog osoblja - Probni rad - Otkaz zbog očito nezadovoljavajućeg rada - Tužba za poništenje - Podudarnost tužbe i žalbe - Nepostojanje - Očita nedopuštenost - Tužba za naknadu štete))
   (2015/C 389/75)
   Jezik postupka: engleski

      Stranke

      Tužitelj: DI (zastupnik: I. Vlaic, odvjetnik)

      Tuženik: Europski potporni ured za azil (zastupnici: L. Cerdán Ortiz-Quintana, agent, D. Waelbroeck i A. Duron, odvjetnici)

      Predmet

   Zahtjev za poništenje odluke Europskog potpornog ureda za azil (EASO) o otkazu tužiteljevog ugovora o radu na kraju razdoblja probnog rada, koje je bilo produljeno za tri mjeseca.

      Izreka rješenja

               1.

               Tužba se odbacuje kao očito nedopuštena.

               2.

               DI snosi vlastite troškove i nalaže mu se snošenje troškova Europskog potpornog ureda za azil.


title: Predmet T-687/13: Tužba podnesena 13. prosinca 2013. — Unibail Management protiv OHIM-a (Prikaz dviju linija i pet zvijezda)

text:
               22.2.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 52/42

         Tužba podnesena 13. prosinca 2013. — Unibail Management protiv OHIM-a (Prikaz dviju linija i pet zvijezda)
   (Predmet T-687/13)
   2014/C 52/81
   Jezik postupka: francuski

      Stranke

      Tužitelj: Unibail Management (Pariz, Francuska) (zastupnici: L. Bénard, A. Rudoni, O. Klimis, odvjetnici)

      Tuženik: Ured za usklađivanje na unutarnjem tržištu (žigovi i dizajni)

      Tužbeni zahtjevi

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

               —

               djelomično poništi odluku drugog žalbenog vijeća Ureda za usklađivanje na unutarnjem tržištu (žigovi i dizajni) od 3. rujna 2013. u predmetu R 299/2013-2 kojom je odbijena prijava za registraciju žiga Zajednice br. 10 939 981 za proizvode i usluge iz razreda 16, 35, 36, 38, 41 i 42;

               —

               Uredu za usklađivanje na unutarnjem tržištu (žigovi i dizajni) naloži snošenje troškova.

      Tužbeni razlozi i glavni argumenti

      Predmetni žig Zajednice: figurativni žig sastavljen od pet zvijezda petokraka iza i ispred kojih se nalazi horizontalna linija, za proizvode i usluge iz razreda 16, 35, 36, 38, 39, 41, 42 et 43 — prijava žiga Zajednice br. 10 939 981

      Odluka ispitivača: prijava za registraciju se odbija

      Odluka žalbenog vijeća: žalba se odbija

      Tužbeni razlog: povreda članka 7. stavka 1. točke (b), u vezi s prvom rečenicom članka 75. Uredbe br. 207/2009


title: Predmet T-84/17: Tužba podnesena 8. veljače 2017. – Consorzio IB Innovation protiv Komisije

text:
               27.3.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 95/24

         Tužba podnesena 8. veljače 2017. – Consorzio IB Innovation protiv Komisije
   (Predmet T-84/17)
   (2017/C 095/32)
   Jezik postupka: talijanski

      Stranke

      Tužitelj: Consorzio IB Innovation (Bentivoglio, Italija) (zastupnici: A. Masutti i P. Manzini, odvjetnici)

      Tuženik: Europska komisija

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

               —

               poništi pobijanu odluku, eventualno i djelomično, na temelju prihvaćenih tužbenih razloga;

               —

               naloži Komisiji snošenje svih troškova postupka.

      Tužbeni razlozi i glavni argumenti

   Ova tužba podnesena je protiv odluke Glavne uprave za istraživanje i inovacije Europske komisije od 30. studenoga 2016. (ref. Ares 2016 – 6711369), kojom je potonja suglasila s konačnim izvješćem Lubbock Finea br. 14-BA259-027 od 21. studenoga 2016. te je, slijedom toga, smatrala da je IBI obvezan vratiti iznos od 294 925,43 eura u vezi s ugovorom br. 261679-CONTAIN i iznos od 155 482,91 eura u vezi s ugovorom br. 288383-ICARGO, kao i provjeriti postoje li sustavne pogreške u vezi s nizom kasnijih ugovora.
   U prilog osnovanosti tužbe tužitelj ističe pet tužbenih razloga.

               1.

               Prvi tužbeni razlog, koji se temelji na pogrešnom i proturječnom tumačenju pojmova „korisnik” i „treće osobe”, čime su povrijeđeni General Agreement (GA) i General Conditions sadržani u Prilogu II. GA-u.

                           —

                           S tim u vezi tužitelj ističe da, uzimajući u obzir svojstva IBI-ja, svi njegovi članovi čine zajednički subjekt koji se valja smatrati korisnikom GA-a. Stoga članovi IBI-ja nisu treće osobe u odnosu na korisnika, već dio samog korisnika. Osoblje koje oni stavljaju na raspolaganje IBI-ju za djelatnost predviđenu GA-om kao takvo valja smatrati korisnikovim osobljem i ne treba biti navedeno u Prilogu I., kako je to određeno pobijanom odlukom.

               2.

               Drugi tužbeni razlog, koji se temelji na činjenici da pobijana odluka nema pravne osnove, sadržava proturječno obrazloženje i povrjeđuje načelo dobre uprave.

                           —

                           S tim u vezi tužitelj ističe da se pobijana odluka nužno mora temeljiti na izričitom pravno pravilu, a ne, kao u predmetnom slučaju, na Guide on Financial issues, koji su izdale Komisijine službe, koji nema pravnu snagu. Ta odluka također povrjeđuje načelo dobre uprave, koje sprječava Komisiju da donosi akte koji su obvezni za adresate, a temelje se na nepotpunom i proturječnom izvješću revizora koji djeluje izvan Komisije.

               3.

               Treći tužbeni razlog, koji se temelji na pogrešnom tumačenju i primjeni članka II. 15. 2.c Priloga II. GA-u CONTAIN i ICARGO.

                           —

                           S tim u vezi tužitelj ističe da su savjetnici IBI-ja u odnosu na čije neizravne troškove je odbijena naknada bili stručnjaci koji nisu bili zaposleni ni u jednom drugom subjektu, odnosno bili su „self-employed”. Stoga oni ne potpadaju ni pod jednu od dvije pretpostavke na temelju kojih stavak 2.c predmetne odredbe isključuje mogućnost naknade troškova. Ako savjetnici IBI-ja koji rade na daljinu ne potpadaju ni pod jednu od dvije iznimke, na njih se nužno primjenjuje opće pravilo, odnosno na njihove neizravne troškove se primjenjuje pravilo flat rate od 60 %.

               4.

               Četvrti tužbeni razlog, koji se temelji na povredi jezičnog uređenja koje se primjenjuje u Europskoj uniji.

                           —

                           S tim u vezi tužitelj ističe da su kako revizorovo izvješće tako i tuženikova odluka koja se na njemu temelji, sastavljeni na engleskom jeziku, odnosno jeziku koji nije nacionalni jezik IBI-ja. Stoga je povrijeđen članak 3. Uredbe Vijeća (CEE) br. 1. od 15. travnja 1958. o određivanju jezika koji se koriste u Europskoj ekonomskoj zajednici.

               5.

               Peti tužbeni razlog, koji se temelji na povredi načela dobre uprave zbog nepostojanja dužne pažnje i brige u ispitivanju slučaja.

                           —

                           S tim u vezi tužitelj ističe da u situaciji u kojoj Komisija prenese zadaću ispitivanja točnosti izračuna projekata na vanjskog revizora, obveza dužne pažnje prelazi na tog revizora. Osim toga, kad Komisija primi revizorovo izvješće, načelo dobre uprave joj nameće posebnu brigu prilikom njegova ispitivanja i ovlašćuje ju da, ako je to potrebno, izmjeni njegov sadržaj. Komisija je povrijedila tu obvezu dužne pažnje.


title: Predmet T-170/13: Presuda Općeg suda od 2. veljače 2016. – Benelli Q. J. protiv OHIM-a – Demharter (MOTOBI) („Žig Zajednice — Postupak opoziva — Verbalni žig Zajednice MOTOBI — Stvarna uporaba žiga — Članak 51. stavak 1. točka (a) Uredbe (EZ) br. 207/2009”)

text:
               14.3.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 98/30

         Presuda Općeg suda od 2. veljače 2016. – Benelli Q. J. protiv OHIM-a – Demharter (MOTOBI)
   (Predmet T-170/13) (1)

   ((„Žig Zajednice - Postupak opoziva - Verbalni žig Zajednice MOTOBI - Stvarna uporaba žiga - Članak 51. stavak 1. točka (a) Uredbe (EZ) br. 207/2009”))
   (2016/C 098/38)
   Jezik postupka: engleski

      Stranke

      Tužitelj: Benelli Q. J. Srl (Pesaro, Italija) (zastupnici: P. Lukácsi i B. Bozóki, odvjetnici)

      Tuženik: Ured za usklađivanje na unutarnjem tržištu (žigovi i dizajni) (zastupnici: F. Mattina, a zatim P. Bullock, agenti)

      Druga stranka u postupku pred žalbenim vijećem OHIM-a, intervenijent u postupku pred Općim sudom: Demharter GmbH (Dillingen, Njemačka) (zastupnik: A. Kohn, odvjetnik)

      Predmet

   Tužba protiv odluke drugog žalbenog vijeća OHIM-a od 16. siječnja 2013. (predmet R 2080/2011-2) u vezi s postupkom opoziva između društava Demharter GmbH i Benelli Q. J. Srl.

      Izreka

               1.

               Tužba se odbija.

               2.

               Nalaže se društvu Benelli Q. J. Srl snošenje troškova.

      (1)  SL C 147, 25. 5. 2013.


title: Predmet C-285/12: Presuda Suda (četvrto vijeće) od 30. siječnja 2014. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Conseil d'État — Belgija) — Aboubacar Diakite protiv Commissaire général aux réfugiés et aux apatrides (Direktiva 2004/83/EZ — Minimalni standardi uvjeta za stjecanje statusa izbjeglice ili statusa stečenog na temelju supsidijarne zaštite — Osoba koja ispunjava uvjete za supsidijarnu zaštitu — Članak 15. točka (c) — Ozbiljna i individualna prijetnja životu ili osobi civila zbog općeg nasilja u situacijama oružanog sukoba — Pojam unutarnjeg oružanog sukoba — Autonomno tumačenje s obzirom na međunarodno humanitarno pravo — Kriteriji procjene)

text:
               29.3.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 93/6

         Presuda Suda (četvrto vijeće) od 30. siječnja 2014. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Conseil d'État — Belgija) — Aboubacar Diakite protiv Commissaire général aux réfugiés et aux apatrides
   (Predmet C-285/12) (1)

   (Direktiva 2004/83/EZ - Minimalni standardi uvjeta za stjecanje statusa izbjeglice ili statusa stečenog na temelju supsidijarne zaštite - Osoba koja ispunjava uvjete za supsidijarnu zaštitu - Članak 15. točka (c) - Ozbiljna i individualna prijetnja životu ili osobi civila zbog općeg nasilja u situacijama oružanog sukoba - Pojam unutarnjeg oružanog sukoba - Autonomno tumačenje s obzirom na međunarodno humanitarno pravo - Kriteriji procjene)
   2014/C 93/09
   Jezik postupka: francuski

      Sud koji je uputio zahtjev

   Conseil d'État

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelj: Aboubacar Diakite

      Tuženik: Commissaire général aux réfugiés et aux apatrides

      Predmet

   Zahtjev za prethodnu odluku — Conseil d'État (Belgija) — Tumačenje članka 15. točke (c) Direktive Vijeća 2004/83/EZ od 29. travnja 2004. o minimalnim standardima za kvalifikaciju i status državljana treće zemlje ili osoba bez državljanstva kao izbjeglica ili osoba kojima je na drugi način potrebna međunarodna zaštita te o sadržaju odobrene zaštite (SL L 304, str. 12.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 19., svezak 12., str. 64.) — Odbijanje priznanja statusa izbjeglice i odobrenja supsidijarne zaštite — Osoba koja ispunjava uvjete za supsidijarnu zaštitu — Pojam „unutarnjeg oružanog sukoba” — Posebno autonomno tumačenje ili dopuštenost tumačenja u skladu s međunarodnim humanitarnim pravom — Kriteriji procjene

      Izreka

   Članak 15. točku (c) Direktive Vijeća 2004/83/EZ od 29. travnja 2004. o minimalnim standardima za kvalifikaciju i status državljana treće zemlje ili osoba bez državljanstva kao izbjeglica ili osoba kojima je na drugi način potrebna međunarodna zaštita te o sadržaju odobrene zaštite treba tumačiti na način da je potrebno priznati postojanje unutarnjeg oružanog sukoba, u cilju primjene te odredbe, ako se redovne državne snage suprotstavljaju jednoj ili više naoružanih skupina ili ako se suprotstavljaju dvije ili više naoružanih skupina, a bez da je potrebno da se taj sukob može kvalificirati kao oružani sukob koji nema međunarodni karakter u smislu međunarodnog humanitarnog prava i bez da su intenzitet oružanih suprotstavljanja, razina organizacije prisutnih oružanih snaga ili trajanje sukoba predmet procjene koja je različita od procjene stupnja nasilja koje vlada na dotičnom području.

      (1)  SL C 235, 4.8.2012.


title: Predmet C-221/15: Presuda Suda (šesto vijeće) od 21. rujna 2016. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Hof van beroep te Brussel – Belgija) – kazneni postupak protiv Etablissements Fr. Colruyt NV (Zahtjev za prethodnu odluku — Direktiva 2011/64/EU — Članak 15. stavak 1. — Sloboda proizvođača i uvoznika da utvrđuju najviše maloprodajne cijene proizvoda od prerađenog duhana — Nacionalni propis koji trgovcima na malo zabranjuje prodaju tih proizvoda po cijenama nižima od onih naznačenih na taksenoj naljepnici — Slobodno kretanje robe — Članak 34. UFEU-a — Načini prodaje — Članak 101. UFEU-a, u vezi s člankom 4. stavkom 3. UEU-a)

text:
               14.11.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 419/19

         Presuda Suda (šesto vijeće) od 21. rujna 2016. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Hof van beroep te Brussel – Belgija) – kazneni postupak protiv Etablissements Fr. Colruyt NV
   (Predmet C-221/15) (1)

   ((Zahtjev za prethodnu odluku - Direktiva 2011/64/EU - Članak 15. stavak 1. - Sloboda proizvođača i uvoznika da utvrđuju najviše maloprodajne cijene proizvoda od prerađenog duhana - Nacionalni propis koji trgovcima na malo zabranjuje prodaju tih proizvoda po cijenama nižima od onih naznačenih na taksenoj naljepnici - Slobodno kretanje robe - Članak 34. UFEU-a - Načini prodaje - Članak 101. UFEU-a, u vezi s člankom 4. stavkom 3. UEU-a))
   (2016/C 419/23)
   Jezik postupka: nizozemski

      Sud koji je uputio zahtjev

   Hof van beroep te Brussel

      Stranka glavnog kaznenog postupka

   Etablissements Fr. Colruyt NV

      Izreka

               1.

               Članak 15. stavak 1. Direktive Vijeća 2011/64/EU od 21. lipnja 2011. o strukturi i stopama trošarine koje se primjenjuju na prerađeni duhan treba tumačiti na način da mu se ne protivi nacionalni propis poput onog u glavnom postupku koji trgovcima na malo zabranjuje prodaju duhanskih proizvoda po jediničnoj cijeni nižoj od cijene koju je proizvođač ili uvoznik naznačio na taksenoj naljepnici koja se nalazi na tim proizvodima, ako je tu cijenu proizvođač ili uvoznik slobodno utvrdio.

               2.

               Članak 34. UFEU-a treba tumačiti na način da mu se ne protivi nacionalni propis poput onog u glavnom postupku koji trgovcima na malo zabranjuje prodaju duhanskih proizvoda po jediničnoj cijeni nižoj od cijene koju je proizvođač ili uvoznik naznačio na taksenoj naljepnici koja se nalazi na tim proizvodima, ako je tu cijenu proizvođač ili uvoznik slobodno utvrdio.

               3.

               Članak 101. UFEU-a, u vezi s člankom 4. stavkom 3. UEU-a, treba tumačiti na način da mu se ne protivi nacionalni propis poput onog u glavnom postupku koji trgovcima na malo zabranjuje prodaju duhanskih proizvoda po jediničnoj cijeni nižoj od cijene koju je proizvođač ili uvoznik naznačio na taksenoj naljepnici koja se nalazi na tim proizvodima.

      (1)  SL C 262, 10. 8. 2015.


title: Predmet C-516/13: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 27. rujna 2013. uputio Bundesgerichtshof (Njemačka) — Dimensione Direct Sales s.r.l., Michele Labianca protiv Knoll International S.p.A.

text:
               14.12.2013

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 367/24

         Zahtjev za prethodnu odluku koji je 27. rujna 2013. uputio Bundesgerichtshof (Njemačka) — Dimensione Direct Sales s.r.l., Michele Labianca protiv Knoll International S.p.A.
   (Predmet C-516/13)
   2013/C 367/42
   Jezik postupka: njemački

      Sud koji je uputio zahtjev

   Bundesgerichtshof

      Stranke glavnog postupka

      Tuženik i podnositelj revizije: Dimensione Direct Sales s.r.l., Michele Labianca

      Tužitelj i druga stranka u revizijskom postupku: Knoll International S.p.A.

      Prethodna pitanja

               1.

               Obuhvaća li pravo distribucije sukladno članku 4. stavku 1. Direktive 2001/29/EZ (1) pravo ponuditi izvornik ili primjerke djela javnosti na kupnju?
               U slučaju potvrdnog odgovora na prvo pitanje:

               2.

               Obuhvaća li pravo ponuditi izvornik ili primjerke djela javnosti na kupnju ne samo ponude za sklapanje ugovora nego i aktivnosti oglašavanja?

               3.

               Je li pravo distribucije povrijeđeno i onda kada na temelju ponude ne dođe do kupnje izvornika ili primjeraka djela?

      (1)  Direktiva 2001/29/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 22. svibnja 2001. o usklađivanju određenih aspekata autorskog i srodnih prava u informacijskom društvu (SL L 167, str. 10.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 17., svezak 1., str. 119.).


title: Predmet T-48/16: Tužba podnesena 2. veljače 2016. – Sigma Orionis protiv Komisije

text:
               14.3.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 98/59

         Tužba podnesena 2. veljače 2016. – Sigma Orionis protiv Komisije
   (Predmet T-48/16)
   (2016/C 098/75)
   Jezik postupka: francuski

      Stranke

      Tužitelj: Sigma Orionis SA (Valbonne, Francuska) (zastupnici: S. Orlandi i T. Martin, odvjetnici)

      Tuženik: Europska komisija

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:
   utvrdi i presudi:

               —

               da je Europska komisija prekršila ugovorne obveze koje ima na osnovi ugovorâ o dodjeli bespovratnih sredstava FP7 i H2020, jer je na temelju nezakonito sastavljenog OLAF-ovog izvještaja o istrazi obustavila isplatu svih sredstava koja duguje tužitelju,

               —

               da je Europska komisija prekršila ugovorne obveze koje ima na osnovi ugovorâ o dodjeli bespovratnih sredstava FP7 i H2020, jer je na temelju nezakonito sastavljenog OLAF-ovog izvještaja raskinula sporne ugovore o dojeli bespovratnih sredstava,

               —

               podredno, da naloži određivanje vještaka radi utvrđivanja iznosa koji se tužitelju nesporno duguju na temelju spornih ugovora o dodjeli bespovratnih sredstava.

         Shodno tomu, da se tuženiku naloži:

               —

               plaćanje nezakonito obustavljenih iznosa na temelju ugovora o dodjeli bespovratnih sredstava FP7, odnosno 607 404,49 eura, uvećanih, sukladno članku II.5.5, za iznos zateznih kamata tekućih od dana dospijeća dužnih iznosa, po stopi koju je odredila Europska središnja banka (ESB) za glavne operacije refinanciranja, uvećanoj za 3,5 postotnih bodova,

               —

               plaćanje nezakonito obustavljenih iznosa na temelju ugovora o dodjeli bespovratnih sredstava H2020, odnosno 226 688,68 eura, uvećanih, sukladno članku 21.11.1, za iznos zateznih kamata tekućih od dana dospijeća dužnih iznosa, po stopi koju je odredila Europska središnja banka (ESB) za glavne operacije refinanciranja, uvećanoj za 3,5 postotnih bodova,

               —

               da tužitelju naknadi dodatnu štetu koju je pretrpio, a koja se u ovom stadiju procjenjuje na 1 500 000 eura, uz mogućnost povećanja ili smanjenja tijekom postupka,

               —

               snošenje troškova.

      Tužbeni razlozi i glavni argumenti

   U prilog osnovanosti tužbe tužitelj ističe tri tužbena razloga.

               1.

               Prvi tužbeni razlog, glede činjenice da se Komisija nije smjela oslanjati na izvješće o istrazi sastavljeno na temelju nezakonito prikupljenih dokaza kako bi opravdala svoju odluku o obustavljanju isplate sredstava koja duguje tužitelju, i to u punom iznosu. Tužitelj u tom pogledu tvrdi da, s obzirom na to da se Komisija oslanjala na nezakonito prikupljena dokazna sredstva, i obustava isplate sredstava i raskida ugovora o dodjeli bespovratnih sredstava su nezakoniti.

               2.

               Drugi tužbeni razlog, glede povrede načela proporcionalnosti zbog toga što su različita tehnička izvješća o reviziji svaki put zaključivala da je tužitelj sredstva koristio u skladu s načelima ekonomičnosti, učinkovitosti i dobrog financijskog upravljanja. Iz toga slijedi da Komisija nije u pravu kad tvrdi da je ispravno utvrdila je tužitelj počinio nepravilnosti u okviru drugih dodjela bespovratnih sredstava koje bi mogle opravdati bilo raskid ili obustavu isplate svih plaćanja iz spornih ugovora o dodjeli bespovratnih sredstava. Osim toga, sudjelovanje u sporazumima o dodjeli bespovratnih sredstava tužitelju je bio jedini izvor financiranja, pa ga nedostatak novih europskih projekata neizbježno vodi u stečaj.

               3.

               Treći tužbeni razlog, glede Komisijine očite i ozbiljne povrede granica propisanih diskrecijskih ovlasti koja može dovesti do izvanugovorne odgovornosti Unije. Tužitelj je pretrpio štetu po pitanju njegova ugleda i narudžbi, što značajno smanjuje ili čak sprečava svaku mogućnost budućeg sudjelovanja u novim europskim projektima. Osim toga, sudjelovanje u sporazumima o dodjeli bespovratnih sredstava tužitelju je bio jedini izvor financiranja, pa ga nedostatak novih europskih projekata neizbježno vodi u stečaj.


title: Predmet C-208/14: Rješenje predsjednika Suda od 17. listopada 2014. (zahtjev za prethodnu odluku Audiencia Provincial de Navarra, Sección Tercera – Španjolska) – Antonia Valdivia Reche protiv Banco de Valencia SA

text:
               19.1.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 16/24

      Rješenje predsjednika Suda od 17. listopada 2014. (zahtjev za prethodnu odluku Audiencia Provincial de Navarra, Sección Tercera – Španjolska) – Antonia Valdivia Reche protiv Banco de Valencia SA
      (Predmet C-208/14) (1)

      (2015/C 016/38)
      Jezik postupka: španjolski
      Predsjednik Suda odredio je brisanje predmeta.

         (1)  SL C 223, 14.7.2014.


title: Predmet T-243/14: Tužba podnesena 17. travnja 2014. – The Smiley Company protiv OHIM-a (Oblik lica)

text:
               25.8.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 282/38

         Tužba podnesena 17. travnja 2014. – The Smiley Company protiv OHIM-a (Oblik lica)
   (Predmet T-243/14)
   2014/C 282/49
   Jezik na kojem je tužba podnesena: engleski

      Stranke

      Tužitelj: The Smiley Company SPRL (Bruxelles, Belgija) (zastupnik: A. Freitag, odvjetnik)

      Tuženik: Ured za usklađivanje na unutarnjem tržištu (žigovi i dizajni)

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

               —

               poništi odluku prvog žalbenog vijeća Ureda za usklađivanje na unutarnjem tržištu (žigovi i dizajni) od 16. siječnja 2014. u predmetu R 837/2013-1;

               —

               naloži tuženiku snošenje troškova postupka.

      Tužbeni razlozi i glavni argumenti

      Predmetni žig Zajednice: trodimenzionalni žig koji prikazuje oblik lica za proizvode iz razreda 29 i 30 – prijava žiga Zajednice br. 1 1 1 68  861

      Odluka ispitivača: utvrdio da žig za koji je podnesena prijava ne može biti registriran u skladu s člankom 7. stavkom 1. točkom (b) Uredbe br. 207/2009

      Odluka žalbenog vijeća: odbijanje žalbe

      Tužbeni razlozi: povreda članka 7. stavka 1. točke (b) Uredbe br. 207/2009


title: Predmet T-409/13: Tužba podnesena 2. kolovoza 2013. — Companhia Previdente i Socitrel protiv Europske komisije

text:
               14.12.2013

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 367/30

         Tužba podnesena 2. kolovoza 2013. — Companhia Previdente i Socitrel protiv Europske komisije
   (Predmet T-409/13)
   2013/C 367/53
   Jezik postupka: portugalski

      Stranke

      Tužitelji: COMPANHIA PREVIDENTE — Sociedade de Controle de Participações Financeiras, SA (Lisabon, Portugal) i SOCITREL — Sociedade Industrial de Trefilaria, SA (Trofa, Portugal) (zastupnici: D. Proença de Carvalho, J. Caimoto Duarte, F. Proença de Carvalho i T. Luísa Faria, odvjetnici)

      Tuženik: Europska komisija

      Tužbeni zahtjevi

   Tužitelji od Općeg suda zahtijevaju da:

               —

               tužbu ocijeni dopuštenom i osnovanom;

               —

               poništi odluku Opće uprave za tržišno natjecanje Europske komisije od 24. svibnja 2013. (D/2013/048425) kojom se odbija sniženje, zbog nesposobnosti plaćanja, novčane kazne izrečene SOCITRELU u okviru postupka zbog povrede na temelju članka 101. UFEU-a i članka 53. Sporazuma o EGP-u i kojom se COMPANHIA PREVIDENTE također proglašava solidarno odgovornom za plaćanje te novčane kazne;

               —

               primijeni na tužitelje sniženje novčane kazne zbog nesposobnosti plaćanja.

      Tužbeni razlozi i glavni argumenti

   U prilog osnovanosti tužbe tužitelji ističu dva tužbena razloga.

               1.

               U okviru prvog tužbenog razloga navodi se da je Komisija povrijedila obvezu obrazlaganja koju ima na temelju članka 296. UFEU-a ne uzevši u obzir činjenice koje je o svojoj insolventnosti iznijela grupa COMPANHIA PREVIDENTE

                           —

                           Tužitelji smatraju da je Komisija povrijedila članak 296. UFEU-a propisno ne obrazloživši odbijanje da snizi novčanu kaznu zbog nesposobnosti plaćanja, jer nisu posebno analizirani uvjeti koji, prema praksi prilikom donošenja odluka Europske komisije (osobito na temelju točke 35. Smjernica o metodi za utvrđivanje kazni koje se propisuju u skladu s člankom 23. stavkom 2. točkom (a) Uredbe br. 1/2003 (1), u daljnjem tekstu: Smjernice) kao i prema sudskoj praksi sudova Europske unije u pogledu nesposobnosti plaćanja, moraju biti ispunjeni da bi se pristupilo sniženju novčane kazne u tom području, niti su propisno razmotreni argumenti koje je tijekom postupka pred Europskom komisijom COMPANHIA PREVIDENTE iznijela u prilog činjenice da ispunjava navedene uvjete.

               2.

               Drugi tužbeni razlog odnosi se na pogrešno utvrđeno činjenično stanje, očitu pogrešku u ocjeni i povredu načela proporcionalnosti time što Komisija nije snizila novčanu kaznu s obzirom na nesposobnost plaćanja grupe COMPANHIA PREVIDENTE

                           —

                           Tužitelji smatraju da je pogrešno utvrđeno činjenično stanje, počinjena pogreška u ocjeni i povrijeđeno načela proporcionalnosti jer nisu propisno razmotrene sve relevantne činjenice niti su adekvatno ispitani dokazi koje je grupa COMPANHIA PREVIDENTE podnijela tijekom navedenog postupka za izmjenu novčane kazne zbog nesposobnosti plaćanja, na temelju točke 35. Smjernica, čime je održana novčana kazna koja nadilazi trenutne financijske mogućnosti grupe COMPANHIA PREVIDENTE.

         Osim toga, tužitelji zahtijevaju da se na temelju članka 261. UFEU-a, zbog nesposobnosti plaćanja, snizi novčana kazna koja je izrečena SOCITRELU, a za čije plaćanje je COMPANHIA PREVIDENTE solidarno odgovorna.

      (1)  (SL 2006, C 210, str. 2.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 8., svezak 4., str.58.)


title: Predmet C-261/15: Presuda Suda (deseto vijeće) od 21. rujna 2016. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Vredegerecht te Ieper – Belgija) – Nationale Maatschappij der Belgische Spoorwegen NV protiv Gregoryja Demeyja (Željeznički prijevoz — Uredba (EZ) br. 1371/2007 — Prava i obveze putnika — Izostanak karte — Propuštanje reguliranja u rokovima — Kazneno djelo)

text:
               14.11.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 419/20

         Presuda Suda (deseto vijeće) od 21. rujna 2016. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Vredegerecht te Ieper – Belgija) – Nationale Maatschappij der Belgische Spoorwegen NV protiv Gregoryja Demeyja
   (Predmet C-261/15) (1)

   ((Željeznički prijevoz - Uredba (EZ) br. 1371/2007 - Prava i obveze putnika - Izostanak karte - Propuštanje reguliranja u rokovima - Kazneno djelo))
   (2016/C 419/25)
   Jezik postupka: nizozemski

      Sud koji je uputio zahtjev

   Vredegerecht te Ieper

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelj: Nationale Maatschappij der Belgische Spoorwegen NV

      Tuženik: Gregory Demey

      Izreka

   Zadnju rečenicu stavka 2. članka 6. Dodatka A Konvenciji o međunarodnom željezničkom prijevozu (COTIF) od 9. svibnja 1980., kako je izmijenjena Protokolom o izmjenama Konvencije o međunarodnom željezničkom prijevozu od 3. lipnja 1999., u Prilogu I. Uredbi (EZ) br. 1371/2007 Europskog parlamenta i Vijeća od 23. listopada 2007. o pravima i obvezama putnika u željezničkom prometu treba tumačiti na način da joj se ne protive nacionalne odredbe koje propisuju da ne postoji ugovorni odnos između željezničkog poduzetnika i osobe koja putuje vlakom bez posjedovanja karte u tu svrhu i koja ne regulira svoj položaj u rokovima predviđenima tim odredbama.

      (1)  SL C 270, 17. 8. 2015.


title: Predmet T-512/09: Presuda Općeg suda od 5. studenog 2013. — Rusal Armenal protiv Vijeća ( „Damping — Uvoz određene aluminijske folije podrijetlom iz Armenije, Brazila i Kine — Pristupanje Armenije Svjetskoj trgovinskoj organizaciji — Tretman tržišnog gospodarstva — Članak 2. stavak 7. Uredbe (EZ) br. 384/96 — Kompatibilnost sa Sporazumom o antidampingu — Članak 277. UFEU-a” )

text:
               14.12.2013

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 367/27

         Presuda Općeg suda od 5. studenog 2013. — Rusal Armenal protiv Vijeća
   (Predmet T-512/09) (1)

   (Damping - Uvoz određene aluminijske folije podrijetlom iz Armenije, Brazila i Kine - Pristupanje Armenije Svjetskoj trgovinskoj organizaciji - Tretman tržišnog gospodarstva - Članak 2. stavak 7. Uredbe (EZ) br. 384/96 - Kompatibilnost sa Sporazumom o antidampingu - Članak 277. UFEU-a)
   2013/C 367/48
   Jezik postupka: engleski

      Stranke

      Tužitelj: Rusal Armenal ZAO (Erevan, Armenija) (zastupnik: B. Evtimov, odvjetnik)

      Tuženik: Vijeće Europske unije (zastupnici: J.-P. Hix, agent, uz asistenciju G. Berrischa i G. Wolfa, odvjetnika, zatim J.-P. Hix i B. Driessen, agent, uz asistenciju G. Berrischa, te na posljetku J.-P. Hix i B. Driessen)

      Predmet

   Zahtjev za poništenje Uredbe Vijeća (EZ) br. 925/2009 od 24. rujna 2009. o uvođenju konačne antidampinške pristojbe i konačnoj naplati privremene pristojbe uvedene na uvoz određene aluminijske folije podrijetlom iz Armenije, Brazila i Narodne Republike Kine (SL L 262, str. 1.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 11., svezak 82., str. 156).

      Izreka

               1.

               Poništava se Uredba Vijeća (EZ) br. 925/2009 od 24. rujna 2009. o uvođenju konačne antidampinške pristojbe i konačnoj naplati privremene pristojbe uvedene na uvoz određene aluminijske folije podrijetlom iz Armenije, Brazila i Narodne Republike Kine u dijelu koji se odnosi na Rusal Armenal ZAO.

               2.

               Vijeće Europske unije snosit će troškove Rusal Armenala.

               3.

               Europska komisija snosit će vlastite troškove.

      (1)  SL C 80, 27.3.2010.


title: Predmet C-580/14: Rješenje Suda (šesto vijeće) od 17. prosinca 2015. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Verwaltungsgericht Berlin – Njemačka) – Sandra Bitter, u svojstvu stečajnog upravitelja društva Ziegelwerk Höxter GmbH protiv Bundesrepublik Deutschland (Zahtjev za prethodnu odluku — Direktiva 2003/87/EZ — Sustav trgovanja emisijskim jedinicama stakleničkih plinova — Kazna zbog prekomjerne emisije — Proporcionalnost)

text:
               22.2.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 68/19

         Rješenje Suda (šesto vijeće) od 17. prosinca 2015. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Verwaltungsgericht Berlin – Njemačka) – Sandra Bitter, u svojstvu stečajnog upravitelja društva Ziegelwerk Höxter GmbH protiv Bundesrepublik Deutschland
   (Predmet C-580/14) (1)

   ((Zahtjev za prethodnu odluku - Direktiva 2003/87/EZ - Sustav trgovanja emisijskim jedinicama stakleničkih plinova - Kazna zbog prekomjerne emisije - Proporcionalnost))
   (2016/C 068/24)
   Jezik postupka: njemački

      Sud koji je uputio zahtjev

   Verwaltungsgericht Berlin

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelj: Sandra Bitter, u svojstvu stečajnog upravitelja društva Ziegelwerk Höxter GmbH

      Tuženik: Bundesrepublik Deutschland

      Izreka

   Razmatranjem postavljenog pitanja nije utvrđen nijedan element koji bi u pogledu načela proporcionalnosti utjecao na valjanost članka 16. stavka 3. druge rečenice Direktive 2003/87/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 13. listopada 2003. o uspostavi sustava trgovanja emisijskim jedinicama stakleničkih plinova unutar Zajednice i o izmjeni Direktive Vijeća 96/61/EZ, kako je izmijenjena Direktivom 2009/29/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 23. travnja 2009. koji predviđa novčanu kaznu od 100 eura za tonu emitiranog i nepredanog ekvivalenta ugljikova dioksida.

      (1)  SL C 96, 23. 03. 2015.


title: Predmet C-308/13 P: Žalba od 5. lipnja 2013. koju je podnijela Società Italiana Calzature SpA protiv presude Općeg suda (treće vijeće) donesene 9. travnja 2013. u predmetu T-336/11, Società Italiana Calzature SpA protiv Ureda za harmonizaciju na unutarnjem tržištu (žigovi i industrijski dizajni)

text:
               10.8.2013

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 233/2

         Žalba od 5. lipnja 2013. koju je podnijela Società Italiana Calzature SpA protiv presude Općeg suda (treće vijeće) donesene 9. travnja 2013. u predmetu T-336/11, Società Italiana Calzature SpA protiv Ureda za harmonizaciju na unutarnjem tržištu (žigovi i industrijski dizajni)
   (Predmet C-308/13 P)
   2013/C 233/03

   Predmetni postupak pokrenut je prije 1. srpnja 2013., datuma pristupanja Republike Hrvatske Europskoj uniji


title: Predmet T-464/16 P: Žalba koju je 22. kolovoza 2016. podnio HI protiv presude Službeničkog suda od 10. lipnja 2016. u predmetu F-133/15, HI protiv Komisije

text:
               10.10.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 371/24

         Žalba koju je 22. kolovoza 2016. podnio HI protiv presude Službeničkog suda od 10. lipnja 2016. u predmetu F-133/15, HI protiv Komisije
   (Predmet T-464/16 P)
   (2016/C 371/26)
   Jezik postupka: francuski

      Stranke

      Žalitelj: HI (Bruxelles, Belgija) (zastupnik: M. Velardo, odvjetnik)

      Druga stranka u postupku: Europska komisija

      Žalbeni zahtjev

   Žalitelj od Općeg suda zahtijeva da:

               —

               ukine presudu od 10. lipnja 2016. donesenu u predmetu F-133/15 i sam donese odluku u predmetu;

               —

               alternativno, predmet vrati na ponovno suđenje Službeničkom sudu;

               —

               naloži Komisiji snošenje troškova prvostupanjskog i žalbenog postupka.

      Žalbeni razlozi i glavni argumenti

   U prilog tužbi tužitelj iznosi četiri tužbena razloga.

               1.

               Prvi žalbeni razlog, koji se temelji na povredi prava Europske unije u vezi s obvezom obrazlaganja i pravima obrane, jer tijelo za imenovanja Europske komisije nije detaljno pojasnilo razloge koji opravdavaju njegovu odluku da tužitelju kao stegovnu mjeru odredi prelazak u razred koji je za dva razreda niži od trenutačnog u istoj funkcijskoj skupini.

               2.

               Drugi žalbeni razlog, koji se temelji na povredi prava Europske unije koju je Službenički sud počinio u vezi s poštovanjem razumnog roka, prava obrane, kao i obveze obrazlaganja. Nadalje, taj je sud iskrivio činjenice i dokaze.

               3.

               Treći žalbeni razlog, koji se temelji na iskrivljavanju činjenica i dokaza, te na povredama prava Europske unije i članka 41. Povelje Europske unije o temeljnim pravima koje je počinio Službenički sud.

               4.

               Četvrti žalbeni razlog, koji se temelji na povredi načela proporcionalnosti koju je počinio Službenički sud.


title: Predmet C-390/12: Presuda Suda (treće vijeće) od 30. travnja 2014. (zahtjev za prethodnu odluku Landesverwaltungsgericht Oberösterreich (ranije Unabhängiger Verwaltungssenat des Landes Oberösterreich) – Austrija) – postupci koje su pokrenuli Robert Pfleger, Autoart a.s., Mladen Vucicevic, Maroxx Software GmbH, Ing. Hans-Jörg Zehetner (Članak 56. UFEU-a — Sloboda pružanja usluga — Povelja o temeljnim pravima Europske unije — Članci 15. do 17., 47. i 50. — Sloboda izbora zanimanja i pravo na rad, sloboda poduzetništva, pravo na vlasništvo, pravo na učinkovit pravni lijek i pravično suđenje, načelo ne bis in idem — Članak 51. — Područje primjene — Primjena prava Unije — Igre na sreću — Ograničavajući propisi države članice — Upravne i kaznenopravne sankcije — Neotklonjivi razlozi općeg interesa — Proporcionalnost)

text:
               24.6.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 194/3

         Presuda Suda (treće vijeće) od 30. travnja 2014. (zahtjev za prethodnu odluku Landesverwaltungsgericht Oberösterreich (ranije Unabhängiger Verwaltungssenat des Landes Oberösterreich) – Austrija) – postupci koje su pokrenuli Robert Pfleger, Autoart a.s., Mladen Vucicevic, Maroxx Software GmbH, Ing. Hans-Jörg Zehetner
   (Predmet C-390/12) (1)

   ((Članak 56. UFEU-a - Sloboda pružanja usluga - Povelja o temeljnim pravima Europske unije - Članci 15. do 17., 47. i 50. - Sloboda izbora zanimanja i pravo na rad, sloboda poduzetništva, pravo na vlasništvo, pravo na učinkovit pravni lijek i pravično suđenje, načelo ne bis in idem - Članak 51. - Područje primjene - Primjena prava Unije - Igre na sreću - Ograničavajući propisi države članice - Upravne i kaznenopravne sankcije - Neotklonjivi razlozi općeg interesa - Proporcionalnost))
   2014/C 194/03
   Jezik postupka: njemački

      Sud koji je uputio zahtjev

   Landesverwaltungsgericht Oberösterreich (ranije Unabhängiger Verwaltungssenat des Landes Oberösterreich)

      Stranke glavnog postupka

   Robert Pfleger, Autoart a.s., Mladen Vucicevic, Maroxx Software GmbH, Ing. Hans-Jörg Zehetner

      Predmet

   Zahtjev za prethodnu odluku – Unabhängiger Verwaltungssenat des Landes Oberösterreich – Tumačenje članka 56. UFEU-a i članaka 15. do 17., 47. i 50. Povelje o temeljnim pravima Europske unije – Igre na sreću – Propisi države članice koji zabranjuju, pod prijetnjom kaznenopravnih sankcija, gospodarsko iskorištavanje automata za igre na sreću s manjim dobitkom („kleines Glücksspiel”) bez koncesije nadležnog tijela – Načelo proporcionalnosti

      Izreka

   Članak 56. UFEU-a valja tumačiti na način da su mu protivni nacionalni propisi poput onih u glavnim postupcima ako stvarni cilj tih propisa nije zaštita igrača, borba protiv kriminaliteta, smanjenje prilika za igranje na sreću ili dosljedna i sustavna borba protiv kriminaliteta povezanog s tim igrama.

      (1)  SL C 343, 10.11.2012.


title: Predmet C-523/16: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 12. listopada 2016. uputio Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio (Italija) – MA.T.I. SUD SpA protiv Società Centostazioni SpA

text:
               23.1.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 22/4

         Zahtjev za prethodnu odluku koji je 12. listopada 2016. uputio Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio (Italija) – MA.T.I. SUD SpA protiv Società Centostazioni SpA
   (Predmet C-523/16)
   (2017/C 022/07)
   Jezik postupka: talijanski

      Sud koji je uputio zahtjev

   Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelj: MA.T.I. SUD SpA

      Tuženik: Società Centostazioni SpA

      Prethodna pitanja

               1.

               Budući da države članice imaju mogućnost odrediti da se za postupak za uklanjanje nepravilnosti u natječajnoj dokumentaciji („soccorso istruttorio”) plaća naknada, protivi li se članak 38. stavak 2-bis Zakonodavne uredbe br. 163. iz 2006., u verziji koja je bila na snazi u vrijeme objave predmetnog poziva na nadmetanje […], zakonodavstvu Unije jer je njime predviđeno plaćanje „novčane kazne” u iznosu koji treba utvrditi javni naručitelj („iznos koji ne može biti manji od 0,1 % ni viši od 1 % vrijednosti nabave i koji u svakom slučaju ne može biti viši od 50 000 eura te čije je plaćanje osigurano privremenim jamstvom”), s obzirom na nerazmjerno visok i unaprijed određeni iznos kazne koji se ne može prilagoditi ovisno o konkretnoj situaciji koju treba urediti ili ozbiljnosti nepravilnosti koju se želi ispraviti?

               2.

               Nasuprot tomu, povrjeđuje li taj isti članak 38. stavak 2-bis Zakonodavne uredbe br. 163. iz 2006. (također u verziji koja je bila na snazi u gore navedeno vrijeme) pravo Zajednice jer se činjenica da se za postupak za uklanjanje nepravilnosti u natječajnoj dokumentaciji („soccorso istruttorio”) plaća naknada može smatrati protivnom načelu što šireg otvaranja tržišta tržišnom natjecanju kojem odgovara navedeni institut, zbog čega su djelatnosti koje su u tom pogledu naložene odboru za javnu nabavu logična posljedica obveza koje su mu zakonom nametnute u javnom interesu radi ostvarivanja gore navedenog cilja?


title: Predmet C-341/16: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 16. lipnja 2016. uputio Oberlandesgericht Düsseldorf (Njemačka) – Hanssen Beleggingen BV protiv Tanje Prast-Knipping

text:
               5.9.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 326/14

         Zahtjev za prethodnu odluku koji je 16. lipnja 2016. uputio Oberlandesgericht Düsseldorf (Njemačka) – Hanssen Beleggingen BV protiv Tanje Prast-Knipping
   (Predmet C-341/16)
   (2016/C 326/24)
   Jezik postupka: njemački

      Sud koji je uputio zahtjev

   Oberlandesgericht Düsseldorf

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelj: Hanssen Beleggingen BV

      Tuženik: Tanja Prast-Knipping

      Prethodno pitanje

   Obuhvaća li pojam postupka koji „se odnos[i] na registriranje ili valjanost [žigova] (…)” u smislu članka 22. točke 4. Uredbe Vijeća (EZ) br. 44/2001 od 22. prosinca 2000. o [sudskoj] nadležnosti, priznavanju i izvršenju sudskih odluka u građanskim i trgovačkim stvarima (1) također i tužbu podnesenu protiv formalnog nositelja žiga Beneluksa, upisanog u registar žigova Beneluksa, kojom se zahtijeva da on pred Uredom Beneluksa za intelektualno vlasništvo izjavi da ne raspolaže pravima na predmetni žig i da se odriče upisa u svojstvu nositelja žiga?

      (1)  SL 2001., L 12, str. 1. (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 19., svezak 3., str. 30.)


               19.3.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 92/35

         Postupak koji je 21. siječnja 2015. Nadzorno tijelo EFTA-e pokrenulo protiv Islanda
   (Predmet E-1/15)
   (2015/C 92/09)
   Nadzorno tijelo EFTA-e, koje zastupaju Xavier Lewis i Øyvind Bø, zastupnici Nadzornog tijela EFTA-e, Rue Belliard 35, 1040 Bruxelles, Belgija, pokrenulo je 21. siječnja 2015. pred Sudom EFTA-e postupak protiv Islanda.
   Nadzorno tijelo EFTA-e od Suda EFTA-e zahtijeva:

               1.

               da ustvrdi da, zbog toga što u predviđenom roku nije donio mjere potrebne za provedbu Akta iz točke 1.a sedme alineje poglavlja XXIV. Priloga II. Sporazumu o Europskom gospodarskom prostoru (Direktiva Komisije 2010/26/EU od 31. ožujka 2010. o izmjeni Direktive 97/68/EZ Europskog parlamenta i Vijeća o usklađivanju zakonodavstava država članica u odnosu na mjere protiv emisije plinovitih i krutih onečišćujućih tvari iz motora s unutarnjim izgaranjem koji se ugrađuju u izvancestovne pokretne strojeve), prilagođenoga Sporazumu njegovim Protokolom 1., i/ili zbog toga što o tim mjerama nije u predviđenom roku obavijestio Nadzorno tijelo EFTA-e, Island nije ispunio svoje obveze iz članka 3. Akta i članka 7. Sporazuma;

               2.

               da se Islandu naloži da snosi troškove tog postupka.

      Pravna pozadina i činjenična osnova te navedeni razlozi:

               —

               U tužbi se navodi da se do 18. veljače 2014. Island nije uskladio s obrazloženim mišljenjem Nadzornog tijela EFTA-e od 18. prosinca 2013. o propustu Islanda da u svoj nacionalni pravni poredak provede Direktivu Komisije 2010/26/EU od 31. ožujka 2010. o izmjeni Direktive 97/68/EZ Europskog parlamenta i Vijeća o usklađivanju zakonodavstava država članica u odnosu na mjere protiv emisije plinovitih i krutih onečišćujućih tvari iz motora s unutarnjim izgaranjem koji se ugrađuju u izvancestovne pokretne strojeve, u skladu s točkom 1.a sedmom alinejom poglavlja XXIV. Priloga II. Sporazumu o Europskom gospodarskom prostoru, prilagođenu Sporazumu njegovim Protokolom 1. („Akt”).

               —

               Nadzorno tijelo EFTA-e smatra da, zbog toga što nije donio mjere potrebne za provedbu Akta u predviđenom roku i/ili zbog toga što o tim mjerama nije odmah obavijestio Nadzorno tijelo EFTA-e, Island nije ispunio svoje obveze iz članka 3. Akta i članka 7. Sporazuma o EGP-u.


title: Ispravak obavijesti u Službenom listu u predmetu T-396/15 (SL C 283, 28.8.2017.)

text:
               9.10.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 338/23

         Ispravak obavijesti u Službenom listu u predmetu T-396/15
   (
         Službeni list Europske unije C 283od 28. kolovoza 2017.
      )
   (2017/C 338/26)
   Obavijest u SL-u u predmetu T-396/15, Herm. Sprenger/EUIPO – web2get (Oblik zglobnog stremena) treba glasiti kako slijedi:

      Rješenje Općeg suda od 30. svibnja 2017. – Herm. Sprenger protiv EUIPO-a – web2get (Oblik zglobnog stremena)
      (Predmet T-396/15) (1)

      („Žig Europske unije - Zahtjev za proglašenje ništavosti - Povlačenje zahtjeva za proglašenje ništavosti - Obustava postupka”)
      (2017/C 283/74)
      Jezik postupka: njemački

         Stranke

         Tužitelj: Herm. Sprenger GmbH & Co. KG (Iserlohn, Njemačka) (zastupnik: V. Schiller, odvjetnik)

         Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (zastupnici: A. Söder i A. Schifko, agenti)

         Druga stranka u postupku pred žalbenim vijećem EUIPO-a: web2get GmbH & Co. KG (Dülmen, Njemačka)

         Predmet

      Tužba protiv odluke prvog žalbenog vijeća EUIPO-a od 22. travnja 2015. (predmet R 520/2014-1) koja se odnosi na postupak povodom prigovora između društava web2get GmbH & Co. KG i Herm. Sprenger GmbH & Co. KG.

         Izreka

                  1.

                  Postupak povodom tužbe se obustavlja.

                  2.

                  Nalaže se društvu Herm. Sprenger GmbH & Co. KG snošenje troškova.

      (1)  SL C 302, 14. 9. 2015.


title: Predmet T-13/15: Tužba podnesena 13. siječnja 2015. – Deutsche Post protiv OHIM-a – Media Logistik (PostModern)

text:
               30.3.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 107/30

      Tužba podnesena 13. siječnja 2015. – Deutsche Post protiv OHIM-a – Media Logistik (PostModern)
      (Predmet T-13/15)
      (2015/C 107/39)
      Jezik na kojem je tužba podnesena: njemački

         Stranke

         Tužitelj: Deutsche Post AG (Bonn, Njemačka) (zastupnici: K. Hamacher i C. Giersdorf, odvjetnici)

         Tuženik: Ured za usklađivanje na unutarnjem tržištu (žigovi i dizajni) (OHIM)

         Druga stranka u postupku pred žalbenim vijećem: Media Logistik GmbH (Dresden, Njemačka)

         Podaci o postupku pred OHIM-om

         Podnositelj prijave: druga stranka u postupku pred žalbenim vijećem

         Sporni žig: verbalni žig Zajednice „PostModern” – prijava br. 4 276 821

         Postupak pred OHIM-om: postupak povodom prigovora

         Pobijana odluka: odluka prvog žalbenog vijeća OHIM-a od 3. studenoga 2014. u predmetu R 2063/2013-1

         Tužbeni zahtjev

      Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

                  —

                  poništi pobijanu odluku;

                  —

                  naloži tuženiku i prema potrebi drugim strankama snošenje troškova.

         Tužbeni razlog

                  —

                  povreda članka 8. stavka 1. točke (b) Uredbe br. 207/2009.


title: Predmet T-877/16: Tužba podnesena 9. prosinca 2016. – Verschuur protiv Komisije

text:
               20.2.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 53/34

         Tužba podnesena 9. prosinca 2016. – Verschuur protiv Komisije
   (Predmet T-877/16)
   (2017/C 053/42)
   Jezik postupka: engleski

      Stranke

      Tužitelj: Steven Verschuur (Baarn, Nizozemska) (zastupnik: P. Kreijger, odvjetnik)

      Tuženik: Europska komisija

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

               —

               poništi odluku Komisije od 3. listopada 2016., C(2016) 6455 final, kojom se odbija tužiteljev ponovni zahtjev (1) za pristup dokumentima iz Uredbe (EZ) 1049/2001 (2) (GESTDEM 2015/3732); i

               —

               naloži Komisiji plaćanje troškova postupka, uključujući troškove tužitelja.

      Tužbeni razlozi i glavni argumenti

   U prilog osnovanosti tužbe tužitelj ističe tri tužbena razloga.

               1.

               Prvi tužbeni razlog, koji se odnosi na Komisijinu povredu članka 4. stavka 2. alineje 3. Uredbe 1049/2001 o zaštiti svrhe istraga, čime je također počinila očitu pogrešku koja se tiče činjenica.

               2.

               Drugi tužbeni razlog, koji se odnosi na Komisijinu povredu članka 4. stavka 3. podstavka 1. Uredbe 1049/2001 o zaštiti Komisijinog procesa odlučivanja čime je također dano nedostatno obrazloženje.

               3.

               Treći tužbeni razlog, koji se odnosi na Komisiju povredu članka 4. stavka 2. alineje 1. o zaštiti komercijalnih interesa pravne osobe, i članka 4. stavka 6. Uredbe 1049/2001 o obvezi institucije da dopusti djelomičan pristup kada su izuzećima obuhvaćeni samo dijelovi dokumenta, čime je također dano nedostatno obrazloženje.

      (1)  Zahtjev za pristup nekim dokumentima koji se odnose na Odluku Komisije od 21. listopada 2015. u predmetu SA.38374, Državna potpora koju je Nizozemska dala Starbucksu.

      (2)  Uredba (EZ) br. 1049/2001 Europskog parlamenta i Vijeća od 30. svibnja 2001. o javnom pristupu dokumentima Europskog parlamenta, Vijeća i Komisije (SL 2001., L 145, str. 43.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 1., svezak 16., str. 70.).


title: Predmet T-199/16: Tužba podnesena 2. svibnja 2016. – Kohrener Landmolkerei i DHG protiv Komisije

text:
               27.6.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 232/26

         Tužba podnesena 2. svibnja 2016. – Kohrener Landmolkerei i DHG protiv Komisije
   (Predmet T-199/16)
   (2016/C 232/35)
   Jezik postupka: njemački

      Stranke

      Tužitelji: Kohrener Landmolkerei GmbH (Penig, Njemačka) i DHG Deutsche Heumilchgesellschaft mbH (Frohburg, Njemačka) (zastupnik: A. Wagner, odvjetnik)

      Tuženik: Europska komisija

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelji od Općeg suda zahtijevaju da:

               —

               proglasi ništavom Provedbenu uredbu Komisije (EU) 2016/304 оd 2. ožujka 2016. o upisu naziva u registar zajamčeno tradicionalnih specijaliteta (Heumilch/Haymilk/Latte fieno/Lait de foin/Leche de heno (ZTS)).

      Tužbeni razlozi i glavni argumenti

   U prilog osnovanosti tužbe tužitelji ističu tri tužbena razloga.

               1.

               Tužitelji prigovaraju da tuženik nije uzeo u obzir njihov prigovor prilikom donošenja pobijane provedbene uredbe, iako je isti pravovremeno upućen nacionalnom tijelu nadležnom prema Uredbi (EU) br. 1151/2012 (1), koje ga potom nije pravovremeno proslijedilo Komisiji.

               2.

               Nadalje, tužitelji prigovaraju da je tuženik donio provedbenu uredbu prije nego li je donesena pravomoćna odluka Općeg suda u predmetu T-178/15, Kohrener Landmolkerei i DHG/Komisija, povodom tužbe podnesene u vezi s pogrešnom odlukom tuženika o odbacivanju prigovora zbog propuštanja roka.

               3.

               Naposljetku, tužitelji su donošenjem pobijane provedbene uredbe stavljeni u znatno nepovoljniji položaj. Time su povrijeđena pravila Europske unije o zaštiti slobodnog i poštenog tržišnog natjecanja.

      (1)  Uredba (EU) br. 1151/2012 Europskog parlamenta i Vijeća od 21. studenoga 2012. o sustavima kvalitete za poljoprivredne i prehrambene proizvode (SL L 343, str. 1.; SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 15., svezak 25., str. 31.).


title: Predmet T-399/16: Tužba podnesena 25. srpnja 2016. – CK Telecoms UK Investments protiv Komisije

text:
               10.10.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 371/10

         Tužba podnesena 25. srpnja 2016. – CK Telecoms UK Investments protiv Komisije
   (Predmet T-399/16)
   (2016/C 371/12)
   Jezik postupka: engleski

      Stranke

      Tužitelj: CK Telecoms UK Investments Ltd (London, Ujedinjena Kraljevina) (zastupnici: T. Wessely i O. Brouwer, odvjetnici, i A. Woods, J. Aitken i M. Davis, Solicitors)

      Tuženik: Europska komisija

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

               —

               poništi Odluku Europske komisije od 11. svibnja 2016., C (2016) 2796 u predmetu COMP/M.7612 – Hutchison 3G UK Investments Limited/Telefónica (Europe plc), dostavljenu Hutchisonu 13. svibnja 2016. kojom se predloženo stjecanje Telefónica Europe plc od strane Hutchisona proglašava u cijelosti nespojivim s unutarnjim tržištem i Sporazumom o EGP-u sukladno članku 8. stavku 3. Uredbe Vijeća br. 139/2004; i

               —

               naloži Komisiji snošenje troškova postupka, uključujući troškove bilo kakve moguće intervencije.

      Tužbeni razlozi i glavni argumenti

   Tužitelj u prilog tužbi iznosi pet tužbenih razloga.

               1.

               Prvi tužbeni razlog, koji se temelji na tome da je Komisija počinila pogreške koje se tiču prava, očite pogreške u ocjeni i povrijedila bitne postupovne zahtjeve pri tumačenju i primjeni pravnog kriterija za ocjenu horizontalnih nekoordiniranih učinaka na maloprodajnom tržištu usluga mobilnih telekomunikacija u Ujedinjenoj Kraljevini. Konkretno: Komisija je počinila pogrešku prilikom kvalifikacije tužitelja kao „važne konkurentske sile” i prilikom ocjene intenziteta tržišnog natjecanja. Komisija je također počinila očite pogreške u ocjeni prilikom analize predviđenih cjenovnih učinaka i mogućih prednosti subjekta nastalog spajanjem.

               2.

               Drugi tužbeni razlog, koji se temelji na očitim pogreškama u ocjeni i iskrivljavanju dokaza u odnosu na analizu hipotetskog scenarija. Konkretno: Komisija nije ocijenila Hutchisonov kapacitet mreže u odnosu na kapacitet njegovih konkurenata te se nepravilno oslonila na navodnu sposobnost Hutchisona da poduzme inicijative „upravljanja potražnjom”, poput povećanja cijena, kao razlog za odbijanje Hutchisonova dokaza o budućem kapacitetu mreže.

               3.

               Treći tužbeni razlog, koji se temelji na pogreškama koje se tiču činjenica, pogreškama koje se tiču prava, očitoj pogrešci u ocjeni i povredi bitnih postupovnih zahtjeva u odnosu na horizontalne nekoordinirane učinke koji nastaju kao posljedica dijeljenja mreže. Konkretno: Komisija je pogriješila u pogledu svojih novih prijedloga o nužnosti i opsegu „usklađivanja” među konkurentima u sporazumima o diobi mreže; Komisija je počinila pogrešku koja se tiče prava i očite pogreške u ocjeni oslanjajući se u svojim zaključcima na potencijalno ugrožavanje konkurenata subjekta nastalog spajanjem umjesto na tržišno natjecanje. Komisija je nadalje pogriješila odbivši obveze čije je preuzimanje ponudio Hutchison, a kojima bi se riješila svaka njezina zabrinutost u vezi diobe mreže.

               4.

               Četvrti tužbeni razlog, koji se temelji na očitim pogreškama u ocjeni, pogreškama koje se tiču prava i povredi bitnih postupovnih zahtjeva u odnosu na horizontalne nekoordinirane učinke do kojih dolazi na veleprodajnom tržištu pristupa i započinjanja poziva iz javnih pokretnih telefonskih mreža u Ujedinjenoj Kraljevini. Konkretno: Komisija je počinila pogrešku zaključivši da je Hutchison „važna konkurentska sila” na veleprodajnom tržištu usprkos tomu što drži vrlo malen tržišni udjel (manji od 3 %) i utemeljivši svoje zaključke na mišljenjima trećih strana, umjesto da je provela vlastite analize.

               5.

               Peti tužbeni razlog, koji se temelji na pogreškama koje se tiču prava, očitim pogreškama u ocjeni, nepostojanju obrazloženja i povredi bitnih postupovnih zahtjeva u odnosu na ocjenu obveza čije je preuzimanje ponudio Hutchison s obzirom na zabrinutost u vezi maloprodajnog i veleprodajnog tržišta mobilnih telekomunikacija u Ujedinjenoj Kraljevini. Konkretno: Komisija je nepravilno prigovorila obvezama čije je preuzimanje predloženo pozivajući se na nesigurnost njihova provođenja; Komisija je počinila očitu pogrešku u ocjeni sposobnosti novih i osnaženih konkurenata da se uspješno natječu na temelju predloženih obveza; Komisija je pogrešno ocijenila sveukupnu prikladnost predloženih obveza da kompenziraju gubitak tržišnog natjecanja koji se navodi u odluci.


title: Predmet C-421/12: Presuda Suda (treće vijeće) od 10. srpnja 2014. – Europska komisija protiv Kraljevine Belgije (Povreda obveze države članice — Zaštita potrošača — Nepoštena poslovna praksa — Direktiva 2005/29/EZ — Potpuno usklađivanje — Isključivanje slobodnih zanimanja, doktora dentalne medicine i fizioterapeuta — Načini oglašavanja sniženja cijena — Ograničenje ili zabrana određenih oblika djelatnosti pokretne prodaje)

text:
               15.9.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 315/5

         Presuda Suda (treće vijeće) od 10. srpnja 2014. – Europska komisija protiv Kraljevine Belgije
   (Predmet C-421/12) (1)

   ((Povreda obveze države članice - Zaštita potrošača - Nepoštena poslovna praksa - Direktiva 2005/29/EZ - Potpuno usklađivanje - Isključivanje slobodnih zanimanja, doktora dentalne medicine i fizioterapeuta - Načini oglašavanja sniženja cijena - Ograničenje ili zabrana određenih oblika djelatnosti pokretne prodaje))
   2014/C 315/06
   Jezik postupka: francuski

      Stranke

      Tužitelj: Europska komisija (zastupnici: M. van Beek i M. Owsiany-Hornung, agenti)

      Tuženik: Kraljevina Belgija (zastupnici: T. Materne i J.-C. Halleux, agenti, uz asistenciju É. Balatea, odvjetnika)

      Izreka

               1.

               Kraljevina Belgija

                           —

                           isključivši osobe koje se bave slobodnim zanimanjem kao i doktore dentalne medicine i fizioterapeute iz područja primjene Zakona od 14. srpnja 1991. o poslovnoj praksi, informiranju i zaštiti potrošača, kako je izmijenjen Zakonom od 5. lipnja 2007., kojim se prenosi Direktiva Europskog parlamenta i Vijeća 2005/29/EZ od 11. svibnja 2005. o nepoštenoj poslovnoj praksi poslovnog subjekta u odnosu prema potrošaču na unutarnjem tržištu i o izmjeni Direktive Vijeća 84/450/EEZ, direktiva 97/7/EZ, 98/27/EZ i 2002/65/EZ Europskog parlamenta i Vijeća kao i Uredbe (EZ) br. 2006/2004 Europskog parlamenta i Vijeća („Direktiva o nepoštenoj poslovnoj praksi”),

                           —

                           održavši na snazi članke 20., 21. i 29. Zakona od 6. travnja 2010. o poslovnoj praksi i zaštiti potrošača te

                           —

                           održavši na snazi članak 4. stavak 3. Zakona od 25. lipnja 1993. o obavljanju i organizaciji djelatnosti pokretne i sajmišne prodaje, kako je izmijenjen Zakonom od 4. srpnja 2005., kao i članak 5. stavak 1. Kraljevskog dekreta od 24. rujna 2006. o obavljanju i organizaciji djelatnosti pokretne prodaje,

                     nije ispunila obveze koje ima na temelju članaka 2. točaka (b) i (d), članaka 3. i 4. Direktive 2005/29.

               2.

               Kraljevini Belgiji nalaže se snošenje troškova.

      (1)  SL C 355, 17.11.2012.


title: Predmet C-107/14: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 4. veljače 2014. uputio Commissione tributaria regionale della Lombardia (Italija) – 3D I srl protiv Agenzia delle Entrate Ufficio di Cremona

text:
               15.9.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 315/34

         Zahtjev za prethodnu odluku koji je 4. veljače 2014. uputio Commissione tributaria regionale della Lombardia (Italija) – 3D I srl protiv Agenzia delle Entrate Ufficio di Cremona
   (Predmet C-107/14)
   2014/C 315/55
   Jezik postupka: talijanski

      Sud koji je uputio zahtjev

   Commissione tributaria regionale della Lombardia

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelj: 3D I srl

      Tuženik: Agenzia delle Entrate Ufficio di Cremona
   Sud (treće vijeće) je rješenjem od 17. srpnja 2014. proglasio zahtjev za prethodnu odluku nedopuštenim.


title: Predmet T-73/15: Tužba podnesena 17. veljače 2015. – Aston Martin Lagonda protiv OHIM-a (Prikaz rešetke koja se nalazi na prednjem dijelu motornog vozila)

text:
               13.4.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 118/39

         Tužba podnesena 17. veljače 2015. – Aston Martin Lagonda protiv OHIM-a (Prikaz rešetke koja se nalazi na prednjem dijelu motornog vozila)
   (Predmet T-73/15)
   (2015/C 118/49)
   Jezik postupka: engleski

      Stranke

      Tužitelj: Aston Martin Lagonda Ltd (Gaydon, Ujedinjena Kraljevina) (zastupnik: D. Farnsworth, Solicitor)

      Tuženik: Ured za usklađivanje na unutarnjem tržištu (žigovi i dizajni) (OHIM)

      Podaci o postupku pred OHIM-om

      Sporni žig u pitanju: žig Zajednice naveden pod „ostalo” (prikaz rešetke koja se nalazi na prednjem dijelu motornog vozila) – prijava za registraciju br. 1 2 2 18  426

      Pobijana odluka: odluka drugog žalbenog vijeća OHIM-a od 11. prosinca 2014. u predmetu R 1796/2014-2

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

               —

               poništi pobijanu odluku u mjeri u kojoj je njome potvrđen zaključak ispitivača da žigu za koji je podnesena prijava za registraciju prima facie nedostaje razlikovni karakter za odnosnu robu i usluge;

               —

               dopusti objavu prijave za registraciju žiga Zajednice br. 1 2 2 18  426;

               —

               naloži OHIM-u snošenje troškova.

      Tužbeni razlog

               —

               povreda članka 7. stavka 1. točke (b) Uredbe br. 207/2009


title: Predmet C-470/13: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 2. rujna 2013. uputio Fővárosi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság (Mađarska) — Generali-Providencia Biztosító Zrt. protiv Közbeszerzési Hatóság — Közbeszerzési Döntőbizottság

text:
               14.12.2013

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 367/21

         Zahtjev za prethodnu odluku koji je 2. rujna 2013. uputio Fővárosi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság (Mađarska) — Generali-Providencia Biztosító Zrt. protiv Közbeszerzési Hatóság — Közbeszerzési Döntőbizottság
   (Predmet C-470/13)
   2013/C 367/36
   Jezik postupka: mađarski

      Sud koji je uputio zahtjev

   Fővárosi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság

      Stranke u glavnom postupku

      Tužitelj: Generali-Providencia Biztosító Zrt.

      Tuženik: Közbeszerzési Hatóság — Közbeszerzési Döntőbizottság

      Prethodna pitanja

               1.

               Mogu li države članice isključiti gospodarskog subjekta iz sudjelovanja u postupku za sklapanje ugovora o javnoj nabavi iz razloga koji su različiti od onih pobrojanih u članku 45. Direktive 2004/18/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 31. ožujka 2004. o usklađivanju postupaka za sklapanje ugovora o javnim radovima, ugovora o javnoj nabavi robe te ugovora o javnim uslugama (1) — osobito iz razloga koji se smatraju opravdanima sa stajališta zaštite javnog interesa, legitimnih interesa naručitelja ili poštenog tržišnog natjecanja i održavanja pravednosti u tržišnom natjecanju — te, u slučaju pozitivnog odgovora, je li u skladu s uvodnom izjavom 2. u obrazloženju navedene direktive i s člancima 18., 34., 49. i 56. UFEU-a pristupiti takvom isključenju u pogledu gospodarskog subjekta koji je počinio povredu u obavljanju gospodarske ili profesionalne djelatnosti, utvrđenu prije najviše pet godina pravomoćnom sudskom presudom ?

               2.

               U slučaju negativnog odgovora Suda na prvo pitanje, treba li članak 45. stavak 2. podstavak 1. Direktive 2004/18, a posebno točke (c) i (d) navedene odredbe, tumačiti na način da iz postupka za sklapanje ugovora o javnoj nabavi valja isključiti svakog gospodarskog subjekta koji je počinio povredu utvrđenu od strane upravnog ili sudskog tijela u postupku koji se odnosi na tržišno natjecanje, a koji je pokrenut u vezi s njegovom gospodarskom ili profesionalnom djelatnošću, primjenjujući na gospodarskog subjekta, zbog navedene povrede, pravne posljedice u području tržišnog natjecanja?

      (1)  Direktiva 2004/18/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 31. ožujka 2004. o usklađivanju postupaka za sklapanje ugovora o javnim radovima, ugovora o javnoj nabavi robe te ugovora o javnim uslugama (SL L 134, str. 114.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 6., svezak 1., str. 156.).


title: Predmet F-106/13: Tužba podnesena 25. listopada 2013. — ZZ protiv FRA-e

text:
               15.2.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 45/46

         Tužba podnesena 25. listopada 2013. — ZZ protiv FRA-e
   (Predmet F-106/13)
   2014/C 45/86
   Jezik postupka: engleski

      Stranke

      Tužitelj: ZZ (zastupnici: L. Levi i M. Vandenbussche, odvjetnici)

      Tuženik: Agencija Europske unije za temeljna prava (FRA)

      Predmet i opis spora

   Poništenje odluke direktora FRA-e o izricanju stegovne sankcije tužitelju u obliku ukora.

      Tužbeni zahtjev tužitelja

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

               —

               poništi odluku direktora FRA-e od 20. veljače 2013. kojom je izrečen ukor i, ukoliko je potrebno, odluku od 22. veljače 2013. koja u pisanom obliku potvrđuje ukor;

               —

               ukoliko je potrebno, poništi odluku direktora FRA-e od 17. srpnja 2013., zaprimljenu 18. srpnja 2013. kojom je žalba odbijena;

               —

               tužitelju dosudi primjerenu naknadu na ime neimovinske štete prouzrokovane teškom nezakonitošću i nepravilnošću upravne istrage i odluke da se izrekne ukor. Ta se neimovinska šteta ex aequo et bono procjenjuje na 15 000 eura;

               —

               tuženiku naloži snošenje troškova.


title: Predmet T-16/16: Tužba podnesena 19. siječnja 2016. – Mast-Jägermeister protiv OHIM-a (čaša)

text:
               7.3.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 90/25

         Tužba podnesena 19. siječnja 2016. – Mast-Jägermeister protiv OHIM-a (čaša)
   (Predmet T-16/16)
   (2016/C 090/34)
   Jezik postupka: njemački

      Stranke

      Tužitelj: Mast-Jägermeister SE (Wolfenbüttel, Njemačka) (zastupnici: H. Schrammek, C. Drzymalla, S. Risthaus, J. Engberding, odvjetnici)

      Tuženik: Ured za usklađivanje na unutarnjem tržištu (žigovi i dizajni) (OHIM)

      Podaci o postupku pred OHIM-om

      Predmetni sporni dizajn: dizajn Zajednice „čaša” – prijava za registraciju br. 2683615-0001 i 2683615-0002

      Pobijana odluka: odluka trećeg žalbenog vijeća OHIM-a od 17. studenoga 2015. u predmetu R 1842/2015-3

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

               —

               poništi pobijanu odluku;

               —

               dizajnima br. 002683615-0001 i 002683615-0002 prizna 17. travnja 2015. kao dan prijave za registraciju;

               —

               naloži OHIM-u snošenje troškova postupka uključujući troškove koji su nastali tijekom žalbenog postupka.

      Tužbeni razlozi

               —

               povreda članka 45. stavka 1., članka 46. stavaka 2. i 3. Uredbe br. 6/2002 u vezi s člankom 36. stavkom 1. točkom (c) i člankom 38. stavkom 1. Uredbe br. 6/2002;

               —

               povreda članka 62. druge rečenice Uredbe br. 6/2002.


title: Predmet T-851/16: Tužba podnesena 30. prosinca 2016. – Access Info Europe protiv Komisije

text:
               20.2.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 53/31

         Tužba podnesena 30. prosinca 2016. – Access Info Europe protiv Komisije
   (Predmet T-851/16)
   (2017/C 053/39)
   Jezik postupka: engleski

      Stranke

      Tužitelj: Access Info Europe (Madrid, Španjolska) (zastupnik: O. Brouwer, E. Raedts i J. Wolfhagen, odvjetnici)

      Tuženik: Europska komisija

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

               —

               poništi odluku Komisije C(2016) 6029 od 19. rujna 2016. o odbijanju tužiteljevog zahtjeva za pristup dokumentima na temelju Uredbe (EZ) br. 1049/2001 (1);

               —

               naloži Komisiji plaćanje tužiteljevih troškova postupka, uključujući troškove intervenijenata.

      Tužbeni razlozi i glavni argumenti

   U prilog osnovanosti tužbe tužitelj ističe četiri tužbena razloga.

               1.

               Prvi tužbeni razlog, koji se temelji na tvrdnji da je Komisija pogrešno primijenila članak 4. stavak 1. točku (a) alineju 3. Uredbe (EZ) br. 1049/2001 jer je smatrala da bi pristup traženim dokumentima ozbiljno ugrozio međunarodne odnose.

               2.

               Drugi tužbeni razlog, koji se temelji na tvrdnji da je Komisija pogrešno primijenila članak 4. stavak 2. alineju 2. Uredbe (EZ) br, 1049/2001 jer je smatrala da bi pristup traženim dokumentima ozbiljno ugrozio zaštitu sudskih postupaka koji su u tijeku u predmetima T-192/16, T-193/16 i T-257/16, , te da bi pristup navedenim dokumentima ugrozio interes Komisije da traži pravni savjet i primi iskren, objektivan i sveobuhvatan savjet. Pod tim tužbenim razlogom također se navodi da Komisija nije prihvatila da je pristup traženim dokumentima prevagujuć javni interes te da bi, slijedom navedenog, pristup trebalo odobriti.

               3.

               Treći tužbeni razlog, koji se temelji na tvrdnji da je Komisija pogrešno primijenila članak 4. stavak 3. podstavak 1. i 2. Uredbe (EZ) br. 1049/2001 jer je smatrala da bi pristup traženim dokumentima ozbiljno ugrozio postupak odlučivanja i/ili time što nije priznala postojanje prevagujućeg javnog interesa, osobito zato što je predmetni postupak odlučivanja već dovršen.

               4.

               Četvrti tužbeni razlog, koji se temelji na podredno iznesenoj tvrdnji da je Komisija pogrešno primijenila članak 4. stavak 6. Uredbe (EZ) br. 1049/2001 jer nije dopustila barem djelomičan pristup traženim dokumentima, već ga je uskratila u cijelosti.

      (1)  Uredba (EZ) br. 1049/2001 Europskog parlamenta i Vijeća od 30. svibnja 2001. o javnom pristupu dokumentima Europskog parlamenta, Vijeća i Komisije (SL 2001., L 145, str. 43.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 1., svezak 16., str. 70.).


title: Predmet C-52/15 P: Žalba koju je 6. veljače 2015. podnio Arthur Lambauer protiv rješenja Općeg suda (prvo vijeće) od 11. prosinca 2014. u predmetu T-490/14, Arthur Lambauer protiv Vijeća Europske unije

text:
               12.10.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 337/2

         Žalba koju je 6. veljače 2015. podnio Arthur Lambauer protiv rješenja Općeg suda (prvo vijeće) od 11. prosinca 2014. u predmetu T-490/14, Arthur Lambauer protiv Vijeća Europske unije
   (Predmet C-52/15 P)
   (2015/C 337/02)
   Jezik postupka: njemački

      Stranke

      Žalitelj: Arthur Lambauer

      Druga stranka u postupku: Vijeće Europske unije
   Sud Europske unije (šesto vijeće) odbio je žalbu rješenjem od 3. rujna 2015. i naložio žalitelju snošenje vlastitih troškova.


title: Predmet T-177/12: Presuda Općeg suda od 2. listopada 2014. – Spraylat protiv ECHA („REACH — Naknada za registraciju tvari — Smanjena naknada odobrena mikropoduzećima, malim i srednjim poduzećima — Pogreška u izjavi o veličini poduzeća — Odluka kojom se zaračunava administrativna pristojba — Proporcionalnost”)

text:
               10.11.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 395/37

      Presuda Općeg suda od 2. listopada 2014. – Spraylat protiv ECHA
      (Predmet T-177/12) (1)

      ((„REACH - Naknada za registraciju tvari - Smanjena naknada odobrena mikropoduzećima, malim i srednjim poduzećima - Pogreška u izjavi o veličini poduzeća - Odluka kojom se zaračunava administrativna pristojba - Proporcionalnost”))
      (2014/C 395/44)
      Jezik postupka: njemački

         Stranke

         Tužitelj: Spraylat GmbH (Aix-la-Chapelle, Njemačka) (zastupnik: K. Fischer, odvjetnik)

         Tuženik: Europska agencija za kemikalije (ECHA) (zastupnici: M. Heikkilä, A. Iber i C. Schultheiss, agenti, uz asistenciju M. Kuschewsky, odvjetnice)

         Intervenijent koji podržava tužitelja: Europska komisija (zastupnici: D. Düsterhaus i E. Manhaeve, potom B. Eggers i M. Manhaeve, agenti)

         Predmet

      Zahtjev za poništenje računa br. 10030371 koji je ECHA izdala 21. veljače 2012., a kojim je utvrđen iznos upravne naknade zaračunate tužitelju i, zbog opreznosti, zahtjev za poništenje Odluke ECHA-a SME (2012) 1445 od 15. veljače 2012. kojom se utvrđuje da tužitelj ne ispunjava uvjete za smanjenje naknade za malo poduzeće i kojom je zaračunata administrativna pristojba.

         Izreka

                  1.

                  Poništavaju se Odluka SME (2012) 1445 Europske agencije za kemikalije (ECHA) od 15. veljače 2012. i račun br. 10030371, koji je ECHA izdala 21. veljače 2012.

                  2.

                  Nalaže se ECHA-i snošenje, osim vlastitih troškova, i troškova društva Spraylat GmbH.

                  3.

                  Europska komisija snosit će vlastite troškove.

         (1)  SL C 174, 16.6.2012.


title: Predmet T-160/16: Tužba podnesena 15. travnja 2016. – Groningen Seaports i dr. protiv Komisije

text:
               6.6.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 200/29

         Tužba podnesena 15. travnja 2016. – Groningen Seaports i dr. protiv Komisije
   (Predmet T-160/16)
   (2016/C 200/42)
   Jezik postupka: nizozemski

      Stranke

      Tužitelji: Groningen Seaports NV (Delfzijl, Nizozemska), Havenbedrijf Amsterdam NV (Amsterdam, Nizozemska), Havenbedrijf Rotterdam NV (Rotterdam, Nizozemska), Havenschap Moerdijk (Moerdijk, Nizozemska), NV Port of Den Helder (Den Helder, Nizozemska), Zeeland Seaports NV (Terneuzen, Nizozemska) (zastupnici: E. Pijnacker Hordijk i I. Kieft, odvjetnici)

      Tuženik: Europska komisija

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelji od Općeg suda zahtijevaju da:

               —

               poništi pobijanu odluku;

               —

               Komisiji naloži snošenje troškova ovog postupka.

      Tužbeni razlozi i glavni argumenti

   Tužitelji pobijaju Odluku Komisije оd 21. siječnja 2016. o mjeri potpore SA.25338 (2014/C) (ex E 3/2008 i ex CP 115/2004) koju je provela Nizozemska – Oslobođenje od poreza na dobit za javna poduzeća.
   Tužitelji svoju tužbu temelje na jednom tužbenom razlogu.
   Jedini tužbeni razlog odnosi se na povredu ciljeva propisa o državnim potporama, na povredu općih načela prava Unije, osobito načela jednakosti, zahtjeva za pomnom pripremom odluka i zabrane samovolje kao i povredu načela obveze obrazlaganja.

               —

               Nizozemske javne morske luke nisu u tržišnom natjecanju s nizozemskim privatnim poduzetnicima, nego s francuskim, belgijskim i njemačkim morskim lukama koje se nalaze između Hamburga i Le Havrea.

               —

               Ti europski konkurenti primaju, na štetu nizozemskih javnih morskih luka, različite oblike državnih potpora. Komisija je toga u trenutku donošenja pobijane odluke bila svjesna. Kao i nizozemske javne morske luke, sve morske luke koje su s njima u tržišnom natjecanju i nalaze se na području između Hamburga i Le Havrea oslobođene su poreza na dobit. Njemačke javne morske luke primale su osim toga znatnu poduzetničku pomoć u obliku naknade gubitaka. Komisija je i toga bila svjesna u trenutku donošenja pobijane odluke.

               —

               Pobijanom odlukom jednostrano se ukida oslobođenje od poreza dodijeljeno javnim nizozemskim morskim lukama, dok se zasada zadržavaju odgovarajuća oslobođenja dodijeljena belgijskim i francuskim morskim lukama i štoviše još nisu poduzete nikakve službene procesne radnje za ukidanje potpora dodijeljenih njemačkim morskim lukama.

               —

               Budući da se Komisijina pobijana odluka odnosi samo na oslobođenje od poreza dodijeljeno nizozemskim javnim morskim lukama, time su pogoršani već nejednaki uvjeti tržišnog natjecanja u europskom lučkom sektoru i nizozemske javne morske luke stavljene su u značajno lošiji položaj u odnosu na njihove izravne konkurente koji su usto oslobođeni od poreza na dobit i k tomu još primaju i druge oblike državne potpore. Komisija nije obrazložila zašto je odlučila intervenirati samo u pogledu oslobođenja od poreza dodijeljenog nizozemskim javnim morskim lukama.


title: Predmet T-222/17: Tužba podnesena 18. travnja 2017. – Recylex a.o. protiv Komisije

text:
               19.6.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 195/34

         Tužba podnesena 18. travnja 2017. – Recylex a.o. protiv Komisije
   (Predmet T-222/17)
   (2017/C 195/48)
   Jezik postupka: engleski

      Stranke

      Tužitelji: Recylex SA (Pariz, Francuska), Fonderie et Manufacture de Métaux (Anderlecht, Belgija), Harz-Metall GmbH (Goslar, Njemačka) (zastupnici: M. Wellinger, S. Reinart i K. Bongs, odvjetnici)

      Tuženik: Europska komisija

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelji od Općeg suda zahtijevaju da:

               —

               smanji iznos novčane kazne koja im je izrečena Odlukom Europske komisije od 8. veljače 2017. (C(2017) 900 final) u vezi s postupkom primjene članka 101. UFEU-a;

               —

               tužiteljima odredi uvjete plaćanja, i

               —

               tuženiku naloži snošenje troškova postupka.

      Tužbeni razlozi i glavni argumenti

   U prilog osnovanosti tužbe tužitelj ističe šest tužbenih razloga.

               1.

               Prvi tužbeni razlog, koji se temelji na tome da je Komisija, kad je riječ o trajanju povrede, pogriješila zato što na tužitelje nije primijenila točku 26. (posljednji stavak) Obavijesti o suradnji (1).

               2.

               Drugi tužbeni razlog, koji se temelji na tome da je Komisija, kad je riječ o povredi koja se odnosi na Francusku, pogriješila zato što na tužitelje nije primijenila točku 26. (posljednji stavak) Obavijesti o suradnji.

               3.

               Treći tužbeni razlog, koji se temelji na tome da je Komisija pogriješila kada je prilikom izračuna novčane kazne primijenila posebno povišenje od 10 % koje se temelji na točki 37. Smjernica o metodi za utvrđivanje kazni (2).

               4.

               Četvrti tužbeni razlog, koji se temelji na tome da je Komisija pogriješila jer tužiteljima nije odobrila smanjenje kazne od 50 % u skladu s prvom alinejom točke 26. Obavijesti o suradnji.

               5.

               Peti tužbeni razlog, koji se temelji na tome da su pobijanom odlukom povrijeđena načela proporcionalnosti i nediskriminacije te načelo individualizacije novčane kazne.

               6.

               Šesti tužbeni razlog, koji se temelji na tome da je Opći sud dužan koristiti se svojom neograničenom nadležnošću kako bi tužitelju odredio uvjete plaćanja za bilo koji dio novčane kazne koji još nije platio.

      (1)  Obavijest Komisije o oslobađanju od kazni i smanjenju kazni u slučajevima kartela (SL 2006., C 298, str. 17.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 8., svezak 4., str. 62.), kako je posljednji puta izmijenjena Komunikacijom Komisije o izmjenama Obavijesti Komisije o imunitetu od novčanih kazni i smanjenju novčanih kazni u slučajevima kartela (SL 2015., C 256, str. 1.)

      (2)  Smjernice o metodi za utvrđivanje kazni koje se propisuju u skladu s člankom 23. stavkom 2. točkom (a) Uredbe br. 1/2003 (SL 2006., C 210, str. 2.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 8., svezak 4., str. 58.)