title: Predmet F-99/15: Tužba podnesena 6. srpnja 2015. – ZZ i dr. protiv EIB-a

text:
               14.12.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 414/40

         Tužba podnesena 6. srpnja 2015. – ZZ i dr. protiv EIB-a
   (Predmet F-99/15)
   (2015/C 414/50)
   Jezik postupka: francuski

      Stranke

      Tužitelji: ZZ i dr. (zastupnik: L. Levi, odvjetnik)

      Tuženik: Europska investicijska banka (EIB)

      Predmet i opis spora

   Zahtjev za poništenje obračunskih lista za isplatu plaće za travanj 2015. i obračunskih lista za isplatu premija za travanj 2015. kojima se, prema mišljenju tužiteljâ, provode odluke koje ne poštuju njihova prava u vezi s rastom plaće, te zahtjev za naknadu navodno pretrpljene imovinske i neimovinske štete.

      Tužbeni zahtjev tužiteljâ

               —

               poništiti odluke da se na tužitelje primijeni odluka tuženikovog upravnog vijeća od 16. prosinca 2014. o utvrđivanju ograničenog rasta plaće od 2,7 % i odluka tuženikovog upravljačkog odbora od 4. veljače 2015. o smanjenju plaće, odluke sadržane u obračunskim listama za plaću za travanj 2015. i u istoj mjeri sve oduke sadržane u naknadnim obračunskim listama za plaću;

               —

               poništiti liste o naknadi za učinke za 2015.;

               —

               stoga, naložiti tuženiku da

                           —

                           isplati razliku u plaći koja proizlazi iz prethodno navedenih odluka tuženikovog upravnog vijeća od 16. prosinca 2014. i tuženikovog upravljačkog odbora od 4. veljače 2015. u odnosu na primjenu rasporeda minimalnih zasluga; tu razliku u plaći treba povećati za zatezne kamate računajući od 12. travnja 2015. i zatim 12. svakog mjeseca, sve do pune isplate, pri čemu te kamate treba utvrditi prema ESB-ovoj stopi uvećanoj za 3 postotna boda;

                           —

                           isplati razliku u plaći koja proizlazi iz primjene stope od 16,3 % na platni saldo utvrđen u skladu s obvezama tuženika;

                           —

                           isplati naknadu za štetu nastalu zbog gubitka kupovne moći, pri čemu se ta šteta treba procijeniti ex aequo et bono, a privremeno na 1,5 % mjesečne plaće;

                           —

                           isplati svakom tužitelju 1  000 eura za naknadu neimovinske štete;

               —

               naložiti tuženiku snošenje svih troškova.


title: Predmet C-5/16: Tužba podnesena 4. siječnja 2016. – Republika Poljska protiv Europskog parlamenta i Vijeća Europske unije

text:
               14.3.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 98/23

         Tužba podnesena 4. siječnja 2016. – Republika Poljska protiv Europskog parlamenta i Vijeća Europske unije
   (Predmet C-5/16)
   (2016/C 098/30)
   Jezik postupka: poljski

      Stranke

      Tužitelj: Republika Poljska (zastupnik: B. Majczyna)

      Tuženici: Europski parlament, Vijeće Europske unije

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelj od Suda zahtijeva da,

               —

               poništi Odluku (EU) 2015/1814 Europskog parlamenta i Vijeća o uspostavi i funkcioniranju rezerve za stabilnost tržišta za sustav trgovanja emisijama stakleničkih plinova Unije i o izmjeni Direktive 2003/87/EZ (1);

               —

               naloži Europskom parlamentu i Vijeću Europske unije snošenje troškova.

      Tužbeni razlozi i glavni argumenti

   Republika Poljska zahtijeva poništenje Odluke (EU) 2015/1814 Europskog parlamenta i Vijeća o uspostavi i funkcioniranju rezerve za stabilnost tržišta za sustav trgovanja emisijama stakleničkih plinova Unije i o izmjeni Direktive 2003/87/EZ te da se Europskom parlamentu i Vijeću Europske unije naloži snošenje troškova.
   Deklarirani cilj pobijane odluke je rješavanje strukturnih neravnoteža između ponude i potražnje na tržištu emisijama stakleničkih plinova Unije, koje su dovele do toga da emisijske jedinice na tržištu ne postižu cijene koje odgovaraju očekivanjima zakonodavaca Unije. U načelu bi se taj cilj trebao postići uspostavom mehanizma rezervi za stabilnost tržišta (MSR), koji se zasniva na tome da se, kada na tržištu postoji značajan višak emisijskih jedinica i kada se ispune određene pretpostavke, broj raspoloživih emisijskih jedinica smanji njihovim stavljanjem u rezervu kako bi se količina emisijskih jedinica koje države članice prodaju na dražbi povećala ako bi broj emisijskih jedinica dostupnih na tržištu pao ispod 400 milijuna.
   Republika Poljska protiv pobijane odluke ističe slijedeće tužbene razloge:
   Prvi tužbeni razlog odnosi se na povredu članka 192. stavka 1. u vezi s člankom 192. stavkom 2. točkom (c) UFEU-a jer je pobijana odluka donesena u redovnom zakonodavnom postupku iako je ova odluka mjera koja značajno utječe na izbor države članice između različitih energetskih izvora i opće strukture njezine opskrbe energijom.
   Prema viđenju Republike Poljske pobijana odluka u značajnoj mjeri utječe na odabir energetskih izvora i opću strukturu opskrbe energijom u Poljskoj. Prema članku 192. stavku 2. točki (c) UFEU-a takvu je odluku Vijeće trebalo jednoglasno donijeti u posebnom zakonodavnom postupku.
   Drugi tužbeni razlog odnosi se na povredu načela lojalne suradnje i povredu nadležnosti Europskog vijeća prema članku 15. UEU-a zbog donošenja mjera koje su u suprotnosti sa zaključcima Europskog vijeća od 23. i 24. listopada 2014.
   Prema zaključcima Europskog vijeća iz 2014. godine bi najvažniji instrument za postizanje ciljane razine smanjenja emisijskih jedinica trebao biti jedan dobar i djelotvoran reformirani sustav trgovanja emisijama (EU-ETS) koji sadržava instrument za stabilizaciju tržišta u skladu s prijedlogom Komisije kojim se 2021. godina navodi kao početak djelovanja mehanizma rezervi za stabilnost tržišta. U pobijanoj odluci se kao početak djelovanja mehanizma rezervi za stabilnost tržišta navodi 2019., što je protivno zaključcima Europskog vijeća iz 2014. godine.
   Treći tužbeni razlog odnosi se na povrede načela pravne sigurnosti i zaštite povjerenja zbog poduzimanja mjera kojima se zadire u sustav trgovanja emisijskim jedinicama tijekom razdoblja trgovanja i osobito u posljednjim godinama tog razdoblja.
   Pobijanom odlukom se 900 milijuna jedinica, koje su od 2014. do 2016. godine povučene ili će biti povučenes tržišta, odnosno koje bi od 2019. do 2020. trebale biti ponovno stavljene na tržište, stavlja izravno u rezerve za stabilnost tržišta, što će rezultirati time da one neće biti ponovno vraćene na tržište. Količina emisijskih jedinica koja je u tom razdoblju na raspolaganju sudionicima na tržištu stoga je niža od očekivanja. Sudionici na tržištu su legitimno očekivali da će emisijske jedinice koje su privremeno povučene s tržišta biti vraćene na tržište 2019. i 2020. godine, te su na tome temeljili svoje poslovne planove. Temelji funkcioniranja sustava– kao što su propisi kojima se određuje broj raspoloživih emisijskih jedinica – ne bi se trebali mijenjati tijekom razdoblja trgovanja u kojemu se određuje vremenska perspektiva za planiranje različitih aktivnosti poduzetnika koji sudjeluju u tom sustavu. Ti temelji su bitne pretpostavke, koje su odlučujuće za investicijsku aktivnost poduzetnika.
   Četvrti tužbeni razlog odnosi se na povredu načela proporcionalnosti jer će poduzetim mjerama biti postignuti stroži ciljevi smanjenja emisija od onih koji proizlaze iz međunarodnih obveza Europske unije i koji su potrebni radi postizanja ciljeva iz Direktive 2003/87/EZ.
   Donošenjem pobijane odluke Unija bi postigla strože ciljeve od onih koji su sada na međunarodnoj razini na snazi u okviru produljenja Kyotskog protokola do kojeg je došlo 2012. u Dohi.
   Peti tužbeni razlog odnosi se na povredu obveze primjerenog dokazivanja utjecaja pobijane odluke na pojedine države članice, i povredu obveze odgovarajuće ocjene utjecaja te odluke na tržište emisijskih jedinica.

      (1)  SL L 264, str. 1.


title: Predmet T-408/10: Presuda Općeg suda od 16. rujna 2013. — Roca Sanitario protiv Komisije ( „Tržišno natjecanje — Zabranjeni sporazumi — Belgijsko, njemačko, francusko, talijansko, nizozemsko i austrijsko tržište kupaonske opreme — Odluka kojom se utvrđuje povreda članka 101. UFEU-a i članka 53. Sporazuma o EGP-u — Usklađivanje povećanja cijena i razmjena osjetljivih poslovnih informacija — Odgovornost za protupravno ponašanje — Novčane kazne — Smjernice za izračun novčanih kazni iz 2006. — Težina povrede — Koeficijenti — Olakotne okolnosti — Smanjenje iznosa novčane kazne — Značajna dodana vrijednost” )

text:
               9.11.2013

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 325/27

         Presuda Općeg suda od 16. rujna 2013. — Roca Sanitario protiv Komisije
   (Predmet T-408/10) (1)

   (Tržišno natjecanje - Zabranjeni sporazumi - Belgijsko, njemačko, francusko, talijansko, nizozemsko i austrijsko tržište kupaonske opreme - Odluka kojom se utvrđuje povreda članka 101. UFEU-a i članka 53. Sporazuma o EGP-u - Usklađivanje povećanja cijena i razmjena osjetljivih poslovnih informacija - Odgovornost za protupravno ponašanje - Novčane kazne - Smjernice za izračun novčanih kazni iz 2006. - Težina povrede - Koeficijenti - Olakotne okolnosti - Smanjenje iznosa novčane kazne - Značajna dodana vrijednost)
   2013/C 325/48
   Jezik postupka: španjolski

      Stranke

      Tužitelj: Roca Sanitario, SA (Barcelona, Španjolska) (zastupnici: J. Folguera Crespo i M. Merola, odvjetnici)

      Tuženik: Europska komisija (zastupnici: F. Castillo de la Torre, A. Antoniadis i F. Castilla Contreras, a zatim M. Castillo de la Torre, A. Antoniadis i F. Jimeno Fernández, u svojstvu agenata)

      Predmet

   Zahtjev za djelomično poništenje odluke Komisije C(2010) 4185 final, od 23. lipnja 2010., koja se odnosi na postupak primjene članka 101. UFEU-a i članka 53. Sporazuma o EGP-u (predmet COMP/39092 — kupaonska oprema) te, podredno, zahtjev za smanjenje iznosa novčane kazne izrečene tužitelju u toj odluci.

      Izreka

               1.

               Iznos novčane kazne izrečene solidarno Roca Sanitario, SA, u članku 2. stavku 4. točki (b) odluke Komisije C(2010) 4185 final, od 23. lipnja 2010., koja se odnosi na postupak primjene članka 101. UFEU-a i članka 53. Sporazuma o EGP-u (predmet COMP/39092 — kupaonska oprema) je 6 298 000 eura.

               2.

               U preostalom dijelu tužbeni zahtjev se odbija.

               3.

               Europska komisija snosit će, pored vlastitih troškova, i jednu trećinu troškova Roca Sanitario.

               4.

               Roca Sanitario snosit će dvije trećine vlastitih troškova.

      (1)  SL C 301, 6.11.2010.


title: Predmet C-243/14: Rješenje Suda (sedmo vijeće) od 6. studenoga 2014. (zahtjev koji je podnio Philippe Adam Krikorian – Francuska) – Grégoire Krikorian i dr. (Članak 267. UFEU-a — Izravno pokretanje postupka od strane stranaka — Očita nenadležnost Suda)

text:
               9.3.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 81/2

         Rješenje Suda (sedmo vijeće) od 6. studenoga 2014. (zahtjev koji je podnio Philippe Adam Krikorian – Francuska) – Grégoire Krikorian i dr.
   (Predmet C-243/14) (1)

   ((Članak 267. UFEU-a - Izravno pokretanje postupka od strane stranaka - Očita nenadležnost Suda))
   (2015/C 081/02)
   Jezik postupka: francuski
   Zahtjev koji je podnio Philippe Adam Krikorian

      Stranke glavnog postupka

      Krikorian i dr.

      Izreka

   Sud Europske Unije očito je nenadležan odgovoriti na zahtjev P.A.Krikoriana i dr.

      (1)  SL C 16, 19.1.2015.


title: Predmet C-25/16: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 18. siječnja 2016. uputio Oberlandesgerichts Düsseldorf (Njemačka) – Nintendo Co. Ltd protiv BigBen Interactive GmbH i BigBen Interactive SA

text:
               25.4.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 145/16

         Zahtjev za prethodnu odluku koji je 18. siječnja 2016. uputio Oberlandesgerichts Düsseldorf (Njemačka) – Nintendo Co. Ltd protiv BigBen Interactive GmbH i BigBen Interactive SA
   (Predmet C-25/16)
   (2016/C 145/20)
   Jezik postupka: njemački

      Sud koji je uputio zahtjev

   Oberlandesgericht Düsseldorf

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelj: Nintendo Co. Ltd

      Tuženik: BigBen Interactive GmbH, BigBen Interactive SA

      Prethodna pitanja

               1.

               Može li u postupku provedbe zahtjeva na temelju dizajna Zajednice sud države članice koji je nadležan za tuženika isključivo na temelju članka 79. stavka 1. Uredbe Vijeća (EZ) br. 6/2002 od 12. prosinca 2001. o dizajnu Zajednice (1), u vezi s člankom 6. stavkom 1. Uredbe Vijeća (EZ) br. 44/2001 od 22. prosinca 2000. o [sudskoj] nadležnosti, priznavanju i izvršenju sudskih odluka u građanskim i trgovačkim stvarima (2), protiv tog tuženika, koji ima sjedište u drugoj državi članici, na temelju toga što je tuženika sa sjedištem u predmetnoj državi članici opskrbio proizvodima kojima se može povrijediti prava intelektualnog vlasništva, donijeti mjere protiv prvonavedenog tuženika koje se primjenjuju u cijeloj Europskoj uniji i ne odnose se samo na odnose opskrbe na kojima se temelji nadležnost?

               2.

               Treba li Uredbu Vijeća br. 6/2002 od 12. prosinca 2001. o dizajnu Zajednice, posebice njezin članak 20. stavak 1. točku (c), tumačiti na način da treća osoba može za poslovne svrhe upotrijebiti sliku dizajna Zajednice, ako želi prodavati dodatnu opremu za proizvode imatelja, zaštićene tim dizajnom Zajednice? Ako je odgovor potvrdan, koji kriteriji se na to primjenjuju?

               3.

               Kako se određuje mjesto „u kojem je došlo do kršenja”, iz članka 8. stavka 2. Uredbe (EZ) br. 864/2007 Europskog parlamenta i Vijeća od 11. srpnja 2007. o pravu koje se primjenjuje na izvanugovorne obveze (3), u slučajevima u kojima kršitelj

                           a)

                           prodaje proizvode kojima se krši dizajn Zajednice putem internetske stranice namijenjene također kupcima u drugim državama članicama, a ne samo u državi članici u kojoj kršitelj ima sjedište,

                           b)

                           isporučuje proizvode kojima se krši dizajn Zajednice u drugu državu članicu, koja nije država članica njegova sjedišta?

                     Treba li članak 15. točku (a) i (g) navedene uredbe tumačiti na način da je na taj način određeno pravo također primjenjivo na sudjelovanje drugih osoba?

      (1)  SL L 3, str. 1.; SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 13., svezak 24., str. 45.

      (2)  SL L 12, str. 1.; SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 19., svezak 3., str. 30.

      (3)  SL. L 199, S. 40.; SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 19., svezak 6., str. 73.


title: Predmet C-252/12: Presuda Suda (treće vijeće) od 18. srpnja 2013. (zahtjev za prethodnu odluku Court of Appeal (England & Wales) (Civil Division) — Ujedinjeno Kraljevstvo) — Specsavers International Healthcare Ltd, Specsavers BV, Specsavers Optical Group Ltd, Specsavers Optical Superstores Ltd protiv Asda Stores Ltd (Žigovi — Uredba (EZ) br. 207/2009 — Članak 9. stavak 1. točke (b) i (c), članak 15. stavak 1. i članak 51. stavak 1. točka (a) — Razlozi za opoziv prava — Pojam stvarne uporabe — Žig rabljen u kombinaciji s drugim žigom ili kao dio složenog žiga — Boja ili kombinacija boja u kojoj se žig rabi — Ugled)

text:
               7.9.2013

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 260/16

         Presuda Suda (treće vijeće) od 18. srpnja 2013. (zahtjev za prethodnu odluku Court of Appeal (England & Wales) (Civil Division) — Ujedinjeno Kraljevstvo) — Specsavers International Healthcare Ltd, Specsavers BV, Specsavers Optical Group Ltd, Specsavers Optical Superstores Ltd protiv Asda Stores Ltd
   (Predmet C-252/12) (1)

   (Žigovi - Uredba (EZ) br. 207/2009 - Članak 9. stavak 1. točke (b) i (c), članak 15. stavak 1. i članak 51. stavak 1. točka (a) - Razlozi za opoziv prava - Pojam stvarne uporabe - Žig rabljen u kombinaciji s drugim žigom ili kao dio složenog žiga - Boja ili kombinacija boja u kojoj se žig rabi - Ugled)
   2013/C 260/27
   Jezik postupka: engleski

      Sud koji je postavio prethodno pitanje

   Court of Appeal (England & Wales) (Civil Division)

      Stranke u glavnom postupku

      Tužitelji: Specsavers International Healthcare Ltd, Specsavers BV, Specsavers Optical Group Ltd, Specsavers Optical Superstores Ltd

      Tuženik: Asda Stores Ltd

      Predmet

   Zahtjev za prethodnu odluku — Court of Appeal (England & Wales) (Civil Division) — Tumačenje članka 9. stavka 1. točaka (b) i (c), članka 15. i članka 51. Uredbe Vijeća (EZ) br. 207/2009 od 26. veljače 2009. o žigu Zajednice (kodificirana verzija) — Pojam „stvarne uporabe” žiga — Kombinirana uporaba figurativnog i verbalnog žiga registriranih odvojeno — Žig registriran bez zahtjeva za boju, ali rabljen s posebnom bojom s učinkom stvaranja kod dijela javnosti asocijacije između te boje i žiga

      Izreka

               1.

               Članak 15. stavak 1. i članak 51. stavak 1. točka (a) Uredbe Vijeća (EZ) br. 207/2009 od 26. veljače 2009. o žigu Zajednice treba tumačiti na način da uvjet „stvarne uporabe”, u smislu tih odredaba, može biti zadovoljen jedino ako se figurativni žig Zajednice rabi u kombinaciji s verbalnim žigom Zajednice koji se nalazi na njemu, pri čemu je kombinacija dvaju žigova uz to i sama registrirana kao žig Zajednice, u toj mjeri u kojoj razlike između oblika u kojem se žig koristi i oblika u kojem je taj žig bio registriran ne mijenjaju razlikovni karakter navedenog žiga kako je registriran.

               2.

               Članak 9. stavak 1. točke (b) i (c) Uredbe br. 207/2009 treba tumačiti na način da kada žig Zajednice nije registriran u boji, ali ga je njegov nositelj u velikoj mjeri rabio u određenoj boji ili kombinaciji određenih boja tako da se kod značajnog dijela javnosti taj žig već povezuje s tom bojom ili kombinacijom boja, tada su boja ili boje koje treća strana rabi za prikaz znaka za koji se tvrdi da nanosi štetu navedenom žigu od važnosti prilikom ukupne ocjene vjerojatnosti dovođenja u zabludu ili ukupne ocjene neopravdane koristi u smislu te odredbe.

               3.

               Članak 9. stavak 1. točke (b) i (c) Uredbe br. 207/2009 treba tumačiti na način da okolnost što je treća strana koja rabi znak za koji se tvrdi da nanosi štetu registriranom žigu i sama povezana kod značajnog dijela javnosti s bojom, ili kombinacijom određenih boja koje koristi za prikaz tog znaka, predstavlja važan čimbenik prilikom ukupne ocjene vjerojatnosti dovođenja u zabludu ili neopravdane koristi u smislu te odredbe.

      (1)  SL C 227, 28.7.2012.


title: Predmet C-342/17: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 8. lipnja 2017. uputio Tribunale Amministrativo Regionale per il Veneto (Italija) – Memoria Srl, Antonia Dall’Antonia protiv Comune di Padova

text:
               18.9.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 309/26

         Zahtjev za prethodnu odluku koji je 8. lipnja 2017. uputio Tribunale Amministrativo Regionale per il Veneto (Italija) – Memoria Srl, Antonia Dall’Antonia protiv Comune di Padova
   (Predmet C-342/17)
   (2017/C 309/33)
   Jezik postupka: talijanski

      Sud koji je uputio zahtjev

   Tribunale Amministrativo Regionale per il Veneto

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelji: Memoria Srl, Antonia Dall’Antonia

      Tuženik: Comune di Padova

      Prethodna pitanja

   Treba li članke 49. i 56. Ugovora o funkcioniranju Europske unije tumačiti na način da im se protivi primjena sljedećih odredbi članka 52. Uredbe o pogrebnim uslugama Općine Padova:
   „Osoba kojoj je povjerena pogrebna urna ne može ni u kojem slučaju zatražiti od treće osobe čuvanje te urne. Ta zabrana primjenjuje se čak i u slučaju kada je navedeno izričito zatražio pokojnik za vrijeme života (treći stavak).
   Osoba kojoj je povjerena pogrebna urna može ju čuvati isključivo u svojem domu (četvrti stavak)…
   Čuvanje urne s ciljem stjecanja dobiti nije dozvoljeno ni u kojem slučaju te se stoga zabranjuju ekonomske aktivnosti s ciljem, čak i kada nije isključiv, čuvanja pogrebnih urni po bilo kojoj osnovi i u bilo kojem trajanju. Ta zabrana primjenjuje se čak i u slučaju kada je navedeno izričito zatražio pokojnik za vrijeme života (deseti stavak)”.


title: Predmet C-316/14: Rješenje predsjednika Suda od 25. rujna 2014. (zahtjev za prethodnu odluku Amtsgericht – Njemačka) – Marc Hußock, Ute Hußock, Michelle Hußock, Florian Hußock protiv Condor Flugdienst GmbH

text:
               1.12.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 431/17

         Rješenje predsjednika Suda od 25. rujna 2014. (zahtjev za prethodnu odluku Amtsgericht – Njemačka) – Marc Hußock, Ute Hußock, Michelle Hußock, Florian Hußock protiv Condor Flugdienst GmbH
   (Predmet C-316/14) (1)

   (2014/C 431/27)
   Jezik postupka: njemački
   Predsjednik Suda odredio je brisanje predmeta.

      (1)  SL C 303, 8.9.2014.


title: Predmet T-728/14: Tužba podnesena 10. listopada 2014. – Universal Protein Supplements Corp. d/b/a Universal Nutrition protiv OHIM–a – H. Young Holdings (animal)

text:
               1.12.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 431/44

         Tužba podnesena 10. listopada 2014. – Universal Protein Supplements Corp. d/b/a Universal Nutrition protiv OHIM–a – H. Young Holdings (animal)
   (Predmet T-728/14)
   (2014/C 431/69)
   Jezik na kojem je tužba podnesena: engleski

      Stranke

      Tužitelj: Universal Protein Supplements Corp. d/b/a Universal Nutrition (New Brunswick, Sjedinjene Američke Države) (zastupnik: S. Malynicz, Barrister)

      Tuženik: Ured za usklađivanje na unutarnjem tržištu (žigovi i dizajni) (OHIM)

      Druga stranka pred žalbenim vijećem: H. Young Holdings plc (Newbury, Ujedinjena Kraljevina)

      Podaci o postupku pred OHIM-om

      Nositelj spornog žiga: druga stranka pred žalbenim vijećem

      Sporni žig u pitanju: figurativni žig Zajednice s verbalnim elementom animal“ – žig Zajednice br. 2 8 24  548

      Postupak pred OHIM-om: postupak proglašavanja žiga ništavim

      Pobijana odluka: odluka prvog žalbenog vijeća OHIM-a od 31. srpnja 2014. u predmetu R 2058/2013-1

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

               —

               poništi pobijanu odluku;

               —

               naloži OHIM-u i drugoj stranci snošenje troškova.

      Tužbeni razlozi

               —

               povreda članka 8. stavka 4. Uredbe br. 207/2009;

               —

               povreda članka 37. točke (b) podtočke (ii) Uredbe br. 2868/95.


title: Predmet C-651/13: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 9. prosinca 2013. uputio Consiglio di Stato (Italija) – Lb Group Ltd protiv Ministero dell'Economia e delle Finanze i dr.

text:
               14.4.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 112/21

         Zahtjev za prethodnu odluku koji je 9. prosinca 2013. uputio Consiglio di Stato (Italija) – Lb Group Ltd protiv Ministero dell'Economia e delle Finanze i dr.
   (Predmet C-651/13)
   2014/C 112/26
   Jezik postupka: talijanski

      Sud koji je uputio zahtjev

   Consiglio di Stato

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelj: Lb Group Ltd

      Tuženici: Ministero dell'Economia e delle Finanze, Amministrazione Autonoma dei Monopoli di Stato (AAMS), Galassia Game Srl

      Prethodna pitanja

               1.

               Treba li članak 49. i dalje i članak 56. i dalje UFEU-a te načela koje je potvrdio Sud Europske unije u presudi od 16. veljače 2012. [spojeni predmeti C-72/10 i C-77/10] tumačiti u smislu da oni ne dopuštaju da predmet nadmetanja budu koncesije u trajanju kraćem od onih koje su izdane ranije, u slučaju kad se nadmetanje organizira kako bi se ispravile posljedice koje proizlaze iz nezakonitog isključenja određenog broja gospodarskih subjekata iz nadmetanja?

               2.

               Treba li članak 49. i dalje i članak 56. i dalje UFEU-a te načela koje je utvrdio Sud Europske unije u spomenutoj presudi od 16. veljače 2012.[spojeni predmeti C-72/10 i C-77/10] tumačiti u smislu se isti protive tome da zahtjev za reorganizaciju sustava na način da se vremenski poravnavaju rokovi za istek koncesija predstavlja odgovarajući razlog za opravdanje kraćeg trajanja koncesija koje su predmet nadmetanja u odnosu na trajanje ranije dodijeljenih koncesija?


title: Predmet T-466/15: Rješenje Općeg suda od 14. rujna 2016. – Makhlouf protiv Vijeća

text:
               7.11.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 410/34

         Rješenje Općeg suda od 14. rujna 2016. – Makhlouf protiv Vijeća
   (Predmet T-466/15) (1)

   (2016/C 410/52)
   Jezik postupka: francuski
   Predsjednik sedmog vijeća odredio je brisanje predmeta.

      (1)  SL C 337, 12. 10. 2015.


title: Predmet T-565/12: Presuda Općeg suda od 3. srpnja 2014. – National Iranian Tanker Company protiv Vijeća ( „Zajednička vanjska i sigurnosna politika — Mjere ograničavanja protiv Irana s ciljem sprječavanja nuklearnog naoružavanja — Zamrzavanje financijskih sredstava — Obveza obrazlaganja — Pogreška pri procjeni — Odgoda učinaka poništenja” )

text:
               25.8.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 282/31

         Presuda Općeg suda od 3. srpnja 2014. – National Iranian Tanker Company protiv Vijeća
   (Predmet T-565/12) (1)

   ((„Zajednička vanjska i sigurnosna politika - Mjere ograničavanja protiv Irana s ciljem sprječavanja nuklearnog naoružavanja - Zamrzavanje financijskih sredstava - Obveza obrazlaganja - Pogreška pri procjeni - Odgoda učinaka poništenja”))
   2014/C 282/40
   Jezik postupka: engleski

      Stranke

      Tužitelj: National Iranian Tanker Company (Téhéran, Iran) (zastupnici: R. Chandrasekera, S. Ashley, C. Murphy, solicitors, M. Lester, barrister, i D. Wyatt, QC)

      Tuženik: Vijeće Europske unije (zastupnici: S. Boelaert i M. Bishop, agenti)

      Predmet

   Zahtjev za poništenje, s jedne strane, Odluke Vijeća 2012/635/ZVSP od 15. listopada 2012. o izmjeni Odluke 2010/413/ZVSP o mjerama ograničavanja protiv Irana (SL L 282, str. 58.) (SL, službeno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 18., svezak 14., str. 129.), u dijelu u kojem je ime tužitelja uvršteno na popis u Prilogu II. Odluci Vijeća 2010/413/ZVSP od 26. srpnja 2010. o mjerama ograničavanja protiv Irana i stavljanju izvan snage Zajedničkog stajališta 2007/140/ZVSP (SL L 195, str. 39.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 18., svezak 3., str. 220.) i, s druge strane, Provedbene uredbe Vijeća (EU) br. 945/2012 od 15. listopada 2012. o provedbi Uredbe (EU) br. 267/2012 o mjerama ograničavanja protiv Irana (SL L 282, str. 16.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 18., svezak 14., str. 122.), u dijelu koji se odnosi na tužitelja

      Izreka

               1.

               Poništava se Odluka Vijeća 2012/635/ZVSP od 15. listopada 2012. o izmjeni Odluke 2010/413/ZVSP o mjerama ograničavanja protiv Irana u dijelu u kojem se upisuje naziv National Iranian Tanker Company u Prilog II. Odluci 2010/413/ZVSP o mjerama ograničavanja protiv Irana od 26. srpnja 2010. i stavljanju izvan snage Zajedničkog stajališta 2007/140/ZVSP.

               2.

               Poništava se Provedbena uredba Vijeća (EU) br. 945/2012 od 15. listopada 2012. o provedbi Uredbe (EU) br. 267/2012 o mjerama ograničavanja protiv Irana u dijelu u kojem se upisuje naziv National Iranian Tanker Company u prilog IX. Uredbe (EU) br. 267/2012 o mjerama ograničavanja protiv Irana i stavljanju izvan snage Uredbe (EU) br. 961/2010.

               3.

               Održavaju se na snazi učinci Odluke 2012/635 i Provedbene uredbe br. 945/2012 u dijelu koji se odnosi na National Iranian Tanker Company do dana isteka žalbenog roka iz članka 56. prvog stavka Statuta Suda Europske unije ili, ako se uloži žalba u tom roku, do odbijanja žalbe.

               4.

               Nalaže se Vijeću Europske unije snošenje vlastitih troškova, kao i troškova National Iranian Tanker Company.

      (1)  SL C 55, 23.2.2013.


title: Predmet T-464/17: Tužba podnesena 26. srpnja 2017. – TP protiv Komisije

text:
               18.9.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 309/36

         Tužba podnesena 26. srpnja 2017. – TP protiv Komisije
   (Predmet T-464/17)
   (2017/C 309/48)
   Jezik postupka: talijanski

      Stranke

      Tužitelj: TP (zastupnik: W. Limuti, odvjetnik)

      Tuženik: Europska komisija

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

               —

               poništi i povuče pobijanu odluku i poništi sve akte koji iz nje proizlaze kao i pripremne akte, pa i one koji su još nepoznati, poništavajući tako sve daljnje učinke u pogledu tužitelja i koji imaju učinak na njegovu pravnu i imovinsku sferu te naloži da se s pitanjem postupa na način da se tužitelju dopusti da iznese vlastite argumente nakon što je primio potrebne informacije te da se nova odluka donese poštujući načela povjerenja, zakonitosti i transparentnosti;

               —

               prihvati ovu tužbu i prizna štetu koju je od tada pretrpio tužitelj, a osobito, ne samo imovinsku, nego i neimovinsku psihofizičke štete kako je izneseno u medicinsko-pravnom vještačenju unesenom u spis kojim se priznaje srednje teška postojeća šteta kao i poteškoće prilagodbe s anksioznošću i kroničnim depresivnim raspoloženjem uzrokovanim traumom pretrpljenom u kontekstu zaposlenja, a koja se može odrediti u visini od 20 %.

      Tužbeni razlozi i glavni argumenti

   Tužba se odnosi na odluku o odbijanju tužiteljeva prigovora kojim je osporavao odbitak koji je Ured za upravljanje individualnim materijalnim pravima i njihovu isplatu (PMO) zaračunao na njegovu plaću nakon presude suda u Trevisu, koji je proglasio razvod tužitelja i njegove bivše supruge.
   U prilog tužbi tužitelj navodi sljedeće tužbene razloge.

               1.

               Povreda prava, koje je zajamčeno dužnosniku, na saslušanje i davanje izjave.

               2.

               Povreda tužiteljeva prava na dobivanje relevantnih informacija za svoju obranu.

               3.

               Povreda tužiteljeva prava da mu se priopće razlozi zbog kojih nije mogao dobiti relevantne informacije.

               4.

               Povreda i pogrešna primjena članka 7. stavka 1. Uredbe (EZ) br. 1049/2001 Europskog parlamenta i Vijeća od 30. svibnja 2001. o javnom pristupu dokumentima Europskog parlamenta, Vijeća i Komisije (1) i posljedično povreda prava na informacije u vezi s postupkom koji je u tijeku u odnosu na tužitelja i obveza obrazlaganja odluka.

               5.

               Povreda članka 24. Pravilnika o osoblju i posljedično, povreda tužiteljeva prava da mu institucija pomaže i brani ga od napada drugih osoba.

               6.

               Postojanje psihofizičke štete koju je pretrpio tužitelj i uzročne veze između ponašanja administracije i pretrpljene štete.

      (1)  SL 2001. L 145, str. 3., SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 1., svezak 16., str. 70.


title: Predmet T-362/15: Presuda Općeg suda od 28. rujna 2016. – Lacamanda Group protiv EUIPO-a – Wooley (HENLEY) („Žig Europske unije — Postupak za proglašavanje žiga ništavim — Verbalni žig Europske unije HENLEY — Raniji verbalni žigovi Ujedinjene Kraljevine i Europske unije HENLEYS — Članak 8. stavak 5. Uredbe (EZ) br. 207/2009 — Nepošteno iskorištavanje razlikovnog karaktera ili ugleda ranijeg žiga”)

text:
               7.11.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 410/15

         Presuda Općeg suda od 28. rujna 2016. – Lacamanda Group protiv EUIPO-a – Wooley (HENLEY)
   (Predmet T-362/15) (1)

   ((„Žig Europske unije - Postupak za proglašavanje žiga ništavim - Verbalni žig Europske unije HENLEY - Raniji verbalni žigovi Ujedinjene Kraljevine i Europske unije HENLEYS - Članak 8. stavak 5. Uredbe (EZ) br. 207/2009 - Nepošteno iskorištavanje razlikovnog karaktera ili ugleda ranijeg žiga”))
   (2016/C 410/19)
   Jezik postupka: engleski

      Stranke

      Tužitelj: The Lacamanda Group Ltd (Manchester, Ujedinjena Kraljevina) (zastupnik: C. Scott, barrister)

      Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (zastupnik: H. O’Neill, agent)

      Druga stranka u postupku pred žalbenim vijećem EUIPO-a, intervenijent u postupku pred Općim sudom: Nigel Woolley (Braceborough, Ujedinjena Kraljevina) (zastupnik: S. Malynicz, barrister)

      Predmet

   Tužba protiv odluke četvrtog žalbenog vijeća EUIPO-a od 24. travnja 2015. (predmet R 2255/2012-4) o postupku za proglašavanje žiga ništavim između društva The Lacamanda Group i Nigela Woolleyja.

      Izreka

               1.

               Poništava se odluka četvrtog žalbenog vijeća Ureda Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO) od 24. travnja 2015. (predmet R 2255/2012-4).

               2.

               EUIPO-u se nalaže snošenje vlastitih troškova i troškova društva The Lacamanda Group Ltd.

               3.

               Nigel Woolley će snositi vlastite troškove.

      (1)  SL C 294, 7. 9. 2015.


title: Predmet C-194/15: Rješenje Suda (šesto vijeće) od 4. veljače 2016. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Commissione Tributaria Provinciale di Torino – Italija) – Véronique Baudinet i dr. protiv Agenzia delle Entrate – Direzione Provinciale I di Torino (Zahtjev za prethodnu odluku — Članci 63. i 65. UFEU-a — Slobodno kretanje kapitala — Članak 49. UFEU-a — Sloboda poslovnog nastana — Izravno oporezivanje — Oporezivanje dividendi — Dvostrani ugovor o sprječavanju dvostrukog oporezivanja — Dvostruko pravno oporezivanje)

text:
               18.4.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 136/3

         Rješenje Suda (šesto vijeće) od 4. veljače 2016. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Commissione Tributaria Provinciale di Torino – Italija) – Véronique Baudinet i dr. protiv Agenzia delle Entrate – Direzione Provinciale I di Torino
   (Predmet C-194/15) (1)

   ((Zahtjev za prethodnu odluku - Članci 63. i 65. UFEU-a - Slobodno kretanje kapitala - Članak 49. UFEU-a - Sloboda poslovnog nastana - Izravno oporezivanje - Oporezivanje dividendi - Dvostrani ugovor o sprječavanju dvostrukog oporezivanja - Dvostruko pravno oporezivanje))
   (2016/C 136/04)
   Jezik postupka: talijanski

      Sud koji je uputio zahtjev

   Commissione Tributaria Provinciale di Torino

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelji: Véronique Baudinet, Adrien Boyer, Pauline Boyer, Edouard Boyer

      Tuženici: Agenzia delle Entrate – Direzione Provinciale I di Torino

      Izreka

   Članke 49., 63., i 65. UFEU-a treba tumačiti na način da im nije protivno zakonodavstvo države članice, poput zakonodavstva u glavnom postupku, prema kojem se, kada se rezidentu te države članice – dioničaru društva sa sjedištem u drugoj državi članici – isplaćuju dividende koje se oporezuju u obje države, to dvostruko oporezivanje ne otklanja uračunavanjem, u državi članici gdje je dioničar rezident, naplaćenog poreza koji je barem jednak porezu naplaćenom u državi u kojoj se nalazi izvor tih dividendi.

      (1)  SL C 245, 27. 7. 2015.


title: Predmet T-157/13: Presuda Općeg suda od 3. srpnja 2014. – Sorinet Commercial Trust Bankers protiv Vijeća ( „Zajednička vanjska i sigurnosna politika — Mjere ograničavanja protiv Irana radi sprečavanja nuklearne proliferacije — Zamrzavanje financijskih sredstava — Tužba za poništenje — Rok za podnošenje tužbe — Rok za preinaku tužbenog zahtjeva — Dopuštenost — Obveza obrazlaganja — Pogreška pri procjeni — Izmjena učinaka poništenja tijekom vremena” )

text:
               25.8.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 282/34

         Presuda Općeg suda od 3. srpnja 2014. – Sorinet Commercial Trust Bankers protiv Vijeća
   (Predmet T-157/13) (1)

   ((„Zajednička vanjska i sigurnosna politika - Mjere ograničavanja protiv Irana radi sprečavanja nuklearne proliferacije - Zamrzavanje financijskih sredstava - Tužba za poništenje - Rok za podnošenje tužbe - Rok za preinaku tužbenog zahtjeva - Dopuštenost - Obveza obrazlaganja - Pogreška pri procjeni - Izmjena učinaka poništenja tijekom vremena”))
   2014/C 282/44
   Jezik postupka: engleski

      Stranke

      Tužitelj: Sorinet Commercial Trust Bankers Ltd (Kish Island, Iran) (zastupnici: L. Defalque i C. Malherbe, odvjetnici)

      Tuženik: Vijeće Europske unije (zastupnici: A. De Elera, M. Bishop i A. Vitro, agenti)

      Predmet

   Zahtjev za poništenje, s jedne strane, Odluke Vijeća 2012/829/ZVSP od 21. prosinca 2012. kojom se mijenja Odluka 2010/413/ZVSP o mjerama ograničavanja protiv Irana (SL L 356, str. 71.) u mjeri u kojoj je upisala naziv tužitelja na popis koji se nalazi u Prilogu II. Odluke Vijeća 2010/413/ZVSP od 26. srpnja 2010. o mjerama ograničavanja protiv Irana i stavljanja izvan snage Zajedničkog stajališta 2007/140/ZVSP (SL L 195, str. 39.), kao i Provedbene uredbe Vijeća (EU) br. 1264/2012 od 21. prosinca 2012. o provedbi Uredbe (EU) br. 267/2012 o mjerama ograničavanja protiv Irana (SL L 356, str. 55.) u mjeri u kojoj je upisala naziv tužitelja na popis koji se nalazi u Prilogu IX. Uredbe Vijeća (EU) br. 267/2012 od 23. ožujka 2012. o mjerama ograničavanja protiv Irana i stavljanju izvan snage Uredbe (EU) br. 961/2010 (SL L 88, str. 1.), i s druge strane, Odluke Vijeća 2013/270/ZVSP od 6. lipnja 2013. kojom se mijenja Odluka 2010/413 (SL L 156, str. 10.) u mjeri u kojoj je zadržala naziv tužitelja na popisu koji se nalazi u Prilogu II. Odluke 2010/413, kao i Provedbene uredbe Vijeća (EU) br. 522/2013 od 6. lipnja 2013. o provedbi Uredbe br. 267/2012 (SL L 156, str. 3.) u mjeri u kojoj je zadržala ima tužitelja na popisu koji se nalazi u Prilogu IX. Uredbe br. 267/2012.

      Izreka

               1.

               Poništava se Odluka Vijeća 2012/829/ZVSP od 21. prosinca 2012. kojom se mijenja Odluka 2010/413/ZVSP o mjerama ograničavanja protiv Irana u mjeri u kojoj je upisala naziv Sorinet Commercial Trust Bankers Ltd u Prilog II. Odluke Vijeća 2010/413/ZVSP od 26. srpnja 2010. o mjerama ograničavanja protiv Irana i stavljanja izvan snage Zajedničkog stajališta 2007/140/ZVSP.

               2.

               Poništava se Provedbena uredba Vijeća (EU) br. 1264/2012 od 21. prosinca 2012. o provedbi Uredbe (EU) br. 267/2012 o mjerama ograničavanja protiv Irana u mjeri u kojoj je upisala naziv Sorinet Commercial Trust Bankers u Prilog IX. Uredbe Vijeća (EU) br. 267/2012 od 23. ožujka 2012. o mjerama ograničavanja protiv Irana i stavljanju izvan snage Uredbe (EU) br. 961/2010.

               3.

               Poništava se Odluka Vijeća 2013/270/ZVSP od 6. lipnja 2013. kojom se mijenja Odluka 2010/413 u mjeri u kojoj je zadržala naziv Sorinet Commercial Trust Bankers u Prilogu II. Odluke 2010/413.

               4.

               Poništava se Provedbena uredba Vijeća (EU) br. 522/2013 od 6. lipnja 2013. o provedbi Uredbe br. 267/2012 u mjeri u kojoj je zadržala naziv Sorinet Commercial Trust Bankers u Prilogu IX. Uredbe br. 267/2012.

               5.

               Učinci Priloga II. Odluke 2010/413, kako je izmijenjena Odlukom 2013/270, i Priloga IX. Uredbe br. 267/2012, kako je izmijenjena Provedbenom uredbom br. 522/2013 u pogledu Sorinet Commercial Trust Bankers ostaju na snazi do dana isteka žalbenog roka iz članka 56. prvog podstavka Statuta Suda Europske unije ili, ako je žalba podnesena u tom roku, do odbijanja žalbe.

               6.

               Vijeću Europske unije nalaže se snošenje vlastitih troškova i troškova Sorinet Commercial Trust Bankers.

      (1)  SL C 147, 25.5.2013.


title: Predmet C-273/14: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 5. lipnja 2014. uputio Conseil d'Etat (Francuska) – Pierre Fabre Médicament protiv Ministre du budget, des comptes publics et de la réforme de l'Etat, Ministre des affaires sociales et de la santé

text:
               25.8.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 282/23

         Zahtjev za prethodnu odluku koji je 5. lipnja 2014. uputio Conseil d'Etat (Francuska) – Pierre Fabre Médicament protiv Ministre du budget, des comptes publics et de la réforme de l'Etat, Ministre des affaires sociales et de la santé
   (Predmet C-273/14)
   2014/C 282/29
   Jezik postupka: francuski

      Sud koji je uputio zahtjev

   Conseil d'État

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelj: Pierre Fabre Médicament

      Tuženici: Ministre du budget, des comptes publics et de la réforme de l'Etat, Ministre des affaires sociales et de la santé

      Prethodna pitanja

   Primjenjuju li se odredbe članka 6. točaka 3. i 5. Direktive Vijeća 89/l05/EEZ od 21. prosinca 1988. o transparentnosti mjera kojima se uređuje određivanje cijena lijekova za humanu uporabu i njihovo uključivanje u nacionalne sustave zdravstvenog osiguranja (1) na odluke o brisanju lijeka s liste lijekova koji se izdaju bolničkim pacijentima u zdravstvenim ustanovama koji mogu biti pokriveni obveznim zdravstvenim osiguranjem dodatno uz usluge bolničkog liječenja koje su pokrivene u okviru dnevnih naknada i naknada za njegu koje su utvrđene po homogenim skupinama bolesnika?

      (1)  (SL L 40, str. 8.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 5., svezak 7., str. 3.).


title: Predmet C-124/14: Tužba podnesena 17. ožujka 2014. – Europska komisija protiv Talijanske Republike

text:
               10.6.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 175/22

         Tužba podnesena 17. ožujka 2014. – Europska komisija protiv Talijanske Republike
   (Predmet C-124/14)
   2014/C 175/27
   Jezik postupka: talijanski

      Stranke

      Tužitelj: Europska komisija (zastupnici: C. Cattabriga i M. van Beek, agenti)

      Tuženik: Talijanska Republika

      Tužbeni zahtjev

               —

               utvrditi da Talijanska Republika, oduzevši osoblju „na vodećim položajima” (odnosno liječnicima) nacionalne zdravstvene službe pravo na maksimalan prosječan broj radnih sati od 48 sati tjedno, kao i ukupnom zdravstvenom osoblju iste službe pravo na 11 sati neprekidnog dnevnog odmora a da nije osigurala odgovarajuće zamjensko vrijeme za odmor, nije ispunila obveze koje je bila dužna ispuniti u skladu s člancima 3., 6. i 17. stavkom 2. Direktive 2003/88/EZ (1);

               —

               naložiti Talijanskoj Republici snošenje troškova.

      Tužbeni razlozi i glavni argumenti

   Članci 3. i 6. Direktive 2003/88/EZ državama članicama nalažu da poduzmu potrebne mjere kako bi se, s jedne strane, svakom radniku osiguralo pravo na dnevni odmor u trajanju od najmanje 11 sati neprekidno, unutar vremena od 24 sata, i, s druge strane, kako bi se osiguralo da prosječan broj radnih sati u svakom sedmodnevnom razdoblju, uključujući prekovremene sate, ne prelazi 48 sati. Odstupanja od takvih odredbi, iako nisu potpuno isključena, podliježu točno određenim uvjetima.
   Provedbom Direktive 2003/88 talijanski zakonodavac je povrijedio te odredbe isključivši sve liječnike „na vodećim položajima” nacionalne zdravstvene službe iz područja primjene odredbi koje se odnose na maksimalan prosječan broj radnih sati i ukupno zdravstveno osoblje te službe od pravila koja se odnose na dnevni odmor.
   Komisija osobito navodi da, kao prvo, u Italiji propisi i nacionalni kolektivni ugovori koji se odnose na nacionalnu zdravstvenu službu sve liječnike koji rade za nacionalnu zdravstvenu službu službeno klasificiraju kao „radnike na vodećim položajima” a da ne uživaju nužno povlastice radnika na vodećim položajima ili autonomiju glede vlastitog radnog vremena. Kao drugo, talijanske vlasti nisu bile u stanju dokazati da je zdravstveno osoblje nacionalne zdravstvene službe, iako nije imalo pravo na dnevni odmor od uzastopnih 11 sati, odmah po završetku radnog vremena imalo pravo na odgovarajuće neprekidno zamjensko vrijeme za odmor.

      (1)  Direktiva 2003/88/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 4. studenoga 2003. o određenim vidovima organizacije radnog vremena (SL L 299, str. 9.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 5., svezak 2., str. 31.)


title: Predmet C-417/17: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 10. srpnja 2017. uputio Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio (Italija) – Hera Comm Srl protiv Autorità Garante della Concorrenza e del Mercato, Autorità per l’Energia Elettrica il Gas e il Sistema Idrico

text:
               9.10.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 338/8

         Zahtjev za prethodnu odluku koji je 10. srpnja 2017. uputio Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio (Italija) – Hera Comm Srl protiv Autorità Garante della Concorrenza e del Mercato, Autorità per l’Energia Elettrica il Gas e il Sistema Idrico
   (Predmet C-417/17)
   (2017/C 338/08)
   Jezik postupka: talijanski

      Sud koji je uputio zahtjev

   Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelj: Hera Comm Srl

      Tuženici: Autorità Garante della Concorrenza e del Mercato, Autorità per l’Energia Elettrica il Gas e il Sistema Idrico

      Prethodna pitanja

               1.

               Treba li „cilj”„opće” Direktive br. 2005/29/EZ (1), odnosno cilj pružanja „zaštitne mreže” za zaštitu potrošača, i, osobito, „uvodnu izjavu 10.”, članak 3. stavak 4. i članak 5. stavak 3. te direktive tumačiti na način da im se protivi nacionalna mjera koja u doseg primjene Direktive 2005/29/EZ o nepoštenoj poslovnoj praksi stavlja ocjenu ispunjavanja posebnih obveza iz sektorskih direktiva 2009/72/EZ (2) i 2009/73/EZ (3) za zaštitu potrošača, isključujući na taj način postupanje sektorskih tijela — u ovom slučaju AEEGSI-ja — s ciljem sankcioniranja povreda sektorskih direktiva u svim slučajevima u kojima ta povreda može također biti i nepravilna ili nepoštena poslovna praksa?

               2.

               Treba li načelo specifičnosti iz članka 3. stavka 4. Direktive 2005/29/EZ tumačiti na način da se primjenjuje na odnose među zakonodavnim sustavima (općim sustavima i sektorskim sustavima), ili na odnose među odredbama (općim odredbama i specifičnim odredbama) ili na odnose među nezavisnim tijelima odgovornima za normiranje i za nadzor nad relevantnim sektorima?

               3.

               Treba li pojam „proturječja” iz članka 3. stavka 4. Direktive 2005/29/EZ smatrati primjenjivim samo u okolnostima u kojima postoji značajno pravno proturječje između odredbi propisa o nepoštenim poslovnim praksama i drugih odredbi prava EU-a kojima se uređuju specifični aspekti trgovačkih praksi, ili je dostatno da se potonjim odredbama propisuju pravila različita od odredbi o nepravilnim poslovnim praksama, na način da dovode do sukoba zakona u određenom slučaju?

               4.

               Treba li pojam „pravila Zajednice” iz članka 3. stavka 4. Direktive 2005/29/EZ tumačiti na način da se odnosi samo na odredbe iz europskih uredbi i direktiva i na odredbe kojima se one izravno prenose, ili one također uključuju zakonodavne regulatorne odredbe kojima se primjenjuju načela europskog prava?

               5.

               Protivi li se načelu specifičnosti iz „uvodne izjave 10.” i članka 3. stavka 4. Direktive 2005/29/EZ, članku 37. Direktive 2009/72/EZ i članku 41. Direktive 2009/73/EZ, tumačenje odgovarajućih odredbi za prenošenje u nacionalno zakonodavstvo s učinkom da se, kada god se u reguliranom sektoru koji sadrži sektorska „potrošačka” pravila, u kojima sektorska tijela imaju ovlast normiranja i kažnjavanja, utvrdi da je došlo do postupanja koja se može obuhvatiti pojmom „agresivne prakse” u smislu članka 8. i 9. Direktive 2005/29/EZ ili pojmom „prakse koja se u svim okolnostima smatra agresivnom” u smislu Priloga I. Direktivi 2005/29/EZ, uvijek moraju primijeniti opća pravila o nepravilnim praksama, čak i kad su donesena sektorska pravila za zaštitu (takvih) potrošača koja se temelje na odredbama prva Unije kojim se u cijelosti uređuju takve „agresivne prakse” i prakse „koje se u svim okolnostima smatraju agresivnima” ili, u svakom slučaju, te iste „nepravilne/nepoštene prakse”?

      (1)  Direktiva 2005/29/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 11. svibnja 2005. o nepoštenoj poslovnoj praksi poslovnog subjekta u odnosu prema potrošaču na unutarnjem tržištu i o izmjeni Direktive Vijeća 84/450/EEZ, direktiva 97/7/EZ, 98/27/EZ i 2002/65/EZ Europskog parlamenta i Vijeća, kao i Uredbe (EZ) br. 2006/2004 Europskog parlamenta i Vijeća (SL 2005., L 149, str. 22.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 15., svezak 8., str. 101.)

      (2)  Direktiva 2009/72/EZ Europskog Parlamenta i Vijeća od 13. srpnja 2009. o zajedničkim pravilima za unutarnje tržište električne energije i stavljanju izvan snage Direktive 2003/54/EZ (SL 2009., L 211, str. 55.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 12., svezak 4., str. 29.)

      (3)  Direktiva 2009/73/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 13. srpnja 2009. o zajedničkim pravilima za unutarnje tržište prirodnog plina i stavljanju izvan snage Direktive 2003/55/EZ (SL 2009., L 211, str. 94.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 12., svezak 5., str 39.)


title: Predmet C-171/16: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 24. ožujka 2016. uputio Rayonen sad Sofia (Bugarska) – kazneni postupak protiv Trayana Beshkova

text:
               6.6.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 200/11

         Zahtjev za prethodnu odluku koji je 24. ožujka 2016. uputio Rayonen sad Sofia (Bugarska) – kazneni postupak protiv Trayana Beshkova
   (Predmet C-171/16)
   (2016/C 200/17)
   Jezik postupka: bugarski

      Sud koji je uputio zahtjev

   Rayonen sad Sofia

      Stranke glavnog postupka

   Trayan Beshkov

      Prethodna pitanja

               1.

               Kako treba tumačiti pojam „novi kazneni postupak” iz Okvirne odluke Vijeća 2008/675/PUP od 24. srpnja 2008. o poštovanju presuda među državama članicama Europske unije u novom kaznenom postupku i mora li pojam nužno biti povezan s utvrđenjem krivnje za počinjeno kazneno djelo ili se također može odnositi na postupak u kojem prema nacionalnom pravu druge države članice druga kazna konzumira kaznu izrečenu u ranijem postupku ili se u nju uračunava ili se pak mora izreći posebna kazna?

               2.

               Treba li članak 3. stavak 1. u vezi s uvodnom izjavom 13. Okvirne odluke Vijeća 2008/675/PUP od 24. srpnja 2008. tumačiti na način da mu se ne protive nacionalni pravni propisi prema kojima postupak o poštovanju ranije donesene presude u drugoj državi članici ne može pokrenuti osuđena osoba nego samo država članica u kojoj je donesena ranija presuda odnosno država članica u kojoj se vodi novi kazneni postupak?

               3.

               Treba li članak 3. stavak 3. Okvirne odluke Vijeća 2008/675/PUP od 24. srpnja 2008. tumačiti na način da mu se protivi da država u kojoj se vodi novi kazneni postupak izmijeni način izvršenja kazne koji je odredila država članica u kojoj je donesena ranija presuda, čak i u slučajevima kada prema nacionalnom pravu druge države članice druga kazna konzumira kaznu izrečenu u ranijoj presudi ili se u nju uračunava ili se pak mora izreći posebna kazna?


title: Predmet T-346/15: Tužba podnesena 18. lipnja 2015. – Bank Tejarat protiv Vijeća

text:
               14.9.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 302/62

         Tužba podnesena 18. lipnja 2015. – Bank Tejarat protiv Vijeća
   (Predmet T-346/15)
   (2015/C 302/77)
   Jezik postupka: engleski

      Stranke

      Tužitelj: Bank Tejarat (Teheran, Iran) (zastupnici: S. Zaiwalla, P. Reddy, A. Meskarian, Solicitors, M. Brindle, QC, i R. Blakeley, Barrister)

      Tuženik: Vijeće Europske unije

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

               —

               poništi Odluku Vijeća (ZVSP) 2015/556 od 7. travnja 2015. o izmjeni Odluke Vijeća 2010/413/ZVSP o mjerama ograničavanja protiv Irana (SL 2015. L 92, str. 101.), u mjeri u kojoj se primjenjuje na tužitelja;

               —

               poništi Provedbenu uredbu Vijeća (EU) 2015/549 od 7. travnja 2015. o provedbi Uredbe (EU) br. 267/2012 o mjerama ograničavanja protiv Irana (SL 2015. L 92, str. 12.), u mjeri u kojoj se primjenjuje na tužitelja;

               —

               naloži Vijeću snošenje tužiteljevih troškova ovog postupka.

      Tužbeni razlozi i glavni argumenti

   U prilog osnovanosti tužbe tužitelj ističe sedam tužbenih razloga.

               1.

               Prvi tužbeni razlog koji se odnosi na povredu članka 266. UFEU-a

                           —

                           Pobijanim mjerama povređuje se članak 266. UFEU-a jer Vijeće nije poduzelo potrebne mjere za usklađivanje s presudom Općeg suda u predmetu T-176/12.

               2.

               Drugi tužbeni razlog koji se odnosi na povredu načela res iudicata

                           —

                           Pobijane mjere povređuju načela res iudicata i/ili pravne sigurnosti i/ili pravomoćnosti.

               3.

               Treći tužbeni razlog koji se odnosi na povredu prava na djelotvornu sudsku zaštitu

                           —

                           Donošenje pobijanih mjera povređuje načelo djelotvornosti, prava na djelotvornu sudsku zaštitu i tužiteljeva prava prema članku 47. Povelje Europske unije o temeljnim pravima i/ili prema članku 6. i članku 13. Europske konvencije za zaštitu ljudskih prava i temeljnih sloboda jer onemogućavaju djelotvornost presude Općeg suda u predmetu T-176/12.

               4.

               Četvrti tužbeni razlog koji se odnosi na povredu prava na dobru upravu

                           —

                           Pobijane mjere povređuju tužiteljeva prava na dobru upravu jer Vijeće prema njemu nije postupalo ni nepristrano ni pošteno.

               5.

               Peti tužbeni razlog koji se odnosi na povredu prava na poštovanje ugleda i prava vlasništva:

                           —

                           Pobijane mjere povređuju tužiteljeva prava prema člancima 7. i 17. Povelje Europske unije o temeljnim pravim i/ili članku 8. EKLJP-a i članku 1. Prvog protokola uz Europsku konvenciju za zaštitu ljudskih prava i temeljnih sloboda i/ili načelo proporcionalnosti.

               6.

               Šesti tužbeni razlog koji se odnosi na povredu dužnosti obrazlaganja

                           —

                           Vijeće nije odgovarajuće obrazložilo pobijane mjere pa tužitelj nije bio u mogućnosti primjereno odgovoriti na navode Vijeća.

               7.

               Sedmi tužbeni razlog koji se odnosi na očitu pogrešku u ocjeni

                           —

                           U svakom slučaju, suštinski kriteriji za određivanje nisu ispunjeni pa je Vijeće počinilo očitu grešku u ocjeni donošenjem pobijanih mjera jer su navodi u obrazloženju pogrešni, a kriteriji za određivanje nisu ispunjeni.


title: Predmet T-394/15: Tužba podnesena 17. srpnja 2015. – KPN protiv Komisije

text:
               14.9.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 302/67

         Tužba podnesena 17. srpnja 2015. – KPN protiv Komisije
   (Predmet T-394/15)
   (2015/C 302/83)
   Jezik postupka: engleski

      Stranke

      Tužitelj: KPN BV (Den Haag, Nizozemska) (zastupnici: J. de Pree i C. van der Hoeven, odvjetnici)

      Tuženik: Europska komisija

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

               —

               poništi Odluku Komisije C (2014) 7241 final od 10. listopada 2014. o ocjenjivanju koncentracije spojivom s unutarnjim tržištem i Sporazumom o EGP-u (predmet M.7000 – Liberty Global/Ziggo), i

               —

               naloži Komisiji snošenje troškova.

      Tužbeni razlozi i glavni argumenti

   U prilog osnovanosti tužbe tužitelj ističe tri tužbena razloga.

               1.

               Prvim tužbenim razlogom navodi se povreda članaka 2. i 8. Uredbe (EZ) br. 139/2004 (1) jer je Komisija počinila očitu grešku koja se tiče ocjene vertikalnih učinaka koncentracije na tržištu za Premium Pay TV sportske kanale.

               2.

               Drugim tužbenim razlogom navodi se povreda članka 296. UFEU-a jer Komisija nije obrazložila zbog čega nije ocijenila moguće vertikalne protutržišne učinke na tržištu za Premium Pay TV sportske kanale.

               3.

               Trećim tužbenim razlogom navodi se povreda članaka 2. i 8. Uredbe (EZ) br. 139/2004 jer je Komisija u Odluci počinila očitu grešku u ocjeni uloge i utjecaja g. Malonea u drugim aktivnim poduzećima na istim tržištima.

      (1)  Uredba Vijeća (EZ) br. 139/2004 od 20. siječnja 2004. o kontroli koncentracija između poduzetnika (Uredba EZ o koncentracijama) (SL 2004 L 24, str. 1) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 8., svezak 5., str. 73.).


title: Predmet C-335/15: Presuda Suda (osmo vijeće) od 14. srpnja 2016. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Consiglio di Stato – Italija) – Maria Cristina Elisabetta Ornano protiv Ministero della Giustizia, Direzione Generale dei Magistrati del Ministero (Zahtjev za prethodnu odluku — Socijalna politika — Članak 119. UEZ-a (koji je postao članak 141. UEZ-a) — Direktiva 75/117/EEZ — Jednakost plaća muškaraca i žena — Članak 1. — Direktiva 92/85/EEZ — Mjere za poticanje poboljšanja sigurnosti i zdravlja na radu trudnih radnica te radnica koje su nedavno rodile ili doje — Članak 11. točka 2. podtočka (b) i članak 11. točka 3. — Nacionalno zakonodavstvo koje redovnim pravosudnim dužnosnicima propisuje naknadu za troškove koje snose pri obavljanju svoje profesionalne djelatnosti — Nepostojanje prava redovne pravosudne dužnosnice na tu naknadu u slučaju obveznog rodiljnog dopusta korištenog prije 1. siječnja 2005.)

text:
               12.9.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 335/23

         Presuda Suda (osmo vijeće) od 14. srpnja 2016. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Consiglio di Stato – Italija) – Maria Cristina Elisabetta Ornano protiv Ministero della Giustizia, Direzione Generale dei Magistrati del Ministero
   (Predmet C-335/15) (1)

   ((Zahtjev za prethodnu odluku - Socijalna politika - Članak 119. UEZ-a (koji je postao članak 141. UEZ-a) - Direktiva 75/117/EEZ - Jednakost plaća muškaraca i žena - Članak 1. - Direktiva 92/85/EEZ - Mjere za poticanje poboljšanja sigurnosti i zdravlja na radu trudnih radnica te radnica koje su nedavno rodile ili doje - Članak 11. točka 2. podtočka (b) i članak 11. točka 3. - Nacionalno zakonodavstvo koje redovnim pravosudnim dužnosnicima propisuje naknadu za troškove koje snose pri obavljanju svoje profesionalne djelatnosti - Nepostojanje prava redovne pravosudne dužnosnice na tu naknadu u slučaju obveznog rodiljnog dopusta korištenog prije 1. siječnja 2005.))
   (2016/C 335/31)
   Jezik postupka: talijanski

      Sud koji je uputio zahtjev

   Consiglio di Stato

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelj: Maria Cristina Elisabetta Ornano

      Tuženik: Ministero della Giustizia, Direzione Generale dei Magistrati del Ministero

      Izreka

   Članak 119. UEZ-a (koji je postao članak 141. UEZ-a), članak 1. Direktive Vijeća 75/117/EEZ od 10. veljače 1975. o usklađivanju zakonodavstava država članica o primjeni načela jednakih plaća za muškarce i žene, članak 11. točku 2. podtočku (b) Direktive Vijeća 92/85/EEZ od 19. listopada 1992. o uvođenju mjera za poticanje poboljšanja sigurnosti i zdravlja na radu trudnih radnica te radnica koje su nedavno rodile ili doje (deseta pojedinačna direktiva u smislu članka 16. stavka 1. Direktive 89/391/EEZ) kao i članak 11. točku 3. Direktive 92/85 treba tumačiti na način da im se, u slučaju kad predmetna država članica nije predvidjela održavanje svih elemenata plaće na koje je redovna pravosudna dužnosnica imala pravo prije rodiljnog dopusta, ne protivi nacionalni propis poput onoga o kojem je riječ u glavnom postupku, prema kojem redovna pravosudna dužnosnica, u slučaju razdoblja obveznog rodiljnog dopusta koje prethodi 1. siječnja 2005., nema pravo na naknadu za troškove koje redovni pravosudni dužnosnici snose pri obavljanju svoje profesionalne djelatnosti, pod uvjetom da je ta radnica u tom razdoblju ostvarivala dohodak u iznosu koji je barem jednak davanju predviđenom nacionalnim zakonodavstvom iz područja socijalne sigurnosti koje bi primila u slučaju prekida radne aktivnosti iz zdravstvenih razloga, a što je dužan provjeriti nacionalni sud.

      (1)  SL C 294, 7. 9. 2015.


title: Predmet T-468/16: Tužba podnesena 23. kolovoza 2016. – Verein Deutsche Sprache protiv Komisije

text:
               10.10.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 371/26

         Tužba podnesena 23. kolovoza 2016. – Verein Deutsche Sprache protiv Komisije
   (Predmet T-468/16)
   (2016/C 371/29)
   Jezik postupka: njemački

      Stranke

      Tužitelj: Verein Deutsche Sprache eV (Dortmund, Njemačka) (zastupnik: W. Ehrhardt, odvjetnik)

      Tuženik: Europska komisija

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

               —

               poništi odluku glavnog tajnika u ime Komisije u skladu s člankom 4. provedbenih odredbi Uredbe (EZ) br. 1049/2001 od 10. lipnja 2016.;

               —

               tuženiku naloži snošenje troškova postupka.

      Tužbeni razlozi i glavni argumenti

   U prilog osnovanosti tužbe tužitelj ističe dva tužbena razloga.

               1.

               Prvi tužbeni razlog: povreda članka 10. stavka 3. i članka 11. stavka 2. UEU-a i članka 41. stavka 2. točke (c) Povelje Europske unije o temeljnim pravima (u daljnjem tekstu: Povelja) – Nepostojanje otvorenog i transparentnog dijaloga

                           —

                           Tužitelj ističe da odluka ne poštuje tužiteljevu namjeru – jasno prepoznatljivu u zahtjevu za pristup dokumentima – da dobije sveobuhvatan uvid u postupak koji je doveo do preuređenja prostorije za medije u Komisijinoj zgradi Berlaymont i reduciranja na engleski i francuski jezik. Dostavljeno je samo nekoliko dokumenata koji su većinom sadržavali formalnosti ali nisu davali informacije o autorima i motivima odluke.
                           Komisija u pobijanoj odluci ne uzima pobliže u obzir izvore dokumenata koje je tužitelj naveo, prešućuje razloge odbijanja pristupa i time povređuje obvezu donošenja odluka na što otvoreniji način i na razini što je moguće bližoj građanima i obvezu obrazlaganja koja proizlazi iz članka 10. stavka 3. UEU-a i drugih pravnih propisa Europske unije.

                           —

                           Tužitelj nadalje ističe da Komisija ne poštuje svoju obvezu iz članka 11. stavka 2. UEU-a da održava otvoren, transparentan i redovit dijalog s predstavničkim udrugama i civilnim društvom time što ignorira zahtjev udruge, dokumente ne stavlja na raspolaganje i daje nedovoljno informacija o motivima za uskraćivanje dokumenata.

               2.

               Drugi tužbeni razlog: povreda članka 15. stavka 3. podstavka 1. UFEU-a, članka 42. Povelje te članka 2. stavaka 1. i 3. i članka 4. točke (6) Uredbe (EZ) br. 1049/2001 (1) – djelomično odbijanje pristupa dokumentima

                           —

                           U okviru drugog tužbenog razloga tužitelj ističe da neuzimanje u obzir bitnih dijelova zahtjeva povređuje načelo transparentnosti Europske unije.

                           —

                           Tužitelj nadalje ističe da je Komisija u svojoj odluci pogrešno odlučila da pristup određenom dokumentu ne može biti osiguran zbog zaštite podataka a da taj dokument nije pobliže identificirala i sadržajno opisala ni dostatno obrazložila tu odluku.

      (1)  Uredba (EZ) br. 1049/2001 Europskog parlamenta i Vijeća od 30. svibnja 2001. o javnom pristupu dokumentima Europskog parlamenta, Vijeća i Komisije (SL 2001, L 145, str. 43.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 1., svezak 16., str. 70.)


title: Predmet T-118/14: Tužba podnesena 17. veljače 2014. – LDC Argentina protiv Vijeća

text:
               19.5.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 151/23

         Tužba podnesena 17. veljače 2014. – LDC Argentina protiv Vijeća
   (Predmet T-118/14)
   2014/C 151/31
   Jezik postupka: engleski

      Stranke

      Tužitelj: LDC Argentina SA (Buenos Aires, Argentina) (zastupnici: J. Bellis i R. Luff, odvjetnici)

      Tuženik: Vijeće Europske unije

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

               —

               u odnosu na tužitelja poništi Provedbenu uredbu Vijeća (EU) br. 1194/2013 od 19. studenoga 2013. o uvođenju konačne antidampinške pristojbe i konačnoj naplati privremene pristojbe uvedene na uvoz biodizela podrijetlom iz Argentine i Indonezije (SL 2013 L 315, str. 2.); i

               —

               tuženiku naloži snošenje troškova.

      Tužbeni razlozi i glavni argumenti

   U prilog osnovanosti tužbe tužitelj ističe tri tužbena razloga.

               1.

               Prvi tužbeni razlog, kojim se navodi da su institucije, zaključivši da je postojalo iskrivljenje cijena soje u zrnu i sojinog ulja koje opravdava primjenu drugog podstavka članka 2. stavka 5. Osnovne antidampinške uredbe, (1) počinile očitu pogrešku u ocjeni činjenica.

               2.

               Drugi tužbeni razlog, kojim se navodi da se drugi podstavak članka 2. stavka 5. Osnovne antidampinške uredbe, kako ga u ovom slučaju tumače institucije, ne smije primijeniti na uvoze iz države članice WTO-a jer nije u skladu s Antidampinškim sporazumom WTO-a.

               3.

               Treći tužbeni razlog, kojim se navodi da se ocjenom štete propuštaju uzeti u obzir čimbenici koji prekidaju uzročnu vezu između navodne štete i navodnog dampinškog uvoza suprotno članku 3. stavku 7. Osnovne antidampinške uredbe.

      (1)  Uredba Vijeća (EZ) br. 1225/2009 od 30. studenoga 2009. o zaštiti od dampinškog uvoza iz zemalja koje nisu članice Europske zajednice (SL 2009. L 343, str. 51.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 11., svezak 30., str. 202.)


title: Predmet T-214/17: Tužba podnesena 6. travnja 2017. – Out of the blue protiv EUIPO-a – Dubois i MFunds USA (FUNNY BANDS)

text:
               6.6.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 178/29

         Tužba podnesena 6. travnja 2017. – Out of the blue protiv EUIPO-a – Dubois i MFunds USA (FUNNY BANDS)
   (Predmet T-214/17)
   (2017/C 178/43)
   Jezik na kojem je tužba podnesena: engleski

      Stranke

      Tužitelj: Out of the blue KG (Lilienthal, Njemačka) (zastupnici: G. Hasselblatt, V. Töbelmann i A. Zarm, odvjetnici)

      Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO)

      Druge stranke pred žalbenim vijećem: Frédéric Dubois (Lasne, Belgija) i MFunds USA LLC (Miami Beach, Florida, Sjedinjene Američke Države)

      Podaci o postupku pred EUIPO-om

      Nositelji spornog žiga: druge stranke pred žalbenim vijećem

      Predmetni sporni žig: verbalni žig Europske unije „FUNNY BANDS” – žig Europske unije br. 9 350 794

      Postupak pred EUIPO-om: postupak proglašavanja žiga ništavim

      Pobijana odluka: odluka drugog žalbenog vijeća EUIPO-a od 20. siječnja 2017. u predmetu R 1081/2016-2

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

               —

               poništi pobijanu odluku;

               —

               proglasi žig Europske unije br. 009 350 794„FUNNY BANDS” ništavim na temelju članka 52. stavka 1. točke (a) i članka 7. stavka 1. točaka (b) i (c) Uredbe o žigu Europske unije;

               —

               naloži EUIPO-u snošenje vlastitih i tužiteljevih troškova;

               —

               nositeljima žiga Europske unije, u slučaju da stupe u postupak kao intervenijenti, naloži snošenje vlastitih troškova.

      Tužbeni razlog

               —

               Povreda članka 52. stavka 1. točke (a) u vezi s člankom 7. stavkom (1) točkama (b) i (c) Uredbe br. 207/2009.


title: Predmet C-385/17: Zahtjev za prethodnu odluku koji 26. lipnja 2017. uputio Arbeitsgericht Verden (Njemačka) – Torsten Hein protiv Albert Holzkamm GmbH & Co.

text:
               25.9.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 318/7

         Zahtjev za prethodnu odluku koji 26. lipnja 2017. uputio Arbeitsgericht Verden (Njemačka) – Torsten Hein protiv Albert Holzkamm GmbH & Co.
   (Predmet C-385/17)
   (2017/C 318/11)
   Jezik postupka: njemački

      Sud koji je uputio zahtjev

   Arbeitsgericht Verden

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelj: Torsten Hein

      Tuženik: Albert Holzkamm GmbH & Co.

      Prethodna pitanja

               1.

               Treba li članak 31. Povelje Europske unije o temeljnim pravima i članak 7. Direktive 2003/88/EZ (1) od 4. studenoga 2003. o određenim vidovima organizacije radnog vremena tumačiti na način, da im se protivi nacionalni propis prema kojem se u kolektivnim ugovorima može odrediti da smanjenja plaće koja nastupaju u obračunskom razdoblju zbog rada sa skraćenim radnim vremenom utječu na obračun naknade plaće za godišnji odmor, s posljedicom da radnik za minimalni godišnji odmor u trajanju od četiri tjedna prima nižu naknadu plaće za godišnji odmor – odnosno nakon prestanka radnog odnosa nižu naknadu za neiskorišteni godišnji odmor – od one koju bi primio da se obračun naknade plaće za godišnji odmor temeljio na prosječnoj plaći koju bi primio u obračunskom razdoblju bez takvih smanjenja plaće? Ako je odgovor pozitivan: u kojem bi najvišem postotku, s obzirom na prosječnu plaću radnika bez smanjenja, moglo biti smanjenje naknade plaće za godišnji odmor kolektivnim ugovorom koje omogućuje nacionalno zakonodavstvo, zbog rada sa skraćenim radnim vremenom u obračunskom razdoblju, kako bi se tumačenje toga nacionalnog propisa moglo smatrati u skladu s pravom Unije?

               2.

               Ako je odgovor na prvo pitanje pozitivan: nalažu li opće načelo pravne sigurnosti prava Unije i zabrana retroaktivnosti vremensko ograničenje za sve zainteresirane osobe mogućnosti pozivanja na tumačenje odredbi članka 31. Povelje Europske unije o temeljnim pravima i članka 7. stavka 1. Direktive 2003/88/EZ od 4. studenoga 2003. o određenim vidovima organizacije radnog vremena koje će Sud donijeti u presudi u prethodnom postupku u ovom predmetu, jer su najviši nacionalni sudovi prije toga odlučili da se relevantni nacionalni zakoni i odredbe kolektivnog ugovora ne mogu tumačiti u skladu s pravom Unije? Ako Sud na ovo pitanje odgovori negativno: je li s pravom Unije usklađeno ako nacionalni sudovi na temelju nacionalnog prava štite legitimna očekivanja poslodavaca koji su vjerovali u opstanak sudske prakse najviših nacionalnih sudova, ili je zaštita legitimnih očekivanja pridržana Sudu Europske unije?

      (1)  Direktiva 2003/88/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 4. studenoga 2003. o određenim vidovima organizacije radnog vremena, (SL L 299, str. 9.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 5., svezak 2., str. 31.)


title: Predmet T-592/11: Presuda Općeg suda od 13. rujna 2013. — Anbouba protiv Vijeća ( „Zajednička vanjska i sigurnosna politika — Mjere ograničavanja protiv Sirije — Zamrzavanje financijskih sredstava i gospodarskih izvora — Presumpcija nedužnosti — Teret dokazivanja — Očita pogreška u ocjeni — Pravo na obranu — Obveza obrazlaganja” )

text:
               26.10.2013

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 313/25

         Presuda Općeg suda od 13. rujna 2013. — Anbouba protiv Vijeća
   (Predmet T-592/11) (1)

   (Zajednička vanjska i sigurnosna politika - Mjere ograničavanja protiv Sirije - Zamrzavanje financijskih sredstava i gospodarskih izvora - Presumpcija nedužnosti - Teret dokazivanja - Očita pogreška u ocjeni - Pravo na obranu - Obveza obrazlaganja)
   2013/C 313/49
   Jezik postupka: francuski

      Stranke

      Tužitelj: Issam Anbouba (Homs, Sirija) (zastupnici: M.-A. Bastin, J.-M. Salva i J.-N. Louis, odvjetnici)

      Tuženik: Vijeće Europske unije (zastupnici: R. Liudvinaviciute-Cordeiro i M.-M. Joséphidès, a zatim R. Liudvinaviciute-Cordeiro i A. Vitro, agenti)

      Predmet

   Zahtjev za poništenje Odluke Vijeća 2011/684/ZVSP od 13. listopada 2011. o izmjeni Odluke 2011/273/ZVSP o mjerama ograničavanja protiv Sirije (SL L 269, str. 33.), Odluke Vijeća 2011/782/ZVSP od 1. prosinca 2011. o mjerama ograničavanja protiv Sirije i stavljanju izvan snage Odluke 2011/273 (SL L 319, str. 56.), Uredbe Vijeća (EU) br. 1011/2011 od 13. listopada 2011. o izmjeni Uredbe (EU) br. 442/2011 o mjerama ograničavanja zbog stanja u Siriji (SL L 269, str. 18.), Uredbe Vijeća (EU) br. 36/2012 od 18. siječnja 2012. o mjerama ograničavanja s obzirom na stanje u Siriji i o stavljanju izvan snage Uredbe (EU) br. 442/2011 (SL L 16, str. 1.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 18., svezak 10., str. 205.) i Provedbene uredbe Vijeća (EU) br. 410/2012 od 14. svibnja 2012. o provedbi članka 32. stavka 1. Uredbe br. 36/2012 (SL L 126, str. 3.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 18., svezak 9., str. 267.), u dijelu u kojem se ime tužitelja nalazi na popisu osoba na koje se primjenjuju mjere ograničavanja zbog situacije u Siriji, s jedne, i zahtjev za isplatu naknade pretrpljene štete, s druge strane.

      Izreka

               1.

               Tužba se odbija.

               2.

               Issamu Anboubi nalaže se snošenje troškova.

      (1)  SL C 25, 28.1.2012.


title: Predmet T-561/13: Presuda Općeg suda od 15. srpnja 2015. – Španjolska protiv Komisije („EFSJP — Komponenta za jamstva — EFJP i EPFRR — Izdaci isključeni iz financiranja — Program ruralnog razvoja Galicije (2007. – 2013.) — Mjere ruralnog razvoja — Naknade za teške prirodne uvjete — Izdaci nastali za Španjolsku — Kontrole na terenu — Obveza prebrojavanja životinja — Članak 10. stavci 2. i 4. i članak 14. stavak 2. Uredbe (EZ) br. 1975/2006 — Članak 35. stavak 1. Uredbe (EZ) br. 796/2004 — Postupak zbog ogluhe”)

text:
               14.9.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 302/49

         Presuda Općeg suda od 15. srpnja 2015. – Španjolska protiv Komisije
   (Predmet T-561/13) (1)

   ((„EFSJP - Komponenta za jamstva - EFJP i EPFRR - Izdaci isključeni iz financiranja - Program ruralnog razvoja Galicije (2007. – 2013.) - Mjere ruralnog razvoja - Naknade za teške prirodne uvjete - Izdaci nastali za Španjolsku - Kontrole na terenu - Obveza prebrojavanja životinja - Članak 10. stavci 2. i 4. i članak 14. stavak 2. Uredbe (EZ) br. 1975/2006 - Članak 35. stavak 1. Uredbe (EZ) br. 796/2004 - Postupak zbog ogluhe”))
   (2015/C 302/63)
   Jezik postupka: španjolski

      Stranke

      Tužitelj: Kraljevina Španjolska (zastupnici: N. Díaz Abad, potom M. Sampol Pucurull, odvjetnici)

      Tuženik: Europska komisija (zastupnici: I. Galindo Martín i P. Rossi, agenti)

      Predmet

   Zahtjev za djelomično poništenje Provedbene odluke Komisije 2013/433/EU od 13. kolovoza 2013. o isključenju iz financiranja Europske unije određenih izdataka nastalih za države članice na temelju Komponente za jamstva Europskog fonda za smjernice i jamstva u poljoprivredi (EFSJP), u okviru Europskog fonda za jamstva u poljoprivredi (EFJP) i Europskog poljoprivrednog fonda za ruralni razvoj (EPFRR) (SL L 219, str. 49.), u mjeri u kojoj se ona odnosi na izdatke nastale za Kraljevinu Španjolsku u iznosu od 7 57  968,97 eura.

      Izreka

               1.

               Tužba se odbija.

               2.

               Kraljevina Španjolska snosit će vlastite troškove.

      (1)  SL C 367, 14. 12. 2013.


title: Predmet C-86/15 P: Žalba koju su 20. veljače 2015. podnijeli Ferriera Valsabbia SpA, Valsabbia Investimenti SpA protiv presude Općeg suda (osmo vijeće) od 9. prosinca 2014. u predmetu T-92/10, Ferriera Valsabbia i Valsabbia Investimenti protiv Komisije

text:
               4.5.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 146/19

         Žalba koju su 20. veljače 2015. podnijeli Ferriera Valsabbia SpA, Valsabbia Investimenti SpA protiv presude Općeg suda (osmo vijeće) od 9. prosinca 2014. u predmetu T-92/10, Ferriera Valsabbia i Valsabbia Investimenti protiv Komisije
   (Predmet C-86/15 P)
   (2015/C 146/28)
   Jezik postupka: talijanski

      Stranke

      Žalitelji: Ferriera Valsabbia SpA, Valsabbia Investimenti SpA (zastupnici: D.M. Fosselard, odvjetnik, D. Slater, Solicitor, A. Duron, odvjetnica)

      Druga stranka u postupku: Europska komisija

      Žalbeni zahtjev

   Žalitelji od Suda zahtijevaju da:

               —

               ukine pobijanu presudu Općeg suda zbog razloga navedenih u nastavku;

               —

               i, konačno odlučujući o sporu na temelju članka 61. Statuta Suda Europske unije, poništi odluku u dijelu u kojem se odnosi na žalitelje;

               —

               podredno, u slučaju da Sud odluči da ne postoji nijedan razlog u njihovom interesu za poništenje odluke, smanji novčanu kaznu izrečenu žaliteljima zbog gore navedenih razloga;

               —

               alternativno, u slučaju da Sud ne odluči konačno o sporu, o troškovima odluči naknadno i vrati predmet Općem sudu da ponovno odluči u skladu s presudom Suda;

               —

               naposljetku, u smislu članka 69. Poslovnika Suda, naloži Komisiji snošenje troškova pred Općim sudom, kao i onih pred Sudom.

      Žalbeni razlozi i glavni argumenti

   U prilog svojoj žalbi žalitelji ističu sljedeće razloge:

      Prvim žalbenim razlogom, žalitelji tvrde da je Opći sud prekršio članak 10. Uredbe 773/2004 (1). Točnije, Opći sud je smatrao da je Komisija bila ovlaštena ponovno donijeti pobijanu odluku u okviru prvostupanjskog postupka (u daljnjem tekstu: Odluka), a da prethodno nije bilo potrebno poslati novu obavijest o utvrđenim činjenicama.

      Drugim žalbenim razlogom, žalitelji ističu da je Opći sud prekršio članak 14. Uredbe 773/2004. Povreda se sastoji u činjenici da je Opći sud utvrdio da je Komisija mogla ponovno donijeti Odluku, na osnovi odredaba Uredbe 1/2003 (2), a da pritom predstavnici država članica nisu imali mogućnost izravno čuti poduzetnike.

      Trećim žalbenim razlogom žalitelji tvrde da je Opći sud prekršio načelo kolegijalnosti. Opći sud je smatrao da je Komisija bila ovlaštena donijeti Odluku u postupku u okviru kojeg kolegij nije usvojio čitav tekst Odluke odjednom, već je usvojio dva dijela Odluke u dva različita trenutka uz pretpostavku da ta dva dijela zajedno mogu činiti jednu cjelovitu Odluku.

      Četvrtim žalbenim razlogom, žalitelji navode povredu članka 47. Povelje o temeljnim pravima, tumačenog u skladu s člankom 6. Europske konvencije za zaštitu ljudskih prava i temeljnih sloboda. Takva povreda se sastoji u tome da je Opći sud povrijedio pravo žaliteljâ na suđenje u razumnom roku. Točnije, protekle su otprilike tri godine između završetka pisanog dijela postupka i odluke Općeg suda o otvaranju usmenog dijela postupka. Takvim zakašnjenjem je povrijeđeno pravo na djelotvoran pravni lijek i na saslušanje na raspravi u razumnom roku predviđeno u članku 47. Povelje. Povreda članka 47. čini se u ovom slučaju osobito teškom ako se uzme u obzir da su žalitelji trebali čekati više od 14 godina da bi sud (Opći sud) odlučio o meritumu spora, pri čemu je prva Komisijina odluka poništena iz postupovnih razloga nakon postupka koji je trajao otprilike 7 godina.

      Petim žalbenim razlogom, žalitelji navode povredu članka 65. Ugovora o EZUČ-u. Točnije, žalitelji ističu da je Opći sud zanemario specifičan kontekst Ugovora o EZUČ-u i obveze o objavljivanju i nediskriminaciji nametnute poduzetnicima u kontekstu Ugovora, čime je pogrešno primijenio sudsku praksu Suda u pogledu koncepta zabranjenog sporazuma. Žalitelji tvrde da je objavljivanje popisa cijena, koje se između ostalog ponovilo, koje nisu bile poravnane s cijenom predloženom u okviru zabranjenog sporazuma imalo za učinak prekid zabranjenog sporazuma čiji je predmet, prema mišljenju Općeg suda, bio određivanje minimalnih cijena. Opći sud je s druge strane smatrao nužnom kasniju objavu učinjenu s odmakom.

      Šestim žalbenim razlogom, žalitelji tvrde da je Opći sud povrijedio članak 47. Povelje o temeljnim pravima tumačen u skladu s člankom 6. Europske konvencije za zaštitu ljudskih prava i temeljnih sloboda time što je smatrao da trajanje upravnog postupka (to jest postupka pred Europskom Komisijom) nije bilo prekomjerno u smislu gore navedenih odredaba. U ovom slučaju je za čitav upravni postupak bilo potrebno gotovo 54 mjeseca, kada se zbroji prvotni postupak kao i naknadni postupak ponovnog odlučivanja. Osim toga, čini se prekomjernim i to što je Komisiji bilo potrebno više od dvije godine da ponovno donese Odluku. Obrazloženje Općeg suda kojime opravdava trajanje postupka ponovnog donošenja odluke čini se manjkavim i kontradiktornim, a uza sve to iz njega proizlazi očita povreda prethodne sudske prakse Općeg suda.

      Sedmim žalbenim razlogom, žalitelji navode povredu članka 23. Uredbe 1/2003 i načela jednakog postupanja. Točnije, Komisija je u ovom slučaju podijelila poduzetnike u skupine s ciljem određivanja osnovne sankcije koju treba primijeniti na svakog poduzetnika, pokušavajući, prema onome što se tvrdi u Odluci, zadržati razmjernost između prosječnog tržišnog udjela svake skupine i osnovne kazne izrečene pojedinim poduzetnicima iz svake skupine. Premda je Opći sud nakon toga priznao da je Komisija podcijenila prosječni tržišni udjel jedne od tih skupina, zbog čega nije zadržan odnos razmjernosti koji je Komisija namjeravala zadržati, nije smatrao da takav odnos treba vratiti u prijašnje stanje.

      (1)  Uredba Komisije (EZ) br. 773/2004 od 7. travnja 2004. o postupcima koje Komisija vodi na temelju članaka 81. i 82. Ugovora o EZ-u (SL L 123, str. 18.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 8., svezak 1., str. 298.).

      (2)  Uredba Vijeća (EZ) br. 1/2003 od 16. prosinca 2002. o provedbi pravila o tržišnom natjecanju koja su propisana člancima 81. i 82. Ugovora o EZ-u (SL L 1, str. 1.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 8., svezak 1., str. 165.).


title: Predmet F-21/12: Presuda Službeničkog suda (treće vijeće) od 26. lipnja 2013. — Achab protiv EGSO-a

text:
               31.8.2013

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 252/30

         Presuda Službeničkog suda (treće vijeće) od 26. lipnja 2013. — Achab protiv EGSO-a
   (Predmet F-21/12) (1)

   2013/C 252/79

   Predmetni postupak završen je prije 1. srpnja 2013., datuma pristupanja Republike Hrvatske Europskoj uniji

      (1)  SL C 133, 5.5.2012., str. 30.


title: Predmet C-107/15 P: Žalba koju su 4. ožujka 2015. podnijeli Petros Chatzithoma i Ellenitsa Chatzithoma protiv rješenja Općeg suda (prvo vijeće) od 16. listopada 2014. u predmetu T-329/13, Petros Chatzithoma i Ellenitsa Chatzithoma protiv Komisije i Europske središnje banke

text:
               1.6.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 178/4

         Žalba koju su 4. ožujka 2015. podnijeli Petros Chatzithoma i Ellenitsa Chatzithoma protiv rješenja Općeg suda (prvo vijeće) od 16. listopada 2014. u predmetu T-329/13, Petros Chatzithoma i Ellenitsa Chatzithoma protiv Komisije i Europske središnje banke
   (Predmet C-107/15 P)
   (2015/C 178/04)
   Jezik postupka: grčki

      Stranke

      Žalitelji: Petros Chatzithoma i Ellenitsa Chatzithoma (zastupnici: E. Efstathiou, K. Efstathiou i K. Liasidou, odvjetnici)

      Druge stranke u postupku: Europska komisija, Europska središnja banka

      Žalbeni zahtjev

   Žalitelji od Suda zahtijevaju da:

               —

               poništi pobijano rješenje;

               —

               poništi zaključak Općeg suda o prihvaćanju prigovora nedopuštenosti, posebno, zaključak da se „izjava Euroskupine ne može smatrati aktom koji je namijenjen stvaranju pravnih učinaka u pogledu trećih osoba”, pa slijedom toga ni u pogledu žaliteljâ, te da je Euroskupina u pobijanoj izjavi „iznijela vrlo općenit pregled određenih mjera koje su bile dogovorene na političkoj razini s Republikom Cipar”;

               —

               poništi pobijano rješenje kojim je Republici Cipar naloženo smanjenje vrijednosti depozita, a da pritom nije zatraženo nikakvo postupanje, akt ili odluka Euroskupine, tuženikâ neposredno ili putem Euroskupine;

               —

               poništiti odluku kojom se žaliteljima nalaže snošenje troškova postupka.

      Žalbeni razlozi i glavni argumenti

   U potporu svoje žalbe žalitelji ističu četiri žalbena razloga. Posebno:

               1.

               Pobijano rješenje je zahvaćeno nedostatkom u obrazloženju te je utemeljeno na pogrešnom činjeničnom i pravnom tumačenju u odnosu na to koja je institucija stvarno donijela odluku o smanjenju vrijednosti „bail in” depozita.

               2.

               Donošenjem pobijanog rješenja povrijeđena su opća načela prava, budući da je Opći sud pogrešno protumačio činjenicu da se, bez obzira na vrstu i oblik pobijane odluke Euroskupine, u konkretnom slučaju istu moglo pobijati tužbom za poništenje.

               3.

               Pobijano rješenje sadrži nepravilnost, s obzirom na to da Opći sud, prilikom donošenja rješenja, nije ispitao pravni i činjenični odnos između Europske komisije, Europske središnje banke i Euroskupine niti je ispitao činjenicu da su, na temelju načela uzročne veze i kriterija stvarno odgovorne osobe, akti Euroskupine predstavljali akte Europske središnje banke i Europske komisije, koje su bile dužne postupati sukladno Ugovoru o Europskoj uniji i njegovim protokolima kao i na temelju sekundarnog i izvedenog prava.
               Slijedom navedenog, Opći sud nije ispitao meritum žaliteljevih argumenata i zahtjeva te je time pogrešno odbacio tužbu za poništenje.

               4.

               Nakon što se prihvati ova žalba, žaliteljima se ne može naložiti snošenje troškova ovog postupka kao ni troškova koji su nastali u prvostupanjskom postupku.


title: Predmet T-271/13: Presuda Općeg suda od 21. svibnja 2015. – Nutrexpa protiv OHIM-a – Kraft Foods Italia Intellectual Property (Cuétara MARĺA ORO) („Žig Zajednice — Postupak povodom prigovora — Prijava figurativnog žiga Zajednice Cuétara Maria ORO — Raniji figurativni žigovi Zajednice i nacionalni figurativni žigovi ORO — Djelomično odbijanje registracije — Relativni razlog za odbijanje — Vjerojatnost dovođenja u zabludu — Članak 8. stavak 1. točka (b) Uredbe (EZ) br. 207/2009”)

text:
               6.7.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 221/11

         Presuda Općeg suda od 21. svibnja 2015. – Nutrexpa protiv OHIM-a – Kraft Foods Italia Intellectual Property (Cuétara MARĺA ORO)
   (Predmet T-271/13) (1)

   ((„Žig Zajednice - Postupak povodom prigovora - Prijava figurativnog žiga Zajednice Cuétara Maria ORO - Raniji figurativni žigovi Zajednice i nacionalni figurativni žigovi ORO - Djelomično odbijanje registracije - Relativni razlog za odbijanje - Vjerojatnost dovođenja u zabludu - Članak 8. stavak 1. točka (b) Uredbe (EZ) br. 207/2009”))
   (2015/C 221/14)
   Jezik postupka: španjolski

      Stranke

      Tužitelj: Nutrexpa, SL (Barcelona, Španjolska) (zastupnici: J. Grau Mora, M. Ferrándiz Avendaño i Y. Sastre Canet, odvjetnici)

      Tuženik: Ured za usklađivanje na unutarnjem tržištu (žigovi i dizajni) (zastupnici: Ó. Mondéjar Ortuño i V. Melgar, agenti)

      Druga stranka u postupku pred žalbenim vijećem OHIM-a, intervenijent u postupku pred Općim sudom: Kraft Foods Italia Intellectual Property Srl (Milano, Italija) (zastupnici: A. Masetti Zannini de Concina, M. Bucarelli i G. Petrocchi, odvjetnici)

      Predmet

   Tužba podnesena protiv odluke prvog žalbenog vijeća OHIM-a od 18. ožujka 2013. (predmet R 1285/2012-1) koja se odnosi na postupak povodom prigovora između Kraft Foods Italia Intellectual Property Srl i Nutrexpa, SL.

      Izreka

               1.

               Tužba se odbija.

               2.

               Nutrexpa, SL nalaže se snošenje troškova.

      (1)  SL C 215, 27. 7. 2013.


title: Predmet C-338/13: Zahtjev za prethodnu odluku koji je podnio Verwaltungsgerichtshof (Austrija) 20. lipnja 2013. — Marjan Noorzia

text:
               10.8.2013

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 233/2

         Zahtjev za prethodnu odluku koji je podnio Verwaltungsgerichtshof (Austrija) 20. lipnja 2013. — Marjan Noorzia
   (Predmet C-338/13)
   2013/C 233/07

   Predmetni postupak pokrenut je prije 1. srpnja 2013., datuma pristupanja Republike Hrvatske Europskoj uniji


title: Predmet C-677/13: Tužba podnesena 18. prosinca 2013. — Europska komisija protiv Helenske Republike

text:
               22.2.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 52/30

         Tužba podnesena 18. prosinca 2013. — Europska komisija protiv Helenske Republike
   (Predmet C-677/13)
   2014/C 52/55
   Jezik postupka: grčki

      Stranke

      Tužitelj: Europska komisija (zastupnici: M. Patakia i E. Sanfrutos Cano)

      Tuženik: Helenska Republika

      Tužbeni zahtjev

               —

               Utvrditi da Helenska Republika,

                           —

                           time što nije poduzela potrebne mjere da se a) zbrinjavanje otpada u odlagalištu Kiato obavlja bez dovođenja u opasnost zdravlja ljudi i bez uzrokovanja štete okolišu, b) zabrane napuštanje, odlaganje ili nekontrolirano zbrinjavanje otpada u navedenom odlagalištu,

                           —

                           tolerirajući djelovanje predmetnog odlagališta bez da su ispunjeni propisani uvjeti zaštite okoliša i bez valjanje dozvole, u skladu s uvjetima i sadržajem (koji su potrebni) za izdavanje takve dozvole, s posljedicom da nije osigurano da se na odlagalištu sakuplja samo obrađeni otpad i bez da predmetni posjednik otpada ili upravitelj odlagališta moraju prije ili tijekom predaje dokazati da predmetni otpad može biti prihvaćen u odlagalište sukladno uvjetima predviđenim dozvolom i da ispunjava uvjete prihvatljivosti navedene u prilogu II.,

                           —

                           ne osiguravši da postupci kontrole i nadzora u svakom operativnom stadiju zadovoljavaju minimalne zakonske uvjete,

                     nije ispunila svoje obveze koje je bila dužna ispuniti temeljem članaka 13., članka 23. i članka 36. stavka 1. Direktive 2008/98/EZ (1), te članka 6. točke (a), članka 8., članka 9. točaka (a), (b) i (c), članka 11. stavka 1. točke (a) i članka 12. Direktive 99/31/EZ (2) o odlagalištima otpada.

               —

               Naložiti Helenskoj Republici snošenje troškova.

      Tužbeni razlozi i glavni argumenti

               1.

               Grčke vlasti su nastavile tolerirati djelovanje odlagališta Kiato bez da su bili ispunjeni propisani uvjeti zaštite okoliša i bez odgovarajuće dozvole (povrjeđujući odredbu članka 23. Direktive 2008/98/EZ te članka 8., posebno točke (a), i članka 9. točaka (a), (b) i (c) Direktive 99/31/EZ). Bez posebne dozvole Helenska Republika nije u stanju ispuniti svoje obveze u smislu članka 6. točke (a) i članka 11. stavka 1. točke (a) Direktive 99/31/EZ.

               2.

               Inspekcije provedene 24. listopada 2007., 3. studenoga 2011. i 31. srpnja 2012. otkrile su značajne probleme u vezi s neispravnim djelovanjem odlagališta Kiato i pretrpavanjem toga područja. Dakle, postoji povreda članka 13. i članka 36. stavka 1. Direktive 2008/98/EZ te članaka 8., 9. i 12. Direktive 99/31/EZ.

      (1)  SL L 312, 22.11.2008, str. 3.-30.

      (2)  SL L 182, 16.7.1999, str. 1.-19.


title: Predmet C-182/17: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 11. travnja 2017. uputila Kúria (Mađarska) – Nagyszénás Településszolgáltatási Nonprofit Kft. protiv Nemzeti Adó- és Vámhivatal Fellebbviteli Igazgatóság

text:
               10.7.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 221/6

         Zahtjev za prethodnu odluku koji je 11. travnja 2017. uputila Kúria (Mađarska) – Nagyszénás Településszolgáltatási Nonprofit Kft. protiv Nemzeti Adó- és Vámhivatal Fellebbviteli Igazgatóság
   (Predmet C-182/17)
   (2017/C 221/08)
   Jezik postupka: mađarski

      Sud koji je uputio zahtjev

   Kúria

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelj: Nagyszénás Településszolgáltatási Nonprofit Kft.

      Tuženik: Nemzeti Adó- és Vámhivatal Fellebbviteli Igazgatóság

      Prethodna pitanja

               1.

               Potpada li trgovačko društvo koje je u 100 %-tnom vlasništvu lokalnih vlasti pod pojam „subjekt […] javnog prava” iz članka 13. stavka 1. prvog podstavka Direktive Vijeća 2006/112/EZ (1) od 28. studenoga 2006. o zajedničkom sustavu poreza na dodanu vrijednost?

               2.

               U slučaju potvrdnog odgovora na prvo pitanje, treba li smatrati da trgovačko društvo kao javno tijelo izvršava zadaće koje su nužno obveza lokalnih vlasti, ali koje je lokalna vlast prenijela navedenom društvu?

               3.

               U slučaju niječnog odgovora na bilo koje od prethodnih pitanja, treba li smatrati da je iznos koji lokalna vlast isplaćuje tom trgovačkom društvu naknada za izvršavanje zadaća?

      (1)  SL 2006., L 347, str. 1.; SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 9., svezak 1. str. 120.


title: Predmet C-436/14: Rješenje Suda (sedmo vijeće) od 7. travnja 2016. (zahtjev za prethodnu odluku Tribunale di Bari – Italija) – kazneni postupak protiv Davida Cazzorle (Zahtjev za prethodnu odluku — Članak 99. Poslovnika Suda — Istovjetna prethodna pitanja — Članci 49. i 56. UFEU-a — Sloboda poslovnog nastana — Slobodno pružanje usluga — Igre na sreću — Nacionalni propis — Preustroj sustava koncesija putem vremenskog usklađivanja rokova — Novi poziv na nadmetanje — Koncesije kraćeg trajanja od onog ranijih koncesija — Besplatno ustupanje prava na uporabu materijalne i nematerijalne imovine u vlasništvu koja tvori mrežu za organiziranje i prikupljanje oklada — Ograničenje — Važni razlozi u općem interesu — Proporcionalnost)

text:
               25.7.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 270/6

         Rješenje Suda (sedmo vijeće) od 7. travnja 2016. (zahtjev za prethodnu odluku Tribunale di Bari – Italija) – kazneni postupak protiv Davida Cazzorle
   (Predmet C-436/14) (1)

   ((Zahtjev za prethodnu odluku - Članak 99. Poslovnika Suda - Istovjetna prethodna pitanja - Članci 49. i 56. UFEU-a - Sloboda poslovnog nastana - Slobodno pružanje usluga - Igre na sreću - Nacionalni propis - Preustroj sustava koncesija putem vremenskog usklađivanja rokova - Novi poziv na nadmetanje - Koncesije kraćeg trajanja od onog ranijih koncesija - Besplatno ustupanje prava na uporabu materijalne i nematerijalne imovine u vlasništvu koja tvori mrežu za organiziranje i prikupljanje oklada - Ograničenje - Važni razlozi u općem interesu - Proporcionalnost))
   (2016/C 270/07)
   Jezik postupka: talijanski

      Sud koji je uputio zahtjev

   Tribunale di Bari

      Stranka glavnog kaznenog postupka

   Davide Cazzorla

      Izreka

               1.

               Članke 49. i 56. UFEU-a kao i načela jednakog postupanja te djelotvornosti treba tumačiti na način da im se ne protivi nacionalno zakonodavstvo o igrama na sreću poput onoga u glavnom postupku koje predviđa organizaciju novog poziva na nadmetanje za koncesije kraćeg trajanja od onog prethodno dodijeljenih koncesija zbog preustroja sustava putem vremenskog usklađivanja rokova koncesija.

               2.

               Članke 49. i 56. UFEU-a treba tumačiti na način da im se protivi ograničavajuća nacionalna odredba poput one o kojoj je riječ u glavnom postupku koja obvezuje koncesionara za igre na sreću da u slučaju prestanka djelatnosti zbog isteka koncesijskog razdoblja besplatno ustupi pravo na uporabu materijalne i nematerijalne imovine koju ima u vlasništvu i koja tvori mrežu za organiziranje i prikupljanje oklada jer to ograničenje prelazi ono što je nužno za ostvarenje stvarnog cilja te odredbe, što sud koji je uputio zahtjev mora provjeriti.

      (1)  SL C 448, 15. 12. 2014.


title: Predmet T-644/14 R: Rješenje predsjednika Općeg suda od 7. travnja 2016. – ADR Center protiv Komisije („Privremena pravna zaštita — Arbitražna klauzula — Sporazumi sklopljeni u svrhu provedbe projekata koje Unija subvencionira u okviru programa ‘Civilno pravosuđe’ — Izvršna odluka Komisije da traži povrat isplaćenih iznosa — Zahtjev za suspenziju primjene — Nepostojanje hitnosti”)

text:
               30.5.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 191/30

         Rješenje predsjednika Općeg suda od 7. travnja 2016. – ADR Center protiv Komisije
   (Predmet T-644/14 R)
   ((„Privremena pravna zaštita - Arbitražna klauzula - Sporazumi sklopljeni u svrhu provedbe projekata koje Unija subvencionira u okviru programa ‘Civilno pravosuđe’ - Izvršna odluka Komisije da traži povrat isplaćenih iznosa - Zahtjev za suspenziju primjene - Nepostojanje hitnosti”))
   (2016/C 191/39)
   Jezik postupka: engleski

      Stranke

      Tužitelj: ADR Center Srl (Rim, Italija) (zastupnik: L. Tantalo, odvjetnik)

      Tuženik: Europska komisija (zastupnici: L. Cappelletti i J. Estrada de Solà, agenti)

      Predmet

   Zahtjev kojim se traži suspenzija izvršenja odluke Komisije C (2014) 4485 final od 27. lipnja 2014. koja se odnosi na povrat iznosa od 194 275,34 eura, uvećanog za kamate, koji ADR Center Srl treba platiti u skladu s obavijestima o terećenju br. 3241311168, 3241311170 i 3241311175 koje se odnose na iznose od 62 649,47 eura, 78 991,12 eura i 52 634,75 eura.

      Izreka

               1.

               Odbija se zahtjev za privremenu pravnu zaštitu.

               2.

               Ukida se rješenje od 22. siječnja 2016. u dijelu koji se odnosi na predmet T–644/14 R.

               3.

               O troškovima će se odlučiti naknadno.