title: Predmet T-424/17: Tužba podnesena 10. srpnja 2017. – Fruit of the Loom protiv EUIPO-a – Takko (FRUIT)

text:
               25.9.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 318/14

         Tužba podnesena 10. srpnja 2017. – Fruit of the Loom protiv EUIPO-a – Takko (FRUIT)
   (Predmet T-424/17)
   (2017/C 318/19)
   Jezik na kojem je tužba podnesena: engleski

      Stranke

      Tužitelj: Fruit of the Loom, Inc. (Bowling Green, Kentucky, Sjedinjene Države) (zastupnici: S. Malynicz, QC i V. Marsland, Solicitor)

      Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO)

      Druga stranka pred žalbenim vijećem: Takko Holding GmbH (Telgte, Njemačka)

      Podaci o postupku pred EUIPO-om

      Nositelj spornog žiga: tužitelj

      Predmetni sporni žig: verbalni žig Europske unije ‚FRUIT’ – žig Europske unije br. 5 077 508

      Postupak pred EUIPO-om: postupak proglašavanja žiga ništavim

      Pobijana odluka: odluka četvrtog žalbenog vijeća EUIPO-a od 25. travnja 2017. u predmetu R 2119/2016-4

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

               —

               poništi pobijanu odluku;

               —

               naloži EUIPO-u i drugoj stranci snošenje vlastitih i tužiteljevih troškova.

      Tužbeni razlozi

               —

               povreda članka 15. stavka 1. Uredbe br. 207/2009;

               —

               povreda članka 65. stavka 6. Uredbe br. 207/2009.


title: Predmet T-559/17: Tužba podnesena 9. kolovoza 2017. – Abdulkarim protiv Vijeća

text:
               16.10.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 347/43

         Tužba podnesena 9. kolovoza 2017. – Abdulkarim protiv Vijeća
   (Predmet T-559/17)
   (2017/C 347/57)
   Jezik postupka: francuski

      Stranke

      Tužitelj: Mouhamad Wael Abdulkarim (Dubai, Ujedinjeni Arapski Emirati) (zastupnici: J.-P. Buyle i L. Cloquet, odvjetnici)

      Tuženik: Vijeće Europske unije

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

               —

               poništi Odluku Vijeća (ZVSP) 2017/917 od 29. svibnja 2017. o izmjeni Odluke 2013/255/ZVSP o mjerama ograničavanja protiv Sirije u dijelu koji se na njega odnosi;

               —

               poništi Provedbenu uredbu Vijeća (EU) 2017/907 od 29. svibnja 2017. o provedbi Uredbe (EU) br. 36/2012 o mjerama ograničavanja s obzirom na stanje u Siriji u dijelu koji se odnosi na njega;

               —

               naloži Vijeću snošenje svih troškova postupka, uključujući one tužiteljevih troškova.

      Tužbeni razlozi i glavni argumenti

   U prilog osnovanosti tužbe tužitelj ističe pet tužbenih razloga.

               1.

               Prvi tužbeni razlog, koji se temelji na očitoj pogreški u ocjeni koju je počinio tuženik smatrajući da je tužitelj pridonio potpori sirijskog režima. Stoga, ističu se slijedeći argumenti protiv utvrđenja u pobijanim aktima:

                           —

                           M. W. Abdulkarim ne može se smatrati „utjecajnim poslovnim čovjekom”;

                           —

                           Nije vezan za režim, nije izvršavao nikakav utjecaj na njega i ne postoji opasnost da će izbjeći mjere ograničavanja s obzirom na stanje u Siriji;

                           —

                           Ni njegovo prošlo sudjelovanje u okviru društva Alkarim For Trade and Industry L.L.C. ili drugih društava koja djeluju u sektoru nafte, industrijskih ulja, sredstva za podmazivanje i masti na Bliskom Istoku ne može imati za posljedicu to da ga se kvalificira „utjecajnim poslovnim čovjekom”;

                           —

                           Ne boravi i, stoga, ne obavlja aktivnosti u Siriji.

               2.

               Drugi tužbeni razlog, koji se temelji na povredi općeg načela proporcionalnosti, time što mjere koje su donesene pobijanim aktima imaju takve učinke da se trebaju same po sebi smatrati neproporcionalnima.

               3.

               Treći tužbeni razlog, koji se temelji na neproporcionalnoj povredi prava vlasništva i prava obavljanja profesionalne djelatnosti, time što sporne mjere imaju za posljedicu to da sprječavaju tužitelja da mirno uživa svoju imovinu i koristi svoju slobodu gospodarskog djelovanja.

               4.

               Četvrti tužbeni razlog, koji se temelji na zlouporabi ovlasti, time što su pobijani akti doneseni s ciljem koji je različit od onih zadanih, odnosno isključenja tužitelja s tržišta kako bi se dala prednost drugim subjektima na tom tržištu, te je stoga počinjena povreda zlouporabe ovlasti.

               5.

               Peti tužbeni razlog, koji se temelji na povredi obveze obrazlaganja predviđene u članku 296. stavku 2. UFEU-a, time što je obrazloženje isključivo formalne naravi i nije bilo predmet promišljanja tuženika.


title: Predmet C-273/15: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 8. lipnja 2015. uputio Augstākā tiesa (Latvija) – ZS „Ezernieki” protiv Lauku atbalsta dienests

text:
               10.8.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 262/10

         Zahtjev za prethodnu odluku koji je 8. lipnja 2015. uputio Augstākā tiesa (Latvija) – ZS „Ezernieki” protiv Lauku atbalsta dienests
   (Predmet C-273/15)
   (2015/C 262/14)
   Jezik postupka: latvijski

      Sud koji je uputio zahtjev

   Augstākā tiesa

      Stranke glavnog postupka

      Žalitelj: ZS „Ezernieki”

      Druga stranka u postupku: Lauku atbalsta dienests

      Prethodna pitanja

               1.

               Je li primjena pravnih učinaka predviđenih člankom 71. stavkom 2. Uredbe br. 817/2004 (1) na agroekološku potporu dodijeljenu za prvotno prijavljeni dio površine u odnosu na koji su se tijekom pet godina ispunili uvjeti za dodjelu potpore sukladna ciljevima Uredbe br. 1257/99 (2) i Uredbe br. 817/2004 i načelu proporcionalnosti?

               2.

               Treba li članak 17. Povelje Europske unije o temeljnim pravima u vezi s njezinim člankom 52. tumačiti na način da je njima sukladna primjena pravnih učinaka predviđenih člankom 71. stavkom 2. Uredbe br. 817/2004 na agroekološku potporu dodijeljenu za prvotno prijavljeni dio površine u odnosu na koji su se tijekom pet godina ispunili uvjeti za dodjelu potpore?

               3.

               Treba li članak 52. Povelje Europske unije o temeljnim pravima tumačiti na način da on dopušta odstupanje od primjene pravnih učinaka, koji su obvezni na temelju uredbe i propisa koje su donijele države članice na temelju te uredbe, ako u konkretnom slučaju postoje određene posebne okolnosti iz kojih proizlazi da se pripadajuće ograničenje treba smatrati neproporcionalnim?

               4.

               Uzimajući u obzir cilj Uredbe br. 1257/99 i Uredbe br. 817/2004 te granice koje ovi propisi određuju margini prosudbe država članica, je li dopušteno da sud koji odlučuje o meritumu u potpunosti ne primjeni članak 84. Dekreta br. 295 Vijeća ministara od 23. ožujka 2010.„o dodjeli, upravljanju i nadzoru državne potpore i potpore Europske unije poljoprivrednom razvoju za poboljšanje poljoprivrednog i prirodnog krajolika”, koji je propis o povratu potpore ako njegova primjena u konkretnim okolnostima može biti protivna načelu proporcionalnosti onako kako ga tumači pravni poredak države članice?

      (1)  Uredba Komisije (EZ) br. 817/2004 od 29. travnja 2004. o utvrđivanju detaljnih pravila za primjenu Uredbe Vijeća (EZ) br. 1257/1999 o potpori ruralnom razvoju Europskog fonda za smjernice i jamstva u poljoprivredi (EFSJP) (SL L 153, str. 30.)

      (2)  Uredba Vijeća (EZ) br. 1257/99 od 17. svibnja 1999. o potpori Europskog fonda za smjernice i jamstva u poljoprivredi (EFSJP) ruralnom razvoju kojom se izmjenjuju i stavljaju izvan snage određene uredbe (SL L 160, str. 80.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 3., svezak 1., str. 93.)


title: Predmet T-77/14: Tužba podnesena 4. veljače 2014. – EE protiv OHIM-a (Naprava sivog uzorka)

text:
               5.5.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 135/46

         Tužba podnesena 4. veljače 2014. – EE protiv OHIM-a (Naprava sivog uzorka)
   (Predmet T-77/14)
   2014/C 135/58
   Jezik na kojem je tužba podnesena: engleski

      Stranke

      Tužitelj: EE Ltd (Hatfield, Ujedinjena Kraljevina) (zastupnik: P. Brownlow, Solicitor)

      Tuženik: Ured za usklađivanje na unutarnjem tržištu (žigovi i dizajni)

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

               —

               poništi odluku prvog žalbenog vijeća Ureda za usklađivanje na unutarnjem tržištu (žigovi i dizajni) od 24. listopada 2013. u predmetu R 704/2013-1.

      Tužbeni razlozi i glavni argumenti

      Predmetni žig Zajednice: figurativni žig koji predstavlja napravu sivog uzorka za proizvode i usluge iz razreda 7, 9, 16, 25, 35-39, 41, 42 i 45 – prijava registracije žiga Zajednice br. 11 388 386

      Odluka ispitivača: odluka da prijavljeni znak ne udovoljava uvjetima za registraciju

      Odluka žalbenog vijeća: odbijanje žalbe

      Tužbeni razlozi: povreda članka 7., stavka 1., točke (b) Uredbe Vijeća (EZ) br. 207/2009 od 26. veljače 2009. o žigu Zajednice.


title: Predmet C-431/13: Rješenje predsjednika četvrtog vijeća Suda od 5. lipnja 2014. (zahtjev za prethodnu odluku Landgericht Frankfurt na Majni – Njemačka) – Vietnam Airlines Co. Ltd protiv Brigitte Voss, Klaus-Jürgena Vossa

text:
               15.9.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 315/46

         Rješenje predsjednika četvrtog vijeća Suda od 5. lipnja 2014. (zahtjev za prethodnu odluku Landgericht Frankfurt na Majni – Njemačka) – Vietnam Airlines Co. Ltd protiv Brigitte Voss, Klaus-Jürgena Vossa
   (Predmet C-431/13) (1)

   2014/C 315/76
   Jezik postupka: njemački
   Predsjednik četvrtog vijeća odredio je brisanje predmeta.

      (1)  SL C 325, 9.11.2013.


title: Predmet C-55/16: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 1. veljače 2016. uputio Înalta Curte de Casație și Justiție (Rumunjska) – Evo Bus GmbH protiv Direcția Generală Regională a Finanțelor Publice Ploiești – Administrația Județeană a Finanțelor Publice Argeș

text:
               25.4.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 145/19

         Zahtjev za prethodnu odluku koji je 1. veljače 2016. uputio Înalta Curte de Casație și Justiție (Rumunjska) – Evo Bus GmbH protiv Direcția Generală Regională a Finanțelor Publice Ploiești – Administrația Județeană a Finanțelor Publice Argeș
   (Predmet C-55/16)
   (2016/C 145/24)
   Jezik postupka: rumunjski

      Sud koji je uputio zahtjev

   Înalta Curte de Casație și Justiție

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelj: Evo Bus GmbH

      Tuženik: Direcția Generală Regională a Finanțelor Publice Ploiești – Administrația Județeană a Finanțelor Publice Argeș

      Prethodna pitanja

   Protivi li se/je li se protivio odredbama Osme direktive (79/1072/[EEZ]) (1), kao i načelu porezne neutralnosti, propis države članice koji propisuje/koji je propisivao, uzimajući u obzir načelo prema kojem treba postojati sigurnost pri oporezivanju, uvjete pod kojima je dozvoljen povrat poreza na dodanu vrijednost, poput, u ovom slučaju, uvjeta kojim se zahtjeva da se dokaže da su dobavljači platili porez?

      (1)  Osma Direktiva Vijeća 79/1072/EEZ od 6. prosinca 1979. o usklađivanju zakonodavstava država članica o porezu na promet – Postupci za povrat poreza na dodanu vrijednost poreznim obveznicima koji nemaju poslovni nastan na području države (SL L 331, str. 11.).


title: Predmet T-89/15: Tužba podnesena 23. veljače 2015. – Niagara Bottling protiv OHIM-a (NIAGARA)

text:
               13.4.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 118/44

         Tužba podnesena 23. veljače 2015. – Niagara Bottling protiv OHIM-a (NIAGARA)
   (Predmet T-89/15)
   (2015/C 118/56)
   Jezik postupka: engleski

      Stranke

      Tužitelj: Niagara Bottling LLC (Ontario, Sjedinjene Američke Države) (zastupnik: M. Edenborough, QC)

      Tuženik: Ured za usklađivanje na unutarnjem tržištu (žigovi i dizajni) (OHIM)

      Podaci o postupku pred OHIM-om

      Sporni žig u pitanju: međunarodna registracija žiga br. 1 153 535 u kojoj je naznačena Europska unija za verbalni žig „NIAGARA”

      Pobijana odluka: odluka petog žalbenog vijeća OHIM-a od 12. prosinca 2014. u predmetu R 784/2014-5

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

               —

               poništi pobijanu odluku;

               —

               naloži OHIM-u snošenje troškova.

      Tužbeni razlog

               —

               povreda članka 7. stavka 1. točaka (b) i (c) Uredbe br. 207/2009.


title: Predmet T-679/15: Tužba podnesena 23. studenoga 2015. – Novartis protiv OHIM-a (Zeleno-bijeli prikaz polumjeseca)

text:
               7.3.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 90/20

         Tužba podnesena 23. studenoga 2015. – Novartis protiv OHIM-a (Zeleno-bijeli prikaz polumjeseca)
   (Predmet T-679/15)
   (2016/C 090/27)
   Jezik postupka: engleski

      Stranke

      Tužitelj: Novartis AG (Basel, Švicarska) (zastupnik: M. Zintler, odvjetnik)

      Tuženik: Ured za usklađivanje na unutarnjem tržištu (žigovi i dizajni) (OHIM)

      Podaci o postupku pred OHIM-om

      Predmetni sporni žig: figurativni žig Zajednice (zeleno-bijeli prikaz polumjeseca) – prijava za registraciju br. 13 189 139

      Pobijana odluka: odluka petog žalbenog vijeća OHIM-a od 23. rujna 2015. u predmetu R 78/2015-5

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

               —

               poništi pobijanu odluku;

               —

               utvrdi da članak 7. stavak 1. točka (b) Uredbe br. 207/2009 ne sprečava registraciju predmetnog spornog znaka (žig Zajednice br. 13 189 139) u odnosu na proizvode iz razreda 5. opisane u prijavi za registraciju;

               —

               tuženiku naloži snošenje troškova.

      Tužbeni razlog

               —

               povreda članka 7. stavka 1. točke (b) Uredbe br. 207/2009.


title: Predmet C-280/15: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 10. lipnja 2015. uputio Harju Maakohus (Estonija) – Irina Nikolajeva protiv OÜ Multi Protect

text:
               10.8.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 262/11

         Zahtjev za prethodnu odluku koji je 10. lipnja 2015. uputio Harju Maakohus (Estonija) – Irina Nikolajeva protiv OÜ Multi Protect
   (Predmet C-280/15)
   (2015/C 262/15)
   Jezik postupka: estonski

      Sud koji je uputio zahtjev

   Harju Maakohus

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelj: Irina Nikolajeva

      Tuženik: OÜ Multi Protect

      Prethodna pitanja

   Upućena su sljedeća prethodna pitanja o tumačenju Uredbe Vijeća (EZ) br. 207/2009 (1) od 26. veljače 2009. o žigu Zajednice (kodificirana verzija):

               1.

               Mora li sud za žig Zajednice donijeti odluku predviđenu člankom 102. stavkom 1. i onda kada tužitelj to ne traži svojim zahtjevima niti stranke tvrde da je tuženik povrijedio ili namjeravao povrijediti žig Zajednice nakon određenog dana u prošlosti ili je riječ o „posebnom razlogu” u smislu prve rečenice te odredbe kada nije podnesen zahtjev odgovarajućeg sadržaja i nije navedena ta okolnost?

               2.

               Treba li članak 9. stavak 3. tumačiti na način da nositelj žiga Zajednice na temelju članka 9. stavka 3. druge rečenice od treće osobe može zahtijevati samo razumnu naknadu za uporabu znaka koji je istovjetan žigu u razdoblju prije objave registracije žiga do objave registracije žiga, ali ne i naknadu uobičajene vrijednosti koristi dobivene povredom i štete, a također ne postoji ni pravo na razumnu naknadu za razdoblje do objave registracije žiga?

               3.

               Koju vrstu troškova i drugih naknada uključuje razumna naknada na temelju članka 9. stavka 3. druge rečenice i može li u nju, među ostalim – i pod kojim okolnostima – biti uključena i naknada neimovinske štete nositelja žiga?

      (1)  SL L 78, str. 1. (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 17., svezak 1., str. 226.)


title: Predmet T-443/13: Presuda Općeg suda od 21. siječnja 2016. – Makhlouf protiv Vijeća („Zajednička vanjska i sigurnosna politika — Mjere ograničavanja protiv Sirije — Zamrzavanje financijskih sredstava — Obveza obrazlaganja — Pravo na obranu — Pravo na djelotvorno sudsku zaštitu — Očita pogreška u ocjeni — Pravo na vlasništvo — Pravo na poštovanje privatnog života — Proporcionalnost”)

text:
               7.3.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 90/13

         Presuda Općeg suda od 21. siječnja 2016. – Makhlouf protiv Vijeća
   (Predmet T-443/13) (1)

   ((„Zajednička vanjska i sigurnosna politika - Mjere ograničavanja protiv Sirije - Zamrzavanje financijskih sredstava - Obveza obrazlaganja - Pravo na obranu - Pravo na djelotvorno sudsku zaštitu - Očita pogreška u ocjeni - Pravo na vlasništvo - Pravo na poštovanje privatnog života - Proporcionalnost”))
   (2016/C 090/18)
   Jezik postupka: francuski

      Stranke

      Tužitelj: Mohammad Makhlouf (Damask, Sirija) (zastupnici: C. Rygaert i G. Karouni, odvjetnici)

      Tuženik: Vijeće Europske unije (zastupnici: M.-M. Joséphidès i G. Étienne, agenti)

      Predmet

   Zahtjev za djelomično poništenje Odluke Vijeća 2013/255/ZVSP od 31. svibnja 2013. o mjerama ograničavanja protiv Sirije (SL L 147, str. 14.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 18., svezak 15., str. 277.), u dijelu u kojem se odnosi na tužitelja.

      Izreka

               1.

               Tužba se odbija.

               2.

               Mohammadu Makhloufu nalaže se snošenje vlastitih troškova kao i troškova Vijeća Europske unije.

      (1)  SL C 325, 9. 11. 2013.


title: Predmet T-336/17: Tužba podnesena 30. svibnja 2017. – The GB Foods protiv EUIPO-a – Yatecomeré (YATEKOMO)

text:
               25.9.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 318/12

         Tužba podnesena 30. svibnja 2017. – The GB Foods protiv EUIPO-a – Yatecomeré (YATEKOMO)
   (Predmet T-336/17)
   (2017/C 318/17)
   Jezik na kojem je tužba podnesena: španjolski

      Stranke

      Tužitelj: The GB Foods, SA (L’Hospitalet de Llobregat, Španjolska) (zastupnici: M. Buganza González i E. Torner Lasalle, odvjetnice)

      Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO)

      Druga stranka pred žalbenim vijećem: Yatecomeré, SL (Ribadumia, Španjolska)

      Podaci o postupku pred EUIPO-om

      Nositelj spornog žiga: tužitelj

      Predmetni sporni žig: verbalni žig Unije „YATEKOMO” – žig Unije br. 11 703 568

      Postupak pred EUIPO-om: postupak proglašavanja žiga ništavim

      Pobijana odluka: odluka petog žalbenog vijeća EUIPO-a od 13. ožujka 2017. u predmetu R 1506/2016-5

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

               —

               proglasi dopuštenom ovu tužbu protiv odluke od 13. ožujka 2017. (predmet R 1506/2016-5) koju je donijelo žalbeno vijeće EUIPO-a, da usvoji tužbeni zahtjev na način da poništi odluku žalbenog vijeća EUIPO-a, potvrdi i proglasi valjanost žiga br. 11 703 568 „YATEKOMO” u pogledu svih proizvoda iz razreda 29. i 30. za koje je prvotno podnesena prijava;

               —

               utvrdi da je žig „YATEKOMO” općepoznat;

               —

               naloži EUIPO-u da Općem sudu stavi na raspolaganje svu dokumentaciju podnesenu radi te prijave i koja se nalazi u spisu postupka pred EUIPO-om radi proglašavanja žiga „YATEKOMO” ništavim kako bi se moglo analizirati svu dokumentaciju dostavljenu u postupku;

               —

               na temelju članka 134. Poslovnika Općeg suda, naloži EUIPO-u snošenje troškova.

      Tužbeni razlozi

               —

               Žig „YATEKOMO” ne krši članak 8. Uredbe br. 207/2009. Verbalni žig Unije nije u sukobu s ranijim španjolskim verbalnim i figurativnim žigom „ya te comeré el vacío que te llena”.

               —

               Stečeni ugled žiga br. 11 703 568 „YATEKOMO”


title: Spojeni predmeti T-226/09 i T-230/09: Presuda Općeg suda od 16. rujna 2013. — British Telecommunications i BT Pension Scheme Trustees protiv Komisije ( „Državne potpore — Djelomično oslobađanje od obveze uplate doprinosa u Fond za zaštitu mirovina — Odluka kojom se utvrđuje da potpora nije u skladu s unutarnjim tržištem — Pojam državne potpore — Državna sredstva — Prednost — Selektivna narav — Povreda tržišnog natjecanja — Utjecaj na trgovinu između država članica — Jednako postupanje — Proporcionalnost — Legitimno očekivanje — Obveza obrazlaganja — Izvršenje potpore” )

text:
               9.11.2013

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 325/18

         Presuda Općeg suda od 16. rujna 2013. — British Telecommunications i BT Pension Scheme Trustees protiv Komisije
   (Spojeni predmeti T-226/09 i T-230/09) (1)

   (Državne potpore - Djelomično oslobađanje od obveze uplate doprinosa u Fond za zaštitu mirovina - Odluka kojom se utvrđuje da potpora nije u skladu s unutarnjim tržištem - Pojam državne potpore - Državna sredstva - Prednost - Selektivna narav - Povreda tržišnog natjecanja - Utjecaj na trgovinu između država članica - Jednako postupanje - Proporcionalnost - Legitimno očekivanje - Obveza obrazlaganja - Izvršenje potpore)
   2013/C 325/33
   Jezik postupka: engleski

      Stranke

      Tužitelji: British Telecommunications (London, Ujedinjena Kraljevina)(zastupnici: G. Robert, M. Newhouse, T. Castorina, solicitors, J. Holmes, barrister, i H. Legge, QC) (predmet T-226/09); i BT Pension Scheme Trustees Ltd (London) (zastupnici: J. Derenne i A. Müller-Rappard, odvjetnici) (predmet T-230/09)

      Tuženik: Europska komisija (zastupnici: L. Flynn et N. Khan, agenti)

      Predmet

   Zahtjev za poništenje Odluke Komisije 2009/703/EZ od 11. veljače 2009. o državnoj potpori C 55/2007 (ex NN 63/07, CP 106/06) koju je provela Ujedinjena Kraljevina Velike Britanije i Sjeverne Irske — državno jamstvo u korist B[ritish T[elecommunications] (SL L 242, str. 21).

      Izreka

               1.

               Tužbe se odbijaju.

               2.

               U predmetu T-226/09, British Telecommunications plc se nalaže snošenje troškova.

               3.

               U predmetu T-230/09, BT Pension Scheme Trustees Ltd se nalaže snošenje troškova.

      (1)  SL C 193, 15.8.2009.


title: Predmet T-456/13: Tužba podnesena 21. kolovoza 2013. — Sea Handling protiv Komisije

text:
               12.10.2013

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 298/8

         Tužba podnesena 21. kolovoza 2013. — Sea Handling protiv Komisije
   (Predmet T-456/13)
   2013/C 298/17
   Jezik postupka: talijanski

      Stranke

      Tužitelj: Sea Handling SpA (Somma Lombardo, Italija) (zastupnici: B. Nascimbene i M. Merola, odvjetnici)

      Tuženik: Europska komisija

      Zahtjevi

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

               —

               poništi pobijanu odluku kojom je Komisija odbila dati SEA Handling S.p.A. pristup dokumentima po zahtjevu od 27. veljače 2013.;

               —

               naloži Komisiji da pokaže tužitelju zatražene dokumente;

               —

               naloži Komisiji snošenje troškova postupka.

      Tužbeni razlozi i glavni argumenti

   Predmetna tužba podnesena je protiv odluke Komisije koja je odbila tužitelju dati pristup dokumentima koje posjeduje vezano uz administrativni postupak koji je doveo do donošenja odluke Komisije od 19. prosinca 2012. koja se odnosi na povećanja kapitala koja je provelo društvo SEA S.p.A. za SEA Handling (postupak SA.21420 — Italija/SEA Handling).
   U prilog osnovanosti tužbe tužitelj ističe pet tužbenih razloga.

               1.

               Prvi tužbeni razlog: povreda postupka.

                           —

                           Tužitelj se u ovom pogledu poziva na povredu članka 7. stavaka 1. i 3., članka 8. stavaka 1. i 2. Uredbe (EZ) br. 1049/2001 Europskog parlamenta i Vijeća od 30. svibnja 2001. o pristupu javnosti dokumentima Europskog parlamenta, Vijeća i Komisije (SL L 154, str. 43.), kao i članaka 41. i 47. Povelje o temeljnim pravima Europske Unije s obzirom na to da su karakteristike postupka koji je doveo do pobijane odluke bile, s jedne strane, razdoblja neopravdane šutnje i neodgovarajuće obrazložena odgađanja, a s druge strane, nepoštivanje predviđenih rokova koje je utjecalo na pravo na obranu tužitelja.

               2.

               Drugi tužbeni razlog, koji se odnosi na povredu članka 4. stavka 2. Uredbe br. 1049/2001.

                           —

                           Tužitelj u ovom pogledu navodi da pobijana odluka sadrži očitu pogrešku pri ocjeni i povredu obveze obrazlaganja u dijelu u kojem polazi od načela da bi pristup dokumentima nanio ozbiljnu štetu istrazi Komisije kao i istragama koje su već zaključene a da pritom ne bi pobliže odredio o kakvoj je prirodi štete riječ.

               3.

               Treći tužbeni razlog odnosi se na povredu članka 4. stavka 2. Uredbe br. 1049/2001.

                           —

                           Tužitelj u ovom pogledu navodi da pobijana odluka sadrži očitu pogrešku pri ocjeni i povredu obveze obrazlaganja u dijelu u kojem navodi da bi pristup dokumentima ugrozio poslovne interese tužitelja, bez objašnjavanja koji bi to interesi bili, nanoseći pritom štetu postupku nadzora u području državnih potpora; u dijelu u kojem su u odluci privatni interesi zamijenjeni javnim interesom pravilnog odvijanja istraga i u kojem se interesi koji se štite člankom 4. stavkom 2. gore navedene Uredbe tumače preširoko.

               4.

               Četvrti tužbeni razlog: povreda članka 4. stavka 6. Uredbe 1049/2001 i načela proporcionalnosti.

                           —

                           Tužitelj u ovom pogledu navodi da pobijana odluka sadrži također propust u ispitivanju mogućnosti da se tužitelju omogući samo djelomičan pristup zatraženim dokumentima.

               5.

               Peti tužbeni razlog odnosi se na povredu članka 4. stavka 2. i 3. Uredbe 1049/2001 i načela proporcionalnosti, također u odnosu na članak 42. Povelje o temeljnim pravima Europske unije.

                           —

                           Tužitelj u ovom pogledu navodi da pobijana odluka sadrži propust u procjeni iznimaka koje su bile primijenjene imajući u vidu javni interes. Konkretno, Komisija je odbila pristup dokumentima bez uzimanja u obzir postojanja višeg javnog interesa da se zatraženi dokumenti objave i bez pokušaja ispitivanja konkretnih učinaka koje bi takvo objavljivanje moglo imati na poslovne interese trećih i na zaštićene istrage iz članka 4. stavka 2. gore navedene uredbe.


title: Spojeni predmeti C-313/15 i C-530/15: Presuda Suda (treće vijeće) od 10. studenoga 2016. (zahtjevi za prethodnu odluku koje je uputio Tribunal de commerce de Paris, Conseil d'État – Francuska) – Eco-Emballages SA protiv Sphère France SAS i dr. (C-313/15), Melitta France SAS i dr. protiv Ministre de l’Écologie, du Développement durable et de l'Énergie (C-530/15) (Zahtjev za prethodnu odluku — Okoliš — Direktiva 94/62/EZ — Članak 3. — Ambalaža i ambalažni otpad — Pojam — Kalemi, tube i valjci oko kojih su omotani fleksibilni materijali (‚Role’) — Direktiva 2013/2/EU — Valjanost — Izmjena popisa primjera ambalaže koji se nalazi u Prilogu I. Direktivi 94/62/EZ od strane Europske komisije — Iskrivljavanje pojma ‚ambalaže’ — Povreda provedbenih nadležnosti)

text:
               16.1.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 14/11

         Presuda Suda (treće vijeće) od 10. studenoga 2016. (zahtjevi za prethodnu odluku koje je uputio Tribunal de commerce de Paris, Conseil d'État – Francuska) – Eco-Emballages SA protiv Sphère France SAS i dr. (C-313/15), Melitta France SAS i dr. protiv Ministre de l’Écologie, du Développement durable et de l'Énergie (C-530/15)
   (Spojeni predmeti C-313/15 i C-530/15) (1)

   ((Zahtjev za prethodnu odluku - Okoliš - Direktiva 94/62/EZ - Članak 3. - Ambalaža i ambalažni otpad - Pojam - Kalemi, tube i valjci oko kojih su omotani fleksibilni materijali (‚Role’) - Direktiva 2013/2/EU - Valjanost - Izmjena popisa primjera ambalaže koji se nalazi u Prilogu I. Direktivi 94/62/EZ od strane Europske komisije - Iskrivljavanje pojma ‚ambalaže’ - Povreda provedbenih nadležnosti))
   (2017/C 014/14)
   Jezik postupka: francuski

      Sud koji je uputio zahtjev

   Tribunal de commerce de Paris, Conseil d'État

      Stranke glavnog postupka

      (predmet C-313/15)

      Tužitelj: Eco-Emballages SA

      Tuženici: Sphère France SAS, Carrefour Import SAS, SCA Tissue France SAS, Melitta France SAS, SCA Hygiène Products SAS, Wepa France SAS, ranije Wepa Troyes SAS, Industrie Cartarie Tronchetti SpA, Industrie Cartarie Tronchetti Ibérica SL, Cofresco Frischhalteprodukte GmbH & Co. KG, Kimberly-Clark SAS, Gopack SAS, Délipapier SAS, Scamark SAS, CMC France SARL, Schweitzer SAS, Paul Hartmann SA, Wepa France SAS, ranije Wepa Lille SAS, Système U Centrale Nationale SA, Industrie Cartarie Tronchetti France SAS

      uz sudjelovanje: Group’Hygiène syndicat professionnel (C-313/15)

      (predmet C-530/15)

      Tužitelji: Melitta France SAS, Cofresco Frischhalteprodukte GmbH & Co. KG, Délipapier SAS, Gopack SAS, Industrie Cartarie Tronchetti SpA, Industrie Cartarie Tronchetti Ibérica SL, Kimberly-Clark SAS, Wepa France SAS, ranije Lucart France, Paul Hartmann SA, SCA Hygiène Products SAS, SCA Tissue France SAS, Group’Hygiène syndicat professionnel

      Tuženik: Ministre de l’Écologie, du Développement durable et de l'Énergie

      uz sudjelovanje: Industrie Cartarie Tronchetti France SAS

      Izreka

   Članak 3. točku 1. Direktive 94/62/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 20. prosinca 1994. o ambalaži i ambalažnom otpadu, kako je izmijenjena Direktivom 2004/12/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 11. veljače 2004., treba tumačiti na način da su role u obliku kalema, tuba i valjaka na koje se namataju fleksibilni materijali i koje se prodaju potrošačima „ambalaža” u smislu te odredbe.

      (1)  SL C 294, 7. 9. 2015.

      SL C 414, 14. 12. 2015.


title: Predmet C-556/15: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 28. listopada 2015. uputio Curtea de Apel Craiova (Rumunjska) – Fondul Proprietatea SA protiv Societatea Complexul Energetic Oltenia SA (CE Oltenia)

text:
               1.2.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 38/22

         Zahtjev za prethodnu odluku koji je 28. listopada 2015. uputio Curtea de Apel Craiova (Rumunjska) – Fondul Proprietatea SA protiv Societatea Complexul Energetic Oltenia SA (CE Oltenia)
   (Predmet C-556/15)
   (2016/C 038/32)
   Jezik postupka: rumunjski

      Sud koji je uputio zahtjev

   Curtea de Apel Craiova

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelj: Fondul Proprietatea SA

      Tuženik: Societatea Complexul Energetic Oltenia SA (CE Oltenia)

      Prethodna pitanja

               1.

               Treba li članak 107. UFEU-a tumačiti na način da sudjelovanje društva Complexului Energetic Oltenia SA u temeljnom kapitalu projektnog društva Hidro Tarniţa SA, čiji je predmet poslovanja izrada i iskorištavanje hidroelektrane Tarnița-Lăpuștești, predstavlja državnu potporu proizvođačima električne energije iz vjetroenergije i fotonaponskih ploča, s obzirom na to da je objavljeni cilj projekta osiguranje optimalnih uvjeti za ugradnju većeg kapaciteta u elektrane koje proizvode takvu vrstu energije, odnosno (i) radi li se o mjeri koja se financira od strane države ili posredstvom državnih fondova, (ii) je li ona selektivna te (ii) može li utjecati na trgovinu između država članica?

               2.

               Ako je odgovor potvrdan, odnosi li se na takvu potporu [obveza] obavješćivanja iz članka 108. stavka 3. UFEU-a?


title: Predmet T-177/16: Tužba podnesena 22. travnja 2016. – Mema protiv CPVO-a (Braeburn 78 (11078))

text:
               13.6.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 211/64

      Tužba podnesena 22. travnja 2016. – Mema protiv CPVO-a (Braeburn 78 (11078))
      (Predmet T-177/16)
      (2016/C 211/79)
      Jezik postupka: njemački

         Stranke

         Tužitelj: Mema GmbH l.G. (Terlan, Italija) (zastupnik: B. Breitinger i S. Kirschstein-Freund, odvjetnici)

         Tuženik: Ured Zajednice za biljne sorte (CPVO)

         Podaci o postupku pred CPVO-om

         Predmetno oplemenjivačko pravo na biljnu sortu Zajednice: Braeburn 78 (11078) – Sortenanmeldung Nr. 2009/0954

         Pobijana odluka: odluka žalbenog vijeća CPVO-a od 12. veljače 2016. u predmetu A001/2015.

         Tužbeni zahtjev

      Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

                  —

                  poništi pobijanu odluku i predmet vrati žalbenom vijeću na ponovno odlučivanje uz uputu da ukine prvostupanjsku pobijanu odluku CPVO-a i obveže CPVO da provede dodatno ispitivanje u skladu s člankom 57. stavkom 3. Uredbe br. 2100/94;

                  —

                  podredno, poništi odluku žalbenog vijeća CPVO-a od 12. veljače 2016. (predmet A 001/2015);

                  —

                  podredno, ako ne udovolji prvom i drugom zahtjevu, odredi prekid postupka povodom tužbe u skladu s člankom 69. točkom (d) Poslovnika Općeg suda koji je na snazi od 1. srpnja 2015. (u daljnjem tekstu: Poslovnik) do donošenja pravomoćne odluke u postupku prema članku 21. stavku 1. Uredbe br. 2100/94 radi ukidanja oplemenjivačkog prava na biljnu sortu za referentnu sortu „Royal Braeburn” (prijava br. 1998/1082; sorta br. 11960). Potonji zahtjev je istaknut opreza radi, ovisno o tome hoće li referentna sorta biti ukinuta ili će se pokazati da je Angers-Beaucouzé kao ispitna sorta bio i da jest neprikladan (vidjeti stavak 12.) pa je, stoga, dodatno ispitivanje bilo odnosno nije bilo potrebno.

                  —

                  naloži CPVO-u snošenje troškova.

         Tužbeni razlozi

                  —

                  Zloupotreba prava – povreda članka 57. stavka 3. Uredbe br. 2100/94;

                  —

                  Povreda jednog od pravnih pravila mjerodavnog prilikom primjene Uredbe br. 2100/94;

                  —

                  Povreda točke 57. Protokola CPVO-a za sorte jabuka;

                  —

                  Povreda odsjeka IV. Protokola CPVO-a za sorte jabuka;

                  —

                  povreda članka 75. druge rečenice Uredbe br. 2100/94 – pravo na saslušanje;

                  —

                  povreda članka 75. prve rečenice Uredbe br. 2100/94 – nepotpuno obrazloženje.


title: Predmet C-496/17: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 17. kolovoza 2017. uputio Finanzgericht Düsseldorf (Njemačka) – Deutsche Post AG protiv Hauptzollamt Köln

text:
               16.10.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 347/19

         Zahtjev za prethodnu odluku koji je 17. kolovoza 2017. uputio Finanzgericht Düsseldorf (Njemačka) – Deutsche Post AG protiv Hauptzollamt Köln
   (Predmet C-496/17)
   (2017/C 347/25)
   Jezik postupka: njemački

      Sud koji je uputio zahtjev

   Finanzgericht Düsseldorf

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelj: Deutsche Post AG

      Tuženik: Hauptzollamt Köln

      Prethodna pitanja

               1.

               Treba li članak 24. stavak 1. podstavak 2. Provedbene uredbe Komisije (EU) 2015/2447 (1) od 24. studenoga 2015. o utvrđivanju detaljnih pravila za provedbu određenih odredbi Uredbe (EU) br. 952/2013 Europskog parlamenta i Vijeća o utvrđivanju Carinskog zakonika Unije tumačiti na način da je carinskim tijelima po tome dopušteno zahtijevati od podnositelja zahtjeva da ih obavijesti o poreznim identifikacijskim brojevima koje je izdala Bundeszentralamt für Steuern (njemačka Savezna uprava za poreze) u svrhu naplate poreza na dohodak i o poreznim upravama nadležnim za razrez poreza na dohodak članova nadzornog odbora podnositelja zahtjeva, njegovih članova uprave, voditelja odjela, voditelja računovodstva, voditelja carinskog odjela, kao i osoba odgovornih za carinska pitanja i osoba koje rješavaju carinske stvari?

      (1)  SL 2015., L 343., str. 558.


               18.5.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 155/7

         Zahtjev za savjetodavno mišljenje Suda EFTA-e koji je 20. prosinca 2016. podnio Prizivni sud Kneževine Lihtenštajna (Fürstliches Obergericht) u predmetu Pascal Nobile protiv DAS Rechtsschutz-Versicherungs AG
   (Predmet E-21/16)
   (2017/C 155/05)
   Dopisom Sudu od 20. prosinca 2016., zaprimljenim u pisarnicu Suda 20. prosinca 2016., Prizivni sud Kneževine Lihtenštajn (Fürstliches Obergericht) podnio je zahtjev za savjetodavno mišljenje u predmetu Pascal Nobile v DAS Rechtsschutz-Versicherungs AG o sljedećim pitanjima:

               1.

               Je li na temelju članka 201. stavka 1. točke (a) Direktive 2009/138/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 25. studenoga 2009. o osnivanju i obavljanju djelatnosti osiguranja i reosiguranja (Solventnost II) isključeno sklapanje ugovornog sporazuma između društva za osiguranje i osigurane osobe o osiguranju troškova pravne zaštite prema kojemu se smatra da osigurana osoba, koja u trenutku u kojem ima pravo tražiti naknadu štete na temelju ugovora o osiguranju troškova pravne zaštite bez odobrenja društva za osiguranje ovlasti odvjetnika da zastupa njezine interese, time krši svoju obvezu, čime se društvo za osiguranje oslobađa obveze?

               2.

               Ako je odgovor na prvo pitanje negativan: u kojem trenutku parničnog postupka počinje istraga ili postupak iz članka 201. stavka 1. točke (a) Direktive 2009/138/EZ koji dovode do slobodnog odabira odvjetnika? Svodi li se taj trenutak isključivo na formalni početak sudskog postupka (pokretanje parnice pred sudom) ili su uključeni i prethodni koraci i ako da, koji?

               3.

               Ako se na prvo i drugo pitanje odgovori nakon 16. siječnja 2017.:

                           (a)

                           sprečava li načelo lojalnosti utvrđeno člankom 3. Sporazuma o EGP-u u svim okolnostima da nacionalni sudovi dovedu u pitanje valjanost odluka Suda EFTA-e?

                           (b)

                           Ako je odgovor na pitanje 3. (a) negativan: u kojim bi okolnostima nacionalni sudovi smjeli dovesti u pitanje valjanost odluka Suda EFTA-a, a da time ne krše načelo lojalnosti utvrđeno člankom 3. Sporazuma o EGP-u?


title: Predmet T-379/13: Presuda Općeg suda od 10. veljače 2015. – Innovation First protiv OHIM-a (NANO) ( „Žig Zajednice — Prijava verbalnog žiga Zajednice NANO — Pravo na saslušanje — Obveza obrazlaganja — Ispitivanje činjenica po službenoj dužnosti — Apsolutni razlog za odbijanje — Opisni karakter — Članak 7. stavak 1. točka (c) Uredbe (EZ) br. 207/2009” )

text:
               23.3.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 96/16

         Presuda Općeg suda od 10. veljače 2015. – Innovation First protiv OHIM-a (NANO)
   (Predmet T-379/13) (1)

   ((„Žig Zajednice - Prijava verbalnog žiga Zajednice NANO - Pravo na saslušanje - Obveza obrazlaganja - Ispitivanje činjenica po službenoj dužnosti - Apsolutni razlog za odbijanje - Opisni karakter - Članak 7. stavak 1. točka (c) Uredbe (EZ) br. 207/2009”))
   (2015/C 096/20)
   Jezik postupka: engleski

      Stranke

      Tužitelj: Innovation First, Inc. (Greenville, South Carolina, Sjedinjene Američke Države) (zastupnik: J. Zecher, odvjetnik)

      Tuženik: Ured za usklađivanje na unutarnjem tržištu (žigovi i dizajni) (zastupnik: A. Poch, agent)

      Predmet

   Tužba protiv odluke prvog žalbenog vijeća OHIM-a od 19. travnja 2013. (predmet R 1271/2012-1), koja se odnosi na zahtjev za registraciju verbalnog znaka NANO kao žiga zajednice.

      Izreka

               1.

               Tužba se odbija.

               2.

               Nalaže se Innovation First, Inc. snošenje troškova.

      (1)  SL C 260, 7.9.2013.


title: Predmet T-37/15: Tužba podnesena 23. siječnja 2015. – Abertis Telecom Terrestre protiv Komisije

text:
               16.3.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 89/41

         Tužba podnesena 23. siječnja 2015. – Abertis Telecom Terrestre protiv Komisije
   (Predmet T-37/15)
   (2015/C 089/49)
   Jezik postupka: španjolski

      Stranke

      Tužitelj: Abertis Telecom Terrestre, SA (Barcelona, Španjolska) (zastupnici: J. Buendía Sierra, A. Lamadrid de Pablo, A. Balcells Cartagena i M. Bolsa Ferruz, odvjetnici)

      Tuženik: Europska komisija

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

               —

               poništi pobijanu odluku, a osobito njezin članak 1., u dijelu u kojem utvrđuje postojanje državne potpore nespojive s unutarnjim tržištem;

               —

               slijedom toga, poništi naloge za povrat koji su određeni člancima 3. i 4. odluke te

               —

               naloži Komisiji snošenje troškova ovog postupka.

      Tužbeni razlozi i glavni argumenti

   Tužbeni razlozi i glavni argumenti istovjetni su onima u predmetu T-36/15, HISPASAT/Komisija.


title: Predmet C-74/15: Rješenje Suda (šesto vijeće) od 19. studenoga 2015. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Curtea de Apel Oradea – Rumunjska) – Dumitru Tarcău, Ileana Tarcău protiv Banca Comercială Intesa Sanpaolo România SA i dr. (Zahtjev za prethodnu odluku — Članak 99. Poslovnika Suda — Zaštita potrošača — Direktiva 93/13/EEZ — Članak 1. stavak 1. i članak 2. točka (b) — Nepošteni uvjeti u potrošačkim ugovorima — Ugovori o jamstvu i ugovori o osiguranju nekretninom koje su fizičke osobe sklopile s kreditnom institucijom nastupajući za potrebe izvan okvira svojeg obrta, poduzeća i profesije, pri čemu nisu funkcionalno povezane s trgovačkim društvom za koje daju jamstvo)

text:
               1.2.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 38/17

         Rješenje Suda (šesto vijeće) od 19. studenoga 2015. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Curtea de Apel Oradea – Rumunjska) – Dumitru Tarcău, Ileana Tarcău protiv Banca Comercială Intesa Sanpaolo România SA i dr.
   (Predmet C-74/15) (1)

   ((Zahtjev za prethodnu odluku - Članak 99. Poslovnika Suda - Zaštita potrošača - Direktiva 93/13/EEZ - Članak 1. stavak 1. i članak 2. točka (b) - Nepošteni uvjeti u potrošačkim ugovorima - Ugovori o jamstvu i ugovori o osiguranju nekretninom koje su fizičke osobe sklopile s kreditnom institucijom nastupajući za potrebe izvan okvira svojeg obrta, poduzeća i profesije, pri čemu nisu funkcionalno povezane s trgovačkim društvom za koje daju jamstvo))
   (2016/C 038/25)
   Jezik postupka: rumunjski

      Sud koji je uputio zahtjev

   Curtea de Apel Oradea

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelji: Dumitru Tarcău, Ileana Tarcău

      Tuženici: Banca Comercială Intesa Sanpaolo România SA Arad, Banca Comercială Intesa Sanpaolo România SA – Sucursala Baia Mare, Cristian Tarcău, Corina Tarcău, SC Magenta, u likvidaciji, SC Crisco SRL

      Izreka

   Članak 1. stavak 1. i članak 2. točku (b) Direktive Vijeća 93/13/EEZ od 5. travnja 1993. o nepoštenim uvjetima u potrošačkim ugovorima treba tumačiti tako da se ta direktiva može primijeniti na ugovor o osiguranju nekretninom ili na ugovor o jamstvu koji je fizička osoba sklopila s kreditnom institucijom kako bi jamčila za obveze koje je trgovačko društvo preuzelo prema toj instituciji sklapanjem ugovora o kreditu, kada je ta fizička osoba nastupala za potrebe izvan okvira svojeg obrta, poduzeća i profesije i kada nije funkcionalno povezana s navedenim društvom.

      (1)  SL C 171, 26. 5. 2015.


title: Predmet T-411/10 RENV: Presuda Općeg suda od 12. rujna 2017. – Laufen Austria protiv Komisije („Tržišno natjecanje — Zabranjeni sporazumi — Belgijsko, njemačko, francusko, talijansko, nizozemsko i austrijsko tržište kupaonske opreme — Odluka kojom se utvrđuje povreda članka 101. UFEU-a i članka 53. Sporazuma o Europskom gospodarskom prostoru — Novčane kazne — Izricanje solidarne novčane kazne društvu majci i društvu kćeri — Gornja granica od 10 % ukupnog prihoda — Izračun gornje granice samo s obzirom na ukupni prihod društva kćeri za razdoblje povrede koje je prethodilo razdoblju kada je to društvo stečeno od društva majke”)

text:
               23.10.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 357/8

         Presuda Općeg suda od 12. rujna 2017. – Laufen Austria protiv Komisije
   (Predmet T-411/10 RENV) (1)

   ((„Tržišno natjecanje - Zabranjeni sporazumi - Belgijsko, njemačko, francusko, talijansko, nizozemsko i austrijsko tržište kupaonske opreme - Odluka kojom se utvrđuje povreda članka 101. UFEU-a i članka 53. Sporazuma o Europskom gospodarskom prostoru - Novčane kazne - Izricanje solidarne novčane kazne društvu majci i društvu kćeri - Gornja granica od 10 % ukupnog prihoda - Izračun gornje granice samo s obzirom na ukupni prihod društva kćeri za razdoblje povrede koje je prethodilo razdoblju kada je to društvo stečeno od društva majke”))
   (2017/C 357/09)
   Jezik postupka: španjolski

      Stranke

      Tužitelj: Laufen Austria AG (Wilhelmsburg, Austrija) (zastupnik: E. Navarro Varona, odvjetnik)

      Tuženik: Europska komisija (zastupnici: F. Castillo de la Torre, F. Jimeno Fernández i F. Castilla Contreras, agenti)

      Predmet

   Zahtjev na temelju članka 263. UFEU-a kojom se traži, s jedne strane, djelomično poništenje Komisijine odluke C(2010) 4185 final od 23. lipnja 2010. o postupku primjene članka 101. UFEU-a i članka 53. Sporazuma o EGP-u (predmet COMP/39092 – Kupaonska oprema) i, s druge strane, smanjenje visine novčane kazne izrečene tužitelju u toj odluci.

      Izreka

               1.

               Utvrđuje se dio novčane kazne, koja je izrečena društvu Laufen Austria AG kao pojedinačno odgovornom zbog povrede počinjene u vremenskom razdoblju od 12. listopada 1994. do 28. listopada 1999., u visini od 4 788 001,00 eura.

               2.

               Društvo Laufen Austria i Europska komisija snosit će vlastite troškove koji su nastali u postupku pred Općim sudom i Sudom.

      (1)  SL C 301, 6. 11. 2010.


title: Spojeni predmeti C-583/16 i C-584/16: Rješenje predsjednika Suda od 18. svibnja 2017. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Cour d'appel de Versailles – Francuska) – Green Yellow Canet en Roussillon SNC (C-583/16), Green Yellow Hyères Sup SNC (C-584/16) protiv Enedis, SA, uz sudjelovanje: Axa Corporate Solutions Assurances SA

text:
               28.8.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 283/29

         Rješenje predsjednika Suda od 18. svibnja 2017. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Cour d'appel de Versailles – Francuska) – Green Yellow Canet en Roussillon SNC (C-583/16), Green Yellow Hyères Sup SNC (C-584/16) protiv Enedis, SA, uz sudjelovanje: Axa Corporate Solutions Assurances SA
   (Spojeni predmeti C-583/16 i C-584/16) (1)

   (2017/C 283/42)
   Jezik postupka: francuski
   Predsjednik Suda odredio je brisanje predmeta.

      (1)  SL C 38, 6. 2. 2017.


title: Predmet T-715/14: Tužba podnesena 9. listopada 2014. – NK Rosneft i dr. protiv Vijeća

text:
               1.12.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 431/40

         Tužba podnesena 9. listopada 2014. – NK Rosneft i dr. protiv Vijeća
   (Predmet T-715/14)
   (2014/C 431/64)
   Jezik postupka: engleski

      Stranke

      Tužitelji: NK Rosneft OAO (Moskva, Rusija), RN-Shelf-Arctic OOO (Moskva), RN-Shelf-Dalniy Vostok ZAO (Južno-Sahalinsk, Rusija), RN-Exploration OOO (Moskva) i Tagulskoe OOO (Krasnojarsk, Rusija) (zastupnik: T. Beazley, QC)

      Tuženik: Vijeće Europske unije

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelji od Općeg suda zahtijevaju da:

               —

               poništi članak 1. stavak 2. točke (b), (c) i (d), članak 1. stavak 3. i Prilog III. Odluci Vijeća 2014/512/ZVSP od 31. srpnja 2014. o mjerama ograničavanja s obzirom na djelovanja Rusije kojima se destabilizira stanje u Ukrajini, kako je izmijenjena Odlukom Vijeća 2014/659/ZVSP od 8. rujna 2014.;

               —

               poništi članak 3., članak 3.a, članak 4. stavak 3. i 4., Prilog II., članak 5. stavak 2. točke (b), (c) i (d), članak 5. stavak 3., Prilog VI. i članak 11. Uredbe Vijeća (EU) br. 833/2014 od 31. srpnja 2014. o mjerama ograničavanja s obzirom na djelovanja Rusije kojima se destabilizira stanje u Ukrajini, kako je izmijenjena Uredbom Vijeća (EU) br. 960/2014 od 8. rujna 2014.;

               —

               nadalje ili alternativno, poništi Uredbu Vijeća (EU) br. 833/2014 i Odluku Vijeća 2014/512/ZVSP u dijelu u kojem se primjenjuju na tužitelje;

               —

               naloži Vijeću snošenje troškova postupka.

      Tužbeni razlozi i glavni argumenti

   U prilog osnovanosti tužbe tužitelj ističe devet tužbenih razloga.

               1.

               Prvi tužbeni razlog, prema kojem Vijeće nije pružilo dovoljno razloga da bi moglo u potpunosti ispitati bilo materijalnu ili procesnu zakonitost odredbi čije poništenje tužitelji traže („predmetne mjere”), te je prekršilo pravo na obranu tužitelja kao i pravo na djelotvornu sudsku zaštitu u pogledu predmetnih mjera.

               2.

               Drugi tužbeni razlog, prema kojem Vijeće nije predočilo nikakav dokazni materijal koji bi opravdao ili koji opravdava predmetne mjere tako da imaju legitiman ili zakonit cilj.

               3.

               Treći tužbeni razlog, prema kojem predmetne mjere krše međunarodnopravne obveze Europske unije iz Sporazuma o partnerstvu i suradnji s Rusijom i/ili iz GATT-a.

               4.

               Četvrti tužbeni razlog, prema kojem Vijeće nije bilo nadležno za donošenje tih mjera ili da su te mjere nezakonite jer nikakva razumna veza nije ni očita ni određena navođenjem razloga, između deklariranog cilja Odluke Vijeća 2014/512/ZVSP i sredstava određenih za njegovu realizaciju.

               5.

               Peti tužbeni razlog, prema kojem Uredba Vijeća (EU) br. 833/2014 ne daje odgovarajući učinak odredbama Odluke Vijeća 2014/512/ZVSP pošto Vijeće nije bilo nadležno usvojiti ili, ako je bilo nadležno, nije moglo zakonito usvojiti, članak 3. Uredbe Vijeća (EU) br. 833/2014, s obzirom na to da je ona (barem) na prvi pogled u suprotnosti s utvrđenim odredbama Odluke Vijeća 2014/512/ZVSP, a posebno s njezinim člankom 4.

               6.

               Šesti tužbeni razlog, prema kojem Vijeće nije nadležno usvojiti, ili nije imalo mogućnost zakonito usvojiti, predmetne mjere budući da se njima krši temeljno načelo jednakog postupanja i zabrane arbitrarnog postupanja.

               7.

               Sedmi tužbeni razlog, prema kojem Vijeće nije bilo nadležno usvojiti, ili nije imalo mogućnost zakonito usvojiti, predmetne mjere jer one nisu proporcionalne, ili se nisu pokazala proporcionalnima, s ciljem predviđenim Odlukom Vijeća 2014/512/ZVSP. Nadalje, kao posljedica nedostatka proporcionalnosti, odredbe (a) ugrožavaju zakonodavne nadležnosti Europske unije prema CCP-u i (b) predstavljaju nedopustivo zadiranje u tužiteljeva temeljna prava na vlasništvo i/ili slobodu poduzetništva.

               8.

               Osmi tužbeni razlog, prema kojem je, osobito s obzirom na to da ne postoji bilo kakvo objašnjenje za predmetne mjere i njihovu prirodu, barem jedan dio svrhe pobijane odredbe mogao služiti cilju koji nije deklarirani cilj, te da su usto na određen način zlouporabljene ovlasti koje daje Odluka Vijeća 2014/512/ZVSP.

               9.

               Deveti tužbeni razlog, prema kojem je prekršeno ustavno jamstvo pravne sigurnosti, uključujući i nejasnost ključnih pojmova u predmetnim mjerama.


title: Predmet T-276/15: Presuda Općeg suda od 14. ožujka 2017. – Edison protiv EUIPO-a – Eolus Vind (e) („Žig Europske unije — Postupak povodom prigovora — Prijava za registraciju figurativnog žiga Europske unije — Vjerojatnost dovođenja u zabludu — Članak 8. stavak 1. točka (b) Uredbe (EZ) br. 207/2009”)

text:
               24.4.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 129/16

         Presuda Općeg suda od 14. ožujka 2017. – Edison protiv EUIPO-a – Eolus Vind (e)
   (Predmet T-276/15) (1)

   ((„Žig Europske unije - Postupak povodom prigovora - Prijava za registraciju figurativnog žiga Europske unije - Vjerojatnost dovođenja u zabludu - Članak 8. stavak 1. točka (b) Uredbe (EZ) br. 207/2009”))
   (2017/C 129/26)
   Jezik postupka: engleski

      Stranke

      Tužitelj: Edison SpA (Milano, Italija) (zastupnici: D. Martucci, F. Boscariol de Roberto i I. Gatto, odvjetnici)

      Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (zastupnici: D. Hanf i A. Folliard-Monguiral, agenti)

      Druga stranka u postupku pred žalbenim vijećem EUIPO-a: Eolus Vind AB (publ) (Hässleholm, Švedska)

      Predmet

   Tužba podnesena protiv odluke prvog žalbenog vijeća EUIPO-a od 24. veljače 2015. (predmet R 2358/2013-1), koja se odnosi na postupak povodom prigovora između društva Edison i društva Eolus Vind.

      Izreka

               1.

               Tužba se odbija.

               2.

               Društvu Edison SpA nalaže se snošenje troškova.

      (1)  SL C 236, 20. 7. 2015.


title: Predmet T-648/13: Presuda Općeg suda od 10. veljače 2015. – IOIP Holdings protiv OHIM-a (GLISTEN) ( „Žig Zajednice — Prijava verbalnog žiga Zajednice GLISTEN — Apsolutni razlog za odbijanje — Opisni karakter — Članak 7. stavak 1. točka (c) Uredbe (EZ) br. 207/2009” )

text:
               23.3.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 96/18

         Presuda Općeg suda od 10. veljače 2015. – IOIP Holdings protiv OHIM-a (GLISTEN)
   (Predmet T-648/13) (1)

   ((„Žig Zajednice - Prijava verbalnog žiga Zajednice GLISTEN - Apsolutni razlog za odbijanje - Opisni karakter - Članak 7. stavak 1. točka (c) Uredbe (EZ) br. 207/2009”))
   (2015/C 096/22)
   Jezik postupka: engleski

      Stranke

      Tužitelj: IOIP Holdings LLC (Fort Wayne, Sjedinjene Američke Države) (zastupnici: H. Dhondt i S. Kinart, odvjetnici)

      Tuženik: Ured za usklađivanje na unutarnjem tržištu (žigovi i dizajni) (zastupnik: D. Walicka, agent)

      Predmet

   Tužba protiv odluke prvog žalbenog vijeća OHIM-a od 11. rujna 2013. (predmet R 1028/2013-2), koja se odnosi na zahtjev za registraciju verbalnog znaka GLISTEN kao žiga zajednice.

      Izreka

               1.

               Tužba se odbija.

               2.

               Nalaže se IOIP Holdings LLC snošenje troškova.

      (1)  SL C 61, 1.3.2014.


title: Predmet C-430/16 P: Žalba koju je 2. kolovoza 2016. podnio Bank Mellat protiv presude Općeg suda (prvo vijeće) od 2. lipnja 2016. u predmetu T-160/13, Bank Mellat protiv Vijeća

text:
               10.10.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 371/7

         Žalba koju je 2. kolovoza 2016. podnio Bank Mellat protiv presude Općeg suda (prvo vijeće) od 2. lipnja 2016. u predmetu T-160/13, Bank Mellat protiv Vijeća
   (Predmet C-430/16 P)
   (2016/C 371/09)
   Jezik postupka: engleski

      Stranke

      Žalitelj: Bank Mellat (zastupnici: S. Zaiwalla P. Reddy, Z. Burbeza, Solicitors, M. Brindle QC, R. Blakeley, J. MacLeod, Barristers)

      Druge stranke u postupku:

   Vijeće Europske unije,
   Europska komisija,
   Ujedinjena Kraljevina Velike Britanije i Sjeverne Irske

      Zahtjev

   Žalitelj od Suda zahtijeva da:

               —

               ukine presudu;

               —

               poništi članak 1. točku 15. Uredbe br. 1263/2012 (1) u cijelosti ili u dijelu u kojem se odnosi na žalitelja;

               —

               proglasi da se članak 1. točka 6. Odluke 2012/635/ZVSP (2) ne primjenjuje u odnosu na žalitelja; i

               —

               naloži Vijeću snošenje troškova žalbenog postupka i troškova postupka pred Općim sudom.

      Žalbeni razlozi i glavni argumenti

               1.

               Žalitelj, Bank Mellat (u daljnjem tekstu: Banka), podnio je žalbu protiv presude Općeg suda (prvo vijeće) od 2. lipnja 2016. u predmetu T-160/13, Bank Mellat/Vijeće, EU:T:2016:331 (u daljnjem tekstu: presuda). Ukratko, Banka tvrdi da je Opći sud počinio pogrešku tako što nije prihvatio njegovu tužbu za poništenje ili proglašavanje neprimjenjivima na Banku raznih mjera koje predstavljaju „financijski embargo” za Banku, odnosno:

                           (1)

                           članak 1. točka 15. Uredbe Vijeća (EU) br. 1263/2012.

                           (2)

                           članak 1. točka 6. Odluke 2012/635/ZVSP.

               2.

               Konkretno, Banka je navela tri žalbena razloga koji se odnose na pogreške koje se tiču prava u ocjeni Općeg suda osnovanosti Bankine tužbe:

                           (1)

                           Opći sud počinio je pogrešku koja se tiče prava u tumačenju i primjeni zahtjeva „potreba” u članku 215. Ugovora o funkcioniranju Europske unije („UFEU”) (1. žalbeni razlog).

                           (2)

                           Opći sud počinio je pogrešku utvrdivši da je financijski embargo bio proporcionalan, što je dovelo do brojnih daljnjih specifičnih pogrešaka koje se tiču prava (2. žalbeni razlog).

                           (3)

                           Opći sud počinio je pogrešku smatrajući da je financijski embargo bio sukladan s drugim općim načelima prava Europske unije (3. žalbeni razlog).

               3.

               Banka je također navela dva opsežna žalbena razloga koji se odnose na pogreške koje se tiču prava u ocjeni Općeg suda dopuštenosti dijelova Bankine tužbe:

                           (1)

                           Opći sud pogrešno je razdvojio elemente financijskog embarga i smatrao da je u odnosu na njih Bankina tužba nedopuštena (4. žalbeni razlog).

                           (2)

                           Opći sud pogrešno je utvrdio, među ostalim, da nije nadležan sukladno članku 275. UFEU-a odlučivati o Bankinom osporavanju članka 1. točke 6. Odluke 2012/635/ZVSP (5. žalbeni razlog).

               4.

               Banka od Suda zahtijeva da ukine presudu i usvoji njezine zahtjeve.

      (1)  Uredba Vijeća (EU) br. 1263/2012 od 21. prosinca 2012. o izmjeni Uredbe (EU) br. 267/2012 o mjerama ograničavanja protiv Irana (SL 2012 L 356, str. 34.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 18., svezak 15., str. 91.)

      (2)  Odluka Vijeća 2012/635/ZVSP od 15. listopada 2012. o izmjeni Odluke 2010/413/ZVSP o mjerama ograničavanja protiv Irana (SL 2012 L 282, str. 58.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 18., svezak 14., str. 129.)


title: Predmet T-681/15: Tužba podnesena 20. studenoga 2015. – Environmental Manufacturing protiv OHIM-a – Société Elmar Wolf (prikaz vučje glave)

text:
               1.2.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 38/67

         Tužba podnesena 20. studenoga 2015. – Environmental Manufacturing protiv OHIM-a – Société Elmar Wolf (prikaz vučje glave)
   (Predmet T-681/15)
   (2016/C 038/90)
   Jezik na kojem je tužba podnesena: engleski

      Stranke

      Tužitelj: Environmental Manufacturing LLP (Stowmarket, Ujedinjena Kraljevina) (zastupnik: S. Malynicz, Barrister)

      Tuženik: Ured za usklađivanje na unutarnjem tržištu (žigovi i dizajni) (OHIM)

      Drug stranka pred žalbenim vijećem: Société Elmar Wolf SA (Wissembourg, Francuska)

      Podaci o postupku pred OHIM-om

      Podnositelj prijave: tužitelj

      Sporni žig: figurativni žig Zajednice (prikaz vučje glave) – prijava žiga Zajednice br. 4 971 511

      Postupak pred OHIM-om: postupak povodom prigovora

      Pobijana odluka: Odluka prvog žalbenog vijeća OHIM-a od 3. rujna 2015. u predmetu R 1252/2015-1

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

               —

               poništi pobijanu odluku;

               —

               naloži OHIM-u i drugoj stranci u postupku snošenje tužiteljevih troškova.

      Tužbeni razlog

               —

               povreda članka 8. stavka 1. točke (b) Uredbe br. 207/2009.


title: Predmet C-20/16: Presuda Suda (deseto vijeće) od 22. lipnja 2017. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Bundesfinanzhof – Njemačka) – Wolfram Bechtel, Marie-Laure Bechtel protiv Finanzamt Offenburg (Zahtjev za prethodnu odluku — Slobodno kretanje radnika — Prihod ostvaren u državi članici koja nije država članica boravišta — Metoda izuzimanja uz pridržaj progresivnosti u državi članici boravišta — Doprinosi za mirovinsko i zdravstveno osiguranje oduzeti od dohodaka ostvarenih u državi članici koja nije država članica boravišta — Odbitak tih doprinosa — Uvjet koji se odnosi na nepostojanje izravne veze s prihodima izuzetima od poreza)

text:
               21.8.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 277/12

         Presuda Suda (deseto vijeće) od 22. lipnja 2017. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Bundesfinanzhof – Njemačka) – Wolfram Bechtel, Marie-Laure Bechtel protiv Finanzamt Offenburg
   (Predmet C-20/16) (1)

   ((Zahtjev za prethodnu odluku - Slobodno kretanje radnika - Prihod ostvaren u državi članici koja nije država članica boravišta - Metoda izuzimanja uz pridržaj progresivnosti u državi članici boravišta - Doprinosi za mirovinsko i zdravstveno osiguranje oduzeti od dohodaka ostvarenih u državi članici koja nije država članica boravišta - Odbitak tih doprinosa - Uvjet koji se odnosi na nepostojanje izravne veze s prihodima izuzetima od poreza))
   (2017/C 277/15)
   Jezik postupka: njemački

      Sud koji je uputio zahtjev

   Bundesfinanzhof

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelji: Wolfram Bechtel, Marie-Laure Bechtel

      Tuženik: Finanzamt Offenburg

      Izreka

   Članak 45. UFEU-a treba tumačiti na način da mu se protivi propis države članice poput onoga o kojem je riječ u glavnom postupku, na temelju kojega porezni obveznik koji boravi u toj državi članici i radi za javnu upravu druge države članice ne može od osnovice poreza na dohodak u svojoj državi članici boravišta odbiti doprinose za mirovinsko i zdravstveno osiguranje uplaćene iz njegove plaće u državi članici zaposlenja, za razliku od sličnih doprinosa plaćenih za socijalnu sigurnost u njegovoj državi članici boravišta, kad se, primjenom ugovora o sprečavanju dvostrukog oporezivanja između dviju država članica, plaća ne može oporezovati u državi članici boravišta radnika i kad jednostavno povećava poreznu stopu primjenjivu na druge prihode.

      (1)  SL C 118, 4. 4. 2016.


title: Predmet C-323/15 P: Žalba koju je 30. lipnja 2015. podnio Polynt SpA protiv presude Općeg suda (peto vijeće) od 30. travnja 2015. u predmetu T-134/13, Polynt SpA i Sitre Srl protiv Europske agencije za kemikalije (ECHA)

text:
               21.9.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 311/24

         Žalba koju je 30. lipnja 2015. podnio Polynt SpA protiv presude Općeg suda (peto vijeće) od 30. travnja 2015. u predmetu T-134/13, Polynt SpA i Sitre Srl protiv Europske agencije za kemikalije (ECHA)
   (Predmet C-323/15 P)
   (2015/C 311/30)
   Jezik postupka: engleski

      Stranke

      Žalitelj: Polynt SpA (zastupnik: C. Mereu, avocat)

      Druge stranke u postupku: Europska agencije za kemikalije (ECHA), Sitre Srl, New Japan Chemical, REACh ChemAdvice GmbH, Kraljevina Nizozemska, Europska komisija

      Zahtjevi

   Žalitelj zahtijeva da Sud:

               —

               ukine presudu Općeg suda u predmetu T-134/13, i

               —

               poništi pobijanu odluku ili, podredno, vrati predmet Općem sudu da on odluči o žaliteljevoj tužbi za poništenje, i

               —

               naloži protivnoj stranci snošenje svih troškova ovoga postupka, uključujući troškove nastale pred Općim sudom.

      Žalbeni razlozi i glavni argumenti

   Žalitelj navodi da je time što je odbio tužbu za poništenje sporne odluke, Opći sud povrijedio pravo Zajednice. Žalitelj osobito navodi da je Opći sud počinio više pogrešaka u svojoj ocjeni i tumačenju pravnog okvira koji je primjenjiv na žaliteljevu situaciju. Slijedom toga, Opći sud je počinio sljedeće pogreške koje se tiču prava:

               —

               Opći je sud donio kontradiktorne i pogrešne zaključke u pogledu potrebe uzimanja u obzir procjene rizika u skladu s člankom 57. točkom (f) Uredbe REACH (1), što je dovelo do njezinog pogrešnog tumačenja.

               —

               Opći je sud donio kontradiktorne zaključke i odstupio je od utvrđene sudske prakse glede statusa i težine smjernica u tumačenju onoga što se podrazumijeva pod „jednako zabrinjavajući” s naslova članka 57. točke (f) iste.

               —

               Opći sud je pogrešno temeljio svoj stav na članku 60. stavku 2. Uredbe REACH što je dovelo do manjkavog obrazloženja.

               —

               Opći sud je primijenio krivi zakonski tekst kada je odbacio argumente koji se odnose na izlaganje radnika i potrošača te je time pogrešno primijenio članak 57. točku (f).

         Na temelju tih razloga žalitelj tvrdi da presudu Općeg suda u predmetu T-134/13 treba ukinuti i poništiti pobijanu odluku.

      (1)  Uredba (EZ) br. 1907/2006 Europskog parlamenta i Vijeća od 18. prosinca 2006. o registraciji, evaluaciji, autorizaciji i ograničavanju kemikalija (REACH) i osnivanju Europske agencije za kemikalije te o izmjeni Direktive 1999/45/EZ i stavljanju izvan snage Uredbe Vijeća (EEZ) br. 793/93 i Uredbe Komisije (EZ) br. 1488/94 kao i Direktive Vijeća 76/769/EEZ i direktiva Komisije 91/155/EEZ, 93/67/EEZ, 93/105/EZ i 2000/21/EZ, SL L 396 str. 1. (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 13. svezak 23., str. 3.


title: Predmet C-108/13: Presuda Suda (peto vijeće) od 6. studenoga 2014. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Conseil d'État – Francuska) – Mac GmbH protiv Ministère de l'agriculture, de l'agroalimentaire et de la forêt (Slobodno kretanje robe — Količinska ograničenja — Mjere s istovrsnim učinkom — Sredstva za zaštitu bilja — Odobrenje za stavljanje na tržište — Paralelni uvoz — Zahtjev odobrenja za stavljanje na tržište dodijeljenog u državi izvoza u skladu s Direktivom 91/414/EEZ)

text:
               12.1.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 7/5

         Presuda Suda (peto vijeće) od 6. studenoga 2014. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Conseil d'État – Francuska) – Mac GmbH protiv Ministère de l'agriculture, de l'agroalimentaire et de la forêt
   (Predmet C-108/13) (1)

   ((Slobodno kretanje robe - Količinska ograničenja - Mjere s istovrsnim učinkom - Sredstva za zaštitu bilja - Odobrenje za stavljanje na tržište - Paralelni uvoz - Zahtjev odobrenja za stavljanje na tržište dodijeljenog u državi izvoza u skladu s Direktivom 91/414/EEZ))
   (2015/C 007/06)
   Jezik postupka: francuski

      Sud koji je uputio zahtjev

   Conseil d'État

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelj: Mac GmbH

      Tuženik: Ministère de l'agriculture, de l'agroalimentaire et de la forêt

      Izreka

   Članke 34. UFEU-a i 36. UFEU-a treba tumačiti u smislu da im je protivan nacionalni propis koji isključuje izdavanje odobrenja za paralelni uvoz u odnosu na sredstvo za zaštitu bilja čije stavljanje na tržište u državi članici izvoza nije odobreno na temelju Direktive Vijeća 91/414/EEZ od 15. srpnja 1991. o stavljanju sredstava za zaštitu bilja na tržište, iako je za to sredstvo izdano odobrenje za paralelni uvoz i može se smatrati istovjetnim sredstvu za koje je u državi članici uvoza izdano odobrenje za stavljanje na tržište u skladu s tom direktivom.

      (1)  SL C 141, 18.5.2013.


title: Predmet T-405/16: Rješenje Općeg suda od 12. srpnja 2017. – The Regents of the University of California protiv CPVO-a – Nador Cott Protection i CVVP (Tang Gold)

text:
               28.8.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 283/56

         Rješenje Općeg suda od 12. srpnja 2017. – The Regents of the University of California protiv CPVO-a – Nador Cott Protection i CVVP (Tang Gold)
   (Predmet T-405/16) (1)

   (2017/C 283/88)
   Jezik postupka: španjolski
   Predsjednik drugog vijeća odredio je brisanje predmeta.

      (1)  SL C 14, 16. 1. 2017.


title: Predmet C-372/13: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 2. srpnja 2013. uputio Polymeles Protodikeio Athinon (Grčka) — Warner-Lambert Company LLC i Pfizer Ellas AE protiv Sieger Pharma Anonymis Farmakeftikis Etaireias

text:
               15.3.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 78/2

         Zahtjev za prethodnu odluku koji je 2. srpnja 2013. uputio Polymeles Protodikeio Athinon (Grčka) — Warner-Lambert Company LLC i Pfizer Ellas AE protiv Sieger Pharma Anonymis Farmakeftikis Etaireias
   (Predmet C-372/13)
   2014/C 78/02
   Jezik postupka: grčki

      Sud koji je uputio zahtjev

   Polymeles Protodikeio Athinon

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelji: Warner-Lambert Company LLC i Pfizer Ellas AE

      Tuženik: Sieger Pharma Anonymis Farmakeftikis Etaireias
   Sud (treće vijeće) je odlučio obrazloženim rješenjem od 30. siječnja 2014.


title: Predmet C-601/15: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 17. studenoga 2015. uputio Raad van State (Nizozemska) – J. N., druga stranka: Staatssecretaris van Justitie en Veiligheid

text:
               1.2.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 38/34

         Zahtjev za prethodnu odluku koji je 17. studenoga 2015. uputio Raad van State (Nizozemska) – J. N., druga stranka: Staatssecretaris van Justitie en Veiligheid
   (Predmet C-601/15)
   (2016/C 038/47)
   Jezik postupka: nizozemski

      Sud koji je uputio zahtjev

   Raad van State

      Stranke glavnog postupka

      Žalitelj: J. N.

      Druga stranka u postupku: Staatssecretaris van Justitie en Veiligheid (državni tajnik za pravosuđe i sigurnost)

      Prethodno pitanje

   Je li valjan članak 8. stavak 3. točka (e) Direktive 2013/33/EU Europskog parlamenta i Vijeća od 26. lipnja 2013. o utvrđivanju standarda za prihvat podnositelja zahtjeva za međunarodnu zaštitu (SL L 180, str. 96.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 19., svezak 15., str. 137.) s obzirom na članak 6. Povelje Europske unije o temeljnim pravima (SL 2007 C 303, str. 1.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 1., svezak 7., str. 104.)

               (1)

               ako je državljanin treće zemlje zadržan u skladu s člankom 8. stavkom 3. točkom (e) te direktive a na temelju članka 9. Direktive 2013/32/EU Europskog parlamenta i Vijeća od 26. lipnja 2013. o zajedničkim postupcima za priznavanje i oduzimanje međunarodne zaštite (SL L 180, str. 60.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 19., svezak 12., str. 249.) ima pravo ostati u državi članici dok se u prvostupanjskom postupku odluči o njegovu zahtjevu za azil, i

               (2)

               uzimajući u obzir Objašnjenja koja se odnose na Povelju (SL 2007 C 303, str. 2.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 1., svezak 7., str. 120.) prema kojima ograničenja koja opravdano mogu biti provedena na pravima iz članka 6. ne smiju prelaziti ograničenja dopuštena u okviru članka 5. [stavka 1.] točke (f) Europske konvencije za zaštitu ljudskih prava i temeljnih sloboda (EKLJP) kao i tumačenje te odredbe koje je Europski sud za ljudska prava, među ostalim, dao u presudi od 22. rujna 2015., Nabil i dr. protiv Mađarske, 62116/12, prema kojemu zadržavanje podnositelja zahtjeva za azil krši članak 5. stavak 1. točku (f) EKLJP-a ako se ne izvršava u svrhe udaljavanja?


title: Predmet C-392/16: Presuda Suda (deveto vijeće) od 6. srpnja 2017. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Curtea de Apel Bucureşti – Rumunjska) – Marcu Dumitru protiv Agenţia Naţională de Administrare Fiscală (ANAF), Direcţia Generală Regională a Finanţelor Publice Bucureşti (Zahtjev za prethodnu odluku — Porez na dodanu vrijednost (PDV) — Direktiva 2006/112/EZ — Članak 199. stavak 1. točka (c) — Neidentifikacija obveznika PDV-a — Prijenos porezne obveze — Hipotetska narav prethodnog pitanja — Nedopuštenost zahtjeva za prethodnu odluku)

text:
               28.8.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 283/10

         Presuda Suda (deveto vijeće) od 6. srpnja 2017. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Curtea de Apel Bucureşti – Rumunjska) – Marcu Dumitru protiv Agenţia Naţională de Administrare Fiscală (ANAF), Direcţia Generală Regională a Finanţelor Publice Bucureşti
   (Predmet C-392/16) (1)

   ((Zahtjev za prethodnu odluku - Porez na dodanu vrijednost (PDV) - Direktiva 2006/112/EZ - Članak 199. stavak 1. točka (c) - Neidentifikacija obveznika PDV-a - Prijenos porezne obveze - Hipotetska narav prethodnog pitanja - Nedopuštenost zahtjeva za prethodnu odluku))
   (2017/C 283/14)
   Jezik postupka: rumunjski

      Sud koji je uputio zahtjev

   Curtea de Apel Bucureşti

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelj: Marcu Dumitru

      Tuženici: Agenţia Naţională de Administrare Fiscală (ANAF), Direcţia Generală Regională a Finanţelor Publice Bucureşti

      Izreka

   Zahtjev za prethodnu odluku koji je uputila Curtea de Apel București (Žalbeni sud u Bukureštu, Rumunjska) je nedopušten.

      (1)  SL C 350, 26. 9. 2016.


title: Predmet T-827/14: Tužba podnesena 24. prosinca 2014. – Deutsche Telekom protiv Komisije

text:
               23.3.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 96/21

         Tužba podnesena 24. prosinca 2014. – Deutsche Telekom protiv Komisije
   (Predmet T-827/14)
   (2015/C 096/27)
   Jezik postupka: njemački

      Stranke

      Tužitelj: Deutsche Telekom AG (Bonn, Njemačka) (zastupnici: K. Apel i D. Schroeder, odvjetnici)

      Tuženik: Europska komisija

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

               —

               u cijelosti ili djelomično, u dijelu u kojem se odnosi na tužitelja, poništi Odluku Komisije C(2014) 7465 final od 15. listopada 2014. u predmetu AT.39523 – Slovak Telekom, ispravljenu Odlukom Komisije C(2014) 10119 final od 16. prosinca 2014.,

               —

               podredno, ukine ili smanji novčane kazne koje su izrečene tužitelju,

               —

               naloži Komisiji snošenje troškova.

      Tužbeni razlozi i glavni argumenti

   U prilog osnovanosti tužbe tužitelj ističe pet tužbenih razloga.

               1.

               Prvi tužbeni razlog: očite pogreške u ocjeni činjeničnog stanja i pogreške koje se tiču prava te povreda prava tužitelja na saslušanje prilikom utvrđivanja zlouporabe

                           —

                           Tužitelj ističe da Komisija nije pravilno utvrdila uskraćivanje isporuke jer nije ispitala nužnost relevantnog uzvodnog inputa.

                           —

                           Tužitelj nadalje navodi da Komisija tužitelju nije omogućila saslušanje u vezi s činjeničnim stanjem i metodama kojima je utvrdila smanjenje marži dotičnog poduzeća.

                           —

                           Osim toga ističe se da je Komisija kod smanjenja marži primijenila pogrešnu metodologiju te da je pogrešno obračunala dugoročne prosječne granične troškove.

               2.

               Drugi tužbeni razlog: očite pogreške u ocjeni činjeničnog stanja i pogreške koje se tiču prava prilikom utvrđivanja trajanja povrede

                           —

                           Tužitelj ovdje ističe da Komisija nije smjela odrediti početak povrede već od objave referentne ponude i u svakom slučaju nije smjela uračunati 2005. u razdoblje povrede.

               3.

               Treći tužbeni razlog: očite pogreške u ocjeni činjeničnog stanja i pogreške koje se tiču prava prilikom pripisivanja povrede tužitelju jer Komisija nije dokazala stvarno izvršavanje odlučujućeg utjecaja tužitelja na dotično poduzeće

                           —

                           Tužitelj ističe da Komisija tužitelju nije smjela pripisati protutržišno postupanje dotičnog poduzeća jer tužitelj i to poduzeće nisu činili gospodarsku jedinicu.

                           —

                           Osobito smatra da Komisija nije dokazala da je tužitelj zaista izvršavao odlučujući utjecaj na dotično poduzeće. Usto tvrdi da tužitelju nisu bile poznate navodne zlouporabe dotičnog poduzeća.

                           —

                           Tužitelj nadalje ističe da je Komisija pri svome pokušaju dokazivanja stvarnog izvršavanja odlučujućeg utjecaja osobito povrijedila pretpostavku nedužnosti prilikom tumačenja činjeničnog stanja.

                           —

                           Naposljetku među ostalim ističe da Komisija nije dokazala da je navodno izvršavanje odlučujućeg utjecaja bilo značajno.

               4.

               Četvrti tužbeni razlog: pogreška koja se tiče prava izricanjem zasebne novčane kazne tužitelju

                           —

                           Prema mišljenju Komisije, dotično poduzeće i tužitelj bili su dio jednog te istog poduzeća i to tijekom cijelog trajanja povrede kao i u trenutku određivanja novčane kazne, ali već i u trenutku povrede tužitelja koja je uzeta kao dokaz za njegov recidiv, a koju je Komisija sankcionirala 2003. Stoga tužitelj smatra da mu Komisija nije smjela izreći zasebnu novčanu kaznu jer se načelo individualizacije kazne i sankcija odnosi samo na poduzeće kao takvo, a ne na pravne osobe koje mu pripadaju.

               5.

               Peti tužbeni razlog: očite pogreške u ocjeni činjeničnog stanja i pogreške koje se tiču prava prilikom određivanja visine novčane kazne

                           —

                           Ovdje se ističe da Komisija prilikom izračuna osnovnog iznosa nije smjela poći od prometa dotičnog poduzeća s dotičnim proizvodima u 2010., nego je trebala uzeti u obzir prosječni godišnji promet u razdoblju od 2005. do 2010.

                           —

                           Nadalje smatra da Komisija prilikom uzimanja u obzir trajanja povrede ni u kojem slučaju nije smjela uzeti u obzir 2005. godinu.


title: Predmet C-378/13: Presuda Suda (veliko vijeće) od 2. prosinca 2014. – Europska komisija protiv Helenske Republike (Povreda obveze države članice — Direktiva 75/442/EEZ — Gospodarenje otpadom — Presuda Suda kojom se utvrđuje povreda — Neizvršenje — Članak 260. stavak 2. UFEU-a — Novčane sankcije — Paušalni iznos i novčana kazna)

text:
               9.2.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 46/10

         Presuda Suda (veliko vijeće) od 2. prosinca 2014. – Europska komisija protiv Helenske Republike
   (Predmet C-378/13) (1)

   ((Povreda obveze države članice - Direktiva 75/442/EEZ - Gospodarenje otpadom - Presuda Suda kojom se utvrđuje povreda - Neizvršenje - Članak 260. stavak 2. UFEU-a - Novčane sankcije - Paušalni iznos i novčana kazna))
   (2015/C 046/13)
   Jezik postupka: grčki

      Stranke

      Tužitelj: Europska komisija (zastupnici: M. Patakia, E. Sanfrutos Cano i A. Alcover San Pedro, agenti)

      Tuženik: Helenska Republika (zastupnici: E. Skandalou, uz asistenciju M. V. Liogkasa, tehničkog stručnjaka)

      Izreka

               1.

               Helenska je Republika, ne poduzevši sve potrebne mjere za izvršenje presude Komisija/Grčka (C-502/03, EU:C:2005:592), povrijedila svoje obveze koje ima na temelju članka 260. stavka 1. UFEU-a.

               2.

               Nalaže se Helenskoj Republici da isplati Europskoj komisiji na račun „Vlastita sredstva Europske unije”, počevši od dana objave ove presude pa do izvršenja presude Komisija/Grčka (C-502/03, EU:C:2005:592) u slučaju da će na taj dan povreda utvrđena u točki 1. izreke ove presude i dalje postojati, polugodišnju novčanu kaznu izračunatu, kad je riječ o prvom polugodištu nakon objave, na kraju tog polugodišta, i to od prvotnog određenog iznosa od 1 4 5 20  000 eura, od kojeg će se potom oduzeti iznos od 40  000 eura za svako mjesto nenadziranog zbrinjavanja otpada obuhvaćeno utvrđenom povredom koje je nakon 13. svibnja 2014. stavljeno izvan upotrebe ili sanirano, a iznos od 80  000 eura za ona mjesta obuhvaćena povredom koja su nakon tog datuma bila i stavljena izvan upotrebe i sanirana. Za sva sljedeća polugodišta novčana kazna koja se duguje za svako polugodište izračunat će se na kraju polugodišta, i to od iznosa novčane kazne određene za prethodno polugodište, pri čemu će se ista smanjenja izvršiti ovisno o stavljanju izvan upotrebe i sanacijama mjesta obuhvaćenih utvrđenom povredom, učinjenim tijekom polugodišta o kojem je riječ.

               3.

               Nalaže se Helenskoj Republici da isplati Europskoj komisiji na račun „Vlastita sredstva Europske unije” paušalni iznos od 10 milijuna eura.

               4.

               Nalaže se Helenskoj Republici snošenje troškova.

      (1)  SL C 260, 7.9.2013.


title: Predmet C-306/13: Presuda Suda (peto vijeće) od 18. prosinca 2014. (zahtjev za prethodnu odluku Rechtbank van eerste aanleg te Brussel – Belgija) – LVP NV protiv Belgische Staat (Zahtjev za prethodnu odluku — Zajednička organizacija tržišta — Banane — Pravila za uvoz — Primjenjive stope carine)

text:
               23.2.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 65/6

         Presuda Suda (peto vijeće) od 18. prosinca 2014. (zahtjev za prethodnu odluku Rechtbank van eerste aanleg te Brussel – Belgija) – LVP NV protiv Belgische Staat
   (Predmet C-306/13) (1)

   ((Zahtjev za prethodnu odluku - Zajednička organizacija tržišta - Banane - Pravila za uvoz - Primjenjive stope carine))
   (2015/C 065/08)
   Jezik postupka: nizozemski

      Sud koji je uputio zahtjev

   Rechtbank van eerste aanleg te Brussel

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelj: LVP NV

      Tuženik: Belgische Staat

      Izreka

   Odredbe Općeg sporazuma o carinama i trgovini iz 1994., koji se nalazi u Prilogu 1.A Sporazumu o osnivanju Svjetske trgovinske organizacije (WTO) potpisanom u Marakešu 15. travnja 1994. i odobrenom Odlukom Vijeća 94/800/EZ od 22. prosinca 1994. o sklapanju u ime Europske zajednice, s obzirom na pitanja iz njezine nadležnosti, sporazuma postignutih u Urugvajskom krugu multilateralnih pregovora (1986.-1994.), ne mogu stvarati prava za pojedince na koja se oni mogu izravno pozivati pred nacionalnim sudom radi pobijanja primjene stope carine od 176 eura po toni određenoj u članku 1. stavku 1. Uredbe Vijeća (EZ) br. 1964/2005 od 29. studenoga 2005. o carinskim stopama za banane.

      (1)  SL C 252, 31.8.2013.


title: Predmet T-383/16: Tužba podnesena 20. srpnja 2016. – Tri Ocean Energy protiv Vijeća

text:
               26.9.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 350/21

         Tužba podnesena 20. srpnja 2016. – Tri Ocean Energy protiv Vijeća
   (Predmet T-383/16)
   (2016/C 350/27)
   Jezik postupka: engleski

      Stranke

      Tužitelj: Tri Ocean Energy (Kairo, Egipat) (zastupnici: P. Saini, QC, R. Mehta, Barrister i N. Sheikh, Solicitor)

      Tuženik: Vijeće Europske unije

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

               —

               poništi, u dijelu koji se odnosi na tužitelja, Odluku Vijeća (ZVSP) 2016/850 od 27. svibnja 2016. o izmjeni Odluke 2013/255/ZVSP o mjerama ograničavanja protiv Sirije (SL 2016., L 141, str. 125.),

               —

               poništi, u dijelu koji se odnosi na tužitelja, Provedbenu uredbu Vijeća (EU) 2016/840 od 27. svibnja 2016. o provedbi Uredbe (EU) br. 36/2012 o mjerama ograničavanja s obzirom na stanje u Siriji (SL 2016., L 141, str. 30), i

               —

               Vijeću naloži snošenje tužiteljevih troškova.

      Tužbeni razlozi i glavni argumenti

   U prilog osnovanosti tužbe tužitelj ističe pet tužbenih razloga.

               1.

               Prvi tužbeni razlog temelji se na nedavanju razloga za uvrštavanje u prilog pobijanoj odluci i uredbi kako je propisano člankom 28. stavkom 1. Odluke 2013/255/ZVSP o mjerama ograničavanja protiv Sirije (‚originalna odluka’) i člankom 15. stavkom 1. točkom (a) Uredbe Vijeća (EU) br. 36/2012 o mjerama ograničavanja s obzirom na stanje u Siriji (‚originalna uredba’).

               2.

               Drugi tužbeni razlog temelji se na povredi prava na obranu i prava na djelotvornu sudsku zaštitu.

               3.

               Treći tužbeni razlog temelji se na tome da Vijeće nije ispunilo obvezu obrazlaganja, kako u pobijanoj odluci tako i u pobijanoj uredbi.

               4.

               Četvrti tužbeni razlog temelji se na neopravdanom i neproporcionalnom ograničenju tužiteljeva prava na vlasništvo i ugled.

               5.

               Peti tužbeni razlog temelji se na očitoj pogrešci u ocjeni.


title: Predmet C-524/14 P: Žalba koju je 9. rujna 2014. podnijela Europska komisija protiv presude Općeg suda (treće vijeće) donesene 20. studenoga 2014. u predmetu T-461/12, Hansestadt Lübeck protiv Europske komisije

text:
               26.1.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 26/16

         Žalba koju je 9. rujna 2014. podnijela Europska komisija protiv presude Općeg suda (treće vijeće) donesene 20. studenoga 2014. u predmetu T-461/12, Hansestadt Lübeck protiv Europske komisije
   (Predmet C-524/14 P)
   (2015/C 026/21)
   Jezik postupka: njemački

      Stranke

      Žalitelj: Europska komisija (zastupnici: T. Maxian Rusche, R. Sauer, agenti)

      Druga stranka u postupku: Hansestadt Lübeck, prije Flughafen Lübeck GmbH

      Žalbeni zahtjev

   Žalitelj od Suda zahtijeva da:

               —

               ukine pobijanu presudu;

               —

               proglasi prvostupanjsku tužbu nedopuštenom;

                           —

                           podredno: proglasi prvostupanjsku tužbu neutemeljenom;

                           —

                           podredno: proglasi dio četvrtog tužbenog razloga neutemeljenim, na temelju prigovora zbog povrede čl. 107. st. 1. UFEU-a u odnosu na kriterij selektivnosti, i da predmet vrati na ponovno odlučivanje Općem sudu vezano za druge dijelove četvrtog tužbenog razloga te vezano za prvi do treći i peti tužbeni razlog;

               —

               naloži tužitelju u prvostupanjskom postupku snošenje troškova prvostupanjskog i žalbenog postupka odnosno, podredno, da u slučaju vraćanja na odlučivanje Općem sudu o troškovima prvostupanjskog i žalbenog postupka odluči u konačnoj odluci.

      Žalbeni razlozi i glavni argumenti

      Prvi žalbeni razlog: odluka se ne odnosi pojedinačno na tužitelja.

   Prema mišljenju Općeg suda, Hansestadt Lübeck u svojstvu je pravnog slijednika javnog poduzetnika koji je do 1. siječnja 2013. upravljao zračnom lukom Lübeck, pobijana odluka kojom je utvrđeno da je taj javni poduzetnik provodio svoje ovlasti pomoću državnih potpora koje su bile dodijeljene isključivo njemu odnosi se pojedinačno na tužitelja. Ovaj zaključak temelji se na sljedećem činjeničnom stanju: javni poduzetnik predlaže pravilnik o pristojbama upravnom tijelu u saveznoj državi, koje je ovlašteno taj pravilnik o pristojbama odobriti ili odbiti (točke 29. do 34. pobijane presude).
   Prema mišljenju Komisije, Opći sud je doduše točno utvrdio činjenično stanje, ali je počinio pogrešku koja se tiče prava time što je javnog poduzetnika koji je do 1. siječnja 2013. upravljao zračnom lukom Lübeck smatrao upravnim tijelom nadležnim za davanje odobrenja, koje je provodilo ovlasti koje su mu izričito povjerene. Prema sudskoj praksi Suda, kod ispitivanja odnosi li se odluka pojedinačno na tužitelja koji odobrava potporu u njegovom javnom ili privatnom svojstvu (kao što je javni poduzetnik koji je do 1. siječnja 2013. upravljao zračnom lukom Lübeck), odlučujuće je donosi li odluke o njegovom upravljanju i poslovnoj politici on sam ili država (1). Činjenično stanje koje je utvrdio Opći sud pokazuje da je to ovlast države, i to zbog dva razloga. Pravilnik o pristojbi zahtijeva prethodno odobrenje upravnog tijela u saveznoj državi. Upravno tijelo je s druge strane vezano saveznim propisima o pristojbama za zračne luke. Stoga, sama činjenica da upravitelj zračne luke predlaže pravilnik o pristojbi ne znači i da on sam može odlučivati o vlastitom upravljanju i ciljevima koje taj pravilnik o pristojbi slijedi.
   Opći sud je, utvrdivši da ovlast provođenja jednog od koraka koji prethodi dodjeljivanju potpore (u ovom slučaju predlaganja pravilnika o pristojbama upravnom tijelu) predstavlja provođenje vlastitih ovlasti u dodjeli potpora, počinio pogrešku koja se tiče prava jer je preširoko protumačio pojam „na kojeg se pojedinačno odnosi”.

      Drugi žalbeni razlog: nedostatak pravnog interesa.

   Prema mišljenju Općeg suda, Hansestadt Lübeck kao pravni slijednik javnog poduzetnika koji je do 1. siječnja 2013. upravljao zračnom lukom Lübeck ima pravni interes i nakon prodaje zračne luke Lübeck privatnom investitoru. Opći sud nije smatrao potrebnim utvrđivati je li obveza obustave dodjele potpora prestala 1. siječnja 2013. jer se pravilnikom o pristojbama više nisu dodjeljivale potpore, zbog toga što se nisu uplaćivala državna sredstva. Čak i da je tome tako, prema mišljenju Općeg suda tužitelj u prvom stupnju zadržava pravni interes, jer formalni ispitni postupak još nije završen i pobijana odluka stoga još ima pravne učinke.
   Prvi argument Općeg suda je pogrešan, zato što pobijana odluka i u slučaju izostanka konačne odluke o završetku formalnog ispitnog postupka može izgubiti pravni učinak, koji je obveza obustave dodjele potpora, ako mjera potpore prestane iz razloga koji nisu vezani za formalni ispitni postupak (u ovom slučaju privatizaciju zračne luke).
   Drugi argument Općeg suda protivan je sudskoj praksi, koja zahtijeva da već postoji stvarni interes. U ovom slučaju nije se ostvario rizik obustave mjere prije 1. siječnja 2013. jer je zračna luka privatizirana. Hansestadt Lübeck nije dokazao svoj interes da se održi tužba nakon privatizacije zračne luke.
   Iz tih razloga je Opći sud pogrešno zaključio da tužitelj u prvom stupnju ima stvarni interes.

      Treći žalbeni razlog: pogrešno tumačenje pojma selektivnosti u smislu članka 107. stavka 1. UFEU-a

   Kako bi se utvrdilo je li pravilnik o pristojbama nekog javnog poduzetnika selektivan, prema mišljenju Općeg suda potrebno je dokazati vrijedi li on bez diskriminacije za sve korisnike i potencijalne korisnike proizvoda ili usluga koje taj javni poduzetnik stavlja na raspolaganje (točka 53. presude).
   Ovaj stav u oštroj je suprotnosti sa sudskom praksom Suda prema kojoj je mjera koja ne predstavlja opću mjeru fiskalne ili ekonomske politike ipak selektivna kada je namijenjena samo određenom gospodarskom sektoru ili samo određenom poduzetniku unutar tog sektora (2). Sud je stoga odlučio da se može tvrditi da su povlaštene tarife koje javni poduzetnik utvrđuje za proizvode i usluge selektivne čak i kada ih mogu koristiti svi korisnici i potencijalni korisnici (3). Nezavisni odvjetnik Mengozzi je u svom mišljenju u predmetu Deutsche Lufthansa primijenio tu sudsku praksu na situaciju koja odgovara upravo ovom slučaju, točnije na pravilnik o pristojbama jedne zračne luke s popustima za određene velike korisnike, te je potvrdio selektivnost te mjere (4).

      Četvrti žalbeni razlog: nedostatno i proturječno obrazloženje

   Obrazloženje Općeg suda je manjkavo. Prije svega, nedostaje značajan dio testa selektivnosti, to jest utvrđivanje ciljeva koje slijedi pravilnik o pristojbama. Naime, mora se ustanoviti koji se poduzetnici nalaze u usporedivom pravnom i činjeničnom položaju s obzirom na taj sustav. Kao drugo, obrazloženje Općeg suda je proturječno, jer prvo primjenjuje sudsku praksu o selektivnosti fiskalnih mjera (točke 51. i 53. pobijane presude) te potom utvrđuje da ta praksa nije relevantna (točka 57. pobijane presude).

      Peti žalbeni razlog: pogrešna primjena strogog mjerila sudskog nadzora nad odlukom o pokretanju postupka.

   Iako je Opći sud naveo ispravni pravni kriterij, ipak u svom obrazloženju uopće nije obratio pažnju na to da je u ovom slučaju riječ o odluci o pokretanju formalnog ispitnog postupka, koja podliježe samo blagom sudskom nadzoru, osobito u pogledu obrazloženja (5). U spornoj presudi nedostaje bilo kakvo objašnjenje o tome zašto pravilnik o pristojbama tako očito nije selektivan, da je zbog toga Komisiji uskraćeno pokretanje formalnog ispitnog postupka.

      (1)  Presuda DEFI/Komisija, C-282/85, Zb. 1986, 2649, t. 18.

      (2)  Presude Italija/Komisija, C-66/02, Zb. 2005, str. I-10901, t. 99., i Unicredito, C-148/04, Zb. 2005, str. I-11137., t. 45.

      (3)  Vidjeti posebno presudu GEMO, C-126/01, Zb. 2003, str. I-13769., t. 35.-39.

      (4)  Mišljenje Deutsche Lufthansa, C-284/12, Zb. 2013, t. 47.-55.

      (5)  Među novijima vidjeti rješenje Stahlwerk Bous/Komisija, T-172/14 R, Zb. 2014, t. 39.-78. i navedenu sudsku praksu.


title: Predmet C-117/10: Presuda Suda (veliko vijeće) od 4. prosinca 2013. — Europska komisija protiv Vijeća Europske unije (Tužba za poništenje — Državne potpore — Članak 88. stavci 1. i 2. UEZ-a — Potpora koju je dodijelila Republika Poljska radi stjecanja poljoprivrednih zemljišta — Nadležnost Vijeća Europske unije — Zatečeni program potpora — Pristupanje Republike Poljske Europskoj uniji — Potpora dodijeljena prije pristupanja — Odgovarajuće mjere — Nerazdvojivost dvaju programa potpora — Promjena okolnosti — Iznimne okolnosti — Gospodarska kriza — Očita pogreška u ocjeni — Načelo proporcionalnosti)

text:
               15.2.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 45/2

         Presuda Suda (veliko vijeće) od 4. prosinca 2013. — Europska komisija protiv Vijeća Europske unije
   (Predmet C-117/10) (1)

   (Tužba za poništenje - Državne potpore - Članak 88. stavci 1. i 2. UEZ-a - Potpora koju je dodijelila Republika Poljska radi stjecanja poljoprivrednih zemljišta - Nadležnost Vijeća Europske unije - Zatečeni program potpora - Pristupanje Republike Poljske Europskoj uniji - Potpora dodijeljena prije pristupanja - Odgovarajuće mjere - Nerazdvojivost dvaju programa potpora - Promjena okolnosti - Iznimne okolnosti - Gospodarska kriza - Očita pogreška u ocjeni - Načelo proporcionalnosti)
   2014/C 45/03
   Jezik postupka: engleski

      Stranke

      Tužitelj: Europska komisija (zastupnici: V. Di Bucci, L. Flynn, K. Walkerová i B. Stromsky, agenti)

      Tuženik: Vijeće Europske unije (zastupnici: E. Sitbon i F. Florindo Gijón, agenti)

      Intervenijenti koji podupiru tuženika: Republika Litva (zastupnici: D. Kriaučiūnas i L. Liubertaitė, agenti), Mađarska (zastupnici: G. Koós i M. Fehér te K. Szíjjártó, agenti), Republika Poljska (zastupnici: M. Szpunar i B. Majczyna, agenti)

      Predmet

   Tužba za poništenje — Poništenje Odluke Vijeća 2010/10/EZ od 20. studenoga 2009. o dodjeli državne potpore od strane državnih tijela Republike Poljske radi stjecanja poljoprivrednih zemljišta između 1. siječnja 2010. i 31. prosinca 2013. (SL L 4, str. 89.) — Nenadležnost — Zlouporaba ovlasti — Povreda načela lojalne suradnje između država članica i institucija — Očita pogreška u ocjeni

      Izreka

               1.

               Tužba se odbija.

               2.

               Europskoj komisiji nalaže se snošenje troškova.

               3.

               Republika Litva, Mađarska i Republika Poljska snosit će vlastite troškove.

      (1)  SL C 113, 1.5.2010.


title: Predmet T-267/15: Rješenje Općeg suda od 7. listopada 2015. – db-Technologies Deutschland protiv OHIM-a – MIP Metro (Sigma)

text:
               23.11.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 389/65

         Rješenje Općeg suda od 7. listopada 2015. – db-Technologies Deutschland protiv OHIM-a – MIP Metro (Sigma)
   (Predmet T-267/15) (1)

   (2015/C 389/74)
   Jezik postupka: njemački
   Predsjednik trećeg vijeća odredio je brisanje predmeta.

      (1)  SL C 245, 27. 7. 2015.


title: Predmet C-591/15: Presuda Suda (veliko vijeće) od 13. lipnja 2017. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio High Court of Justice (England & Wales) Queen's Bench Division (Administrative Court) – Ujedinjena Kraljevina) – The Queen, na zahtjev: The Gibraltar Betting and Gaming Association Limited protiv Commissioners for Her Majesty's Revenue and Customs, Her Majesty's Treasury (Zahtjev za prethodnu odluku — Članak 355. točka 3. UFEU-a — Status Gibraltara — Članak 56. UFEU-a — Sloboda pružanja usluga — Potpuno unutarnja situacija — Nedopuštenost)

text:
               21.8.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 277/7

         Presuda Suda (veliko vijeće) od 13. lipnja 2017. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio High Court of Justice (England & Wales) Queen's Bench Division (Administrative Court) – Ujedinjena Kraljevina) – The Queen, na zahtjev: The Gibraltar Betting and Gaming Association Limited protiv Commissioners for Her Majesty's Revenue and Customs, Her Majesty's Treasury
   (Predmet C-591/15) (1)

   ((Zahtjev za prethodnu odluku - Članak 355. točka 3. UFEU-a - Status Gibraltara - Članak 56. UFEU-a - Sloboda pružanja usluga - Potpuno unutarnja situacija - Nedopuštenost))
   (2017/C 277/08)
   Jezik postupka: engleski

      Sud koji je uputio zahtjev

   High Court of Justice (England & Wales) Queen's Bench Division (Administrative Court)

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelj: The Queen, na zahtjev: The Gibraltar Betting and Gaming Association Limited

      Tuženici: Commissioners for Her Majesty's Revenue and Customs, Her Majesty's Treasury

      Izreka

   Članak 355. točku 3. UFEU-a u vezi s člankom 56. UFEU-a, treba tumačiti na način da je pružanje usluga gospodarskih subjekata s poslovnim nastanom u Gibraltaru osobama s uobičajenim boravištem ili poslovnim nastanom u Ujedinjenoj Kraljevini, u pogledu prava Unije, situacija u kojoj su svi elementi ograničeni na jednu državu članicu.

      (1)  SL C 27, 25. 1. 2016.