title: Spojeni predmeti C-141/12 i C-372/12: Presuda Suda (treće vijeće) od 17. srpnja 2014. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Rechtbank Middelburg, Raad van State – Nizozemska) – Y. S. (C-141/12), Minister voor Immigratie, Integratie en Asiel (C-372/12) protiv Minister voor Immigratie, Integratie en Asiel (C-141/12), M S (C-372/12) (Zahtjev za prethodnu odluku — Zaštita fizičkih osoba u vezi s obradom osobnih podataka — Direktiva 95/46/EZ — Članci 2., 12. i 13. — Pojam, osobnih podataka’ — Opseg prava na pristup osobe čiji se podaci obrađuju — Podaci koji se odnose na podnositelja zahtjeva za dozvolu za boravak i pravna analiza u pripremnom upravnom dokumentu za odluku — Povelja Europske unije o temeljnim pravima — Članci 8. i 41.)

text:
               15.9.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 315/2

         Presuda Suda (treće vijeće) od 17. srpnja 2014. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Rechtbank Middelburg, Raad van State – Nizozemska) – Y. S. (C-141/12), Minister voor Immigratie, Integratie en Asiel (C-372/12) protiv Minister voor Immigratie, Integratie en Asiel (C-141/12), M S (C-372/12)
   (Spojeni predmeti C-141/12 i C-372/12) (1)

   ((Zahtjev za prethodnu odluku - Zaštita fizičkih osoba u vezi s obradom osobnih podataka - Direktiva 95/46/EZ - Članci 2., 12. i 13. - Pojam, osobnih podataka’ - Opseg prava na pristup osobe čiji se podaci obrađuju - Podaci koji se odnose na podnositelja zahtjeva za dozvolu za boravak i pravna analiza u pripremnom upravnom dokumentu za odluku - Povelja Europske unije o temeljnim pravima - Članci 8. i 41.))
   2014/C 315/02
   Jezik postupka: nizozemski

      Sud koji je uputio zahtjev

   Rechtbank Middelburg, Raad van State

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelji: Y. S. (C-141/12), Minister voor Immigratie, Integratie en Asiel (C-372/12)

      Tuženici: Minister voor Immigratie, Integratie en Asiel (C-141/12), M S (C-372/12)

      Izreka

               1.

               Članak 2. točku (a) Direktive 95/46/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 24. listopada 1995. o zaštiti pojedinaca u vezi s obradom osobnih podataka i o slobodnom protoku takvih podataka treba tumačiti u smislu da podaci o podnositelju zahtjeva za dozvolu za boravak u upravnom dokumentu, kao što je „zapisnik” o kojem je riječ u glavnom postupku, koji izlaže razloge koje djelatnik navodi u prilog nacrtu odluke koju je zadužen izraditi u okviru postupka koji prethodi donošenju odluke o zahtjevu za takvu dozvolu, i, ako je primjenjivo, podaci u pravnoj analizi u tom dokumentu predstavljaju „osobne podatke” u smislu te odredbe, a nasuprot tome, navedena analiza kao takva ne može imati istu kvalifikaciju.

               2.

               Članak 12. točku (a) Direktive 95/46 i članak 8. stavak 2. Povelje Europske unije o temeljnim pravima treba tumačiti u smislu da podnositelj zahtjeva za dozvolu za boravak raspolaže pravom na pristup svim osobnim podacima koji se odnose na njega koje obrađuju nacionalna upravna tijela u smislu članka 2. točke (b) te direktive. Za ostvarivanje tog prava dovoljno je da taj podnositelj zahtjeva dobije cjelovit prikaz tih podataka u razumljivom obliku odnosno u obliku koji mu omogućuje dobivanje uvida u navedene podatke te provjeru njihove točnosti i usklađenosti njihove obrade s tom direktivom, a kako bi se mogao, ako je primjenjivo, koristiti pravima koja mu dodjeljuje navedena direktiva.

               3.

               Članak 41. stavak 2. točku (b) Povelje Europske unije o temeljnim pravima treba tumačiti u smislu da se podnositelj zahtjeva za dozvolu za boravak ne može protiv nacionalnih tijela pozvati na tu odredbu.

      (1)  SL C 157, 2.6.2012.

      SL C 303, 6.10.2012.


title: Predmet T-458/15: Presuda Općeg suda od 30. studenoga 2016. – Automobile Club di Brescia protiv EUIPO-a – Rebel Media (e-miglia) („Žig Europske unije — Postupak povodom prigovora — Prijava figurativnog žiga Europske unije e-miglia — Raniji verbalni žigovi Europske unije MILLE MIGLIA — Relativni razlog za odbijanje — Vjerojatnost dovođenja u zabludu — Članak 8. stavak 1. točka (b) Uredbe (EZ) br. 207/2009”)

text:
               23.1.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 22/25

         Presuda Općeg suda od 30. studenoga 2016. – Automobile Club di Brescia protiv EUIPO-a – Rebel Media (e-miglia)
   (Predmet T-458/15) (1)

   ((„Žig Europske unije - Postupak povodom prigovora - Prijava figurativnog žiga Europske unije e-miglia - Raniji verbalni žigovi Europske unije MILLE MIGLIA - Relativni razlog za odbijanje - Vjerojatnost dovođenja u zabludu - Članak 8. stavak 1. točka (b) Uredbe (EZ) br. 207/2009”))
   (2017/C 022/32)
   Jezik postupka: engleski

      Stranke

      Tužitelj: Automobile Club di Brescia (Brescia, Italija) (zastupnici: F. Celluprica i F. Fischetti, odvjetnici)

      Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (zastupnik: L. Rampini, agent)

      Druga stranka u postupku pred žalbenim vijećem EUIPO-a, intervenijent u postupku pred Općim sudom: Rebel Media Ltd (Wilmslow, Ujedinjena Kraljevina) (zastupnici: P. Schotthöfer i F. Steiner, odvjetnici)

      Predmet

   Tužba podnesena protiv odluke petog žalbenog vijeća EUIPO-a od 9. lipnja 2015. (predmet R 1990/2014-5) koja se odnosi na postupak povodom prigovora između Automobile Club di Brescia i Rebel Media.

      Izreka

               1.

               Tužba se odbija.

               2.

               Protutužba se odbija.

               3.

               Automobile Club di Brescia i Rebel Media Ltd snosit će vlastite troškove i svaki po polovicu troškova EUIPO-a.

      (1)  SL C 328, 5. 10. 2015.


title: Predmet C-586/16 P: Žalba koju je 17. studenoga 2016. podnio Sun Pharmaceutical Industries Ltd, ranije Ranbaxy Laboratories Ltd, Ranbaxy (UK) Ltd protiv presude Općeg suda (deveto vijeće) od 8. rujna 2016. u predmetu T-460/13, Sun Pharmaceutical Industries Ltd, ranije Ranbaxy Laboratories Ltd, Ranbaxy (UK) Ltd protiv Europske komisije

text:
               30.1.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 30/22

         Žalba koju je 17. studenoga 2016. podnio Sun Pharmaceutical Industries Ltd, ranije Ranbaxy Laboratories Ltd, Ranbaxy (UK) Ltd protiv presude Općeg suda (deveto vijeće) od 8. rujna 2016. u predmetu T-460/13, Sun Pharmaceutical Industries Ltd, ranije Ranbaxy Laboratories Ltd, Ranbaxy (UK) Ltd protiv Europske komisije
   (Predmet C-586/16 P)
   (2017/C 030/27)
   Jezik postupka: engleski

      Stranke

      Žalitelji: Sun Pharmaceutical Industries Ltd, ranije Ranbaxy Laboratories Ltd, Ranbaxy (UK) Ltd (zastupnici: R. Vidal, A. Penny, solicitors, B. Kennelly QC, barrister)

      Druga stranka u postupku: Europska komisija

      Zahtjev

   Žalitelji od Suda zahtijevaju da:

               —

               ukine presudu Općeg suda u predmetu T-460/13 u dijelu u kojem je njome odbijena njihova tužba za poništenje Odluke Europske komisije od 19. lipnja 2013. u predmetu COMP/39226 – Lundbeck (citalopram) kojom je utvrđena povreda s obzirom na cilj članka 101. stavka 1. UFEU-a i članka 53. Sporazuma o EGP-a u dijelu u kojem se odnosi na žalitelje;

               —

               poništi članak 1. stavak 4. Odluke u dijelu u kojem se odnosi na žalitelje;

               —

               poništi članak 2. stavak 4. Odluke u dijelu u kojem se njime izriču novčane kazne žaliteljima ili, podredno, smanji iznos novčane kazne; i

               —

               naloži Komisiji snošenje sudskih i drugih troškova žaliteljâ u vezi s ovim predmetom i svaku drugu mjeru koju smatra prikladnom.

      Žalbeni razlozi i glavni argumenti

               1.

               Opći sud je pogrešno primijenio test za dokazivanje povrede „s obzirom na cilj” članka 101. stavka 1. koji je Sud Europske unije (u daljnjem tekstu: Sud EU-a) utvrdio u predmetu Cartes Bancaires protiv Komisije, C-67/13 P, ECLI: EU:C:2014:2204 (u daljnjem tekstu: Cartes Bancaires). Sporazum između žaliteljâ i H. Lundbeck A/S (u daljnjem tekstu: Lundbeck) koji je stupio na snagu 16. lipnja 2002. (u daljnjem tekstu: sporazum 2) po svojoj naravi nije bio štetan za tržišno natjecanje. Njegova prvotna svrha bila je riješiti spor zbog povrede patenta između žaliteljâ i društva Lundbeck. Kako bi se moglo utvrditi da je taj sporazum doista bio štetan za tržišno natjecanje bilo je potrebno da Komisija ispita njegove učinke.

               2.

               Utvrdivši da je u vrijeme sklapanja sporazuma između žaliteljâ i društva Lundbeck postojalo „moguće tržišno natjecanje” u materijalnom smislu, Opći sud je očito iskrivio dokaze u spisu Suda. Od Komisije se zahtijevalo da objektivno dokaže da su žalitelji imali stvarnu, konkretnu mogućnost ulaska na tržište na gospodarski održivi način. Dokazi su pokazali da (a) takav ulazak nije bio ni objektivno ni u smislu gospodarske održivosti stvarno ili konkretno moguć prije prestanka važenja sporazuma; i (b) u pregovorima o predmetnom sporazumu, žalitelji nisu imali namjeru biti iskreni u vezi s njihovom spremnošću za ulazak na tržište i prevarili su društvo Lundbeck da pristane isporučiti vlastite proizvode žaliteljima po povoljnijoj cijeni i izvršiti plaćanje žaliteljima. Upravo je to omogućilo žaliteljima da odmah uđu na tržište što oni drugačije ne bi nikako uspjeli. Opći sud je propustio uzeti u obzir glavnu razliku između žaliteljâ i drugih proizvođača generičkih lijekova koji su sklopili sporazume s društvom Lundbeck, odnosno da žalitelji nisu imali stvarnu i konkretnu mogućnost dobivanja odobrenja za stavljanje u promet za vrijeme trajanja sporazumom.

               3.

               U svakom slučaju, žaliteljima nije trebala biti izrečena nikakva kazna. U trenutku njegova sklapanja takav se sporazum smjernicama Komisije nije smatrao povredom „s obzirom na cilj”. To je bio novi predmet u kojem je društvo Lundbeck imalo prima facie zaštitu od tržišnog natjecanja putem svojih patenata i regulatornih zapreka zbog čega su žalitelji zapravo unaprijedili svoju sposobnost natjecanja s tim društvom na relevantnom tržištu povoljnijom opskrbom Lundbeckovim proizvodima koje su žalitelji mogli označiti kao vlastite. Kaznom koja je izrečena žaliteljima zanemarena je novina povrede i Komisijino neopravdano kašnjenje: obavijest o istrazi mogla je jednostavno biti dostavljena žaliteljima više od pet godina prije stvarne obavijesti.


title: Predmet C-687/13: Zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Finanzgericht München (Njemačka) 30. prosinca 2013. — Fliesen-Zentrum Deutschland GmbH protiv Hauptzollamt Regensburg

text:
               15.3.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 78/3

         Zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Finanzgericht München (Njemačka) 30. prosinca 2013. — Fliesen-Zentrum Deutschland GmbH protiv Hauptzollamt Regensburg
   (Predmet C-687/13)
   2014/C 78/07
   Jezik postupka: njemački

      Sud koji je uputio zahtjev

   Finanzgericht München

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelj: Fliesen-Zentrum Deutschland GmbH

      Tuženik: Hauptzollamt Regensburg

      Prethodno pitanje

   Je li valjana Provedbena Uredba Vijeća (EU) br. 917/2011 od 12. rujna 2011. o uvođenju konačne antidampinške pristojbe i konačnoj naplati privremene pristojbe uvedene na uvoz keramičkih pločica podrijetlom iz Narodne Republike Kine (1)?

      (1)  SL L 238, str. 1.


title: Predmet C-348/12 P: Presuda Suda (peto vijeće) od 28. studenoga 2013. — Vijeće Europske unije protiv Manufacturing Support & Procurement Kala Naft Co., Tehran, Europska komisija (Žalba — Mjere ograničavanja protiv Islamske Republike Iran s ciljem sprečavanja širenja nuklearnog oružja — Mjere usmjerene protiv iranske naftne i plinske industrije — Zamrzavanje financijskih sredstava — Obveza obrazlaganja — Obveza opravdanja osnovanosti mjere)

text:
               8.2.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 39/6

         Presuda Suda (peto vijeće) od 28. studenoga 2013. — Vijeće Europske unije protiv Manufacturing Support & Procurement Kala Naft Co., Tehran, Europska komisija
   (Predmet C-348/12 P) (1)

   (Žalba - Mjere ograničavanja protiv Islamske Republike Iran s ciljem sprečavanja širenja nuklearnog oružja - Mjere usmjerene protiv iranske naftne i plinske industrije - Zamrzavanje financijskih sredstava - Obveza obrazlaganja - Obveza opravdanja osnovanosti mjere)
   2014/C 39/10
   Jezik postupka: francuski

      Stranke

      Žalitelj: Vijeće Europske unije (zastupnici: M. Bishop i R. Liudvinaviciute-Cordeiro, agenti)

      Druge stranke u postupku: Manufacturing Support & Procurement Kala Naft Co., Tehran (zastupnici: F. Esclatine i S. Perrotet, odvjetnici), Europska komisija (zastupnici: M. Konstantinidis i E. Cujo, agenti)

      Predmet

   Žalba podnesena protiv presude Općeg suda (četvrto vijeće) od 25. travnja 2012., Manufacturing Support & Procurement Kala Naft (T-509/10), kojom je Opći sud u dijelu u kojem se odnosi na Manufacturing Support & Procurement Kala Naft Co., Tehran poništio Odluku Vijeća 2010/413/ZVSP od 26. srpnja 2010. o mjerama ograničavanja protiv Irana i stavljanju izvan snage Zajedničkog stajališta 2007/140/ZVSP (SL L 195, str. 39.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 18., svezak 3., str. 220.), Provedbenu uredbu Vijeća (EU) br. 668/2010 od 26. srpnja 2010. o provedbi članka 7. stav. 2. Uredbe (EZ) br. 423/2007 o mjerama ograničavanja protiv Irana (SL L 195, str. 25.), Odluku Vijeća 2010/644/ZVSP od 25. listopada 2010. o izmjeni Odluke 2010/413 (SL L 281, str. 81.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 18., svezak 3., str. 255.), Uredbu Vijeća (EU) br. 961/2010 od 25. listopada 2010. o mjerama ograničavanja protiv Irana i stavljanju izvan snage Uredbe br. 423/2007 (SL L 281, str. 1.) — Zajednička vanjska i sigurnosna politika — Mjere ograničavanja protiv Irana s ciljem sprječavanja širenja nuklearnog oružja — Popis osoba, tijela i subjekata na koje se primjenjuje zamrzavanje financijskih sredstava — Povrede prava — Dopuštenost — Svojstvo vladine organizacije predmetnog subjekta — Nemogućnost pozivanja na zaštitu temeljnih prava za takvu organizaciju — Teret dokazivanja

      Izreka

               1.

               Presuda Općeg suda Europske unije od 25. travnja 2012., Manufacturing Support & Procurement Kala Naft/Vijeće (T-509/10), se ukida.

               2.

               Tužba za poništenje Manufacturing Support & Procurement Kala Naft Co., Tehran, se odbija.

               3.

               Nalaže se Manufacturing Support & Procurement Kala Naft Co., Tehran, da, osim vlastitih troškova, snosi troškove Vijeća Europske unije kako u prvostupanjskom postupku tako i u žalbenom postupku.

               4.

               Europska komisija snosi vlastite troškove kako u prvostupanjskom tako i u žalbenom postupku.

      (1)  SL C 287, 22.9.2012.


title: Predmet C-339/16 P: Presuda Suda (šesto vijeće) od 17. svibnja 2017. – Portugalska Republika protiv Europske komisije (Žalba — EFJP i EPFRR — Provedbena odluka Europske komisije — Dostava adresatu — Naknadni ispravak formata za tiskanje priloga — Objava odluke u Službenom listu Europske unije — Rok za tužbu — Dan od kojega rok počinje teći — Nepravodobnost — Nedopuštenost)

text:
               24.7.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 239/17

         Presuda Suda (šesto vijeće) od 17. svibnja 2017. – Portugalska Republika protiv Europske komisije
   (Predmet C-339/16 P) (1)

   ((Žalba - EFJP i EPFRR - Provedbena odluka Europske komisije - Dostava adresatu - Naknadni ispravak formata za tiskanje priloga - Objava odluke u Službenom listu Europske unije - Rok za tužbu - Dan od kojega rok počinje teći - Nepravodobnost - Nedopuštenost))
   (2017/C 239/22)
   Jezik postupka: portugalski

      Stranke

      Žalitelj: Portugalska Republika (zastupnici: L. Inez Fernandes, M. Figueiredo, J. Saraiva de Almeida i P. Estêvão, agenti)

      Druga stranka u postupku: Europska komisija (zastupnici: D. Triantafyllou i M. França, agenti)

      Izreka

               1.

               Žalba se odbija.

               2.

               Portugalskoj Republici nalaže se snošenje troškova.

      (1)  SL C 326, 5. 9. 2016.


title: Predmet T-640/15: Tužba podnesena 13. studenoga 2015. – Kristan protiv Parlamenta

text:
               8.2.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 48/54

         Tužba podnesena 13. studenoga 2015. – Kristan protiv Parlamenta
   (Predmet T-640/15)
   (2016/C 048/62)
   Jezik postupka: engleski

      Stranke

      Tužitelj: Tina Kristan (Ljubljana, Slovenija) (zastupnik: N. Pirc Musar, odvjetnik)

      Tuženik: Europski parlament

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

               —

               poništi Odluku Europskog parlamenta A(2015)8656 C od 15. rujna 2015. kojom se odbija tužiteljev ponovni zahtjev za pristup određenim dokumentima koji se odnose na podatke o putnim troškovima, dnevnicama, naknadama općih troškova i troškovima parlamentarne pomoći zastupnika Europskog parlamenta;

               —

               naloži Parlamentu snošenje tužiteljevih troškova sukladno člancima 134. i 140. Poslovnika Suda, uključujući troškove intervenijenata.

      Tužbeni razlozi i glavni argumenti

   U prilog osnovanosti tužbe tužitelj ističe pet tužbenih razloga.

               1.

               Prvi tužbeni razlog odnosi se na povredu članka 4. stavka 1. točke (b) Uredbe 1049/2001 (1) u vezi s člankom 8. točkom (b) Uredbe 45/2001 (2), jer traženi osobni podaci nisu zaštićeni pravom Zajednice.

               2.

               Prvi tužbeni razlog odnosi se na povredu članka 4. stavka 1. točke (b) Uredbe 1049/2001 u vezi s člankom 8. točkom (b) Uredbe 45/2001, s obzirom da traženi osobni podaci nisu zaštićeni pravom Zajednice.

               3.

               Treći tužbeni razlog odnosi se na povredu opće obveze, sukladno člancima 2. i 4. Uredbe 1049/2001 u vezi s člankom 6. stavkom 3. Uredbe 1049/2001, da se ispita svaki pojedinačni dokument.

               4.

               Četvrti tužbeni razlog navodi povredu članka 4. stavka 6. Uredbe 1049/2001, jer odbijanje djelomičnog pristupa traženim dokumentima nije bilo opravdano.

               5.

               Peti tužbeni razlog navodi povredu obveze obrazlaganja kako je propisana člankom 7. stavkom 1. i člankom 8. stavkom 1. Uredbe 1049/2001, jer Parlament nije odgovorio na sve tužiteljeve argumente.

      (1)  Uredba (EZ) br. 1049/2001 Europskog parlamenta i Vijeća od 30. svibnja 2001. o javnom pristupu dokumentima Europskog parlamenta, Vijeća i Komisije (SL 2001 L 145, str. 43) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 1., svezak 16., str. 70.).

      (2)  Uredba (EZ) br. 45/2001 Europskog parlamenta i Vijeća od 18. prosinca 2000. o zaštiti pojedinaca u vezi s obradom osobnih podataka u institucijama i tijelima Zajednice i o slobodnom kretanju takvih podataka (SL 2001 L 8, str. 1) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 13., svezak 34., str. 6.).


title: Predmet C-23/16: Tužba podnesena 15. siječnja 2016. – Europska komisija protiv Republike Poljske

text:
               14.3.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 98/25

         Tužba podnesena 15. siječnja 2016. – Europska komisija protiv Republike Poljske
   (Predmet C-23/16)
   (2016/C 098/32)
   Jezik postupka: poljski

      Stranke

      Tužitelj: Europska komisija (zastupnik: J. Hottiaux)

      Tuženik: Republika Poljska

      Tužbeni zahtjev

   Komisija od Suda zahtijeva da,

               —

               utvrdi da je Republika Poljska povrijedila obveze koje ima na temelju članka 16. stavka 1. i 5. Uredbe (EZ) br. 1071/2009 Europskog parlamenta i Vijeća od 21. listopada 2009. o uspostavljanju zajedničkih pravila koja se tiču uvjeta za obavljanje djelatnosti cestovnog prijevoznika te stavljanju izvan snage Direktive Vijeća 96/26/EZ (1), jer je propustila uspostaviti nacionalni elektronički registar poduzetnika cestovnog prijevoza te osigurati njegovu međupovezanost s elektroničkim registrima drugih država članica;

               —

               naloži Republici Poljskoj snošenje troškova postupka.

      Tužbeni razlozi i glavni argumenti

   Države članice morale su uspostaviti elektroničke registre te ih povezati s elektroničkim registrima drugih država članica do 31. prosinca 2012.

      (1)  SL L 300, str. 51.; SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 6., svezak 7., str. 136.


title: Predmet T-295/14 R: Rješenje predsjednika Općeg suda od 4. rujna 2014. – Autoneum Germany protiv Komisije („Privremena pravna zaštita — Državne potpore — Nacionalno promicanje proizvodnje električne energije iz obnovljivih izvora energije — Odluka Komisije o pokretanju službenog istražnog postupka u području državnih potpora — Zahtjev za suspenziju izvršenja — Fumus boni juris”)

text:
               1.12.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 431/25

         Rješenje predsjednika Općeg suda od 4. rujna 2014. – Autoneum Germany protiv Komisije
   (Predmet T-295/14 R)
   ((„Privremena pravna zaštita - Državne potpore - Nacionalno promicanje proizvodnje električne energije iz obnovljivih izvora energije - Odluka Komisije o pokretanju službenog istražnog postupka u području državnih potpora - Zahtjev za suspenziju izvršenja - Fumus boni juris”))
   (2014/C 431/44)
   Jezik postupka: njemački

      Stranke

      Tužitelj: Autoneum Germany GmbH (Roßdorf, Njemačka) (zastupnici: T. Volz i B. Wißmann, odvjetnici)

      Tuženik: Europska komisija (zastupnici: T. Maxian Rusche i R. Sauer, agenti)

      Predmet

   Zahtjev za suspenziju pravnih učinaka odluke kojom je Komisija pokrenula službeni istražni postupak u području državnih potpora u vezi s njemačkim zakonom o obnovljivim izvorima energije.

      Izreka

               1.

               Odbija se zahtjev za privremenu pravnu zaštitu.

               2.

               O troškovima će se odlučiti naknadno.


title: Predmet C-320/13: Tužba podnesena 12. lipnja 2013. — Europska komisija protiv Republike Poljske

text:
               3.8.2013

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 226/3

         Tužba podnesena 12. lipnja 2013. — Europska komisija protiv Republike Poljske
   (Predmet C-320/13)
   (2013/C 226/14)

   Predmetni postupak pokrenut je prije 1. srpnja 2013., datuma pristupanja Republike Hrvatske Europskoj uniji


title: Predmet C-161/16: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 21. ožujka 2016. uputio Attunda tingsrätt (Švedska) – Airhelp Limited protiv Thomas Cook Airlines Scandinavia A/S

text:
               17.5.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 175/13

         Zahtjev za prethodnu odluku koji je 21. ožujka 2016. uputio Attunda tingsrätt (Švedska) – Airhelp Limited protiv Thomas Cook Airlines Scandinavia A/S
   (Predmet C-161/16)
   (2016/C 175/15)
   Jezik postupka: švedski

      Sud koji je uputio zahtjev

   Attunda tingsrätt

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelj: Airhelp Limited

      Tuženik: Thomas Cook Airlines Scandinavia A/S

      Prethodna pitanja

               1.

               Treba li članak 2. točku (g) i članak 3. stavak 2. točku (a) Uredbe (1) tumačiti na način da putnik mora imati rezervirano sjedalo (dakle, pravo na vlastito sjedalo u zrakoplovu) ili je pak dovoljno da je putnik primio potvrdu o rezervaciji leta (dakle, pravo na prijevoz u zrakoplovu) da bi se mogla isplatiti odšteta?

               2.

               Treba li kartu kupljenu po umanjenoj tarifi za dijete koje na letu nema vlastito sjedalo već putuje u pratnji drugog putnika, smatrati izravno ili neizravno dostupnom javnosti u smislu članka 3. stavka 3. Uredbe?

      (1)  Uredba (EZ) br. 261/2004 Europskog parlamenta i Vijeća od 11. veljače 2004. o utvrđivanju općih pravila odštete i pomoći putnicima u slučaju uskraćenog ukrcaja i otkazivanja ili dužeg kašnjenja leta u polasku te o stavljanju izvan snage Uredbe (EEZ) br. 295/91 (SL L 46, str. 1.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 7., svezak 26., str. 21.)


title: Predmet C-555/13: Rješenje Suda (osmo vijeće) od 13. veljače 2014. (zahtjev za prethodnu odluku Tribunal Arbitral – Portugal) – Merck Canada Inc. protiv Accord Healthcare Limited, Alter SA, Labochem Ltd, Synthon BV, Ranbaxy Portugal – Comércio e Desenvolvimento de Produtos Farmacêuticos, Unipessoal Lda (Zahtjev za prethodnu odluku — Pojam „suda države članice” u smislu članka 267. UFEU-a — Tribunal Arbitral necessário — Dopuštenost — Uredba (EZ) br. 469/2009 — Članak 13. — Svjedodžba o dodatnoj zaštiti za lijekove — Rok valjanosti svjedodžbe — Najdulje trajanje ekskluzivnog prava)

text:
               16.6.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 184/9

         Rješenje Suda (osmo vijeće) od 13. veljače 2014. (zahtjev za prethodnu odluku Tribunal Arbitral – Portugal) – Merck Canada Inc. protiv Accord Healthcare Limited, Alter SA, Labochem Ltd, Synthon BV, Ranbaxy Portugal – Comércio e Desenvolvimento de Produtos Farmacêuticos, Unipessoal Lda
   (Predmet C-555/13) (1)

   ((Zahtjev za prethodnu odluku - Pojam „suda države članice” u smislu članka 267. UFEU-a - Tribunal Arbitral necessário - Dopuštenost - Uredba (EZ) br. 469/2009 - Članak 13. - Svjedodžba o dodatnoj zaštiti za lijekove - Rok valjanosti svjedodžbe - Najdulje trajanje ekskluzivnog prava))
   2014/C 184/12
   Jezik postupka: portugalski

      Sud koji je uputio zahtjev

   Tribunal Arbitral

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelj: Merck Canada Inc.

      Tuženici: Accord Healthcare Limited, Alter SA, Labochem Ltd, Synthon BV, Ranbaxy Portugal – Comércio e Desenvolvimento de Produtos Farmacêuticos, Unipessoal Lda

      Predmet

   Zahtjev za prethodnu odluku – Tribunal Arbitral – Tumačenje članka 13. Uredbe (EZ) br. 469/2009 Europskog parlamenta i Vijeća od 6. svibnja 2009. o svjedodžbi o dodatnoj zaštiti za lijekove (kodificirana verzija) (SL L 152, str. 1.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 13., svezak 64., str. 166.) – Rok valjanosti svjedodžbe – Razdoblje ekskluzivnog prava koje može biti dulje od maksimalnih 15 godina od dana izdavanja prvog odobrenja za stavljanje u promet predmetnog lijeka unutar Unije

      Izreka

   Članak 13. Uredbe (EZ) br. 469/2009 Europskog parlamenta i Vijeća od 6. svibnja 2009. o svjedodžbi o dodatnoj zaštiti za lijekove, u vezi s uvodnom izjavom 9. te Uredbe, treba tumačiti na način da se protivi tome da se istodobni nositelj patenta i svjedodžbe o dodatnoj zaštiti koristi čitavim rokom valjanosti potonje, kako je izračunat primjenom članka 13. Uredbe, u situaciji u kojoj bi na osnovi tog roka uživao ekskluzivno pravo u pogledu aktivnog sastojka u razdoblju koje bi bilo dulje od petnaest godina od dana izdavanja prvog odobrenja za stavljanje u promet unutar Europske unije lijeka koji se sastoji od tog aktivnog sastojka ili ga sadrži.

      (1)  SL C 15, 18.1.2014.


title: Predmet C-108/14: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 6. ožujka 2014. uputio Bundesfinanzhof (Njemačka) – Beteiligungsgesellschaft Larentia + Minerva mbH & Co. KG protiv Finanzamt Nordenham

text:
               26.5.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 159/12

         Zahtjev za prethodnu odluku koji je 6. ožujka 2014. uputio Bundesfinanzhof (Njemačka) – Beteiligungsgesellschaft Larentia + Minerva mbH & Co. KG protiv Finanzamt Nordenham
   (Predmet C-108/14)
   2014/C 159/16
   Jezik postupka: njemački

      Sud koji je uputio zahtjev

   Bundesfinanzhof

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelj: Beteiligungsgesellschaft Larentia + Minerva mbH & Co. KG

      Tuženik: Finanzamt Nordenham

      Prethodna pitanja

               1.

               Po kojoj metodi izračuna treba izračunati (razmjerni) odbitak pretporeza holdinga na ulazne usluge u vezi s prikupljanjem kapitala radi kupnje udjela u društvima kćerima ako holding kasnije (kao što je namjeravano od samog početka) ovim društvima pruža različite usluge koje podliježu oporezivanju?

               2.

               Protivi li se odredbi po kojoj se više osoba smatra jedinstvenim poreznim obveznikom iz članka 4. stavku 4. drugom postavku Šeste direktive Vijeća 77/388/EEZ od 17. svibnja 1977. o usklađivanju zakonodavstava država članica o porezu na promet (1) nacionalni propis na temelju kojeg (kao prvo) samo pravna osoba – ali ne društvo osoba – može biti integrirana u poduzeće drugog poreznog obveznika (tzv. nositelja porezne integracije) te koji (kao drugo) pretpostavlja da je ta pravna osoba financijski, gospodarski i organizacijski (u smislu odnosa nad- i podređenosti) „integrirana u poduzeće nositelja integrirane grupe”?

               3.

               U slučaju potvrdnog odgovora na prethodno pitanje: može li se porezni obveznik izravno pozivati na članak 4. stavak 4. drugi podstavak Šeste direktive Vijeća 77/388/EEZ od 17. svibnja 1977. o usklađivanju zakonodavstava država članica o porezu na promet?

      (1)  SL L 145, str. 1.


title: Predmet C-173/16: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 29. ožujka 2016. uputio Court of Appeal (Irska) – M. H. protiv M. H.

text:
               13.6.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 211/31

      Zahtjev za prethodnu odluku koji je 29. ožujka 2016. uputio Court of Appeal (Irska) – M. H. protiv M. H.
      (Predmet C-173/16)
      (2016/C 211/41)
      Jezik postupka: engleski

         Sud koji je uputio zahtjev

      Court of Appeal

         Stranke glavnog postupka

         Tužitelj: M. H.

         Tuženik: M. H.

         Prethodna pitanja

      Treba li izraz „u trenutku u kojemu je pismeno kojim se pokreće postupak […] predano sudu” iz članka 16. stavka 1. točke (a) Uredbe 2201/2003 (1) tumačiti na način da se odnosi:

                  i)

                  na trenutak u kojem je sud zaprimio pismeno kojim se pokreće postupak, čak i kad se takvim zaprimanjem, samo po sebi, sukladno nacionalnom pravu ne smatra da je postupak pokrenut, ili

                  ii)

                  na trenutak u kojemu se, nakon zaprimanja pismena kojim se pokreće postupak od strane suda, sukladno nacionalnom pravu smatra da je postupak pokrenut?

         (1)  Uredba Vijeća (EZ) br. 2201/2003 od 27. studenoga 2003. o nadležnosti, priznavanju i izvršenju sudskih odluka u bračnim sporovima i u stvarima povezanim s roditeljskom odgovornošću, kojom se stavlja izvan snage Uredba (EZ) br. 1347/2000 SL L 338, str. 1. (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 19., svezak 3., str. 133.)


title: Spojeni predmeti C-43/13 i C-44/13: Presuda Suda (četvrto vijeće) od 3. travnja 2014. (zahtjev za prethodnu odluku Bundesfinanzhof – Njemačka) – Hauptzollamt Köln protiv Kronos Titan GmbH (C-43/13), Hauptzollamt Krefeld protiv Rhein-Ruhr Beschichtungs-Service GmbH (C-44/13) (Direktiva 2003/96/EZ — Oporezivanje energenata — Proizvodi koji nisu spomenuti u Direktivi 2003/96/EZ — Pojam „gorivo za ogrjev ili ekvivalentno pogonsko gorivo” )

text:
               26.5.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 159/9

         Presuda Suda (četvrto vijeće) od 3. travnja 2014. (zahtjev za prethodnu odluku Bundesfinanzhof – Njemačka) – Hauptzollamt Köln protiv Kronos Titan GmbH (C-43/13), Hauptzollamt Krefeld protiv Rhein-Ruhr Beschichtungs-Service GmbH (C-44/13)
   (Spojeni predmeti C-43/13 i C-44/13) (1)

   ((Direktiva 2003/96/EZ - Oporezivanje energenata - Proizvodi koji nisu spomenuti u Direktivi 2003/96/EZ - Pojam „gorivo za ogrjev ili ekvivalentno pogonsko gorivo”))
   2014/C 159/11
   Jezik postupka: njemački

      Sud koji je uputio zahtjev

   Bundesfinanzhof

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelji: Hauptzollamt Köln (C-43/13), Hauptzollamt Krefeld (C-44/13)

      Tuženici: Kronos Titan GmbH (C-43/13), Rhein-Ruhr Beschichtungs-Service GmbH (C-44/13)

      Predmet

   Zahtjev za prethodnu odluku – Bundesfinanzhof – Tumačenje članka 2. stavka 3. Direktive Vijeća 2003/96/EZ od 27. listopada 2003. o restrukturiranju sustava Zajednice za oporezivanje energenata i električne energije (SL L 283, str. 51.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 9., svezak 2., str. 75.) – Oporezivanje energenata za koje u direktivi nije točno određena razina oporezivanja – Pojmovi gorivo za ogrjev ili ekvivalentno pogonsko gorivo – Mogućnost da se na proizvod koji se koristi kao gorivo za ogrjev primijeni porez predviđen za proizvod koji mu je kemijskim sastavom najsličniji, kada se na njega primjenjuje viši porez od onog koji je predviđen za goriva za ogrjev zbog toga što se može koristiti kao pogonsko gorivo

      Izreka

   Uvjet iz članka 2. stavka 3. Direktive Vijeća 2003/96/EZ od 27. listopada 2003. o restrukturiranju sustava Zajednice za oporezivanje energenata i električne energije, prema kojem se energetske proizvode za koje u spomenutoj direktivi nije točno određena razina oporezivanja oporezuje s obzirom na njihovo korištenje, po stopi predviđenoj za gorivo za ogrjev ili za ekvivalentno pogonsko gorivo, treba tumačiti na način da kao prvo valja utvrditi koristi li se predmetni proizvod kao gorivo za ogrjev ili kao pogonsko gorivo, prije nego što se, kao drugo, utvrdi s kojim se od pogonskih goriva ili goriva za ogrjev, ovisno o slučaju, koja se nalaze u mjerodavnoj tablici Priloga I. toj direktivi predmetni proizvod može učinkovito zamijeniti u okviru njegovoga korištenja ili, ako to nije moguće, koje mu je od spomenutih pogonskih goriva ili goriva za ogrjev prema svojim svojstvima i namjeni najbliže.

      (1)  SL C 123, 27.4.2013.


title: Predmet T-24/15: Rješenje Općeg suda od 5. travnja 2016. – NICO protiv Vijeća

text:
               30.5.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 191/45

         Rješenje Općeg suda od 5. travnja 2016. – NICO protiv Vijeća
   (Predmet T-24/15) (1)

   (2016/C 191/61)
   Jezik postupka: engleski
   Predsjednik sedmog vijeća odredio je brisanje predmeta.

      (1)  SL C 89, 16. 3. 2015.


title: Predmet T-607/13: Presuda Općeg suda od 19. svibnja 2015. – Granette & Starorežná Distilleries protiv OHIM-a – Bacardi (42 VODKA JEMNÁ VODKA VYRÁBĚNÁ JEDINEČNOU TECHNOLOGIÍ 42 %vol.) („Žig Zajednice — Postupak povodom prigovora — Prijava figurativnog žiga 42 VODKA JEMNÁ VODKA VYRÁBĚNÁ JEDINEČNOU TECHNOLOGIÍ 42 %vol. — Raniji međunarodni figurativni žig 42 BELOW — Relativni razlog za odbijanje — Vjerojatnost dovođenja u zabludu — Članak 8. stavak 1. točka (b) Uredbe (EZ) br. 207/2009”)

text:
               29.6.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 213/31

         Presuda Općeg suda od 19. svibnja 2015. – Granette & Starorežná Distilleries protiv OHIM-a – Bacardi (42 VODKA JEMNÁ VODKA VYRÁBĚNÁ JEDINEČNOU TECHNOLOGIÍ 42 %vol.)
   (Predmet T-607/13) (1)

   ((„Žig Zajednice - Postupak povodom prigovora - Prijava figurativnog žiga 42 VODKA JEMNÁ VODKA VYRÁBĚNÁ JEDINEČNOU TECHNOLOGIÍ 42 %vol. - Raniji međunarodni figurativni žig 42 BELOW - Relativni razlog za odbijanje - Vjerojatnost dovođenja u zabludu - Članak 8. stavak 1. točka (b) Uredbe (EZ) br. 207/2009”))
   (2015/C 213/53)
   Jezik postupka: češki

      Stranke

      Tužitelj: Granette & Starorežná Distilleries a.s. (Ústí nad Labem, Češka Republika) (zastupnik: T. Chleboun, odvjetnik)

      Tuženik: Ured za usklađivanje na unutarnjem tržištu (žigovi i dizajni) (zastupnici: u početku D. Gája i P. Geroulakos, zatim M. Geroulakos i M. Šimandlova, agenti)

      Druga stranka u postupku pred žalbenim vijećem OHIM-a, intervenijent u postupku pred Općim sudom: Bacardi Co. Ltd (Vaduz, Lihtenštajn) (zastupnik: M. Reinisch, odvjetnik)

      Predmet

   Tužba protiv odluke drugog žalbenog vijeća OHIM-a od 16. rujna 2013. (predmet R 1605/2012-2), u odnosu na postupak povodom prigovora između Bacardi Co. Ltd i Granette & Starorežná Distilleries a.s.

      Izreka

               1.

               Tužba se odbija.

               2.

               Nalaže se Granette & Starorežná Distilleries a.s. snošenje vlastitih troškova i troškova Ureda za usklađivanje na unutarnjem tržištu (žigovi i dizajni) (OHIM) i Bacardi Co. Ltd.

      (1)  SL C 45, 15. 2. 2014.


title: Predmet T-290/13: Rješenje Općeg suda od 10. studenoga 2014. – CMBG protiv Komisije i ESB-a ( „Tužba za poništenje i naknadu štete — Program potpore za stabilnost Cipra — Memorandum o razumijevanju o posebnom uvjetovanju gospodarske politike, sklopljen između Republike Cipra i ESM-a — Nadležnost Općeg suda — Uzročna veza — Tužba dijelom nedopuštena, a dijelom očito pravno neosnovana” )

text:
               26.1.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 26/29

         Rješenje Općeg suda od 10. studenoga 2014. – CMBG protiv Komisije i ESB-a
   (Predmet T-290/13) (1)

   ((„Tužba za poništenje i naknadu štete - Program potpore za stabilnost Cipra - Memorandum o razumijevanju o posebnom uvjetovanju gospodarske politike, sklopljen između Republike Cipra i ESM-a - Nadležnost Općeg suda - Uzročna veza - Tužba dijelom nedopuštena, a dijelom očito pravno neosnovana”))
   (2015/C 026/35)
   Jezik postupka: engleski

      Stranke

      Tužitelj: CMBG Ltd (Tortola, Britanski Djevičanski otoci, Ujedinjena Kraljevina) (zastupnici: C. Paschalides, solicitor i A. Paschalides, odvjetnik)

      Tuženici: Europska komisija (zastupnici: B. Smulders i J.-P. Keppenne, agenti); i Europska središnja banka (ESB) (zastupnici: A. Sáinz de Vicuña Barroso, N. Lenihan i F. Athanasiou, agenti, uz asistenciju W. Bussiana, W. Devroea i D. Artsa, odvjetnika)

      Predmet

   Kao prvo, zahtjev za poništenje točaka 1.23 do 1.27 Memoranduma o razumijevanju o posebnom uvjetovanju gospodarske politike sklopljenog 26. travnja 2013. između Republike Cipra i ESM-a i, kao drugo, zahtjev za naknadu štete koju je tužitelj navodno pretrpio zbog uključivanja točaka 1.23 do 1.27 Memoranduma u taj akt i povrede Komisijine obveze nadzora.

      Izreka

               1.

               Tužba se odbija.

               2.

               CMBG-u Ltd nalaže se snošenje, osim vlastitih troškova, i troškova Europske komisije i Europske središnje banke (ESB).

      (1)  SL C 226, 3.8.2013.


title: Predmet C-596/14: Presuda Suda (deseto vijeće) od 14. rujna 2016. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Tribunal Superior de Justicia de Madrid – Španjolska) – Ana de Diego Porras protiv Ministerio de Defensa (Zahtjev za prethodnu odluku — Socijalna politika — Direktiva 1999/70/EZ — Okvirni sporazum o radu na određeno vrijeme koji su sklopili ETUC, UNICE i CEEP — Članak 4. — Načelo nediskriminacije — Pojam „uvjeti zapošljavanja” — Naknada u slučaju prestanka ugovora o radu — Nepredviđanje naknade nacionalnim propisom za ugovore o radu za privremeno obavljanje poslova — Različito postupanje u odnosu na radnike zaposlene na neodređeno vrijeme)

text:
               14.11.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 419/9

         Presuda Suda (deseto vijeće) od 14. rujna 2016. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Tribunal Superior de Justicia de Madrid – Španjolska) – Ana de Diego Porras protiv Ministerio de Defensa
   (Predmet C-596/14) (1)

   ((Zahtjev za prethodnu odluku - Socijalna politika - Direktiva 1999/70/EZ - Okvirni sporazum o radu na određeno vrijeme koji su sklopili ETUC, UNICE i CEEP - Članak 4. - Načelo nediskriminacije - Pojam „uvjeti zapošljavanja” - Naknada u slučaju prestanka ugovora o radu - Nepredviđanje naknade nacionalnim propisom za ugovore o radu za privremeno obavljanje poslova - Različito postupanje u odnosu na radnike zaposlene na neodređeno vrijeme))
   (2016/C 419/11)
   Jezik postupka: španjolski

      Sud koji je uputio zahtjev

   Tribunal Superior de Justicia de Madrid

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelj: Ana de Diego Porras

      Tuženik: Ministerio de Defensa

      Izreka

               1.

               Članak 4. točku 1. Okvirnog sporazuma o radu na određeno vrijeme, sklopljenog 18. ožujka 1999., koji se nalazi u Prilogu Direktivi Vijeća 1999/70/EZ od 28. lipnja 1999. o Okvirnom sporazumu o radu na određeno vrijeme koji su sklopili ETUC, UNICE i CEEP treba tumačiti na način da pojam „uvjeti zapošljavanja” uključuje naknadu koju je poslodavac dužan isplatiti radniku zbog činjenice prestanka njegova ugovora o radu na određeno vrijeme.

               2.

               Članak 4. Okvirnog sporazuma o radu na određeno vrijeme treba tumačiti na način da mu se protivi nacionalni propis, poput onoga o kojem je riječ u glavnom postupku, kojim se ne priznaje nikakva naknada u slučaju prestanka ugovora o radu radniku zaposlenom na temelju interinidad ugovora o radu (radi zamjene), iako se takva naknada može dodijeliti, među ostalim, usporedivim radnicima zaposlenim na neodređeno vrijeme. Sama činjenica da je radnik obavljao svoj posao na temelju interinidad ugovora o radu ne može biti objektivni razlog kojim bi se moglo opravdati to da se takvom radniku ne prizna pravo na tu naknadu.

      (1)  SL C 96, 23. 3. 2015.


title: Predmet T-189/16: Presuda Općeg suda od 13. srpnja 2017. – Migros-Genossenschafts-Bund protiv EUIPO-a – Luigi Lavazza (CReMESPRESSO) („Žig Europske unije — Postupak za proglašavanje žiga ništavim — Figurativni žig Europske unije CReMESPRESSO — Raniji međunarodni verbalni žig CREMESSO — Aluzivni element — Međuovisnost kriterija — Vjerojatnost dovođenja u zabludu — Članak 8. stavak 1. točka (b) i članak 53. stavak 1. točka (a) Uredbe (EZ) br. 207/2009”)

text:
               28.8.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 283/40

         Presuda Općeg suda od 13. srpnja 2017. – Migros-Genossenschafts-Bund protiv EUIPO-a – Luigi Lavazza (CReMESPRESSO)
   (Predmet T-189/16) (1)

   ((„Žig Europske unije - Postupak za proglašavanje žiga ništavim - Figurativni žig Europske unije CReMESPRESSO - Raniji međunarodni verbalni žig CREMESSO - Aluzivni element - Međuovisnost kriterija - Vjerojatnost dovođenja u zabludu - Članak 8. stavak 1. točka (b) i članak 53. stavak 1. točka (a) Uredbe (EZ) br. 207/2009”))
   (2017/C 283/60)
   Jezik postupka: engleski

      Stranke

      Tužitelj: Migros-Genossenschafts-Bund (Zürich, Švicarska) (zastupnik: M. Treis, odvjetnik)

      Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (zastupnici: H. O’Neill i I. Moisescu, agenti)

      Druga stranka u postupku pred žalbenim vijećem EUIPO-a, intervenijent u postupku pred Općim sudom: Luigi Lavazza SpA (Torino, Italija) (zastupnici: M. Ricolfi i F. Tarocco, odvjetnici)

      Predmet

   Tužba podnesena protiv odluke petog žalbenog vijeća EUIPO-a od 23. veljače 2016. (predmet R 2823/2014-4), koja se odnosi na postupak za proglašavanje žiga ništavim između društava Migros-Genossenschafts-Bund i Luigi Lavazza.

      Izreka

               1.

               Poništava se odluka petog žalbenog vijeća Ureda Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO) od 23. veljače 2016. (predmet R 2823/2014-4), u dijelu u kojem je žalbeno vijeće usvojilo žalbu društva Luigi Lavazza SpA i djelomično poništilo odluku Odjela za poništaje u odnosu na sljedeće proizvode: „električne drobilice za led” i „strojevi za pravljenje sladoleda, strojevi za sladoled i električni strojevi za kuhanje kave” iz razreda 7 i 11, obuhvaćene spornim žigom.

               2.

               EUIPO i Luigi Lavazza snose, osim vlastitih troškova, i troškove društva Migros-Genossenschafts-Bund.

      (1)  SL C 232, 27. 6. 2016.


title: Predmet T-308/16: Presuda Općeg suda od 9. ožujka 2017. – Marsh protiv EUIPO-a (ClaimsExcellence) („Žig Europske unije — Prijava verbalnog žiga Europske unije ClaimsExcellence — Apsolutni razlog za odbijanje — Opisni karakter — Članak 7. stavak 1. točka (c) Uredbe br. 207/2009”)

text:
               24.4.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 129/20

         Presuda Općeg suda od 9. ožujka 2017. – Marsh protiv EUIPO-a (ClaimsExcellence)
   (Predmet T-308/16) (1)

   ((„Žig Europske unije - Prijava verbalnog žiga Europske unije ClaimsExcellence - Apsolutni razlog za odbijanje - Opisni karakter - Članak 7. stavak 1. točka (c) Uredbe br. 207/2009”))
   (2017/C 129/32)
   Jezik postupka: njemački

      Stranke

      Tužitelj: Marsh GmbH (Frankfurt na Majni, Njemačka) (zastupnik: W. Riegger, odvjetnik)

      Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (zastupnici: R. Manea i D. Hanf, agenti)

      Predmet

   Tužba podnesena protiv odluke četvrtog žalbenog vijeća EUIPO-a od 8. travnja 2016. (predmet R 2358/2015-4), koja se odnosi na prijavu za registraciju verbalnog znaka ClaimsExcellence kao žiga Europske unije.

      Izreka

               1.

               Tužba se odbija.

               2.

               Društvu Marsh GmbH nalaže se snošenje troškova.

      (1)  SL C 287, 8. 8. 2016.


title: Predmet T-472/15 P: Žalba koju je 13. kolovoza 2015. podnijela Europska služba za vanjsko djelovanje (ESVD) protiv presude Službeničkog suda od 3. lipnja 2015, u predmetu F-78/14, Gross protiv ESVD-a

text:
               19.10.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 346/32

         Žalba koju je 13. kolovoza 2015. podnijela Europska služba za vanjsko djelovanje (ESVD) protiv presude Službeničkog suda od 3. lipnja 2015, u predmetu F-78/14, Gross protiv ESVD-a
   (Predmet T-472/15 P)
   (2015/C 346/38)
   Jezik postupka: francuski

      Stranke

      Žalitelj: Europska služba za vanjsko djelovanje (ESVD) (zastupnici: S. Marquardt i M. Silva, agenti)

      Druga stranka u postupku: Philipp Oliver Gross (Bruxelles, Belgija)

      Žalbeni zahtjev

   Žalitelj od Općeg suda zahtijeva da:

               —

               ukine presudu Službeničkog suda Europske unije (treće vijeće) od 3. lipnja 2015. u predmetu F-78/14 (Gross/ESVD),

               —

               prihvati zahtjeve žalitelja u prvom stupnju,

               —

               naloži drugoj stranki u postupku snošenje troškova.

      Žalbeni razlozi i glavni argumenti

   U prilog osnovanosti žalbe žalitelj ističe sedam žalbenih razloga od kojih se neki odnose na sustav izvješćivanja a drugi na sustav promaknuća.

               —

               Sustav izvješćivanja

                           1.

                           Prvi žalbeni razlog temelji se na povredi članka 43. Pravilnika o osoblju za dužnosnike Europske unije (u daljnjem tekstu: Pravilnik), pravila o raspodjeli tereta dokazivanja, zabrane odlučivanja ultra petita i žaliteljevih prava na obranu.

                           2.

                           Drugi žalbeni razlog temelji se na povredi granica sudskog nadzora. Žalitelj ističe da je Službenički sud u pobijanoj presudi u više navrata prekoračio granice svojega nadzora i želio nametnuti određeni sustav izvješćivanja.

                           3.

                           Treći žalbeni razlog temelji se na povredi koja se tiče prava u vezi s povredom objektivnosti opisnog sustava ocjenjivanja i povredi članka 43. Pravilnika.

                           4.

                           Četvrti žalbeni razlog temelji se na povredi članka 266. UFEU-a jer je Službenički sud, djelomično ukidajući spornu odluku, učinio nemogućim izvršenje pobijane odluke a da pritom ne nastanu druge nezakonitosti. Žalitelj ističe da ako je članak 4. pobijane odluke nezakonit, nova usporedna analiza žaliteljevih zasluga s onima ostalih dužnosnika koji se mogu promaknuti u svoje razrede morat će se provesti provođenjem pobijane odluke na temelju izvješća o ocjeni koja, prema onome što je Službenički sud zaključio, ne dopuštaju da se ta analiza izvrši na objektivnom i usporedivom temelju.

               —

               Sustav promaknuća

                           5.

                           Peti žalbeni razlog temelji se na povredi zabrane odlučivanja ultra petita i žaliteljevih prava na obranu.

                           6.

                           Šesti žalbeni razlog temelji se na povredi pravila o raspodjeli tereta dokazivanja.

                           7.

                           Sedmi žalbeni razlog temelji se na pogrešci koja se tiče prava u vezi sa žaliteljevim kršenjem članka 45. Pravilnika.


title: Predmet T-636/14: Tužba podnesena 27. kolovoza 2014. – Italija protiv Komisije

text:
               3.11.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 388/20

         Tužba podnesena 27. kolovoza 2014. – Italija protiv Komisije
   (Predmet T-636/14)
   2014/C 388/24
   Jezik postupka: talijanski

      Stranke

      Tužitelj: Talijanska Republika (zastupnici: P. Gentili, avvocato dello Stato, G. Palmieri, agent)

      Tuženik: Europska komisija

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

               —

               poništi Obavijest o slobodnom radnom mjestu direktora Prevoditeljskog centra za tijela Europske unije (Luxembourg), funkcijska skupina AD, razred 14 (COM/2014/10356), objavljen u Službenom listu Europske unije od 17. lipnja 2014., SL C 185 A;

               —

               naloži Komisiji snošenje troškova postupka.

      Tužbeni razlozi i glavni argumenti

   Predmetna tužba podnosi se protiv spomenute obavijesti u dijelu u kojem se traži da se prijave obavezno podnose na engleskom, francuskom ili njemačkom jeziku.
   U prilog svojoj tužbi tužitelj ističe dva tužbena razloga.

               1.

               Prvi tužbeni razlog: povreda članka 18. i članka 24. stavka 4. UFEU-a, članka 22. Povelje Europske unije o temeljnim pravima, članka 1. i 2. Uredbe br. 1/58, članka 1.d stavaka 1. i 6. Pravilnika o osoblju za dužnosnike (koji se po analogiji primjenjuje na privremene službenike i na koji se poziva pobijana obavijest)

                           —

                           Tužitelj u tom pogledu tvrdi da se, upućivanjem na internetsku stranicu Europske komisije koja je sadržavala takvu obvezujuću odredbu, u obavijesti od kandidata tražilo da životopis i motivacijsko pismo podnesu obavezno na engleskom, francuskom ili njemačkom, umjesto na bilo kojem jeziku Europske unije.

               2.

               Drugi tužbeni razlog: povreda načela zaštite legitimnih očekivanja i načela lojalne suradnje (članak 4. stavak 3. UEU-a)

                           —

                           Tužitelj u tom pogledu tvrdi da je tijekom postupka sastavljanja predmetne obavijesti Komisija formalno uvjeravala talijansku vladu da će navedena diskriminacija po jezičnoj osnovi biti uklonjena, dok je s druge strane postupala suprotno prilikom sastavljanja obavijesti i određivanja pravila na koji funkcionira internetska stranica na koju se upućuje u obavijesti radi podnošenja prijava.


title: Predmet C-316/13: Zahtjev za prethodnu odluku koji je podnio Cour de cassation (Francuska) 10. lipnja 2013. — Gérard Fenoll protiv Centre d'aide par le travail La Jouvene, Association de parents et d'amis de personnes handicapées mentales (APEI)

text:
               27.7.2013

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 215/7

         Zahtjev za prethodnu odluku koji je podnio Cour de cassation (Francuska) 10. lipnja 2013. — Gérard Fenoll protiv Centre d'aide par le travail La Jouvene, Association de parents et d'amis de personnes handicapées mentales (APEI)
   (Predmet C-316/13)
   2013/C 215/17

   Predmetni postupak pokrenut je prije 1. srpnja 2013., datuma pristupanja Republike Hrvatske Europskoj uniji


title: Predmet C-291/13: Presuda Suda (sedmo vijeće) od 11. rujna 2014. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Eparchiako Dikastirio Lefkosias – Cipar) – Sotiris Papasavvas protiv O Fileleftheros Dimosia Etaireia Ltd i dr. (Zahtjev za prethodnu odluku — Direktiva 2000/31/EZ — Područje primjene — Spor zbog klevete)

text:
               17.11.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 409/14

         Presuda Suda (sedmo vijeće) od 11. rujna 2014. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Eparchiako Dikastirio Lefkosias – Cipar) – Sotiris Papasavvas protiv O Fileleftheros Dimosia Etaireia Ltd i dr.
   (Predmet C-291/13) (1)

   ((Zahtjev za prethodnu odluku - Direktiva 2000/31/EZ - Područje primjene - Spor zbog klevete))
   2014/C 409/20
   Jezik postupka: grčki

      Sud koji je uputio zahtjev

   Eparchiako Dikastirio Lefkosias

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelj: Sotiris Papasavvas

      Tuženik: O Fileleftheros Dimosia Etaireia Ltd, Takis Kounnafi, Giorgios Sertis

      Izreka

               1.

               Članak 2. točku (2) Direktive 2000/31/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 8. lipnja 2000. o određenim pravnim aspektima usluga informacijskog društva na unutarnjem tržištu, posebno elektroničke trgovine (Direktiva o elektroničkoj trgovini) treba tumačiti tako da pojam „usluge informacijskog društva” u smislu te odredbe obuhvaća usluge pružanja informacija putem interneta za koje njihov davatelj ne prima naknadu od primatelja usluga, nego se naplaćuje od prihoda ostvarenih od oglašavanja na internetskoj stranici.

               2.

               Direktiva 2000/31 ne protivi se, u predmetima poput onoga u glavnom postupku, primjeni pravila građanske odgovornosti za klevetu.

               3.

               Ograničenja građanske odgovornosti navedena u člancima 12. do 14. Direktive 2000/31 ne odnose se na slučaj novinskog izdavačkog društva koje ima interentsku stranicu na kojoj objavljuje elektroničku verziju novina, a to se društvo pored toga naplaćuje iz prihoda od komercijalnog oglašavanja na toj stranici, jer ono poznaje objavljene informacije i ima nadzor nad njima, bez obzira na to je li pristup navedenoj stranici naplatan ili besplatan.

               4.

               Ograničenja građanske odgovornosti navedena u člancima 12. do 14. Direktive 2000/31 mogu se primjenjivati u okviru spora između pojedinaca o građanskoj odgovornosti za klevetu ako su ispunjeni uvjeti navedeni u tim člancima.

               5.

               Članci 12. do 14. Direktive 2000/31 ne omogućuju davatelju usluga informacijskog društva da se usprotivi podnošenju sudske tužbe zbog građanske odgovornosti protiv njega i, posljedično, određivanju privremenih mjera od strane nacionalnog suda. Davatelj usluga može se pozvati na ograničenja odgovornosti predviđena tim člancima u skladu s odredbama nacionalnog prava u koje su prenesena ili, ako nisu prenesena, u skladu s usklađenim tumačenjem nacionalnog prava. Međutim, u okviru spora poput onoga u glavnom postupku Direktiva 2000/31 ne može sama po sebi nametati obveze za pojedinca i stoga se nije moguće protiv njega na nju pozivati.

      (1)  SL C 207, 20.7.2013.


title: Predmet C-532/14: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 24. studenoga 2014. uputio Hoge Raad der Nederlanden (Nizozemska) – Toorank Productions BV protiv Staatssecretaris van Financiën

text:
               23.2.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 65/21

         Zahtjev za prethodnu odluku koji je 24. studenoga 2014. uputio Hoge Raad der Nederlanden (Nizozemska) – Toorank Productions BV protiv Staatssecretaris van Financiën
   (Predmet C-532/14)
   (2015/C 065/31)
   Jezik postupka: nizozemski

      Sud koji je uputio zahtjev

   Hoge Raad der Nederlanden

      Stranke glavnog postupka

      Podnositelj žalbe u kasacijskom postupku: Toorank Productions BV

      Druga stranka u kasacijskom postupku: Staatssecretaris van Financiën

      Prethodno pitanje

   Treba li tarifni broj KN 2206 tumačiti tako da u njega treba razvrstati piće s volumnim udjelom alkohola od 13,4 %, koje se iz pročišćenog (osnovnog) alkoholnog pića naziva „Ferm fruit” nastalog fermentacijom koncentrata jabuke uz dodavanje šećera, aromata, bojila i tvari za poboljšavanje okusa, zgušnjivača, konzervansa i destiliranog alkohola proizvodi tako da destilirani alkohol ne samo prema obujmu nego i prema sadržaju ne čini više od 49 % alkohola sadržanog u piću, dok 51 % alkohola nastaje fermentacijom? U slučaju negativnog odgovora, treba li podbroj KN 2208 70 tumačiti tako da takvo piće treba razvrstati u taj podbroj kao liker?


title: Predmet F-65/13: Tužba podnesena 2. srpnja 2013. — ZZ protiv Komisije

text:
               21.12.2013

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 377/24

         Tužba podnesena 2. srpnja 2013. — ZZ protiv Komisije
   (Predmet F-65/13)
   2013/C 377/56
   Jezik postupka: talijanski

      Stranke

      Tužitelj: ZZ (zastupnik: L. Mansullo, odvjetnik)

      Tuženik: Europska komisija

      Predmet i opis spora

   Zahtjev za poništenje odbijanja zahtjeva tužitelja upućenog Komisiji kojim od potonje potražuje isplatu iznosa od 10 000 eura zbog navodne štete koju je pretrpio uslijed slanja pisma kojim je obaviješten, među ostalim, da je Komisija izvršila prijeboj njegovih zahtjeva za naknadu troškova, čije je snošenje naloženo Komisiji, s iznosima koje je on dugovao Komisiji.

      Tužbeni zahtjevi tužitelja

               —

               Poništiti odluku o odbijanju zahtjeva za isplatu naknade od 20. lipnja 2012., bez obzira na to u kojem je obliku donesena, sadržanu u bilješci od 20. lipnja 2012.;

               —

               Poništiti bilješku od 27. kolovoza 2012. koja nosi, gore desno na prvoj od triju strana koje sadrži, oznaku „Ref.Ares(2012)1003126 — 27. kolovoza 2012.”, koju je tužitelj primio 9. listopada 2012.;

               —

               Ukoliko je to potrebno, poništiti odluku o odbijanju pritužbe od 24. listopada 2012., bez obzira na to u kojem je obliku donesena;

               —

               Ukoliko je to potrebno, poništiti bilješku od 11. veljače 2013. označenu kao HR.D.2/MB/ac 170184, napisanu na talijanskom, koja se sastoji od dvaju jednostrano strojopisno ispisanih listova, koju je tužitelj primio 22. ožujka 2013.;

               —

               Naložiti Komisiji da tužitelju isplati iznos od 10 000 eura, zajedno s kamatama u visini od 10 % godišnje i s godišnjom kapitalizacijom počevši od 21. lipnja 2012. pa do dana isplate gore navedenog iznosa;

               —

               Naložiti Komisiji snošenje troškova.


title: Predmet C-175/16: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 29. ožujka 2016. uputio Korkein oikeus (Finska) – Hannele Hälvä, Sari Naukkarinen, Pirjo Paajanen, Satu Piik protiv SOS-Lapsikylä ry

text:
               30.5.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 191/20

         Zahtjev za prethodnu odluku koji je 29. ožujka 2016. uputio Korkein oikeus (Finska) – Hannele Hälvä, Sari Naukkarinen, Pirjo Paajanen, Satu Piik protiv SOS-Lapsikylä ry
   (Predmet C-175/16)
   (2016/C 191/24)
   Jezik postupka: finski

      Sud koji je uputio zahtjev

   Korkein oikeus

      Stranke glavnog postupka

      Žalitelji: Hannele Hälvä, Sari Naukkarinen, Pirjo Paajanen, Satu Piik

      Druga stranka u postupku: SOS-Lapsikylä ry

      Prethodno pitanje

   Treba li članak 17. stavak 1. Direktive 2003/88/EZ (1) Europskog parlamenta i Vijeća o određenim vidovima organizacije radnog vremena tumačiti na način da u njegovo područje primjene može ulaziti djelatnost poput gore opisane u kući u dječjem selu, u kojoj radnik zamjenjuje „SOS roditelje” djece preuzete na skrb u njihove slobodne dane i tijekom toga razdoblja zajedno s djecom živi u okolnostima koje nalikuju obiteljskima te se u tom razdoblju samostalno brine o potrebama djece i obitelji na isti način na koji to općenito čine roditelji?

      (1)  SL L 299, str. 9. (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 5., svezak 2., str. 31.)


title: Predmet T-128/15: Tužba podnesena 20. ožujka 2015. – Rotkäppchen – Mumm Sektkellereien protiv OHIM-a – Ruiz Moncayo (RED RIDING HOOD)

text:
               26.5.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 171/31

         Tužba podnesena 20. ožujka 2015. – Rotkäppchen – Mumm Sektkellereien protiv OHIM-a – Ruiz Moncayo (RED RIDING HOOD)
   (Predmet T-128/15)
   (2015/C 171/37)
   Jezik na kojem je tužba podnesena: engleski

      Stranke

      Tužitelj: Rotkäppchen – Mumm Sektkellereien GmbH (Freyburg, Njemačka) (zastupnik: W. Berlit, odvjetnik)

      Tuženik: Ured za usklađivanje na unutarnjem tržištu (žigovi i dizajni) (OHIM)

      Druga stranka pred žalbenim vijećem: Alberto Ruiz Moncayo (Entrena, Španjolska)

      Podaci o postupku pred OHIM-om

      Podnositelj prijave: druga stranka pred žalbenim vijećem

      Sporni žig u pitanju: verbalni žig Zajednice „RED RIDING HOOD” – prijava za registraciju br. 1 1 2 99  831

      Postupak pred OHIM-om: postupak povodom prigovora

      Pobijana odluka: odluka četvrtog žalbenog vijeća OHIM-a od 28. siječnja 2015. u predmetu R 1012/2014-4

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

               —

               poništi pobijanu odluku;

               —

               poništi odluku Odjela za prigovore od 27. ožujka 2014. donesenu u postupku povodom prigovora br. B 2 1 77  817;

               —

               odbije prijavu žiga Zajednice br. 1 1 2 99  831;

               —

               naloži OHIM-u snošenje troškova.

      Tužbeni razlog

               —

               povreda članka 8. stavka 1. točke (b) Uredbe br. 207/2009.


title: Predmet T-817/14: Presuda Općeg suda od 17. ožujka 2016. – Zoofachhandel Züpke i dr. protiv Komisije („Izvanugovorna odgovornost — Zdravlje životinja — Kontrola influence ptica — Zabrana uvoza u Uniju divljih ptica — Uredba (EZ) br. 318/2007 i Provedbena uredba (EU) br. 139/2013 — Dovoljno ozbiljna povreda pravnih pravila koja dodjeljuju prava pojedincima — Očito i teško nepoštivanje granica diskrecijskog prava — Proporcionalnost — Dužna pažnja — Članci 15. do 17. Povelje o temeljnim pravima”)

text:
               2.5.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 156/38

         Presuda Općeg suda od 17. ožujka 2016. – Zoofachhandel Züpke i dr. protiv Komisije
   (Predmet T-817/14) (1)

   ((„Izvanugovorna odgovornost - Zdravlje životinja - Kontrola influence ptica - Zabrana uvoza u Uniju divljih ptica - Uredba (EZ) br. 318/2007 i Provedbena uredba (EU) br. 139/2013 - Dovoljno ozbiljna povreda pravnih pravila koja dodjeljuju prava pojedincima - Očito i teško nepoštivanje granica diskrecijskog prava - Proporcionalnost - Dužna pažnja - Članci 15. do 17. Povelje o temeljnim pravima”))
   (2016/C 156/49)
   Jezik postupka: njemački

      Stranke

      Tužitelji: Zoofachhandel Züpke GmbH (Wesel, Njemačka), Zoohaus Bürstadt, Helmut Ofenloch GmbH & Co. KG (Bürstadt, Njemačka), Zoofachgeschäft – Vogelgroßhandel Import-Export Heinz Marche (Heinsberg, Njemačka), Rita Bürgel (Uthleben, Njemačka), i Norbert Kass (Altenbeken, Njemačka) (zastupnik: C. Correll, odvjetnik)

      Tuženik: Europska komisija (zastupnici: B. Eggers i H. Kranenborg, agenti)

      Predmet

   Tužba za naknadu štete koja je tužiteljima nastala od 1. siječnja 2010. donošenjem zabrane uvoza divljih ptica u Europsku uniju koja se prvenstveno nalazila u Uredbi Komisije (EZ) br. 318/2007 od 23. ožujka 2007. o utvrđivanju zahtjeva zdravlja životinja za uvoz određenih vrsta ptica u Zajednicu i o uvjetima njihove karantene (SL L 84, str. 7.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 3., svezak 19., str. 118.), a zatim u Provedbenoj uredbi Komisije (EU) br. 139/2013 od 7. siječnja 2013. o utvrđivanju uvjeta zdravlja životinja za uvoz određenih vrsta ptica u Uniju i o uvjetima njihove karantene (SL L 47, str. 1.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 3., svezak 62., str. 318.).

      Izreka

               1.

               Tužba se odbija.

               2.

               Zoofachhandel Züpke GmbH, Zoohaus Bürstadt, Helmut Ofenloch GmbH & Co. KG, Zoofachgeschäft – Vogelgroßhandel Import-Export Heinz Marche, Rita Bürgel i M. Norbert Kass nalaže se snošenje vlastitih troškova i troškova Europske komisije.

      (1)  SL C 89, 16. 3. 2015.


title: Predmet C-539/15: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 15. listopada 2015. uputio Oberster Gerichtshof (Austrija) – Daniel Bowman protiv Pensionsversicherungsanstalt

text:
               25.1.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 27/8

         Zahtjev za prethodnu odluku koji je 15. listopada 2015. uputio Oberster Gerichtshof (Austrija) – Daniel Bowman protiv Pensionsversicherungsanstalt
   (Predmet C-539/15)
   (2016/C 027/10)
   Jezik postupka: njemački

      Sud koji je uputio zahtjev

   Oberster Gerichtshof

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelj: Daniel Bowman

      Tuženik: Pensionsversicherungsanstalt

      Prethodno pitanje

               1.

               Treba li članak 21. Povelje o temeljnim pravima u vezi s člankom 2. stavcima 1. i 2. kao i člankom 6. stavkom 1. Direktive 2000/78/EZ (1) – uzimajući također u obzir članak 28. Povelje o temeljnim pravima – tumačiti na način da

                           a)

                           pravilo kolektivnog ugovora, koje za razdoblja aktivnosti ostvarena na početku karijere predviđa dulje razdoblje potrebno za napredovanje i tako otežava prelazak u sljedeći platni razred, predstavlja neizravno različito postupanje na temelju dobi,

                           b)

                           u slučaju potvrdnog odgovora na to pitanje, da je takvo uređenje primjereno i nužno s obzirom na kratko radno iskustvo na početku karijere?

      (1)  Direktiva Vijeća 2000/78/EZ od 27. studenog 2000. o uspostavi općeg okvira za jednako postupanje pri zapošljavanju i obavljanju zanimanja (SL L 303, str. 16.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 5., svezak 1., str. 69.)


title: Predmet T-705/13: Tužba podnesena 30. prosinca 2013. — Catalunya Banc protiv Komisije

text:
               22.2.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 52/47

         Tužba podnesena 30. prosinca 2013. — Catalunya Banc protiv Komisije
   (Predmet T-705/13)
   2014/C 52/92
   Jezik postupka: španjolski

      Stranke

      Tužitelj: Catalunya Banc, SA (Barcelona, Španjolska) (zastupnici: J. Buendía Sierra, E. Abad Valdenebro, R. Calvo Salinero i A. Lamadrid de Pablo, odvjetnici)

      Tuženik: Europska komisija

      Tužbeni zahtjevi

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

               —

               poništi pobijanu odluku u mjeri u kojoj Komisija skup mjera, koje prema njoj sačinjavaju takozvani španjolski sustav financijskog leasinga, kvalificira kao novu državnu potporu nespojivu s unutarnjim tržištem;

               —

               podredno, poništi članke 1. i 4. pobijane odluke kojima se ulagači AIE-a utvrđuju kao korisnici navodnih potpora i isključivi adresati naloga za povrat;

               —

               podredno, poništi članak 4. pobijane odluke, u mjeri u kojoj se njime nalaže povrat navodnih potpora;

               —

               poništi članak 4. pobijane odluke, u mjeri u kojoj se u njemu izjašnjava o zakonitosti privatnih ugovora između ulagača i drugih pravnih subjekata; i

               —

               naloži Komisiji snošenje troškova ovog postupka.

      Tužbeni razlozi i glavni argumenti

   Tužbeni razlozi i glavni argumenti identični su onima u predmetu T-700/13, Bankia/Komisija.


title: Predmet C-290/17: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 22. svibnja 2017. uputio Amtsgericht Hannover (Njemačka) – Angelina Fell, Florian Fell, Vincent Fell protiv TUIfly GmbH

text:
               24.7.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 239/39

         Zahtjev za prethodnu odluku koji je 22. svibnja 2017. uputio Amtsgericht Hannover (Njemačka) – Angelina Fell, Florian Fell, Vincent Fell protiv TUIfly GmbH
   (Predmet C-290/17)
   (2017/C 239/49)
   Jezik postupka: njemački

      Sud koji je uputio zahtjev

   Amtsgericht Hannover

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelji: Angelina Fell, Florian Fell, Vincent Fell

      Tuženik: TUIfly GmbH

      Prethodna pitanja

               1.

               Je li izostanak zbog bolesti značajnog dijela osoblja stvarnog zračnog prijevoznika, potrebnog za izvođenje letova, izvanredna okolnost u smislu članka 5. stavka 3. Uredbe (EZ) br. 261/2004 (1)? U slučaju potvrdnog odgovora na prvo pitanje: koliki mora biti postotak izostanka da bi se priznala takva okolnost?

               2.

               U slučaju negativnog odgovora na prvo pitanje: je li spontani izostanak značajnog dijela osoblja stvarnog zračnog prijevoznika, potrebnog za izvođenje letova, zbog prekida rada koji nije u skladu s propisima radnog prava i kolektivnim ugovorima („nezakoniti štrajk”) izvanredna okolnost u smislu članka 5. stavka 3. Uredbe (EZ) br. 261/2004? U slučaju potvrdnog odgovora na drugo pitanje: koliki mora biti postotak izostanka da bi se priznala takva okolnost?

               3.

               U slučaju potvrdnog odgovora na prvo ili drugo pitanje: mora li sama izvanredna okolnost postojati u trenutku otkazanog leta ili stvarni zračni prijevoznik može na temelju poslovnih razloga izraditi novi raspored letenja?

               4.

               U slučaju potvrdnog odgovora na prvo ili drugo pitanje: odnosi li se pojam mogućnosti izbjegavanja na izvanrednu okolnost ili na posljedice nastanka izvanredne okolnosti?

      (1)  Uredba (EZ) br. 261/2004 Europskog parlamenta i Vijeća od 11. veljače 2004. o utvrđivanju općih pravila odštete i pomoći putnicima u slučaju uskraćenog ukrcaja i otkazivanja ili dužeg kašnjenja leta u polasku te o stavljanju izvan snage Uredbe (EEZ) br. 295/91 (SL L 46, str. 1.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 7., svezak 26., str. 21.)


title: Predmet T-593/13: Presuda Općeg suda od 30. siječnja 2015. – Siemag Tecberg Group protiv OHIM-a (Winder Controls) ( „Žig Zajednice — Prijava verbalnog žig Zajednice Winder Controls — Apsolutni razlozi za odbijanje — Deskriptivni karakter — Nedostatak razlikovnog karaktera — Članak 7. stavak 1. točke (c) i (b) te članak 7. stavak 2. Uredbe (EZ) br. 207/2009 — Članak 135. a Poslovnika Općeg suda — Zahtjev za održavanje rasprave koji je u tužbi preuranjeno podnesen” )

text:
               16.3.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 89/20

         Presuda Općeg suda od 30. siječnja 2015. – Siemag Tecberg Group protiv OHIM-a (Winder Controls)
   (Predmet T-593/13) (1)

   ((„Žig Zajednice - Prijava verbalnog žig Zajednice Winder Controls - Apsolutni razlozi za odbijanje - Deskriptivni karakter - Nedostatak razlikovnog karaktera - Članak 7. stavak 1. točke (c) i (b) te članak 7. stavak 2. Uredbe (EZ) br. 207/2009 - Članak 135. a Poslovnika Općeg suda - Zahtjev za održavanje rasprave koji je u tužbi preuranjeno podnesen”))
   (2015/C 089/22)
   Jezik postupka: njemački

      Stranke

      Tužitelj: Siemag Tecberg Group GmbH (Haiger, Njemačka) (zastupnik: T. Sommer, odvjetnik)

      Tuženik: Ured za usklađivanje na unutarnjem tržištu (žigovi i dizajni) (zastupnik: D. Walicka, agent)

      Predmet

   Tužba podnesena protiv odluke četvrtog žalbenog vijeća OHIM-a od 5. rujna 2013. (predmet R 1261/2013-4), koja se odnosi na prijavu za registraciju verbalnog znaka Winder Controls kao žiga Zajednice.

      Izreka

               1.

               Tužba se odbija.

               2.

               Društvo Siemag Tecberg Group GmbH snosit će vlastite troškove i troškove Ureda za usklađivanje na unutarnjem tržištu (žigovi i dizajni) (OHIM).

      (1)  SL C 31, 1.2.2014.


title: Predmet T-48/14: Rješenje Općeg suda od 9. prosinca 2014. – Pfizer protiv Komisije i EMA-e

text:
               16.2.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 56/31

         Rješenje Općeg suda od 9. prosinca 2014. – Pfizer protiv Komisije i EMA-e
   (Predmet T-48/14) (1)

   (2015/C 056/44)
   Jezik postupka: engleski
   Predsjednik četvrtog vijeća odredio je brisanje predmeta.

      (1)  SL C 78, 15.3.2014.


title: Predmet C-9/13: Rješenje predsjednika Suda od 7. svibnja 2014. – Europska komisija protiv Republike Slovenije, intervenijenti: Kraljevina Belgija i Kraljevina Nizozemska

text:
               11.8.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 261/17

         Rješenje predsjednika Suda od 7. svibnja 2014. – Europska komisija protiv Republike Slovenije, intervenijenti: Kraljevina Belgija i Kraljevina Nizozemska
   (Predmet C-9/13) (1)

   2014/C 261/26
   Jezik postupka: slovenski
   Predsjednik Suda odredio je brisanje predmeta.

      (1)  SL C 63, 2.3.2013.


title: Predmet T-10/14: Tužba podnesena 3. siječnja 2014. — Inditex i Naviera Nebulosa de Omega protiv Komisije

text:
               22.2.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 52/51

         Tužba podnesena 3. siječnja 2014. — Inditex i Naviera Nebulosa de Omega protiv Komisije
   (Predmet T-10/14)
   2014/C 52/99
   Jezik postupka: španjolski

      Stranke

      Tužitelji: Industria de Diseño Textil (Inditex) (Artexio, Španjolska) i Naviera Nebulosa de Omega, AIE (Las Palmas de Gran Canaria, Španjolska) (zastupnici: J. Buendía Sierra, E. Abad Valdenebro, R. Calvo Salinero, A. Lamadrid de Pablo i A. Biondi, odvjetnici)

      Tuženik: Europska komisija

      Zahtjevi

   Tužitelji od Općeg suda zahtijevaju da:

               —

               poništi osporavanu odluku u mjeri u kojoj Komisija skup mjera, koje prema njoj sačinjavaju takozvani španjolski sustav financijskog leasinga kvalificira kao novu državnu potporu nespojivu s unutarnjim tržištem;

               —

               podredno, poništi članke 1. i 4. pobijane odluke kojima se ulagači AIE-a (Gospodarskog interesnog udruženja) utvrđuju kao korisnici navodnih potpora i isključivi adresati naloga za povrat;

               —

               podredno, poništi članak 4. pobijane odluke u mjeri u kojoj se njime nalaže povrat navodnih potpora;

               —

               poništi članak 4. pobijane odluke u mjeri u kojoj se u njemu izjašnjava o zakonitosti privatnih ugovora između ulagača i drugih pravnih subjekata, i

               —

               naloži Komisiji snošenje troškova ovog postupka.

      Tužbeni razlozi i glavni argumenti

   Tužbeni razlozi i glavni argumenti identični su onima u predmetu T-700/13, Bankia protiv Komisije.


title: Predmet C-244/14: Rješenje predsjednika Suda od 7. srpnja 2015. – Europska komisija protiv Republike Austrije

text:
               28.9.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 320/25

         Rješenje predsjednika Suda od 7. srpnja 2015. – Europska komisija protiv Republike Austrije
   (Predmet C-244/14) (1)

   (2015/C 320/34)
   Jezik postupka: njemački
   Predsjednik Suda odredio je brisanje predmeta.

      (1)  SL C 253, 4. 8. 2014.


title: Predmet C-479/13: Tužba podnesena 6. rujna 2013. — Europska komisija protiv Francuske Republike

text:
               23.11.2013

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 344/46

         Tužba podnesena 6. rujna 2013. — Europska komisija protiv Francuske Republike
   (Predmet C-479/13)
   2013/C 344/80
   Jezik postupka: francuski

      Stranke

      Tužitelj: Europska komisija (zastupnici: F. Dintilhac i C. Soulay, agenti)

      Tuženik: Francuska Republika

      Tužbeni zahtjev

               —

               utvrditi da je primjenjujući sniženu stopu PDV-a na numeričke (odnosno elektroničke) knjige Republika Francuska povrijedila obveze koje ima na temelju članaka 96. i 98. Direktive o PDV-u (1), u vezi s Dodacima II. i III. ovoj direktivi i njenom provedbenom uredbom (2);

               —

               naložiti Francuskoj Republici snošenje troškova.

      Pravni navodi i glavni argumenti

   U prilog svojoj tužbi Komisija ističe prigovor koji se odnosi na to da je nacionalno zakonodavstvo povrijedilo direktivu o PDV-u koja, na isporuku elektroničkih knjiga primjenjuje sniženu stopu PDV-a od 7 % počevši od 1. siječnja 2012., zatim 5,5 % počevši od 1. siječnja 2013.
   Komisija ističe da se prema članku 98. stavku 2. prvom podstavku Direktive o PDV-u snižene stope PDV-a mogu primijeniti samo na isporuke robe i usluga navedene u Dodatku III. ovoj direktivi. Međutim, kategorija 6. Dodatka III. Direktivi o PDV-u ne spominje isporuku numeričkih knjiga na način da bi se na navedenu mogla primijeniti snižena stopa PDV-a. Komisija iz toga zaključuje da se na isporuku elektroničkih knjiga treba primijeniti uobičajena stopa PDV-u skladu s člankom 96. Direktive o PDV-u. Prema mišljenju Komisije ovo također potvrđuje članak 98. stavak 2. drugi podstavak koji izrijekom isključuje da se snižena stopa PDV-a koristi za usluge koje se pružaju elektroničkim putem. Naposljetku, u prilog svojoj tužbi Komisija navodi da je Odbor za PDV dana 9. veljače 2011. jednoglasno usvojio smjernice na temelju kojih se snižene stope PDV-a ne primjenjuju na isporuku numeričkih knjiga.

      (1)  Direktiva Vijeća 2006/112/EZ od 28. studenoga 2006. o zajedničkom sustavu poreza na dodanu vrijednost (SL L 347, str. 1) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku,svezak 1., poglavlje 9., str. 120.)

      (2)  Provedbena uredba Vijeća (EU) br. 282/2011 od 15. ožujka 2011. o utvrđivanju provedbenih mjera za Direktivu 2006/112/EZ o zajedničkom sustavu poreza na dodanu vrijednost (SL L 77, str. 1) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku,svezak 1., poglavlje 9., str. 375.)


title: Predmet F-73/15: Tužba podnesena 6. svibnja 2015. – ZZ protiv Parlamenta

text:
               27.7.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 245/50

         Tužba podnesena 6. svibnja 2015. – ZZ protiv Parlamenta
   (Predmet F-73/15)
   (2015/C 245/63)
   Jezik postupka: francuski

      Stranke

      Tužitelj: ZZ (zastupnik: M. Casado García-Hirschfeld, odvjetnik)

      Tuženik: Europski parlament

      Predmet i opis spora

   Poništenje odluke da se tužitelju ne isplate dnevnice nakon njegovog prelaska iz Komisije, gdje je bio raspoređen na rad u delegaciju EU u Jemenu, u Europski parlament u Bruxelles.

      Tužbeni zahtjev tužitelja

   Tužitelj od Službeničkog suda zahtijeva da:

               —

               poništi pobijanu odluku od 8. srpnja 2014.;

               —

               ukoliko smatra potrebnim, poništi odluku glavnog tajnika Europskog parlamenta od 3. veljače 2015.;

               —

               naloži Parlamentu da tužitelju isplati dnevnice, uvećane za kamate od dana dospijeća svakog iznosa sukladno Prilogu VII. Pravilnika o osoblju;

               —

               naloži Europskom parlamentu snošenje svih troškova.


title: Predmet C-290/13 P: Rješenje Suda (osmo vijeće) od 4. rujna 2014. – Rütgers Germany GmbH, Rütgers Belgium NV, Deza, a.s., Koppers Denmark A/S, Koppers UK Ltd protiv Europske agencije za kemikalije (ECHA) (Žalba — Članak 181. Poslovnika Suda — Uredba (EZ) br. 1907/2006 (Uredba REACH) — Članak 59. i Prilog XIII. — Identifikacija antracenskog ulja (antracenske kaše) kao posebno zabrinjavajuće tvari, koja podliježe postupku davanja autorizacije — Jednako postupanje)

text:
               17.11.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 409/22

         Rješenje Suda (osmo vijeće) od 4. rujna 2014. – Rütgers Germany GmbH, Rütgers Belgium NV, Deza, a.s., Koppers Denmark A/S, Koppers UK Ltd protiv Europske agencije za kemikalije (ECHA)
   (Predmet C-290/13 P) (1)

   ((Žalba - Članak 181. Poslovnika Suda - Uredba (EZ) br. 1907/2006 (Uredba REACH) - Članak 59. i Prilog XIII. - Identifikacija antracenskog ulja (antracenske kaše) kao posebno zabrinjavajuće tvari, koja podliježe postupku davanja autorizacije - Jednako postupanje))
   2014/C 409/31
   Jezik postupka: engleski

      Stranke

      Žalitelj: Rütgers Germany GmbH, Rütgers Belgium NV, Deza, a.s., Koppers Denmark A/S, Koppers UK Ltd (zastupnik: K. Van Maldegem, odvjetnik)

      Druga stranka u postupku: Europska agencija za kemikalije (ECHA) (zastupnici: M. Heikkilä, W. Broere i T. Zbihlej, agenti, J. Stuyck i A.-M. Vandromme, odvjetnici)

      Izreka

               1.

               Žalba se odbija.

               2.

               Društvima Rütgers Germany GmbH, Rütgers Belgium NV, Deza a.s., Koppers Denmark A/S i Koppers UK Ltd nalaže se snošenje troškova.

      (1)  SL C 252, 31.8.2013.


title: Predmet C-315/14: Presuda Suda (četvrto vijeće) od 7. travnja 2016. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Bundesgerichtshof – Njemačka) – Marchon Germany GmbH protiv Yvonne Karaszkiewicz (Zahtjev za prethodnu odluku — Samozaposleni trgovački zastupnici — Direktiva 86/653/EEZ — Članak 17. stavak 2. — Odšteta za stranke — Pretpostavke za određivanje — Osiguravanje novih stranaka — Pojam „nove stranke” — Stranke nalogodavca koje prvi put kupuju robu čija je prodaja povjerena trgovačkom zastupniku)

text:
               13.6.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 211/8

      Presuda Suda (četvrto vijeće) od 7. travnja 2016. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Bundesgerichtshof – Njemačka) – Marchon Germany GmbH protiv Yvonne Karaszkiewicz
      (Predmet C-315/14) (1)

      ((Zahtjev za prethodnu odluku - Samozaposleni trgovački zastupnici - Direktiva 86/653/EEZ - Članak 17. stavak 2. - Odšteta za stranke - Pretpostavke za određivanje - Osiguravanje novih stranaka - Pojam „nove stranke” - Stranke nalogodavca koje prvi put kupuju robu čija je prodaja povjerena trgovačkom zastupniku))
      (2016/C 211/08)
      Jezik postupka: njemački

         Sud koji je uputio zahtjev

      Bundesgerichtshof

         Stranke glavnog postupka

         Tužitelj: Marchon Germany GmbH

         Tuženik: Yvonne Karaszkiewicz

         Izreka

      Članak 17. stavak 2. točku (a) prvu alineju Direktive Vijeća 86/653/EEZ od 18. prosinca 1986. o usklađivanju prava država članica u vezi samozaposlenih trgovačkih zastupnika treba tumačiti na način da se stranke koje je trgovački zastupnik osigurao za robu za čiju prodaju ga je nalogodavac ovlastio moraju smatrati novim strankama u smislu te odredbe i to čak i ako su te stranke već imale poslovne odnose s tim nalogodavcem u pogledu druge robe kada je prodaja prve robe od strane tog trgovačkog zastupnika zahtijevala uspostavu posebnog poslovnog odnosa, što mora utvrditi sud koji je uputio zahtjev.

         (1)  SL C 329, 22. 9. 2014.


title: Predmet C-206/13: Zahtjev za prethodnu odluku koji je podnio Tribunale Amministrativo Regionale per la Sicilia (Italija) 18. travnja 2013. — Cruciano Siragusa protiv Regione Sicilia — Soprintendenza Beni Culturali e Ambientali di Palermo

text:
               20.7.2013

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 207/4

         Zahtjev za prethodnu odluku koji je podnio Tribunale Amministrativo Regionale per la Sicilia (Italija) 18. travnja 2013. — Cruciano Siragusa protiv Regione Sicilia — Soprintendenza Beni Culturali e Ambientali di Palermo
   (Predmet C-206/13)
   (2013/C 207/17)

   Predmetni postupak pokrenut je prije 1. srpnja 2013., datuma pristupanja Republike Hrvatske Europskoj uniji.


title: Predmet T-499/12: Presuda Općeg suda od 12. studenoga 2015. – HSH Investment Holdings Coinvest-C i HSH Investment Holdings FSO protiv Komisije („Državne potpore — Bankarski sektor — Restrukturiranje HSH Nordbanka — Odluka kojom se potpora proglašava spojivom s unutarnjim tržištem pod određenim uvjetima — Tužba za poništenje — Nepostojanje osobnog utjecaja — Manjinski dioničar korisnik potpore — Pojam zasebnoga interesa — Djelomična nedopuštenost — Razvodnjenost kapitala”)

text:
               11.1.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 7/16

         Presuda Općeg suda od 12. studenoga 2015. – HSH Investment Holdings Coinvest-C i HSH Investment Holdings FSO protiv Komisije
   (Predmet T-499/12) (1)

   ((„Državne potpore - Bankarski sektor - Restrukturiranje HSH Nordbanka - Odluka kojom se potpora proglašava spojivom s unutarnjim tržištem pod određenim uvjetima - Tužba za poništenje - Nepostojanje osobnog utjecaja - Manjinski dioničar korisnik potpore - Pojam zasebnoga interesa - Djelomična nedopuštenost - Razvodnjenost kapitala”))
   (2016/C 007/22)
   Jezik postupka: njemački

      Stranke

      Tužitelji: HSH Investment Holdings Coinvest-C Sàrl (Luxembourg, Luksemburg); i HSH Investment Holdings FSO Sàrl (Luksemburg) (zastupnici: H.-J. Niemeyer, H. Ehlers i C. Kovács, odvjetnici)

      Tuženik: Europska komisija (zastupnici: L. Flynn, T. Maxian Rusche i R. Sauer, agenti)

      Predmet

   Tužba za poništenje odluke Komisije 2012/477/EU od 20. rujna 2011. o državnoj potpori SA.29338 [C 29/09 (ex N 264/09)] Savezne Republike Njemačke u korist HSH Nordbank AG (SL 2012, L 225, str. 1.).

      Izreka

               1.

               Tužba se odbija.

               2.

               Nalaže se HSH Investment Holdings Coinvest-C Sàrl i HSH Investment Holdings FSO Sàrl snošenje troškova.

      (1)  SL C 26, 26. 1. 2013.


title: Predmet F-136/11: Rješenje Službeničkog suda (prvo vijeće) od 3. svibnja 2016. – Kovács protiv Komisije (Javna služba — Dužnosnici — Mirovine — Članak 11. stavak 2. Priloga VIII. Pravilniku o osoblju — Mirovinska prava stečena prije stupanja u službu Unije na temelju nacionalnog mirovinskog sustava — Prijenos u mirovinski sustav Unije — Prvobitni prijedlog za uračunavanje razdoblja osiguranja koji je dalo tijelo nadležno za imenovanja i koji je zainteresirana strana prihvatila — Povlačenje prvobitnog prijedloga TNI-ja — Novi prijedlog za uračunavanje razdoblja osiguranja koji je utemeljen na novim općim provedbenim odredbama — Prigovor nedopuštenosti — Pojam akta kojim se nanosi šteta — Članak 83. Poslovnika)

text:
               20.6.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 222/40

         Rješenje Službeničkog suda (prvo vijeće) od 3. svibnja 2016. – Kovács protiv Komisije
   (Predmet F-136/11) (1)

   ((Javna služba - Dužnosnici - Mirovine - Članak 11. stavak 2. Priloga VIII. Pravilniku o osoblju - Mirovinska prava stečena prije stupanja u službu Unije na temelju nacionalnog mirovinskog sustava - Prijenos u mirovinski sustav Unije - Prvobitni prijedlog za uračunavanje razdoblja osiguranja koji je dalo tijelo nadležno za imenovanja i koji je zainteresirana strana prihvatila - Povlačenje prvobitnog prijedloga TNI-ja - Novi prijedlog za uračunavanje razdoblja osiguranja koji je utemeljen na novim općim provedbenim odredbama - Prigovor nedopuštenosti - Pojam akta kojim se nanosi šteta - Članak 83. Poslovnika))
   (2016/C 222/51)
   Jezik postupka: francuski

      Stranke

      Tužitelj: Zsuzsanna Kovács (Luxembourg, Luksemburg) (zastupnici: D. de Abreu Caldas, A. Coolen, É. Marchal, S. Orlandi i J.-N. Louis, odvjetnici, potom D. de Abreu Caldas, S. Orlandi i J.-N. Louis, odvjetnici, i konačno J.-N. Louis, odvjetnik)

      Tuženik: Europska komisija (zastupnici: D. Martin i J. Baquero Cruz, agenti, potom J. Currall i G. Gattinara, agenti, zatim G. Gattinara, agent, i konačno G. Gattinara i F. Simonetti, agenti)

      Predmet

   Zahtjev za poništenje odluke kojom se utvrđuje uračunavanje tužiteljevih mirovinskih prava stečenih prije njegova stupanja u službu u mirovinski sustav Zajednice.

      Izreka rješenja

               1.

               Tužba se odbacuje kao nedopuštena.

               2.

               Zsuzsanna Kovács snosi vlastite troškove te joj se nalaže snošenje troškova Europske komisije.

      (1)  SL C 65, 3. 3. 2012., str. 24.


title: Predmet C-324/14: Presuda Suda (prvo vijeće) od 7. travnja 2016. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputila Krajowa Izba Odwoławcza – Poljska) – Partner Apelski Dariusz protiv Zarząd Oczyszczania Miasta (Zahtjev za prethodnu odluku — Javna nabava — Direktiva 2004/18/EZ — Tehničke i/ili stručne sposobnosti gospodarskih subjekata — Članak 48. stavak 3. — Mogućnost oslanjanja na sposobnosti drugih subjekata — Uvjeti i oblici — Vrsta povezanosti između ponuditelja i drugih subjekata — Izmjena ponude — Poništenje i ponavljanje elektroničke dražbe — Direktiva 2014/24/EU)

text:
               13.6.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 211/8

      Presuda Suda (prvo vijeće) od 7. travnja 2016. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputila Krajowa Izba Odwoławcza – Poljska) – Partner Apelski Dariusz protiv Zarząd Oczyszczania Miasta
      (Predmet C-324/14) (1)

      ((Zahtjev za prethodnu odluku - Javna nabava - Direktiva 2004/18/EZ - Tehničke i/ili stručne sposobnosti gospodarskih subjekata - Članak 48. stavak 3. - Mogućnost oslanjanja na sposobnosti drugih subjekata - Uvjeti i oblici - Vrsta povezanosti između ponuditelja i drugih subjekata - Izmjena ponude - Poništenje i ponavljanje elektroničke dražbe - Direktiva 2014/24/EU))
      (2016/C 211/09)
      Jezik postupka: poljski

         Sud koji je uputio zahtjev

      Krajowa Izba Odwoławcza

         Stranke glavnog postupka

         Tužitelj: PARTNER Apelski Dariusz

         Tuženik: Zarząd Oczyszczania Miasta

         uz sudjelovanje: Remondis sp. z o.o., MR Road Service sp. z o.o.

         Izreka

                  1.

                  Članak 47. stavak 2. i članak 48. stavak 3. Direktive Europskog parlamenta i Vijeća br. 2004/18/EZ od 31. ožujka 2004. o usklađivanju postupaka za sklapanje ugovora o javnim radovima [o javnoj nabavi radova], ugovora o javnoj nabavi robe te ugovora o javnim uslugama [o javnoj nabavi usluga] u vezi s člankom 44. stavkom 2. te direktive treba tumačiti na način da:

                              —

                              priznaju svakom gospodarskom subjektu da se za određeni ugovor može osloniti na sposobnost drugih subjekata, bez obzira na pravnu prirodu njihova međusobna odnosa, pod uvjetom da se javnom naručitelju dokaže da će natjecatelj ili ponuditelj doista imati na raspolaganju resurse navedenih subjekata koji su nužni za izvršavanje ugovora i da

                              —

                              nije isključeno da se ostvarivanje tog prava u posebnim okolnostima može ograničiti, uzimajući u obzir konkretan predmet ugovora i njegove ciljeve. To je osobito slučaj ako se sposobnosti trećeg subjekta koje su nužne za izvršavanje ugovora mogu prenijeti na natjecatelja ili ponuditelja na način da se on na te sposobnosti može osloniti samo ako taj treći subjekt izravno i osobno sudjeluje u izvršavanju ugovora.

                  2.

                  Članak 48. stavke 2. i 3. Direktive 2004/18 treba tumačiti na način da, uzimajući u obzir konkretan predmet ugovora i njegove ciljeve, javni naručitelj u posebnim okolnostima može radi pravilnog izvršenja ugovora u pozivu na nadmetanje ili u dokumentaciji za nadmetanje izričito naznačiti točna pravila prema kojima se gospodarski subjekt može osloniti na sposobnosti drugih subjekata, pod uvjetom da su ta pravila povezana s predmetom i ciljevima tog ugovora i da su im proporcionalna.

                  3.

                  Načela jednakog postupanja i zabrane diskriminacije gospodarskih subjekata navedena u članku 2. Direktive 2004/18 treba tumačiti na način da im je u okolnostima poput onih o kojima je riječ u glavnom postupku protivno ako javni naručitelj nakon otvaranja ponuda podnesenih u postupku javne nabave prihvati zahtjev gospodarskog subjekta koji je podnio ponudu u odnosu na ukupni predmet nabave da njegovu ponudu uzme u obzir isključivo pri dodjeli pojedinih dijelova tog predmeta nabave.

                  4.

                  Načela jednakog postupanja i zabrane diskriminacije gospodarskih subjekata navedena u članku 2. Direktive 2004/18 treba tumačiti na način da zahtijevaju poništenje i ponavljanje elektroničke dražbe na koju gospodarski subjekt koji je podnio prihvatljivu ponudu nije bio pozvan, čak i ako se ne može utvrditi da bi sudjelovanje isključenog subjekta dovelo do drukčijeg ishoda dražbe.

                  5.

                  U okolnostima poput onih u glavnom postupku odredbe članka 48. stavka 3. Direktive 2004/18 ne mogu se tumačiti u svjetlu odredbi članka 63. stavka 1. Direktive 2014/24/EU Europskog parlamenta i Vijeća od 26. veljače 2014. o javnoj nabavi i o stavljanju izvan snage Direktive 2004/18.

         (1)  SL C 339, 29. 9. 2014.


title: Predmet T-314/15: Tužba podnesena 2. lipnja 2015. – Grčka protiv Komisije

text:
               24.8.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 279/40

         Tužba podnesena 2. lipnja 2015. – Grčka protiv Komisije
   (Predmet T-314/15)
   (2015/C 279/50)
   Jezik postupka: grčki

      Stranke

      Tužitelj: Grčka (zastupnici: K. Boskovits i L. Kotroni)

      Tuženik: Europska komisija

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

               —

               poništi odluku Komisije SA.28876 (2012/C) (ex CP202/2009) od 23. ožujka 2015. u vezi s državnim potporama koje je Grčka dodijelila društvima Stathmos Emporevmatokivotion Peiraia & Cosco Pacific Limited;

               —

               naloži Komisiji snošenje troškova.

      Tužbeni razlozi i glavni argumenti

   U prilog osnovanosti tužbe tužitelj ističe pet tužbenih razloga.

               1.

               Prvi tužbeni razlog temelji se na povredi prava obrane Helenske Republike.

                           —

                           U prilog tom razlogu, Helenska Republika poziva se na izmjenu činjeničnog i pravnog temelja postupka između donošenja odluke o pokretanju postupka i donošenja odluke o dodjeli potpora.

               2.

               Drugi tužbeni razlog temelji se na pogrešnom tumačenju i pogrešnoj primjeni članka 107. stavka 1. UFEU-a u vezi s pojmom državne potpore.

                           —

                           U prilog tom razlogu, Helenska Republika poziva se na nepostojanje ekonomske prednosti i selektivne naravi predmetnih mjera i osobito na činjenicu da tuženik nije ispravno naveo referentni sustav predmetnih mjera, da je propustio ocijeniti međusobno bitno različite pravne i činjenične situacije poduzetnika koji su aktivni u javnim infrastrukturnim projektima s obzirom na posebne značajke ugovora o koncesiji za takve projekte te da je očito povrijedio temeljna i vodeća načela općeg poreznog sustava na kojima se temelje predmetne mjere.

               3.

               Treći tužbeni razlog temelji se na pogrešnom, nedostatnom i kontradiktornom obrazloženju u odnosu na predmetne državne potpore.

                           —

                           U prilog tom razlogu, Helenska Republika poziva se na pogrešno, nedostatno i kontradiktorno obrazloženje u odnosu na: (a) dodjelu državnih potpora korištenjem državnih sredstava, (b) postojanje selektivnih prednosti, (c) usporedbu sa sličnim poreznim odredbama u vezi s ugovorima o koncesiji za javne infrastrukturne radove koje je Komisija odobrila i (d) narušavanje tržišnog natjecanja i utjecaj na trgovinu među država članicama.

               4.

               Četvrti tužbeni razlog temelji se na pogrešnom tumačenju i pogrešnoj primjeni članka 107. stavka 3. UFEU-a u odnosu na to jesu li potpore spojive s unutarnjim tržištem.

                           —

                           U prilog tom razlogu, Helenska Republika poziva se na tuženikovu pogrešnu ocjenu postojanja spojivih regionalnih potpora te nužnih i proporcionalnih potpora koje promiču ostvarenje cilja u općem interesu.

               5.

               Peti tužbeni razlog temelji se na pogrešnom određivanju količina potpora i povredi općih načela prava Unije u području povrata.

                           —

                           U prilog tom razlogu, Helenska Republika poziva se na pogrešnu metodologiju koju je tuženik koristio za određivanje količine potpora i na povredu načela jednakog postupanja.


title: Predmet T-134/13: Presuda Općeg suda od 30. travnja 2015. – Polynt i Sitre protiv ECHA-e („REACH — Identifikacija određenih tvari koje mogu izazvati preosjetljivost udisanjem kao posebno zabrinjavajućih tvari — Jednaka razina brige — Tužba za poništenje — Izravni utjecaj — Dopuštenost — Pravo na obranu — Proporcionalnost”)

text:
               15.6.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 198/33

         Presuda Općeg suda od 30. travnja 2015. – Polynt i Sitre protiv ECHA-e
   (Predmet T-134/13) (1)

   ((„REACH - Identifikacija određenih tvari koje mogu izazvati preosjetljivost udisanjem kao posebno zabrinjavajućih tvari - Jednaka razina brige - Tužba za poništenje - Izravni utjecaj - Dopuštenost - Pravo na obranu - Proporcionalnost”))
   (2015/C 198/43)
   Jezik postupka: engleski

      Stranke

      Tužitelji: Polynt SpA (Scanzorosciate, Italija); i Sitre Srl (Milano, Italija) (zastupnici: C. Mereu i K. Van Maldegem, odvjetnici)

      Tuženik: Europska agencija za kemikalije (ECHA) (zastupnici: M. Heikkilä, W. Broere i T. Zbihlej, agenti)

      Intervenijenti u potporu tužiteljima: New Japan Chemical (Osaka, Japan); i REACh ChemAdvice GmbH (Kelkheim, Njemačka) (zastupnici: C. Mereu i K. Van Maldegem)

      Intervenijenti u potporu tuženiku: Kraljevina Nizozemska (zastupnici: B. Koopman, M. Bulterman i C. Schillemans, agenti); i Europska komisija (zastupnici: K. Mifsud-Bonnici i K. Talabér-Ritz, agenti)

      Predmet

   Zahtjev za djelomično poništenje odluke ED/169/2012 ECHA-e od 18. prosinca 2012. o uvrštavanju posebno zabrinjavajućih tvari na popis predloženih tvari na temelju članka 59. Uredbe (EZ) br. 1907/2006 Europskog parlamenta i Vijeća od 18. prosinca 2006. o registraciji, evaluaciji, autorizaciji i ograničavanju kemikalija (REACH) i osnivanju Europske agencije za kemikalije te o izmjeni Direktive 1999/45/EZ i stavljanju izvan snage Uredbe Vijeća (EEZ) br. 793/93 i Uredbe Komisije (EZ) br. 1488/94 kao i Direktive Vijeća 76/769/EEZ i direktiva Komisije 91/155/EEZ, 93/67/EEZ, 93/105/EZ i 2000/21/EZ (SL L 396, str. 1.)(SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 13., svezak 23., str. 3.) u mjeri u kojoj se ona tiče cikloheksan dikarboksilnog anhidrida-1,2 (CE br. 201-604-9), ciscikloheksan dikarboksilnog anhidrida-1,2 (CE br. 236-086-3) i transcikloheksan dikarboksilnog anhidrida -1,2 (CE br. 238-009-9).

      Izreka

               1.

               Tužba se odbija.

               2.

               Polynt SpA i Sitre Srl će snositi vlastite troškove, kao i troškove Europske agencije za kemikalije (ECHA).

               3.

               Kraljevina Nizozemska, Europska komisija, New Japan Chemical i REACh ChemAdvice GmbH snosit će vlastite troškove.

      (1)  SL C 129, 4.5.2013.