title: predmet T-763/19: Tužba podnesena 8. studenoga 2019. – Ultra Electronics Holdings i drugi protiv Komisije

text:
               10.2.2020

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 45/38

      Tužba podnesena 8. studenoga 2019. – Ultra Electronics Holdings i drugi protiv Komisije
      (predmet T-763/19)
      (2020/C 45/37)
      Jezik postupka: engleski

         Stranke

         Tužitelji: Ultra Electronics Holdings plc (London, Ujedinjena Kraljevina), DF Group Ltd (London) i Ultra Electronics Swiss Holdings Company Ltd (London) (zastupnici: M. Whitehouse i P. Halford, Solicitors)

         Tuženik: Europska komisija

         Tužbeni zahtjev

      Tužitelji od Općeg suda zahtijevaju da:

                  —

                  poništi Odluku Komisije (EU) 2019/1352 оd 2. travnja 2019. o državnoj potpori SA.44896 koju je provela Ujedinjena Kraljevina u pogledu izuzeća financiranja unutar grupacija kontroliranih stranih društava (CFC) (SL 2019., L 216, str. 1.);

                  —

                  podredno, poništi članak 2. pobijane odluke u dijelu u kojem se njime povrjeđuje sloboda poslovnog nastana tužiteljâ iz članka 49. UFEU-a ili slobodno kretanje kapitala iz članka 63. UFEU-a; i

                  —

                  naloži Komisiji snošenje troškova tužiteljâ.

         Tužbeni razlozi i glavni argumenti

      U prilog osnovanosti tužbe tužitelji ističu jedanaest tužbenih razloga.

                  1.

                  Prvi tužbeni razlog, koji se temelji na tome da je Komisija počinila pogrešku koja se tiče prava i/ili očitu pogrešku u ocjeni kada je zaključila da je sustav izuzeća financiranja unutar grupacija (u daljnjem tekstu: osporena mjera) doveo do ekonomske prednosti u smislu članka 107. stavka 1. UFEU-a.

                  2.

                  Drugi tužbeni razlog, koji se temelji na tome da je Komisija počinila pogrešku koja se tiče prava i/ili očitu pogrešku u ocjeni prilikom utvrđivanja referentnog sustava za potrebe analize „selektivnosti”.

                  3.

                  Treći tužbeni razlog, koji se temelji na tome da je Komisija počinila pogreške koje se tiču prava i očite pogreške u ocjeni kada je pogrešno odnosno nepotpuno utvrdila, te pogrešno razumjela, relevantne ciljeve referentnog sustava koji je izabrala.

                  4.

                  Četvrti tužbeni razlog, koji se temelji na tome da je Komisija počinila pogreške koje se tiču prava i/ili očite pogreške u ocjeni kada je utvrdila da se osporenom mjerom odstupa od referentnog sustava koji je izabrala.

                  5.

                  Peti tužbeni razlog, koji se temelji na tome da je Komisija počinila pogreške koje se tiču prava i/ili očite pogreške u ocjeni kada je osporenu mjeru pogrešno okvalificirala kao prima facie selektivnu, pogrešno smatrajući da dovodi do različitog postupanja s poduzetnicima u pravno i činjenično usporedivim situacijama.

                  6.

                  Šesti tužbeni razlog, koji se temelji na tome da je Komisija počinila pogrešku koja se tiče prava kada je prilikom ocjene selektivnosti osporene mjere u obzir uzela Direktivu Vijeća (EU) 2016/1164 (1), s obzirom na to da je taj instrument stupio na snagu tek nakon kraja razdoblja u kojem je Komisija odlučila da osporena mjera predstavlja državnu potporu.

                  7.

                  Sedmi tužbeni razlog, koji se temelji na tome da pobijana odluka predstavlja Komisijinu zlouporabu ovlasti koja je u suprotnosti s poreznom suverenošću Ujedinjenje Kraljevine.

                  8.

                  Osmi tužbeni razlog, koji se temelji na tome da je Komisija počinila očite pogreške u ocjeni kada je utvrdila da se navodno odstupanje ne može opravdati s obzirom na oporezivanje netrgovinske financijske dobiti ostvarene od kvalificiranih kreditnih odnosa koja je prima facie obuhvaćena odjeljkom 371.EB (aktivnosti u Ujedinjenoj Kraljevini) Taxation (International and Other Provisions) Acta 2010 (Zakon o oporezivanju (međunarodne i druge odredbe) iz 2010.). Kad je riječ o izuzećima u vezi s „kvalificiranim sredstvima” ili „dobiti koja proizlazi iz jednakih kamata”, Komisijinoj odluci također nedostaje obrazloženje u pogledu njihove opravdanosti odnosno neopravdanosti.

                  9.

                  Deveti tužbeni razlog, koji se temelji na Komisijinoj povredi članka 108. stavka 2. UFEU-a i članka 6. Uredbe (EU) 2015/1589 (2) te povredi dužnosti dobre uprave iz članka 41. Povelje o temeljnim pravima. Konkretno, u odluci o pokretanju postupka nije navela da dvoji o opravdanosti „75-postotnog izuzeća” iz odjeljka 371.ID Taxation (International and Other Provisions) Acta 2010 kako bi izbjegla praktične poteškoće do kojih dovodi analiza značajnih dužnosti zaposlenika u vezi s kreditiranjem unutar grupacije, kao što je pružanje zainteresiranim strankama odgovarajuće mogućnosti da na to daju svoja očitovanja; propustila je, tijekom istrage, pozvati zainteresirane stranke da se u tom pogledu očituju; te je u pobijanoj odluci odlučila zanemariti takva očitovanja koja su zainteresirane stranke u tom pogledu zapravo dale. Slijedom toga, pobijana odluka je ništava.

                  10.

                  Deseti tužbeni razlog, koji se temelji na tome da je Komisija počinila pogrešku koja se tiče prava kada je odlučila da oporezivanje društva iz Ujedinjene Kraljevine porezom na dobit stranih društava kćeri „samo u onoj mjeri koja se može pripisati domaćoj imovini i aktivnostima” ne predstavlja ograničenje slobode poslovnog nastana i da osporena mjera nije potrebna kako bi se osigurala usklađenost sa slobodama iz Ugovora.
                  U potporu svojem zahtjevu (istaknutom podredno) za poništenje članka 2. pobijane odluke, tužitelji ističu sljedeći tužbeni razlog.

                  11.

                  Jedanaesti tužbeni razlog, koji se temelji na tome da je Komisija, čak i ako osporena mjera predstavlja državnu potporu (što se niječe), počinila pogrešku koja se tiče prava kada je utvrdila da se povratom potpore ne bi povrijedilo temeljna načela prava Unije, i kada je naložila povrat potpore neovisno o tomu je li osnivanje CFC-ova i njihovo davanje zajmova nerezidentnim grupacijama društava zapravo predstavljalo ostvarivanje slobode poslovnog nastana ili slobodnog kretanja kapitala. Konkretno, u ovom bi slučaju povrat potpore doveo do povrede slobode poslovnog nastana tužiteljâ iz članka 49. UFEU-a i slobodnog kretanja kapitala iz članka 63. UFEU-a. U mjeri u kojoj takva povreda postoji, nalog za povrat potpore iz članka 2. pobijane odluke treba poništiti.

         (1)  Direktiva Vijeća (EU) 2016/1164 od 12. srpnja 2016. o utvrđivanju pravila protiv praksi izbjegavanja poreza kojima se izravno utječe na funkcioniranje unutarnjeg tržišta (SL 2016., L 193, str. 1.)

         (2)  Uredba Vijeća (EU) 2015/1589 od 13. srpnja 2015. o utvrđivanju detaljnih pravila primjene članka 108. Ugovora o funkcioniranju Europske unije (SL 2015., L 248, str. 9. i ispravak SL 2017., L 186, str. 17.)


title: predmet T-765/19: Tužba podnesena 8. studenoga 2019. – Genus Investments protiv Komisije

text:
               10.2.2020

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 45/41

      Tužba podnesena 8. studenoga 2019. – Genus Investments protiv Komisije
      (predmet T-765/19)
      (2020/C 45/39)
      Jezik postupka: engleski

         Stranke

         Tužitelj: Genus Investments Ltd (Basingstoke, Ujedinjena Kraljevina) (zastupnici: M. Whitehouse i P. Halford, Solicitors)

         Tuženik: Europska komisija

         Tužbeni zahtjev

      Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

                  —

                  poništi Odluku Komisije (EU) 2019/1352 оd 2. travnja 2019. o državnoj potpori SA.44896 koju je provela Ujedinjena Kraljevina u pogledu izuzeća financiranja unutar grupacija kontroliranih stranih društava (CFC) (SL 2019., L 216, str. 1.);

                  —

                  podredno, poništi članak 2. pobijane odluke u dijelu u kojem se njime povrjeđuje tužiteljeva sloboda poslovnog nastana iz članka 49. UFEU-a; i

                  —

                  naloži Komisiji snošenje tužiteljevih troškova.

         Tužbeni razlozi i glavni argumenti

      U prilog osnovanosti tužbe tužitelj ističe jedanaest tužbenih razloga.

                  1.

                  Prvi tužbeni razlog, koji se temelji na tome da je Komisija počinila pogrešku koja se tiče prava i/ili očitu pogrešku u ocjeni kada je zaključila da je sustav izuzeća financiranja unutar grupacija (u daljnjem tekstu: osporena mjera) doveo do ekonomske prednosti u smislu članka 107. stavka 1. UFEU-a.

                  2.

                  Drugi tužbeni razlog, koji se temelji na tome da je Komisija počinila pogrešku koja se tiče prava i/ili očitu pogrešku u ocjeni prilikom utvrđivanja referentnog sustava za potrebe analize „selektivnosti”.

                  3.

                  Treći tužbeni razlog, koji se temelji na tome da je Komisija počinila pogreške koje se tiču prava i očite pogreške u ocjeni kada je pogrešno odnosno nepotpuno utvrdila, te pogrešno razumjela, relevantne ciljeve referentnog sustava koji je izabrala.

                  4.

                  Četvrti tužbeni razlog, koji se temelji na tome da je Komisija počinila pogreške koje se tiču prava i/ili očite pogreške u ocjeni kada je utvrdila da se osporenom mjerom odstupa od referentnog sustava koji je izabrala.

                  5.

                  Peti tužbeni razlog, koji se temelji na tome da je Komisija počinila pogreške koje se tiču prava i/ili očite pogreške u ocjeni kada je osporenu mjeru pogrešno okvalificirala kao prima facie selektivnu, pogrešno smatrajući da dovodi do različitog postupanja s poduzetnicima u pravno i činjenično usporedivim situacijama.

                  6.

                  Šesti tužbeni razlog, koji se temelji na tome da je Komisija počinila pogrešku koja se tiče prava kada je prilikom ocjene selektivnosti osporene mjere u obzir uzela Direktivu Vijeća (EU) 2016/1164 (1), s obzirom na to da je taj instrument stupio na snagu tek nakon kraja razdoblja u kojem je Komisija odlučila da osporena mjera predstavlja državnu potporu.

                  7.

                  Sedmi tužbeni razlog, koji se temelji na tome da pobijana odluka predstavlja Komisijinu zlouporabu ovlasti koja je u suprotnosti s poreznom suverenošću Ujedinjenje Kraljevine.

                  8.

                  Osmi tužbeni razlog, koji se temelji na tome da je Komisija počinila očite pogreške u ocjeni kada je utvrdila da se navodno odstupanje ne može opravdati s obzirom na oporezivanje netrgovinske financijske dobiti ostvarene od kvalificiranih kreditnih odnosa koja je prima facie obuhvaćena odjeljkom 371.EB (aktivnosti u Ujedinjenoj Kraljevini) Taxation (International and Other Provisions) Acta 2010 (Zakon o oporezivanju (međunarodne i druge odredbe) iz 2010.). Kad je riječ o izuzećima u vezi s „kvalificiranim sredstvima” ili „dobiti koja proizlazi iz jednakih kamata”, Komisijinoj odluci također nedostaje obrazloženje u pogledu njihove opravdanosti odnosno neopravdanosti.

                  9.

                  Deveti tužbeni razlog, koji se temelji na Komisijinoj povredi članka 108. stavka 2. UFEU-a i članka 6. Uredbe (EU) 2015/1589 (2) te povredi dužnosti dobre uprave iz članka 41. Povelje o temeljnim pravima. Konkretno, u odluci o pokretanju postupka nije navela da dvoji o opravdanosti „75-postotnog izuzeća” iz odjeljka 371.ID Taxation (International and Other Provisions) Acta 2010 kako bi izbjegla praktične poteškoće do kojih dovodi analiza značajnih dužnosti zaposlenika u vezi s kreditiranjem unutar grupacije, kao što je pružanje zainteresiranim strankama odgovarajuće mogućnosti da na to daju svoja očitovanja; propustila je, tijekom istrage, pozvati zainteresirane stranke da se u tom pogledu očituju; te je u pobijanoj odluci odlučila zanemariti takva očitovanja koja su zainteresirane stranke u tom pogledu zapravo dale. Slijedom toga, pobijana odluka je ništava.

                  10.

                  Deseti tužbeni razlog, koji se temelji na tome da je Komisija počinila pogrešku koja se tiče prava kada je odlučila da oporezivanje društva iz Ujedinjene Kraljevine porezom na dobit stranih društava kćeri „samo u onoj mjeri koja se može pripisati domaćoj imovini i aktivnostima” ne predstavlja ograničenje slobode poslovnog nastana i da osporena mjera nije potrebna kako bi se osigurala usklađenost sa slobodama iz Ugovora.
                  U potporu svojem zahtjevu (istaknutom podredno) za poništenje članka 2. pobijane odluke, tužitelj ističe sljedeći tužbeni razlog.

                  11.

                  Jedanaesti tužbeni razlog, koji se temelji na tome da je Komisija, čak i ako osporena mjera predstavlja državnu potporu (što se niječe), počinila pogrešku koja se tiče prava kada je utvrdila da se povratom potpore ne bi povrijedilo temeljna načela prava Unije, i kada je naložila povrat potpore neovisno o tomu je li osnivanje CFC-ova i njihovo davanje zajmova nerezidentnim grupacijama društava zapravo predstavljalo ostvarivanje slobode poslovnog nastana i slobodnog kretanja kapitala. Konkretno, u ovom bi slučaju povrat potpore doveo do povrede tužiteljeve slobode poslovnog nastana iz članka 49. UFEU-a ili slobodnog kretanja kapitala iz članka 63. UFEU-a. U mjeri u kojoj takva povreda postoji, nalog za povrat potpore iz članka 2. pobijane odluke treba poništiti.

         (1)  Direktiva Vijeća (EU) 2016/1164 od 12. srpnja 2016. o utvrđivanju pravila protiv praksi izbjegavanja poreza kojima se izravno utječe na funkcioniranje unutarnjeg tržišta (SL 2016., L 193, str. 1.)

         (2)  Uredba Vijeća (EU) 2015/1589 od 13. srpnja 2015. o utvrđivanju detaljnih pravila primjene članka 108. Ugovora o funkcioniranju Europske unije (SL 2015., L 248, str. 9. i ispravak SL 2017., L 186, str. 17.)


title: predmet T-766/19: Tužba podnesena 8. studenoga 2019. – Just Eat Holding protiv Komisije

text:
               10.2.2020

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 45/43

      Tužba podnesena 8. studenoga 2019. – Just Eat Holding protiv Komisije
      (predmet T-766/19)
      (2020/C 45/40)
      Jezik postupka: engleski

         Stranke

         Tužitelj: Just Eat Holding Ltd (London, Ujedinjena Kraljevina) (zastupnici: M. Whitehouse i P. Halford, Solicitors)

         Tuženik: Europska komisija

         Tužbeni zahtjev

      Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

                  —

                  poništi Odluku Komisije (EU) 2019/1352 оd 2. travnja 2019. o državnoj potpori SA.44896 koju je provela Ujedinjena Kraljevina u pogledu izuzeća financiranja unutar grupacija kontroliranih stranih društava (CFC) (SL 2019., L 216, str. 1.);

                  —

                  podredno, poništi članak 2. pobijane odluke u dijelu u kojem se njime povrjeđuje tužiteljeva sloboda poslovnog nastana iz članka 49. UFEU-a ili slobodno kretanje kapitala iz članka 63. UFEU-a; i

                  —

                  naloži Komisiji snošenje tužiteljevih troškova.

         Tužbeni razlozi i glavni argumenti

      U prilog osnovanosti tužbe tužitelj ističe jedanaest tužbenih razloga.

                  1.

                  Prvi tužbeni razlog, koji se temelji na tome da je Komisija počinila pogrešku koja se tiče prava i/ili očitu pogrešku u ocjeni kada je zaključila da je sustav izuzeća financiranja unutar grupacija (u daljnjem tekstu: osporena mjera) doveo do ekonomske prednosti u smislu članka 107. stavka 1. UFEU-a.

                  2.

                  Drugi tužbeni razlog, koji se temelji na tome da je Komisija počinila pogrešku koja se tiče prava i/ili očitu pogrešku u ocjeni prilikom utvrđivanja referentnog sustava za potrebe analize „selektivnosti”.

                  3.

                  Treći tužbeni razlog, koji se temelji na tome da je Komisija počinila pogreške koje se tiču prava i očite pogreške u ocjeni kada je pogrešno odnosno nepotpuno utvrdila, te pogrešno razumjela, relevantne ciljeve referentnog sustava koji je izabrala.

                  4.

                  Četvrti tužbeni razlog, koji se temelji na tome da je Komisija počinila pogreške koje se tiču prava i/ili očite pogreške u ocjeni kada je utvrdila da se osporenom mjerom odstupa od referentnog sustava koji je izabrala.

                  5.

                  Peti tužbeni razlog, koji se temelji na tome da je Komisija počinila pogreške koje se tiču prava i/ili očite pogreške u ocjeni kada je osporenu mjeru pogrešno okvalificirala kao prima facie selektivnu, pogrešno smatrajući da dovodi do različitog postupanja s poduzetnicima u pravno i činjenično usporedivim situacijama.

                  6.

                  Šesti tužbeni razlog, koji se temelji na tome da je Komisija počinila pogrešku koja se tiče prava kada je prilikom ocjene selektivnosti osporene mjere u obzir uzela Direktivu Vijeća (EU) 2016/1164 (1), s obzirom na to da je taj instrument stupio na snagu tek nakon kraja razdoblja u kojem je Komisija odlučila da osporena mjera predstavlja državnu potporu.

                  7.

                  Sedmi tužbeni razlog, koji se temelji na tome da pobijana odluka predstavlja Komisijinu zlouporabu ovlasti koja je u suprotnosti s poreznom suverenošću Ujedinjenje Kraljevine.

                  8.

                  Osmi tužbeni razlog, koji se temelji na tome da je Komisija počinila očite pogreške u ocjeni kada je utvrdila da se navodno odstupanje ne može opravdati s obzirom na oporezivanje netrgovinske financijske dobiti ostvarene od kvalificiranih kreditnih odnosa koja je prima facie obuhvaćena odjeljkom 371.EB (aktivnosti u Ujedinjenoj Kraljevini) Taxation (International and Other Provisions) Acta 2010 (Zakon o oporezivanju (međunarodne i druge odredbe) iz 2010.). Kad je riječ o izuzećima u vezi s „kvalificiranim sredstvima” ili „dobiti koja proizlazi iz jednakih kamata”, Komisijinoj odluci također nedostaje obrazloženje u pogledu njihove opravdanosti odnosno neopravdanosti.

                  9.

                  Deveti tužbeni razlog, koji se temelji na Komisijinoj povredi članka 108. stavka 2. UFEU-a i članka 6. Uredbe (EU) 2015/1589 (2) te povredi dužnosti dobre uprave iz članka 41. Povelje o temeljnim pravima. Konkretno, u odluci o pokretanju postupka nije navela da dvoji o opravdanosti „75-postotnog izuzeća” iz odjeljka 371.ID Taxation (International and Other Provisions) Acta 2010 kako bi izbjegla praktične poteškoće do kojih dovodi analiza značajnih dužnosti zaposlenika u vezi s kreditiranjem unutar grupacije, kao što je pružanje zainteresiranim strankama odgovarajuće mogućnosti da na to daju svoja očitovanja; propustila je, tijekom istrage, pozvati zainteresirane stranke da se u tom pogledu očituju; te je u pobijanoj odluci odlučila zanemariti takva očitovanja koja su zainteresirane stranke u tom pogledu zapravo dale. Slijedom toga, pobijana odluka je ništava.

                  10.

                  Deseti tužbeni razlog, koji se temelji na tome da je Komisija počinila pogrešku koja se tiče prava kada je odlučila da oporezivanje društva iz Ujedinjene Kraljevine porezom na dobit stranih društava kćeri „samo u onoj mjeri koja se može pripisati domaćoj imovini i aktivnostima” ne predstavlja ograničenje slobode poslovnog nastana i da osporena mjera nije potrebna kako bi se osigurala usklađenost sa slobodama iz Ugovora.
                  U potporu svojem zahtjevu (istaknutom podredno) za poništenje članka 2. pobijane odluke, tužitelj ističe sljedeći tužbeni razlog.

                  11.

                  Jedanaesti tužbeni razlog, koji se temelji na tome da je Komisija, čak i ako osporena mjera predstavlja državnu potporu (što se niječe), počinila pogrešku koja se tiče prava kada je utvrdila da se povratom potpore ne bi povrijedilo temeljna načela prava Unije, i kada je naložila povrat potpore neovisno o tomu je li osnivanje CFC-ova i njihovo davanje zajmova nerezidentnim grupacijama društava zapravo predstavljalo ostvarivanje slobode poslovnog nastana ili slobodnog kretanja kapitala. Konkretno, u ovom bi slučaju povrat potpore doveo do povrede tužiteljeve slobode poslovnog nastana iz članka 49. UFEU-a i slobodnog kretanja kapitala iz članka 63. UFEU-a. U mjeri u kojoj takva povreda postoji, nalog za povrat potpore iz članka 2. pobijane odluke treba poništiti.

         (1)  Direktiva Vijeća (EU) 2016/1164 od 12. srpnja 2016. o utvrđivanju pravila protiv praksi izbjegavanja poreza kojima se izravno utječe na funkcioniranje unutarnjeg tržišta (SL 2016., L 193, str. 1.)

         (2)  Uredba Vijeća (EU) 2015/1589 od 13. srpnja 2015. o utvrđivanju detaljnih pravila primjene članka 108. Ugovora o funkcioniranju Europske unije (SL 2015., L 248, str. 9. i ispravak SL 2017., L 186, str. 17.)


title: predmet T-767/19: Tužba podnesena 8. studenoga 2019. – Markit Group protiv Komisije

text:
               10.2.2020

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 45/45

      Tužba podnesena 8. studenoga 2019. – Markit Group protiv Komisije
      (predmet T-767/19)
      (2020/C 45/41)
      Jezik postupka: engleski

         Stranke

         Tužitelj: Markit Group Ltd (London, Ujedinjena Kraljevina) (zastupnici: M. Whitehouse i P. Halford, Solicitors)

         Tuženik: Europska komisija

         Tužbeni zahtjev

      Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

                  —

                  poništi Odluku Komisije (EU) 2019/1352 оd 2. travnja 2019. o državnoj potpori SA.44896 koju je provela Ujedinjena Kraljevina u pogledu izuzeća financiranja unutar grupacija kontroliranih stranih društava (CFC) (SL 2019., L 216, str. 1.);

                  —

                  podredno, poništi članak 2. pobijane odluke u dijelu u kojem se njime povrjeđuje tužiteljeva sloboda poslovnog nastana iz članka 49. UFEU-a; i

                  —

                  naloži Komisiji snošenje tužiteljevih troškova.

         Tužbeni razlozi i glavni argumenti

      U prilog osnovanosti tužbe tužitelj ističe jedanaest tužbenih razloga.

                  1.

                  Prvi tužbeni razlog, koji se temelji na tome da je Komisija počinila pogrešku koja se tiče prava i/ili očitu pogrešku u ocjeni kada je zaključila da je sustav izuzeća financiranja unutar grupacija (u daljnjem tekstu: osporena mjera) doveo do ekonomske prednosti u smislu članka 107. stavka 1. UFEU-a.

                  2.

                  Drugi tužbeni razlog, koji se temelji na tome da je Komisija počinila pogrešku koja se tiče prava i/ili očitu pogrešku u ocjeni prilikom utvrđivanja referentnog sustava za potrebe analize „selektivnosti”.

                  3.

                  Treći tužbeni razlog, koji se temelji na tome da je Komisija počinila pogreške koje se tiču prava i očite pogreške u ocjeni kada je pogrešno odnosno nepotpuno utvrdila, te pogrešno razumjela, relevantne ciljeve referentnog sustava koji je izabrala.

                  4.

                  Četvrti tužbeni razlog, koji se temelji na tome da je Komisija počinila pogreške koje se tiču prava i/ili očite pogreške u ocjeni kada je utvrdila da se osporenom mjerom odstupa od referentnog sustava koji je izabrala.

                  5.

                  Peti tužbeni razlog, koji se temelji na tome da je Komisija počinila pogreške koje se tiču prava i/ili očite pogreške u ocjeni kada je osporenu mjeru pogrešno okvalificirala kao prima facie selektivnu, pogrešno smatrajući da dovodi do različitog postupanja s poduzetnicima u pravno i činjenično usporedivim situacijama.

                  6.

                  Šesti tužbeni razlog, koji se temelji na tome da je Komisija počinila pogrešku koja se tiče prava kada je prilikom ocjene selektivnosti osporene mjere u obzir uzela Direktivu Vijeća (EU) 2016/1164 (1), s obzirom na to da je taj instrument stupio na snagu tek nakon kraja razdoblja u kojem je Komisija odlučila da osporena mjera predstavlja državnu potporu.

                  7.

                  Sedmi tužbeni razlog, koji se temelji na tome da pobijana odluka predstavlja Komisijinu zlouporabu ovlasti koja je u suprotnosti s poreznom suverenošću Ujedinjenje Kraljevine.

                  8.

                  Osmi tužbeni razlog, koji se temelji na tome da je Komisija počinila očite pogreške u ocjeni kada je utvrdila da se navodno odstupanje ne može opravdati s obzirom na oporezivanje netrgovinske financijske dobiti ostvarene od kvalificiranih kreditnih odnosa koja je prima facie obuhvaćena odjeljkom 371.EB (aktivnosti u Ujedinjenoj Kraljevini) Taxation (International and Other Provisions) Acta 2010 (Zakon o oporezivanju (međunarodne i druge odredbe) iz 2010.). Kad je riječ o izuzećima u vezi s „kvalificiranim sredstvima” ili „dobiti koja proizlazi iz jednakih kamata”, Komisijinoj odluci također nedostaje obrazloženje u pogledu njihove opravdanosti odnosno neopravdanosti.

                  9.

                  Deveti tužbeni razlog, koji se temelji na Komisijinoj povredi članka 108. stavka 2. UFEU-a i članka 6. Uredbe (EU) 2015/1589 (2) te povredi dužnosti dobre uprave iz članka 41. Povelje o temeljnim pravima. Konkretno, u odluci o pokretanju postupka nije navela da dvoji o opravdanosti „75-postotnog izuzeća” iz odjeljka 371.ID Taxation (International and Other Provisions) Acta 2010 kako bi izbjegla praktične poteškoće do kojih dovodi analiza značajnih dužnosti zaposlenika u vezi s kreditiranjem unutar grupacije, kao što je pružanje zainteresiranim strankama odgovarajuće mogućnosti da na to daju svoja očitovanja; propustila je, tijekom istrage, pozvati zainteresirane stranke da se u tom pogledu očituju; te je u pobijanoj odluci odlučila zanemariti takva očitovanja koja su zainteresirane stranke u tom pogledu zapravo dale. Slijedom toga, pobijana odluka je ništava.

                  10.

                  Deseti tužbeni razlog, koji se temelji na tome da je Komisija počinila pogrešku koja se tiče prava kada je odlučila da oporezivanje društva iz Ujedinjene Kraljevine porezom na dobit stranih društava kćeri „samo u onoj mjeri koja se može pripisati domaćoj imovini i aktivnostima” ne predstavlja ograničenje slobode poslovnog nastana i da osporena mjera nije potrebna kako bi se osigurala usklađenost sa slobodama iz Ugovora.
                  U potporu svojem zahtjevu (istaknutom podredno) za poništenje članka 2. pobijane odluke, tužitelj ističe sljedeći tužbeni razlog.

                  11.

                  Jedanaesti tužbeni razlog, koji se temelji na tome da je Komisija, čak i ako osporena mjera predstavlja državnu potporu (što se niječe), počinila pogrešku koja se tiče prava kada je utvrdila da se povratom potpore ne bi povrijedilo temeljna načela prava Unije, i kada je naložila povrat potpore neovisno o tomu je li osnivanje CFC-ova i njihovo davanje zajmova nerezidentnim grupacijama društava zapravo predstavljalo ostvarivanje slobode poslovnog nastana ili slobodnog kretanja kapitala. Konkretno, u ovom bi slučaju povrat potpore doveo do povrede tužiteljeve slobode poslovnog nastana iz članka 49. UFEU-a i slobodnog kretanja kapitala iz članka 63. UFEU-a. U mjeri u kojoj takva povreda postoji, nalog za povrat potpore iz članka 2. pobijane odluke treba poništiti.

         (1)  Direktiva Vijeća (EU) 2016/1164 od 12. srpnja 2016. o utvrđivanju pravila protiv praksi izbjegavanja poreza kojima se izravno utječe na funkcioniranje unutarnjeg tržišta (SL 2016., L 193, str. 1.)

         (2)  Uredba Vijeća (EU) 2015/1589 od 13. srpnja 2015. o utvrđivanju detaljnih pravila primjene članka 108. Ugovora o funkcioniranju Europske unije (SL 2015., L 248, str. 9. i ispravak SL 2017., L 186, str. 17.)


title: predmet T-768/19: Tužba podnesena 8. studenoga 2019. – Elementis protiv Komisije

text:
               10.2.2020

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 45/46

      Tužba podnesena 8. studenoga 2019. – Elementis protiv Komisije
      (predmet T-768/19)
      (2020/C 45/42)
      Jezik postupka: engleski

         Stranke

         Tužitelj: Elementis Holdings Ltd (London, Ujedinjena Kraljevina) (zastupnici: M. Whitehouse i P. Halford, Solicitors)

         Tuženik: Europska komisija

         Tužbeni zahtjev

      Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

                  —

                  poništi Odluku Komisije (EU) 2019/1352 оd 2. travnja 2019. o državnoj potpori SA.44896 koju je provela Ujedinjena Kraljevina u pogledu izuzeća financiranja unutar grupacija kontroliranih stranih društava (CFC) (SL 2019., L 216, str. 1.);

                  —

                  podredno, poništi članak 2. pobijane odluke u dijelu u kojem se njime povrjeđuje tužiteljeva sloboda poslovnog nastana iz članka 49. UFEU-a; i

                  —

                  naloži Komisiji snošenje tužiteljevih troškova.

         Tužbeni razlozi i glavni argumenti

      U prilog osnovanosti tužbe tužitelj ističe jedanaest tužbenih razloga.

                  1.

                  Prvi tužbeni razlog, koji se temelji na tome da je Komisija počinila pogrešku koja se tiče prava i/ili očitu pogrešku u ocjeni kada je zaključila da je sustav izuzeća financiranja unutar grupacija (u daljnjem tekstu: osporena mjera) doveo do ekonomske prednosti u smislu članka 107. stavka 1. UFEU-a.

                  2.

                  Drugi tužbeni razlog, koji se temelji na tome da je Komisija počinila pogrešku koja se tiče prava i/ili očitu pogrešku u ocjeni prilikom utvrđivanja referentnog sustava za potrebe analize selektivnosti.

                  3.

                  Treći tužbeni razlog, koji se temelji na tome da je Komisija počinila pogreške koje se tiču prava i očite pogreške u ocjeni kada je pogrešno odnosno nepotpuno utvrdila, te pogrešno razumjela, relevantne ciljeve referentnog sustava koji je izabrala.

                  4.

                  Četvrti tužbeni razlog, koji se temelji na tome da je Komisija počinila pogreške koje se tiču prava i/ili očite pogreške u ocjeni kada je utvrdila da se osporenom mjerom odstupa od referentnog sustava koji je izabrala

                  5.

                  Peti tužbeni razlog, koji se temelji na tome da je Komisija počinila pogreške koje se tiču prava i/ili očite pogreške u ocjeni kada je osporenu mjeru pogrešno okvalificirala kao prima facie selektivnu, pogrešno smatrajući da dovodi do različitog postupanja s poduzetnicima u pravno i činjenično usporedivim situacijama.

                  6.

                  Šesti tužbeni razlog, koji se temelji na tome da je Komisija počinila pogrešku koja se tiče prava kada je prilikom ocjene selektivnosti osporene mjere u obzir uzela Direktivu Vijeća (EU) 2016/1164 (1), s obzirom na to da je taj instrument stupio na snagu tek nakon kraja razdoblja u kojem je Komisija odlučila da osporena mjera predstavlja državnu potporu.

                  7.

                  Sedmi tužbeni razlog, koji se temelji na tome da pobijana odluka predstavlja Komisijinu zlouporabu ovlasti koja je u suprotnosti s poreznom suverenošću Ujedinjenje Kraljevine.

                  8.

                  Osmi tužbeni razlog, koji se temelji na tome da je Komisija počinila očite pogreške u ocjeni kada je utvrdila da se navodno odstupanje ne može opravdati s obzirom na oporezivanje netrgovinske financijske dobiti ostvarene od kvalificiranih kreditnih odnosa koja je prima facie obuhvaćena odjeljkom 371.EB (aktivnosti u Ujedinjenoj Kraljevini) Taxation (International and Other Provisions) Acta 2010 (Zakon o oporezivanju (međunarodne i druge odredbe) iz 2010.). Kad je riječ o izuzećima u vezi s „kvalificiranim sredstvima” ili „dobiti koja proizlazi iz jednakih kamata”, Komisijinoj odluci također nedostaje obrazloženje u pogledu njihove opravdanosti odnosno neopravdanosti.

                  9.

                  Deveti tužbeni razlog, koji se temelji na Komisijinoj povredi članka 108. stavka 2. UFEU-a i članka 6. Uredbe (EU) 2015/1589 (2) te povredi dužnosti dobre uprave iz članka 41. Povelje o temeljnim pravima. Konkretno, u odluci o pokretanju postupka nije navela da dvoji o opravdanosti „75-postotnog izuzeća” iz odjeljka 371.ID Taxation (International and Other Provisions) Acta 2010 kako bi izbjegla praktične poteškoće do kojih dovodi analiza značajnih dužnosti zaposlenika u vezi s kreditiranjem unutar grupacije, kao što je pružanje zainteresiranim strankama odgovarajuće mogućnosti da na to daju svoja očitovanja; propustila je, tijekom istrage, pozvati zainteresirane stranke da se u tom pogledu očituju; te je u pobijanoj odluci odlučila zanemariti takva očitovanja koja su zainteresirane stranke u tom pogledu zapravo dale. Slijedom toga, pobijana odluka je ništava.

                  10.

                  Deseti tužbeni razlog, koji se temelji na tome da je Komisija počinila pogrešku koja se tiče prava kada je odlučila da oporezivanje društva iz Ujedinjene Kraljevine porezom na dobit stranih društava kćeri „samo u onoj mjeri koja se može pripisati domaćoj imovini i aktivnostima” ne predstavlja ograničenje slobode poslovnog nastana i da osporena mjera nije potrebna kako bi se osigurala usklađenost sa slobodama iz Ugovora.
                  U potporu svojem zahtjevu (istaknutom podredno) za poništenje članka 2. pobijane odluke, tužitelj ističe sljedeći tužbeni razlog.

                  11.

                  Jedanaesti tužbeni razlog, koji se temelji na tome da je Komisija, čak i ako osporena mjera predstavlja državnu potporu (što se niječe), počinila pogrešku koja se tiče prava kada je utvrdila da se povratom potpore ne bi povrijedilo temeljna načela prava Unije, i kada je naložila povrat potpore neovisno o tomu je li osnivanje CFC-ova i njihovo davanje zajmova nerezidentnim grupacijama društava zapravo predstavljalo ostvarivanje slobode poslovnog nastana ili slobodnog kretanja kapitala. Konkretno, u ovom bi slučaju povrat potpore doveo do povrede tužiteljeve slobode poslovnog nastana iz članka 49. UFEU-a i slobodnog kretanja kapitala iz članka 63. UFEU-a. U mjeri u kojoj takva povreda postoji, nalog za povrat potpore iz članka 2. pobijane odluke treba poništiti.

         (1)  Direktiva Vijeća (EU) 2016/1164 od 12. srpnja 2016. o utvrđivanju pravila protiv praksi izbjegavanja poreza kojima se izravno utječe na funkcioniranje unutarnjeg tržišta (SL 2016., L 193, str. 1.)

         (2)  Uredba Vijeća (EU) 2015/1589 od 13. srpnja 2015. o utvrđivanju detaljnih pravila primjene članka 108. Ugovora o funkcioniranju Europske unije (SL 2015., L 248, str. 9. i ispravak SL 2017., L 186, str. 17.)


title: predmet T-769/19: Tužba podnesena 8. studenoga 2019. – Informa i drugi protiv Komisije

text:
               10.2.2020

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 45/48

      Tužba podnesena 8. studenoga 2019. – Informa i drugi protiv Komisije
      (predmet T-769/19)
      (2020/C 45/43)
      Jezik postupka: engleski

         Stranke

         Tužitelji: Informa plc (London, Ujedinjeno Kraljevstvo), Maypond Ltd (Dublin, Ireland), Tanahol Ltd (Dublin) i Colonygrove Ltd (London) (zastupnici: M. Whitehouse i P. Halford, Solicitors)

         Tuženik: Europska komisija

         Tužbeni zahtjev

      Tužitelji od Općeg suda zahtijevaju da:

                  —

                  poništi Odluku Komisije (EU) 2019/1352 оd 2. travnja 2019. o državnoj potpori SA.44896 koju je provela Ujedinjena Kraljevina u pogledu izuzeća financiranja unutar grupacija kontroliranih stranih društava (CFC) (SL 2019., L 216, str. 1.);

                  —

                  podredno, poništi članak 2. pobijane odluke u dijelu u kojem se njime povrjeđuje sloboda poslovnog nastana tužiteljâ iz članka 49. UFEU-a i/ili slobodno kretanje kapitala iz članka 63. UFEU-a; i

                  —

                  naloži Komisiji snošenje troškova tužiteljâ.

         Tužbeni razlozi i glavni argumenti

      U prilog osnovanosti tužbe tužitelji ističu jedanaest tužbenih razloga.

                  1.

                  Prvi tužbeni razlog, koji se temelji na tome da je Komisija počinila pogrešku koja se tiče prava i/ili očitu pogrešku u ocjeni kada je zaključila da je sustav izuzeća financiranja unutar grupacija (u daljnjem tekstu: osporena mjera) doveo do ekonomske prednosti u smislu članka 107. stavka 1. UFEU-a.

                  2.

                  Drugi tužbeni razlog, koji se temelji na tome da je Komisija počinila pogrešku koja se tiče prava i/ili očitu pogrešku u ocjeni prilikom utvrđivanja referentnog sustava za potrebe analize „selektivnosti”.

                  3.

                  Treći tužbeni razlog, koji se temelji na tome da je Komisija počinila pogreške koje se tiču prava i očite pogreške u ocjeni kada je pogrešno odnosno nepotpuno utvrdila, te pogrešno razumjela, relevantne ciljeve referentnog sustava koji je izabrala.

                  4.

                  Četvrti tužbeni razlog, koji se temelji na tome da je Komisija počinila pogreške koje se tiču prava i/ili očite pogreške u ocjeni kada je utvrdila da se osporenom mjerom odstupa od referentnog sustava koji je izabrala.

                  5.

                  Peti tužbeni razlog, koji se temelji na tome da je Komisija počinila pogreške koje se tiču prava i/ili očite pogreške u ocjeni kada je osporenu mjeru pogrešno okvalificirala kao prima facie selektivnu, pogrešno smatrajući da dovodi do različitog postupanja s poduzetnicima u pravno i činjenično usporedivim situacijama.

                  6.

                  Šesti tužbeni razlog, koji se temelji na tome da je Komisija počinila pogrešku koja se tiče prava kada je prilikom ocjene selektivnosti osporene mjere u obzir uzela Direktivu Vijeća (EU) 2016/1164 (1), s obzirom na to da je taj instrument stupio na snagu tek nakon kraja razdoblja u kojem je Komisija odlučila da osporena mjera predstavlja državnu potporu.

                  7.

                  Sedmi tužbeni razlog, koji se temelji na tome da pobijana odluka predstavlja Komisijinu zlouporabu ovlasti koja je u suprotnosti s poreznom suverenošću Ujedinjenje Kraljevine.

                  8.

                  Osmi tužbeni razlog, koji se temelji na tome da je Komisija počinila očite pogreške u ocjeni kada je utvrdila da se navodno odstupanje ne može opravdati s obzirom na oporezivanje netrgovinske financijske dobiti ostvarene od kvalificiranih kreditnih odnosa koja je prima facie obuhvaćena odjeljkom 371.EB (aktivnosti u Ujedinjenoj Kraljevini) Taxation (International and Other Provisions) Acta 2010 (Zakon o oporezivanju (međunarodne i druge odredbe) iz 2010.). Kad je riječ o izuzećima u vezi s „kvalificiranim sredstvima” ili „dobiti koja proizlazi iz jednakih kamata”, Komisijinoj odluci također nedostaje obrazloženje u pogledu njihove opravdanosti odnosno neopravdanosti.

                  9.

                  Deveti tužbeni razlog, koji se temelji na Komisijinoj povredi članka 108. stavka 2. UFEU-a i članka 6. Uredbe (EU) 2015/1589 (2) te povredi dužnosti dobre uprave iz članka 41. Povelje o temeljnim pravima. Konkretno, u odluci o pokretanju postupka nije navela da dvoji o opravdanosti „75-postotnog izuzeća” iz odjeljka 371.ID Taxation (International and Other Provisions) Acta 2010 kako bi izbjegla praktične poteškoće do kojih dovodi analiza značajnih dužnosti zaposlenika u vezi s kreditiranjem unutar grupacije, kao što je pružanje zainteresiranim strankama odgovarajuće mogućnosti da na to daju svoja očitovanja; propustila je, tijekom istrage, pozvati zainteresirane stranke da se u tom pogledu očituju; te je u pobijanoj odluci odlučila zanemariti takva očitovanja koja su zainteresirane stranke u tom pogledu zapravo dale. Slijedom toga, pobijana odluka je ništava.

                  10.

                  Deseti tužbeni razlog, koji se temelji na tome da je Komisija počinila pogrešku koja se tiče prava kada je odlučila da oporezivanje društva iz Ujedinjene Kraljevine porezom na dobit stranih društava kćeri „samo u onoj mjeri koja se može pripisati domaćoj imovini i aktivnostima” ne predstavlja ograničenje slobode poslovnog nastana i da osporena mjera nije potrebna kako bi se osigurala usklađenost sa slobodama iz Ugovora.
                  U potporu svojem zahtjevu (istaknutom podredno) za poništenje članka 2. pobijane odluke, tužitelji ističu sljedeći tužbeni razlog.

                  11.

                  Jedanaesti tužbeni razlog, koji se temelji na tome da je Komisija, čak i ako osporena mjera predstavlja državnu potporu (što se niječe), počinila pogrešku koja se tiče prava kada je utvrdila da se povratom potpore ne bi povrijedilo temeljna načela prava Unije, i kada je naložila povrat potpore neovisno o tomu je li osnivanje CFC-ova i njihovo davanje zajmova nerezidentnim grupacijama društava zapravo predstavljalo ostvarivanje slobode poslovnog nastana ili slobodnog kretanja kapitala. Konkretno, u ovom bi slučaju povrat potpore doveo do povrede slobode poslovnog nastana tužiteljâ iz članka 49. UFEU-a i slobodnog kretanja kapitala iz članka 63. UFEU-a. U mjeri u kojoj takva povreda postoji, nalog za povrat potpore iz članka 2. pobijane odluke treba poništiti.

         (1)  Direktiva Vijeća (EU) 2016/1164 od 12. srpnja 2016. o utvrđivanju pravila protiv praksi izbjegavanja poreza kojima se izravno utječe na funkcioniranje unutarnjeg tržišta (SL 2016., L 193, str. 1.)

         (2)  Uredba Vijeća (EU) 2015/1589 od 13. srpnja 2015. o utvrđivanju detaljnih pravila primjene članka 108. Ugovora o funkcioniranju Europske unije (SL 2015., L 248, str. 9. i ispravak SL 2017., L 186, str. 17.)


title: predmet T-770/19: Tužba podnesena 8. studenoga 2019. – Merlin UK Finco 1 i dr. protiv Komisije

text:
               10.2.2020

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 45/50

      Tužba podnesena 8. studenoga 2019. – Merlin UK Finco 1 i dr. protiv Komisije
      (predmet T-770/19)
      (2020/C 45/44)
      Jezik postupka: engleski

         Stranke

         Tužitelji: Merlin UK Finco 1 Ltd (Poole, Ujedinjena Kraljevina), Merlin UK Finco 2 Ltd (Poole), Charcoal Newco 1 Ltd (Poole) i Charcoal Newco 1A Ltd (Poole) (zastupnici: M. Whitehouse i P. Halford, Solicitors)

         Tuženik: Europska komisija

         Tužbeni zahtjev

      Tužitelji od Općeg suda zahtijevaju da:

                  —

                  poništi Odluku Komisije (EU) 2019/1352 оd 2. travnja 2019. o državnoj potpori SA.44896 koju je provela Ujedinjena Kraljevina u pogledu izuzeća financiranja unutar grupacija kontroliranih stranih društava (CFC) (SL 2019., L 216, str. 1.);

                  —

                  podredno, poništi članak 2. pobijane odluke u dijelu u kojem se njime povrjeđuje sloboda poslovnog nastana tužiteljâ iz članka 49. UFEU-a; i

                  —

                  naloži Komisiji snošenje troškova tužiteljâ.

         Tužbeni razlozi i glavni argumenti

      U prilog osnovanosti tužbe tužitelji ističu jedanaest tužbenih razloga.

                  1.

                  Prvi tužbeni razlog, koji se temelji na tome da je Komisija počinila pogrešku koja se tiče prava i/ili očitu pogrešku u ocjeni kada je zaključila da je sustav izuzeća financiranja unutar grupacija (u daljnjem tekstu: osporena mjera) doveo do ekonomske prednosti u smislu članka 107. stavka 1. UFEU-a.

                  2.

                  Drugi tužbeni razlog, koji se temelji na tome da je Komisija počinila pogrešku koja se tiče prava i/ili očitu pogrešku u ocjeni prilikom utvrđivanja referentnog sustava za potrebe analize „selektivnosti”.

                  3.

                  Treći tužbeni razlog, koji se temelji na tome da je Komisija počinila pogreške koje se tiču prava i očite pogreške u ocjeni kada je pogrešno odnosno nepotpuno utvrdila, te pogrešno razumjela, relevantne ciljeve referentnog sustava koji je izabrala.

                  4.

                  Četvrti tužbeni razlog, koji se temelji na tome da je Komisija počinila pogreške koje se tiču prava i/ili očite pogreške u ocjeni kada je utvrdila da se osporenom mjerom odstupa od referentnog sustava koji je izabrala.

                  5.

                  Peti tužbeni razlog, koji se temelji na tome da je Komisija počinila pogreške koje se tiču prava i/ili očite pogreške u ocjeni kada je osporenu mjeru pogrešno okvalificirala kao prima facie selektivnu, pogrešno smatrajući da dovodi do različitog postupanja s poduzetnicima u pravno i činjenično usporedivim situacijama.

                  6.

                  Šesti tužbeni razlog, koji se temelji na tome da je Komisija počinila pogrešku koja se tiče prava kada je prilikom ocjene selektivnosti osporene mjere u obzir uzela Direktivu Vijeća (EU) 2016/1164 (1), s obzirom na to da je taj instrument stupio na snagu tek nakon kraja razdoblja u kojem je Komisija odlučila da osporena mjera predstavlja državnu potporu.

                  7.

                  Sedmi tužbeni razlog, koji se temelji na tome da pobijana odluka predstavlja Komisijinu zlouporabu ovlasti koja je u suprotnosti s poreznom suverenošću Ujedinjenje Kraljevine.

                  8.

                  Osmi tužbeni razlog, koji se temelji na tome da je Komisija počinila očite pogreške u ocjeni kada je utvrdila da se navodno odstupanje ne može opravdati s obzirom na oporezivanje netrgovinske financijske dobiti ostvarene od kvalificiranih kreditnih odnosa koja je prima facie obuhvaćena odjeljkom 371.EB (aktivnosti u Ujedinjenoj Kraljevini) Taxation (International and Other Provisions) Acta 2010 (Zakon o oporezivanju (međunarodne i druge odredbe) iz 2010.). Kad je riječ o izuzećima u vezi s „kvalificiranim sredstvima” ili „dobiti koja proizlazi iz jednakih kamata”, Komisijinoj odluci također nedostaje obrazloženje u pogledu njihove opravdanosti odnosno neopravdanosti.

                  9.

                  Deveti tužbeni razlog, koji se temelji na Komisijinoj povredi članka 108. stavka 2. UFEU-a i članka 6. Uredbe (EU) 2015/1589 (2) te povredi dužnosti dobre uprave iz članka 41. Povelje o temeljnim pravima. Konkretno, u odluci o pokretanju postupka nije navela da dvoji o opravdanosti „75-postotnog izuzeća” iz odjeljka 371.ID Taxation (International and Other Provisions) Acta 2010 kako bi izbjegla praktične poteškoće do kojih dovodi analiza značajnih dužnosti zaposlenika u vezi s kreditiranjem unutar grupacije, kao što je pružanje zainteresiranim strankama odgovarajuće mogućnosti da na to daju svoja očitovanja; propustila je, tijekom istrage, pozvati zainteresirane stranke da se u tom pogledu očituju; te je u pobijanoj odluci odlučila zanemariti takva očitovanja koja su zainteresirane stranke u tom pogledu zapravo dale. Slijedom toga, pobijana odluka je ništava.

                  10.

                  Deseti tužbeni razlog, koji se temelji na tome da je Komisija počinila pogrešku koja se tiče prava kada je odlučila da oporezivanje društva iz Ujedinjene Kraljevine porezom na dobit stranih društava kćeri „samo u onoj mjeri koja se može pripisati domaćoj imovini i aktivnostima” ne predstavlja ograničenje slobode poslovnog nastana i da osporena mjera nije potrebna kako bi se osigurala usklađenost sa slobodama iz Ugovora.
                  U potporu svojem zahtjevu (istaknutom podredno) za poništenje članka 2. pobijane odluke, tužitelji ističu sljedeći tužbeni razlog.

                  11.

                  Jedanaesti tužbeni razlog, koji se temelji na tome da je Komisija, čak i ako osporena mjera predstavlja državnu potporu (što se niječe), počinila pogrešku koja se tiče prava kada je utvrdila da se povratom potpore ne bi povrijedilo temeljna načela prava Unije, i kada je naložila povrat potpore neovisno o tomu je li osnivanje CFC-ova i njihovo davanje zajmova nerezidentnim grupacijama društava zapravo predstavljalo ostvarivanje slobode poslovnog nastana ili slobodnog kretanja kapitala. Konkretno, u ovom bi slučaju povrat potpore doveo do povrede slobode poslovnog nastana tužiteljâ iz članka 49. UFEU-a i slobodnog kretanja kapitala iz članka 63. UFEU-a. U mjeri u kojoj takva povreda postoji, nalog za povrat potpore iz članka 2. pobijane odluke treba poništiti.

         (1)  Direktiva Vijeća (EU) 2016/1164 od 12. srpnja 2016. o utvrđivanju pravila protiv praksi izbjegavanja poreza kojima se izravno utječe na funkcioniranje unutarnjeg tržišta (SL 2016., L 193, str. 1.)

         (2)  Uredba Vijeća (EU) 2015/1589 od 13. srpnja 2015. o utvrđivanju detaljnih pravila primjene članka 108. Ugovora o funkcioniranju Europske unije (SL 2015., L 248, str. 9. i ispravak SL 2017., L 186, str. 17.)


title: predmet T-771/19: Tužba podnesena 11. studenoga 2019. – Experian Finance 2012 protiv Komisije

text:
               10.2.2020

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 45/51

      Tužba podnesena 11. studenoga 2019. – Experian Finance 2012 protiv Komisije
      (predmet T-771/19)
      (2020/C 45/45)
      Jezik postupka: engleski

         Stranke

         Tužitelj: Experian Finance 2012 Ltd (Nottingham, Ujedinjena Kraljevina) (zastupnici: M. Whitehouse i P. Halford, Solicitors)

         Tuženik: Europska komisija

         Tužbeni zahtjev

      Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

                  —

                  poništi Odluku Komisije (EU) 2019/1352 оd 2. travnja 2019. o državnoj potpori SA.44896 koju je provela Ujedinjena Kraljevina u pogledu izuzeća financiranja unutar grupacija kontroliranih stranih društava (CFC) (SL 2019., L 216, str. 1.);

                  —

                  podredno, poništi članak 2. pobijane odluke u dijelu u kojem se njime povrjeđuje tužiteljeva sloboda poslovnog nastana iz članka 49. UFEU-a; i

                  —

                  naloži Komisiji snošenje tužiteljevih troškova.

         Tužbeni razlozi i glavni argumenti

      U prilog osnovanosti tužbe tužitelj ističe jedanaest tužbenih razloga.

                  1.

                  Prvi tužbeni razlog, koji se temelji na tome da je Komisija počinila pogrešku koja se tiče prava i/ili očitu pogrešku u ocjeni kada je zaključila da osporena mjera dovela do ekonomske prednosti u smislu članka 107. stavka 1. UFEU-a.

                  2.

                  Drugi tužbeni razlog, koji se temelji na tome da je Komisija počinila pogrešku koja se tiče prava i/ili očitu pogrešku u ocjeni prilikom utvrđivanja referentnog sustava za potrebe analize „selektivnosti”.

                  3.

                  Treći tužbeni razlog, koji se temelji na tome da je Komisija počinila pogreške koje se tiču prava i očite pogreške u ocjeni kada je pogrešno odnosno nepotpuno utvrdila, te pogrešno razumjela, relevantne ciljeve referentnog sustava koji je izabrala.

                  4.

                  Četvrti tužbeni razlog, koji se temelji na tome da je Komisija počinila pogreške koje se tiču prava i/ili očite pogreške u ocjeni kada je utvrdila da se osporenom mjerom odstupa od referentnog sustava koji je izabrala.

                  5.

                  Peti tužbeni razlog, koji se temelji na tome da je Komisija počinila pogreške koje se tiču prava i/ili očite pogreške u ocjeni kada je osporenu mjeru pogrešno okvalificirala kao prima facie selektivnu, pogrešno smatrajući da dovodi do različitog postupanja s poduzetnicima u pravno i činjenično usporedivim situacijama.

                  6.

                  Šesti tužbeni razlog, koji se temelji na tome da je Komisija počinila pogrešku koja se tiče prava kada je prilikom ocjene selektivnosti osporene mjere u obzir uzela Direktivu Vijeća (EU) 2016/1164 (1), s obzirom na to da je taj instrument stupio na snagu tek nakon kraja razdoblja u kojem je Komisija odlučila da osporena mjera predstavlja državnu potporu.

                  7.

                  Sedmi tužbeni razlog, koji se temelji na tome da pobijana odluka predstavlja Komisijinu zlouporabu ovlasti koja je u suprotnosti s poreznom suverenošću Ujedinjenje Kraljevine.

                  8.

                  Osmi tužbeni razlog, koji se temelji na tome da je Komisija počinila očite pogreške u ocjeni kada je utvrdila da se navodno odstupanje ne može opravdati s obzirom na oporezivanje netrgovinske financijske dobiti ostvarene od kvalificiranih kreditnih odnosa koja je prima facie obuhvaćena odjeljkom 371.EB (aktivnosti u Ujedinjenoj Kraljevini) Taxation (International and Other Provisions) Acta 2010 (Zakon o oporezivanju (međunarodne i druge odredbe) iz 2010.). Kad je riječ o izuzećima u vezi s „kvalificiranim sredstvima” ili „dobiti koja proizlazi iz jednakih kamata”, Komisijinoj odluci također nedostaje obrazloženje u pogledu njihove opravdanosti odnosno neopravdanosti.

                  9.

                  Deveti tužbeni razlog, koji se temelji na Komisijinoj povredi članka 108. stavka 2. UFEU-a i članka 6. Uredbe (EU) 2015/1589 (2) te povredi dužnosti dobre uprave iz članka 41. Povelje o temeljnim pravima. Konkretno, u odluci o pokretanju postupka nije navela da dvoji o opravdanosti „75-postotnog izuzeća” iz odjeljka 371.ID Taxation (International and Other Provisions) Acta 2010 kako bi izbjegla praktične poteškoće do kojih dovodi analiza značajnih dužnosti zaposlenika u vezi s kreditiranjem unutar grupacije, kao što je pružanje zainteresiranim strankama odgovarajuće mogućnosti da na to daju svoja očitovanja; propustila je, tijekom istrage, pozvati zainteresirane stranke da se u tom pogledu očituju; te je u pobijanoj odluci odlučila zanemariti takva očitovanja koja su zainteresirane stranke u tom pogledu zapravo dale. Slijedom toga, pobijana odluka je ništava.

                  10.

                  Deseti tužbeni razlog, koji se temelji na tome da je Komisija počinila pogrešku koja se tiče prava kada je odlučila da oporezivanje društva iz Ujedinjene Kraljevine porezom na dobit stranih društava kćeri „samo u onoj mjeri koja se može pripisati domaćoj imovini i aktivnostima” ne predstavlja ograničenje slobode poslovnog nastana i da osporena mjera nije potrebna kako bi se osigurala usklađenost sa slobodama iz Ugovora.
                  U potporu svojem zahtjevu (istaknutom podredno) za poništenje članka 2. pobijane odluke, tužitelj ističe sljedeći tužbeni razlog.

                  11.

                  Jedanaesti tužbeni razlog, koji se temelji na tome da je Komisija, čak i ako osporena mjera predstavlja državnu potporu (što se niječe), počinila pogrešku koja se tiče prava kada je utvrdila da se povratom potpore ne bi povrijedilo temeljna načela prava Unije, i kada je naložila povrat potpore neovisno o tomu je li osnivanje CFC-ova i njihovo davanje zajmova nerezidentnim grupacijama društava zapravo predstavljalo ostvarivanje slobode poslovnog nastana ili slobodnog kretanja kapitala. Konkretno, u ovom bi slučaju povrat potpore doveo do povrede tužiteljeve slobode poslovnog nastana iz članka 49. UFEU-a i slobodnog kretanja kapitala iz članka 63. UFEU-a. U mjeri u kojoj takva povreda postoji, nalog za povrat potpore iz članka 2. pobijane odluke treba poništiti.

         (1)  Direktiva Vijeća (EU) 2016/1164 od 12. srpnja 2016. o utvrđivanju pravila protiv praksi izbjegavanja poreza kojima se izravno utječe na funkcioniranje unutarnjeg tržišta (SL 2016., L 193, str. 1.)

         (2)  Uredba Vijeća (EU) 2015/1589 od 13. srpnja 2015. o utvrđivanju detaljnih pravila primjene članka 108. Ugovora o funkcioniranju Europske unije (SL 2015., L 248, str. 9. i ispravak SL 2017., L 186, str. 17.)


title: predmet T-772/19: Tužba podnesena 11. studenoga 2019. – William Grant & Sons i William Grant & Sons Investments protiv Komisije

text:
               10.2.2020

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 45/53

      Tužba podnesena 11. studenoga 2019. – William Grant & Sons i William Grant & Sons Investments protiv Komisije
      (predmet T-772/19)
      (2020/C 45/46)
      Jezik postupka: engleski

         Stranke

         Tužitelji: William Grant & Sons Holdings Ltd (Dufftown, Ujedinjena Kraljevina) i William Grant & Sons Investments Ltd (Dufftown) (zastupnici: C. McDonnell, Barrister, B. Goren, Solicitor, M. Peristeraki, odvjetnik, i K. Desai, Solicitor)

         Tuženik: Europska komisija

         Tužbeni zahtjev

      Tužitelji od Općeg suda zahtijevaju da:

                  —

                  utvrdi da ne postoji nezakonita državna potpora, poništi članak 1. Odluke C(2019) 2526 final od 2. travnja 2019. o državnoj potpori SA.44896 koju je provela Ujedinjena Kraljevina u pogledu izuzeća financiranja unutar grupacija kontroliranih stranih društava (CFC), u mjeri u kojoj je njome utvrđeno postojanje nezakonite državne potpore, te poništi obvezu Ujedinjene Kraljevine da vrati navodnu nezakonitu državnu potporu koju su u tim okolnostima primili tužitelji (članci 2. i 3. pobijane odluke);

                  —

                  podredno, poništi članke 2. i 3. pobijane odluke, u dijelu u kojem se njima od Ujedinjene Kraljevine zahtijeva povrat navodne državne potpore; i

                  —

                  u svakom slučaju, naloži Komisiji snošenje troškova tužiteljâ u ovom postupku.

         Tužbeni razlozi i glavni argumenti

      U prilog osnovanosti tužbe tužitelji ističu devet tužbenih razloga.

                  1.

                  Prvi tužbeni razlog, koji se temelji na tvrdnji da Komisija pogrešno tumači kontekst, cilj i funkcioniranje britanskih pravila o kontroliranim stranim društvima (controlled foreign company; u daljnjem tekstu: CFC) u odnosu na postupanje s netrgovinskom financijskom dobiti. Komisijini zaključci u pobijanoj odluci temelje se na kumulaciji očitih pogrešaka. Konkretnije, Komisija je počinila očite pogreške prilikom tumačenja općeg britanskog poreznog sustava, ciljeva CFC sustava, u pogledu posebnog područja primjene izuzeća financiranja unutar grupacija te prilikom definiranja kvalificiranih kreditnih odnosa.

                  2.

                  Drugi tužbeni razlog, koji se temelji na tome da Komisija pogrešno tumači izuzeće financiranja unutar grupacija kao izuzeće od oporezivanja te u skladu s time kao prednost. U odnosu na netrgovinsku financijsku dobit, izuzeće financiranja unutar grupacije čini odredbu o pristojbama i dio je definicije ograničenja CFC pravila, odnosno nije selektivna prednost. Komisija nije izvršila ikakvu kvantitativnu analizu kako bi pokazala da se radi o prednosti, a s obzirom na to da ne postoje uvjerljivi dokazi da predmetna mjera dovodi do prednosti, pobijana odluka ne može se održati.

                  3.

                  Treći tužbeni razlog, koji se temelji na tome da je Komisija pogrešno utvrdila referentni sustav za ocjenu učinaka CFC pravila i pogrešno utvrdila da su ta pravila skup pravila različit od općeg britanskog sustava poreza na dobit. Komisija nije pravilno protumačila cilj CFC pravila te nije uzela u obzir marginu diskrecije Ujedinjene Kraljevine.

                  4.

                  Četvrti tužbeni razlog, kojim se navodi da je Komisija počinila očite pogreške u svojoj analizi državne potpore te primijenila pogrešna ispitivanja prilikom razmatranja pitanja usporedivosti. Komisija nije smatrala da je britanska porezna osnovica izložena različitoj razini rizika ovisno o tome radi li se o davanju zajmova unutar grupacije oporezive u Ujedinjenoj Kraljevini ili davanju zajmova grupaciji koja se ne oporezuje u Ujedinjenoj Kraljevini te je nerazborito zaključila da je davanje zajmova unutar grupacije usporedivo s davanjem zajmova trećoj strani.

                  5.

                  Peti tužbeni razlog, koji se temelji na tvrdnji da čak i kad bi predmetne CFC mjere prima facie činile potporu u smislu članka 107. stavka 1. UFEU-a, u pobijanoj odluci pogrešno je zaključeno da ne postoji opravdanje koje bi se moglo primijeniti kako bi se obranila usklađenost predmetnih mjera s Unijinim pravilima o državnim potporama. Usto, pobijana odluka je nerazborita i nedosljedna jer je Komisija pravilno prihvatila da je poglavlje 9. dijela 9A Taxation (International and Other Provisions) Act 2010 (Akt o oporezivanju (međunarodne i druge odredbe) iz 2010.) opravdano u slučajevima kad bi jedini razlog za primjenu pristojbe CFC-a prema protučinjeničnom scenariju iz poglavlja 5. navedenog dijela 9A bilo ispitivanje „kapitala povezanog s Ujedinjenom Kraljevinom”, s obzirom na to da to ispitivanje može biti pretjerano teško primijeniti u praksi, ali Komisija istodobno tvrdi, a da nije pružila odgovarajuće obrazloženje, da navedeno poglavlje 9. nije nikada opravdano u slučajevima u kojima bi ispitivanje značajnih dužnosti zaposlenika dovelo do primjene pristojbe CFC-a prema navedenom poglavlju 5. Naime, ispitivanje značajnih dužnosti zaposlenika je prekomjerno teško izvršiti u praksi tako da je Komisija trebala zaključiti da je navedeno poglavlje 9. opravdano s obzirom na kontekst i tog ispitivanja te je stoga trebala zaključiti da ne postoji državna potpora.

                  6.

                  Šesti tužbeni razlog, koji se temelji na tvrdnji da kad bi se utvrdila osnovanost pobijane odluke, njezinom provedbom putem povrata navodne državne potpore od strane tužiteljâ povrijedila bi se temeljna načela prava Unije, uključujući slobodu poslovnog nastana i slobodu pružanja usluga, s obzirom na to da se u slučaju tužiteljâ predmetni CFC-ovi nalaze u drugim državama članicama.

                  7.

                  Sedmi tužbeni razlog, koji se temelji na tome da je nalog za povrat koji proizlazi iz pobijane odluke neosnovan i da se protivi temeljnim načelima Unije.

                  8.

                  Osmi tužbeni razlog, koji se temelji na tome da Komisija nije pružila odgovarajuće obrazloženje ključnih elemenata u pobijanoj odluci, poput zaključka da se pristojba CFC-a prema navedenom poglavlju 5. može bez izazivanja poteškoća ili neproporcionalnog tereta primijeniti ispitivanjem značajnih dužnosti zaposlenika.

                  9.

                  Deveti tužbeni razlog, koji se temelji na tvrdnji da se pobijanom odlukom krši i načelo dobre uprave, koje od Komisije zahtijeva transparentnost i predvidljivost u provođenju administrativnih postupaka te donošenje odluka u razumnom roku. Nerazumno je da Komisiji treba više od četiri godine za pokretanje istražnog postupka u ovom predmetu te, za donošenje odluke, više od šest godina od stupanja na snagu pobijane mjere.


title: predmet T-773/19: Tužba podnesena 11. studenoga 2019. – BAE Systems protiv Komisije

text:
               10.2.2020

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 45/54

      Tužba podnesena 11. studenoga 2019. – BAE Systems protiv Komisije
      (predmet T-773/19)
      (2020/C 45/47)
      Jezik postupka: engleski

         Stranke

         Tužitelj: BAE Systems plc (London, Ujedinjena Kraljevina) (zastupnici: N. Gràcia Malfeito, odvjetnik, W. Leslie, Solicitor i I. Lunneryd, odvjetnik)

         Tuženik: Europska komisija

         Tužbeni zahtjev

      Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

                  —

                  poništi Odluku Komisije C(2019) 2526 final od 2. travnja 2019. o državnoj potpori SA.44896 koju je provela Ujedinjena Kraljevina u pogledu izuzeća financiranja unutar grupacija kontroliranih stranih društava (CFC);

                  —

                  u svakom slučaju, naloži Komisiji snošenje tužiteljevih troškova u ovom postupku.

         Tužbeni razlozi i glavni argumenti

      U prilog osnovanosti tužbe tužitelj ističe pet tužbenih razloga.

                  1.

                  Prvim tužbenim razlogom ističe da je Komisija počinila pogrešku koja se tiče prava i očitu pogrešnu u ocjeni jer je zaključila da su pravila o CFC-u, a ne britanski sustav poreza na dobit, relevantan referentni sustav. Osobito Komisijin zaključak da su britanska pravila o CFC-u referentan sustav dovodi do pogrešne primjene sudske prakse sudova Unije. Komisija je umjesto toga trebala zaključiti da je odgovarajući referentni sustav britanski sustav poreza na dobit čiji su bitni i neodvojivi dio pravila o CFC-u.

                  2.

                  Drugim tužbenim razlogom ističe da je Komisija počinila pogrešku koja se tiče prava i očitu pogrešku u ocjeni u pogledu ciljeva referentnog sustava.

                  3.

                  Trećim tužbenim razlogom ističe da je Komisija počinila pogrešku koja se tiče prava, očitu pogrešku u ocjeni i da je propustila obrazložiti zaključak da izuzeće financiranja unutar grupacija čini selektivno odstupanje od referentnog sustava i, osobito, da se poduzeća koja ostvaruju netrgovinsku financijsku dobit druge vrste nalaze u usporedivoj pravnoj i činjeničnoj situaciji s poduzećima koja ostvaruju netrgovinsku financijsku dobit iz kvalificiranih kreditnih odnosa. Komisija je doista pogrešno zaključila da netrgovinska financijska dobit iz uzlaznih zajmova (upstream loans) i zajmova treće strane (money boxes) ne dovodi do značajnijeg i materijalno većeg rizika od umjetnog preusmjeravanja dobiti u usporedbi s kvalificiranim kreditnim odnosima. Nadalje, Komisija se pogrešno usredotočila na zakonodavnu tehniku, a ne na učinke izuzeća financiranja unutar grupacija.

                  4.

                  Četvrtim tužbenim razlogom ističe da je Komisija počinila pogrešku koja se tiče prava, očitu pogrešku u ocjeni i da je propustila obrazložiti zaključak da izuzeće financiranja unutar grupacija nije opravdano prirodom i općom strukturom poreznih pravila u pogledu kriterija značajnih dužnosti zaposlenika. Osobito, Komisija je pogrešno zaključila da administrativno opterećenje primjene kriterija značajnih dužnosti zaposlenika ne opravdava izuzeće financiranja unutar grupacija i da izuzeće financiranja unutar grupacija nije opravdano potrebom poštovanja sloboda iz Ugovora o funkcioniranju Europske unije.

                  5.

                  Petim tužbenim razlogom ističe da je Komisija počinila pogrešku koja se tiče prava i očitu pogrešku u ocjeni u pogledu postojanja prednosti kao što se zahtijeva člankom 107. UFEU-a. Komisijina ocjena temelji se na nedokazanim tvrdnjama i u stvarnosti ne dokazuje da postoji prednost i samo utvrđuje da bi u određenim okolnostima mogla postojati takva prednost.


title: predmet T-774/19: Tužba podnesena 12. studenoga 2019. – FA Sub 3 protiv Komisije

text:
               10.2.2020

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 45/55

      Tužba podnesena 12. studenoga 2019. – FA Sub 3 protiv Komisije
      (predmet T-774/19)
      (2020/C 45/48)
      Jezik postupka: engleski

         Stranke

         Tužitelj: FA Sub 3 Ltd (Tortola, Britanski Djevičanski otoci) (zastupnici: M. Whitehouse i P. Halford, Solicitors)

         Tuženik: Europska komisija

         Tužbeni zahtjev

      Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

                  —

                  poništi Odluku Komisije (EU) 2019/1352 оd 2. travnja 2019. o državnoj potpori SA.44896 koju je provela Ujedinjena Kraljevina u pogledu izuzeća financiranja unutar grupacija kontroliranih stranih društava (CFC) (SL 2019., L 216, str. 1.);

                  —

                  podredno, poništi članak 2. pobijane odluke u dijelu u kojem se njime povrjeđuje tužiteljeva sloboda poslovnog nastana iz članka 49. UFEU-a ili slobodno kretanje kapitala iz članka 63. UFEU-a; i

                  —

                  naloži Komisiji snošenje tužiteljevih troškova.

         Tužbeni razlozi i glavni argumenti

      U prilog osnovanosti tužbe tužitelj ističe jedanaest tužbenih razloga.

                  1.

                  Prvi tužbeni razlog, koji se temelji na tome da je Komisija počinila pogrešku koja se tiče prava i/ili očitu pogrešku u ocjeni kada je zaključila da je osporena mjera dovela do ekonomske prednosti u smislu članka 107. stavka 1. UFEU-a.

                  2.

                  Drugi tužbeni razlog, koji se temelji na tome da je Komisija počinila pogrešku koja se tiče prava i/ili očitu pogrešku u ocjeni prilikom utvrđivanja referentnog sustava za potrebe analize „selektivnosti”.

                  3.

                  Treći tužbeni razlog, koji se temelji na tome da je Komisija počinila pogreške koje se tiču prava i očite pogreške u ocjeni kada je pogrešno odnosno nepotpuno utvrdila, te pogrešno razumjela, relevantne ciljeve referentnog sustava koji je izabrala.

                  4.

                  Četvrti tužbeni razlog, koji se temelji na tome da je Komisija počinila pogreške koje se tiču prava i/ili očite pogreške u ocjeni kada je utvrdila da se osporenom mjerom odstupa od referentnog sustava koji je izabrala.

                  5.

                  Peti tužbeni razlog, koji se temelji na tome da je Komisija počinila pogreške koje se tiču prava i/ili očite pogreške u ocjeni kada je osporenu mjeru pogrešno okvalificirala kao prima facie selektivnu, pogrešno smatrajući da dovodi do različitog postupanja s poduzetnicima u pravno i činjenično usporedivim situacijama.

                  6.

                  Šesti tužbeni razlog, koji se temelji na tome da je Komisija počinila pogrešku koja se tiče prava kada je prilikom ocjene selektivnosti osporene mjere u obzir uzela Direktivu Vijeća (EU) 2016/1164 (1), s obzirom na to da je taj instrument stupio na snagu tek nakon kraja razdoblja u kojem je Komisija odlučila da osporena mjera predstavlja državnu potporu.

                  7.

                  Sedmi tužbeni razlog, koji se temelji na tome da pobijana odluka predstavlja Komisijinu zlouporabu ovlasti koja je u suprotnosti s poreznom suverenošću Ujedinjenje Kraljevine.

                  8.

                  Osmi tužbeni razlog, koji se temelji na tome da je Komisija počinila očite pogreške u ocjeni kada je utvrdila da se navodno odstupanje ne može opravdati s obzirom na oporezivanje netrgovinske financijske dobiti ostvarene od kvalificiranih kreditnih odnosa koja je prima facie obuhvaćena odjeljkom 371.EB (aktivnosti u Ujedinjenoj Kraljevini) Taxation (International and Other Provisions) Acta 2010 (Zakon o oporezivanju (međunarodne i druge odredbe) iz 2010.). Kad je riječ o izuzećima u vezi s „kvalificiranim sredstvima” ili „dobiti koja proizlazi iz jednakih kamata”, Komisijinoj odluci također nedostaje obrazloženje u pogledu njihove opravdanosti odnosno neopravdanosti.

                  9.

                  Deveti tužbeni razlog, koji se temelji na Komisijinoj povredi članka 108. stavka 2. UFEU-a i članka 6. Uredbe (EU) 2015/1589 (2) te povredi dužnosti dobre uprave iz članka 41. Povelje o temeljnim pravima. Konkretno, u odluci o pokretanju postupka nije navela da dvoji o opravdanosti „75-postotnog izuzeća” iz odjeljka 371.ID Taxation (International and Other Provisions) Acta 2010 kako bi izbjegla praktične poteškoće do kojih dovodi analiza značajnih dužnosti zaposlenika u vezi s kreditiranjem unutar grupacije, kao što je pružanje zainteresiranim strankama odgovarajuće mogućnosti da na to daju svoja očitovanja; propustila je, tijekom istrage, pozvati zainteresirane stranke da se u tom pogledu očituju; te je u pobijanoj odluci odlučila zanemariti takva očitovanja koja su zainteresirane stranke u tom pogledu zapravo dale. Slijedom toga, pobijana odluka je ništava.

                  10.

                  Deseti tužbeni razlog, koji se temelji na tome da je Komisija počinila pogrešku koja se tiče prava kada je odlučila da oporezivanje društva iz Ujedinjene Kraljevine porezom na dobit stranih društava kćeri „samo u onoj mjeri koja se može pripisati domaćoj imovini i aktivnostima” ne predstavlja ograničenje slobode poslovnog nastana i da osporena mjera nije potrebna kako bi se osigurala usklađenost sa slobodama iz Ugovora.
                  U potporu svojem zahtjevu (istaknutom podredno) za poništenje članka 2. pobijane odluke, tužitelj ističe sljedeći tužbeni razlog.

                  11.

                  Jedanaesti tužbeni razlog, koji se temelji na tome da je Komisija, čak i ako osporena mjera predstavlja državnu potporu (što se niječe), počinila pogrešku koja se tiče prava kada je utvrdila da se povratom potpore ne bi povrijedilo temeljna načela prava Unije, i kada je naložila povrat potpore neovisno o tomu je li osnivanje CFC-ova i njihovo davanje zajmova nerezidentnim grupacijama društava zapravo predstavljalo ostvarivanje slobode poslovnog nastana ili slobodnog kretanja kapitala. Konkretno, u ovom bi slučaju povrat potpore doveo do povrede tužiteljeve slobode poslovnog nastana iz članka 49. UFEU-a i slobodnog kretanja kapitala iz članka 63. UFEU-a. U mjeri u kojoj takva povreda postoji, nalog za povrat potpore iz članka 2. pobijane odluke treba poništiti.

         (1)  Direktiva Vijeća (EU) 2016/1164 od 12. srpnja 2016. o utvrđivanju pravila protiv praksi izbjegavanja poreza kojima se izravno utječe na funkcioniranje unutarnjeg tržišta (SL 2016., L 193, str. 1.)

         (2)  Uredba Vijeća (EU) 2015/1589 od 13. srpnja 2015. o utvrđivanju detaljnih pravila primjene članka 108. Ugovora o funkcioniranju Europske unije (SL 2015., L 248, str. 9. i ispravak SL 2017., L 186, str. 17.)


title: predmet T-775/19: Tužba podnesena 12. studenoga 2019. – Sheldon and Kingfisher International protiv Komisije

text:
               10.2.2020

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 45/57

      Tužba podnesena 12. studenoga 2019. – Sheldon and Kingfisher International protiv Komisije
      (predmet T-775/19)
      (2020/C 45/49)
      Jezik postupka: engleski

         Stranke

         Tužitelji: Sheldon Holdings Ltd (London, Ujedinjena Kraljevina) i Kingfisher International Holdings Ltd (London) (zastupnici: G. Motta i N. Baeten, odvjetnici)

         Tuženik: Europska komisija

         Tužbeni zahtjev

      Tužitelji od Općeg suda zahtijevaju da:

                  i.

                  u cijelosti poništi Odluku Komisije (EU) 2019/1352 od 2. travnja 2019. o državnoj potpori SA.44896 koju je provela Ujedinjena Kraljevina u pogledu izuzeća financiranja unutar grupacija kontroliranih stranih društava (CFC) (SL 2019., L 216, str.1.);

                  ii.

                  podredno, poništi Odluku Komisije (EU) 2019/1352 ako zaključi da se odjeljak 371.ID Taxation (International and Other Provisions) Acta 2010 (Akt o oporezivanju (međunarodne i druge odredbe) iz 2010.) smatra nezakonitom državnom potporom u smislu članka 107. stavka 1. Ugovora o funkcioniranju Europske unije;

                  iii.

                  podredno, poništi članke 2., 3. i 4. Odluke Komisije (EU) 2019/1352;

                  iv.

                  u svakom slučaju, naloži Europskoj komisiji snošenje svih nastalih troškova povodom ove tužbe.

         Tužbeni razlozi i glavni argumenti

      U prilog osnovanosti tužbe tužitelji ističu jedanaest tužbenih razloga.

                  1.

                  Prvi tužbeni razlog, koji se temelji na tvrdnji da je Komisija odabrala nevaljani referentni sustav u svrhu svoje analize selektivnosti. Kada se ocjenjuje prema prikladnom referentnom sustavu, program izuzeća financiranja unutar grupacija („sporna mjera”) nije odstupanje i nije selektivno.

                  2.

                  Drugi tužbeni razlog, koji se temelji na tvrdnji da je Komisija u potpunosti pogrešno shvatila narav primarnog cilja svojeg izabranog referentnog sustava i nije uzela u obzir sve ciljeve tog sustava, zbog čega je primijenila nepotpun i hipotetski referentni sustav.

                  3.

                  Treći tužbeni razlog, koji se temelji na tvrdnji da je Komisija potpuno pogrešno ocijenila ulogu sporne mjere, naizgled na neprikladnoj osnovi regulatorne tehnike. Pravilno shvaćena, sporna mjera nije odstupanje od referentnog sustava koji je izabrala Komisija.

                  4.

                  Četvrti tužbeni zahtjev, koji se temelji na tvrdnji da je Komisija pogrešno zaključila da se sporna mjera razlikuje između poduzetnika koji su, s obzirom na ciljeve referentnog sustava koji je izabrala, usporedivi.

                  5.

                  Peti tužbeni zahtjev, koji se temelji na tvrdnji da Komisija nije utvrdila da sporna mjera nije selektivna prednost jer proizlazi iz vodećih načela i izvire iz naravi referentnog sustava koji je Komisija izabrala te je sastavni mehanizam potreban za funkcioniranje i djelotvornost sustava.

                  6.

                  Šesti tužbeni razlog, koji se temelji na tvrdnji da se Odlukom Komisije prekoračuju Komisijine ovlasti u području državne potpore, u suprotnosti s poreznim suverenitetom Ujedinjene Kraljevine.

                  7.

                  Sedmi tužbeni razlog, koji se temelji na tvrdnji da je Komisija provođenjem svoje istrage sporne mjere prekršila članak 108. stavak 2. Ugovora o funkcioniranju Europske unije i članak 6. Uredbe (EU) 2015/1589, (1) kao i svoju dužnost dobre uprave u skladu s člankom 41. Povelje Europske Unije o temeljnim pravima.

                  8.

                  Osmi tužbeni razlog, koji se temelji na tvrdnji da je Komisija prekršila svoju dužnost obrazlaganja u skladu s člankom 296. Ugovora o funkcioniranju Europske unije.

                  9.

                  Deveti tužbeni razlog, koji se temelji na tvrdnji da Komisija nije utvrdila da je odjeljak 371.ID Akta o oporezivanju (međunarodne i druge odredbe) iz 2010. u potpunosti opravdan i ne čini selektivnu prednost.

                  10.

                  Deseti tužbeni razlog, koji se temelji na tvrdnji da povrat ne treba naložiti jer bi to, u skladu s predmetom C-196/04, Cadbury Schweppes, (2) bilo kršenje općih načela prava Unije u odnosu na temeljnu slobodu poslovnog nastana.

                  11.

                  Jedanaesti tužbeni razlog, koji se temelji na tvrdnji da ne treba naložiti povrat jer su Komisijine smjernice u odnosu na povrat prekoračenje ovlasti i krše opća načela prava Unije u vezi s povratom nezakonite državne potpore.

         (1)  Uredba Vijeća (EU) 2015/1589 od 13. srpnja 2015. o utvrđivanju detaljnih pravila primjene članka 108. Ugovora o funkcioniranju Europske unije (SL 2015., L 248, str. 9. i ispravak SL 2017., L 186, str. 17.)

         (2)  Presuda Suda od 12. rujna 2006., Cadbury Schweppes plc i Cadbury Schweppes Overseas Ltd/Commissioners of Inland Revenue (C-196/04, EU:C:2006:554)


title: predmet T-776/19: Tužba podnesena 12. studenoga 2019. – JIB Overseas protiv Komisije

text:
               10.2.2020

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 45/59

      Tužba podnesena 12. studenoga 2019. – JIB Overseas protiv Komisije
      (predmet T-776/19)
      (2020/C 45/50)
      Jezik postupka: engleski

         Stranke

         Tužitelj: JIB Overseas Holdings Ltd (London, Ujedinjena Kraljevina) (zastupnici: M. Whitehouse i P. Halford, Solicitors)

         Tuženik: Europska komisija

         Tužbeni zahtjev

      Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

                  —

                  poništi Odluku Komisije (EU) 2019/1352 оd 2. travnja 2019. o državnoj potpori SA.44896 koju je provela Ujedinjena Kraljevina u pogledu izuzeća financiranja unutar grupacija kontroliranih stranih društava (CFC) (SL 2019., L 216, str. 1.);

                  —

                  podredno, poništi članak 2. pobijane odluke u dijelu u kojem se njime povrjeđuje tužiteljeva sloboda poslovnog nastana iz članka 49. UFEU-a; i

                  —

                  naloži Komisiji snošenje tužiteljevih troškova.

         Tužbeni razlozi i glavni argumenti

      U prilog osnovanosti tužbe tužitelj ističe jedanaest tužbenih razloga.

                  1.

                  Prvi tužbeni razlog, koji se temelji na tome da je Komisija počinila pogrešku koja se tiče prava i/ili očitu pogrešku u ocjeni kada je zaključila da je sustav izuzeća financiranja unutar grupacija (u daljnjem tekstu: osporena mjera) doveo do ekonomske prednosti u smislu članka 107. stavka 1. UFEU-a.

                  2.

                  Drugi tužbeni razlog, koji se temelji na tome da je Komisija počinila pogrešku koja se tiče prava i/ili očitu pogrešku u ocjeni prilikom utvrđivanja referentnog sustava za potrebe analize „selektivnosti”.

                  3.

                  Treći tužbeni razlog, koji se temelji na tome da je Komisija počinila pogreške koje se tiču prava i očite pogreške u ocjeni kada je pogrešno odnosno nepotpuno utvrdila, te pogrešno razumjela, relevantne ciljeve referentnog sustava koji je izabrala.

                  4.

                  Četvrti tužbeni razlog, koji se temelji na tome da je Komisija počinila pogreške koje se tiču prava i/ili očite pogreške u ocjeni kada je utvrdila da se osporenom mjerom odstupa od referentnog sustava koji je izabrala.

                  5.

                  Peti tužbeni razlog, koji se temelji na tome da je Komisija počinila pogreške koje se tiču prava i/ili očite pogreške u ocjeni kada je osporenu mjeru pogrešno okvalificirala kao prima facie selektivnu, pogrešno smatrajući da dovodi do različitog postupanja s poduzetnicima u pravno i činjenično usporedivim situacijama.

                  6.

                  Šesti tužbeni razlog, koji se temelji na tome da je Komisija počinila pogrešku koja se tiče prava kada je prilikom ocjene selektivnosti osporene mjere u obzir uzela Direktivu Vijeća (EU) 2016/1164 (1), s obzirom na to da je taj instrument stupio na snagu tek nakon kraja razdoblja u kojem je Komisija odlučila da osporena mjera predstavlja državnu potporu.

                  7.

                  Sedmi tužbeni razlog, koji se temelji na tome da pobijana odluka predstavlja Komisijinu zlouporabu ovlasti koja je u suprotnosti s poreznom suverenošću Ujedinjenje Kraljevine.

                  8.

                  Osmi tužbeni razlog, koji se temelji na tome da je Komisija počinila očite pogreške u ocjeni kada je utvrdila da se navodno odstupanje ne može opravdati s obzirom na oporezivanje netrgovinske financijske dobiti ostvarene od kvalificiranih kreditnih odnosa koja je prima facie obuhvaćena odjeljkom 371.EB (aktivnosti u Ujedinjenoj Kraljevini) Taxation (International and Other Provisions) Acta 2010 (Zakon o oporezivanju (međunarodne i druge odredbe) iz 2010.). Kad je riječ o izuzećima u vezi s „kvalificiranim sredstvima” ili „dobiti koja proizlazi iz jednakih kamata”, Komisijinoj odluci također nedostaje obrazloženje u pogledu njihove opravdanosti odnosno neopravdanosti.

                  9.

                  Deveti tužbeni razlog, koji se temelji na Komisijinoj povredi članka 108. stavka 2. UFEU-a i članka 6. Uredbe (EU) 2015/1589 (2) te povredi dužnosti dobre uprave iz članka 41. Povelje o temeljnim pravima. Konkretno, u odluci o pokretanju postupka nije navela da dvoji o opravdanosti „75-postotnog izuzeća” iz odjeljka 371.ID Taxation (International and Other Provisions) Acta 2010 kako bi izbjegla praktične poteškoće do kojih dovodi analiza značajnih dužnosti zaposlenika u vezi s kreditiranjem unutar grupacije, kao što je pružanje zainteresiranim strankama odgovarajuće mogućnosti da na to daju svoja očitovanja; propustila je, tijekom istrage, pozvati zainteresirane stranke da se u tom pogledu očituju; te je u osporenoj odluci odlučila zanemariti takva očitovanja koja su zainteresirane stranke u tom pogledu zapravo dale. Slijedom toga, pobijana odluka je ništava.

                  10.

                  Deseti tužbeni razlog, koji se temelji na tome da je Komisija počinila pogrešku koja se tiče prava kada je odlučila da oporezivanje društva iz Ujedinjene Kraljevine porezom na dobit stranih društava kćeri „samo u onoj mjeri koja se može pripisati domaćoj imovini i aktivnostima” ne predstavlja ograničenje slobode poslovnog nastana i da osporena mjera nije potrebna kako bi se osigurala usklađenost sa slobodama iz Ugovora.
                  U potporu svojem zahtjevu (istaknutom podredno) za poništenje članka 2. pobijane odluke, tužitelj ističe sljedeći tužbeni razlog.

                  11.

                  Jedanaesti tužbeni razlog, koji se temelji na tome da je Komisija, čak i ako osporena mjera predstavlja državnu potporu (što se niječe), počinila pogrešku koja se tiče prava kada je utvrdila da se povratom potpore ne bi povrijedilo temeljna načela prava Unije, i kada je naložila povrat potpore neovisno o tomu je li osnivanje CFC-ova i njihovo davanje zajmova nerezidentnim grupacijama društava zapravo predstavljalo ostvarivanje slobode poslovnog nastana ili slobodnog kretanja kapitala. Konkretno, u ovom bi slučaju povrat potpore doveo do povrede tužiteljeve slobode poslovnog nastana iz članka 49. UFEU-a i slobodnog kretanja kapitala iz članka 63. UFEU-a. U mjeri u kojoj takva povreda postoji, nalog za povrat potpore iz članka 2. pobijane odluke treba poništiti.

         (1)  Direktiva Vijeća (EU) 2016/1164 od 12. srpnja 2016. o utvrđivanju pravila protiv praksi izbjegavanja poreza kojima se izravno utječe na funkcioniranje unutarnjeg tržišta (SL 2016., L 193, str. 1.)

         (2)  Uredba Vijeća (EU) 2015/1589 od 13. srpnja 2015. o utvrđivanju detaljnih pravila primjene članka 108. Ugovora o funkcioniranju Europske unije (SL 2015., L 248, str. 9. i ispravak SL 2017., L 186, str. 17.)


title: predmet T-780/19: Tužba podnesena 12. studenoga 2019. – Smith & Nephew USD i Smith & Nephew USD One protiv Komisije

text:
               10.2.2020

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 45/64

      Tužba podnesena 12. studenoga 2019. – Smith & Nephew USD i Smith & Nephew USD One protiv Komisije
      (predmet T-780/19)
      (2020/C 45/53)
      Jezik postupka: engleski

         Stranke

         Tužitelji: Smith & Nephew USD Ltd (Watford, Ujedinjena Kraljevina) i Smith & Nephew USD One Ltd (Watford) (zastupnici: M. Whitehouse i P. Halford, Solicitors)

         Tuženik: Europska komisija

         Tužbeni zahtjev

      Tužitelji od Općeg suda zahtijevaju da:

                  —

                  poništi Odluku Komisije (EU) 2019/1352 оd 2. travnja 2019. o državnoj potpori SA.44896 koju je provela Ujedinjena Kraljevina u pogledu izuzeća financiranja unutar grupacija kontroliranih stranih društava (CFC) (SL 2019., L 216, str. 1.);

                  —

                  podredno, poništi članak 2. pobijane odluke u dijelu u kojem se njime povrjeđuje sloboda poslovnog nastana tužiteljâ iz članka 49. UFEU-a ili slobodno kretanje kapitala iz članka 63. UFEU-a; i

                  —

                  naloži Komisiji snošenje troškova tužiteljâ.

         Tužbeni razlozi i glavni argumenti

      U prilog osnovanosti tužbe tužitelji ističu jedanaest tužbenih razloga.

                  1.

                  Prvi tužbeni razlog, koji se temelji na tome da je Komisija počinila pogrešku koja se tiče prava i/ili očitu pogrešku u ocjeni kada je zaključila da je sustav izuzeća financiranja unutar grupacija (u daljnjem tekstu: osporena mjera) doveo do ekonomske prednosti u smislu članka 107. stavka 1. UFEU-a.

                  2.

                  Drugi tužbeni razlog, koji se temelji na tome da je Komisija počinila pogrešku koja se tiče prava i/ili očitu pogrešku u ocjeni prilikom utvrđivanja referentnog sustava za potrebe analize „selektivnosti”.

                  3.

                  Treći tužbeni razlog, koji se temelji na tome da je Komisija počinila pogreške koje se tiču prava i očite pogreške u ocjeni kada je pogrešno odnosno nepotpuno utvrdila, te pogrešno razumjela, relevantne ciljeve referentnog sustava koji je izabrala.

                  4.

                  Četvrti tužbeni razlog, koji se temelji na tome da je Komisija počinila pogreške koje se tiču prava i/ili očite pogreške u ocjeni kada je utvrdila da se osporenom mjerom odstupa od referentnog sustava koji je izabrala

                  5.

                  Peti tužbeni razlog, koji se temelji na tome da je Komisija počinila pogreške koje se tiču prava i/ili očite pogreške u ocjeni kada je osporenu mjeru pogrešno okvalificirala kao prima facie selektivnu, pogrešno smatrajući da dovodi do različitog postupanja s poduzetnicima u pravno i činjenično usporedivim situacijama.

                  6.

                  Šesti tužbeni razlog, koji se temelji na tome da je Komisija počinila pogrešku koja se tiče prava kada je prilikom ocjene selektivnosti osporene mjere u obzir uzela Direktivu Vijeća (EU) 2016/1164 (1), s obzirom na to da je taj instrument stupio na snagu tek nakon kraja razdoblja u kojem je Komisija odlučila da osporena mjera predstavlja državnu potporu.

                  7.

                  Sedmi tužbeni razlog, koji se temelji na tome da pobijana odluka predstavlja Komisijinu zlouporabu ovlasti koja je u suprotnosti s poreznom suverenošću Ujedinjenje Kraljevine.

                  8.

                  Osmi tužbeni razlog, koji se temelji na tome da je Komisija počinila očite pogreške u ocjeni kada je utvrdila da se navodno odstupanje ne može opravdati s obzirom na oporezivanje netrgovinske financijske dobiti ostvarene od kvalificiranih kreditnih odnosa koja je prima facie obuhvaćena odjeljkom 371.EB (aktivnosti u Ujedinjenoj Kraljevini) Taxation (International and Other Provisions) Acta 2010 (Zakon o oporezivanju (međunarodne i druge odredbe) iz 2010.). Kad je riječ o izuzećima u vezi s „kvalificiranim sredstvima” ili „dobiti koja proizlazi iz jednakih kamata”, Komisijinoj odluci također nedostaje obrazloženje u pogledu njihove opravdanosti odnosno neopravdanosti.

                  9.

                  Deveti tužbeni razlog, koji se temelji na Komisijinoj povredi članka 108. stavka 2. UFEU-a i članka 6. Uredbe (EU) 2015/1589 (2) te povredi dužnosti dobre uprave iz članka 41. Povelje o temeljnim pravima. Konkretno, u odluci o pokretanju postupka nije navela da dvoji o opravdanosti „75-postotnog izuzeća” iz odjeljka 371.ID Taxation (International and Other Provisions) Acta 2010 kako bi izbjegla praktične poteškoće do kojih dovodi analiza značajnih dužnosti zaposlenika u vezi s kreditiranjem unutar grupacije, kao što je pružanje zainteresiranim strankama odgovarajuće mogućnosti da na to daju svoja očitovanja; propustila je, tijekom istrage, pozvati zainteresirane stranke da se u tom pogledu očituju; te je u pobijanoj odluci odlučila zanemariti takva očitovanja koja su zainteresirane stranke u tom pogledu zapravo dale. Slijedom toga, pobijana odluka je ništava.

                  10.

                  Deseti tužbeni razlog, koji se temelji na tome da je Komisija počinila pogrešku koja se tiče prava kada je odlučila da oporezivanje društva iz Ujedinjene Kraljevine porezom na dobit stranih društava kćeri „samo u onoj mjeri koja se može pripisati domaćoj imovini i aktivnostima” ne predstavlja ograničenje slobode poslovnog nastana i da osporena mjera nije potrebna kako bi se osigurala usklađenost sa slobodama iz Ugovora.
                  U potporu svojem zahtjevu (istaknutom podredno) za poništenje članka 2. pobijane odluke, tužitelji ističu sljedeći tužbeni razlog.

                  11.

                  Jedanaesti tužbeni razlog, koji se temelji na tome da je Komisija, čak i ako osporena mjera predstavlja državnu potporu (što se niječe), počinila pogrešku koja se tiče prava kada je utvrdila da se povratom potpore ne bi povrijedilo temeljna načela prava Unije, i kada je naložila povrat potpore neovisno o tomu je li osnivanje CFC-ova i njihovo davanje zajmova nerezidentnim grupacijama društava zapravo predstavljalo ostvarivanje slobode poslovnog nastana ili slobodnog kretanja kapitala. Konkretno, u ovom bi slučaju povrat potpore doveo do povrede slobode poslovnog nastana tužiteljâ iz članka 49. UFEU-a i slobodnog kretanja kapitala iz članka 63. UFEU-a. U mjeri u kojoj takva povreda postoji, nalog za povrat potpore iz članka 2. pobijane odluke treba poništiti.

         (1)  Direktiva Vijeća (EU) 2016/1164 od 12. srpnja 2016. o utvrđivanju pravila protiv praksi izbjegavanja poreza kojima se izravno utječe na funkcioniranje unutarnjeg tržišta (SL 2016., L 193, str. 1.)

         (2)  Uredba Vijeća (EU) 2015/1589 od 13. srpnja 2015. o utvrđivanju detaljnih pravila primjene članka 108. Ugovora o funkcioniranju Europske unije (SL 2015., L 248, str. 9. i ispravak SL 2017., L 186, str. 17.)


title: predmet T-781/19: Tužba podnesena 12. studenoga 2019. – Rigid Plastic Containers Finance i RPC Pisces Holdings protiv Komisije

text:
               10.2.2020

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 45/65

      Tužba podnesena 12. studenoga 2019. – Rigid Plastic Containers Finance i RPC Pisces Holdings protiv Komisije
      (predmet T-781/19)
      (2020/C 45/54)
      Jezik postupka: engleski

         Stranke

         Tužitelji: Rigid Plastic Containers Finance Ltd (Rushden, Ujedinjena Kraljevina) i RPC Pisces Holdings Ltd (Rushden) (zastupnici: M. Whitehouse i P. Halford, Solicitors)

         Tuženik: Europska komisija

         Tužbeni zahtjev

      Tužitelji od Općeg suda zahtijevaju da:

                  —

                  poništi Odluku Komisije (EU) 2019/1352 оd 2. travnja 2019. o državnoj potpori SA.44896 koju je provela Ujedinjena Kraljevina u pogledu izuzeća financiranja unutar grupacija kontroliranih stranih društava (CFC) (SL 2019., L 216, str. 1.);

                  —

                  podredno, poništi članak 2. pobijane odluke u dijelu u kojem se njime povrjeđuje sloboda poslovnog nastana tužiteljâ iz članka 49. UFEU-a; i

                  —

                  naloži Komisiji snošenje troškova tužiteljâ.

         Tužbeni razlozi i glavni argumenti

      U prilog osnovanosti tužbe tužitelji ističu jedanaest tužbenih razloga.

                  1.

                  Prvi tužbeni razlog, koji se temelji na tome da je Komisija počinila pogrešku koja se tiče prava i/ili očitu pogrešku u ocjeni kada je zaključila da je sustav izuzeća financiranja unutar grupacija (u daljnjem tekstu: osporena mjera) doveo do ekonomske prednosti u smislu članka 107. stavka 1. UFEU-a.

                  2.

                  Drugi tužbeni razlog, koji se temelji na tome da je Komisija počinila pogrešku koja se tiče prava i/ili očitu pogrešku u ocjeni prilikom utvrđivanja referentnog sustava za potrebe analize „selektivnosti”.

                  3.

                  Treći tužbeni razlog, koji se temelji na tome da je Komisija počinila pogreške koje se tiču prava i očite pogreške u ocjeni kada je pogrešno odnosno nepotpuno utvrdila, te pogrešno razumjela, relevantne ciljeve referentnog sustava koji je izabrala.

                  4.

                  Četvrti tužbeni razlog, koji se temelji na tome da je Komisija počinila pogreške koje se tiču prava i/ili očite pogreške u ocjeni kada je utvrdila da se osporenom mjerom odstupa od referentnog sustava koji je izabrala.

                  5.

                  Peti tužbeni razlog, koji se temelji na tome da je Komisija počinila pogreške koje se tiču prava i/ili očite pogreške u ocjeni kada je osporenu mjeru pogrešno okvalificirala kao prima facie selektivnu, pogrešno smatrajući da dovodi do različitog postupanja s poduzetnicima u pravno i činjenično usporedivim situacijama.

                  6.

                  Šesti tužbeni razlog, koji se temelji na tome da je Komisija počinila pogrešku koja se tiče prava kada je prilikom ocjene selektivnosti osporene mjere u obzir uzela Direktivu Vijeća (EU) 2016/1164 (1), s obzirom na to da je taj instrument stupio na snagu tek nakon kraja razdoblja u kojem je Komisija odlučila da osporena mjera predstavlja državnu potporu.

                  7.

                  Sedmi tužbeni razlog, koji se temelji na tome da pobijana odluka predstavlja Komisijinu zlouporabu ovlasti koja je u suprotnosti s poreznom suverenošću Ujedinjenje Kraljevine.

                  8.

                  Osmi tužbeni razlog, koji se temelji na tome da je Komisija počinila očite pogreške u ocjeni kada je utvrdila da se navodno odstupanje ne može opravdati s obzirom na oporezivanje netrgovinske financijske dobiti ostvarene od kvalificiranih kreditnih odnosa koja je prima facie obuhvaćena odjeljkom 371.EB (aktivnosti u Ujedinjenoj Kraljevini) Taxation (International and Other Provisions) Acta 2010 (Zakon o oporezivanju (međunarodne i druge odredbe) iz 2010.). Kad je riječ o izuzećima u vezi s „kvalificiranim sredstvima” ili „dobiti koja proizlazi iz jednakih kamata”, Komisijinoj odluci također nedostaje obrazloženje u pogledu njihove opravdanosti odnosno neopravdanosti.

                  9.

                  Deveti tužbeni razlog, koji se temelji na Komisijinoj povredi članka 108. stavka 2. UFEU-a i članka 6. Uredbe (EU) 2015/1589 (2) te povredi dužnosti dobre uprave iz članka 41. Povelje o temeljnim pravima. Konkretno, u odluci o pokretanju postupka nije navela da dvoji o opravdanosti „75-postotnog izuzeća” iz odjeljka 371.ID Taxation (International and Other Provisions) Acta 2010 kako bi izbjegla praktične poteškoće do kojih dovodi analiza značajnih dužnosti zaposlenika u vezi s kreditiranjem unutar grupacije, kao što je pružanje zainteresiranim strankama odgovarajuće mogućnosti da na to daju svoja očitovanja; propustila je, tijekom istrage, pozvati zainteresirane stranke da se u tom pogledu očituju; te je u pobijanoj odluci odlučila zanemariti takva očitovanja koja su zainteresirane stranke u tom pogledu zapravo dale. Slijedom toga, pobijana odluka je ništava.

                  10.

                  Deseti tužbeni razlog, koji se temelji na tome da je Komisija počinila pogrešku koja se tiče prava kada je odlučila da oporezivanje društva iz Ujedinjene Kraljevine porezom na dobit stranih društava kćeri „samo u onoj mjeri koja se može pripisati domaćoj imovini i aktivnostima” ne predstavlja ograničenje slobode poslovnog nastana i da osporena mjera nije potrebna kako bi se osigurala usklađenost sa slobodama iz Ugovora.
                  U potporu svojem zahtjevu (istaknutom podredno) za poništenje članka 2. pobijane odluke, tužitelji ističu sljedeći tužbeni razlog.

                  11.

                  Jedanaesti tužbeni razlog, koji se temelji na tome da je Komisija, čak i ako osporena mjera predstavlja državnu potporu (što se niječe), počinila pogrešku koja se tiče prava kada je utvrdila da se povratom potpore ne bi povrijedilo temeljna načela prava Unije, i kada je naložila povrat potpore neovisno o tomu je li osnivanje CFC-ova i njihovo davanje zajmova nerezidentnim grupacijama društava zapravo predstavljalo ostvarivanje slobode poslovnog nastana ili slobodnog kretanja kapitala. Konkretno, u ovom bi slučaju povrat potpore doveo do povrede slobode poslovnog nastana tužiteljâ iz članka 49. UFEU-a i slobodnog kretanja kapitala iz članka 63. UFEU-a. U mjeri u kojoj takva povreda postoji, nalog za povrat potpore iz članka 2. pobijane odluke treba poništiti.

         (1)  Direktiva Vijeća (EU) 2016/1164 od 12. srpnja 2016. o utvrđivanju pravila protiv praksi izbjegavanja poreza kojima se izravno utječe na funkcioniranje unutarnjeg tržišta (SL 2016., L 193, str. 1.)

         (2)  Uredba Vijeća (EU) 2015/1589 od 13. srpnja 2015. o utvrđivanju detaljnih pravila primjene članka 108. Ugovora o funkcioniranju Europske unije (SL 2015., L 248, str. 9. i ispravak SL 2017., L 186, str. 17.)