title: Predmet C-126/14: Presuda Suda (peto vijeće) od 22. listopada 2015. (zahtjev za prethodnu odluku Lietuvos vyriausiasis administracinis teismas – Litva) – „Sveda” UAB protiv Valstybinė mokesčių inspekcija prie Lietuvos Respublikos finansų ministerijos (Zahtjev za prethodnu odluku — PDV — Direktiva 2006/112/EZ — Članak 168. — Pravo na odbitak — Odbitak poreza plaćenog kao ulazni porez na stjecanje ili proizvodnju kapitalnih dobara — Rekreativna staza izravno namijenjena besplatnom korištenju od strane javnosti — Korištenje rekreativnom stazom kao sredstvom ostvarenja oporezovanih transakcija)

text:
               14.12.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 414/3

         Presuda Suda (peto vijeće) od 22. listopada 2015. (zahtjev za prethodnu odluku Lietuvos vyriausiasis administracinis teismas – Litva) – „Sveda” UAB protiv Valstybinė mokesčių inspekcija prie Lietuvos Respublikos finansų ministerijos
   (Predmet C-126/14) (1)

   ((Zahtjev za prethodnu odluku - PDV - Direktiva 2006/112/EZ - Članak 168. - Pravo na odbitak - Odbitak poreza plaćenog kao ulazni porez na stjecanje ili proizvodnju kapitalnih dobara - Rekreativna staza izravno namijenjena besplatnom korištenju od strane javnosti - Korištenje rekreativnom stazom kao sredstvom ostvarenja oporezovanih transakcija))
   (2015/C 414/04)
   Jezik postupka: litavski

      Sud koji je uputio zahtjev

   Lietuvos vyriausiasis administracinis teismas

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelj:„Sveda” UAB

      Tuženik: Valstybinė mokesčių inspekcija prie Lietuvos Respublikos finansų ministerijos

      uz sudjelovanje: Klaipėdos apskrities valstybinė mokesčių inspekcija

      Izreka

   Članak 168. Direktive Vijeća 2006/112/EZ od 28. studenoga 2006. o zajedničkom sustavu poreza na dodanu vrijednost treba tumačiti na način da u okolnostima poput onih iz glavnog postupka poreznom obvezniku daje pravo na odbitak poreza na dodanu vrijednost plaćenog kao ulazni porez za stjecanje ili proizvodnju kapitalnih dobara u svrhu planirane gospodarske aktivnosti u vezi s ruralnim i rekreativnim turizmom koji su, s jedne strane, izravno namijenjeni za besplatno korištenje od strane javnosti i, s druge strane, mogu omogućiti ostvarenje oporezovanih transakcija, ako se utvrdi izravna i neposredna veza između troškova povezanih s ulaznim transakcijama i jednom izlaznom transakcijom ili više njih koje otvaraju pravo na odbitak ili sa svim gospodarskim aktivnostima poreznog obveznika, što je na sudu koji je uputio zahtjev da provjeri na temelju objektivnih elemenata.

      (1)  SL C 175, 10. 6. 2014.


title: Predmet T-265/16: Tužba podnesena 27. svibnja 2016. – Puratos i drugi protiv Komisije

text:
               1.8.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 279/33

         Tužba podnesena 27. svibnja 2016. – Puratos i drugi protiv Komisije
   (Predmet T-265/16)
   (2016/C 279/47)
   Jezik postupka: engleski

      Stranke

      Tužitelji: Puratos (Dilbeek, Belgija), Delta Light (Wevelgem, Belgija) i Ontex (Buggenhout, Belgija) (zastupnici: H. Gilliams i J. Bocken, odvjetnici)

      Tuženik: Europska komisija

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelji od Općeg suda zahtijevaju da:

               —

               poništi Odluku Komisije od 11. siječnja 2016. o programu državne potpore o izuzeću od oporezivanja viška dobiti SA.37667 (2015/C) (ex 2015/NN) koji je provodila Kraljevina Belgija;

               —

               podredno, poništi članke 2. do 4. Odluke;

               —

               u svakom slučaju, poništi članke 2. do 4. navedene Odluke jer (a) zahtijevaju povrat od subjekata različitih od onih koji su koristili „sustav oporezivanja viška dobiti” kako je definiran u Odluci i (b) zahtijevaju povrat iznosa jednakog poreznoj uštedi korisnika a da ne dopuštaju Belgiji da uzme u obzir prilagodbu na rast koju je provela druga porezna uprava;

               —

               naloži Komisiji snošenje troškova postupka.

      Tužbeni razlozi i glavni argumenti

   U prilog osnovanosti tužbe tužitelji ističu četiri tužbena razloga.

               1.

               Prvi tužbeni razlog temelji se na očitoj pogrešci u ocjeni, prekoračenju ovlasti i nepružanju valjanih razloga s obzirom na to da se u Odluci Komisije od 11. siječnja 2016. o programu državne potpore o izuzeću od oporezivanja viška dobiti SA.37667 (2015/C) (ex 2015/NN) koji provodi Kraljevina Belgija navodi postojanje programa potpora.

               2.

               Drugi tužbeni razlog temelji se na povredi članka 107. UFEU-a i obveze iznošenja obrazloženja te očitoj pogrešci u ocjeni time što pobijana odluka kvalificira navodni program kao selektivnu mjeru.

               3.

               Treći tužbeni razlog temelji se na povredi članka 107. UFEU-a i obveze iznošenja obrazloženja te očitoj pogrešci u ocjeni time što se pobijanom odlukom tvrdi da navodni program dodjeljuje prednost.

               4.

               Četvrti tužbeni razlog temelji se na povredi članka 107. UFEU-a, povredi legitimnih očekivanja, očitoj pogrešci u ocjeni, prekoračenju ovlasti i nepružanju valjanih razloga jer pobijana odluka nalaže Belgiji povrat potpore.


title: Predmet C-461/16 P: Žalba koju je 12. kolovoza 2016. podnio Moreda-Riviere Trefilerías, S.A. protiv presude Općeg suda (šesto vijeće) od 2. lipnja 2016. u spojenim predmetima T-426/10 do T-429/16 i T-438/12 do T-441/12, Moreda-Riviere Trefilerias i dr. protiv Komisije

text:
               24.10.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 392/19

         Žalba koju je 12. kolovoza 2016. podnio Moreda-Riviere Trefilerías, S.A. protiv presude Općeg suda (šesto vijeće) od 2. lipnja 2016. u spojenim predmetima T-426/10 do T-429/16 i T-438/12 do T-441/12, Moreda-Riviere Trefilerias i dr. protiv Komisije
   (Predmet C-461/16 P)
   (2016/C 392/23)
   Jezik postupka: španjolski

      Stranke

      Žalitelj: Moreda-Riviere Trefilerías, S.A. (zastupnici: F. González Díaz, A. Tresandi Blanco, V. Romero Algarra, odvjetnici)

      Druga stranka u postupku: Europska komisija

      Zahtjevi

               —

               Ukinuti presudu Općeg suda od 2. lipnja 2016. u predmetima T-426/10 do T-429/10, a osobito u predmetu T-426/10, Moreda-Riviere Trefilerías protiv Europske komisije.

               —

               Naložiti Europskoj komisiji snošenje troškova ovog postupka i troškove postupka pred Općim sudom.

      Žalbeni razlozi i glavni argumenti

   O uvjetu pravnog sljedništva društva MRT:

               1.

               Opći sud počinio je pogrešku koja se tiče prava primjenom pogrešnog pravnog standarda prilikom ocjene pravnog sljedništva poduzetnikâ, a osobito pravnog sljedništva društva MRT u odnosu na Trenzas y Cables.

               2.

               Opći sud počinio je pogrešku koja se tiče prava prilikom pravne kvalifikacije činjenica smatrajući da je društvo MRT odgovorno za postupanje društva Trenzas y Cables kao navodni pravni sljednik društva Trenzas y Cables u razdoblju od 10. lipnja 1993. do 19. listopada 1996.

               3.

               Opći sud počinio je pogrešku koja se tiče prava koja se sastoji u pogrešci u obrazlaganju jer je odbio žaliteljeve navode o dvostrukom kažnjavanju.

         O dodatnim elementima:

               4.

               Opći sud, osim što je počinio pogrešku koja se tiče prava koja se odnosi na primjenu odgovarajućeg pravnog standarda, počinio je pogrešku u obrazlaganju jer nije objasnio razloge zbog kojih prisegnute izjave glavnih direktora društva Trenzas y Cables, na koje se poziva društvo MRT, nisu utemeljene.

               5.

               Opći sud pogrešno je kvalificirao činjenice, odnosno mišljenja konkurenata, smatrajući da su ta mišljenja dodatna, i stoga pravno relevantna, indicija prilikom utvrđenja dokaza postojanja gospodarske jedinice koju čine društva Trenzas y Cables, GSW i ostali poduzetnici koji pripadaju društvu GSW. Također, Opći sud je počinio pogrešku koja se tiče prava jer je iskrivio činjenice i dokaze koji se odnose na percepciju konkurenata.

               6.

               Opći sud pogrešno je kvalificirao činjenice, odnosno preklapanja osoblja između društava TQ, GSW i poduzetnika koji pripadaju društvu GSW, smatrajući da su ta preklapanja dodatna, i stoga pravno relevantna, indicija prilikom utvrđenja dokaza da ti poduzetnici koji su pripadali GSW-u nisu bili samostalni u odnosu na svoje matično društvo.

               7.

               Opći sud počinio je pogrešku koja se tiče prava prilikom kvalifikacije određenih činjenica, odnosno prilikom kvalifikacije održanog sastanka između društva Trenzas y Cables i konkurenta, smatrajući taj sastanak dodatnom indicijom radi utvrđivanja dokaza da je društvo Trenzas y Cables – čiji bi pravni sljednik bilo društvo MRT, a što nije – bilo dio gospodarske jedinice čije je matično društvo GSW.

         O elementima istaknutim radi osporavanja pretpostavke:

               8.

               Opći sud počinio je pogrešku koja se tiče prava prilikom ocjene dokaza i, u svakom slučaju, povrijedio je svoje obveze u području sudskog nadzora jer je odbio žaliteljev argument prema kojem žalitelj nije pripadao gospodarskoj jedinici koju su činila društva Trenza y Cables, GSW i poduzetnici koji su pripadali društvu GSW, a pri čemu čak nije ocijenio ni dokaze podnijete radi osporavanja navodne pretpostavke izvršavanja odlučujućeg utjecaja.

               9.

               Opći sud počinio je pogrešku koja se tiče prava povredom prava obrane kada je smatrao, u mjeri u kojoj je Komisija svoju ocjenu žaliteljeve mogućnosti plaćanja temeljila na činjenicama koje je žalitelj podnio i koje su mu bile poznate, da je Komisija poštovala žaliteljevo pravo na saslušanje.

               10.

               Opći sud počinio je pogrešku koja se tiče prava prilikom ocjene dokaza i, u svakom slučaju, svoju nadležnost u području sudskog nadzora nije izvršavao u skladu s pravom. Nadalje, Opći sud počinio je pogrešku koja se tiče prava koja se odnosi na povredu obveze obrazlaganja. Naposljetku, Opći sud je u svakom slučaju počinio pogrešku koja se tiče prava koja se sastoji u iskrivljavanju činjenica i dokaza koji se odnose na žaliteljevu mogućnost dobivanja vanjskog financiranja.

               11.

               Opći sud počinio je pogrešku koja se tiče prava prilikom ocjene dokaza i, u svakom slučaju, povrijedio je svoju obvezu preispitivanja u okviru neograničene nadležnosti kada je smatrao da žalitelj Komisiji nije podnio potrebne podatke radi ocjene važnosti imovine njegovih dioničara. Također, žalitelj smatra da je Opći sud počinio pogrešku u obrazlaganju jer nije objasnio razloge zbog kojih Deloitteova izvješća na koja se ta stranka poziva nemaju nikakvu dokaznu snagu.


title: Predmet T-669/13 P: Žalba koju je 17. prosinca 2013. podnijela Europska komisija protiv presude Službeničkog suda od 7. listopada 2013. u predmetu F-97/12, Thomé protiv Europske komisije

text:
               22.2.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 52/40

         Žalba koju je 17. prosinca 2013. podnijela Europska komisija protiv presude Službeničkog suda od 7. listopada 2013. u predmetu F-97/12, Thomé protiv Europske komisije
   (Predmet T-669/13 P)
   2014/C 52/76
   Jezik postupka: francuski

      Stranke

      Žalitelj: Europska komisija (Bruxelles, Belgija) (zastupnici: J. Currall i G. Gattinara, agenti)

      Druga stranka u postupku: Florence Thomé (Bruxelles, Belgija)

      Žalbeni zahtjevi

   Žalitelj od Općeg suda zahtijeva:

               —

               da ukine presudu Službeničkog suda od 7. listopada 2013. u predmetu F-97/12, Thomé/Komisija;

               —

               da odbaci kao nedopuštenu tužbu koju je F. Thomé podnijela u predmetu F-97/12 ili je, u svakom slučaju, odbije kao neosnovanu;

               —

               da se o troškovima odluči naknadno.

      Žalbeni razlozi i glavni argumenti

   U prilog žalbi žalitelj ističe pet žalbenih razloga.

               1.

               Prvi žalbeni razlog temelji se na povredi pojma „akt kojim se nanosi šteta”. Komisija ističe, s jedne strane, da akt koji je tijelo za imenovanje već poništilo u okviru postupka po žalbi ne može biti predmetom poništenja u okviru sudskog postupka i da se, s druge strane, odluka kojom se udovoljava zahtjevu zainteresirane osobe ne može kvalificirati kao akt kojim joj se nanosi šteta (s obzirom na točke 28. do 37. pobijane presude).

               2.

               Drugi žalbeni razlog temelji se, s jedne strane, na povredi prava prilikom definiranja opsega nadzornih ovlasti tijela za imenovanje i Službeničkog suda nad odlukama povjerenstava za odabir, kao i opsega ovlasti sudskog nadzora Službeničkog suda i, s druge strane, na iskrivljavanju predmeta spora i povredi načela kontradiktornosti (s obzirom na točke 50. i 52. pobijane presude). Komisija ističe da je na odluke u vezi kojih se vodi postupak, to jest na odluke tijela za imenovanje, Službenički sud primijenio neprikladan kriterij sudskog nadzora, prekoračujući tako granice svojih nadzornih ovlasti.

               3.

               Treći žalbeni razlog temelji se na povredi pravnih pravila o ocjeni postojanja sveučilišne diplome na temelju obavijesti o natječaju (s obzirom na točke 56. do 58. pobijane presude). Komisija ističe da je Službenički sud povrijedio pravo smatrajući stručnu vrijednost diplome akademskom te ocjenjujući da je tijelo za imenovanje trebalo uzeti u obzir neslužbenu diplomu, poput one koju je izdala privatna obrazovna institucija, čija akademska vrijednost nije ni na koji način priznata.

               4.

               Četvrti žalbeni razlog temelji se na povredi obveze obrazlaganja, u mjeri u kojoj Službenički sud nije objasnio kako je, u trenutku podnošenja prijave na natječaj, diploma tužiteljice u prvom stupnju bila sukladna uvjetu iz obavijesti o natječaju, kada je ta sukladnost utvrđena tek naknadno, tijekom postupka po žalbi (s obzirom na točke 56., 57. i 60. do 64. pobijane presude).

               5.

               Peti žalbeni razlog temelji se na povredama prava uslijed ocjene Službeničkog suda da je tužiteljica u prvom stupnju izgubila priliku biti zaposlena zbog čega joj je trebalo naknaditi štetu (s obzirom na točku 74. pobijane presude).


title: Predmet T-227/17: Tužba podnesena 19. travnja 2017. – Falmouth University protiv Komisije

text:
               10.7.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 221/29

         Tužba podnesena 19. travnja 2017. – Falmouth University protiv Komisije
   (Predmet T-227/17)
   (2017/C 221/42)
   Jezik postupka: engleski

      Stranke

      Tužitelj: Falmouth University (Falmouth, Ujedinjena Kraljevina) (zastupnici: V. Sloane, Barrister, F. Harmel, odvjetnik i T. Kotsonis, Solicitor)

      Tuženik: Europska komisija

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

               —

               poništi odluku Europske komisije kojom su u odnosu na programsko razdoblje za 2007.-2013. Europskog fonda za regionalni razvoj (EFRR) utvrđene nepravilnosti u provedbi projekta „Enhancing the Creative Knowledge Base of Cornwall” i da je potrebno primijeniti paušalni financijski ispravak od 25 %;

               —

               naloži Europskoj komisiji snošenje vlastitih troškova i plaćanje troškova koje je pretrpio tužitelj.

      Tužbeni razlozi i glavni argumenti

   U prilog osnovanosti tužbe tužitelj ističe četiri tužbena razloga.

               1.

               Prvi tužbeni razlog, koji se temelji na tome da je Komisija pogrešno utvrdila da postupak odabira nije bio u skladu s člankom 44. stavkom 2. Direktive 2004/18/EZ (1).

               2.

               Drugi tužbeni razlog, koji se temelji na tome da se Komisija neovlašteno pouzdala u tri dodatne navodne nepravilnosti.

               3.

               Treći tužbeni razlog, koji se temelji na tome da je u svakom slučaju Komisija pogrešno utvrdila postojanje tri dodatne navodne nepravilnosti.

               4.

               Četvrti tužbeni razlog, koji se temelji na tome da je Komisija očito postupala nerazumno i neproporcionalno prilikom određivanja iznosa paušalni financijski ispravak od 25 %.

      (1)  Direktiva Europskog parlamenta i Vijeća 2004/18/EZ od 31. ožujka 2004. o usklađivanju postupaka za sklapanje ugovora o javnim radovima, ugovora o javnoj nabavi robe te ugovora o javnim uslugama (SL 2004., L 134. str. 114.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 6., svezak 1., str. 156.).


title: Predmet T-288/13 P: Rješenje Općeg suda od 26. svibnja 2014. – AK protiv Komisije ( „Žalba — Javna služba — Dužnosnici — Izvješća — Izvješće o razvoju karijere — Razdoblja ocjenjivanja 2001./2002., 2004., 2005. i 2008. — Zakašnjelo podnošenje izvješća o razvoju karijere — Nematerijalna šteta — Gubitak mogućnosti promaknuća — Žalba koja je djelomično nedopuštena i djelomično neosnovana” )

text:
               15.9.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 315/59

         Rješenje Općeg suda od 26. svibnja 2014. – AK protiv Komisije
   (Predmet T-288/13 P) (1)

   ((„Žalba - Javna služba - Dužnosnici - Izvješća - Izvješće o razvoju karijere - Razdoblja ocjenjivanja 2001./2002., 2004., 2005. i 2008. - Zakašnjelo podnošenje izvješća o razvoju karijere - Nematerijalna šteta - Gubitak mogućnosti promaknuća - Žalba koja je djelomično nedopuštena i djelomično neosnovana”))
   2014/C 315/99
   Jezik postupka: francuski

      Stranke

      Žalitelj: AK (Esbo, Finska) (zastupnici: D. de Abreu Caldas, S. Orlandi, A. Coolen, J.-N. Louis i É. Marchal, a zatim D. De Abreu Caldas i Louis, odvjetnici)

      Druga stranka u postupku: Europska komisija (zastupnici: G. Berscheid i C. Berardis-Kayser, agenti, uz asistenciju B. Wägenbaura, odvjetnika)

      Predmet

   Žalba protiv presude Službeničkog suda Europske unije (treće vijeće) od 13. ožujka 2013., AK/Komisija (F-91/10, još neobjavljena u Zborniku), radi ukidanja te presude.

      Izreka

               1.

               Žalba se odbija.

               2.

               AK će snositi vlastite troškove kao i troškove Europske komisije u ovom postupku.

      (1)  SL C 233, 10.8.2013.


title: Predmet C-570/13: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 6. studenoga 2013. uputio Verwaltungsgerichtshof (Austrija) — Karoline Gruber

text:
               25.1.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 24/5

         Zahtjev za prethodnu odluku koji je 6. studenoga 2013. uputio Verwaltungsgerichtshof (Austrija) — Karoline Gruber
   (Predmet C-570/13)
   2014/C 24/09
   Jezik postupka: njemački

      Sud koji je uputio zahtjev

   Verwaltungsgerichtshof

      Stranke glavnog postupka

      Žalitelj: Karoline Gruber

      Tuženo tijelo: Unabhängiger Verwaltungssenat für Kärnten

      Intervenijent: EMA Beratungs- und Handels GmbH

      Druga stranka u postupku: Bundesminister für Wirtschaft, Familie und Jugend

      Prethodna pitanja

               1.

               Je li u suprotnosti s pravom Unije, osobito s Direktivom 2011/92/EU Europskog parlamenta i Vijeća od 13. prosinca 2011. o procjeni učinaka određenih javnih i privatnih projekata na okoliš (Direktiva 2011/92) (1) te njezinim člankom 11. nacionalni pravni propis prema kojem rješenje kojim se utvrđuje da se za određeni projekt ne mora provesti procjena učinka na okoliš, proizvodi obvezujući učinak i za susjede koji u prethodnom postupku utvrđenja nisu imali položaj stranke te vrijedi za njih u sljedećem postupku odobrenja, čak i kada oni mogu podnijeti prigovore protiv projekta u ovim postupcima odobrenja (u glavnom postupku to znači da posljedice projekta ugrožavaju njihov život, njihovo zdravlje ili njihovu imovinu ili da su neprihvatljivo ometani mirisom, bukom, dimom, prašinom, potresima ili na drugi način)?
               U slučaju potvrdnog odgovora na pitanje 1.:

               2.

               Zahtijeva li pravo Unije, a osobito Direktiva 2011/92 svojom izravnom primjenjivosti negativan odgovor na obvezujući učinak prikazan u pitanju 1.?

      (1)  SL 2012, L 26, str. 1.


title: Predmet T-40/15: Presuda Općeg suda od 17. veljače 2017. – ASPLA i Armando Álvarez protiv Europske unije („Izvanugovorna odgovornost — Preciznost tužbe — Zastara — Dopuštenost — Članak 47. Povelje o temeljnim pravima — Prekoračenje razumnog roka za suđenje — Imovinska šteta — Kamate na iznos neplaćene kazne — Troškovi bankarske garancije — Uzročna veza”)

text:
               10.4.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 112/33

         Presuda Općeg suda od 17. veljače 2017. – ASPLA i Armando Álvarez protiv Europske unije
   (Predmet T-40/15) (1)

   ((„Izvanugovorna odgovornost - Preciznost tužbe - Zastara - Dopuštenost - Članak 47. Povelje o temeljnim pravima - Prekoračenje razumnog roka za suđenje - Imovinska šteta - Kamate na iznos neplaćene kazne - Troškovi bankarske garancije - Uzročna veza”))
   (2017/C 112/45)
   Jezik postupka: španjolski

      Stranke

      Tužitelji: Plásticos Españoles, SA (ASPLA) (Torrelavega, Španjolska) i Armando Álvarez, SA (Madrid, Španjolska) (zastupnici: M. Troncoso Ferrer, C. Ruixó Claramunt i S. Moya Izquierdo, zatim M. Troncoso Ferrer i S. Moya Izquierdo, odvjetnici)

      Tuženik: Europska unija (zastupnici: A. Placco, zatim J. Inghelram, Á. Almendros Manzano i P. Giusta, agenti)

      Intervenijent u potporu tuženiku: Europska komisija (zastupnici: P. van Nuffel, F. Castilla Contreras i C. Urraca Caviedes, agenti)

      Predmet

   Zahtjev koji se temelji na članku 268. UFEU-a i kojim se traži naknada štete koju je tužitelj navodno pretrpio zbog trajanja postupka pred Općim sudom u okviru postupaka u kojim su donesene presude od 16. studenoga 2011. ASPLA/Komisija (T-76/06, neobjavljena, EU:T:2011:672), i od 16. studenoga 2011., Álvarez/Komisija (T-78/06, neobjavljena, EU:T:2011:673).

      Izreka

               1.

               Nalaže se Europskoj uniji koju zastupa Sud Europske unije da plati naknadu štete od 44 951,24 eura društvu Plásticos Españoles, SA (ASPLA) te naknadu štete od 111 042,48 eura društvu Armando Álvarez, SA na temelju imovinske štete koju je svako od tih društava pretrpjelo zbog kršenja razumnog roka za suđenje u predmetima u kojima su donesene presude od 16. studenoga 2011. ASPLA/Komisija (T 76/06, neobjavljena, EU:T:2011:672), i od 16. studenoga 2011., Álvarez/Komisija (T 78/06, neobjavljena, EU:T:2011:673). Svaka od tih naknada ponovno će se odrediti uzimajući u obzir kompenzacijske kamate, računajući od 27. siječnja 2015. do proglašenja ove presude, po inflacijskoj stopi koju je za dotično razdoblje odredio Eurostat (Statistički ured Europske unije)u državi članici u kojoj ta društva imaju poslovni nastan.

               2.

               Svaka od naknada iz gornje točke 1. uvećat će se za zatezne kamate, računajući od proglašenja ove presude do potpune isplate, po stopi koju je odredila Europska središnja banka (ESB) za glavne operacije refinanciranja, povećanoj za dva postotna boda.

               3.

               Tužba se u preostalom dijelu odbija.

               4.

               ASPLA i Armando Álvarez, s jedne strane, i Unija koju zastupa Sud Europske unije, s druge strane, snosit će vlastite troškove.

               5.

               Europska komisija snosit će vlastite troškove.

      (1)  SL C 89, 16. 3. 2015.


title: Predmet C-444/14: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 25. rujna 2014. uputio Bundesverwaltungsgericht (Njemačka) – Amira Osso protiv Region Hannover

text:
               8.12.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 439/22

         Zahtjev za prethodnu odluku koji je 25. rujna 2014. uputio Bundesverwaltungsgericht (Njemačka) – Amira Osso protiv Region Hannover
   (Predmet C-444/14)
   (2014/C 439/29)
   Jezik postupka: njemački

      Sud koji je uputio zahtjev

   Bundesverwaltungsgericht

      Stranke glavnog postupka

      Podnositelj revizije: Amira Osso

      Druga stranka u revizijskom postupku: Region Hannover

      Sudionik u postupku: Vertreter des Bundesinteresses beim Bundesverwaltungsgericht

      Prethodna pitanja

               1.

               Predstavlja li obveza nastanjenja u prostorno ograničenom području države članice (općina, okrug, regija) ograničenje slobode kretanja u smislu članka 33. Direktive 2011/95/EU (1) ako se stranac inače može slobodno kretati i boraviti na državnom području države članice?

               2.

               Je li obveza nastanjenja osoba sa statusom supsidijarne zaštite spojiva s člankom 33. i/ili člankom 29. Direktive 2011/95/EU ako se temelji na cilju postizanja odgovarajuće podjele javnih tereta socijalne pomoći na njihove dotične nositelje unutar državnog područja?

               3.

               Je li obveza nastanjenja osoba sa statusom supsidijarne zaštite spojiva s člankom 33. i/ili člankom 29. Direktive 2011/95/EU ako se temelji na razlozima migracijske i integracijske politike, primjerice sprečavanjem nastanka žarišta socijalnih problema zbog učestalog nastanjenja stranaca u određenim općinama ili okruzima? Jesu li u tom pogledu dovoljni razlozi migracijske i integracijske politike ili takvi razlozi moraju biti konkretno utvrđeni?

      (1)  Direktiva 2011/95/EU Europskog parlamenta i Vijeća od 13. prosinca 2011. o standardima za kvalifikaciju državljana trećih zemalja ili osoba bez državljanstva za ostvarivanje međunarodne zaštite, za jedinstveni status izbjeglica ili osoba koje ispunjavaju uvjete za supsidijarnu zaštitu te sadržaj odobrene zaštite (SL L 337, str. 9.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 19., svezak 13., str. 248.).


title: Predmet T-204/12: Presuda Općeg suda od 14. srpnja 2014. – Vila Vita Hotel und Touristik protiv OHIM-a – Viavita (VIAVITA) ( „Žig Zajednice — Postupak povodom prigovora — Prijava verbalnog žiga Zajednice VIAVITA — Raniji verbalni žig Zajednice VILA VITA PARC i raniji figurativni žig Zajednice VILA VITA — Nedostatak stvarne uporabe ranijih žigova — Članak 42. stavci 2. i 3., i članak 15. stavak 1. točka (a) Uredbe (EZ) br. 207/2009” )

text:
               1.9.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 292/34

         Presuda Općeg suda od 14. srpnja 2014. – Vila Vita Hotel und Touristik protiv OHIM-a – Viavita (VIAVITA)
   (Predmet T-204/12) (1)

   ((„Žig Zajednice - Postupak povodom prigovora - Prijava verbalnog žiga Zajednice VIAVITA - Raniji verbalni žig Zajednice VILA VITA PARC i raniji figurativni žig Zajednice VILA VITA - Nedostatak stvarne uporabe ranijih žigova - Članak 42. stavci 2. i 3., i članak 15. stavak 1. točka (a) Uredbe (EZ) br. 207/2009”))
   2014/C 292/41
   Jezik postupka: francuski

      Stranke

      Tužitelj: Vila Vita Hotel und Touristik GmbH (Frankfurt na Majni, Njemačka) (zastupnici: G. Schoenen i V. Töbelmann, odvjetnici)

      Tuženik: Ured za usklađivanje na unutarnjem tržištu (žigovi i dizajni) (zastupnik: V. Melgar, agent)

      Druga stranka u postupku pred žalbenim vijećem OHIM-a, intervenijent u postupku pred Općim sudom: Viavita (Pariz, Francuska) (zastupnik: M.-P. Escande, odvjetnik)

      Predmet

   Tužba podnesena protiv odluke prvog žalbenog vijeća OHIM-a od 1. ožujka 2012. (predmet R 419/2011-1), donesene u postupku povodom prigovora između Vila Vita Hotel und Touristik GmbH i Viavite.

      Izreka

               1.

               Tužba se odbija.

               2.

               Nalaže se Vila Vita Hotel und Touristik GmbH snošenje svojih troškova, kao i troškova Ureda za usklađivanje na unutarnjem tržištu (žigovi i dizajni) te Viavite.

      (1)  SL C 217, 21.7.2012.


title: Predmet C-540/15: Tužba podnesena 15. listopada 2015. – Europska komisija protiv Helenske Republike

text:
               11.1.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 7/9

         Tužba podnesena 15. listopada 2015. – Europska komisija protiv Helenske Republike
   (Predmet C-540/15)
   (2016/C 007/15)
   Jezik postupka: grčki

      Stranke

      Tužitelj: Europska komisija (zastupnici: Maria Patakia, Muriel Heller i Klara Talabér-Ritz)

      Tuženik: Helenska Republika

      Tužbeni zahtjev

               —

               Utvrditi da je Helenska Republika, time što nije donijela zakone i druge propise koje su potrebne za usklađenje Direktive 2012/27/EU (1) Europskog parlamenta i Vijeća od 25. listopada 2012. o energetskoj učinkovitosti, izmjeni direktiva 2009/125/EZ i 2010/30/EU i stavljanju izvan snage direktiva 2004/8/EZ i 2006/32/EZ, ili, u svakom slučaju, time što nije dostavila tekst predmetnih odredaba Komisiji, povrijedila obveze koje ima na temelju članka 28. stavka 1. predmetne direktive;

               —

               naložiti Helenskoj Republici, sukladno članku 260. stavku 3. UFEU-a, plaćanje dnevne novčane kazne u iznosu od 29 145,60 eura počevši od dana izricanja presude Suda;

               —

               naložiti Helenskoj Republici snošenje troškova.

      Tužbeni razlozi i glavni argumenti

               1.

               Direktiva 2012/27/EU Europskog parlamenta i Vijeća od 25. listopada 2012. odnosi se na energetsku učinkovitost, izmjenu direktiva 2009/125/EZ i 2010/30/EU i njome se stavljaju izvan snage direktiva 2004/8/EZ i 2006/32/EZ (u daljnjem tekstu: direktiva). Sukladno članku 1., navedenom se direktivom uspostavlja zajednički okvir mjera za poticanje energetske učinkovitosti u Uniji kako bi se osiguralo ostvarivanje krovnog cilja povećanja energetske učinkovitosti Unije za 20 % do 2020. i otvorio put daljnjim poboljšanjima energetske učinkovitosti nakon te godine. Njome se utvrđuju pravila čija je namjena otklanjanje prepreka na tržištu energije i prevladavanje neefikasnosti tržišta koje ograničavaju učinkovitost u opskrbi energijom i njezinoj uporabi i osigurava utvrđivanje okvirnih nacionalnih ciljeva povećanja energetske učinkovitosti do 2020.

               2.

               Sukladno članku 28. Direktive 2012/27/UE, države članice moraju donijeti nacionalne propise potrebne za usklađivanje s direktivom do 5. lipnja 2014. I, posebno, s drugim obvezama propisanima određenim člancima na koje upućuje članak 28. do datuma koji su njima određeni te obavijestiti Komisiju mjerama koje su poduzele. Ta obavijest predstavlja element koji je sadržan u obvezi prenošenja direktiva Europske unije u pravo država članica, kao i obvezi lojalne suradnje, te je takva okolnost potvrđena u članku 260. stavku 3. UFEU-a.

               3.

               Komisija je, u predsudskoj fazi postupka iz članka 258. drugog podstavka UFEU-a, utvrdila da Helenska Republika nije, u rokovima koji su propisani pojedinim odredbama direktive, usvojila mjere koje su potrebne za usklađivanje s Direktivom 2012/27/UE, niti je do učila do sada, kao i to da, u svakom slučaju, nije dostavila tekst takvih mjera. Komisija je odlučila podnijeti tužbu protiv Helenske Republike pred Sudom kako bi se utvrdila predmetna povreda.

               4.

               Komisija nadalje, sukladno članku 260. stavku 3. UFEU-a, zahtjeva od Suda da izrekne Helenskoj Republici plaćanje novčane kazne. Visina predložene novčane kazne utvrđena je sukladno kriterijima i uvjetima koje je Komisija utvrdila u obavijesti od 15. siječnja 2011.

      (1)  SL L 315, str. 1. (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 12., svezak 4., str. 202.).


title: Predmet C-398/16: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 18. srpnja 2016. uputio Hoge Raad der Nederlanden (Nizozemska) – X BV protiv Staatssecretaris van Financiën

text:
               10.10.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 371/4

         Zahtjev za prethodnu odluku koji je 18. srpnja 2016. uputio Hoge Raad der Nederlanden (Nizozemska) – X BV protiv Staatssecretaris van Financiën
   (Predmet C-398/16)
   (2016/C 371/05)
   Jezik postupka: nizozemski

      Sud koji je uputio zahtjev

   Hoge Raad der Nederlanden

      Stranke glavnog postupka

      Žalitelj u kasacijskom postupku: X BV

      Druga stranka u kasacijskom postupku: Staatssecretaris van Financiën

      Prethodno pitanje

   Treba li članke 43. i 48. UEZ-a (sada 49. i 54. UFEU-a) tumačiti na način da im se protivi nacionalna odredba na temelju koje se društvu majci sa sjedištem u jednoj državi članici uskraćuje odbitak kamata koje se odnose na zajam povezan s ulaganjem u kapital društva kćeri sa sjedištem u drugoj državi članici, iako bi se taj odbitak mogao iskoristiti ako bi navedeno društvo kćer bilo uključeno u poreznu jedinicu – s obilježjima nizozemske porezne jedinice – s navedenim društvom majkom jer tada zbog konsolidacije ne bi bila očita povezanost s takvim ulaganjem u kapital?


title: Predmet C-636/15 P: Žalba koju je 30. studenoga 2015. podnio August Storck KG protiv presude Općeg suda (drugo vijeće) od 25. rujna 2015. u predmetu T-366/14: August Storck protiv EUIPO-a

text:
               25.7.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 270/16

         Žalba koju je 30. studenoga 2015. podnio August Storck KG protiv presude Općeg suda (drugo vijeće) od 25. rujna 2015. u predmetu T-366/14: August Storck protiv EUIPO-a
   (Predmet C-636/15 P)
   (2016/C 270/24)
   Jezik postupka: engleski

      Stranke

      Žalitelj: August Storck KG (zastupnik: N. Gregor, Rechtsanwalt)

      Druga stranka u postupku: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO)
   Žalba je rješenjem Suda (deveto vijeće) od 11. svibnja 2016. proglašena nedopuštenom.


title: Predmet F-18/13: Rješenje Službeničkog suda od 29. kolovoza 2016. – McMichael protiv Komisije

text:
               10.10.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 371/34

         Rješenje Službeničkog suda od 29. kolovoza 2016. – McMichael protiv Komisije
   (Predmet F-18/13) (1)

   (2016/C 371/41)
   Jezik postupka: francuski
   Predsjednik trećeg vijeća odredio je brisanje predmeta.

      (1)  SL C 114, 20. 4. 2013., str. 47


title: Predmet T-223/11: Presuda Općeg suda od 15. srpnja 2014. – Siemens protiv Komisije ( „Arbitražna klauzula — Ugovor o posudbi fisijskog materijala namijenjenog za Zajednički istraživački centar u Ispri — Neispunjenje ugovora — Zatezne kamate” )

text:
               1.9.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 292/30

         Presuda Općeg suda od 15. srpnja 2014. – Siemens protiv Komisije
   (Predmet T-223/11) (1)

   ((„Arbitražna klauzula - Ugovor o posudbi fisijskog materijala namijenjenog za Zajednički istraživački centar u Ispri - Neispunjenje ugovora - Zatezne kamate”))
   2014/C 292/35
   Jezik postupka: engleski

      Stranke

      Tužitelj: Siemens AG (München, Njemačka) (zastupnici: J. Risse, R. Harbst i H. Haller, odvjetnici)

      Tuženik: Europska komisija (zastupnici: R. Lyal i W. Mölls, agenti, uz asistenciju R. Van der Houta i A. Krämera, odvjetnika)

      Predmet

   Tužba na temelju arbitražne klauzule, kojom se predlaže da se Komisiji naloži povrat svih ili dijela troškova recikliranja fisijskog materijala koje je tužitelj imao u okviru ispunjenja ugovara pod oznakom AG 2052 glede posudbe fisijskog materijala namijenjenog za Zajednički istraživački centar u Ispri (Italija), kao i plaćanje zateznih kamata.

      Izreka

               1.

               Tužba se odbija.

               2.

               Nalaže se Siemens AG snošenje troškova.

      (1)  SL C 194, 2.7.2011.


title: Predmet C-88/15 P: Žalba koju je 20. veljače 2015. podnio Ferriere Nord SpA protiv presude Općeg suda (osmo vijeće) od 9. prosinca 2014. u predmetu T-90/10, Ferriere Nord protiv Komisije

text:
               4.5.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 146/23

         Žalba koju je 20. veljače 2015. podnio Ferriere Nord SpA protiv presude Općeg suda (osmo vijeće) od 9. prosinca 2014. u predmetu T-90/10, Ferriere Nord protiv Komisije
   (Predmet C-88/15 P)
   (2015/C 146/30)
   Jezik postupka: talijanski

      Stranke

      Žalitelj: Ferriere Nord SpA (zastupnici: W. Viscardini, G. Donà, odvjetnici)

      Druga stranka u postupku: Europska komisija

      Žalbeni zahtjev

   Od Suda se zahtijeva da:

               —

               u prvome redu, ukine presudu Općeg suda (osmo vijeće) od 9. prosinca 2014. donesenu u predmetu T-90/10, u dijelu u kojem je njome odbijen glavni zahtjev društva Ferriere Nord koji je imao za cilj poništenje u cijelosti Odluke Europske komisije od 30. rujna 2009. C(2009) 7492 final, kako je izmijenjena i dopunjena Odlukom Europske komisije od 8. prosinca 2009. C(2009) 9912 final;

               —

               posljedično, poništi spomenute Komisijine odluke;

               —

               podredno, ukine presudu Općeg suda (osmo vijeće) od 9. prosinca 2014. donesenu u predmetu T-90/10, u dijelu u kojem je njome odbijen podredni zahtjev društva Ferriere Nord koji je imao za cilj djelomično poništenje Odluke Europske komisije od 30. rujna 2009. C(2009) 7492 final, kako je izmijenjena i dopunjena Odlukom Europske komisije od 8. prosinca 2009. C(2009) 9912 final, i da stoga smanji izrečenu novčanu kaznu;

               —

               posljedično, djelomično poništi spomenute Komisijine odluke i da stoga donese odluku o dodatnom smanjenju (u odnosu na ono koje je Opći sud već primijenio) sankcije koja je izrečena.

               —

               u svakom slučaju, naloži Europskoj komisiji snošenje troškova prvostupanjskog i drugostupanjskog postupka.

      Žalbeni razlozi i glavni argumenti

               I –

               Očito iskrivljavanje radnji, činjenica i dokaza u pogledu toga da Komisija nije nadležna sankcionirati društvo Ferriere Nord – Nezakonito nepostojanje utvrđenja očitih kontradiktornosti u obrazloženju Komisijine odluke i nepostojanje obrazloženja – Povreda osnovnih pravila o teretu dokazivanja.

               II –

               Povreda čl. 27. Uredbe 1/2003 (1) zbog propuštanja slanja prethodne obavijesti o novoj „utvrđenoj činjenici” – Povreda načela legitimnih očekivanja – Očito iskrivljavanje radnji, činjenica i dokaza – Povreda prava na obranu – Nepostojanje obrazloženja – Povreda prava na saslušanje pred službenikom za saslušanje.

               III –

               Povreda internog poslovnika Komisije (i, stoga, primarnog i sekundarnog prava Unije u području višejezičnosti) nakon završnog izvješća službenika za saslušanje na vjerodostojnom jeziku u pogledu odluke koju je 30. rujna 2009. donio kolegij povjerenika.

               IV –

               Trajanje sudjelovanja društva Ferriere Nord u zabranjenom sporazumu – Pogreške koje se tiču prava u ocjeni činjenica: iskrivljavanje dokaza – Povreda općih načela u pogledu tereta dokazivanja i načela in dubio pro reo – Kontradiktorno obrazloženje.

               V –

               Povreda načela proporcionalnosti u određivanju osnovnog iznosa novčane kazne primijenjenog na društvo Ferriere Nord u pogledu težine i trajanja zabranjenog sporazuma – Povreda načela jednakog postupanja – Nepostojanje obrazloženja.

               VI –

               Očita pogreška u izračunu (ili barem očita nepreciznost) smanjenja novčane kazne priznatog društvu Ferriere Nord – Pogrešno izvršavanje neograničene nadležnosti proširene na meritum – Nepostojanje obrazloženja.

               VII –

               Nezakonitost povećanja osnovnog iznosa novčane kazne zbog ponavljanja povrede pravâ na obranu.

               VIII –

               Nezakonitost povećanja osnovnog iznosa novčane kazne zbog ponavljanja propuštanja roka.

               IX –

               Nezakonitost povećanja osnovnog iznosa novčane kazne zbog ponavljanja povrede načela proporcionalnosti.

      (1)  Uredba Vijeća (EZ) br. 1/2003 od 16. prosinca 2002. o provedbi pravila o tržišnom natjecanju koja su propisana člancima 81. i 82. Ugovora o EZ-u (SL L 1, str. 1.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 8., svezak 1., str. 165.).


title: Predmet T-594/13: Rješenje Općeg suda od 11. ožujka 2015. – Sanctuary Brands protiv OHIM-a – Richter International (TAILORBYRD)

text:
               11.5.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 155/37

         Rješenje Općeg suda od 11. ožujka 2015. – Sanctuary Brands protiv OHIM-a – Richter International (TAILORBYRD)
   (Predmet T-594/13) (1)

   (2015/C 155/44)
   Jezik postupka: engleski
   Predsjednik trećeg vijeća odredio je brisanje predmeta.

      (1)  SL C 24, 25. 1. 2014.


title: Predmet C-452/15 P: Žalba koju je 17. kolovoza 2015. podnio Best-Lock (Europe) Ltd protiv presude Općeg suda (treće vijeće) od 16. lipnja 2015. u predmetu T-396/14: Best-Lock (Europe) protiv EUIPO-a

text:
               25.7.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 270/14

         Žalba koju je 17. kolovoza 2015. podnio Best-Lock (Europe) Ltd protiv presude Općeg suda (treće vijeće) od 16. lipnja 2015. u predmetu T-396/14: Best-Lock (Europe) protiv EUIPO-a
   (Predmet C-452/15 P)
   (2016/C 270/19)
   Jezik postupka: engleski

      Stranke

      Žalitelj: Best-Lock (Europe) Ltd (zastupnik: J. Becker, Rechtsanwalt)

      Druga stranka u postupku: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO)
   Žalba je rješenjem Suda (šesto vijeće) od 14. travnja 2016. proglašena nedopuštenom.


title: Predmet T-1/10 RENV: Rješenje Općeg suda od 24. lipnja 2014. – PPG i SNF protiv ECHA-e ( „Tužba za poništenje — REACH — Identifikacija akrilamida kao posebno zabrinjavajuće tvari — Nepostojanje izravnog utjecaja — Nedopuštenost” )

text:
               15.9.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 315/48

         Rješenje Općeg suda od 24. lipnja 2014. – PPG i SNF protiv ECHA-e
   (Predmet T-1/10 RENV) (1)

   ((„Tužba za poništenje - REACH - Identifikacija akrilamida kao posebno zabrinjavajuće tvari - Nepostojanje izravnog utjecaja - Nedopuštenost”))
   2014/C 315/81
   Jezik postupka: engleski

      Stranke

      Tužitelji: Polyelectrolyte Producers Group GEIE (PPG) (Bruxelles, Belgija) i SNF SAS (Andrézieux-Bouthéon, Francuska) (zastupnici: prvotno K. Van Maldegem i R. Cana, zatim R. Cana, odvjetnici)

      Tuženik: Europska agencija za kemikalije (ECHA) (zastupnici: M. Heikkilä, W. Broere i T. Zbihlej, agenti, uz asistenciju J. Stuycka i A.-M. Vandromma, odvjetnika)

      Intervenijenti na strani tuženika: Kraljevina Nizozemska (zastupnik: B. Koopman, agent) i Europska komisija (zastupnici: E. Manhaeve i K. Talabér-Ritz, agenti)

      Predmet

   Zahtjev za poništenje odluke ECHA-e kojom je akrilamid (EZ br. 201-173-7) identificiran kao tvar koja ispunjava kriterije iz članka 57. Uredbe (EZ) br. 1907/2006 Europskog parlamenta i Vijeća od 18. prosinca 2006. o registraciji, evaluaciji, autorizaciji i ograničavanju kemikalija (REACH) i osnivanju Europske agencije za kemikalije te o izmjeni Direktive 1999/45/EZ i stavljanju izvan snage Uredbe Vijeća (EEZ) br. 793/93 i Uredbe Komisije (EZ) br. 1488/94 kao i Direktive Vijeća 76/769/EEZ i direktiva Komisije 91/155/EEZ, 93/67/EEZ, 93/105/EZ i 2000/21/EZ (SL L 396, str. 1.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 13., svezak 23., str. 3.) u skladu s člankom 59. navedene uredbe.

      Izreka

               1.

               Tužba se odbacuje kao nedopuštena.

               2.

               Polyelectrolyte Producers Group GEIE (PPG) i SNF SAS nalaže se snošenje vlastitih troškova, kao i onih Europske agencije za kemikalije (ECHA).

               3.

               SNF snosi troškove postupka privremene pravne zaštite.

               4.

               Kraljevina Nizozemska i Europska Komisija snose vlastite troškove.

      (1)  SL C 63, 13.3.2010.


title: Predmet T-526/15: Rješenje Općeg suda od 5. travnja 2016. – HK Intertrade protiv Vijeća

text:
               30.5.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 191/46

         Rješenje Općeg suda od 5. travnja 2016. – HK Intertrade protiv Vijeća
   (Predmet T-526/15) (1)

   (2016/C 191/65)
   Jezik postupka: engleski
   Predsjednik sedmog vijeća odredio je brisanje predmeta.

      (1)  SL C 371, 9. 11. 2015.


title: Predmet C-28/15: Presuda Suda (drugo vijeće) od 15. rujna 2016. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio College van Beroep voor het Bedrijfsleven – Nizozemska) – Koninklijke KPN NV i dr. protiv Autoriteit Consument en Markt (ACM) (Zahtjev za prethodnu odluku — Zajednički regulatorni okvir za elektroničke komunikacijske mreže i usluge — Direktiva 2002/21/EZ — Članci 4. i 19. — Državno regulatorno tijelo — Mjere usklađivanja — Preporuka 2009/396/EZ — Pravni doseg — Direktiva 2002/19/EZ — Članci 8. i 13. — Operator koji je određen kao operator sa značajnom tržišnom snagom — Obveze koje nameće državno regulatorno tijelo — Nadzor nad cijenama i obveze koje se tiču sustava troškovnog računovodstva — Cijene završavanja poziva u fiksnoj i mobilnoj mreži — Doseg nadzora koji nacionalni sudovi mogu provoditi nad odlukama državnih regulatornih tijela)

text:
               14.11.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 419/13

         Presuda Suda (drugo vijeće) od 15. rujna 2016. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio College van Beroep voor het Bedrijfsleven – Nizozemska) – Koninklijke KPN NV i dr. protiv Autoriteit Consument en Markt (ACM)
   (Predmet C-28/15) (1)

   ((Zahtjev za prethodnu odluku - Zajednički regulatorni okvir za elektroničke komunikacijske mreže i usluge - Direktiva 2002/21/EZ - Članci 4. i 19. - Državno regulatorno tijelo - Mjere usklađivanja - Preporuka 2009/396/EZ - Pravni doseg - Direktiva 2002/19/EZ - Članci 8. i 13. - Operator koji je određen kao operator sa značajnom tržišnom snagom - Obveze koje nameće državno regulatorno tijelo - Nadzor nad cijenama i obveze koje se tiču sustava troškovnog računovodstva - Cijene završavanja poziva u fiksnoj i mobilnoj mreži - Doseg nadzora koji nacionalni sudovi mogu provoditi nad odlukama državnih regulatornih tijela))
   (2016/C 419/15)
   Jezik postupka:nizozemski

      Sud koji je uputio zahtjev

   College van Beroep voor het Bedrijfsleven

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelji: Koninklijke KPN NV, KPN BV, T-Mobile Netherlands BV, Tele2 Nederland BV, Ziggo BV, Vodafone Libertel BV, Ziggo Services BV prije UPC Nederland BV, Ziggo Zakelijk Services BV prije UPC Business BV

      Tuženik: Autoriteit Consument en Markt (ACM)

      Izreka

               1.

               Članak 4. stavak 1. Direktive Europskog parlamenta i Vijeća 2002/21/EZ od 7. ožujka 2002. o zajedničkom regulatornom okviru za elektroničke komunikacijske mreže i usluge (Okvirna direktiva), kako je izmijenjena Direktivom 2009/140/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 25. studenoga 2009., u vezi s člancima 8. i 13. Direktive 2002/19/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 7. ožujka 2002. o pristupu i međusobnom povezivanju elektroničkih komunikacijskih mreža i pripadajuće opreme (Direktiva o pristupu), kako je izmijenjena Direktivom 2009/140, treba tumačiti na način da nacionalni sud pred kojim se vodi spor koji se odnosi na zakonitost tarifne obveze koju je državno regulatorno tijelo nametnulo za pružanje usluga završavanja poziva u fiksnoj i mobilnoj mreži može odstupiti od Preporuke Komisije 2009/396 od 7. svibnja 2009. o uređenju naknada za završavanje poziva u fiksnoj i mobilnoj mreži u EU-u, koja preporučuje model za izračun troškova „Bulric strict” (Bottom-Up Long-Run Incremental Costs) kao prikladnu mjeru reguliranja cijena na tržištu završavanja poziva, samo ako smatra da to zahtijevaju razlozi vezani uz okolnosti slučaja, a osobito uz specifična obilježja tržišta odnosne države članice.

               2.

               Pravo Europske unije treba tumačiti na način da nacionalni sud pred kojim se vodi spor o zakonitosti tarifne obveze koju je državno regulatorno tijelo nametnulo za pružanje usluga završavanja poziva u fiksnoj i mobilnoj mreži može ocjenjivati proporcionalnost te obveze s obzirom na ciljeve iz članka 8. Direktive 2002/21, kako je izmijenjena Direktivom 2009/140, kao i članka 13. Direktive 2002/19, te uzeti u obzir činjenicu da navedena obveza služi promicanju interesa krajnjih korisnika na maloprodajnom tržištu koje nije moguće regulirati.
               Nacionalni sud ne može prilikom sudskog nadzora odluke državnog regulatornog tijela zahtijevati od tog tijela da dokazuje da se navedenom obvezom stvarno ostvaruju ciljevi iz članka 8. Direktive 2002/21, kako je izmijenjena Direktivom 2009/140.

      (1)  SL C 138, 27. 4. 2015.


title: Predmet T-427/16: Tužba podnesena 29. srpnja 2016. – Martín Osete protiv EUIPO-a – Rey (AN IDEAL WIFE)

text:
               19.9.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 343/46

         Tužba podnesena 29. srpnja 2016. – Martín Osete protiv EUIPO-a – Rey (AN IDEAL WIFE)
   (Predmet T-427/16)
   (2016/C 343/63)
   Jezik na kojem je tužba podnesena: engleski

      Stranke

      Tužitelj: Isabel Martín Osete (Pariz, Francuska) (zastupnik: V. Wellens, odvjetnik)

      Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO)

      Druga stranka u postupku pred žalbenim vijećem: Daniella Rey (Toulouse, Francuska)

      Podaci o postupku pred EUIPO-om

      Nositelj spornog žiga: tužitelj

      Predmetni sporni žig: verbalni žig EU-a „AN IDEAL WIFE” – žig EU-a br. 5 276 894

      Postupak pred EUIPO-om: postupak proglašavanja žiga ništavim

      Pobijana odluka: odluka drugog žalbenog vijeća EUIPO-a od 21. travnja 2016. u predmetu R 1528/2015-2

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelji od Općeg suda zahtijeva da:

               —

               poništi pobijanu odluku;

               —

               naloži EUIPO-u snošenje troškova.

      Tužbeni razlog

               —

               povreda članka 55. stavka 1. točke (a) Uredbe br. 207/2009


title: Predmet T-436/16: Tužba podnesena 3. kolovoza 2016. – AEIM i Kazenas protiv Komisije

text:
               10.10.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 371/19

         Tužba podnesena 3. kolovoza 2016. – AEIM i Kazenas protiv Komisije
   (Predmet T-436/16)
   (2016/C 371/21)
   Jezik postupka: francuski

      Stranke

      Tužitelji: Application électronique industrielle moderne (AEIM) (Algrange, Francuska), Philippe Kazenas (Luxembourg, Luksemburg) (zastupnik: B. Wizel, odvjetnik)

      Tuženik: Europska komisija

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelji od Općeg suda zahtijevaju da:

               —

               naloži tuženiku da plati iznos od 536 912 eura financijskih gubitaka nastalih neuspjelim propalim financiranjem posjeta koji su prethodili dodjeli ugovora o javnoj nabavi, a koji su izvršeni prijevarno;

               —

               naloži tuženiku da tužitelju plati iznos od 2 092 650 eura na temelju gubitka zarade u vezi s javnom nabavom koju je tužitelj mogao ostvariti da su ugovori dodijeljeni pošteno i bez korupcije;

               —

               naloži tuženiku da tužitelju vrati iznos od 85 000 eura koji se odnosi na troškove i nagrade za rad odvjetnika koji je morao platiti da bi organizirao svoju obranu zbog korumpiranosti europskog dužnosnika;

               —

               naloži tuženiku da tužitelju plati iznos od 150 000 eura zbog nematerijalne štete;

               —

               naloži tuženiku da tužitelju plati kompenzacijske kamate na sve te iznose od prosinca 2005. koji je kraj razdoblja povrede;

               —

               naloži tuženiku povrat troškova i nagradâ za rad odvjetnika u ovom postupku u iznosu od 75 000 eura;

               —

               naloži tuženiku plaćanje zateznih kamata od datuma objave presude koju treba donijeti;

               —

               naloži tuženiku snošenje troškova.

      Tužbeni razlozi i glavni argumenti

   Tužitelji ističu nezakonito ponašanje dužnosnika Europske komisije u okviru dodjele ugovora o javnoj nabavi, čime im je nanesena teška šteta koja je izravno povezana s tim ponašanjem i zbog koje zahtijevaju naknadu štete.
   Oni stoga smatraju da su ispunjene tri pretpostavke za izvanugovornu odgovornost Europske unije, to jest nezakonito postupanje institucije ili nekog od njezinih službenika, stvarna šteta i uzročna veza između postupanja tog službenika i navedene štete.
   U ovom slučaju tužitelji ističu da su koruptivnim ponašanjem europskog dužnosnika u okviru dodjele ugovora dovoljno ozbiljno povrijeđena načela jednakog postupanja i transparentnosti koje javni naručitelj mora poštovati u postupcima javne nabave u pogledu svih ponuditelja.
   Tužitelji smatraju da je zbog prijevarne dodjele ugovora o javnoj nabavi o kojima je riječ društvu AEIM nanesena stvarna šteta, koje je dobilo samo ugovore koji se odnose na zemlje koje se smatraju opasnima i koje drugo dvoje korumpirajućih ponuditelja nije htjelo, a navedeno ih je društvo moglo dobiti, kao jedini pošteni ponuditelj, da su svi ugovori bili dodijeljeni bez korupcije.
   Tužitelji se pozivaju na načelo dobre uprave Komisije, koja je u ovom slučaju pokazala ozbiljnu disfunkcionalnost, kao i na načelo zaštite legitimnih očekivanja koje se odnosi na svaki gospodarski subjekt kojem je institucija dala utemeljene nade.
   Tužitelji također smatraju da im je, osim financijske, nastala i nematerijalna šteta, osobito zbog povrede njihova ugleda i obveze da se brane od optužaba koje su se pokazale netočnima i izmišljenima.


title: Predmet C-458/12: Presuda Suda (deveto vijeće) od 6. ožujka 2014. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Tribunale di Trento – Italija) – Lorenzo Amatori i dr. protiv Telecom Italia SpA, Telecom Italia Information Technology Srl (Zahtjev za prethodnu odluku — Socijalna politika — Prijenos poduzeća — Zadržavanje pravâ radnika — Direktiva 2001/23/EZ — Prijenos radnih odnosa u slučaju ugovornog prijenosa dijela pogona koji ne predstavlja gospodarsku jedinicu koja je prije samostalno postojala)

text:
               28.4.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 129/4

         Presuda Suda (deveto vijeće) od 6. ožujka 2014. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Tribunale di Trento – Italija) – Lorenzo Amatori i dr. protiv Telecom Italia SpA, Telecom Italia Information Technology Srl
   (Predmet C-458/12) (1)

   ((Zahtjev za prethodnu odluku - Socijalna politika - Prijenos poduzeća - Zadržavanje pravâ radnika - Direktiva 2001/23/EZ - Prijenos radnih odnosa u slučaju ugovornog prijenosa dijela pogona koji ne predstavlja gospodarsku jedinicu koja je prije samostalno postojala))
   2014/C 129/04
   Jezik postupka: talijanski

      Sud koji je uputio zahtjev

   Tribunale di Trento

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelj: Lorenzo Amatori, Adrian Gottardi

      Tuženik: Telecom Italia SpA, Telecom Italia Information Technology Srl

      Predmet

   Zahtjev za prethodnu odluku – Tribunale di Trento – Tumačenje članka 1. stavka 1. točaka (a) i (b) i točke 3. stavka 1. Direktive 2001/23/EZ Vijeća od 12. ožujka 2001. o usklađivanju zakonodavstava država članica u odnosu na zaštitu prava zaposlenika kod prijenosa poduzeća, pogona ili dijelova poduzeća ili pogona (SL L 82, str. 16.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 5., svezak 3., str. 151.) –Uobičajeni prijenos na drugo poduzeće dijela pogona koji ne predstavlja samostalnu gospodarsku cjelinu koja je postojala prije i nad kojom društvo prenositelj nakon prijenosa pokazuje premoć u vidu nadzora koja se očituje u odnosu između nalogodavca i izvršitelja te kroz podjelu poslovnog rizika – sukcesija radnih odnosa u pogledu zaposlenika prenesenog poduzeća ne podliježe nacionalnom propisu.

      Izreka

               1.

               Članak 1. stavak 1. točke (a) i (b) Direktive 2001/23/EZ Vijeća od 12. ožujka 2001. o usklađivanju zakonodavstava država članica u odnosu na zaštitu prava zaposlenika kod prijenosa poduzeća, pogona ili dijelova poduzeća ili pogona treba tumačiti na način da se ne protivi nacionalnim propisima, poput propisa u glavnom predmetu, koji prilikom prijenosa dijela poduzeća omogućuju preuzimatelju da preuzme radne odnose od prenositelja u slučaju kada taj dio poduzeća ne predstavlja funkcionalno samostalnu gospodarsku jedinicu koja je postojala prije njegovog prijenosa.

               2.

               Članak 1. stavak 1. točke (a) i (b) Direktive 2001/23 treba tumačiti na način da se ne protivi nacionalnim propisima, poput propisa u glavnom predmetu, koji omogućuju preuzimatelju da preuzme radne odnose od prenositelja u slučaju kada, nakon prijenosa dijela dotičnog poduzeća, taj prenositelj pokazuje u odnosu na preuzimatelja značajnu premoć.

      (1)  SL C 389, 15.12.2012.


title: Predmet C-582/12 P: Rješenje predsjednika Suda od 5. lipnja 2014. – El Corte Inglés, SA protiv Ureda za usklađivanje na unutarnjem tržištu (žigovi i dizajni), Emilio Pucci International BV

text:
               15.9.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 315/45

         Rješenje predsjednika Suda od 5. lipnja 2014. – El Corte Inglés, SA protiv Ureda za usklađivanje na unutarnjem tržištu (žigovi i dizajni), Emilio Pucci International BV
   (Predmet C-582/12 P) (1)

   2014/C 315/72
   Jezik postupka: španjolski
   Predsjednik Suda odredio je brisanje predmeta.

      (1)  SL C 63, 2.3.2013.


title: Predmet T-541/15: Tužba podnesena 17. rujna 2015. – Industrie Aeronautiche Reggiane protiv OHIM-a – Audi (NSU)

text:
               16.11.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 381/51

         Tužba podnesena 17. rujna 2015. – Industrie Aeronautiche Reggiane protiv OHIM-a – Audi (NSU)
   (Predmet T-541/15)
   (2015/C 381/62)
   Jezik na kojem je tužba podnesena: engleski

      Stranke

      Tužitelj: Industrie Aeronautiche Reggiane Srl (Reggio Emilia, Italija) (zastupnik: M. Gurrado, odvjetnik)

      Tuženik: Ured za usklađivanje na unutarnjem tržištu (žigovi i dizajni) (OHIM)

      Druga stranka pred žalbenim vijećem: Audi AG (Ingolstadt, Njemačka)

      Podaci o postupku pred OHIM-om

      Podnositelj prijave: tužitelj

      Predmetni sporni žig: verbalni žig Zajednice „NSU” – prijava za registraciju br. 9 593 492

      Postupak pred OHIM-om: postupak povodom prigovora

      Pobijana odluka: odluka drugog žalbenog vijeća OHIM-a od 6. srpnja 2015. u predmetu R 2132/2014-2

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

               —

               poništi pobijanu odluku i da, slijedom toga, OHIM registrira žig Zajednice; i

               —

               društvu Audi AG naloži snošenje vlastitih troškova kao i troškova tužitelja, uključujući troškove postupka pred Odjelom za prigovore OHIM-a i pred žalbenim vijećem.

      Tužbeni razlozi

               —

               društvo Audi AG nije dokazalo stvarnu uporabu ranijeg žiga;

               —

               postoji razlika između dijelova i gotovih proizvoda; i

               —

               postoji razlika između bicikala i proizvoda navedenih u zahtjevu za ograničenje od 16. listopada 2014.


title: Predmet C-211/13: Presuda Suda (treće vijeće) od 4. rujna 2014. – Europska komisija protiv Savezne Republike Njemačke (Povreda obveze države članice — Članak 63. UFEU-a — Slobodno kretanje kapitala — Porez na nasljedstva i darove — Nacionalno zakonodavstvo koje predviđa veća porezna olakšica ako su preminula osoba u vrijeme smrti, darovatelj ili obdarenik bili rezidenti na državnom području države članice — Predmet tužbe zbog povrede obveze — Ograničenje — Opravdanje)

text:
               10.11.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 395/15

      Presuda Suda (treće vijeće) od 4. rujna 2014. – Europska komisija protiv Savezne Republike Njemačke
      (Predmet C-211/13) (1)

      ((Povreda obveze države članice - Članak 63. UFEU-a - Slobodno kretanje kapitala - Porez na nasljedstva i darove - Nacionalno zakonodavstvo koje predviđa veća porezna olakšica ako su preminula osoba u vrijeme smrti, darovatelj ili obdarenik bili rezidenti na državnom području države članice - Predmet tužbe zbog povrede obveze - Ograničenje - Opravdanje))
      (2014/C 395/18)
      Jezik postupka: njemački

         Stranke

         Tužitelj: Europska komisija (zastupnici: W. Mölls i W. Roels, agenti)

         Tuženik: Savezna Republika Njemačka (zastupnici: T. Henze i A. Wiedmann, agenti)

         Intervenijent koji podupire tuženika: Kraljevina Španjolska (zastupnik: A. Rubio González, agent)

         Izreka

                  1.

                  Usvojivši i zadržavajući na snazi zakonodavne odredbe prema kojima se, prilikom primjene prava nasljeđivanja i darovanja u pogledu nekretnine na području Njemačke dodjeljuje niža olakšica ako su preminula osoba na dan smrti odnosno darovatelj na dan kad je izvršio darovanje i obdarenik na dan nastanka oporezivog događaja bili rezidenti druge države članice, dok se znatno veća olakšica odobrava u slučaju da je barem jedna od dvije strane na navedene datume bila rezident u Njemačkoj, Savezna Republika Njemačka povrijedila je obveze koje ima na temelju članka 63. UFEU-a.

                  2.

                  Saveznoj Republici Njemačkoj se nalaže snošenje troškova.

                  3.

                  Kraljevina Španjolska snosi vlastite troškove.

         (1)  SL C 171, 15.6.2013.


title: Predmet T-359/15: Tužba podnesena 3. srpnja 2015. – Arrom Conseil protiv OHIM-a – Nina Ricci (Roméo has a Gun by Romano Ricci)

text:
               7.9.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 294/81

         Tužba podnesena 3. srpnja 2015. – Arrom Conseil protiv OHIM-a – Nina Ricci (Roméo has a Gun by Romano Ricci)
   (Predmet T-359/15)
   (2015/C 294/97)
   Jezik na kojem je tužba podnesena: engleski

      Stranke

      Tužitelj: Arrom Conseil (Pariz, Francuska) (zastupnik: C. Herissay Ducamp i J. Blanchard, odvjetnici)

      Tuženik: Ured za usklađivanje na unutarnjem tržištu (žigovi i dizajni) (OHIM)

      Druga stranka pred žalbenim vijećem: Nina Ricci SARL (Pariz, Francuska)

      Podaci o postupku pred OHIM-om

      Podnositelj prijave: druga stranka pred žalbenim vijećem

      Sporni žig: figurativni žig Zajednice s verbalnim elementom „Roméo has a gun by Romano Ricci” – prijava za registraciju br. 11 193 604

      Postupak pred OHIM-om: postupak povodom prigovora

      Pobijana odluka: odluka prvog žalbenog vijeća OHIM-a od 13. travnja 2015. u predmetu R 1021/2014-1

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

               —

               djelomično poništi pobijanu odluku;

               —

               naloži OHIM-u snošenje troškova.

      Tužbeni razlog

               —

               povreda članka 8. stavka 1. točke (b) i članka 8. stavka 5. Uredbe br. 207/2009.


title: Predmet T-463/07: Presuda Općeg suda od 15. srpnja 2014. – Italija protiv Komisije ( „EFSJP — Komponenta za jamstva — Izdaci isključeni iz financiranja — Premije za govedinu — Maslinovo ulje i masti — Suha stočna hrana — Učinkovitost kontrola — Sustav sankcija” )

text:
               1.9.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 292/23

         Presuda Općeg suda od 15. srpnja 2014. – Italija protiv Komisije
   (Predmet T-463/07) (1)

   ((„EFSJP - Komponenta za jamstva - Izdaci isključeni iz financiranja - Premije za govedinu - Maslinovo ulje i masti - Suha stočna hrana - Učinkovitost kontrola - Sustav sankcija”))
   2014/C 292/27
   Jezik postupka: talijanski

      Stranke

      Tužitelj: Talijanska Republika (zastupnici: G. Palmieri, agent, uz asistenciju G. Aiella i F. Bucala, avvocati dello Stato)

      Tuženik: Europska komisija (zastupnici: C. Cattabriga i D. Nardi, agenti)

      Predmet

   Zahtjev za djelomično poništenje Odluke Komisije 2007/647/EZ od 3. listopada 2007. o isključivanju iz financiranja Zajednice nekih izdataka koje su države članice imale na temelju Europskog fonda za smjernice i jamstva u poljoprivredi (EFSJP), Komponenta za jamstva (SL L 261, str. 28.), u dijelu u kojem se tom odlukom isključuju neki izdaci koje imala Talijanska Republika.

      Izreka

               1.

                  Tužba se odbija.

               2.

                  Talijanska Republika snosit će vlastite troškove kao i troškove Europske komisije.

      (1)  SL C 51, 23.2.2008.


title: Predmet C-279/15 P: Žalba koju su 10. lipnja 2015. podnijeli Alexandre Borde i Carbonium protiv rješenja Općeg suda (treće vijeće) od 25. ožujka 2015. u predmetu T-314/14: Borde i Carbonium protiv Komisije

text:
               7.9.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 294/28

         Žalba koju su 10. lipnja 2015. podnijeli Alexandre Borde i Carbonium protiv rješenja Općeg suda (treće vijeće) od 25. ožujka 2015. u predmetu T-314/14: Borde i Carbonium protiv Komisije
   (Predmet C-279/15 P)
   (2015/C 294/35)
   Jezik postupka: engleski

      Stranke

      Žalitelji: Alexandre Borde i Carbonium SAS (zastupnik: A.B.H. Herzberg, Rechtsanwalt)

      Druga stranka u postupku: Europska komisija

      Žalbeni zahtjev

   Žalitelji od Suda zahtijevaju da:

               —

               ukine presudu Općeg suda od 25. ožujka 2015., kojom on:

                           a)

                           tužbe odbacuje kao nedopuštene, i

                           b)

                           nalaže tužiteljima da snose vlastite troškove i troškove Komisije.

               —

               proglasi dopuštenom tužbu žaliteljâ za poništenje;
               i

                           a)

                           konačno odluči u postupku,
                           ili, podredno

                           b)

                           vrati predmet pred Opći sud radi donošenja odluke o meritumu;

               —

               podredno: vrati predmet Općem sudu na razmatranje pitanja dopuštenosti i merituma te posljedično donese odluku;

               —

               naloži Komisiji snošenje troškova sukladno članku 184. stavku 1. Poslovnika Suda.

      Žalbeni razlozi i glavni argumenti

   Žalitelji navode da je odbacivanje njihove tužbe za poništenje nezakonito jer je (i) Opći sud netočno i iskrivljeno iznio činjenice, kršeći time žaliteljevo pravo na saslušanje; (ii) Opći sud, primjenjujući članak 263. stavak 4. UFEU-a, pogrešno suzio kategoriju akata koja se može osporiti prema članku 288. UFEU-a; (iii) Opći sud pogriješio smatrajući da osporene mjere nisu odluke prema članku 288. stavku 4. UFEU-a; (iv) Opći sud, primjenjujući članak 263. stavak 4. UFEU-a, pogrešno smatrao odlučnim je li ili ne osporeni akt „odvojiv od ugovornog okvira” i nije uzeo u obzir ostale relevantne faktore; (v) Opći sud, primjenjujući članak 263. stavak 4. UFEU-a, pogrešno primijenio na tripolarni slučaj kriterij razvijen za bipolarne slučajeve; (vi) Opći sud povrijedio pravo žaliteljâ na djelotvornu sudsku zaštitu zajamčenu Europskom konvencijom za zaštitu ljudskih prava i temeljnih sloboda i Poveljom Europske unije o temeljnim prava.


title: Predmet T-362/17: Tužba podnesena 6. lipnja 2017. – NCL protiv EUIPO-a (FEEL FREE)

text:
               31.7.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 249/43

         Tužba podnesena 6. lipnja 2017. – NCL protiv EUIPO-a (FEEL FREE)
   (Predmet T-362/17)
   (2017/C 249/58)
   Jezik postupka: njemački

      Stranke

      Tužitelj: NCL Corporation Ltd (Miami, Florida, Sjedinjene Države) (zastupnici: J. Bühling i D. Graetsch, odvjetnici)

      Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO)

      Podaci o postupku pred EUIPO-om

      Predmetni sporni žig: verbalni žig Europske unije „FEEL FREE” – prijava za registraciju br. 15 090 533

      Pobijana odluka: odluka četvrtog žalbenog vijeća EUIPO-a od 23. ožujka 2017. u predmetu R 2094/2016-4

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

               —

               poništi pobijanu odluku;

               —

               naloži EUIPO-u snošenje troškova.

      Tužbeni razlog

               —

               povreda članka 7. stavka 1. točke (b) Uredbe br. 207/2009.


title: Predmet C-500/16: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 16. rujna 2016. uputio Naczelny Sąd Administracyjny (Poljska) – Caterpillar Financial Services Poland sp. z o. o., Dyrektor Izby Skarbowej w Warszawie

text:
               23.1.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 22/3

         Zahtjev za prethodnu odluku koji je 16. rujna 2016. uputio Naczelny Sąd Administracyjny (Poljska) – Caterpillar Financial Services Poland sp. z o. o., Dyrektor Izby Skarbowej w Warszawie
   (Predmet C-500/16)
   (2017/C 022/04)
   Jezik postupka: poljski

      Sud koji je uputio zahtjev

   Naczelny Sąd Administracyjny

      Stranke glavnog postupka

   Caterpillar Financial Services Poland sp. z o. o., Dyrektor Izby Skarbowej w Warszawie

      Prethodna pitanja

   Protive li se načela djelotvornosti, lojalne suradnje i ekvivalentnosti iz članka 4. stavka 3. Ugovora o Europskoj uniji, ili bilo koje drugo primjenjivo načelo prava Unije, u području PDV-a, glede tumačenja koje je Sud dao u presudi od 17. siječnja 2013., BGŻ Leasing, C-224/11, EU:C:2013:15, nacionalnim odredbama ili nacionalnoj praksi, kojima se onemogućava povrat preplaćenog PDV naplaćenog protivno pravu Unije u slučaju kada je, zbog ponašanja domaćih vlasti, porezni obveznik mogao ostvariti svoja prava tek nakon isteka roka za zastaru porezne obveze?


title: Predmet C-425/16: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 1. kolovoza 2016. uputio Oberster Gerichtshof (Austrija) – Hansruedi Raimund protiv Michaele Aigner

text:
               31.10.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 402/17

         Zahtjev za prethodnu odluku koji je 1. kolovoza 2016. uputio Oberster Gerichtshof (Austrija) – Hansruedi Raimund protiv Michaele Aigner
   (Predmet C-425/16)
   (2016/C 402/19)
   Jezik postupka: njemački

      Sud koji je uputio zahtjev

   Oberster Gerichtshof

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelj: Hansruedi Raimund

      Tuženik: Michaela Aigner

      Prethodna pitanja

               1.

               Može li tužba zbog povrede žiga Europske unije (članak 96. točka (a) Uredbe (EU) br. 207/2009 (1) kako je izmijenjena Uredbom (EU) br. 2015/2424) biti odbijena zato što podnositelj nije postupao u dobroj vjeri prilikom podnošenja prijave za registraciju (članak 52. stavak 1. točka (b) Uredbe (EZ) br. 207/2009 kako je izmijenjena Uredbom (EU) br. 2015/2424), ako je tuženik doduše podnio protutužbu za proglašenje žiga Europske unije ništavim (članak 99. stavak 1. Uredbe (EZ) br. 207/2009 kako je izmijenjena Uredbom (EU) br. 2015/2424), ali sud još uvijek nije odlučio o toj protutužbi?

               2.

               Ako je odgovor na prvo pitanje negativan: može li sud odbiti tužbu zbog povrede zato što podnositelj nije postupao u dobroj vjeri prilikom podnošenja prijave za registraciju ako barem istodobno prihvati proututužbu ili mora pričekati da odluka o protutužbi postane pravomoćna kako bi odlučio o tužbi zbog povrede?

      (1)  Uredba Vijeća (EZ) br. 207/2009 od 26. veljače 2009. o žigu Zajednice (SL 2009. L 78, str. 1.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 17., svezak 1., str. 226.)


title: Predmet T-52/12: Presuda Općeg suda od 16. srpnja 2014. – Grčka protiv Komisije ( „Državne potpore — Potpore u obliku kompenzacija koje je Grčki zavod za poljoprivredno osiguranje (ELGA) isplatio tijekom 2008. i 2009. — Odluka kojom se potpore proglašavaju nespojivima s unutarnjim tržištem i kojom se nalaže njihov povrat — Pojam državne potpore — Članak 107. stavak 3. točke (b) i (c) UFEU-a — Smjernice o državnim potporama u sektoru poljoprivrede” )

text:
               1.9.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 292/34

         Presuda Općeg suda od 16. srpnja 2014. – Grčka protiv Komisije
   (Predmet T-52/12) (1)

   ((„Državne potpore - Potpore u obliku kompenzacija koje je Grčki zavod za poljoprivredno osiguranje (ELGA) isplatio tijekom 2008. i 2009. - Odluka kojom se potpore proglašavaju nespojivima s unutarnjim tržištem i kojom se nalaže njihov povrat - Pojam državne potpore - Članak 107. stavak 3. točke (b) i (c) UFEU-a - Smjernice o državnim potporama u sektoru poljoprivrede”))
   2014/C 292/40
   Jezik postupka: grčki

      Stranke

      Tužitelj: Helenska Republika (zastupnici: prvotno I. Chalkias i S. Papaïoannou, zatim I. Chalkias i A. Vasilopoulou, agenti)

      Tuženik: Europska komisija (zastupnici: prvotno D. Triantafyllou i S. Thomas, zatim D. Triantafyllou i R. Sauer, agenti)

      Predmet

   Zahtjev za poništenje Odluke Komisije 2012/157/EU od 7. prosinca 2011. o potporama u obliku kompenzacija koje je Grčki zavod za poljoprivredno osiguranje (ELGA) isplatio tijekom 2008. i 2009. (SL 2012, L 78, str. 21.).

      Izreka

               1.

               Tužba se odbija.

               2.

               Helenskoj Republici nalaže se snošenje troškova, uključujući troškove u vezi s postupkom privremene pravne zaštite.

      (1)  SL C 118, 21.4.2012.


title: Predmet T-440/14: Tužba podnesena 13. lipnja 2014. – Premo protiv OHIM-a – Prema Semiconductor (PREMO)

text:
               15.9.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 315/66

         Tužba podnesena 13. lipnja 2014. – Premo protiv OHIM-a – Prema Semiconductor (PREMO)
   (Predmet T-440/14)
   2014/C 315/111
   Jezik na kojem je tužba podnesena: engleski

      Stranke

      Tužitelj: Premo, SL (Málaga, Španjolska) (zastupnici: E. Cornu, F. de Visscher i E. De Gryse, odvjetnici)

      Tuženik: Ured za usklađivanje na unutarnjem tržištu (žigovi i dizajni)

      Druga stranka postupka pred žalbenim vijećem: Prema Semiconductor GmbH (Mainz, Njemačka)

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

               —

               poništi odluku petog žalbenog vijeća Ureda za usklađivanje na unutarnjem tržištu (žigovi i dizajni) od 11. travnja 2014. u predmetu R 1719/2011-5;

               —

               podredno, poništi pobijanu odluku u dijelu u kojem prihvaća prigovor u odnosu na „indukcijske svitke”, „indukcijske otpornike”, „električne transformatore” i „antiparazitske transformatore i filtre”;

               —

               naloži OHIM-u i, ako je to osnovano, intervenijentu da snose troškove.

      Tužbeni razlozi i glavni argumenti

      Podnositelj prijave žiga Zajednice: tužitelj

      Predmetni žig Zajednice: verbalni žig „PREMO” za proizvode iz razreda 9 – prijava žiga Zajednice br. 5 5 20  788

      Nositelj žiga ili znaka navedenog u postupku povodom prigovora: Prema Semiconductor GmbH

      Navedeni žig ili znak: nacionalni verbalni žig „PREMA” za proizvode iz razreda 9

      Odluka Odjela za prigovore: djelomično prihvaćanje prigovora

      Odluka žalbenog vijeća: djelomično odbijanje žalbe

      Tužbeni razlozi:

               —

               povreda pravila 22. stavka 6. Uredbe 2868/95 i pravâ obrane tužitelja;

               —

               povreda članka 42. stavaka 2. i 3. Uredbe br. 207/2009;

               —

               povreda članka 8. stavka 1. točke (b) Uredbe br. 207/2009.


title: Predmet C-614/14: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 31. prosinca 2014. uputio Sofijski gradski sad (Bugarska) – kazneni postupak protiv Аtanasa Ognjanova

text:
               23.3.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 96/6

         Zahtjev za prethodnu odluku koji je 31. prosinca 2014. uputio Sofijski gradski sad (Bugarska) – kazneni postupak protiv Аtanasa Ognjanova
   (Predmet C-614/14)
   (2015/C 096/08)
   Jezik postupka: bugarski

      Sud koji je uputio zahtjev

   Sofijski gradski sad

      Stranke glavnog postupka

      Osuđena osoba: Atanas Ognjanov

      Druga stranka u postupku: Sofijska gradska prokuratura

      Prethodna pitanja

               1.

               Postoji li povreda prava Unije (članak 267. stavak 2. UFEU-a u vezi s člankom 94. Poslovnika Suda, članaka 47. i 48. Povelje Europske unije o temeljnim pravima ili drugih odredbi koje se primjenjuju) ako sud koji uputio zahtjev za prethodnu odluku nakon donošenja prethodne odluke nastavi postupak i sam odluči u predmetu a da se pritom ne izuzme; razlog za izuzeće bila bi činjenica da se sud u zahtjevu za prethodnu odluku sâm privremeno očitovao o predmetu (time što je određeno činjenično stanje smatrao utvrđenim i određeni pravni propis smatrao propisom koji se primjenjuje na to činjenično stanje)?
               Prethodno pitanje postavlja se pod pretpostavkom da su prilikom utvrđivanja činjenica i mjerodavnog prava radi upućivanja zahtjeva za prethodnu odluku poštovane sve postupovnopravne odredbe o zaštiti prava stranaka u postupku na predlaganje dokaza i očitovanje.

               2.

               Ako odgovor na prvo prethodno pitanje bude da je nastavak postupka zakonit, postoji li povreda prava Unije u slučaju ako:

                           А)

                           sud sve ono što je utvrdio u zahtjevu za prethodnu odluku bez izmjena ponovi u svojoj konačnoj odluci te u pogledu svih tih činjeničnih i pravnih rješenja odbije izvesti nove dokaze i saslušati stranke; sud zapravo izvodi nove dokaze i saslušava stranke samo o onim pitanjima koja se nisu smatrala utvrđenima u zahtjevu za prethodnu odluku?

                           B)

                           sud izvede nove dokaze i sasluša stranke o svim relevantnim pitanjima, uključujući pitanja o kojima je već iznio svoj stav u zahtjevu za prethodnu odluku te se u svojoj konačnoj odluci iznese svoj konačni stav koji se temelji na svim izvedenim dokazima i oblikovan je nakon ispitivanja svih argumenata stranaka, neovisno o tome jesu li dokazi izvedeni prije upućivanja zahtjeva za prethodnu odluku ili nakon donošenja prethodne odluke i jesu li argumenti izneseni prije ili nakon toga?

               3.

               Ako je odgovor na prvo prethodno pitanje bude da je nastavak postupka spojiv s pravom Unije, je li tada u skladu s pravom Unije i ako se sud odluči za to da ne nastavi glavni postupak nego da se izuzme zbog pristranosti jer je nastavkom postupka povrijeđeno nacionalno pravo koje pruža višu razinu zaštite interesa stranaka i pravosuđa; ako naime izuzeće počiva na tome da

                           А)

                           se sud u okviru zahtjeva za prethodnu odluku prije donošenja svoje konačne odluke očitovao o svojem privremenom stavu, što je doduše dopušteno prema pravu Unije, ali ne i prema nacionalnom pravu;

                           B)

                           sud svoj konačni stav oblikuje u dva a ne u jednom pravnom aktu (ako se polazi od toga da zahtjev za prethodnu odluku nije privremeni nego konačni stav), što je doduše dopušteno prema pravu Unije, ali ne i prema nacionalnom pravu?


title: Predmet T-677/13: Tužba podnesena 19. prosinca 2013. — Axa Versicherung protiv Komisije

text:
               8.3.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 71/22

      Tužba podnesena 19. prosinca 2013. — Axa Versicherung protiv Komisije
      (Predmet T-677/13)
      (2014/C 71/42)
      Jezik postupka: njemački

         Stranke

         Tužitelj: Axa Versicherung AG (Köln, Njemačka) (zastupnici: C. Bahr, S. Dethof i A. Malec, odvjetnici)

         Tuženik: Europska komisija

         Tužbeni zahtjev

      Tužitelj od Suda zahtijeva da:

                  —

                  poništi pobijano odbijanje;

                  —

                  podredno, djelomično poništi pobijano odbijanje;

                  —

                  naloži tuženiku snošenje troškova postupka.

         Tužbeni razlozi i glavni argumenti

      Tužitelj pobija odluku Komisije od 29. listopada 2013. koja se odnosi na drugi zahtjev za pristup aktu Komisije u predmetu COMP/39.125 — vjetrobransko staklo.
      U prilog osnovanosti tužbe, tužitelj ističe pet tužbenih razloga.

                  1.

                  Prvi tužbeni razlog: povreda obveze provođenja konkretnog i pojedinačnog ispitivanja zatraženih dokumenata u skladu s člankom 2. i 4. Uredbe (EZ) br. 1049/2001 (1)

                              —

                              Tužitelj tvrdi da u tom pogledu Komisija nije provela konkretno i pojedinačno ispitivanje zatraženih dokumenata što joj je bila dužnost u skladu s člankom 2. i 4. Uredbe br. 1049/2001. Umjesto toga, pogrešno je kategorizirala predmetne dokumente na temelju formalnih kriterija.

                  2.

                  Drugi tužbeni razlog: povreda članka 4. stavka 2. prve i treće alineje i članka 4. stavka 3. drugog podstavka Uredbe br. 1049/2001 zbog uskraćivanja pristupa specifičnim dokumentima iz akta.

                              —

                              U okviru ovog tužbenog razloga tužitelj tvrdi da je Komisija protupravno dala preširoko tumačenje opsega iznimki iz članka 4. stavka 2. Uredbe br. 1049/2001. Tuženik smatra da komercijalni interesi u skladu s člankom 4. stavkom 2. prvom alinejom Uredbe br. 1049/2001 nisu bili ugroženi te da Komisija nema pravo pozivati se na zaštitu istražnog postupka prema članku 4. stavku 2. trećoj alineji Uredbe br. 1049/2001.

                              —

                              Dodatno, proces odlučivanja ne bi bio ozbiljno ugrožen (članak 4. stavak 3. drugi podstavak Uredbe br. 1049/2001).

                              —

                              Pored navedenog, Komisija je pogrešno zanijekala postojanje prevladavajućeg javnog interesa za otkrivanje traženih dokumenata.

                  3.

                  Treći tužbeni razlog: povreda članka 4. stavka 6. Uredbe br. 1049/2001 zbog potpunog odbijanja pristupa specifičnim dokumentima

                              —

                              Tužitelj tvrdi da je Komisija povrijedila članak 4. stavak 6. Uredbe br. 1049/2001 time što nije dozvolila ni djelomičan pristup predmetnim dokumentima. Komisija nije ispitala može li se dozvoliti pristup nekim dokumentima kršeći time uvijete iz Uredbe br. 1049/2001.

                  4.

                  Četvrti tužbeni razlog: povreda članka 4. stavka 2. prve i treće alineje, članka 4. stavka 3. drugog podstavka i članka 4. stavka 1. točke (b) Uredbe br. 1049/2001 odbijanjem pristupa potpunoj verziji kazala akta Komisije

                              —

                              U navedenom kontekstu, tužitelj tvrdi da je Komisija dala preširoko tumačenje iznimaka iz članka 4. Uredbe br. 1049/2001 također u vezi s tužiteljevim zahtjevom za pristup neredigiranoj verziji kazala. Tužitelj smatra da u ovom pogledu također ni komercijalni interesi iz članka 4. stavka 2. prve alineje Uredbe br. 1049/2001 ni zaštita istražnog postupka iz članka 4. stavka 2. treće alineje Uredbe br. 1049/2001 ne mogu biti ugroženi.

                              —

                              Tužitelj dodatno tvrdi da ni privatnost pojedinca iz članka 4. stavka 1. točke (b) Uredbe br. 1049/20001 također ne bi bila ugrožena.

                  5.

                  Peti žalbeni razlog: povreda obveze obrazlaganja

                              —

                              Tužitelj tvrdi da je u tom pogledu Komisija za odbijanje zahtjeva za pristup dokumentima navela tek općenite razloge te je propustila osigurati postupanje s pojedinačnim dokumentima ili ispravno utvrđenim kategorijama dokumenata na što je bila obvezana.

         (1)  Uredba (EZ) br. 1049/2001 Europskog Parlamenta i Vijeća od 30. svibnja 2001. o javnom pristupu dokumentima Europskog parlamenta,Vijeća i Komisije (SL 2001 L 145, str.43.)


title: Predmet C-537/15: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 15. listopada 2015. uputio Sąd Rejonowy w Koninie (Poljska) – Euro Bank SA protiv Mareka Łopacińskija

text:
               30.5.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 191/3

         Zahtjev za prethodnu odluku koji je 15. listopada 2015. uputio Sąd Rejonowy w Koninie (Poljska) – Euro Bank SA protiv Mareka Łopacińskija
   (Predmet C-537/15)
   (2016/C 191/05)
   Jezik postupka: poljski

      Sud koji je uputio zahtjev

   Sąd Rejonowy w Koninie

      Stranke glavnog postupka

      Podnositelj zahtjeva: Euro Bank SA

      Druga stranka u postupku: Marek Łopaciński

      Prethodna pitanja

   Rješenjem Suda (deseto vijeće) od 3. ožujka 2016. obustavljen je postupak u ovom predmetu.


title: Ispravak objave u Službenom listu u predmetu T-695/16 P: Žalba koju je 29. rujna 2016. podnijela Europska komisija protiv presude Službeničkog suda od 20. srpnja 2016. u predmetu F-104/15, U (*) protiv Komisije (SL C 441, 28.11.2016., kako je ponovno objavljen zbog zaštite osobnih podataka)

text:
               27.3.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 95/26

         Ispravak objave u Službenom listu u predmetu T-695/16 P: Žalba koju je 29. rujna 2016. podnijela Europska komisija protiv presude Službeničkog suda od 20. srpnja 2016. u predmetu F-104/15, U (*) protiv Komisije
   (
         Službeni list Europske unije C 441od 28. studenoga 2016.
      , kako je ponovno objavljen zbog zaštite osobnih podataka)
   (2017/C 095/35)
   Na stranici 4. sadržaja i na stranici 28., „U (*)” se zamjenjuje s „RN (*)”.


title: Predmet C-138/15 P: Presuda Suda (šesto vijeće) od 3. ožujka 2016. – Teva Pharma BV, Teva Pharmaceuticals Europe BV protiv Europske agencije za lijekove (EMA), Europske komisije (Žalba — Lijekovi za rijetke bolesti — Uredba (EZ) br. 141/2000 — Uredba (EZ) br. 847/2000 — Odbijanje odobrenja za stavljanje u promet generičke inačice lijeka za rijetke bolesti imatiniba mezilata)

text:
               2.5.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 156/16

         Presuda Suda (šesto vijeće) od 3. ožujka 2016. – Teva Pharma BV, Teva Pharmaceuticals Europe BV protiv Europske agencije za lijekove (EMA), Europske komisije
   (Predmet C-138/15 P) (1)

   ((Žalba - Lijekovi za rijetke bolesti - Uredba (EZ) br. 141/2000 - Uredba (EZ) br. 847/2000 - Odbijanje odobrenja za stavljanje u promet generičke inačice lijeka za rijetke bolesti imatiniba mezilata))
   (2016/C 156/22)
   Jezik postupka: engleski

      Stranke

      Žalitelji: Teva Pharma BV, Teva Pharmaceuticals Europe BV (zastupnici: K. Bacon, QC, E. Mackenzie, barristers, G. Morgan, solicitor)

      Druge stranke u postupku: Europska agencija za lijekove (EMA) (zastupnici: N. Rampal Olmedo, M. Tovar Gomis, S. Marino i T. Jabłoński, agenti), Europska komisija (zastupnici: A. Sipos i M. Šimerdová, agenti)

      Izreka

               1.

               Žalba se odbija.

               2.

               Teva Pharma BV i Teva Pharmaceuticals Europe BV nalaže se snošenje vlastitih troškova i troškova Europske agencije za lijekove (EMA).

               3.

               Europskoj komisiji nalaže se snošenje vlastitih troškova.

      (1)  SL C 190, str. 8. 6. 2015.


title: Predmet C-482/14: Tužba podnesena 30. listopada 2014. – Europska komisija protiv Savezne Republike Njemačke

text:
               19.1.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 16/17

      Tužba podnesena 30. listopada 2014. – Europska komisija protiv Savezne Republike Njemačke
      (Predmet C-482/14)
      (2015/C 016/27)
      Jezik postupka: njemački

         Stranke

         Tužitelj: Europska komisija (zastupnici: W. Mölls, J. Hottiaux i T. Maxian Rusche)

         Tuženik: Savezna Republika Njemačka

         Tužbeni zahtjev

      Tužitelj od Suda zahtijeva da odluči kako slijedi:

                  1.

                  Savezna Republika Njemačka povrijedila je svoje obveze iz članka 6. stavka 1. Direktive 2012/34/EU (1) (članak 6. stavak 1. Direktive 91/440/EEZ) time što je dopustila da javna sredstva uplaćena za upravljanje željezničkom infrastrukturom mogu biti prenesena na usluge prijevoza.

                  2.

                  Savezna Republika Njemačka povrijedila je svoje obveze iz članka 6. stavka 4. Direktive 2012/34/EU (članak 6. stavak 1. Direktive 91/440/EEZ) time što je propustila osigurati da se zabrana prijenosa javnih sredstava za upravljanje željezničkom infrastrukturom na usluge prijevoza može pratiti putem vođenja poslovnih knjiga.

                  3.

                  Savezna Republika Njemačka povrijedila je svoje obveze iz članka 31. stavka 1. Direktive 2012/34/EU (članak 7. stavak 1. Direktive 2001/14/EZ) time što je propustila osigurati da pristojbe za infrastrukturu mogu biti korištene samo za financiranje poslovanja upravitelja infrastrukture.

                  4.

                  Savezna Republika Njemačka povrijedila je svoje obveze iz članka 6. stavka 3. Direktive 2012/34/EU (članak 9. stavak 4. Direktive 91/440/EEZ) te članka 6. stavka 1. u vezi s točkom 5. Priloga Uredbi (EZ) br. 1370/2007 (2) time što je propustila osigurati da se javni doprinosi za pružanje usluga javnog prijevoza putnika iskazuju odvojeno na odgovarajućim računima.

                  5.

                  Savezna Republika Njemačka snosi troškove postupka.

         Tužbeni razlozi i glavni argumenti

      U potporu svojoj tužbi tužitelj ističe sljedeće:
      Njemačka dopušta da koncern Deutsche Bahn, zahvaljujući sporazumima o podjeli dobiti, prihode upravitelja željezničke infrastrukture u obliku pristojbi za infrastrukturu i javnog financiranja može koristiti u druge svrhe osim za upravljanje infrastrukturom. Naime, ta sredstva mogla su biti korištena osobito u svrhu usluga prijevoza. To je nespojivo s člankom 6. stavkom 1. i člankom 31. stavkom 1. Direktive 2012/34/EU.
      Osim toga, vođenje poslovnih knjiga upravitelja infrastrukture ne omogućava praćenje zabrane prijenosa javnih sredstava na usluge prijevoza. Njemačka to dozvoljava, a što se protivi članku 6. stavku 4. Direktive 2012/34/EU.
      Naposljetku, Njemačka ne osigurava odvojeno iskazivanje javnog financiranja pružanja usluga javnog prijevoza putnika na odgovarajućim računima. To je protivno članku 6. stavku 3. Direktive 2012/34/EU kao i članku 6. stavku 1. u vezi s točkom 5. Priloga Uredbi (EZ) br. 1370/2007.

         (1)  Direktiva 2012/34/EU Europskog parlamenta i Vijeća od 21. studenoga 2012. o uspostavi jedinstvenog Europskog željezničkog prostora (preinačena) (SL 343, str. 32.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 7., svezak 25., str. 136.).

         (2)  Uredba (EZ) br. 1370/2007 Europskog parlamenta i Vijeća od 23. listopada 2007. o uslugama javnog željezničkog i cestovnog prijevoza putnika i stavljanju izvan snage uredaba Vijeća (EEZ) br. 1191/69 i (EEZ) br. 1107/70 (SL L 315, str. 1.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 7., svezak 13., str. 96).


title: Predmet F-22/13: Tužba podnesena 11. srpnja 2013. — ZZ protiv Komisije

text:
               5.10.2013

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 291/7

         Tužba podnesena 11. srpnja 2013. — ZZ protiv Komisije
   (Predmet F-22/13)
   2013/C 291/07
   Jezik postupka: engleski

      Stranke

      Tužitelj: ZZ (zastupnik: M. Pecyna, odvjetnik)

      Tuženik: Komisija

      Predmet i opis spora

   Poništenje odluke kojom se tužitelja odbija primiti u službu s obzirom na to da ne ispunjava uvjete za prijam određene u obavijesti o natječaju EPSO/AD/207/11.

      Tužbeni zahtjevi tužitelja

               —

               Poništiti odluku odjela B.2 u Općoj upravi — Ljudski potencijali i sigurnost Europske komisije od 26. rujna 2012. kojom se odbija njegov prijam u službu u Komisiji (ESTAT) s rezervne liste natječaja EPSO/AD/207/11 i dodaje komentar na rezervnu listu tog natječaja kojim se odjeli Komisije obavještavaju da tužitelj nije ispunio uvjete tog natječaja;

               —

               ako je potrebno, poništiti odluku Direktora DG HR.D.2 Europske komisije od 25. veljače 2013. kojom se odbija pritužba koju je podnio ZZ (Br. RI696/12);

               —

               naložiti Komisiji snošenje troškova.


title: Predmet T-55/13: Presuda Općeg suda od 21. svibnja 2015. – Formula One Licensing protiv OHIM-a – Idea Marketing (F1H2O) „Žig Zajednice — Postupak povodom prigovora — Međunarodna registracija u kojoj je navedena Europska zajednica — Verbalni žig F1H2O — Verbalni i figurativni žigovi Zajednice, međunarodni žigovi, žigovi Beneluksa i nacionalni žigovi F1 — Relativni razlozi za odbijanje — Vjerojatnost dovođenja u zabludu — Članak 8. stavak 1. točka (b) Uredbe (EZ) br. 207/2009 — Neosnovano iskorištavanje razlikovnoga karaktera ili ugleda ranijeg žiga — Članak 8. stavak 5. Uredbe br. 207/2009”

text:
               6.7.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 221/9

         Presuda Općeg suda od 21. svibnja 2015. – Formula One Licensing protiv OHIM-a – Idea Marketing (F1H2O)
   (Predmet T-55/13) (1)

   („Žig Zajednice - Postupak povodom prigovora - Međunarodna registracija u kojoj je navedena Europska zajednica - Verbalni žig F1H2O - Verbalni i figurativni žigovi Zajednice, međunarodni žigovi, žigovi Beneluksa i nacionalni žigovi F1 - Relativni razlozi za odbijanje - Vjerojatnost dovođenja u zabludu - Članak 8. stavak 1. točka (b) Uredbe (EZ) br. 207/2009 - Neosnovano iskorištavanje razlikovnoga karaktera ili ugleda ranijeg žiga - Članak 8. stavak 5. Uredbe br. 207/2009”)
   (2015/C 221/11)
   Jezik postupka: engleski

      Stranke

      Tužitelj: Formula One Licensing BV (Rotterdam, Nizozemska) (zastupnici: B. Klingberg, zatim K. Sandberg, odvejtnici)

      Tuženik: Ured za usklađivanje na unutarnjem tržištu (žigovi i dizajni) (zastupnik: A. Folliard-Monguiral, agent)

      Druga stranka u postupku pred žalbenim vijećem OHIM-a, intervenijent u postupku pred Općim sudom: Idea Marketing SA (Lausanne, Švicarska) (zastupnici: B. Brisset, i O. Vanner, odvjetnici)

      Predmet

   Tužba protiv odluke četvrtog žalbenog vijeća OHIM-a od 20. studenoga 2012. (predmet R 1247/2011-4) koja se odnosi na postupak povodom prigovora između društava Formula One Licensing BV i Idea Marketing SA.

      Izreka

               1.

               Tužba se odbija.

               2.

               Nalaže se društvu Formula One Licensing BV snošenje vlastitih troškova, kao i troškova Ureda za usklađivanje na unutarnjem tržištu (žigovi i dizajni) te društva Idea Marketing SA.

      (1)  SL C 101, 6. 4. 2013.


title: Predmet F-16/13: Presuda Službeničkog suda (drugo vijeće) od 10. travnja 2014. – Camacho-Fernandes protiv Komisije (Javna služba — Dužnosnici — Socijalna sigurnost — Članak 73. Pravilnika — Profesionalna bolest — Izloženost azbestu i drugim tvarima — Liječničko povjerenstvo — Odbijanje priznanja profesionalnog izvora bolesti koja je dovela do smrti dužnosnika — Valjanost mišljenja liječničkog povjerenstva — Načelo kolektivne odgovornosti — Mandat — Obrazloženje — Načelo jednakog postupanja)

text:
               26.5.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 159/38

         Presuda Službeničkog suda (drugo vijeće) od 10. travnja 2014. – Camacho-Fernandes protiv Komisije
   (Predmet F-16/13) (1)

   ((Javna služba - Dužnosnici - Socijalna sigurnost - Članak 73. Pravilnika - Profesionalna bolest - Izloženost azbestu i drugim tvarima - Liječničko povjerenstvo - Odbijanje priznanja profesionalnog izvora bolesti koja je dovela do smrti dužnosnika - Valjanost mišljenja liječničkog povjerenstva - Načelo kolektivne odgovornosti - Mandat - Obrazloženje - Načelo jednakog postupanja))
   2014/C 159/52
   Jezik postupka: francuski

      Stranke

      Tužitelj: Ivo Camacho-Fernandes (Funchal, Portugal) (zastupnik: N. Lhoëst, odvjetnik)

      Tuženik: Europska komisija (zastupnici: J. Currall i V. Joris, agenti)

      Predmet

   Zahtjev da se poništi odluka Zajedničkog sustava mirovinskog osiguranja u dijelu u kojem se potvrđuje tekst prijedloga odluke o odbijanju zahtjeva za priznavanje profesionalnog izvora bolesti od koje je umrla supruga tužitelja, bivša dužnosnica.

      Izreka presude

               1.

               Tužba se odbija.

               2.

               I. Camacho-Fernandes snosit će svoje troškove te mu se nalaže snošenje troškova Europske komisije.

      (1)  SL C 108, 13.4.2013., str. 40.


title: Predmet T-213/13: Tužba podnesena 8. travnja 2013. — Square protiv OHIM-a — Caisse régionale de crédit agricole mutuel Pyrénées Gascogne (SQUARE)

text:
               20.7.2013

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 207/10

         Tužba podnesena 8. travnja 2013. — Square protiv OHIM-a — Caisse régionale de crédit agricole mutuel Pyrénées Gascogne (SQUARE)
   (Predmet T-213/13)
   (2013/C 207/60)

   Predmetni postupak pokrenut je prije 1. srpnja 2013., datuma pristupanja Republike Hrvatske Europskoj uniji.