title: Predmet C-699/15: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 24. prosinca 2015. uputio Court of Appeal (England & Wales) (Civil Division) (Ujedinjena Kraljevina) – Commissioners for Her Majesty's Revenue & Customs protiv Brockenhurst College

text:
               29.2.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 78/9

         Zahtjev za prethodnu odluku koji je 24. prosinca 2015. uputio Court of Appeal (England & Wales) (Civil Division) (Ujedinjena Kraljevina) – Commissioners for Her Majesty's Revenue & Customs protiv Brockenhurst College
   (Predmet C-699/15)
   (2016/C 078/10)
   Jezik postupka: engleski

      Sud koji je uputio zahtjev

   Court of Appeal (England & Wales) (Civil Division)

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelj: Commissioners for Her Majesty's Revenue & Customs

      Tuženik: Brockenhurst College

      Prethodna pitanja

               1.

               Jesu li s obzirom na članak 132. stavak 1. točku (i) Direktive o PDV-u (1), isporuke restoranskih usluga i usluga zabavnih aktivnosti koje obrazovna ustanova pruža uz naknadu javnosti (koja nije primatelj glavne usluge obrazovanja) „usko povezane” s osiguranjem obrazovanja u okolnostima u kojima pružanje tih usluga omogućuju studenti (koji jesu primatelji glavne usluge obrazovanja) u okviru svojeg obrazovanja i kao bitan dio svojeg obrazovanja?

               2.

               Prilikom odlučivanja o tome nalaze li se isporuke restoranskih usluga i usluga zabavnih aktivnosti u okviru izuzeća iz članka 132. stavka 1. točke (i) kao usluge „usko povezane” s osiguranjem obrazovanja:

                           a.

                           je li važno to što studenti imaju koristi od sudjelovanja u pružanju predmetnih usluga, a ne od predmeta tih usluga;

                           b.

                           je li važno to što studenti te usluge ne primaju ni ne koriste, bilo izravno ili neizravno, nego ih uz naknadu prima i koristi javnost koja nije primatelj glavne usluge obrazovanja;

                           c.

                           je li važno to što sa stajališta tipičnih primatelja predmetnih usluga (odnosno, javnosti koja za njih plaća), usluge ne predstavljaju način boljeg korištenja bilo koje druge usluge nego su same sebi svrha;

                           d.

                           je li važno to što sa stajališta studenata, predmetne usluge nisu same sebi svrha nego je sudjelovanje u pružanju usluga način boljeg korištenja glavne usluge obrazovanja;

                           e.

                           u kojoj mjeri treba uzeti u obzir načelo porezne neutralnosti?

      (1)  Direktiva Vijeća 2006/112/EZ od 28. studenoga 2006. o zajedničkom sustavu poreza na dodanu vrijednost (SL L 347, str. 1.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 9., svezak 1., str. 120.)


title: Predmet C-501/15 P: Žalba koju je 22. rujna 2015. podnio Ured za usklađivanje na unutarnjem tržištu (žigovi i dizajni) protiv presude Općeg suda (prvo vijeće) od 15. srpnja 2015. u predmetu T-24/13, Cactus S.A. protiv Ureda za usklađivanje na unutarnjem tržištu (žigovi i dizajni)

text:
               14.12.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 414/18

         Žalba koju je 22. rujna 2015. podnio Ured za usklađivanje na unutarnjem tržištu (žigovi i dizajni) protiv presude Općeg suda (prvo vijeće) od 15. srpnja 2015. u predmetu T-24/13, Cactus S.A. protiv Ureda za usklađivanje na unutarnjem tržištu (žigovi i dizajni)
   (Predmet C-501/15 P)
   (2015/C 414/22)
   Jezik postupka: engleski

      Stranke

      Žalitelj: Ured za usklađivanje na unutarnjem tržištu (žigovi i dizajni) (zastupnik: A. Folliard-Monguiral, agent)

      Druga stranka u postupku: Cactus S.A.

      Žalbeni zahtjev

   Žalitelj od Suda zahtijeva da:

               —

               usvoji žalbu u cijelosti

               —

               ukine pobijanu presudu

               —

               društvu Cactus S.A. naloži snošenje troškova Ureda.

      Žalbeni razlozi i glavni argumenti

   U skladu s presudom „IP Translator” (C-307/10, EU:C:2012:361), oznaka naslova razreda klasifikacije može obuhvaćati sve proizvode i usluge uključene u abecedni popis tog razreda. Međutim, takva oznaka ne može se pretvoriti u pravo koje se odnosi na sve proizvode i usluge unutar određenog razreda. Opći sud pogrešno je primijenio presudu „IP Translator” i prekršio članak 28. Uredbe o žigu Zajednice (1) i pravilo 2. Provedbene uredbe (2) kada je izjednačio opseg naslova razreda 35 sa svim uslugama koje ulaze u taj razred. Budući da usluge prodaje na malo kao takve i usluge „prodaje na malo biljaka i cvijeća, žitarica; svježeg voća i povrća” nisu uključene u abecedni popis razreda 35, raniji žigovi Zajednice ne štite se u pogledu takvih usluga. Zahtjev da se moraju specificirati proizvodi ili vrste proizvoda na koje se usluga prodaje na malo odnosi, a koji se primjenjuje na sve žigove, uključujući i one koji su registrirani prije presude Praktiker (C-218/02, EU:C:2005:425), dodatna je prepreka za zaključak Općeg suda prema kojem se apstraktno upućivanje na naslov razreda 35 proteže na sve moguće proizvode.
   Utvrđenje prema kojem uporaba samo stiliziranog kaktusa ne mijenja razlikovni karakter ranijeg figurativnog žiga u smislu članka 15. stavka 1. točke (a) Uredbe o žigu Zajednice sadržava četiri povrede koje se tiču prava. Izvodeći svoj zaključak isključivo na temelju značenjskog poklapanja loga i verbalnog elementa, Opći sud je propustio ispitati u kojoj se mjeri verbalni element „Cactus” isticao i koliko je bio bitan u ranijem složenom žigu. Opći sud propustio je uzeti u obzir vizualne i (moguće) glasovne razlike između loga i složenog žiga te je svoj zaključak pogrešno utemeljio na predznanju luksemburške javnosti u pogledu ranijeg složenog žiga, pri čemu nije uzeo u obzir percepciju europske javnosti u cjelini.

      (1)  Uredba Vijeća (EZ) br. 207/2009 od 26. veljače 2009. o žigu Zajednice, SL L 78, str. 1. (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 17., svezak 1., str. 226.).

      (2)  Uredba Komisije (EZ) br. 2868/95 od 13. prosinca 1995. o provedbi Uredbe Vijeća (EZ) br. 40/94 o žigu Zajednice, SL L 303, str. 1. (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 17., svezak 1., str. 84.).


title: Predmet T-206/14: Presuda Općeg suda od 23. rujna 2015. – Hüpeden protiv Vijeća i Komisije („Izvanugovorna odgovornost — Uvoz određenih pripremljenih ili konzerviranih agruma podrijetlom iz Kine — Uredba (EZ) br. 1355/2008 koju je Sud proglasio nevaljanom — Šteta koju je tužitelj navodno pretrpio slijedom donošenja uredbe — Tužba za naknadu štete — Iscrpljenje internih pravnih sredstava — Dopuštenost — Dovoljno ozbiljna povreda pravnog pravila koje dodjeljuje prava pojedincima — Članak 2. stavak 7. točka (a) Uredbe (EZ) br. 384/96 (koji je postao članak 2. stavak 7. točka (a) Uredbe (EZ) br. 1225/2009 — Obveza primjene dužne pažnje — Uzročna veza”)

text:
               23.11.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 389/46

         Presuda Općeg suda od 23. rujna 2015. – Hüpeden protiv Vijeća i Komisije
   (Predmet T-206/14) (1)

   ((„Izvanugovorna odgovornost - Uvoz određenih pripremljenih ili konzerviranih agruma podrijetlom iz Kine - Uredba (EZ) br. 1355/2008 koju je Sud proglasio nevaljanom - Šteta koju je tužitelj navodno pretrpio slijedom donošenja uredbe - Tužba za naknadu štete - Iscrpljenje internih pravnih sredstava - Dopuštenost - Dovoljno ozbiljna povreda pravnog pravila koje dodjeljuje prava pojedincima - Članak 2. stavak 7. točka (a) Uredbe (EZ) br. 384/96 (koji je postao članak 2. stavak 7. točka (a) Uredbe (EZ) br. 1225/2009 - Obveza primjene dužne pažnje - Uzročna veza”))
   (2015/C 389/50)
   Jezik postupka: njemački

      Stranke

      Tužitelj: Hüpeden & Co. (GmbH & Co.) KG (Hamburg, Njemačka) (zastupnik: K. Landry, odvjetnik)

      Tuženici: Vijeće Europske unije (zastupnici: J.-P. Hix, agent, uz asistenciju D. Geradin i N. Tuominen, zatim N. Tuominen, odvjetnici); i Europska komisija (zastupnici: T. Maxian Rusche i R. Sauer, agenti)

      Predmet

   Tužba za naknadu štete radi popravljanja štete koja je navodno pretrpljena zbog donošenja Uredbe (EZ) br. 1355/2008 od 18. prosinca 2008. o uvođenju konačne antidampinške pristojbe i konačnoj naplati privremene pristojbe na uvoz pripremljenih ili konzerviranih agruma (i to mandarina itd.) podrijetlom iz Narodne Republike Kine (SL L 350, str. 35.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 11., svezak 82., str. 61.), koja je proglašena nevaljanom presudom od 22. ožujka 2012., GLS (C-338/10, Zb., EU:C:2012:158).

      Izreka

               1.

               Tužba se odbija.

               2.

               Nalaže se društvu Hüpeden & Co. (GmbH & Co.) KG snošenje troškova.

      (1)  SL C 212, 7. 7. 2014.


title: Predmet C-40/14: Presuda Suda (osmo vijeće) od 20. studenoga 2014. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Cour de cassation – Francuska) – Direction générale des douanes et droits indirects, Chef de l'agence de poursuites de la Direction nationale du renseignement et des enquêtes douanières, Direction régionale des douanes et droits indirects de Lyon protiv Utopia SARL (Zahtjev za prethodnu odluku — Carinska unija i zajednička carinska tarifa — Oslobođenje od carine — Posebno pripremljene životinje za laboratorijsku uporabu — Javna ili privatna ustanova s odobrenjem — Uvoznik čiji su klijenti takve ustanove — Materijali za pakiranje ili spremnici za pakiranje — Kavezi koji služe za prijevoz životinja)

text:
               26.1.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 26/8

         Presuda Suda (osmo vijeće) od 20. studenoga 2014. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Cour de cassation – Francuska) – Direction générale des douanes et droits indirects, Chef de l'agence de poursuites de la Direction nationale du renseignement et des enquêtes douanières, Direction régionale des douanes et droits indirects de Lyon protiv Utopia SARL
   (Predmet C-40/14) (1)

   ((Zahtjev za prethodnu odluku - Carinska unija i zajednička carinska tarifa - Oslobođenje od carine - Posebno pripremljene životinje za laboratorijsku uporabu - Javna ili privatna ustanova s odobrenjem - Uvoznik čiji su klijenti takve ustanove - Materijali za pakiranje ili spremnici za pakiranje - Kavezi koji služe za prijevoz životinja))
   (2015/C 026/10)
   Jezik postupka: francuski

      Sud koji je uputio zahtjev

   Cour de cassation

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelji: Direction générale des douanes et droits indirects, Chef de l'agence de poursuites de la Direction nationale du renseignement et des enquêtes douanières, Direction régionale des douanes et droits indirects de Lyon

      Tuženik: Utopia SARL

      Izreka

               1.

               Članak 60. Uredbe Vijeća (EEZ) br. 918/83 od 28. ožujka 1983. o uspostavi sustava oslobođenja od carina u Zajednici (SL L 105, str. 1.), kako je izmijenjena aktom o uvjetima pristupanja Europskoj uniji Češke Republike, Republike Estonije, Republike Cipra, Republike Latvije, Republike Litve, Republike Mađarske, Republike Malte, Republike Poljske, Republike Slovenije i Republike Slovačke te o izmjenama Ugovora na kojima se temelji Europska unija, treba tumačiti u smislu da, ako su životinje koje su posebno pripremljene za laboratorijsku uporabu, koje uvoznik uveze na područje Europske unije, namijenjene za javne ili privatne ustanove čija je glavna djelatnost obrazovanje ili znanstveno istraživanje, taj uvoznik, čak i kad nije takva ustanova, može biti oslobođen od carine koju određuje taj članak za takvu vrstu robe.

               2.

               Opće pravilo 5 točku (b) Kombinirane nomenklature, sadržano u Prilogu I. Uredbi Vijeća (EEZ) br. 2658/87 od 23. srpnja 1987. o tarifnoj i statističkoj nomenklaturi i o Zajedničkoj carinskoj tarifi, kako je izmijenjena Uredbom Komisije (EZ) br. 1789/2003 od 11. rujna 2003., treba tumačiti u smislu da kavezi koji služe za prijevoz živih životinja namijenjenih laboratorijskoj istraživanju ne ulaze u kategoriju materijala za pakiranje ili spremnika za pakiranje koji se razvrstavaju s robom na koju se odnose.

      (1)  SL C 102, 7.4.2014.


title: Predmet T-154/15 R: Rješenje predsjednika Općeg suda od 20. svibnja 2015. – Jaber protiv Vijeća („Privremena pravna zaštita — Mjere ograničavanja protiv Sirije — Zamrzavanje financijskih sredstava i zabrana ulaza i provoza preko područja Unije — Zahtjev za suspenziju primjene — Povreda formalnih zahtjeva — Nedopuštenost”)

text:
               6.7.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 221/21

         Rješenje predsjednika Općeg suda od 20. svibnja 2015. – Jaber protiv Vijeća
   (Predmet T-154/15 R)
   ((„Privremena pravna zaštita - Mjere ograničavanja protiv Sirije - Zamrzavanje financijskih sredstava i zabrana ulaza i provoza preko područja Unije - Zahtjev za suspenziju primjene - Povreda formalnih zahtjeva - Nedopuštenost”))
   (2015/C 221/29)
   Jezik postupka: francuski

      Stranke

      Tužitelj: Aiman Jaber (Lattakia, Sirija) (zastupnici: A. Boesch, D. Amaudruz i M. Ponsard, odvjetnici)

      Tuženik: Vijeće Europske unije

      Predmet

   Zahtjev za suspenziju primjene mjera donesenih protiv tužitelja temeljem Provedbene uredbe Vijeća (EU) 2015/108 od 26. siječnja 2015. o provedbi Uredbe (EU) br. 36/2012 o mjerama ograničavanja s obzirom na stanje u Siriji (SL L 20, str. 2.), i Provedbene odluke Vijeća (ZVSP) 2015/117 od 26. siječnja 2015. o provedbi Odluke 2013/255/ZVSP o mjerama ograničavanja protiv Sirije (SL L 20, str. 85.).

      Izreka

               1.

               Zahtjev za privremenu pravnu zaštitu se odbija.

               2.

               O troškovima će se odlučiti naknadno.


title: Predmet C-77/14: Tužba podnesena 12. veljače 2014. – Europska komisija protiv Helenske Republike

text:
               7.4.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 102/25

         Tužba podnesena 12. veljače 2014. – Europska komisija protiv Helenske Republike
   (Predmet C-77/14)
   2014/C 102/35
   Jezik postupka: grčki

      Stranke

      Tužitelj: Europska komisija (zastupnici: B. Stromsky i A. Marcoulli)

      Tuženik: Helenska Republika

      Tužbeni zahtjev

               —

               Utvrditi da, time što nije poduzela u predviđenom roku sve mjere koje su potrebne za povrat potpore, za koju je utvrđeno da je nezakonita i da je nespojiva s zajedničkim tržištem u smislu članka 1. Odluke Komisije od 13. lipnja 2011., C(2011) 4916 def. (1), i koja je dodijeljena Aluminium of Greece SA (potpora br. SA 26117 – C 2/10, ranije NN 62/09) ili, u svakom slučaju, time što nije shodno obavijestila Komisiju o poduzetim mjerama prema članku 4., Helenska Republika nije ispunila obveze koje je dužna sukladno člancima 2., 3. i 4. navedene odluke i Ugovora o funkcioniranju Europske unije;

               —

               naložiti Helenskoj Republici snošenje troškova.

      Tužbeni razlozi i glavni argumenti

   Predmet tužbe Komisije je neizvršenje od strane Helenske Republike odluke Komisije koja se odnosi na nezakonitu državnu potporu u korist društva Aluminium SA koju mora povući Public Power Corporation (PPC).
   Komisija ističe da je Grčka bila dužna osigurati izvršenje odluke u roku od četiri mjeseca od dana kad je priopćena. Odluka je priopćena 14. srpnja 2011. i Komisija nije dopustila nikakvo produljenje roka za izvršenje odluke. Posljedično, formalnopravnom smislu, rok za izvršenje protekao je 14. studenoga 2011.
   Komisija podsjeća da, sukladno ustaljenoj sudskoj praksi Suda, jedini opravdani razlog kojim država članica može prigovoriti tužbi zbog povrede obveze, koje je zatražila Komisija u smislu članka 108. stavka 2. Ugovora o funkcioniranju Europske unije, je potpuna nemogućnost pravilnog izvršenja odluke.
   Međutim, u ovom postupku helenska nadležna tijela nisu uopće istakli razlog potpune nemogućnost izvršenja. Suprotno tome, one su još od početka isticale da su voljne izvršiti odluku čim to bude bilo moguće. Međutim, Komisija naglašava da, sve do dana podnošenja ove tužbe, helenske vlasti nisu donijele niti jedan akt koji bi predstavljao izvršenje odluke, makar i djelomično.
   Osim toga, Komisija primjećuje da je presudom Monomeles Protodikeio Athinon (atenski prvostupanjski sud u kojem postupak provodi sudac pojedinac) suspendirano plaćanje iznosa potpore za koji jamči PPC u odnosu na Aluminium SA. Prema Komisiji, predmetni nacionalni sudac, time što je suspendirao nalog za plaćanje, nije uzeo u obzir uvjete koji su utvrđeni u stalnoj sudskoj praksi Suda za suspenziju izvršenja nacionalnog propisa koji je donesen radi provedbe prava Unije. (2)

   Komisija smatra da Grčka nije poduzela mjere potrebne za izvršenje odluke, ni u skladu s rješenjem o kojemu su raspravljale nadležne helenske službe i nadležna tijela, niti na drugi primjeren način.

      (1)  SL L 166, 27.6.2012., str. 83. do 89.

      (2)  Presuda od 21. veljače 1991., Zuckerfabrik Süderdithmarschen A.G. i dr., C-143/88 i C-92/89, Recueil, str. I-415. , te presuda od 9. studenoga 1995., Atlanta Fruchthandelsgesellschaft mbH i dr.,C-465/93, Recueil, str. I-3761.,


title: Predmet T-378/13: Tužba podnesena 23. srpnja 2013. — Apple and Pear Australia i Star Fruits Diffusion protiv OHIM-a — Carolus C. (English pink)

text:
               7.9.2013

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 260/39

         Tužba podnesena 23. srpnja 2013. — Apple and Pear Australia i Star Fruits Diffusion protiv OHIM-a — Carolus C. (English pink)
   (Predmet T-378/13)
   2013/C 260/88
   Jezik na kojem je tužba podnesena: francuski

      Stranke

      Tužitelji: Apple and Pear Australia Ltd (Victoria, Australija) i Star Fruits Diffusion (Caderousse, Francuska) (zastupnici: T. de Haan i P. Péters, odvjetnici)

      Tuženik: Ured za usklađivanje na unutarnjem tržištu (žigovi i dizajni)

      Druga stranka pred žalbenim vijećem: Carolus C. BVBA (Nieuwerkerken, Belgija)

      Tužbeni zahtjevi

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

               —

               kao glavni zahtjev, preinači odluku četvrtog žalbenog vijeća Ureda za usklađivanje na unutarnjem tržištu (žigovi i dizajni) od 29. svibnja 2013. u predmetu R 1215/2011-4, na način da se žalba tužiteljâ pred žalbenim vijećem proglasi osnovanom te, posljedično, da se prihvati prigovor tužiteljâ;

               —

               kao podredni zahtjev, ukine u cijelosti odluku četvrtog žalbenog vijeća OHIM-a od 29. ožujka 2013. u predmetu R 1215/2011-4; i

               —

               naloži OHIM-u snošenje troškova.

      Tužbeni razlozi i glavni argumenti

      Podnositelj prijave žiga Zajednice: Carolus C.

      Predmetni žig Zajednice: Verbalni žig „English pink” za proizvode iz razreda 31 — Prijava za žig Zajednice br. 8 610 768

      Nositelj žiga ili znaka navedenog u postupku prigovora: Tužitelj

      Navedeni žig ili znak: Verbalni žig „PINK LADY” i figurativni žigovi koji sadrže verbalne elemente „Pink Lady” za proizvode iz razreda 16, 29, 30, 31 i 32

      Odluka odjela za prigovore: Odbijanje prigovora

      Odluka žalbenog vijeća: Odbijanje tužbe

      Tužbeni razlozi:

               —

               Povreda načela res iudicata;

               —

               Povreda općih načela pravne sigurnosti, dobrog upravljanja i zaštite legitimnih očekivanja;

               —

               Povreda članka 75. Uredbe br. 207/2009;

               —

               Povreda članka 76. Uredbe br. 207/2009;

               —

               Povreda članka 8. stavka 1. točke b) Uredbe br. 207/2009;

               —

               Povreda članka 8. stavka 5. Uredbe br. 207/2009.


title: Predmet T-335/13: Tužba podnesena 19. lipnja 2013. — BT Limited Belgian Branch protiv Komisije

text:
               24.8.2013

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 245/7

         Tužba podnesena 19. lipnja 2013. — BT Limited Belgian Branch protiv Komisije
   (Predmet T-335/13)
   2013/C 245/15

   Predmetni postupak pokrenut je prije 1. srpnja 2013., datuma pristupanja Republike Hrvatske Europskoj uniji


title: Predmet C-569/13: Presuda Suda (treće vijeće) od 10. rujna 2015. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Förvaltningsrätten i Malmö – Švedska) – Bricmate AB protiv Tullverket (Zahtjev za prethodnu odluku — Trgovinska politika — Antidampinška pristojba uvedena na uvoz keramičkih pločica podrijetlom iz Kine — Provedbena uredba (EU) br. 917/2011 — Valjanost — Uredba (EZ) br. 1225/2009 — Članak 3. stavci 2., 3., 5. i 6., članak 17., članak 20. stavak 1. — Utvrđivanje štete i uzročno-posljedične veze — Pogreške koje se tiču činjenica i očite pogreške u ocjeni — Dužna pažnja — Ispitivanje elemenata koje je dostavio uvoznik koji je dio uzorka — Obveza obrazlaganja — Pravo na obranu)

text:
               3.11.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 363/5

         Presuda Suda (treće vijeće) od 10. rujna 2015. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Förvaltningsrätten i Malmö – Švedska) – Bricmate AB protiv Tullverket
   (Predmet C-569/13) (1)

   ((Zahtjev za prethodnu odluku - Trgovinska politika - Antidampinška pristojba uvedena na uvoz keramičkih pločica podrijetlom iz Kine - Provedbena uredba (EU) br. 917/2011 - Valjanost - Uredba (EZ) br. 1225/2009 - Članak 3. stavci 2., 3., 5. i 6., članak 17., članak 20. stavak 1. - Utvrđivanje štete i uzročno-posljedične veze - Pogreške koje se tiču činjenica i očite pogreške u ocjeni - Dužna pažnja - Ispitivanje elemenata koje je dostavio uvoznik koji je dio uzorka - Obveza obrazlaganja - Pravo na obranu))
   (2015/C 363/05)
   Jezik postupka: švedski

      Sud koji je uputio zahtjev

   Förvaltningsrätten i Malmö

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelj: Bricmate AB

      Tuženik: Tullverket

      Izreka

   Ispitivanjem prethodnog pitanja koje je postavio sud koji je uputio zahtjev nije otkriven nijedan element koji bi mogao utjecati na valjanost Provedbene uredbe Vijeća (EU) br. 917/2011 od 12. rujna 2011. o uvođenju konačne antidampinške pristojbe i konačnoj naplati privremene pristojbe uvedene na uvoz keramičkih pločica podrijetlom iz Narodne Republike Kine.

      (1)  SL C 15, 18. 1. 2014.


title: Predmet C-538/14: Tužba podnesena 26. studenoga 2014. – Europska komisija protiv Republike Finske

text:
               2.2.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 34/15

         Tužba podnesena 26. studenoga 2014. – Europska komisija protiv Republike Finske
   (Predmet C-538/14)
   (2015/C 034/17)
   Jezik postupka: finski

      Stranke

      Tužitelj: Europska komisija (zastupnici: I. Koskinen i D. Martin)

      Tuženik: Republika Finska

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelj od Suda zahtijeva da:

               —

               utvrdi da je Republika Finska povrijedila svoje obveze iz članka 3. stavka 1. i članka 13. Direktive Vijeća 2000/43/EZ od 29. lipnja 2000. o provedbi načela jednakog postupanja prema osobama bez obzira na njihovo rasno ili etničko podrijetlo (1) time što nije odredila tijelo nadležno za provedbu zadaća u području profesionalnog života propisano u članku 13. te direktive i nije osigurala da se te zadaće doista provode,

               —

               naloži Republici Finskoj snošenje troškova.

      Tužbeni razlozi i glavni argumenti

   Prema članku 3. stavku 1. Direktive 2000/43/EZ, profesionalni život također je obuhvaćen područjem primjene te direktive. Prema članku 13., države članice određuju jedno ili više tijela za promicanje jednakog postupanja prema svim osobama bez diskriminacije na temelju rasnog ili etničkog podrijetla i osiguravaju da je barem jedno od određenih tijela nadležno, u pogledu stvari i zadaća navedenih u toj odredbi, za bavljenje pitanjima u vezi s profesionalnim životom. Budući da u finskom pravu nije određeno tijelo za provedbu zadaća u pitanjima profesionalnog života navedenih u članku 13. Direktive 2000/43/EZ, Republika Finska povrijedila je svoje obveze iz članka 3. stavka 1. i članka 13. te direktive.

      (1)  SL L 180, str. 22. (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 20., svezak 1., str. 19.).


title: Predmet T-659/16: Tužba podnesena 16. rujna 2016. – LG Electronics protiv EUIPO-a (Second Display)

text:
               31.10.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 402/59

         Tužba podnesena 16. rujna 2016. – LG Electronics protiv EUIPO-a (Second Display)
   (Predmet T-659/16)
   (2016/C 402/70)
   Jezik postupka: engleski

      Stranke

      Tužitelj: LG Electronics, Inc. (Seul, Južna Koreja) (zastupnici: T. de Haan i P. Péters, odvjetnici)

      Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO)

      Podaci o postupku pred EUIPO-om

      Predmetni sporni žig: verbalni žig Unije „Second Display” – prijava za registraciju br. 14 362 248

      Pobijana odluka: odluka prvog žalbenog vijeća EUIPO-a od 10. lipnja 2016. u predmetu R 106/2016-1

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

               —

               poništi pobijanu odluku;

               —

               naloži EUIPO-u snošenje troškova, uključujući tužiteljeve troškove pred prvim žalbenim vijećem.

      Tužbeni razlog

               —

               povreda članka 7. stavka 1. točaka (b) i (c) Uredbe br. 207/2009 u vezi s člankom 75. Uredbe br. 207/2009.


title: Predmet C-395/15: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 22. srpnja 2015. uputio Juzgado de lo Social no 33 de Barcelona (Španjolska) – Mohamed Daouidi protiv Bootes Plus S.L., Fondo de Garantía Salarial i Ministerio Fiscal

text:
               26.10.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 354/19

         Zahtjev za prethodnu odluku koji je 22. srpnja 2015. uputio Juzgado de lo Social no 33 de Barcelona (Španjolska) – Mohamed Daouidi protiv Bootes Plus S.L., Fondo de Garantía Salarial i Ministerio Fiscal
   (Predmet C-395/15)
   (2015/C 354/22)
   Jezik postupka: španjolski

      Sud koji je uputio zahtjev

   Juzgado de lo Social no 33 de Barcelona

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelj: Mohamed Daouidi

      Tuženici: Bootes Plus S.L., Fondo de Garantía Salarial i Ministerio Fiscal

      Prethodna pitanja

               1.

               Treba li opću zabranu diskriminacije proglašenu u članku 21. stavku 1. Povelje Europske unije o temeljnim pravima (1) tumačiti na način da u njezino područje zabrane i zaštite, ulazi odluka poduzeća o otpuštanju radnika, koji je do tada u profesionalnom smislu bio dobro ocijenjen, samo zbog činjenice da je privremeno nesposoban za rad – na neodređeno vrijeme – zbog nezgode na radu i to dok je ostvarivao zdravstvenu njegu i naknadu od socijalnog osiguranja?

               2.

               Treba li članak 30. Povelje Europske unije o temeljnim pravima tumačiti na način da zaštita koja se treba osigurati radniku koji je očito arbitrarno i neosnovano otpušten, treba biti predviđena nacionalnim propisom za svako otpuštanje kojim se krši temeljno pravo?

               3.

               Ulazi li odluka poduzeća o otpuštanju radnika, koji je do tada u profesionalnom smislu bio dobro ocijenjen, samo zbog činjenice da je privremeno nesposoban za rad – na neodređeno vrijeme – zbog nezgode na radu i to dok ostvaruje zdravstvenu njegu i naknadu od socijalnog osiguranja u područje primjene članaka 3., 15., 31., 34. stavka 1. i članka 35. stavka 1. Povelje Europske unije o temeljnim pravima (jednog, pojedinih ili svih)?

               4.

               U slučaju potvrdnog odgovora na prethodna tri pitanja (ili jedno od njih) i u slučaju tumačenja da odluka o otpuštanju radnika, koji je do tada u profesionalnom smislu bio dobro ocijenjen, samo zbog činjenice da je privremeno nesposoban za rad – na neodređeno vrijeme – zbog nezgode na radu dok ostvaruje zdravstvenu njegu i naknadu od socijalnog osiguranja, ulazi u područje primjene nekih ili nekog članka Povelje Europske unije o temeljnim pravima, može li ih nacionalni sud primijeniti kako bi odlučio u sporu između pojedinaca, i to samo zato što, ovisno o tome je li riječ o „pravu” ili „načelu”, treba smatrati da imaju horizontalan učinak ili zato što valja primijeniti „načelo usklađenog tumačenja”?
               U slučaju negativnog odgovora na četiri prethodna pitanja, postavlja se peto pitanje:

               5.

               Ulazi li u koncept „izravne diskriminacije zbog nesposobnosti” kao razloga diskriminacije iz članaka 1., 2. i 3. Direktive 2000/78 (2) – odluka o otpuštanju radnika, koji je do tada u profesionalnom smislu bio dobro ocijenjen, samo zbog činjenice da je privremeno nesposoban za rad – na neodređeno vrijeme – zbog nezgode na radu?

      (1)  SL 2000, C 364, str. 1.

      (2)  Direktiva Vijeća 2000/78/EZ od 27. studenoga 2000. o uspostavi općeg okvira za jednako postupanje pri zapošljavanju i obavljanju zanimanja SL L 303, str. 16. (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 5., svezak 1., str 69.).


title: Predmet C-633/15: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 30. studenoga 2015. uputio First-tier Tribunal (Tax Chamber) (Ujedinjena Kraljevina) – London Borough of Ealing protiv Her Majesty's Revenue and Customs

text:
               15.2.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 59/6

         Zahtjev za prethodnu odluku koji je 30. studenoga 2015. uputio First-tier Tribunal (Tax Chamber) (Ujedinjena Kraljevina) – London Borough of Ealing protiv Her Majesty's Revenue and Customs
   (Predmet C-633/15)
   (2016/C 059/05)
   Jezik postupka: engleski

      Sud koji je uputio zahtjev

   First-tier Tribunal (Tax Chamber)

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelj: London Borough of Ealing

      Tuženik: Commissioners for Her Majesty's Revenue and Customs

      Prethodna pitanja

               1.

               Može li Ujedinjena Kraljevina, sukladno posljednjem stavku članka 133. Uredbe o PDV-u (1), primijeniti uvjet iz točke (d) tog članka na subjekte javnog prava (i) u slučaju u kojemu je Ujedinjena Kraljevina relevantne transakcije smatrala oporezivima na dan 1. siječnja 1989., dok je na isti dan za druge sportske usluge primijenila izuzeće te (ii) u slučaju u kojemu predmetne transakcije nisu bile izuzete na temelju nacionalnog prava prije nego je Ujedinjena Kraljevina primijenila uvjet iz članka 133. točke (d)?

               2.

               Ako je odgovor na gornje pitanje (1) potvrdan, može li Ujedinjena Kraljevina primijeniti uvjet iz točke (d) članka 133. Uredbe o PDV-u na neprofitne subjekte javnog prava, a da pritom taj isti uvjet ne primjeni na neprofitne subjekte koji nisu subjekti javnog prava?

               3.

               Ako je odgovor na gornje pitanje (2) potvrdan, može li Ujedinjena Kraljevina isključiti sve javne neprofitne subjekte od mogućnosti izuzeća prema članku 132. stavku 1. točki (m), a da pritom ne utvrdi u svakom pojedinom slučaju može li izuzeće uzrokovati narušavanje tržišnog natjecanja na štetu komercijalnih poduzeća koja podliježu PDV-u?

      (1)  Direktiva Vijeća 2006/112/EZ od 28. studenoga 2006. o zajedničkom sustavu poreza na dodanu vrijednost (SL L 347, str. 1.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 9., svezak 1., str. 120.)


title: Predmet F-108/14: Tužba podnesena 10. listopada 2014. – ZZ protiv Komisije

text:
               26.1.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 26/46

         Tužba podnesena 10. listopada 2014. – ZZ protiv Komisije
   (Predmet F-108/14)
   (2015/C 026/60)
   Jezik postupka: francuski

      Stranke

      Tužitelj: ZZ (zastupnik: S. Orlandi, odvjetnik)

      Tuženik: Europska komisija

      Predmet i opis spora

   Poništenje odluke o povećanju mirovinskih prava tužitelja u vezi s prijenosom tih prava u mirovinski sustav Unije, primjenom novih općih odredaba provedbe u vezi s člancima 11. i 12. Priloga VIII. Pravilniku o osoblju.

      Tužbeni zahtjev tužitelja

               —

               Utvrditi nezakonitost članka 9. općih odredbi provedbe članka 11. stavka 2. Priloga VIII. Pravilniku;

               —

               Poništiti odluku od 16. siječnja 2014. o povećanju mirovinskih prava koje je tužitelj stekao prije svojeg stupanja u službu, u okviru prijenosa tih prava u mirovinski sustav institucija Europske unije, primjenom općih odredaba provedbe članka 11. stavka 2. Priloga VIII. Pravilniku od 3. ožujka 2011.;

               —

               Naložiti Komisiji snošenje troškova.


title: Predmet T-156/16: Tužba podnesena 7. travnja 2016. – CFA Institute protiv EUIPO-a – Ernst i Häcker (CERTIFIED FINANCIAL MODELER CFM)

text:
               13.6.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 211/60

      Tužba podnesena 7. travnja 2016. – CFA Institute protiv EUIPO-a – Ernst i Häcker (CERTIFIED FINANCIAL MODELER CFM)
      (Predmet T-156/16)
      (2016/C 211/74)
      Jezik na kojem je tužba podnesena: engleski

         Stranke

         Tužitelj: CFA Institute (Charlottesville, Virginia, Sjedinjene Američke Države) (zastupnici: S. Rohlfing i G. Engels, odvjetnici)

         Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO)

         Druge stranke pred žalbenim vijećem: Dietmar Ernst (Nürtingen, Njemačka), Joachim Häcker (Nürtingen)

         Podaci o postupku pred EUIPO-om

         Podnositelji prijave spornog žiga: druge stranke pred žalbenim vijećem

         Predmetni sporni žig: figurativni žig Europske unije s verbalnim elementom „CERTIFIED FINANCIAL MODELER CFM” – prijava za registraciju br. 9 569 658

         Postupak pred EUIPO-om: postupak povodom prigovora

         Pobijana odluka: odluka drugog žalbenog vijeća EUIPO-a od 26. siječnja 2016. predmetu R 9/2015-2

         Tužbeni zahtjev

      Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

                  —

                  poništi pobijanu odluku,

                  —

                  prihvati prigovor koji je tužitelj podnio protiv prijave žiga drugih stranaka pred žalbenim vijećem br. 9 569 658,

                  —

                  naloži EUIPO-u snošenje troškova, ili

                  —

                  u slučaju da se druge stranke pred žalbenim vijećem uključe u postupak kao intervenijenti, naloži drugim strankama pred žalbenim vijećem snošenje troškova koji su tužitelju nastali u postupku povodom prigovora pred EUIPO-om i u postupku pred Općim sudom.

         Tužbeni razlozi

                  —

                  povreda članka 8. stavka 1. točke (b) Uredbe br. 207/2009;

                  —

                  povreda članka 8. stavka 5. Uredbe br. 207/2009.


title: Predmet C-266/17: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 17. svibnja 2017. uputio Oberlandesgericht Düsseldorf (Njemačka) – Rhein-Sieg-Kreis protiv Verkehrsbetrieb Hüttebräucker GmbH, BVR Busverkehr Rheinland GmbH

text:
               28.8.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 283/18

         Zahtjev za prethodnu odluku koji je 17. svibnja 2017. uputio Oberlandesgericht Düsseldorf (Njemačka) – Rhein-Sieg-Kreis protiv Verkehrsbetrieb Hüttebräucker GmbH, BVR Busverkehr Rheinland GmbH
   (Predmet C-266/17)
   (2017/C 283/25)
   Jezik postupka: njemački

      Sud koji je uputio zahtjev

   Oberlandesgericht Düsseldorf

      Stranke glavnog postupka

      Žalitelj: Rhein-Sieg-Kreis

      Druge stranke u postupku: Verkehrsbetrieb Hüttebräucker GmbH, BVR Busverkehr Rheinland GmbH

      Prethodna pitanja

               1.

               Može li se članak 5. stavak 2. Uredbe (EG) br. 1370/2007 (1) primijeniti na ugovore, koji nisu ugovori koji u smislu članka 5. stavka 1. prve rečenice Uredbe (EZ) br. 1370/2007 imaju oblik ugovora o koncesijama za usluge u smislu Direktiva 2004/17/EZ (2) ili 2004/18/EZ (3)?
               U slučaju pozitivnog odgovora na prvo pitanje:

               2.

               U slučaju kada pojedinačno nadležno tijelo u skladu s člankom 5. stavkom 2. Uredbe (EZ) br. 1370/2007 sklopi ugovor o javnim uslugama izravno s unutarnjim operaterom, protivi li se to zajedničkom nadzoru koje to tijelo provodi zajedno s drugim članovima društva unutarnjeg operatera kada je ovlast intervencije u javni prijevoz putnika u određenom zemljopisnom području (članak 2. točke (b) i (c) Uredbe (EZ) br. 1370/2007) podijeljena između pojedinačnog nadležnog tijela i skupine tijela koja pruža integrirane usluge javnog prijevoza putnika, primjerice time što ovlast sklapanja ugovora o javnim uslugama s unutarnjim operaterom ostaje pojedinačnom nadležnom tijelu, zadaća koja se odnosi na tarife se prenosi na udrugu međunarodnih javnih prijevoznika, kojoj uz pojedinačno nadležno tijelo pripadaju i ostala nadležna tijela na svojim zemljopisnim područjima?

               3.

               U slučaju kada pojedinačno nadležno tijelo u skladu s člankom 5. stavkom 2. Uredbe (EZ) br. 1370/2007 sklopi ugovor o javnim uslugama izravno s unutarnjim operaterom, protivi li se to zajedničkom nadzoru koje to tijelo provodi zajedno s drugim članovima društva unutarnjeg operatera, kada prema njegovu društvenom ugovoru prilikom odlučivanja o sklapanju, izmjeni ili raskidu nekog ugovora o javnim uslugama prema članku 5. stavku 2. Uredbe br. 1370/2007 pravo glasa ima samo onaj član društva koji sâm ili čiji izravni ili neizravni vlasnik sklapa ugovor o javnim uslugama s unutarnjim operaterom prema članku 5. stavku 2. Uredbe (EZ) br. 1370/2007?

               4.

               Dopušta li članak 5. stavak 2. druga rečenica točka (b) Uredbe (EZ) br. 1370/2007 da unutarnji operator obavlja djelatnost javnog prijevoza putnika i za druga lokalno nadležna tijela unutar njihova područja (uključujući moguće pruge koje izlaze iz tog područja ili druge pojedinačne usluge tih djelatnosti koje zadiru u područje susjednih lokalnih nadležnih tijela), kada one nisu ugovorene na temelju konkurentnog javnog nadmetanja?

               5.

               Dopušta li članak 5. stavak 2. druga rečenica točka (b) Uredbe br. 1370/2007 da unutarnji operater obavlja djelatnost javnog prijevoza putnika izvan područja nadležnosti tijela koje mu je te usluge povjerilo za druga tijela na temelju ugovora o javnim uslugama koji su obuhvaćeni prijelaznim razdobljem iz članka 8. stavka 3. Uredbe (EZ) br. 1370/2007.?

               6.

               U kojem trenutku moraju biti ispunjene pretpostavke iz članka 5. stavka 2.Uredbe (EZ) br. 1370/2007.?

      (1)  Uredba (EZ) br. 1370/2007 Europskog parlamenta i Vijeća od 23. listopada 2007. o uslugama javnog željezničkog i cestovnog prijevoza putnika i stavljanju izvan snage uredaba Vijeća (EEZ) br. 1191/69 i (EEZ) br. 1107/70 (SL L 315, str. 1.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 7., svezak 13., str. 96.)

      (2)  Direktiva 2004/17/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 31. ožujka 2004. o usklađivanju postupaka nabave subjekata koji djeluju u sektoru vodnog gospodarstva, energetskom i prometnom sektoru te sektoru poštanskih usluga (SL L 134, str.1.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 6., svezak 1., str. 43.)

      (3)  Direktiva Europskog parlamenta i Vijeća 2004/18/EZ o usklađivanju postupaka za sklapanje ugovora o javnim radovima, ugovora o javnoj nabavi robe te ugovora o javnim uslugama (SL L 134, str. 114.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 6., svezak 1., str. 156.)


title: Predmet C-27/16: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 18. siječnja 2016. uputio Administrativen sad – Sofija-grad (Bugarska) – Angel Marinkov protiv Predsedatel na Državna agencija za blgarite v čužbina

text:
               29.3.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 111/12

         Zahtjev za prethodnu odluku koji je 18. siječnja 2016. uputio Administrativen sad – Sofija-grad (Bugarska) – Angel Marinkov protiv Predsedatel na Državna agencija za blgarite v čužbina
   (Predmet C-27/16)
   (2016/C 111/15)
   Jezik postupka: bugarski

      Sud koji je uputio zahtjev

   Administrativen sad – Sofija-grad

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelj: Angel Marinkov

      Tuženik: Predsedatel na Državna agencija za blgarite v čužbina

      Prethodna pitanja

               1.

               Treba li članak [14.] stavak 1. točku (c) Direktive 2006/54/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 5. srpnja 2006. o provedbi načela jednakih mogućnosti i jednakog postupanja prema muškarcima i ženama u pitanjima zapošljavanja i rada (preinaka) (1) i članak 3. stavak 1. točku (c) Direktive Vijeća 2000/78/EZ od 27. studenoga 2000. o uspostavi općeg okvira za jednako postupanje pri zapošljavanju i obavljanju zanimanja (2) tumačiti na način da su dovoljno precizni i jasni pa se stoga mogu primijeniti na pravni položaj službenika koji je otpušten iz javne službe ako:

                           (a)

                           je odluka o otpuštanju donesena zbog smanjenja broja istih službeničkih mjesta (funkcija) na kojima je radila otpuštena osoba kao i drugi službenici, muškarci i žene;

                           (b)

                           se otpuštanje temelji na neutralnoj odredbi nacionalnog prava;

                           (c)

                           u navedenom slučaju otpuštanja nacionalni propis ne predviđa kriterije i obvezu ocjenjivanja svih osoba koje mogu biti obuhvaćene otpuštanjem i ne predviđa obvezu obrazlaganja u pogledu razloga zbog kojeg je konkretna osoba otpuštena?

               2.

               Treba li članak [14.] stavak 1. točku (c) Direktive 2006/54 i članak 3. stavak 1. točku (c) Direktive Vijeća 2000/78 u vezi s člancima 30., 47. i 52. stavkom 1. Povelje o temeljnim pravima tumačiti na način da je u skladu s njima dopuštena nacionalna mjera prema članku 157. stavku 3. Ugovora o funkcioniranju Europske unije, poput članka 21. Zakona o zaštiti od diskriminacije (Zakon za zaštita ot diskriminacija), uzimajući u obzir članak 106. stavak 1. točku 2. Zakona o državnim službenicima (Zakon za državnija služitel) ako potonjim odredbama za slučaj otpuštanja službenika iz javne službe iz prvog prethodnog pitanja (zbog ukidanja smanjenjem broja istih radnih mjesta na kojima rade i muškarci i žene) nije izričito predviđena obveza odabira i kriteriji kao dio prava na otpuštanje koji se u upravnoj i sudskoj praksi priznaju samo ako je tijelo nadležno za otpuštanje prema vlastitoj ocjeni utvrdilo postupak i kriterije, dok je naprotiv za isti slučaj otpuštanja osobe koja je u javnoj službi u radnom odnosu kao dio prava tog tijela na otpuštanje propisana obveza odabira i kriteriji za njegovu provedbu?

               3.

               Treba li članak [14.] stavak 1. točku (c) Direktive 2006/54 i članak 3. stavak 1. točku (c) Direktive Vijeća 2000/78 u vezi s člancima 30., 47. i 52. stavkom 1. Povelje o temeljnim pravima tumačiti na način da je otpuštanje službenika iz javne službe neosnovano i, prema tome, protivno navedenim odredbama, samo zato što upravno tijelo uopće nije izvršilo odabir i nije primijenilo objektivne kriterije odnosno nije obrazložilo svoju odluku o otpuštanju konkretne osobe, pod uvjetom da je ta osoba imala isto radno mjesto kao i druge osobe, muškarci i žene, i da je otpuštanje provedeno na temelju neutralne odredbe?

               4.

               Treba li članke 18. i 25. Direktive 2006/54 u vezi s člankom 30. Povelje o temeljnim pravima tumačiti na način da je načelo proporcionalnosti poštovano i da su u skladu s njima dopuštene nacionalne odredbe kojima se u slučaju nezakonitog otkaza predviđa naknada štete – primjenjiva i u slučaju povrede načela jednakog postupanja u pitanjima zapošljavanja i rada u pravu Unije, određuje njezino maksimalno trajanje od šest mjeseci kao i fiksni iznos – osnovna plaća za konkretno radno mjesto, ali samo ako i dok je ta osoba nezaposlena ili prima nižu plaću, s tim da je pravo osobe da bude vraćena na isto radno mjesto zasebno i nije dio njezina prava na naknadu štete u skladu s nacionalnim pravom dotične države članice?

      (1)  SL L 204, str. 23. (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 5., svezak 1., str. 246.).

      (2)  SL L 303, str. 16. (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 5., svezak 1., str. 69.).


title: Predmet T-363/13: Presuda Općeg suda od 13. svibnja 2015. – Harper Hygienics protiv OHIM-a – Clinique Laboratories (CLEANIC intimate) („Žig Zajednice — Postupak povodom prigovora — Prijava figurativnog žiga Zajednice CLEANIC intimate — Raniji verbalni žigovi Zajednice CLINIQUE — Relativni razlozi za odbijanje — Vjerojatnost dovođenja u zabludu — Sličnost proizvoda i usluga — Članak 8. stavak 1. točka (b) Uredbe (EZ) br. 207/2009 — Nepošteno iskorištavanje razlikovnog karaktera ili ugleda ranijih žigova — Članak 8. stavak 5. Uredbe br. 207/2009”)

text:
               29.6.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 213/30

         Presuda Općeg suda od 13. svibnja 2015. – Harper Hygienics protiv OHIM-a – Clinique Laboratories (CLEANIC intimate)
   (Predmet T-363/13) (1)

   ((„Žig Zajednice - Postupak povodom prigovora - Prijava figurativnog žiga Zajednice CLEANIC intimate - Raniji verbalni žigovi Zajednice CLINIQUE - Relativni razlozi za odbijanje - Vjerojatnost dovođenja u zabludu - Sličnost proizvoda i usluga - Članak 8. stavak 1. točka (b) Uredbe (EZ) br. 207/2009 - Nepošteno iskorištavanje razlikovnog karaktera ili ugleda ranijih žigova - Članak 8. stavak 5. Uredbe br. 207/2009”))
   (2015/C 213/52)
   Jezik postupka: poljski

      Stranke

      Tužitelj: Harper Hygienics S.A. (Varšava, Poljska) (zastupnici: u početku R. Rumpel, zatim D. Rzążewska i G. Pietras, odvjetnici)

      Tuženik: Ured za usklađivanje na unutarnjem tržištu (žigovi i dizajni) (zastupnik: D. Walicka, agent)

      Druga stranka u postupku pred žalbenim vijećem OHIM-a, intervenijent u postupku pred Općim sudom: Clinique Laboratories, LLC (Wilmington, Delaware, Sjedinjene Američke Države) (zastupnici: u početku V. von Bomhard, odvjetnik, i K. Hughes, solicitor, zatim K. Hughes)

      Predmet

   Tužba protiv odluke petog žalbenog vijeća OHIM-a od 29. travnja 2013. (predmet R 606/2012-5), u odnosu na postupak povodom prigovora između Clinique Laboratories, LLC i Harper Hygienics S.A.

      Izreka

               1.

               Tužba se odbija.

               2.

               Nalaže se Harper Hygienics S.A. snošenje vlastitih troškova i troškova Ureda za usklađivanje na unutarnjem tržištu (žigovi i dizajni) (OHIM) i Clinique Laboratories, LLC.

      (1)  SL C 274, 21. 9. 2013.


title: Predmet C-203/12: Presuda Suda (drugo vijeće) 17. listopada 2013. (zahtjev za prethodnu odluku Högsta domstolen — Švedska) — Billerud Karlsborg AB, Billerud Skärblacka AB protiv Naturvårdsverketa (Direktiva 2003/87/EZ — Sustav trgovanja emisijskim jedinicama stakleničkih plinova — Novčana kazna zbog prekomjerne emisije — Pojam prekomjerne emisije — Izjednačavanje s povredom obveze vraćanja, u rokovima propisanim direktivom, dovoljnog broja emisijskih jedinica za pokrivanje emisija tijekom prethodne godine — Nepostojanje razloga za oslobođenje od kazne u slučaju stvarne raspoloživosti emisijskih jedinica koje nisu vraćene, osim u slučaju više sile — Nemogućnost prilagodbe novčane kazne — Razmjernost)

text:
               14.12.2013

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 367/12

         Presuda Suda (drugo vijeće) 17. listopada 2013. (zahtjev za prethodnu odluku Högsta domstolen — Švedska) — Billerud Karlsborg AB, Billerud Skärblacka AB protiv Naturvårdsverketa
   (Predmet C-203/12) (1)

   (Direktiva 2003/87/EZ - Sustav trgovanja emisijskim jedinicama stakleničkih plinova - Novčana kazna zbog prekomjerne emisije - Pojam prekomjerne emisije - Izjednačavanje s povredom obveze vraćanja, u rokovima propisanim direktivom, dovoljnog broja emisijskih jedinica za pokrivanje emisija tijekom prethodne godine - Nepostojanje razloga za oslobođenje od kazne u slučaju stvarne raspoloživosti emisijskih jedinica koje nisu vraćene, osim u slučaju više sile - Nemogućnost prilagodbe novčane kazne - Razmjernost)
   2013/C 367/20
   Jezik postupka: švedski

      Sud koji je uputio zahtjev

   Högsta domstolen

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelji: Billerud Karlsborg AB, Billerud Skärblacka AB

      Tuženik: Naturvårdsverket

      Predmet

   Zahtjev za prethodnu odluku — Högsta domstolen — Tumačenje članka 16., stavaka 3. i 4. Direktive 2003/87/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 13. listopada 2003. o uspostavi sustava trgovanja emisijskim jedinicama stakleničkih plinova unutar Zajednice i o izmjeni Direktive Vijeća 96/61/EZ (SL L 275, str. 32.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 15., svezak 9., str. 28.). — Sankcije propisane direktivom — Obveza operatera koji ne vrati dovoljan broj emisijskih jedinica za pokrivanje svojim emisija najkasnije do 30. travnja svake godine, da plati novčanu kaznu, čak i ako je do nevraćanja došlo zbog propusta, administrativne pogreške ili tehničkog problema — Mogućnost ili nemogućnost oslobođenja od novčane kazne ili smanjenja njezinog iznosa

      Izreka

               1.

               Članak 16. stavci 3. i 4. Direktive 2003/87/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 13. listopada 2003. o uspostavi sustava trgovanja emisijskim jedinicama stakleničkih plinova unutar Zajednice i o izmjeni Direktive Vijeća 96/61/EZ mora se tumačiti u smislu da ne dopušta da operater, koji najkasnije do 30. travnja tekuće godine ne vrati emisijske jedinice za ekvivalent ugljikovog dioksida koje odgovaraju njegovim emisijama u protekloj godini, izbjegne izricanje njime propisane novčane kazne za prekomjerne emisije, čak i ako na taj dan raspolaže s dovoljnim brojem emisijskih jedinica.

               2.

               Članak 16. stavci 3. i 4. Direktive 2003/87/EZ mora se tumačiti u smislu da iznos fiksne novčane kazne propisan tom odredbom ne može biti prilagođen od strane nacionalnog suca na temelju načela razmjernosti.

      (1)  SL C 184, 23.6.2012.


title: Predmet T-18/13: Presuda Općeg suda od 15. srpnja 2014. – Łaszkiewicz protiv OHIM-a – Cables y Eslingas (PROTEKT) ( „Žig Zajednice — Postupak povodom prigovora — Prijava figurativnog žiga Zajednice PROTEKT — Raniji verbalni žigovi Zajednice PROTEK — Relativni razlog za odbijanje — Vjerojatnost dovođenja u zabludu — Članak 8. stavak 1. točka (b) Uredbe (EZ) br. 207/2009 — Članak 75. Uredbe br. 207/2009” )

text:
               1.9.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 292/39

         Presuda Općeg suda od 15. srpnja 2014. – Łaszkiewicz protiv OHIM-a – Cables y Eslingas (PROTEKT)
   (Predmet T-18/13) (1)

   ((„Žig Zajednice - Postupak povodom prigovora - Prijava figurativnog žiga Zajednice PROTEKT - Raniji verbalni žigovi Zajednice PROTEK - Relativni razlog za odbijanje - Vjerojatnost dovođenja u zabludu - Članak 8. stavak 1. točka (b) Uredbe (EZ) br. 207/2009 - Članak 75. Uredbe br. 207/2009”))
   2014/C 292/48
   Jezik postupka: poljski

      Stranke

      Tužitelj: Grzegorz Łaszkiewicz (Łódź, Poljska) (zastupnik: J. Gwiazdowska, odvjetnica)

      Tuženik: Ured za usklađivanje na unutarnjem tržištu (žigovi i dizajni) (zastupnik: D. Walicka, agent)

      Druga stranka u postupku pred žalbenim vijećem OHIM-a, intervenijent u postupku pred Općim sudom: Cables y Eslingas, SA (Cerdanyola del Valles, Španjolska)

      Predmet

   Tužba podnesena protiv odluke četvrtog žalbenog vijeća OHIM-a od 24. listopada 2012. (predmet R 701/2011-4), donesene u postupku povodom prigovora između Cables y Eslingas, SA i Grzegorza Łaszkiewicza.

      Izreka

               1.

               Tužba se odbija.

               2.

               Nalaže se Grzegorzu Łaszkiewiczu snošenje troškova.

      (1)  SL C 108, 13.4.2013.


title: Predmet T-476/16: Tužba podnesena 25. kolovoza 2016. – Adama Agriculture i Adama France protiv Komisije

text:
               31.10.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 402/48

         Tužba podnesena 25. kolovoza 2016. – Adama Agriculture i Adama France protiv Komisije
   (Predmet T-476/16)
   (2016/C 402/57)
   Jezik postupka: engleski

      Stranke

      Tužitelji: Adama Agriculture BV (Amsterdam, Nizozemska) i Adama France (Sèvres, Francuska) (zastupnik: C. Mereu i M. Grunchard, odvjetnici)

      Tuženik: Europska komisija

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelji od Općeg suda zahtijevaju da:

               —

               utvrdi da je tužba dopuštena i osnovana;

               —

               poništi pobijanu odluku (1) i odluči da (i) odobrenje za aktivnu tvar izoproturon (IPU) treba obnoviti ili, podredno, (ii) ocjenu o obnavljanju odobrenja IPU-a prepusti tuženiku i suspendira sve relevantne rokove na temelju Uredbe br. 1107/2009 i njezinih provedbenih uredbi kako bi se omogućila primjena odgovarajućeg vremenskog okvira za donošenje nove odluke o obnovi IPU-a; i

               —

               i tuženiku naloži snošenje svih troškova ovog postupka.

      Tužbeni razlozi i glavni argumenti

   U prilog tužbi tužitelji navode da je tuženik pobijanu odluku donio kršenjem prava i načela koje Unija jamči. Oni tvrde da je pobijana odluka nezakonita jer se njome krši Ugovor o funkcioniranju Europske unije (u daljnjem tekstu: UFEU) i sekundarno zakonodavstvo Unije zbog sljedećih pet razloga:

               1.

               Peti tužbeni razlog, koji se temelji na očitim pogreškama u ocjeni: u skladu s uvodnim izjavama 8., 9. i 10. pobijane odluke, IPU je zabranjen zbog (i) rizika od izloženosti metabolitu u podzemnim vodama, (ii) rizika za ptice, sisavce i vodene organizme i (iii) predloženog klasificiranja IPU-a kao reproduktivno toksične tvari 2. kategorije. Sve bojazni na kojima se temelji pobijana odluka su proceduralno/ili materijalno pogrešne i ne uzimaju u obzir podatke koje su tužitelji dostavili.

               2.

               Drugi tužbeni razlog, koji se temelji na povredi postupka propisanog Uredbom (EZ) br. 1272/2008 (2) – akt ultra vires: Predlaganjem klasifikacije IPU-a kao reproduktivno toksične tvari i pozivanjem na taj prijedlog kako bi se opravdalo neobnavljanje odobrenja za IPU, tuženik je povrijedio i Uredbu (EZ) br. 1272/2008 i Uredbu (EZ) br. 1107/2009 (3) o stavljanju na tržište sredstava za zaštitu bilja te je tako djelovao ultra vires.

               3.

               Treći tužbeni razlog, koji se temelji na povredi prava na obranu i načela dobre uprave: svojim postupanjem, država članica izvjestiteljica, EFSA i Komisija pojedinačno i kolektivno su povrijedile pravo na saslušanje tužiteljâ oduzevši im pravo na pošteno suđenje. Konkretno, unatoč opetovanim i ustrajnim pokušajima da se stupi u kontakt s državom članicom izvjestiteljicom i EFSA-om, tužitelji nisu dobili pravovremen odgovor. Usto, navodi tužiteljâ nisu uzeti u obzir.

               4.

               Četvrti tužbeni razlog, koji se temelji na povredi načela nediskriminacije i jednakog postupanja: dok je Komisija prema IPU-a zauzela strog pristup (koji se temelji na očitim pogreškama u ocjeni i postupcima), nije tako postupila u sličim situacijama/prijašnjim odlukama o tvarima za koje postoje slične bojazni, što predstavlja povredu načela jednakog postupanja i nediskriminacije.

               5.

               Peti tužbeni razlog, koji se temelji na povredi načela proporcionalnosti: neodabiranjem manje strožih mjera kojima bi se postigli isti ciljevi (odobrenje podliježe uvjetima koji se ocjenjuju na razini država članica ili podliježe uvjetu dostave dokaznih podataka na razini Unije u skladu s člankom 6. Uredbe (EZ) br. 1107/2009), te, umjesto toga, zabranom IPU-a, Komisija je povrijedila načelo proporcionalnosti.

      (1)  Provedbena uredba Komisije (EU) 2016/872 od 1. lipnja 2016. o neobnavljanju odobrenja za aktivnu tvar izoproturon u skladu s Uredbom (EZ) br. 1107/2009 Europskog parlamenta i Vijeća o stavljanju na tržište sredstava za zaštitu bilja te o izmjeni Provedbene uredbe Komisije (EU) br. 540/2011 (SL 2016, L 145, str. 7.).

      (2)  Uredba (EZ) br. 1272/2008 Europskog parlamenta i Vijeća od 16. prosinca 2008. o razvrstavanju, označivanju i pakiranju tvari i smjesa, o izmjeni i stavljanju izvan snage Direktive 67/548/EEZ i Direktive 1999/45/EZ i o izmjeni Uredbe (EZ) br. 1907/2006 (SL 2008, L 353, str. 1.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 13., svezak 20., str. 3.).

      (3)  Uredba (EZ) br. 1107/2009 Europskog parlamenta i Vijeća od 21. listopada 2009. o stavljanju na tržište sredstava za zaštitu bilja i stavljanju izvan snage direktiva Vijeća 79/117/EEZ i 91/414/EEZ (SL 2009, L 309, str. 1.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 3., svezak 61., str. 52.).


title: Predmet F-41/14: Presuda Službeničkog suda (prvo vijeće) od 26. ožujka 2014. – CW protiv Parlamenta (Javna služba — Dužnosnici — Izvješće o radu — Očite pogreške u ocjeni — Zloporaba ovlasti — Uznemiravanje — Odluka o dodjeli jednog boda za zasluge)

text:
               11.5.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 155/43

         Presuda Službeničkog suda (prvo vijeće) od 26. ožujka 2014. – CW protiv Parlamenta
   (Predmet F-41/14) (1)

   ((Javna služba - Dužnosnici - Izvješće o radu - Očite pogreške u ocjeni - Zloporaba ovlasti - Uznemiravanje - Odluka o dodjeli jednog boda za zasluge))
   (2015/C 155/63)
   Jezik postupka: engleski

      Stranke

      Tužitelj: CW (zastupnik: C. Bernard-Glanz, odvjetnik)

      Tuženik: Europski parlament (zastupnici: M. Dean i J. Steele, agenti)

      Predmet

   Zahtjev za poništenje izvješća o radu tužitelja za 2012. kao i odluke da mu se dodjeli samo jedan bod za zasluge.

      Izreka presude

               1.

               Tužba se odbija.

               2.

               CW snosi vlastite troškove i nalaže mu se snošenje troškova Europskog parlamenta.

      (1)  SL C 235, 21. 7. 2014., str. 34.


title: Predmet C-460/16 P: Žalba koju je 12. kolovoza 2016. podnio Trefilerías Quijano, SA protiv presude Općeg suda (šesto vijeće) od 2. lipnja 2016. u spojenim predmetima T-426/10 do T-429/16 i T-438/12 do T-441/12, Moreda-Riviere Trefilerias i dr. protiv Komisije

text:
               24.10.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 392/18

         Žalba koju je 12. kolovoza 2016. podnio Trefilerías Quijano, SA protiv presude Općeg suda (šesto vijeće) od 2. lipnja 2016. u spojenim predmetima T-426/10 do T-429/16 i T-438/12 do T-441/12, Moreda-Riviere Trefilerias i dr. protiv Komisije
   (Predmet C-460/16 P)
   (2016/C 392/22)
   Jezik postupka: španjolski

      Stranke

      Žalitelj: Trefilerías Quijano, S.A. (zastupnici: F. González Díaz, A. Tresandi Blanco, V. Romero Algarra, odvjetnici)

      Druga stranka u postupku: Europska komisija

      Zahtjevi

               —

               Ukinuti presudu Općeg suda od 2. lipnja 2016. u predmetima T-426/10 do T-429/10, a osobito u predmetu T-427/10, Trefilerías Quijano protiv Europske komisije.

               —

               Naložiti Europskoj komisiji snošenje troškova ovog postupka i troškove postupka pred Općim sudom.

      Žalbeni razlozi i glavni argumenti

               1.

               Opći sud počinio je pogrešku koja se tiče prava koja se sastoji u iskrivljavanju činjenica i dokaza te nije ispunio obvezu obrazlaganja što se tiče navodnog postojanja strukturnih veza između društava TQ i GSW prije 1996., pogrešno i/ili ultra vires je primijenio svoje ovlasti u području sudskog nadzora te se, u svakom slučaju, oslonio na činjenice koje su u svakom pogledu nebitne, i/odnosno pogrešno je kvalificirao te činjenice kao indicije strukturnih veza te je u svakom slučaju pogrešno upotrijebio koncept odgovornog subjekta za povredu upućujući na to da društvo TQ pripada Grupo Celsa.

               2.

               Opći sud počinio je pogrešku koja se tiče prava koja se odnosi na primjenu odgovarajućeg pravnog standarda, pogrešku koja se tiče prava prilikom ocjene dokaza i, u svakom slučaju, povrijedio je svoje obveze u području sudskog nadzora smatrajući da se žalitelj ograničio na podnošenje „potvrda svojih glavnih direktora” (u stvarnosti prisegnutih izjava glavnih direktora društva TQ) kako bi dokazao da su izvršne i nadzorne ovlasti društva GSW, kao jednog upravitelja, bile prenesene na odnosne glavne direktore društva TQ koje je na tržištu djelovalo samostalno. Nadalje, Opći sud je počinio pogrešku u obrazlaganju jer nije objasnio razloge zbog kojih prisegnute izjave glavnih direktora društva TQ, na koje se poziva ta stranka, nisu utemeljene.

               3.

               Opći sud pogrešno je kvalificirao činjenice, odnosno mišljenja konkurenata, smatrajući da su ta mišljenja dodatne, i stoga pravno relevantne, indicije prilikom utvrđenja dokaza postojanja gospodarske jedinice koju čine društva TQ, GSW i ostali poduzetnici koji pripadaju društvu GSW. Također, Opći sud je počinio pogrešku koja se tiče prava jer je iskrivio činjenice i dokaze koji se odnose na percepciju konkurenata.

               4.

               Opći sud pogrešno je kvalificirao činjenice, odnosno preklapanja osoblja između društava TQ, GSW i poduzetnika koji pripadaju društvu GSW, smatrajući da su ta preklapanja dodatne, i stoga pravno relevantne, indicije prilikom utvrđenja dokaza da su ti poduzetnici činili gospodarsku jedinicu čije je matično društvo navodno GSW.

               5.

               Opći sud počinio je pogrešku koja se tiče prava prilikom kvalifikacije određenih činjenica, odnosno prilikom kvalifikacije raspodjele proizvodnih i prodajnih aktivnosti između četiri poduzetnika, smatrajući tu raspodjelu dodatnom pravno relevantnom indicijom radi utvrđivanja dokaza da je društvo TQ bilo dio gospodarske jedinice koju su činili društvo GSW i ostali poduzetnici koji su pripadali društvu GSW.

               6.

               Opći sud počinio je pogrešku koja se tiče prava koja se odnosi na primjenjiv pravni standard prilikom ocjene navodnog izvršavanja odlučujućeg utjecaja i, u svakom slučaju, počinio je pogrešku u obrazlaganju u vezi s navodnim izvršavanjem odlučujućeg utjecaja društva GSW nad društvom TQ.

               7.

               Opći sud počinio je pogrešku koja se tiče prava prilikom ocjene dokaza i, u svakom slučaju, povrijedio je svoje obveze u području sudskog nadzora kada je odbio žaliteljev argument prema kojem društvo GSW nije izvršavalo odlučujući utjecaj nad društvom TQ.

               8.

               Opći sud počinio je pogrešku koja se tiče prava povredom prava obrane kada je smatrao, u mjeri u kojoj je Komisija svoju ocjenu žaliteljeve mogućnosti plaćanja temeljila na činjenicama koje je žalitelj podnio i koje su mu bile poznate, da je Komisija poštovala žaliteljevo pravo na saslušanje.

               9.

               Opći sud počinio je pogrešku koja se tiče prava prilikom ocjene dokaza i, u svakom slučaju, svoju nadležnost u području sudskog nadzora nije izvršavao u skladu s pravom. Nadalje, Opći sud počinio je pogrešku koja se tiče prava koja se odnosi na povredu obveze obrazlaganja. Naposljetku, Opći sud je u svakom slučaju počinio pogrešku koja se tiče prava koja se sastoji u iskrivljavanju činjenica i dokaza koji se odnose na žaliteljevu mogućnost dobivanja vanjskog financiranja.

               10.

               Opći sud počinio je pogrešku koja se tiče prava prilikom ocjene dokaza i, u svakom slučaju, povrijedio je svoju obvezu preispitivanja u okviru neograničene nadležnosti kada je smatrao da žalitelj Komisiji nije podnio potrebne podatke radi ocjene važnosti imovine njegovih dioničara. Također, žalitelj smatra da je Opći sud počinio pogrešku u obrazlaganju jer nije objasnio razloge zbog kojih Deloitteova izvješća na koja se ta stranka poziva nemaju nikakvu dokaznu snagu.


title: Spojeni predmeti C-228/12 do C-232/12 i C-254/12 do C-258/12: Presuda Suda (osmo vijeće) od 18. srpnja 2013. (zahtjevi za prethodnu odluku Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio — Italija) — Vodafone Omnitel NV (C-228/12, C-231/12 i C-258/12), Fastweb SpA (C-229/12 i C-232/12), Wind Telecomunicazioni SpA (C-230/12 i C-254/12), Telecom Italia SpA (C-255/12 i C-256/12), Sky Italia srl (C-257/12) protiv Autorità per le Garanzie nelle Comunicazioni, Presidenza del Consiglio dei Ministri (C-228/12 do C-232/12, C-255/12 i C-256/12), Commissione di Garanzia dell’Attuazione della Legge sullo Sciopero nei Servizi Pubblici Essenziali (C-229/12, C-232/12 i C-257/12), Ministero dell’Economia e delle Finanze (C-230/12) (Elektroničke komunikacijske mreže i usluge — Direktiva 2002/20/EZ — Članak 12. — Administrativne naknade propisane za poduzeća iz predmetnog sektora — Nacionalni propis koji operatore elektroničkih komunikacija obvezuje na plaćanje naknade namijenjene pokrivanju troškova rada državnog regulatornog tijela)

text:
               7.9.2013

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 260/14

         Presuda Suda (osmo vijeće) od 18. srpnja 2013. (zahtjevi za prethodnu odluku Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio — Italija) — Vodafone Omnitel NV (C-228/12, C-231/12 i C-258/12), Fastweb SpA (C-229/12 i C-232/12), Wind Telecomunicazioni SpA (C-230/12 i C-254/12), Telecom Italia SpA (C-255/12 i C-256/12), Sky Italia srl (C-257/12) protiv Autorità per le Garanzie nelle Comunicazioni, Presidenza del Consiglio dei Ministri (C-228/12 do C-232/12, C-255/12 i C-256/12), Commissione di Garanzia dell’Attuazione della Legge sullo Sciopero nei Servizi Pubblici Essenziali (C-229/12, C-232/12 i C-257/12), Ministero dell’Economia e delle Finanze (C-230/12)
   (Spojeni predmeti C-228/12 do C-232/12 i C-254/12 do C-258/12) (1)

   (Elektroničke komunikacijske mreže i usluge - Direktiva 2002/20/EZ - Članak 12. - Administrativne naknade propisane za poduzeća iz predmetnog sektora - Nacionalni propis koji operatore elektroničkih komunikacija obvezuje na plaćanje naknade namijenjene pokrivanju troškova rada državnog regulatornog tijela)
   2013/C 260/25
   Jezik postupka: talijanski

      Sud koji je postavio prethodno pitanje

   Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio

      Stranke u glavnom postupku

      Tužitelji: Vodafone Omnitel NV (C-228/12, C-231/12 i C-258/12), Fastweb SpA (C-229/12 i C-232/12), Wind Telecomunicazioni SpA (C-230/12 i C-254/12), Telecom Italia SpA (C-255/12 i C-256/12), Sky Italia srl (C-257/12)

      Tuženici: Autorità per le Garanzie nelle Comunicazioni, Presidenza del Consiglio dei Ministri (C-228/12 do C-232/12, C-255/12 i C-256/12), Commissione di Garanzia dell’Attuazione della Legge sullo Sciopero nei Servizi Pubblici Essenziali (C-229/12, C-232/12 i C-257/12), Ministero dell’Economia e delle Finanze (C 230/12)

      uz sudjelovanje: Wind Telecomunicazioni SpA (C-228/12, C-229/12, C-232/12, C-255/12 do C-258/12), Telecom Italia SpA (C-228/12, C 230/12, C-232/12 i C-254/12), Vodafone Omnitel NV (C-230/12 i C-254/12), Fastweb SpA (C-230/12, C-254/12 i C-256/12), Television Broadcasting System SpA (C-257/12)

      Predmet

   Zahtjev za prethodnu odluku — Tribunale Amministrativo Regionale del Lazio — Tumačenje članka 12. Direktive 2002/20/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 7. ožujka 2002. o ovlaštenju u području elektroničkih komunikacijskih mreža i usluga (Direktiva o ovlaštenju) (SL L 108, str. 21.) — Administrativne naknade propisane za poduzeća — Propis koji predviđa da se svi troškovi državnog regulatornog tijela koje ne financira država dijele između poduzeća predmetnog sektora ovisno o njihovim ostvarenim prihodima na ime prodane robe i pruženih usluga

      Izreka

   Članak 12. Direktive 2002/20/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 7. ožujka 2002. o ovlaštenju u području elektroničkih komunikacijskih mreža i usluga (Direktiva o ovlaštenju) treba tumačiti na način da se on ne protivi propisu države članice, poput onoga u glavnom postupku, ne temelju kojega su poduzeća koja pružaju uslugu ili elektroničku komunikacijsku mrežu obveznici naknade namijenjene pokrivanju svih troškova državnog regulatornog tijela i koje ne financira država, čiji je iznos određen u ovisnosti o prihodima koje ta poduzeća ostvaruju, pod uvjetom da je ta naknada isključivo namijenjena za pokrivanje troškova aktivnosti navedenih u stavku 1. točki (a) te odredbe, da ukupni prihod ostvaren na ime navedene naknade ne prelazi ukupne troškove tih aktivnosti i da se ta naknada dijeli između poduzeća na objektivan, transparentan i proporcionalan način, što treba provjeriti sud koji je postavio prethodno pitanje.

      (1)  SL C 217, 21.7.2012.


title: Predmet T-226/16: Tužba podnesena 10. svibnja 2016. – Ipuri protiv EUIPO-a - van Graaf (IPURI)

text:
               27.6.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 232/35

         Tužba podnesena 10. svibnja 2016. – Ipuri protiv EUIPO-a - van Graaf (IPURI)
   (Predmet T-226/16)
   (2016/C 232/46)
   Jezik na kojem je tužba podnesena: njemački

      Stranke

      Tužitelj: Ipuri GmbH (Hamburg, Njemačka) (zastupnik: K. Sandberg, odvjetnica)

      Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO)

      Druga stranka pred žalbenim vijećem: van Graaf GmbH & Co. KG (Beč, Austrija)

      Podaci o postupku pred EUIPO-om

      Podnositelj prijave: druga stranka pred žalbenim vijećem

      Predmetni sporni žig: verbalni žig EU-a „IPURI” – prijava za registraciju br. 8 971 021

      Postupak pred EUIPO-om: postupak povodom prigovora

      Pobijana odluka: odluka četvrtog žalbenog vijeća EUIPO-a od 10. ožujka 2016. u predmetu R 886/2015-4

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

               —

               poništi pobijanu odluku;

               —

               naloži EUIPO-u snošenje troškova, uključujući i troškova postupka pred žalbenim vijećem.

      Tužbeni razlozi

               —

               povreda članka 15. u vezi s člankom 42. stavcima 2. i 3. Uredbe br. 207/2009, kao i pravila 22. stavaka 3. i 4. Uredbe br. 2868/95, te članka 78. stavka 1. točke (f) Uredbe br. 207/2009;

               —

               povreda članka 8. stavka 2. točke (a) prilikom primjene članka 42. stavka 3. Uredbe br. 207/2009.


title: Predmet T-393/16: Tužba podnesena 25. lipnja 2016. – Omnicom International Holdings protiv EUIPO-a – eBay (dA/tA/bA/y)

text:
               3.10.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 364/16

      Tužba podnesena 25. lipnja 2016. – Omnicom International Holdings protiv EUIPO-a – eBay (dA/tA/bA/y)
      (Predmet T-393/16)
      (2016/C 364/12)
      Jezik na kojem je tužba podnesena: engleski

         Stranke

         Tužitelj: Omnicom International Holdings, Inc. (New York, New York, Sjedinjene Države) (zastupnik: D. Farnsworth, Solicitor)

         Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO)

         Druga stranka pred žalbenim vijećem: eBay, Inc. (San Jose, Kalifornija, Sjedinjene Države)

         Podaci o postupku pred EUIPO-om

         Podnositelj prijave: tužitelj

         Predmetni sporni žig: figurativni žig Europske unije s verbalnim elementom „dA/tA/bA/y – prijava za registraciju žiga Europske unije br. 12 354 015

         Postupak pred EUIPO-om: postupak povodom prigovora

         Pobijana odluka: odluka prvog žalbenog vijeća EUIPO-a od 17. svibnja 2016. u predmetu R 872/2015-1

         Tužbeni zahtjev

      Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

                  —

                  poništi pobijanu odluku;

                  —

                  naloži EUIPO-u snošenje vlastitih i tužiteljevih troškova.

         Tužbeni razlog

                  —

                  povreda članka 8. stavka 5. Uredbe br. 207/2009


title: Predmet C-104/13: Presuda Suda (peto vijeće) od 23. listopada 2014. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Augstākās tiesas Senāts – Latvija) – Olainfarm AS protiv Latvijas Republikas Veselības ministrija, Zāļu valsts aģentūra (Prethodni postupak — Usklađivanje odredaba propisanih zakonom — Industrijska politika — Direktiva 2001/83/CEZ — Lijekovi za humanu primjenu — Članak 6. — Odobrenje za stavljanje u promet — Članak 8. stavak 3. točka (i) — Obveza prilaganja zahtjevu za izdavanje odobrenja rezultata farmaceutskih, pretkliničkih i kliničkih ispitivanja — Izuzeća u pogledu pretkliničkih i kliničkih ispitivanja — Članak 10. — Generički lijekovi — Pojam „referentnog lijeka”  — Subjektivno pravo nositelja odobrenja za stavljanje u promet referentnog lijeka da se protivi izdavanju odobrenja za stavljanje u promet generičkog lijeka referentnog lijeka — Članak 10.a — Lijekovi čije djelatne tvari imaju provjerenu medicinsku uporabu u Europskoj uniji najmanje deset godina — Mogućnost korištenja lijeka za koji je odobrenje izdano temeljem izuzeća iz članka 10.a kao referentnog lijeka u postupku ishođenja odobrenja za stavljanje u promet generičkog lijeka)

text:
               8.12.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 439/3

         Presuda Suda (peto vijeće) od 23. listopada 2014. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Augstākās tiesas Senāts – Latvija) – Olainfarm AS protiv Latvijas Republikas Veselības ministrija, Zāļu valsts aģentūra
   (Predmet C-104/13) (1)

   ((Prethodni postupak - Usklađivanje odredaba propisanih zakonom - Industrijska politika - Direktiva 2001/83/CEZ - Lijekovi za humanu primjenu - Članak 6. - Odobrenje za stavljanje u promet - Članak 8. stavak 3. točka (i) - Obveza prilaganja zahtjevu za izdavanje odobrenja rezultata farmaceutskih, pretkliničkih i kliničkih ispitivanja - Izuzeća u pogledu pretkliničkih i kliničkih ispitivanja - Članak 10. - Generički lijekovi - Pojam „referentnog lijeka” - Subjektivno pravo nositelja odobrenja za stavljanje u promet referentnog lijeka da se protivi izdavanju odobrenja za stavljanje u promet generičkog lijeka referentnog lijeka - Članak 10.a - Lijekovi čije djelatne tvari imaju provjerenu medicinsku uporabu u Europskoj uniji najmanje deset godina - Mogućnost korištenja lijeka za koji je odobrenje izdano temeljem izuzeća iz članka 10.a kao referentnog lijeka u postupku ishođenja odobrenja za stavljanje u promet generičkog lijeka))
   (2014/C 439/04)
   Jezik postupka: latvijski

      Sud koji je uputio zahtjev

   Augstākās tiesas Senāts

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelj: Olainfarm AS

      Tuženici: Latvijas Republikas Veselības ministrija, Zāļu valsts aģentūra

      uz sudjelovanje: Grindeks AS

      Izreka

               1.

               Pojam „referentnog lijeka” u smislu članka 10. stavka 2. točke (a) Direktive 2001/83/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 6. studenoga 2001. o zakoniku Zajednice o lijekovima za humanu primjenu, kako je izmijenjena Uredbom (EZ) br. 1394/2007 Europskog parlamenta i Vijeća od 13. studenoga 2007., treba tumačiti na način da obuhvaća i lijekove za koje je odobrenje za stavljanje u promet izdano temeljem članka 10.a navedene direktive.

               2.

               Članak 10. Direktive 2001/83, kako je izmijenjena Uredbom br. 1394/2007, zajedno s člankom 47. Povelje Europske unije o temeljnim pravima, treba tumačiti na način da nositelj odobrenja za stavljanje u promet lijeka koji se koristi kao referentni lijek u okviru zahtjeva za izdavanje odobrenja za stavljanje u promet generičkog lijeka drugog proizvođača podnesenog temeljem članka 10. navedene direktive ima pravo na podnošenje pravnog lijeka protiv odluke nadležnog tijela kojom se dodjeljuje odobrenje za stavljanje u promet za spomenuti generički lijek, ako je u pitanju ishođenje sudske zaštite ovlasti koju navedeni članak 10. priznaje tom nositelju. Takvo pravo na podnošenje pravnog lijeka postoji osobito ako spomenuti nositelj zahtijeva da njegov lijek ne bude korišten sukladno navedenom članku 10. u postupku ishođenja odobrenja za stavljanje u promet lijeka za koji se njegov lijek ne bi moglo smatrati referentnim lijekom u smislu navedenog članka 10. stavka 2. točke (a).

      (1)  SL C 123, 27.4.2013.


title: Predmet T-450/04 RENV: Rješenje Općeg suda od 27. lipnja 2014. – Bouygues et Bouygues Télécom protiv Komisije

text:
               1.9.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 292/58

         Rješenje Općeg suda od 27. lipnja 2014. – Bouygues et Bouygues Télécom protiv Komisije
   (Predmet T-450/04 RENV) (1)

   2014/C 292/71
   Jezik postupka: francuski
   Predsjednik šestog proširenog vijeća odredio je brisanje predmeta.

      (1)  SL C 31, 5.2.2005.


title: Predmet T-700/16: Tužba podnesena 30. rujna 2016. – Laboratorios Ern protiv EUIPO-a – Ascendo Medienagentur (SLIMDYNAMICS)

text:
               12.12.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 462/26

         Tužba podnesena 30. rujna 2016. – Laboratorios Ern protiv EUIPO-a – Ascendo Medienagentur (SLIMDYNAMICS)
   (Predmet T-700/16)
   (2016/C 462/33)
   Jezik na kojem je tužba podnesena: engleski

      Stranke

      Tužitelj: Laboratorios Ern, SA (Barcelona, Španjolska) (zastupnik: S. Correa Rodríguez, lawyer)

      Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO)

      Druga stranka pred žalbenim vijećem: Ascendo Medienagentur AG (Gamprin-Bendern, Lihtenštajn)

      Podaci o postupku pred EUIPO-om

      Podnositelj prijave: druga stranka pred žalbenim vijećem

      Predmetni sporni žig: figurativni žig Zajednice s verbalnim elementom „SLIMDYNAMICS”– prijava za registraciju br. 12 882 304

      Postupak pred EUIPO-om: postupak povodom prigovora

      Pobijana odluka: odluka četvrtog žalbenog vijeća EUIPO-a od 22. srpnja 2016. u spojenim predmetima R 1814/2015-4 i R 1780/2015-4

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

               —

               povuče pobijanu odluku o dodjeli robe u razredu 5 i odbije EUTM br. 012882304 SLIM DYNAMICS & design u razredu 5; i

               —

               naloži snošenje troškova EUIPO-u, i društvu ASCENDO MEDIENAGENTUR AG, ako se odluči intervenirati u ovom postupku.

      Tužbeni razlog

               —

               povreda članka 8. stavka 1. točke (b) Uredbe br. 207/2009.


title: Predmet C-237/14 P: Žalba koju je 13. svibnja 2014. podnio Lidl Stiftung & Co. KG protiv presude Općeg suda (deveto vijeće) od 27. veljače 2014. u predmetu T-225/12: Lidl Stiftung & Co. KG protiv Ureda za usklađivanje na unutarnjem tržištu (žigovi i dizajni)

text:
               25.8.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 282/18

         Žalba koju je 13. svibnja 2014. podnio Lidl Stiftung & Co. KG protiv presude Općeg suda (deveto vijeće) od 27. veljače 2014. u predmetu T-225/12: Lidl Stiftung & Co. KG protiv Ureda za usklađivanje na unutarnjem tržištu (žigovi i dizajni)
   (Predmet C-237/14 P)
   2014/C 282/24
   Jezik postupka: engleski

      Stranke

      Žalitelj: Lidl Stiftung & Co. KG (zastupnici: M. Wolter, M. Kefferpütz, A. K. Marx, Rechtsanwälte)

      Druga stranka u postupku: Ured za usklađivanje na unutarnjem tržištu (žigovi i dizajni)

      Žalbeni zahtjev

   Žalitelj od Suda zahtijeva da:

               —

               ukine presudu Općeg suda od 27. veljače 2014. (predmet T-225/12);

               —

               u slučaju proglašenja žalbe osnovanom, poništi odluku prvog žalbenog vijeća od 21. ožujka 2012. (R 2379/2010-1) kako je zahtijevano u postupku pred Općim sudom;

               —

               naloži OHIM-u kao tuženiku u postupku pred Općim sudom snošenje troškova postupka pred Općim sudom i žalbenog postupka.

      Žalbeni razlozi i glavni argumenti

   U žalbi društvo Lidl Stiftung & Co. KG ističe tri žalbena razloga protiv pobijane presude:

               1)

               povredu članka 42. stavka 2. i 3. Uredbe br. 207/2009 (1) i pravila 22. stavaka 3. i 4. Uredbe br. 2868/95 (2) u vezi s člankom 15. stavkom 1. Uredbe br. 207/2009 jer je Opći sud pogrešno tumačio uvjete za dokaz stvarne uporabe predmetnog žiga u skladu s tim odredbama;

               2)

               povredu članka 15. stavka 1. točke (a) Uredbe br. 207/2009 u vezi s člankom 42. stavcima 2. i 3. Uredbe br. 207/2009 jer je Opći sud pogrešno tumačio uvjete za utvrđenje da uporaba predmetnog žiga u obliku koji se razlikuje od registriranog predstavlja stvarnu uporabu u smislu članka 15. stavka 1. Uredbe br. 207/2009;

               3)

               povredu članka 8. stavka 1. točke (b) Uredbe br. 207/2009 jer je Opći sud pogrešno tumačio uvjete o ocjeni vjerojatnosti dovođenja u zabludu.

         Glavni argumenti mogu se sažeti kako slijedi:
   U vezi s prvim žalbenim razlogom žalitelj smatra je Opći sud počinio pogrešku koja se tiče prava kada je utvrdio da je žalbeno vijeće tri nedatirane fotografije s nekoliko računa ispravno smatralo čvrstim i objektivnim dokazima dostatnim za dokazivanje stvarne uporabe predmetnog žiga, osobito s obzirom na narav uporabe.
   U vezi s drugim žalbenim razlogom žalitelj smatra da je Opći sud zanemario posebno obilježje članka 15. stavka 1. točke (a) Uredbe br. 207/2009 koje iz razloga pravne sigurnosti i predvidivosti zahtijeva točno i restriktivno tumačenje i ocjenu svih elemenata žiga u obliku u kojem je registriran. Opći sud je stoga počinio pogrešku koja se tiče prava kada je potvrdio utvrđenje žalbenog vijeća da je rabljeni oblik žiga uspostavio stvarnu uporabu budući da nije izmijenio razlikovni karakter predmetnog žiga u obliku u kojem je registriran jer žalbeno vijeće nije uzelo u obzir sve elemente predmetnog žiga.
   U vezi s trećim žalbenim razlogom žalitelj smatra, Opći sud je pogrešno tumačio članak 8. stavak 1. točku (b) Uredbe br. 207/2009 prilikom svoje ocjene utvrđenja žalbenog vijeća o sličnosti žigova i vjerojatnosti dovođenja u zabludu jer nije na odgovarajući način uzeo u obzir, kao prvo, da je u ovom slučaju stupanj pozornosti relevantne javnosti vrlo visok, kao drugo da prosječni potrošač žig obično percipira kao cjelinu i ne analizira njegove različite detalje i kao treće da ocjena sličnosti žigova isključivo na temelju dominantnog elementa može biti provedena samo ako su svi drugi sastavni elementi žiga zanemarivi. Da su ovi aspekti ispravno bili uzeti u obzir, ne bi mogla biti utvrđena vjerojatnost dovođenja u zabludu.
   Budući da pobijana presuda stoga nije u skladu s odredbama Uredbe br. 207/2009, društvo Lidl Stiftung & Co. KG zahtijeva njezino ukidanje.

      (1)  Uredba Vijeća (EZ) br. 207/2009 od 26. veljače 2009. o žigu Zajednice (SL L 78, str. 1.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 17., svezak 1., str. 226.).

      (2)  Uredba Komisije (EZ) br. 2868/95 od 13. prosinca 1995. o provedbi Uredbe Vijeća (EZ) br. 40/94 o žigu Zajednice (SL L 303, str. 1.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 17., svezak 1., str. 84.).


title: Predmet C-89/13: Rješenje Suda (osmo vijeće) od 30. travnja 2014. (zahtjev za prethodnu odluku Tribunale di Napoli – Italija) – Luigi D'Aniello i drugi protiv Poste Italiane SpA (Članak 99. Poslovnika Suda — Zahtjev za prethodnu odluku — Socijalna politika — Direktiva 1999/70/EZ — Načelo nediskriminacije — Nacionalni propis koji predviđa režim naknade u slučaju nezakonitog određivanja ograničenog trajanja ugovora o radu različit od onoga koji se primjenjuje u slučaju nezakonitog otkaza ugovora o radu na neodređeno vrijeme — Ekonomske posljedice — Usporedivost zahtjeva)

text:
               11.8.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 261/4

         Rješenje Suda (osmo vijeće) od 30. travnja 2014. (zahtjev za prethodnu odluku Tribunale di Napoli – Italija) – Luigi D'Aniello i drugi protiv Poste Italiane SpA
   (Predmet C-89/13) (1)

   ((Članak 99. Poslovnika Suda - Zahtjev za prethodnu odluku - Socijalna politika - Direktiva 1999/70/EZ - Načelo nediskriminacije - Nacionalni propis koji predviđa režim naknade u slučaju nezakonitog određivanja ograničenog trajanja ugovora o radu različit od onoga koji se primjenjuje u slučaju nezakonitog otkaza ugovora o radu na neodređeno vrijeme - Ekonomske posljedice - Usporedivost zahtjeva))
   2014/C 261/05
   Jezik postupka: talijanski

      Sud koji je uputio zahtjev

   Tribunale di Napoli

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelji: Luigi D’Aniello, Ester Di Vaio, Anna Di Benedetto, Antonella Camelio, Angela Leva, Alessia Romano, Emilia Aloia, Cira Oligo, Ottavio Russo, Guiseppe D’Ambra, Stefano Caputo, Ilaria Pappagallo, Maurizio De Rosa, Gianluca Liguori, Dario Puzone, Vincenzo De Luca, Guido Gorbari, Raffaella D’Ambrosio

      Tuženik: Poste Italiane SpA

      Izreka

   Uz poštovanje mogućnosti koja je ponuđena državama članicama, prema članku 8. Okvirnog sporazuma o radu na određeno vrijeme, zaključenog 18. ožujka 1999., iz priloga Direktivi Vijeća 1999/70/EZ od 28. lipnja 1999. o Okvirnom sporazumu ETUC-a, UNICE-a i CEEP-a o radu na određeno vrijeme, članak 4. točku (1) tog okvirnog sporazuma treba tumačiti na način da ne zahtijeva jednako postupanje s ekonomskim posljedicama koje se propisuju u slučaju nezakonitog određivanja ograničenog trajanja ugovora o radu i onih koje se plaćaju u slučaju nezakonitog otkaza ugovora o radu na neodređeno vrijeme.

      (1)  SL C 156, 1.6.2013.


title: Predmet C-416/17: Tužba podnesena 10. srpnja 2017. – Europska komisija protiv Francuske Republike

text:
               4.9.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 293/22

         Tužba podnesena 10. srpnja 2017. – Europska komisija protiv Francuske Republike
   (Predmet C-416/17)
   (2017/C 293/27)
   Jezik postupka: francuski

      Stranke

      Tužitelj: Europska komisija (zastupnici: J.-F. Brakeland, agent, W. Roels, agent)

      Tuženik: Francuska Republika

      Tužbeni zahtjev

               —

               utvrditi da je zadržavanjem na snazi učinaka odredbi čiji je cilj sprečavanje ekonomskog dvostrukog oporezivanja dividendi koje omogućuje društvu majci da u predujam koji duguje prilikom preraspodjele dioničarima dividendikoje su isplatila njezina društva kćeri, uračuna porezni odbitak vezan za raspodjelu tih dividendi, ako su one porijeklom iz društva kćeri s poslovnim nastanom u Francuskoj, ali tu mogućnost ne nude ako su dividende porijeklom iz društva kćeri s poslovnim nastanom u drugoj državi članici, jer to zakonodavstvo u potonjem slučaju ne predviđa pravo dodjeljivanja poreznog odbitka vezanog za raspodjelu tih dividendi od strane tog društva kćeri jer je, prema sudskoj praksi Conseil d'État udovoljeno zahtjevima za povrat predujmova naplaćenih kršenjem prava Unije u smislu presude Suda u predmetu C-310/09 Accor
                   (1) uz sljedeća tri ograničenja:

                           —

                           pravo na povrat nezakonito naplaćenog predujma se ograničava odbijanjem da se uzme u obzir oporezivanje društava kćeri nižeg ranga s poslovnim nastanom izvan Francuske;

                           —

                           pravo na povrat nezakonito naplaćenog predujma se ograničava neproporcionalnim zahtjevima u pogledu dokazivanja;

                           —

                           pravo na povrat nezakonito naplaćenog predujma se ograničava ograničenjem poreznog odbitka na trećinu iznosa dividende preraspodijeljene u Francuskoj porijeklom iz društva kćeri s poslovnim nastanom izvan Francuske i, iako je Conseil d'État, upravni sud koji odlučuje u posljednjem stupnju odredio ta ograničenja a da Sudu nije uputio pitanja u svrhu određivanja usklađenosti tih ograničenja s pravom Unije,

                     Francuska Republika povrijedila obveze koje ima na temelju načela ekvivalentnosti i djelotvornosti i na temelju članaka 49., 63. i 267. trećeg stavka Ugovora o funkcioniranju Europske unije

               —

               naložiti Francuskoj Republici snošenje troškova.

      Tužbeni razlozi i glavni argumenti

   Europska komisija prigovara Francuskoj, da je kroz ustaljenu sudsku praksu Conseil d'État, najvišeg upravnog suda, odbila u potpunosti izvršiti presudu Suda u predmetu C-310/09 Ministre du Budget, des Comptes publics et de la Fonction publique protiv Accor SA1, osobito odredivši ograničenja protivna pravu Unije za povrat nezakonito naplaćenog poreza, odnosno poreza po odbitku.
   U svojoj presudi Accor, donesenoj po prethodnom pitanju, Sud je utvrdio da se francuskim poreznim propisima za sprečavanje ekonomskog dvostrukog oporezivanja dividendi održava diskriminacija u području oporezivanja dividendi porijeklom iz drugih država članica Unije. Poreze za koje je Sud utvrdio da su protivni pravu Unije treba prema tome vratiti.
   Komisija smatra da Francuska ne poštuje presudu Suda u tri posebna aspekta:

               —

               ne uzima u obzir porez koji su već platila društva kćeri nižeg ranga koja nisu iz Francuske;

               —

               da bi ograničila pravo na povrat predmetnim društvima ona zadržava zahtjeve u odnosu na dokaze koje treba podnijeti, ne poštujući mjerila koja je odredio Sud;

               —

               apsolutno ograničava sustav poreznog odbitka na trećinu dividende koju je preraspodijelilo društvo kći koje nije iz Francuske.

         Te su povrede usto nastale zbog činjenice da je Conseil d'État prekršio obvezu upućivanja prethodnog pitanja Sudu na temelju članka 267. UFEU-a.

      (1)  Presuda Suda (prvo vijeće) od 15. rujna 2011. u predmetu C-310/09, Ministre du Budget, des Comptes publics et de la Fonction publique/Accor SA, EU:C:2011:581


title: Predmet C-516/13: Presuda Suda (četvrto vijeće) od 13. svibnja 2015. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Bundesgerichtshof – Njemačka) – Dimensione Direct Sales srl, Michele Labianca protiv Knoll International Spa (Zahtjev za prethodnu odluku — Autorsko pravo — Direktiva 2001/29/EZ — Članak 4. stavak 1. — Pravo distribucije — Pojam, distribucije javnosti' — Ponuda za prodaju i oglas koji je dao trgovac iz jedne države članice na svojoj internetskoj stranici, slanjem reklamnih letaka i u tisku druge države članice — Reprodukcije namještaja zaštićenog autorskim pravom koji je ponuđen za prodaju bez odobrenja nositelja isključivog prava distribucije — Ponuda ili oglas koji ne dovode do stjecanja izvornika ili primjerka zaštićenog djela)

text:
               20.7.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 236/7

         Presuda Suda (četvrto vijeće) od 13. svibnja 2015. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Bundesgerichtshof – Njemačka) – Dimensione Direct Sales srl, Michele Labianca protiv Knoll International Spa
   (Predmet C-516/13) (1)

   ((Zahtjev za prethodnu odluku - Autorsko pravo - Direktiva 2001/29/EZ - Članak 4. stavak 1. - Pravo distribucije - Pojam, distribucije javnosti' - Ponuda za prodaju i oglas koji je dao trgovac iz jedne države članice na svojoj internetskoj stranici, slanjem reklamnih letaka i u tisku druge države članice - Reprodukcije namještaja zaštićenog autorskim pravom koji je ponuđen za prodaju bez odobrenja nositelja isključivog prava distribucije - Ponuda ili oglas koji ne dovode do stjecanja izvornika ili primjerka zaštićenog djela))
   (2015/C 236/09)
   Jezik postupka: njemački

      Sud koji je uputio zahtjev

   Bundesgerichtshof

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelji: Dimensione Direct Sales srl, Michele Labianca

      Tuženik: Knoll International Spa

      Izreka

   Članak 4. stavak 1. Direktive 2001/29/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 22. svibnja 2001. o usklađivanju određenih aspekata autorskog i srodnih prava u informacijskom društvu treba tumačiti na način da dopušta nositelju prava isključive distribucije zaštićenog djela da se usprotivi ponudi za prodaju ili ciljanom oglasu koji se odnosi na izvornik ili primjerak, čak i ako nije utvrđeno da je taj oglas doveo do toga da je kupac u Uniji stekao zaštićeni predmet jer takav oglas potiče potrošače države članice u kojoj je to djelo zaštićeno autorskim pravom na njegovo stjecanje.

      (1)  SL C 367, 14.12.2013.


title: Predmet T-342/11: Presuda Općeg suda od 6. veljače 2014. — CEEES i Asociación de Gestores de Estaciones de Servicio protiv Komisije ( „Tržišno natjecanje — Nedopušteni sporazumi — Španjolsko tržište benzinskih crpki — Odluka o odbijanju pritužbe — Uredba (EZ) br. 1/2003 — Neizvršenje obveza nastalih iz odluke Komisije — Ponovno otvaranje postupka — Kazne — Periodični penali” )

text:
               15.3.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 78/7

         Presuda Općeg suda od 6. veljače 2014. — CEEES i Asociación de Gestores de Estaciones de Servicio protiv Komisije
   (Predmet T-342/11) (1)

   (Tržišno natjecanje - Nedopušteni sporazumi - Španjolsko tržište benzinskih crpki - Odluka o odbijanju pritužbe - Uredba (EZ) br. 1/2003 - Neizvršenje obveza nastalih iz odluke Komisije - Ponovno otvaranje postupka - Kazne - Periodični penali)
   2014/C 78/14
   Jezik postupka: španjolski

      Stranke

      Tužitelji: Confederación Española de Empresarios de Estaciones de Servicio (CEEES) (Madrid, Španjolska); i Asociación de Gestores de Estaciones de Servicio (Madrid) (zastupnici: A. Hernández Pardo, B. Marín Corral, odvjetnici)

      Tuženik: Europska komisija (zastupnici: J. Baquero Cruz i F. Ronkes Agerbeek, agenti)

      Intervenijenti koji podržavaju tuženika: Kraljevina Španjolska (zastupnici: u početku M. Muñoz Pérez, a zatim S. Centeno Huerta i na kraju A. Rubio González, abogados del Estado); i Repsol Comercial de Productos Petrolíferos SA (zastupnici: J. Jiménez-Laiglesia Oñate i S. Rivero Mena, odvjetnici)

      Predmet

   Zahtjev za poništenje Odluke Komisije C(2011) 2994 final od 28. travnja 2011. kojom se odbija pritužba koju su podnijeli tužitelji u vezi s povredama pravila o tržišnom natjecanju koje je počinio Repsol (predmet COMP/39.461).

      Izreka

               1.

               Tužba se odbija.

               2.

               Confederación Española de Empresarios de Estaciones de Servicio (CEEES) i Asociación de Gestores de Estaciones de Servicio će osim vlastitih snositi i troškove Europske komisije.

               3.

               Kraljevina Španjolska će snositi vlastite troškove.

               4.

               Repsol Comercial de Productos Petrolíferos SA će snositi vlastite troškove.

      (1)  SL C 252, 27.8.2011.


title: Predmet T-387/15: Tužba podnesena 15. srpnja 2015. – J & Joy protiv OHIM-a – Joy-Sportswear (J AND JOY)

text:
               16.11.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 381/45

         Tužba podnesena 15. srpnja 2015. – J & Joy protiv OHIM-a – Joy-Sportswear (J AND JOY)
   (Predmet T-387/15)
   (2015/C 381/54)
   Jezik na kojem je tužba podnesena: engleski

      Stranke

      Tužitelj: J & Joy SA (Waremme, Belgija) (zastupnici: A. Maqua i C. Pirenne, odvjetnici)

      Tuženik: Ured za usklađivanje na unutarnjem tržištu (žigovi i dizajni) (OHIM)

      Druga stranka pred žalbenim vijećem: Joy-Sportswear GmbH (Ottensoos, Njemačka)

      Podaci o postupku pred OHIM-om

      Podnositelj prijave spornog žiga: tužitelj

      Sporni žig: verbalni žig Zajednice „J AND JOY”, prijava za registraciju br. 11 409 935

      Postupak pred OHIM-om: postupak povodom prigovora

      Pobijana odluka: odluka drugog žalbenog vijeća OHIM-a od 22. travnja 2015. u predmetu R 1352/2014-2

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

               —

               preispita odluku Odjela za prigovore i prigovor proglasi nedopuštenim,

               —

               podnositelju prigovora naloži snošenje troškova i snošenje tužiteljevih troškova u postupku povodom prigovora na temelju članka 81. Uredbe o žigu Zajednice.

      Tužbeni razlog

               —

               povreda članka 8. stavka 1. točke (b) Uredbe br. 207/2009.