title: Predmet T-496/20: Rješenje Općeg suda od 8. travnja 2021. – CRII-GEN i dr./Komisija („Tužba za poništenje – Sredstva za zaštitu bilja – Aktivna tvar glifosat – Zahtjev za preispitivanje radi povlačenja ili izmjene odobrenja – Članak 21. Uredbe (EZ) br. 1107/2009 – Odbijanje – Akt koji se ne može pobijati”)

text:
               14.6.2021

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 228/29

      Rješenje Općeg suda od 8. travnja 2021. – CRII-GEN i dr./Komisija
      (Predmet T-496/20) (1)

      („Tužba za poništenje - Sredstva za zaštitu bilja - Aktivna tvar glifosat - Zahtjev za preispitivanje radi povlačenja ili izmjene odobrenja - Članak 21. Uredbe (EZ) br. 1107/2009 - Odbijanje - Akt koji se ne može pobijati”)
      (2021/C 228/40)
      Jezik postupka: francuski

         Stranke

         Tužitelji: Comité de recherche et d’information indépendantes sur le génie génétique (CRII-GEN) (Pariz, Francuska) i 6 drugih tužitelja čija su imena navedena u prilogu rješenju (zastupnik: C. Lepage, odvjetnica)

         Tuženik: Europska komisija (zastupnici: X. Lewis, G. Gattinara, I. Naglis i G. Koleva, agenti)

         Predmet

      Zahtjev na temelju članka 263. UFEU-a za poništenje odluke Komisije od 17. lipnja 2020. o odbijanju zahtjeva tužiteljâ za povlačenje ili izmjenu odobrenja za aktivnu tvar glifosat podnesenog na temelju članka 21. Uredbe (EZ) br. 1107/2009 Europskog parlamenta i Vijeća od 21. listopada 2009. o stavljanju na tržište sredstava za zaštitu bilja i stavljanju izvan snage direktiva Vijeća 79/117/EEZ i 91/414/EEZ (SL 2009., L 309, str. 1.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 3., svezak 61., str. 52.).

         Izreka

                  1.

                  Tužba se odbija.

                  2.

                  Obustavlja se postupak povodom zahtjeva za intervenciju društva Bayer Agriculture BV.

                  3.

                  Nalaže se snošenje troškova Comité de recherche et d’information indépendantes sur le génie génétique (CRII-GEN) i drugim tužiteljima čija su imena navedena u prilogu, osim onih koje je imalo društvo Bayer Agriculture u vezi sa zahtjevom za intervenciju.

                  4.

                  Društvo Bayer Agriculture snosit će vlastite troškove u vezi sa zahtjevom za intervenciju.

         (1)  SL C 329, 5. 10. 2020.


title: Predmet T-157/21: Tužba podnesena 22. ožujka 2021. – RG/Vijeće

text:
               14.6.2021

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 228/30

      Tužba podnesena 22. ožujka 2021. – RG/Vijeće
      (Predmet T-157/21)
      (2021/C 228/41)
      Jezik postupka: engleski

         Stranke

         Tužitelj: RG (zastupnik: R. Purcell, solicitor)

         Tuženik: Vijeće Europske unije

         Tužbeni zahtjev

      Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

                  —

                  poništi Odluku Vijeća (EU) 2020/2252 od 29. prosinca 2020. (1) o potpisivanju, u ime Unije, i privremenoj primjeni Sporazuma o trgovini i suradnji između Europske unije i Europske zajednice za atomsku energiju, s jedne strane, i Ujedinjene Kraljevine Velike Britanije i Sjeverne Irske, s druge strane te Sporazuma između Europske unije i Ujedinjene Kraljevine Velike Britanije i Sjeverne Irske u vezi sa sigurnosnim postupcima za razmjenu i zaštitu klasificiranih podataka (2), u dijelu u kojem se tom odlukom na Irsku privremeno primjenjuje glava VII. Trećeg dijela Sporazuma o trgovini i suradnji;

                  —

                  naloži Vijeću snošenje troškova postupka.

         Tužbeni razlozi i glavni argumenti

      U prilog osnovanosti tužbe tužitelj ističe jedan tužbeni razlog, koji se temelji na tvrdnji da Vijeće djeluje izvan nadležnosti, povrjeđuje bitan postupovni zahtjev, te povrjeđuje Ugovore, jer donosi odluku kojom se nastoji obvezati Irsku u području slobode, sigurnosti i pravde, bez da je Irska obavijestila da želi u tome sudjelovati, u skladu s Protokolom br. 21.

                  —

                  Protokol je dio primarnog prava Unije. On također odražava i ključnu demokratsku odredbu irskog ustavnog prava;

                  —

                  Tekst Protokola 21 te odgovarajuća odredba irskog Ustava pokazuju da irska zadržava isključivu nadležnost u području slobode, sigurnosti i pravde;

                  —

                  Sporazum o trgovini i suradnji je međunarodni sporazum u smislu Protokola. Stoga je potrebno da Irska obavijesti da želi u njemu sudjelovati, kako bi mjere u odnosu na područje slobode, sigurnosti i pravde bile za nju obvezujuće;

                  —

                  Sudska praksa Suda EU-a podržava pretpostavku da odluka o predaji nije sporedna mjera, te da joj je pravna osnova područje slobode, sigurnosti i pravde.

         (1)  SL 2020., L 444, str. 2.

         (2)  SL 2020., L 444, str. 14.


title: Predmet T-171/21: Tužba podnesena 29. ožujka 2021. – Ubisoft Entertainment/EUIPO – Huawei Technologies (FOR HONOR)

text:
               14.6.2021

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 228/31

      Tužba podnesena 29. ožujka 2021. – Ubisoft Entertainment/EUIPO – Huawei Technologies (FOR HONOR)
      (Predmet T-171/21)
      (2021/C 228/42)
      Jezik postupka: engleski

         Stranke

         Tužitelj: Ubisoft Entertainment (Carentoir, Francuska) (zastupnik: J. Bourgeois, odvjetnik)

         Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO)

         Druga stranka pred žalbenim vijećem: Huawei Technologies Co. Ltd (Shenzhen, Kina)

         Podaci o postupku pred EUIPO-om

         Podnositelj prijave spornog žiga: tužitelj

         Predmetni sporni žig: figurativni žig Europske unije s verbalnim elementom „FOR HONOR” – prijava za registraciju br. 14 744 338

         Postupak pred EUIPO-om: postupak povodom prigovora

         Pobijana odluka: odluka četvrtog žalbenog vijeća EUIPO-a od 25. siječnja 2021. u predmetu R 1297/2020-4

         Tužbeni zahtjev

      Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

                  —

                  poništi pobijanu odluku;

                  —

                  naloži EUIPO-u i intervenijentu snošenje svih troškova, što podrazumijeva i troškove tužitelja u postupcima povodom prigovora i žalbe uključujući pristojbe za žalbu.

         Tužbeni razlozi

                  —

                  Pogrešna primjena članka 8. stavka 1. točke (b) Uredbe (EU) 2017/1001 Europskog parlamenta i Vijeća;

                  —

                  Pogrešna primjena članka 8. stavka 5. Uredbe (EU) 2017/1001 Europskog parlamenta i Vijeća.


title: Predmet T-172/21: Tužba podnesena 31. ožujka 2021. – Valve/Komisija

text:
               14.6.2021

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 228/32

      Tužba podnesena 31. ožujka 2021. – Valve/Komisija
      (Predmet T-172/21)
      (2021/C 228/43)
      Jezik postupka: engleski

         Stranke

         Tužitelj: Valve Corp. (Bellevue, Washington, Sjedinjene Američke Države) (zastupnici: L. Kjølbye, S. Völcker, i G. Caldini, odvjetnici)

         Tuženik: Europska komisija

         Tužbeni zahtjev

      Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

                  —

                  poništi Komisijinu odluku od 20. siječnja 2021. u vezi s postupkom na temelju članka 101. UFEU-a i članka 53. Sporazuma o EGP-u (predmeti AT.40413 – Focus Home, AT.40414 – Koch Media, AT.40420 – ZeniMax, AT.40422 – Bandai Namco i AT.40424 – Capcom – C(2021) 75 final), u cijelosti ili djelomično; i

                  —

                  naloži Europskoj komisiji snošenje troškova.

         Tužbeni razlozi i glavni argumenti

      U prilog osnovanosti tužbe tužitelj ističe dva tužbena razloga.

                  1.

                  Prvi tužbeni razlog odnosi se na pogreške koje se tiču prava i činjenica pri primjeni članka 101. stavka 1. UFEU-a u vezi s utvrđenjem sporazuma/usklađenog djelovanja između Valvea i svakog od pet izdavača računalnih videoigara, koje proizlaze iz Komisijina neopravdanog proširenja relevantne sudske kako bi obuhvatila ponašanje koje ne predstavlja „usklađivanje” i pogrešne ocjene predmetnog ponašanja.

                  2.

                  Drugi tužbeni razlog odnosi se na pogreške koje se tiču prava i činjenica pri primjeni članka 101. stavka 1. UFEU-a u vezi s Komisijinim utvrđenjem da navodni sporazumi/usklađena djelovanja između Valvea i svakog od pet izdavača računalnih videoigara ograničavaju tržišno natjecanje „prema cilju” u smislu članka 101. stavka 1. UFEU-a, što proizlazi iz toga što Komisija nije ocijenila novost predmetnog ponašanja, i što je pogrešno ocijenila relevantni pravni i ekonomski kontekst, osobito direktivu o autorskim pravima, ulogu Valvea kao dvostrane platforme i prirodu predmetnih proizvoda i usluga (digitalne videoigre).


title: Predmet T-207/21: Tužba podnesena 16. travnja 2021. – Polynt/ECHA

text:
               14.6.2021

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 228/32

      Tužba podnesena 16. travnja 2021. – Polynt/ECHA
      (Predmet T-207/21)
      (2021/C 228/44)
      Jezik postupka: engleski

         Stranke

         Tužitelj: Polynt SpA (Scanzorosciate, Italija) (zastupnici: C. Mereu, P. Sellar, i S. Abdel-Qader, odvjetnici)

         Tuženik: Europska agencija za kemikalije

         Tužbeni zahtjev

      Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

                  —

                  utvrdi ovu tužbu dopuštenom i osnovanom;

                  —

                  poništi pobijanu odluku;

                  —

                  naloži ECHA-i snošenje troškova postupka.

         Tužbeni razlozi i glavni argumenti

      Svojom tužbom tužitelj zahtijeva poništenje odluke žalbene komisije Europske agencije za kemikalije od 9. veljače 2021., kojom je ista potvrdila ECHA-inu odluku kojom se zahtijeva provođenje dodatnih testova kao sastavni dio evaluacije tvari heksahidro-4-metilftalni anhidrid (predmet A-015-2019), u skladu s člankom 40. Uredbe (EZ) Europskog parlamenta i Vijeća br. 1907/2006 (1) („Uredba REACH”). U prilog osnovanosti tužbe tužitelj ističe pet tužbenih razloga.

                  1.

                  Prvi tužbeni razlog koji se temelji na tvrdnji da je žalbena komisija počinila pogrešku koja se tiče prava prilikom razmatranja zakonitosti ECHA-ine odluke TPE-D-2114483466-38-01/F od 4. rujna 2019. o prijedlogu testiranja za tvar heksahidro-4-metilftalni anhidrid (EC broj 243-072-0 i CAS broj 19438-60-9) (u daljnjem tekstu: „4-MHHPA”);

                  2.

                  Drugi tužbeni razlog koji se temelji na tvrdnji da je žalbena komisija počinila pogrešku koja se tiče prava kada je zaključila da je ispitivanje prijedloga testiranja isto kao i kod ispitivanja usklađenosti;

                  3.

                  Treći tužbeni razlog koji se temelji na tvrdnji da je žalbena komisija propustila primijeniti ispravni pravni test i razmotriti tužiteljeve argumente, da je preokrenula teret dokazivanja u odnosu na zahtjeve iz stupca 2 odjeljka 8.7.3. Priloga X. Uredbi REACH, te da nije razmotrila tužiteljeve argumente koji se odnose na utvrđenja sadržana u dokumentu WHO Concise International Chemical Assessment Document 75;

                  4.

                  Četvrti tužbeni razlog koji se temelji na tvrdnji da je žalbena komisija povrijedila/pogrešno primijenila članke 91. i 93. Uredbe REACH;

                  5.

                  Peti tužbeni razlog koji se temelji na tvrdnji da je žalbena komisija propustila razmotriti tužiteljeve razloge koji se odnose na povredu članka 13. UFEU-a, članka 25. Uredbe REACH kao i načela zaštite dobrobiti životinja, proporcionalnosti i dobre uprave.

         (1)  Uredba (EZ) br. 1907/2006 Europskog parlamenta i Vijeća od 18. prosinca 2006. o registraciji, evaluaciji, autorizaciji i ograničavanju kemikalija (REACH) i osnivanju Europske agencije za kemikalije te o izmjeni Direktive 1999/45/EZ i stavljanju izvan snage Uredbe Vijeća (EEZ) br. 793/93 i Uredbe Komisije (EZ) br. 1488/94 kao i Direktive Vijeća 76/769/EEZ i direktiva Komisije 91/155/EEZ, 93/67/EEZ, 93/105/EZ i 2000/21/EZ (SL 2006., L 396, str.1.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 13., svezak 23., str. 3.).


title: Predmet T-208/21: Tužba podnesena 16. travnja 2021. – Dorit/EUIPO – Erwin Suter (DORIT)

text:
               14.6.2021

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 228/33

      Tužba podnesena 16. travnja 2021. – Dorit/EUIPO – Erwin Suter (DORIT)
      (Predmet T-208/21)
      (2021/C 228/45)
      Jezik postupka: njemački

         Stranke

         Tužitelj: Dorit-DFT Fleischereimaschinen GmbH (Ellwangen, Njemačka) (zastupnik: E. Strauß, odvjetnik)

         Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO)

         Druga stranka pred žalbenim vijećem: Erwin Suter AG, Maschinenfabrik Retus (Kölliken, Švicarska)

         Podaci o postupku pred EUIPO-om

         Nositelj spornog žiga: druga stranka pred žalbenim vijećem

         Predmetni sporni žig: međunarodna registracija verbalnog žiga DORIT u kojoj je naznačena Europska unija – međunarodna registracija br. 878 792

         Postupak pred EUIPO-om: postupak proglašenja žiga ništavim

         Pobijana odluka: odluka petog žalbenog vijeća EUIPO-a od 9. veljače 2021. u predmetu R 127/2020-5

         Tužbeni zahtjev

      Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

                  —

                  preinači pobijanu odluku i prihvati zahtjev za proglašenje spornog žiga ništavim;

                  —

                  podredno, poništi pobijanu odluku;

                  —

                  naloži drugoj stranci u postupku snošenje troškova postupka pred EUIPO-om i, u slučaju potrebe, tuženiku troškova ovog postupka.

         Tužbeni razlog

                  —

                  Povreda članka 60. stavka 1. točke (c) u vezi s člankom 8. stavkom 4. Uredbe (EU) 2017/1001 Europskog parlamenta i Vijeća.


title: Predmet T-210/21: Tužba podnesena 19. travnja 2021. – Vintae Luxury Wine Specialists/EUIPO – R. Lopez de Heredia Viña Tondonia (LOPEZ DE HARO)

text:
               14.6.2021

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 228/34

      Tužba podnesena 19. travnja 2021. – Vintae Luxury Wine Specialists/EUIPO – R. Lopez de Heredia Viña Tondonia (LOPEZ DE HARO)
      (Predmet T-210/21)
      (2021/C 228/46)
      Jezik na kojem je tužba podnesena: španjolski

         Stranke

         Tužitelj: Vintae Luxury Wine Specialists SLU (Logroño, Španjolska) (zastupnici: L. Broschat García i L. Polo Flores, odvjetnici)

         Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO)

         Druga stranka u postupku pred žalbenim vijećem: R. Lopez de Heredia Viña Tondonia SA (Haro, Španjolska)

         Podaci o postupku pred EUIPO-om

         Podnositelj prijave spornog žiga: tužitelj u postupku pred Općim sudom

         Predmetni sporni žig: prijava figurativnog žiga Europske unije LOPEZ DE HARO – Prijava za registraciju br. 17 909 326

         Postupak pred EUIPO-om: postupak povodom prigovora

         Pobijana odluka: odluka petog žalbenog vijeća EUIPO-a od 16. veljače 2021. u predmetu R 1741/2020-5

         Tužbeni zahtjev

      Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

                  —

                  poništi pobijanu odluku.

                  —

                  odobri registraciju žiga Europske unije br. 17 909 326, LÓPEZ DE HARO (fig.) za razred 33.

                  —

                  naloži svakoj stranci koja se protivi ovoj tužbi snošenje troškova postupka.

         Tužbeni razlog

      Povreda članka 8. stavka 1. točke (b) Uredbe (EU) 2017/1001 Europskog parlamenta i Vijeća.


title: Predmet T-213/21: Tužba podnesena 16. travnja 2021. – Mlékárna Hlinsko/Komisija

text:
               14.6.2021

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 228/35

      Tužba podnesena 16. travnja 2021. – Mlékárna Hlinsko/Komisija
      (Predmet T-213/21)
      (2021/C 228/47)
      Jezik postupka: engleski

         Stranke

         Tužitelj: Mlékárna Hlinsko a.s. (Hlinsko, Češka Republika) (zastupnici: S. Sobolová i O. Billard, odvjetnici)

         Tuženik: Europska komisija

         Tužbeni zahtjev

      Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

                  —

                  poništi zabranu dodjele bespovratnih sredstava određenu tuženikovim dopisom od 22. listopada 2020., ARES (2020) 5759350;

                  —

                  tuženiku naloži snošenje troškova postupka.

         Tužbeni razlozi i glavni argumenti

      U prilog osnovanosti tužbe tužitelj ističe pet tužbenih razloga.

                  1.

                  Prvi tužbeni razlog koji se temelji na tvrdnji da je tuženik izravno i neizravno povrijedio tužiteljeva temeljna prava, jer tužitelj nikada nije imao priliku ostvariti pravo na saslušanje tijekom istrage koja je dovela do donošenja pobijane mjere.

                  2.

                  Drugi tužbeni razlog koji se temelji na tvrdnji da tuženik nije nadležan za reviziju pojedinačnih bespovratnih sredstava ni za odlučivanje o konkretnim zahtjevima za bespovratna sredstva iz europskih strukturnih i investicijskih fondova, jer je on jedino ovlašten ispitivati opću sukladnost sustava upravljanja i nadzora koje primjenjuju države članice, ali uopće nije ovlašten provoditi detaljnu reviziju ni odlučivati o pojedinačnim zahtjevima za bespovratna sredstva koje su podnijela pojedina društva.

                  3.

                  Treći tužbeni razlog koji se temelji na tvrdnji da tuženik nije nadležan tumačiti i primjenjivati nacionalno pravo država članica, jer su njegove nadležnosti strogo ograničene načelom dodjeljivanja utvrđenom člancima 5. i 13. Ugovora o Europskoj uniji; svako odstupanje od tog načela mora biti strogo tumačeno, te načelo dodjeljivanja i odredbe Ugovora jasno pokazuju da tuženik nije nadležan za primjenu nacionalnog prava države članice. U svakom slučaju, odredbe češkog prava na koje se tuženik poziva nije moguće ispitivati na temelju Uredbe (EU) br. 1303/2013 (1), koja predstavlja pravnu osnovu postupka revizije koji je doveo do usvajanja pobijane mjere.

                  4.

                  Četvrti tužbeni razlog koji se temelji na tvrdnji da tuženik nije dokazao sadržaj češkog prava i da je počinio pogrešku prilikom njegova tumačenja i primjene. Umjesto da je dokazao sadržaj češkog prava, kao što se zahtijeva sudskom praksom Suda, tuženik je u velikoj mjeri pogrešno protumačio češko pravo i osobito odjeljak 4.c Zakona o sukobu interesa (2), namjerno zanemarujući praksu čeških sudova kao i konačnu, obvezujuću i ovršnu odluku čeških tijela koja se odnosi na predmet postupka revizije koji je doveo do donošenja pobijane mjere.

                  5.

                  Peti tužbeni razlog koji se odnosi na tvrdnju da je tuženik počinio pogrešku i prilikom tumačenja i primjene prava Unije jer je pogrešno zaključio da postoji povreda članka 61. Financijske uredbe (3) i nije uzeo u obzir da su češke odredbe o sukobu interesa suprotne temeljnim načelima prava Unije.

         (1)  Uredba (EU) br. 1303/2013 Europskog parlamenta i Vijeća od 17. prosinca 2013. o utvrđivanju zajedničkih odredbi o Europskom fondu za regionalni razvoj, Europskom socijalnom fondu, Kohezijskom fondu, Europskom poljoprivrednom fondu za ruralni razvoj i Europskom fondu za pomorstvo i ribarstvo i o utvrđivanju općih odredbi o Europskom fondu za regionalni razvoj, Europskom socijalnom fondu, Kohezijskom fondu i Europskom fondu za pomorstvo i ribarstvo te o stavljanju izvan snage Uredbe Vijeća (EZ) br. 1083/2006 (SL 2013., L 347, str. 320.).

         (2)  Češki zakon br. 159/2006 o sukobu interesa, kako je izmijenjen.

         (3)  Uredba (EU, Euratom) 2018/1046 Europskog parlamenta i Vijeća od 18. srpnja 2018. o financijskim pravilima koja se primjenjuju na opći proračun Unije, o izmjeni uredaba (EU) br. 1296/2013, (EU) br. 1301/2013, (EU) br. 1303/2013, (EU) br. 1304/2013, (EU) br. 1309/2013, (EU) br. 1316/2013, (EU) br. 223/2014, (EU) br. 283/2014 i Odluke br. 541/2014/EU te o stavljanju izvan snage Uredbe (EU, Euratom) br. 966/2012 (SL 2018., L 193, str. 1.).


title: Predmet T-219/21: Tužba podnesena 23. travnja 2021. – Agora Invest/EUIPO – Transportes Maquinaria y Obras (TRAMOSA)

text:
               14.6.2021

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 228/37

      Tužba podnesena 23. travnja 2021. – Agora Invest/EUIPO – Transportes Maquinaria y Obras (TRAMOSA)
      (Predmet T-219/21)
      (2021/C 228/49)
      Jezik na kojem je tužba podnesena: španjolski

         Stranke

         Tužitelj: Agora Invest, SA (Barcelona, Španjolska) (zastupnik: A. Alejos Cutuli, odvjetnica)

         Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO)

         Druga stranka pred žalbenim vijećem: Transportes Maquinaria y Obras, SA (Madrid, Španjolska)

         Podaci o postupku pred EUIPO-om

         Podnositelj prijave spornog žiga: tužitelj pred Općim sudom

         Predmetni sporni žig: figurativni žig Europske unije „TRAMOSA” – prijava za registraciju br. 17 236 531

         Postupak pred EUIPO-om: postupak povodom prigovora

         Pobijana odluka: odluka petog žalbenog vijeća EUIPO-a od 16. veljače 2021. u predmetu R 566/2020-5

         Tužbeni zahtjev

      Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

                  —

                  poništi pobijanu odluku;

                  —

                  odbije prigovor B 3 029 199 povodom prijave žiga Europske unije br. 17 236 531;

                  —

                  odobri registraciju žiga Europske unije br. 17 236 531 „TRAMOSA” (s grafičkim prikazom);

                  —

                  naloži tuženiku snošenje troškova.

         Tužbeni razlog

      Povreda članka 8. stavka 1. točke (b) Uredbe (EU) 2017/1001 Europskog parlamenta i Vijeća


title: Predmet T-221/21: Tužba podnesena 25. travnja 2021. – Italija/Komisija

text:
               14.6.2021

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 228/38

      Tužba podnesena 25. travnja 2021. – Italija/Komisija
      (Predmet T-221/21)
      (2021/C 228/50)
      Jezik postupka: talijanski

         Stranke

         Tužitelj: Talijanska Republika (zastupnici: G. Palmieri, agent, G. Rocchitta, C. Gerardis i E. Feola, avvocati dello Stato)

         Tuženik: Europska komisija

         Tužbeni zahtjev

      Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

                  —

                  poništi Provedbenu odluku Komisije 2021/261 od 17. veljače 2021., u dijelu u kojem na Italiju primjenjuje financijske ispravke u odnosu na istrage AA/2017/013 (Potpore po površini – Sve agencije za plaćanja– Financijska godina 2018. – euro 67 368 272,99) i CEB/2018/057 (Financijska godina 2017. i zakašnjela plaćanja – TUTTI OP – neto iznos od 74 978 660,98 eura – bruto iznos 75 696 497,283 eura;

                  —

                  podredno, poništi navedenu odluku u djelu u kojem se njome primjenjuje paušalni ispravak od 67 368 272,99 eura koji se odnosi na istragu revizije AA/2017/013 (Potpore po površini – Sve agencije za plaćanja – Financijska godina 2018. – 67 368 272,99 eura), umjesto jednokratnog ispravka koju je AGEA odredila na iznos od 27 848 824,26 eura;

                  —

                  u svakom slučaju, naloži Komisiji snošenje troškova.

         Tužbeni razlozi i glavni argumenti

      U prilog osnovanosti tužbe tužitelj ističe četiri tužbena razloga.

                  1.

                  Prvi tužbeni razlog, koji se odnosi na istragu AA/2017/013, u vezi s potporama po površini, temelji se na povredi članka 4. stavka 1. točke (h) Uredbe (EU) br. 1307/2013 Europskog parlamenta i Vijeća, od 17. prosinca 2013., o utvrđivanju pravila za izravna plaćanja poljoprivrednicima u programima potpore u okviru zajedničke poljoprivredne politike i o stavljanju izvan snage Uredbe Vijeće (EZ) br. 637/2008 i Uredbe Vijeća (EZ) br. 73/2009 (SL 2013., L 347, str. 608. i ispravci SL 2016., L 130, str. 7. i SL 2020., L 36, str. 13.), u pogledu definicije „trajni travnjaci” donesene na nacionalnoj razini na temelju Decreta ministeriale (Ministarska uredba) od 18. studenoga 18/11/2014.

                  2.

                  Drugi tužbeni razlog, koji se odnosi na istragu AA/2017/7013, temelji se na povredi članka 52. stavka 2. Uredbe (EU) br. 1306/2013 Europskog parlamenta i Vijeća od 17. prosinca 2013. o financiranju upravljanju i nadzoru zajedničke poljoprivredne politike i o stavljanju izvan snage uredaba Vijeća (EEZ) br. 352/78, (EZ), br. 165/94, (EZ) br. 2799/98, (EZ) br. 814/2000, (EZ) br. 1290/2005 i (EZ) 485/2008 (SL 2013., L 347, str. 549. ispravci SL 2014., L 61, str. 11., SL 2016., L 130, str. 6., SL 2017., L 327 str. 83. i SL 2018., L 233, str. 3.), i članka 12., stavaka 2. i 6. Uredbe Komisije (EU) br. 907/2014 od 11. ožujka 2014. o dopuni Uredbe (EU) br. 1306/2013 Europskog parlamenta i Vijeća u pogledu agencija za plaćanja i ostalih tijela, financijskog upravljanja, poravnanja računa, jamstva i potrebe eura (SL 2014., L 255, str. 18.), u odnosu na primjenu paušalne stope, iako se stvarni rizik za proračun Unije može izračunati.

                  3.

                  Treći tužbeni razlog, koji se odnosi na istragu AA/2017/013, temelji se na povredi članka 296. stavka 2. UFEU-a i članka 41. Povelje Europske unije o temeljnim pravima u pogledu primjene opće klauzule „nerazmjernog napora”, na temelju koje je opravdan paušalni ispravak.

                  4.

                  Četvrti tužbeni razlog, koji se odnosi na istragu CEB/2018/057, tiče se zakašnjelih plaćanja, temelji se na povredi članka 5. stavku 4. Uredbe (EU) br. 907/2014, u pogledu navodnih zakašnjelih plaćanja koja se odnose na jedinstveni zahtjev 2015. iako postoje „posebni uvjeti” upravljanja povezani s reformom PAC 2015 – 2020.


title: Predmet T-222/21: Tužba podnesena 26. travnja 2021. – Shopify/EUIPO – Rossi i drugi (Shoppi)

text:
               14.6.2021

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 228/39

      Tužba podnesena 26. travnja 2021. – Shopify/EUIPO – Rossi i drugi (Shoppi)
      (Predmet T-222/21)
      (2021/C 228/51)
      Jezik postupka: engleski

         Stranke

         Tužitelj: Shopify Inc. (Ottawa, Ontario, Kanada) (zastupnici: S. Völker i M. Pemsel, odvjetnici)

         Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO)

         Druge stranke pred žalbenim vijećem: Massimo Carlo Alberto Rossi (Fiano, Italija), Salvatore Vacante (Berlin, Njemačka), Shoppi Ltd (London, Ujedinjena Kraljevina)

         Podaci o postupku pred EUIPO-om

         Nositelj spornog žiga: druge stranke pred žalbenim vijećem

         Predmetni sporni žig: figurativni žig Europske unije Shoppi u tamnoplavoj, bijeloj, crvenoj i narančastoj boji – žig Europske unije br. 16 684 797

         Postupak pred EUIPO-om: postupak za brisanje

         Pobijana odluka: odluka drugog žalbenog vijeća EUIPO-a od 18. veljače 2021. u predmetu R 785/2020-2

         Tužbeni zahtjev

      Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

                  —

                  poništi pobijanu odluku;

                  —

                  odbije žalbu drugih stranaka u postupku pred drugim žalbenim vijećem EUIPO-a protiv odluke Odjela za brisanje od 6. veljače 2020. (postupak za brisanje br.: 000034203 C);

                  —

                  naloži EUIPO-u i drugim strankama pred žalbenim vijećem EUIPO-a snošenje troškova, uključujući i troškova postupka pred žalbenim vijećem.

         Tužbeni razlog

                  —

                  povreda članka 60. stavka 1. točke (a) u vezi s člankom 8. stavkom 1. točkom (b) Uredbe Europskog parlamenta i Vijeća (EU) 2017/1001.


title: Predmet T-224/21: Tužba podnesena 27. travnja 2021. – PepsiCo/EUIPO (Smartfood)

text:
               14.6.2021

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 228/40

      Tužba podnesena 27. travnja 2021. – PepsiCo/EUIPO (Smartfood)
      (Predmet T-224/21)
      (2021/C 228/52)
      Jezik postupka: engleski

         Stranke

         Tužitelj: PepsiCo, Inc. (Raleigh, Sjeverna Karolina, Sjedinjene Američke Države) (zastupnici: V. von Bomhard i J. Fuhrmann, odvjetnici)

         Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO)

         Podaci o postupku pred EUIPO-om

         Predmetni sporni žig: figurativni žig Europske unije s verbalnim elementom „Smartfood” u boji – prijava za registraciju br. 18 170 180

         Pobijana odluka: odluka četvrtog žalbenog vijeća EUIPO-a od 12. veljače 2021. u predmetu R 1947/2020-4

         Tužbeni zahtjev

      Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

                  —

                  poništi pobijanu odluku;

                  —

                  naloži EUIPO-u snošenje tužiteljevih troškova.

         Tužbeni razlozi

                  —

                  povreda članka 7. stavka 1. točke (b) Uredbe (EU) 2017/1001 Europskog parlamenta i Vijeća;

                  —

                  povreda članka 94. stavka 1. Uredbe (EU) 2017/1001 Europskog parlamenta i Vijeća.


title: Predmet T-225/21: Tužba podnesena 27. travnja 2021. – Ryanair/Komisija

text:
               14.6.2021

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 228/40

      Tužba podnesena 27. travnja 2021. – Ryanair/Komisija
      (Predmet T-225/21)
      (2021/C 228/53)
      Jezik postupka: engleski

         Stranke

         Tužitelj: Ryanair DAC (Swords, Irska) (zastupnici: E. Vahida, F-C. Laprévote, S. Rating, V. Blanc i I. Metaxas-Maranghidis, odvjetnici)

         Tuženik: Europska komisija

         Tužbeni zahtjev

      Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

                  —

                  poništi tuženikovu odluku od 4. rujna 2020. o državnoj potpori SA.58114 (2020/N) – Italija – COVID-19 potpora društvu Alitalia (1); i

                  —

                  tuženiku naloži snošenje troškova postupka.

         Tužbeni razlozi i glavni argumenti

      U prilog osnovanosti tužbe tužitelj ističe pet tužbenih razloga.

                  1.

                  Prvi tužbeni razlog temelji se na tvrdnji da je tuženik zloupotrijebio svoje ovlasti i pogrešno primijenio članak 107. stavak 2. točku (b) UFEU-a, jer je dao prioritet preispitivanju potpore te je prekinuo svoju istragu nezakonite potpore za sanaciju dodijeljene Alitaliji u 2017. i 2019.

                  2.

                  Drugi tužbeni razlog temelji se na tvrdnji da je tuženik pogrešno primijenio članak 107. stavak 2. točku (b) UFEU-a te da je počinio očite pogreške u ocjeni prilikom preispitivanja proporcionalnosti potpore u odnosu na štetu koju je prouzročila kriza prouzrokovana virusom COVID-19.

                  3.

                  Treći tužbeni razlog temelji se na tvrdnji da je tuženik povrijedio posebne odredbe UFEU-a i opća načela prava Unije na kojima se temelji liberalizacija zračnog prijevoza u Uniji od kasnih 1980.-ih godina (to jest, načelo nediskriminacije, slobode pružanja usluga – koje se na zračni prijevoz primjenjuje putem Uredbe 1008/2008 (2) – i slobode poslovnog nastana).

                  4.

                  Četvrti tužbeni razlog koji se temelji na tvrdnji da tuženik nije pokrenuo formalnu istragu unatoč ozbiljnim poteškoćama, i da je povrijedio tužiteljeva postupovna prava.

                  5.

                  Peti tužbeni razlog koji se temelji na tvrdnji da je tuženik povrijedio svoju obvezu obrazlaganja.

         (1)  SL 2021., C 41, str. 6.

         (2)  Uredba (EZ) br. 1008/2008 Europskog parlamenta i Vijeća od 24. rujna 2008. o zajedničkim pravilima za obavljanje zračnog prijevoza u Zajednici (preinaka) Tekst značajan za EGP (SL 2008., L 293, str. 3.; SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 7., svezak 8., str. 164.)


title: Predmet T-226/21: Tužba podnesena 27. travnja 2021. – Retail Royalty/EUIPO – Fashion Energy (prikaz orla)

text:
               14.6.2021

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 228/41

      Tužba podnesena 27. travnja 2021. – Retail Royalty/EUIPO – Fashion Energy (prikaz orla)
      (Predmet T-226/21)
      (2021/C 228/54)
      Jezik postupka: engleski

         Stranke

         Tužitelj: Retail Royalty Co. (Las Vegas, Nevada, Sjedinjene Američke Države) (zastupnici: J. Bogatz i Y. Stone, odvjetnici)

         Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO)

         Druga stranka pred žalbenim vijećem: Fashion Energy Srl (Milano, Italija)

         Podaci o postupku pred EUIPO-om

         Nositelj spornog žiga: tužitelj pred Općim sudom

         Predmetni sporni žig: figurativni žig Europske unije (prikaz orla) – žig Europske unije br. 5 066 113

         Postupak pred EUIPO-om: postupak za brisanje

         Pobijana odluka: odluka petog žalbenog vijeća EUIPO-a od 10. veljače 2021. u predmetu R 2813/2019-5

         Tužbeni zahtjev

      Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

                  —

                  poništi pobijanu odluku;

                  —

                  naloži EUIPO-u i drugoj stranci u postupku pred žalbenim vijećem snošenje tužiteljevih troškova.

         Tužbeni razlozi

                  —

                  povreda članka 58. stavka 1. točke (a), članka 58. stavka 2. i članka 18. stavka 1. Uredbe Europskog parlamenta i Vijeća (EU) 2017/1001, i članka 19. stavka 1. Delegirane uredbe Komisije (EU) 2018/625, u vezi s člankom 10. stavkom 3. Delegirane uredbe Komisije 2018/625;

                  —

                  povreda članka 94. stavka 1. Uredbe Europskog parlamenta i Vijeća (EU) 2017/1001.


title: Predmet C-26/21 P: Žalba koju je 18. siječnja 2021. podnio Dermavita Co. Ltd protiv presude Općeg suda (treće vijeće) od 18. studenoga 2020. u predmetu T-643/19, Dermavita/EUIPO – Allergan Holdings France (JUVEDERM ULTRA)

text:
               21.6.2021

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 242/2

      Žalba koju je 18. siječnja 2021. podnio Dermavita Co. Ltd protiv presude Općeg suda (treće vijeće) od 18. studenoga 2020. u predmetu T-643/19, Dermavita/EUIPO – Allergan Holdings France (JUVEDERM ULTRA)
      (Predmet C-26/21 P)
      (2021/C 242/03)
      Jezik postupka: engleski

         Stranke

         Žalitelj: Dermavita Co. Ltd (zastupnik: D. Todorov, adwokat)

         Druge stranke u postupku: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO), Allergan Holdings France SAS
      Rješenjem od 4. svibnja 2021. Sud (vijeće za dopuštanje žalbi) je utvrdio da žalba nije dopuštena i da Dermavita Co. Ltd snosi vlastite troškove.


title: Predmet C-80/21: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 8. veljače 2021. uputio Sąd Rejonowy dla Warszawy – Śródmieścia w Warszawie (Poljska) – E.K., S.K./D.B.P.

text:
               21.6.2021

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 242/3

      Zahtjev za prethodnu odluku koji je 8. veljače 2021. uputio Sąd Rejonowy dla Warszawy – Śródmieścia w Warszawie (Poljska) – E.K., S.K./D.B.P.
      (Predmet C-80/21)
      (2021/C 242/04)
      Jezik postupka: poljski

         Sud koji je uputio zahtjev

      Sąd Rejonowy dla Warszawy – Śródmieścia w Warszawie

         Stranke glavnog postupka

         Tužitelji: E.K., S.K.

         Tuženik: D.B.P.

         Prethodna pitanja

                  1.

                  Treba li članak 6. stavak 1. i članak 7. stavak 1. Direktive Vijeća 93/13/EEZ (1) od 5. travnja 1993. o nepoštenim uvjetima u potrošačkim ugovorima tumačiti na način da im se protivi sudsko tumačenje nacionalnih odredbi prema kojem sud ne utvrđuje nepoštenost cijele ugovorne odredbe, nego samo dijela u kojem je ta odredba nepoštena, zbog čega ta odredba ostaje djelomično djelotvorna?

                  2.

                  Treba li članak 6. stavak 1. i članak 7. stavak 1. Direktive Vijeća 93/13/EEZ od 5. travnja 1993. o nepoštenim uvjetima u potrošačkim ugovorima tumačiti na način da im se protivi sudsko tumačenje nacionalnih odredbi prema kojem sud, nakon što utvrdi nepoštenost ugovorne odredbe bez koje se ugovor ne može održati na snazi, može preoblikovati preostali dio ugovora tumačenjem očitovanja volje stranaka kako bi se izbjegla ništavost ugovora koja je povoljna za potrošača?

         (1)  SL 1993, L 95, str. 29. (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 15., svezak 12., str. 24.)


title: Predmet C-81/21: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 9. veljače 2021. uputio Sąd Rejonowy dla Warszawy – Śródmieścia w Warszawie (Poljska) – B.S., W.S./M.

text:
               21.6.2021

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 242/3

      Zahtjev za prethodnu odluku koji je 9. veljače 2021. uputio Sąd Rejonowy dla Warszawy – Śródmieścia w Warszawie (Poljska) – B.S., W.S./M.
      (Predmet C-81/21)
      (2021/C 242/05)
      Jezik postupka: poljski

         Sud koji je uputio zahtjev

      Sąd Rejonowy dla Warszawy – Śródmieścia w Warszawie

         Stranke glavnog postupka

         Tužitelji: B.S., W.S.

         Tuženik: M.

         Prethodna pitanja

                  1.

                  Treba li članak 6. stavak 1. i članak 7. stavak 1. Direktive Vijeća 93/13/EEZ (1) od 5. travnja 1993. o nepoštenim uvjetima u potrošačkim ugovorima tumačiti na način da im se protivi sudsko tumačenje nacionalnih odredbi prema kojem sud, nakon što je utvrdio nepoštenost ugovorne odredbe koja ne dovodi do ništavosti ugovora, može dopuniti ugovor dispozitivnom odredbom nacionalnog prava?

                  2.

                  Treba li članak 6. stavak 1. i članak 7. stavak 1. Direktive Vijeća 93/13/EEZ od 5. travnja 1993. o nepoštenim uvjetima u potrošačkim ugovorima tumačiti na način da im se protivi sudsko tumačenje nacionalnih odredbi prema kojem sud, nakon što je utvrdio nepoštenost ugovorne odredbe koja dovodi do ništavosti ugovora, može dopuniti ugovor dispozitivnom odredbom nacionalnog prava kako bi se izbjegla ništavost ugovora, iako potrošač prihvaća ništavost ugovora?

         (1)  SL 1993, L 95, str. 29. (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 15., svezak 12., str. 24.)


title: Predmet C-82/21: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 9. veljače 2021. uputio Sąd Rejonowy dla Warszawy – Śródmieścia w Warszawie (Poljska)– B.S., Ł.S./M.

text:
               21.6.2021

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 242/4

      Zahtjev za prethodnu odluku koji je 9. veljače 2021. uputio Sąd Rejonowy dla Warszawy – Śródmieścia w Warszawie (Poljska)– B.S., Ł.S./M.
      (Predmet C-82/21)
      (2021/C 242/06)
      Jezik postupka: poljski

         Sud koji je uputio zahtjev

      Sąd Rejonowy dla Warszawy – Śródmieścia w Warszawie

         Stranke glavnog postupka

         Tužitelji: B.S., Ł.S.

         Tuženik: M.

         Prethodno pitanje

      Treba li članak 6. stavak 1. i članak 7. stavak 1. Direktive Vijeća 93/13/EEZ (1) od 5. travnja 1993. o nepoštenim uvjetima u potrošačkim ugovorima i načela ekvivalentnosti, djelotvornosti i pravne sigurnosti tumačiti na način da im se protivi sudsko tumačenje nacionalnih odredbi prema kojem potrošačeva tužba za povrat nepravilno plaćenih iznosa na temelju nepoštene odredbe ugovora sklopljenog između poduzetnika i potrošača zastarijeva po isteku roka od deset godina koji počinje teći od datuma svakog potrošačeva ispunjenja obveze, uključujući kada potrošač nije znao da je ta ugovorna odredba nepoštena?

         (1)  SL 1993, L 95, str. 29. (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 15., svezak 12., str. 24.)


title: Predmet C-152/21: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 9. ožujka 2021. uputila Augstākā tiesa (Senāts) (Latvija) – SIA Ogres HES/Sabiedrisko pakalpojumu regulēšanas komisija, Ekonomikas ministrija, Finanšu ministrija

text:
               21.6.2021

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 242/4

      Zahtjev za prethodnu odluku koji je 9. ožujka 2021. uputila Augstākā tiesa (Senāts) (Latvija) – SIA Ogres HES/Sabiedrisko pakalpojumu regulēšanas komisija, Ekonomikas ministrija, Finanšu ministrija
      (Predmet C-152/21)
      (2021/C 242/07)
      Jezik postupka: latvijski

         Sud koji je uputio zahtjev

      Augstākā tiesa (Senāts)

         Stranke glavnog postupka

         Tužitelj u prvostupanjskom postupku i žalitelj u postupku povodom protužalbe: SIA Ogres HES

         Tuženik u prvostupanjskom postupku i žalitelj u kasacijskom postupku: Sabiedrisko pakalpojumu regulēšanas komisija

         Druge stranke u postupku: Ekonomikas ministrija, Finanšu ministrija

         Prethodna pitanja

                  1.

                  Treba li smatrati da obveza naložena javnom operatoru da otkupi električnu energiju po cijeni višoj od tržišne cijene od proizvođača koji upotrebljavaju obnovljive izvore energije za proizvodnju električne energije, pozivajući se na obvezu naloženu krajnjem potrošaču da plaća razmjerno potrošnji, čini intervenciju države ili intervenciju putem državnih sredstava u smislu članka 107. stavka 1. Ugovora o funkcioniranju Europske unije?

                  2.

                  Treba li pojam „liberalizacija tržišta električne energije” tumačiti na način da valja smatrati da je liberalizacija već provedena ako postoje određeni elementi slobodne trgovine, poput, na primjer, ugovora koje je javni operator sklopio s dobavljačima iz drugih država članica? Može li se smatrati da liberalizacija tržišta električne energije započinje u trenutku u kojem se jednom dijelu korisnika električne energije (na primjer, korisnicima električne energije koji su priključeni na prijenosni sustav ili korisnicima električne energije koji nisu kućanstvo i koji su priključeni na distribucijski sustav) na temelju zakona dodjeljuje pravo na promjenu distributera električne energije? Kako razvoj regulacije tržišta električne energije u Latviji – konkretno situacija koja je prethodila 2007. – utječe na ocjenu potpora dodijeljenih proizvođačima električne energije s obzirom na članak 107. stavak 1. Ugovora o funkcioniranju Europske unije (za potrebe odgovora na prvo pitanje)?

                  3.

                  Ako iz odgovora na prvo i drugo pitanje proiziđe da potpora dodijeljena proizvođačima električne energije nije državna potpora u smislu članka 107. stavka 1. Ugovora o funkcioniranju Europske unije, podrazumijeva li činjenica da tužitelj trenutačno posluje na liberaliziranom tržištu električne energije i da mu isplata naknade štete trenutačno daje prednost u odnosu na druge operatore prisutne na predmetnom tržištu to da naknadu štete treba smatrati državnom potporom u smislu članka 107. stavka 1. Ugovora o funkcioniranju Europske unije?

                  4.

                  Ako iz odgovora na prvo i drugo pitanje proiziđe da je potpora dodijeljena proizvođačima električne energije državna potpora u smislu članka 107. stavka 1. Ugovora o funkcioniranju Europske unije, treba li, u okviru nadzora nad državnim potporama predviđenog u navedenoj odredbi, smatrati da je tužiteljev zahtjev za naknadu štete koju je pretrpio zbog nepotpunog ispunjenja zakonskog prava na primanje većeg iznosa za proizvedenu električnu energiju zahtjev za novu državnu potporu ili pak zahtjev za plaćanje dijela državne potpore koji ranije nije primljen?

                  5.

                  Ako se na četvrto prethodno pitanje odgovori na način da zahtjev za naknadu štete, u kontekstu ranijih okolnosti, treba smatrati zahtjevom za plaćanje dijela državne potpore koji ranije nije primljen, proizlazi li iz članka 107. stavka 1. Ugovora o funkcioniranju Europske unije da u ovom trenutku prilikom odlučivanja o plaćanju navedene državne potpore valja analizirati postojeću situaciju na tržištu i uzeti u obzir propise koji su na snazi (uključujući ograničenja koja trenutačno postoje za sprečavanje prekomjernih naknada)?

                  6.

                  Je li za potrebe tumačenja članka 107. stavka 1. Ugovora o funkcioniranju Europske unije relevantno to da se vjetroelektranama, za razliku od hidroelektrana, prije isplaćivao cjelokupan iznos potpore?

                  7.

                  Je li za potrebe tumačenja članka 107. stavka 1. Ugovora o funkcioniranju Europske unije relevantno to da samo dio hidroelektrana koje su primile nepotpune potpore trenutačno prima naknadu štete?

                  8.

                  Treba li članak 3. stavak 2. i članak 7. stavak 1. Uredbe Komisije (EU) br. 1407/2013 od 18. prosinca 2013. o primjeni članaka 107. i 108. Ugovora o funkcioniranju Europske unije na de minimis potpore (1) tumačiti na način da, s obzirom na to da iznos sporne potpore u ovom slučaju ne prelazi prag de minimis potpore, treba smatrati da navedena potpora ispunjava kriterije utvrđene za de minimis potpore? Treba li članak 5. stavak 2. Uredbe br. 1407/2013 tumačiti na način da u ovom slučaju, uzimajući u obzir uvjete za sprečavanje prekomjernih naknada iz Odluke Komisije SA.43140, činjenica da se plaćanje naknade za pretrpljenu štetu smatra de minimis potporom može dovesti do neprihvatljive kumulacije potpora?

                  9.

                  Ako se u ovom predmetu zaključi da je državna potpora dodijeljena odnosno isplaćena, treba li članak 1. točke (b) i (c) Uredbe Vijeća (EU) 2015/1589 od 13. srpnja 2015. o utvrđivanju detaljnih pravila primjene članka 108. Ugovora o funkcioniranju Europske unije (2) tumačiti na način da okolnosti kao što su one u ovom predmetu odgovaraju novoj, a ne postojećoj državnoj potpori?

                  10.

                  U slučaju potvrdnog odgovora na deveto prethodno pitanje, za potrebe ocjene usklađenosti tužiteljeve situacije s potporama koje se smatraju postojećim potporama na koje se odnosi članak 1. točka (b) podtočka iv. Uredbe 2015/1589, treba li kao početak zastare u smislu članka 17. stavka 2. Uredbe 2015/1589 uzeti u obzir isključivo dan kad je potpora stvarno isplaćena?

                  11.

                  Ako se zaključi da je državna potpora dodijeljena odnosno isplaćena, treba li članak 108. stavak 3. Ugovora o funkcioniranju Europske unije i članak 2. stavak 1. i članak 3. Uredbe br. 2015/1589 tumačiti na način da se postupak prijave državne potpore, poput onog o kojem je riječ u ovom predmetu, smatra prikladnim ako nacionalni sud prihvati zahtjev za naknadu pretrpljene štete, pod uvjetom da je primljena Komisijina odluka kojom se odobrava potpora, i naloži Ministarstvu gospodarstva da Komisiji u roku od dva mjeseca od donošenja presude proslijedi odgovarajuću prijavu potpore za poslovnu djelatnost?

                  12.

                  Je li za potrebe tumačenja članka 107. stavka 1. Ugovora o funkcioniranju Europske unije relevantna činjenica da se naknada pretrpljene štete zahtijeva od tijela iz javnog sektora (Komisije za regulaciju javnih usluga) koje u prošlosti nije moralo snositi navedene troškove, kao i činjenica da proračun tog tijela čine državne naknade koje plaćaju pružatelji javnih usluga iz uređenih sektora, koje moraju biti povezane isključivo s djelatnošću regulatornog tijela?

                  13.

                  Je li sustav naknade štete, poput onog o kojem je riječ u ovom predmetu, u skladu s načelima sadržanim u pravu Unije koja se primjenjuju na uređene sektore, konkretno s člankom 12. i uvodnom izjavom 30. Direktive 2002/20/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 7. ožujka 2002. o ovlaštenju u području elektroničkih komunikacijskih mreža i usluga (Direktiva o ovlaštenju) (3), kako je izmijenjena Direktivom 2009/140/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 25. studenoga 2009.? (4)

         (1)  SL 2013., L 352, str. 1.

         (2)  SL 2015, L 248, str. 9. i ispravak SL 2017., L 186, str. 17.

         (3)  SL 2002, L 108, str. 21. (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 13., svezak 53., str. 62.).

         (4)  Direktiva 2009/140/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 25. studenoga 2009. o izmjeni Direktive 2002/21/EZ o zajedničkom regulatornom okviru za elektroničke komunikacijske mreže i usluge, Direktive 2002/19/EZ o pristupu i međusobnom povezivanju elektroničkih komunikacijskih mreža i pripadajuće opreme, te Direktive 2002/20/EZ o ovlaštenju u području elektroničkih komunikacijskih mreža i usluga (SL 2009., L 337, str. 37.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 13., svezak 50., str. 68.).


title: Predmet C-162/21: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 11. ožujka 2021. uputio Pesticide Action Network Europe, Nature i Progrès Belgique ASBL, TN/État belge, koju zastupa Ministre des Classes moyennes, des Indépendants, des P.M.E., de l’Agriculture et de l’Intégration sociale, chargé des Grandes villes

text:
               21.6.2021

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 242/6

      Zahtjev za prethodnu odluku koji je 11. ožujka 2021. uputio Pesticide Action Network Europe, Nature i Progrès Belgique ASBL, TN/État belge, koju zastupa Ministre des Classes moyennes, des Indépendants, des P.M.E., de l’Agriculture et de l’Intégration sociale, chargé des Grandes villes
      (Predmet C-162/21)
      (2021/C 242/08)
      Jezik postupka: francuski

         Sud koji je uputio zahtjev

      Conseil d'État

         Stranke glavnog postupka

         Tužitelji: Pesticide Action Network Europe, Nature et Progrès Belgique ASBL, TN

         Tuženik: État belge, koju zastupa Ministre des Classes moyennes, des Indépendants, des P.M.E., de l’Agriculture et de l’Intégration sociale, chargé des Grandes villes

         Prethodna pitanja

                  1.

                  Treba li članak 53. Uredbe (EZ) br. 1107/2009 Europskog parlamenta i Vijeća od 21. listopada 2009. o stavljanju na tržište sredstava za zaštitu bilja i stavljanju izvan snage direktiva Vijeća (1) 79/117/EEZ i 91/414/EEZ tumačiti na način da omogućuje da država članica u određenim uvjetima izda odobrenje za tretiranje, prodaju ili sijanje sjemena tretiranog sredstvima za zaštitu bilja?

                  2.

                  U slučaju potvrdnog odgovora na prvo pitanje, može li se prethodno navedeni članak 53. u određenim uvjetima primijeniti na sredstva za zaštitu bilja koja sadržavaju aktivne tvari čije su stavljanje na tržište ili uporaba ograničeni ili zabranjeni na području Europske unije?

                  3.

                  Obuhvaćaju li „posebne okolnosti” koje se zahtijevaju prethodno navedenim člankom 53. Uredbe situacije u kojima nastanak opasnosti nije siguran, nego samo vjerojatan?

                  4.

                  Obuhvaćaju li „posebne okolnosti” koje se zahtijevaju prethodno navedenim člankom 53. Uredbe situacije u kojima je nastanak opasnosti predvidiv, uobičajen i čak periodičan?

                  5.

                  Treba li izraz „koja se ne može obuzdati na neki drugi zadovoljavajući način” koji se upotrebljava u članku 53. Uredbe tumačiti na način da se njime, s obzirom na tekst uvodne izjave 8. Uredbe, jednaka važnost pridaje, s jedne strane, jamstvu visoke razine zaštite zdravlja ljudi, životinja i okoliša te, s druge strane, očuvanju konkurentnosti poljoprivrede u Zajednici?

         (1)  SL 2009., L 309, str. 1. (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 3., svezak 61., str. 52.)


title: Predmet C-175/21: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 17. ožujka 2021. uputio Sąd Okręgowy w Warszawie (Poljska) – Harman International Industries/AB SA

text:
               21.6.2021

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 242/7

      Zahtjev za prethodnu odluku koji je 17. ožujka 2021. uputio Sąd Okręgowy w Warszawie (Poljska) – Harman International Industries/AB SA
      (Predmet C-175/21)
      (2021/C 242/09)
      Jezik postupka: poljski

         Sud koji je uputio zahtjev

      Sąd Okręgowy w Warszawie

         Stranke glavnog postupka

         Tužitelj: Harman International Industries

         Tuženik: AB SA

         Prethodno pitanje

      Treba li članak 36. drugu rečenicu UFEU-a u vezi s člankom 15. stavkom 1. Uredbe (EU) 2017/1001 Europskog parlamenta i Vijeća od 14. lipnja 2017. o žigu Europske unije (1), kao i u vezi s člankom 19. stavkom 1. drugom rečenicom Ugovora o Europskoj uniji tumačiti na način da im se protivi sudska praksa nacionalnih sudova država članica koja se temelji na tome da sudovi:

                  —

                  prilikom prihvaćanja zahtjeva nositelja žiga u pogledu zabrane uvoza, stavljanja na tržište, nuđenja, oglašavanja robe obilježene žigom Unije, nalaganja povlačenja s tržišta ili uništavanja takve robe,

                  —

                  prilikom donošenja odluke u postupku izricanja zaštitne mjere o zapljeni robe obilježene žigom Unije,
                  u odlukama upućuju na „predmete koji nisu stavljeni na tržište Europskog gospodarskog prostora od strane samog nositelja žiga ili uz njegovo odobrenje”, slijedom čega se, zbog općenite formulacije odluke, utvrđivanje toga na koje se predmete obilježene žigom Unije odnose izrečeni nalozi i zabrane (odnosno utvrđivanje toga koji predmeti nisu stavljeni na tržište Europskog gospodarskog prostora od strane samog nositelja žiga ili uz njegovo odobrenje) prepušta tijelu izvršenja, to se tijelo prilikom navedenog utvrđivanja oslanja na izjave nositelja žiga ili alate koje je dostavio nositelj žiga (uključujući informatičke alate i baze podataka), a mogućnost osporavanja tih utvrđenja tijela izvršenja pred sudom u postupku o meritumu isključena je ili ograničena prirodom pravnih sredstava koje tužitelj ima u postupku izricanja zaštitne mjere ili u postupku izvršenja?

         (1)  SL 2017., L 154, str. 1.


title: Predmet C-179/21: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 23. ožujka 2021. uputio Bundesgerichtshof (Njemačka) – absoluts -bikes and more- GmbH & Co. KG/the-trading-company GmbH

text:
               21.6.2021

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 242/8

      Zahtjev za prethodnu odluku koji je 23. ožujka 2021. uputio Bundesgerichtshof (Njemačka) – absoluts -bikes and more- GmbH & Co. KG/the-trading-company GmbH
      (Predmet C-179/21)
      (2021/C 242/10)
      Jezik postupka: njemački

         Sud koji je uputio zahtjev

      Bundesgerichtshof

         Stranke glavnog postupka

         Podnositelj revizije: absoluts -bikes and more- GmbH & Co. KG

         Druga stranka u revizijskom postupku: the-trading-company GmbH

         Prethodna pitanja

                  1.

                  Nastaje li obveza informiranja u skladu s člankom 6. stavkom 1. točkom (m) Direktive 2011/83/EU (1) već samim postojanjem jamstva proizvođača?

                  2.

                  U slučaju niječnog odgovora na prvo pitanje: nastaje li obveza informiranja u skladu s člankom 6. stavkom 1. točkom (m) Direktive 2011/83/EU samim navođenjem jamstva proizvođača u ponudi trgovca ili ta obveza nastaje ako potrošač bez daljnjeg može prepoznati navođenje? Postoji li obveza informiranja i ako potrošač bez daljnjeg može prepoznati da trgovac daje na raspolaganje samo proizvođačeve pojedinosti o jamstvu?

                  3.

                  Moraju li informacije o postojanju i uvjetima jamstva proizvođača, koje se zahtijevaju u skladu s člankom 6. stavkom 1. točkom (m) Direktive 2011/83/EU, sadržavati iste pojedinosti kao i jamstvo u skladu s člankom 6. stavkom 2. Direktive 1999/44/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 25. svibnja 1999. o određenim aspektima prodaje robe široke potrošnje i o jamstvima za takvu robu (2) ili je dovoljno manje pojedinosti?

         (1)  Direktiva 2011/83/EU Europskog parlamenta i Vijeća od 25. listopada 2011. o pravima potrošača, izmjeni Direktive Vijeća 93/13/EEZ i Direktive 1999/44/EZ Europskog parlamenta i Vijeća te o stavljanju izvan snage Direktive Vijeća 85/577/EEZ i Direktive 97/7/EZ Europskog parlamenta i Vijeća (SL 2011., L 304, str. 64.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 15., svezak 8., str. 260.)

         (2)  SL 1999., L 171, str. 12. (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 15., svezak 22. str. 17. i ispravak SL 2017., L 153, str. 41.)


title: Predmet C-197/21: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 29. ožujka 2021. uputio Korkein oikeus (Finska) – Soda-Club (CO2) SA, SodaStream International BV/MySoda Oy

text:
               21.6.2021

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 242/8

      Zahtjev za prethodnu odluku koji je 29. ožujka 2021. uputio Korkein oikeus (Finska) – Soda-Club (CO2) SA, SodaStream International BV/MySoda Oy
      (Predmet C-197/21)
      (2021/C 242/11)
      Jezik postupka: finski

         Sud koji je uputio zahtjev

      Korkein oikeus

         Stranke glavnog postupka

         Tužitelji: Soda-Club (CO2) SA und SodaStream International BV

         Tuženik: MySoda Oy

         Prethodna pitanja

                  1.

                  Primjenjuju li se takozvani kriteriji Bristol-Myers Squibb (1) utvrđeni u sudskoj praksi Suda u pogledu prepakiravanja i ponovnog označavanja u slučajevima paralelnog uvoza, a posebno takozvani uvjet nužnosti, i onda kad je riječ o prepakiravanju ili ponovnom označavanju proizvoda koje je na tržište u državi članici stavio nositelj žiga ili su oni na tržište stavljeni uz njegov pristanak i koji su namijenjeni za preprodaju u istoj državi članici?

                  2.

                  Ako je nositelj žiga prilikom stavljanja na tržište boca koje sadržavaju ugljikov dioksid na njih stavio svoj žig koji se nalazi na naljepnici boce i koji je ugraviran i na grlo boce, primjenjuju li se prethodno navedeni kriteriji Bristol-Myers Squibb, i osobito takozvani uvjet nužnosti i ako treća osoba radi preprodaje ponovo napuni bocu ugljikovim dioksidom, ukloni s nje izvornu naljepnicu i zamijeni je naljepnicom sa svojom oznakom, dok je istodobno žig subjekta koji je bocu stavio na tržište i dalje vidljiv na gravuri na grlu boce?

                  3.

                  Može li se u prethodno opisanoj situaciji zastupati stajalište da uklanjanje i zamjena naljepnice koja sadržava žig u načelu dovodi u pitanje funkciju žiga kao dokaza podrijetla boce ili je u pogledu primjenjivosti uvjeta za prepakiravanje i ponovno označavanje važna činjenica da

                              —

                              valja pretpostaviti da će ciljna skupina zaključiti da naljepnica upućuje isključivo na podrijetlo ugljikovog dioksida (a time i punitelja boce); ili

                              —

                              valja pretpostaviti da će ciljna skupina zaključiti da naljepnica barem djelomično upućuje i na podrijetlo boce?

                  4.

                  Ako se uklanjanje i zamjena naljepnice na bocama CO2 procjenjuje na temelju uvjeta nužnosti, može li slučajno oštećenje ili odljepljivanje naljepnica na bocama koje je nositelj žiga stavio na tržište ili njihovo uklanjanje i zamjena koje je izvršio raniji punitelj predstavljati okolnost na temelju koje redovitu zamjenu naljepnica naljepnicom punitelja treba smatrati nužnom za stavljanje ponovno napunjenih boca na tržište?

         (1)  Presuda Suda od 11.. srpnja 1996. (spojeni predmeti C-427/93, C-429/93 i C-436/93, Bristol-Myers Squibb i dr., EU:C:1996:282)


title: Predmet C-199/21: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 30. ožujka 2021. uputio Bundesfinanzgericht (Austrija) – DN/Finanzamt Österreich

text:
               21.6.2021

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 242/9

      Zahtjev za prethodnu odluku koji je 30. ožujka 2021. uputio Bundesfinanzgericht (Austrija) – DN/Finanzamt Österreich
      (Predmet C-199/21)
      (2021/C 242/12)
      Jezik postupka: njemački

         Sud koji je uputio zahtjev

      Bundesfinanzgericht

         Stranke glavnog postupka

         Tužitelj: DN

         Tuženik: Finanzamt Österreich

         Prethodna pitanja

         Prvo pitanje koje se postavlja zajedno s drugim pitanjem:
      Treba li izraz „držav[a] članic[a] koja je nadležna za […] mirovinu” iz članka 67. druge rečenice Uredbe (EZ) br. 883/2004 (1), kako je izmijenjena Uredbom (EU) br. 465/2012 (2), tumačiti na način da se njime obuhvaća ona država članica koja je prethodno kao država zaposlenja bila nadležna za obiteljska davanja i koja je sad obvezna isplaćivati starosnu mirovinu, pravo na koju se temelji na prethodnom ostvarivanju prava na slobodu kretanja radnika na njezinu državnom području?

         Drugo pitanje:

      Treba li tekst članka 68. stavka 1. točke (b) podtočke ii. Uredbe 883/2004 „prava koja postoje po osnovi korištenja mirovina” tumačiti na način da pravo na obiteljska davanja nastaje po osnovi korištenja mirovine ako se, kao prvo, odredbama prava Unije ILI država članica korištenje mirovine predviđa kao uvjet za obiteljska davanja, i kao drugo, ako je osim toga uvjet korištenja mirovine činjenično doista ispunjen tako da „jednostavno korištenje mirovine” nije obuhvaćeno člankom 68. stavkom 1. točkom (b) podtočkom ii. Uredbe 883/2004, a predmetnu državu članicu sa stajališta prava Unije ne treba smatrati „državom nadležnom za mirovinu”?

         Treće pitanje, koje se postavlja kao alternativa uz prvo i drugo pitanje, ako je za tumačenje izraza „država nadležna za mirovinu” dovoljno jednostavno korištenje mirovine:
      U slučaju korištenja starosne mirovine na koju je pravo ostvareno u okviru primjene propisâ o radnicima migrantima i prije toga obavljanjem djelatnosti u državi članici u razdoblju tijekom kojeg samo država boravišta ili obje države još nisu bile države članice Unije ili Europskog gospodarskog prostora, treba li tekst „omogućava se stjecanje dodatka u visini razlike koja po potrebi prelazi ovaj iznos” iz drugog dijela druge rečenice članka 68. stavka 2. Uredbe 883/2004 s obzirom na presudu Suda od 12. lipnja 1980. u predmetu 733/79, Laterza, tumačiti na način da su prema pravu Unije obiteljska davanja zajamčena u najvećoj mogućoj mjeri čak i u slučaju korištenja mirovine?

         Četvrto pitanje:

      Treba li članak 60. stavak 1. treću rečenicu Uredbe 987/2009 (3) tumačiti na način da mu se protivi članak 2. stavak 5. Familienlastenausgleichsgesetza 1967 (Zakon o naknadi obiteljskih troškova iz 1967.; u daljnjem tekstu: FLAG 1967) u skladu s kojim, u slučaju razvoda, pravo na obiteljska davanja i odbitak za dijete pripada roditelju koji vodi brigu o kućanstvu sve dok je dijete koje je punoljetno i koje studira dio njegova kućanstva, a koji nije predao zahtjev ni u državi boravišta ni u državi nadležnoj za mirovinu tako da drugi roditelj, koji u Austriji živi kao umirovljenik i koji zapravo jedini snosi teret novčanog uzdržavanja djeteta, izravno na temelju članka 60. stavka 1. treće rečenice Uredbe 987/2009 može podnijeti zahtjev za obiteljska davanja i odbitak za dijete ustanovi države članice čije zakonodavstvo ima prednost u primjerni?

         Peto pitanje koje se postavlja zajedno s četvrtim pitanjem:
      Treba li članak 60. stavak 1. treću rečenicu Uredbe 987/2009 tumačiti i na način da je u svrhu stjecanja statusa stranke osobe zaposlene u Uniji u postupku u pogledu obiteljskih davanja u državi članici također potrebno i da ta osoba pretežno snosi teret uzdržavanja u smislu članka 1. točke (i) treće podtočke Uredbe 883/2004?

         Šesto pitanje:

      Treba li odredbe o savjetovanju u skladu s člankom 60. Uredbe (EZ) br. 987/2009 Europskog parlamenta i Vijeća od 16. rujna 2009. o utvrđivanju postupka provedbe Uredbe (EZ) br. 883/2004 o koordinaciji sustava socijalne sigurnosti (u daljnjem tekstu: Uredba 987/2009 ili Provedbena uredba) (SL 2009., L 284, str. 1.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 5., svezak 2., str. 171.) tumačiti na način da ustanove predmetnih država članica trebaju provesti takvo savjetovanje ne samo u slučaju dodjele obiteljskih davanja, nego i u slučaju zahtjeva za povrat obiteljskih davanja?

         (1)  Uredba (EZ) br. 883/2004 Europskog parlamenta i Vijeća od 29. travnja 2004. o koordinaciji sustava socijalne sigurnosti (SL 2004., L 166, str. 1.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 5, svezak 3. str. 160. i ispravak SL 2020., L 415., str. 88.)

         (2)  Uredba (EU) br. 465/2012 Europskog parlamenta i Vijeća od 22. svibnja 2012. (SL 2012., L 149., str. 4.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 5., svezak 6., str. 328.)

         (3)  Uredba (EZ) br. 987/2009 Europskog parlamenta i Vijeća od 16. rujna 2009. o utvrđivanju postupka provedbe Uredbe (EZ) br. 883/2004 o koordinaciji sustava socijalne sigurnosti (SL 2009., L 284, str. 1.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 5., svezak 2., str. 171.)


title: Predmet C-217/21: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 6. travnja 2021. uputio Administrativen sad Veliko Tarnovo (Bugarska) – „AGRO – EKO 2013” EOOD/Izpalnitelen direktor na Daržaven fond „Zemedelie”

text:
               21.6.2021

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 242/10

      Zahtjev za prethodnu odluku koji je 6. travnja 2021. uputio Administrativen sad Veliko Tarnovo (Bugarska) – „AGRO – EKO 2013” EOOD/Izpalnitelen direktor na Daržaven fond „Zemedelie”
      (Predmet C-217/21)
      (2021/C 242/13)
      Jezik postupka: bugarski

         Sud koji je uputio zahtjev

      Administrativen sad Veliko Tarnovo

         Stranke glavnog postupka

         Tužitelj:„AGRO – EKO 2013” EOOD

         Tuženik: Izpalnitelen direktor na Daržaven fond „Zemedelie”

         Prethodna pitanja

                  1.

                  Podrazumijeva li izraz „plaćanje” koji se upotrebljava u članku 75. stavku 1. Uredbe br. 1306/2013 (1) Europskog parlamenta i Vijeća od 17. prosinca 2013. o financiranju, upravljanju i nadzoru zajedničke poljoprivredne politike okončanje postupka pokrenutog na temelju zahtjeva za plaćanje?

                  2.

                  Ima li stvarni primitak iznosa koji je zatražio poljoprivrednik isto značenje kao i pozitivna odluka agencije za plaćanje o zahtjevu za aktiviranje prava na plaćanje, odnosno, predstavlja li neisplata novčanih iznosa u slučaju javne objave isplata koje se odnose na predmetnu mjeru odbijanje zatraženog prava na plaćanje ako se osobu nije obavijestilo o nastavku postupka s novim provjerama?

                  3.

                  Obvezuje li se rokom iz članka 75. stavka 1. Uredbe br. 1306/2013 Europskog parlamenta i Vijeća od 17. prosinca 2013. o financiranju, upravljanju i nadzoru zajedničke poljoprivredne politike države članice da provjere uvjete prihvatljivosti prije njegova isteka i može li se ta provjera nastaviti isključivo iznimno?

                  4.

                  Predstavlja li nepoštovanje roka iz članka 75. stavka 1. Uredbe br. 1306/2013 Europskog parlamenta i Vijeća od 17. prosinca 2013. o financiranju, upravljanju i nadzoru zajedničke poljoprivredne politike prešutno odbijanje isplate potpora ako se poljoprivrednika nije obavijestilo o provedbi dodatnih provjera i ako o tome ne postoji pisani dokument?

         (1)  Uredba (EU) br. 1306/2013 Europskog parlamenta i Vijeća od 17. prosinca 2013. o financiranju, upravljanju i nadzoru zajedničke poljoprivredne politike i o stavljanju izvan snage uredaba Vijeća (EEZ) br. 352/78, (EZ) br. 165/94, (EZ) br. 2799/98, (EZ) br. 814/2000, (EZ) br. 1290/2005 i (EZ) br. 485/2008 (SL 2013., L 347, str. 549. i ispravci SL 2016., L 130, str. 6., SL 2017., L 327, str. 83. i SL 2018., L 233, str. 3.)


title: Predmet C-222/21: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 22. ožujka 2021. uputio Obvodní soud pro Prahu 1 (Češká Republika) – České dráhy a.s.

text:
               21.6.2021

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 242/12

      Zahtjev za prethodnu odluku koji je 22. ožujka 2021. uputio Obvodní soud pro Prahu 1 (Češká Republika) – České dráhy a.s.
      (Predmet C-222/21)
      (2021/C 242/15)
      Jezik postupka: češki

         Sud koji je uputio zahtjev

      Obvodní soud pro Prahu 1

         Stranke glavnog postupka

         Žalitelj: České dráhy a.s.

         Prethodna pitanja

                  1.

                  Ispunjava li nacionalni propis koji je predviđen petim dijelom Zákona č. 99/1963 Sb., občanský soudní řád (Zakonik br. 99/1963 o građanskom postupku, kako je izmijenjen, u daljnjem tekstu: Zakonik o građanskom postupku) zahtjeve za sudski nadzor odluke regulatornog tijela u skladu s člankom 56. stavkom 10. Direktive 2012/34/EU (1) Europskog parlamenta i Vijeća od 21. studenoga 2012. o uspostavi jedinstvenog Europskog željezničkog prostora (u daljnjem tekstu: Direktiva 2012/34)?

                  2.

                  U slučaju potvrdnog odgovora na prvo pitanje, je li u skladu s člankom 56. stavkom 6. Direktive 2012/34 to da se odluke regulatornog tijela o visini pristojbe za pristup infrastrukturi zamjenjuju presudama o meritumu predmeta pojedinačnih redovnih sudova u postupcima u kojima sudjeluju podnositelji zahtjeva i upravitelji infrastruktura, a da pritom ne sudjeluje regulatorno tijelo?

                  3.

                  U slučaju potvrdnog odgovora na prvo pitanje, dopuštaju li zahtjevi koji se odnose na uspostavu jednog nacionalnog regulatornog tijela za željeznički sektor iz članka 55. stavka 1. Direktive 2012/34, dužnosti regulatornog tijela iz članka 56. stavaka 2., 6., 11. i 12. Direktive 2012/34 i suradnju regulatornih tijela iz članka 57. stavka 2. Direktive 2012/34 to da se odluke koje donosi regulatorno tijelo o meritumu predmeta zamjenjuju presudama pojedinačnih redovnih sudova koje nisu povezane s činjeničnim stanjem koje je utvrdilo regulatorno tijelo?

         (1)  SL 2012., L 343, str. 32. (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 7., svezak 25., str. 136.)


title: Predmet C-227/21: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 9. travnja 2021. uputio Lietuvos vyriausiasis administracinis teismas (Litva) – „HA.EN.” UAB/Valstybinė mokesčių inspekcija

text:
               21.6.2021

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 242/12

      Zahtjev za prethodnu odluku koji je 9. travnja 2021. uputio Lietuvos vyriausiasis administracinis teismas (Litva) – „HA.EN.” UAB/Valstybinė mokesčių inspekcija
      (Predmet C-227/21)
      (2021/C 242/16)
      Jezik postupka: litavski

         Sud koji je uputio zahtjev

      Lietuvos vyriausiasis administracinis teismas

         Stranke glavnog postupka

         Tužitelj:„HA.EN.” UAB

         Tuženik: Valstybinė mokesčių inspekcija

         Prethodno pitanje

      Treba li Direktivu Vijeća 2006/112/EZ od 28. studenoga 2006. o zajedničkom sustavu poreza na dodanu vrijednost (1), u vezi s načelom fiskalne neutralnosti, tumačiti na način da zabranjuje ili na način da ne zabranjuje praksu nacionalnih tijela prema kojoj se poreznom obvezniku uskraćuje pravo na odbitak ulaznog PDV-a ako je taj porezni obveznik prilikom nabave nekretnine znao (ili trebao znati) da dobavljač zbog svoje insolventnosti neće uplatiti (ili neće moći uplatiti) izlazni PDV u državni proračun?

         (1)  SL 2006., L 347, str. 1.


title: Predmet C-231/21: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 12. travnja 2021. uputio Verwaltungsgerichtshof (Austrija) – IA

text:
               21.6.2021

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 242/13

      Zahtjev za prethodnu odluku koji je 12. travnja 2021. uputio Verwaltungsgerichtshof (Austrija) – IA
      (Predmet C-231/21)
      (2021/C 242/17)
      Jezik postupka: njemački

         Sud koji je uputio zahtjev

      Verwaltungsgerichtshof

         Stranke glavnog postupka

         Podnositelj revizije: IA

         Tuženo tijelo: Bundesamt für Fremdenwesen und Asyl

         Prethodna pitanja

                  1.

                  Treba li pojam „zatvor” u smislu članka 29. stavka 2. druge rečenice Uredbe (EU) br. 604/2013 (1) tumačiti na način da se njime obuhvaća i smještaj osobe o kojoj je riječ na psihijatrijskom odjelu bolnice, koji je sud proglasio dopuštenim, protiv volje dotične osobe ili bez njezine volje (u ovom slučaju zbog ugrožavanja sebe i drugih koje je posljedica psihičkog oboljenja te osobe)?

                  2.

                  U slučaju potvrdnog odgovora na prvo pitanje:

                              (a)

                              Može li – s obvezujućim učinkom za dotičnu osobu – država članica moliteljica u svakom slučaju produljiti rok iz članka 29. stavka 2. prve rečenice navedene uredbe na godinu dana u slučaju kad se osoba nalazi u zatvoru?

                              (b)

                              U slučaju niječnog odgovora, smije li se rok primjerice produljiti samo za onoliko

                              (aa)

                              koliko je zatvor stvarno trajao, ili

                              (bb)

                              koliko se predviđa da će zatvor ukupno trajati, s obzirom na trenutak kad je odgovorna država članica o tome obaviještena u skladu s člankom 9. stavkom 2. Uredbe Komisije (EZ) br. 1560/2003 (2),

                        uvećano za, prema potrebi, razuman rok za novu organizaciju transfera?

         (1)  Uredba (EU) br. 604/2013 Europskog parlamenta i Vijeća od 26. lipnja 2013. o utvrđivanju kriterija i mehanizama za određivanje države članice odgovorne za razmatranje zahtjeva za međunarodnu zaštitu koji je u jednoj od država članica podnio državljanin treće zemlje ili osoba bez državljanstva (preinaka) (SL 2013., L 180, str. 31.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 19., svezak 15., str. 108. i ispravak SL 2017., L 49, str. 50.)

         (2)  Uredba Komisije (EZ) br. 1560/2003 od 2. rujna 2003. o utvrđivanju detaljnih pravila za primjenu Uredbe Vijeća (EZ) br. 343/2003 (SL 2003., L 222, str. 3.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 19., svezak 10., str. 17.), kako je izmijenjena Provedbenom uredbom Komisije (EU) br. 118/2014 od 30. siječnja 2014. (SL 2014., L 39, str. 1.)


title: Predmet C-238/21: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 13. travnja 2021. uputio Landesverwaltungsgericht Steiermark (Austrija) – Porr Bau GmbH/Bezirkshauptmannschaft Graz-Umgebung

text:
               21.6.2021

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 242/14

      Zahtjev za prethodnu odluku koji je 13. travnja 2021. uputio Landesverwaltungsgericht Steiermark (Austrija) – Porr Bau GmbH/Bezirkshauptmannschaft Graz-Umgebung
      (Predmet C-238/21)
      (2021/C 242/18)
      Jezik postupka: njemački

         Sud koji je uputio zahtjev

      Landesverwaltungsgericht Steiermark

         Stranke glavnog postupka

         Žalitelj: Porr Bau GmbH

         Tuženo tijelo: Bezirkshauptmannschaft Graz-Umgebung

         Prethodna pitanja

                  1.

                  Protivi li se članku 6. stavku 1. Direktive 2008/98/EZ (1) nacionalni propis u skladu s kojim prestanak statusa otpada nastupa tek kad se otpad ili postojeće tvari ili iz njih dobivene tvari neposredno upotrijebe kao zamjena za sirovine ili za proizvode od primarnih sirovina ili kad ih se pripremi za ponovnu uporabu?
                  U slučaju negativnog odgovora na prvo pitanje:

                  2.

                  Protivi li se članku 6. stavku 1. Direktive 2008/98/EZ nacionalni propis u skladu s kojim prestanak statusa otpada za iskopani materijal najranije može nastupiti u slučaju kada on služi kao zamjena za sirovine ili za proizvode od primarnih sirovina?
                  U slučaju negativnog odgovora na prvo i/ili drugo pitanje:

                  3.

                  Protivi li se članku 6. stavku 1. Direktive 2008/98/EZ nacionalni propis u skladu s kojim prestanak statusa otpada za iskopani materijal ne može nastupiti ako formalni kriteriji (osobito obveze u vezi s vođenjem evidencije i dokumentacije), koji nemaju utjecaja – bitnog za okoliš – na provedbenu mjeru, nisu ili nisu u potpunosti ispunjeni, unatoč tomu što iskopani materijal dokazano ne doseže granične vrijednosti (kvalitativni razred) koje su propisane za predviđenu konkretnu uporabu?

         (1)  Direktiva 2008/98/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 19. studenoga 2008. o otpadu i stavljanju izvan snage određenih direktiva (SL 2008., L 312, str. 3) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 15., svezak 34., str. 99.)


title: Predmet T-842/16: Presuda Općeg suda od 28. travnja 2021. – Repower/EUIPO – repowermap.org (REPOWER) („Žig Europske unije – Postupak za proglašenje žiga ništavim – Međunarodna registracija žiga u kojoj je naznačena Europska unija – Verbalni žig REPOWER – Apsolutni razlog za ništavost – Opisni karakter – Članak 7. stavak 1. točka (c) Uredbe (EZ) br. 207/2009 (koji je postao članak 7. stavak 1. točka (c) Uredbe (EU) 2017/1001) – Obveza obrazlaganja – Članak 75. Uredbe br. 207/2009 (koji je postao članak 94. Uredbe 2017/1001)”)

text:
               21.6.2021

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 242/16

      Presuda Općeg suda od 28. travnja 2021. – Repower/EUIPO – repowermap.org (REPOWER)
      (Predmet T-842/16) (1)

      („Žig Europske unije - Postupak za proglašenje žiga ništavim - Međunarodna registracija žiga u kojoj je naznačena Europska unija - Verbalni žig REPOWER - Apsolutni razlog za ništavost - Opisni karakter - Članak 7. stavak 1. točka (c) Uredbe (EZ) br. 207/2009 (koji je postao članak 7. stavak 1. točka (c) Uredbe (EU) 2017/1001) - Obveza obrazlaganja - Članak 75. Uredbe br. 207/2009 (koji je postao članak 94. Uredbe 2017/1001)”)
      (2021/C 242/20)
      Jezik postupka: francuski

         Stranke

         Tužitelj: Repower AG (Brusio, Švicarska) (zastupnici: R. Kunz-Hallstein i H. Kunz-Hallstein, odvjetnici)

         Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (zastupnici: J. Crespo Carrillo i V. Ruzek, agenti)

         Druga stranka u postupku pred žalbenim vijećem EUIPO-a, intervenijent u postupku pred Općim sudom: repowermap.org (Bern, Švicarska) (zastupnici: P. González-Bueno Catalán de Ocón i W. Sakulin, odvjetnici)

         Predmet

      Tužba protiv odluke petog žalbenog vijeća EUIPO-a od 26. rujna 2016. (predmet R 2311/2014-5), koja se odnosi na postupak za proglašenje žiga ništavim između društava repowermap.org i Repower.

         Izreka

                  1.

                  Poništava se odluka petog žalbenog vijeća Ureda Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO) od 26. rujna 2016. (predmet R 2311/2014-5) u dijelu u kojem je prihvaćen zahtjev za proglašenje žiga ništavim kada je riječ o akustičnim vodovima, obuhvaćenima razredom 9.

                  2.

                  Tužba se u preostalom dijelu odbija.

                  3.

                  Društvo Repower AG snosit će, osim vlastitih, troškove nastale EUIPO-u i društvu repowermap.org.

         (1)  SL C 38, 6. 2. 2017.


title: Predmet C-241/21: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 14. travnja 2021. uputio Riigikohus (Estonija) – I. L./Politsei- ja Piirivalveamet

text:
               21.6.2021

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 242/14

      Zahtjev za prethodnu odluku koji je 14. travnja 2021. uputio Riigikohus (Estonija) – I. L./Politsei- ja Piirivalveamet
      (Predmet C-241/21)
      (2021/C 242/19)
      Jezik postupka: estonski

         Sud koji je uputio zahtjev

      Riigikohus

         Stranke glavnog postupka

         Žalitelj: I. L.

         Druga stranka u postupku: Politsei- ja Piirivalveamet

         Prethodna pitanja

      Treba li članak 15. stavak 1. prvu rečenicu Direktive 2008/115/EZ (1) Europskog parlamenta i Vijeća od 16. prosinca 2008. o zajedničkim standardima i postupcima država članica za vraćanje državljana trećih zemalja s nezakonitim boravkom tumačiti na način da države članice mogu zadržati državljanina treće zemlje ako postoji stvarna opasnost da će on prije udaljavanja, dok se nalazi na slobodi, počiniti kazneno djelo čija istraga i sankcioniranje mogu znatno otežati provođenje udaljavanja?

         (1)  Direktiva 2008/115/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 16. prosinca 2008. o zajedničkim standardima i postupcima država članica za vraćanje državljana trećih zemalja s nezakonitim boravkom (SL 2008, L 348, str. 98.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 19., svezak 8., str. 188.)


title: Predmet T-872/16: Presuda Općeg suda od 28. travnja 2021. – repowermap.org/EUIPO – Repower (REPOWER) („Žig Europske unije – Postupak za proglašenje žiga ništavim – Međunarodna registracija žiga u kojoj je naznačena Europska unija – Verbalni žig REPOWER – Apsolutni razlog za ništavost – Opisni karakter – Nepostojanje razlikovnog karaktera – Članak 7. stavak 1. točke (b) i (c) Uredbe (EZ) br. 207/2009 (koji je postao članak 7. stavak 1. točke (b) i (c) Uredbe (EU) 2017/1001) – Obveza obrazlaganja – Pravo na saslušanje – Članak 75. Uredbe br. 207/2009 (koji je postao članak 94. Uredbe 2017/1001) – Sloboda izražavanja”)

text:
               21.6.2021

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 242/16

      Presuda Općeg suda od 28. travnja 2021. – repowermap.org/EUIPO – Repower (REPOWER)
      (Predmet T-872/16) (1)

      („Žig Europske unije - Postupak za proglašenje žiga ništavim - Međunarodna registracija žiga u kojoj je naznačena Europska unija - Verbalni žig REPOWER - Apsolutni razlog za ništavost - Opisni karakter - Nepostojanje razlikovnog karaktera - Članak 7. stavak 1. točke (b) i (c) Uredbe (EZ) br. 207/2009 (koji je postao članak 7. stavak 1. točke (b) i (c) Uredbe (EU) 2017/1001) - Obveza obrazlaganja - Pravo na saslušanje - Članak 75. Uredbe br. 207/2009 (koji je postao članak 94. Uredbe 2017/1001) - Sloboda izražavanja”)
      (2021/C 242/21)
      Jezik postupka: francuski

         Stranke

         Tužitelj: repowermap.org (Bern, Švicarska) (zastupnici: P. González-Bueno Catalán de Ocón i W. Sakulin, odvjetnici)

         Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (zastupnici: J. Crespo Carrillo i V. Ruzek, agenti)

         Druga stranka u postupku pred žalbenim vijećem EUIPO-a, intervenijent u postupku pred Općim sudom: Repower AG (Brusio, Švicarska) (zastupnici: R. Kunz-Hallstein i H. Kunz-Hallstein, odvjetnici)

         Predmet

      Tužba protiv odluke petog žalbenog vijeća EUIPO-a od 26. rujna 2016. (predmet 26. rujna 2016. (predmet R 2311/2014-5), koja se odnosi na postupak za proglašenje žiga ništavim između društava repowermap.org i Repower.

         Izreka

                  1.

                  Preinačuje se odluka petog žalbenog vijeća Ureda Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO) od 26. rujna 2016. (predmet R 2311/2014-5) na način da se sporni žig proglašava ništavim za sljedeće usluge:

                              —

                              razred 37.: „Usluge inženjera za grijanje”;

                              —

                              razred 42.: „Usluge na području znanosti, kao i pripadajuće usluge istraživanja i razvoja; usluge industrijskih analiza i istraživanja”.

                  2.

                  Tužba se u preostalom dijelu odbija.

                  3.

                  repowermap.org će snositi, osim vlastitih, troškove nastale EUIPO-u i društvu Repower.org

         (1)  SL C 30, 30. 1. 2017.


title: Predmet T-29/17 RENV: Presuda Općeg suda od 14. travnja 2021. – RQ/Komisija („Javna služba – Dužnosnici – Glavni direktor OLAF-a – Odluka o ukidanju tužiteljeva imuniteta od sudskih postupaka – Obveza obrazlaganja – Dužnost pružanja pomoći i brižnog postupanja – Legitimna očekivanja – Pretpostavka nedužnosti – Načelo dobrog upravljanja”)

text:
               21.6.2021

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 242/17

      Presuda Općeg suda od 14. travnja 2021. – RQ/Komisija
      (Predmet T-29/17 RENV) (1)

      („Javna služba - Dužnosnici - Glavni direktor OLAF-a - Odluka o ukidanju tužiteljeva imuniteta od sudskih postupaka - Obveza obrazlaganja - Dužnost pružanja pomoći i brižnog postupanja - Legitimna očekivanja - Pretpostavka nedužnosti - Načelo dobrog upravljanja”)
      (2021/C 242/22)
      Jezik postupka: francuski

         Stranke

         Tužitelj: RQ (zastupnik: É. Boigelot, odvjetnik)

         Tuženik: Europska komisija (zastupnici: K. Banks, J. P. Keppenne i J. Baquero Cruz, agenti)

         Predmet

      Zahtjev na temelju članka 270. UFEU-a kojim se traži poništenje Odluke Komisije C(2016) 1449 final od 2. ožujka 2016. o zahtjevu za ukidanje tužiteljeva imuniteta od sudskih postupaka.

         Izreka

                  1.

                  Tužba se odbija.

                  2.

                  Osobi RQ nalaže se snošenje svih troškova, uključujući one u vezi s predmetima T-29/17 i C-831/18 P.

         (1)  SL C 95, 27. 3. 2017.


title: Predmet T-584/17 RENV: Presuda Općeg suda od 28. travnja 2021. – Primart/EUIPO – Bolton Cile España (PRIMART Marek Łukasiewicz) („Žig Europske unije – Postupak povodom prigovora – Prijava figurativnog žiga Europske unije PRIMART Marek Łukasiewicz – Raniji nacionalni verbalni žigovi PRIMA – Relativni razlog za odbijanje – Članak 8. stavak 1. točka (b) Uredbe (EZ) br. 207/2009 (koji je postao članak 8. stavak 1. točka (b) Uredbe (EU) 2017/1001) – Vraćanje”)

text:
               21.6.2021

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 242/18

      Presuda Općeg suda od 28. travnja 2021. – Primart/EUIPO – Bolton Cile España (PRIMART Marek Łukasiewicz)
      (Predmet T-584/17 RENV) (1)

      („Žig Europske unije - Postupak povodom prigovora - Prijava figurativnog žiga Europske unije PRIMART Marek Łukasiewicz - Raniji nacionalni verbalni žigovi PRIMA - Relativni razlog za odbijanje - Članak 8. stavak 1. točka (b) Uredbe (EZ) br. 207/2009 (koji je postao članak 8. stavak 1. točka (b) Uredbe (EU) 2017/1001) - Vraćanje”)
      (2021/C 242/23)
      Jezik postupka: engleski

         Stranke

         Tužitelj: Przedsiębiorstwo Produkcyjno-Handlowe „Primart” Marek Łukasiewicz (Wołomin, Poljska) (zastupnik: J. Skołuda, odvjetnik)

         Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (zastupnik: S. Palmero Cabezas, agent)

         Druga stranka u postupku pred žalbenim vijećem EUIPO-a, intervenijent u postupku pred Općim sudom: Bolton Cile España, SA (Madrid, Španjolska) (zastupnici: F. Celluprica, F. Fischetti i F. De Bono, odvjetnici)

         Predmet

      Tužba protiv odluke četvrtog žalbenog vijeća EUIPO-a od 22. lipnja 2017. (predmet R 1933/2016-4), koja se odnosi na postupak povodom prigovora između društava Bolton Cile España i Przedsiębiorstwo Produkcyjno-Handlowe „Primart” Marek Łukasiewicz.

         Izreka

                  1.

                  Tužba se odbija.

                  2.

                  Przedsiębiorstwo Produkcyjno-Handlowe „Primart” Marek Łukasiewicz snosit će troškove postupka.

         (1)  SL C 374, 6. 11. 2017.


title: Predmet T-69/18: Presuda Općeg suda od 14. travnja 2021. – Verband Deutscher Alten und Behindertenhilfe i CarePool Hannover/Komisija („Državne potpore – Neovisna socijalna skrb – Bespovratna sredstva dodijeljena udrugama regionalnog konzorcija socijalne skrbi – Odbijanje pritužbe – Odluka o neospornosti na kraju faze prethodnog ispitivanja – Tužba za poništenje – Svojstvo zainteresirane stranke – Zaštita postupovnih prava – Bitan utjecaj na tržišni položaj – Dopuštenost – Nepostojanje ozbiljnih poteškoća – Nepostojanje bitne izmjene postojeće potpore”)

text:
               21.6.2021

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 242/18

      Presuda Općeg suda od 14. travnja 2021. – Verband Deutscher Alten und Behindertenhilfe i CarePool Hannover/Komisija
      (Predmet T-69/18) (1)

      („Državne potpore - Neovisna socijalna skrb - Bespovratna sredstva dodijeljena udrugama regionalnog konzorcija socijalne skrbi - Odbijanje pritužbe - Odluka o neospornosti na kraju faze prethodnog ispitivanja - Tužba za poništenje - Svojstvo zainteresirane stranke - Zaštita postupovnih prava - Bitan utjecaj na tržišni položaj - Dopuštenost - Nepostojanje ozbiljnih poteškoća - Nepostojanje bitne izmjene postojeće potpore”)
      (2021/C 242/24)
      Jezik postupka: njemački

         Stranke

         Tužitelji: Verband Deutscher Alten- und Behindertenhilfe, Landesverband Niedersachsen/Bremen und Hamburg/Schleswig-Holstein eV (Hanover, Njemačka), CarePool Hannover GmbH (Hanover) (zastupnici: T. Unger, odvjetnik, i S. Korte, profesor)

         Tuženik: Europska komisija (zastupnici: K. Herrmann i F. Tomat, agenti)

         Intervenijenti u potporu tuženiku: Diakonisches Werk evangelischer Kirchen in Niedersachsen eV (Hanover) (zastupnik: A. Bartosch, odvjetnik), Arbeiterwohlfahrt Bezirksverband Hannover eV (Hanover) (zastupnik: C. Jürschik, odvjetnik), Arbeiterwohlfahrt Bezirksverband Braunschweig eV (Brunswick, Njemačka) i osam drugih intervenijenata čija se imena nalaze u prilogu presudi (zastupnici: U. Karpenstein, R. Sangi i C. Johann, odvjetnici)

         Predmet

      Zahtjev na temelju članka 263. UFEU-a za poništenje Odluke Komisije C(2017) 7686 final od 23. studenoga 2017. o programima državnih potpora SA.42268 (2017/E) – Deutschland Staatliche Beihilfe zur Förderung wohlfahrtspflegerischer Aufgaben i SA.42877 (2017/E) – Deutschland CarePool Hannover GmbH, koje je provela Njemačka u korist udruga socijalne skrbi koje pružaju socijalnu pomoć (SL 2018., C 61, str. 1.).

         Izreka

                  1.

                  Tužba se odbija.

                  2.

                  Verbandu Deutscher Alten- und Behindertenhilfe, Landesverbandu Niedersachsen/Bremen und Hamburg/Schleswig-Holstein eV i CarePoolu Hannover GmbH nalaže se snošenje, osim vlastitih, troškova koje zahtijevaju Europska komisija, Diakonisches Werk evangelischer Kirchen in Niedersachsen eV, Arbeiterwohlfahrt Bezirksverband Hannover eV, Arbeiterwohlfahrt Bezirksverband Braunschweig eV i drugi intervenijenti čija se imena nalaze u prilogu.

         (1)  SL C 112, 26. 3. 2018.


title: Predmet T-561/18: Presuda Općeg suda od 5. svibnja 2021. – ITD i Danske Fragtmænd/Komisija („Državne potpore – Poštanski sektor – Naknada za izvršenje obveze univerzalne usluge – Odluka o neospornosti – Izračun naknade – Metoda izbjegnutih neto troškova – Uzimanje u obzir nematerijalnih koristi pripisivih univerzalnoj usluzi – Upotreba sredstava dodijeljenih na ime naknade – Državno jamstvo za plaćanje otpremnina u slučaju stečaja – Oslobođenje od PDV-a za određene transakcije koje je izvršio pružatelj univerzalne usluge – Računovodstveno razdvajanje zajedničkih troškova na djelatnosti obuhvaćene univerzalnom uslugom i one koje to nisu – Unos u kapital javnog poduzetnika radi izbjegavanja stečaja njegova društva kćeri – Konkurentova pritužba – Odluka kojom se na kraju faze prethodnog ispitivanja utvrđuje nepostojanje državne potpore – Postojeća potpora – Periodična dodjela prednosti – Pripisivost državi – Kriterij privatnog ulagača”)

text:
               21.6.2021

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 242/19

      Presuda Općeg suda od 5. svibnja 2021. – ITD i Danske Fragtmænd/Komisija
      (Predmet T-561/18) (1)

      („Državne potpore - Poštanski sektor - Naknada za izvršenje obveze univerzalne usluge - Odluka o neospornosti - Izračun naknade - Metoda izbjegnutih neto troškova - Uzimanje u obzir nematerijalnih koristi pripisivih univerzalnoj usluzi - Upotreba sredstava dodijeljenih na ime naknade - Državno jamstvo za plaćanje otpremnina u slučaju stečaja - Oslobođenje od PDV-a za određene transakcije koje je izvršio pružatelj univerzalne usluge - Računovodstveno razdvajanje zajedničkih troškova na djelatnosti obuhvaćene univerzalnom uslugom i one koje to nisu - Unos u kapital javnog poduzetnika radi izbjegavanja stečaja njegova društva kćeri - Konkurentova pritužba - Odluka kojom se na kraju faze prethodnog ispitivanja utvrđuje nepostojanje državne potpore - Postojeća potpora - Periodična dodjela prednosti - Pripisivost državi - Kriterij privatnog ulagača”)
      (2021/C 242/25)
      Jezik postupka: engleski

         Stranke

         Tužitelji: ITD, Brancheorganisation for den danske vejgodstransport A/S (Padborg, Danska), Danske Fragtmænd A/S (Åbyhøj, Danska) (zastupnik: L. Sandberg-Mørch, odvjetnica)

         Tuženik: Europska komisija (zastupnici: K. Blanck i D. Recchia, agenti)

         Intervenijenti u potporu tužitelju: Jørgen Jensen Distribution A/S (Ikast, Danska) (zastupnici: L. Sandberg-Mørch i M. Honoré, odvjetnici), Dansk Distribution A/S (Karlslunde, Danska) (zastupnici: L. Sandberg-Mørch i J. Buendía Sierra, odvjetnici)

         Intervenijent u potporu tuženiku: Kraljevina Danska (zastupnici: J. Nymann-Lindegren i M. Wolff, agenti, uz asistenciju R. Holdgaarda, odvjetnik)

         Predmet

      Zahtjev na temelju članka 263. UFEU-a za poništenje Odluke Komisije C (2018) 3169 final od 28. svibnja 2018. o državnoj potpori SA.47707 (2018/N) – Državne naknade dodijeljene PostNordu za pružanje univerzalne poštanske usluge – Danska,

         Izreka

                  1.

                  Odluka Komisije C(2018) 3169 final od 28. svibnja 2018. o državnoj potpori SA.47707 (2018/N) – Državne naknade dodijeljene PostNordu za pružanje univerzalne poštanske usluge – Danska, poništava se u mjeri u kojoj se po završetku faze prethodnog ispitivanja u njoj smatralo da ne predstavljaju državne potpore, s jedne strane, oslobođenje od poreza na dodanu vrijednost (PDV) uvedeno upravnom odlukom br. 1306/90 i upravnom uredbom F 6742/90, koje je donijela danska porezna uprava, i, s druge strane, povećanje kapitala od milijardu danskih kruna (DKK) koje je proveo PostNord AB u korist društva Post Danmark A/S 23. veljače 2017.

                  2.

                  U preostalom dijelu tužba se odbija.

                  3.

                  ITD, Brancheorganisation for den danske vejgodstransport A/S i Danske Fragtmænd A/S snosit će polovinu vlastitih troškova, a preostalu polovinu njihovih troškova snosit će Europska komisija.

                  4.

                  Komisija, Kraljevina Danska, Jørgen Jensen Distribution A/S i Dansk Distribution A/S snosit će vlastite troškove.

         (1)  SL C 427, 26. 11. 2018.


title: Predmet T-611/18: Presuda Općeg suda od 5. svibnja 2021. – Pharmaceutical Works Polpharma/EMA („Lijekovi za humanu primjenu – Zahtjev za izdavanje odobrenja za stavljanje u promet generičke inačice lijeka Tecfidera – EMA ina odluka kojom se odbija odobravanje zahtjeva za izdavanje odobrenja za stavljanje lijeka u promet – Prethodna Komisijina odluka kojom se zauzima stajalište da lijek Tecfidera – dimetil fumarat nije bio obuhvaćen istim globalnim odobrenjem za stavljanje lijeka u promet kao lijek Fumaderm – Prigovor nezakonitosti – Dopuštenost – Prethodno odobrena kombinacija djelatnih tvari – Naknadno odobrenje za stavljanje u promet komponente kombinacije djelatnih tvari – Ocjena postojanja dvaju različitih globalnih odobrenja za stavljanje lijeka u promet – Očita pogreška u ocjeni”)

text:
               21.6.2021

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 242/20

      Presuda Općeg suda od 5. svibnja 2021. – Pharmaceutical Works Polpharma/EMA
      (Predmet T-611/18) (1)

      („Lijekovi za humanu primjenu - Zahtjev za izdavanje odobrenja za stavljanje u promet generičke inačice lijeka Tecfidera - EMA ina odluka kojom se odbija odobravanje zahtjeva za izdavanje odobrenja za stavljanje lijeka u promet - Prethodna Komisijina odluka kojom se zauzima stajalište da lijek Tecfidera - dimetil fumarat nije bio obuhvaćen istim globalnim odobrenjem za stavljanje lijeka u promet kao lijek Fumaderm - Prigovor nezakonitosti - Dopuštenost - Prethodno odobrena kombinacija djelatnih tvari - Naknadno odobrenje za stavljanje u promet komponente kombinacije djelatnih tvari - Ocjena postojanja dvaju različitih globalnih odobrenja za stavljanje lijeka u promet - Očita pogreška u ocjeni”)
      (2021/C 242/26)
      Jezik postupka: engleski

         Stranke

         Tužitelj: Pharmaceutical Works Polpharma S.A. (Starogard Gdański, Poljska) (zastupnici: M. Martens, N. Carbonnelle, odvjetnici, i S. Faircliffe, solicitor)

         Tuženik: Europska agencija za lijekove (zastupnici: T. Jabłoński, S. Drosos i R. Pita, agenti)

         Intervenijent u potporu tuženiku: Europska komisija (zastupnici: A. Sipos i L. Haasbeek, agenti), Biogen Netherlands BV (Badhoevedorp, Nizozemska) (zastupnik: C. Schoonderbeek, odvjetnica)

         Predmet

      Povodom, s jedne strane, zahtjeva za proglašenje dopuštenim i osnovanim prigovora nezakonitosti istaknutog protiv Provedbene odluke Komisije C(2014) 601 final od 30. siječnja 2014. o odobrenju za stavljanje u promet lijeka za humanu uporabu Tecfidera – dimetil fumarat, u dijelu u kojem je u toj provedbenoj odluci Komisija zaključila da lijek Tecfidera – dimetil fumarat nije obuhvaćen istim globalnim odobrenjem za stavljanje lijeka u promet kao lijek Fumaderm, i, s druge strane, zahtjeva na temelju članka 263. UFEU-a za poništenje EMA-ine odluke od 30. srpnja 2018. o odbijanju odobravanja zahtjeva koji je tužitelj podnio radi dobivanja odobrenja za stavljanje u promet generičke inačice lijeka Tecfidera

         Izreka

                  1.

                  Poništava se Odluka Europske agencije za lijekove (EMA) od 30. srpnja 2018. o odbijanju odobravanja zahtjeva koji je društvo Pharmaceutical Works Polpharma S. A. podnijelo radi dobivanje odobrenja za stavljanje u promet generičke inačice lijeka Tecfidera.

                  2.

                  U preostalom dijelu tužba se odbija.

                  3.

                  EMA će snositi, osim vlastitih, i troškove nastale društvu Pharmaceutical Works Polpharma.

                  4.

                  Društvo Biogen Netherlands BV i Europska komisija snose vlastite troškove.

         (1)  SL C 455, 17. 12. 2018.