title: Predmet C-113/18: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 13. veljače 2018. uputio Tribunal Supremo (Španjolska) – Parc del Segre S.A i drugi protiv Administración General del Estado

text:
               7.5.2018

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 161/32

         Zahtjev za prethodnu odluku koji je 13. veljače 2018. uputio Tribunal Supremo (Španjolska) – Parc del Segre S.A i drugi protiv Administración General del Estado
   (Predmet C-113/18)
   (2018/C 161/36)
   Jezik postupka: španjolski

      Sud koji je uputio zahtjev

   Tribunal Supremo

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelji: Parc del Segre S.A., Electra Irache S.L., Genhidro Generación Hidroeléctrica S.L., Hicenor, S.L., Hidroeléctrica Carrascosa, S.L., Hidroeléctrica del Carrión, S.L., Hidroeléctrica del Pisuerga, S.L., Hidroeléctrica Santa Marta, S.L., Hyanor, S.L. i Promotora del Rec dels Quatre Pobles, S.A.

      Tuženik: Administración General del Estado

      Prethodna pitanja

               1.

               Treba li načelo „onečišćivač plaća” iz članka 191. stavka 2. UFEU-a i članak 9. stavak 1. Direktive 2000/60/EZ Europskog parlamenta i Vijeća (1), od 23. listopada, u kojem je utvrđeno načelo povrata troškova za vodne usluge i primjerena gospodarska ravnoteža korištenja voda, tumačiti na način da im se protivi uspostava naknade za korištenje kopnenih voda za proizvodnju energije, poput one o kojoj je riječ u glavnom postupku, koja ne potiče učinkovito korištenje vode niti uspostavlja mehanizme očuvanja i zaštite javnog vodnog područja i čiji iznos nije ni u kakvom odnosu s mogućnošću nanošenja štete javnom vodnom području te se jedino i isključivo temelji na sposobnosti proizvođača da ostvaruju prihode?

               2.

               Je li usklađen s načelom nediskriminacije gospodarskih subjekata iz članka 3. stavka 1. Direktive 2009/72/EZ od 13. srpnja o zajedničkim pravilima za unutarnje tržište električne energije (2), doprinos poput naknade za hidroelektričnu energiju o kojoj je riječ u glavnom postupku i čiji su obveznici isključivo proizvođači hidroelektrične energije koji djeluju u slivovima koje zajednički dijeli više autonomnih zajednica, ali ne i proizvođači koncesionari u slivovima koji se nalaze na području jedne autonomne zajednice, te proizvođači koji upotrebljavaju hidroelektričnu tehnologiju, ali ne i proizvođači energije koji upotrebljavaju druge tehnologije?

               3.

               Treba li članak 107. stavak 1. UFEU-a tumačiti na način da čini zabranjenu državnu potporu nametanje naknade za hidroelektričnu energiju poput one o kojoj je riječ u glavnom postupku proizvođačima električne energije koji djeluju u slivovima koje zajednički dijeli više autonomnih zajednica uvođenjem asimetričnog sustava opterećenja u području iste tehnologije ovisno o tome gdje je smješteno postrojenje, pri čemu se ta naknada usto ne nameće proizvođačima energije iz drugih izvora?

      (1)  Direktiva 2000/60/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 23. listopada 2000. o uspostavi okvira za djelovanje Zajednice u području vodne politike (SL 2000., L 327, str. 1.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 15., svezak 1., str. 48.)

      (2)  Direktiva 2009/72/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 13. srpnja 2009. zajedničkim pravilima za unutarnje tržište električne energije i stavljanju izvan snage Direktive 2003/54/EZ (SL 2009., L 211, str. 55.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 12., svezak 4., str. 29.)


201805250261897462018/C 200/282072018CJC20020180611HR01HRINFO_JUDICIAL20180322222321Predmet C-207/18: Tužba podnesena 22. ožujka 2018. – Europska komisija protiv Kraljevine Španjolske
 ---documentbreak--- C2002018HR2210120180322HR0028221232Tužba podnesena 22. ožujka 2018. – Europska komisija protiv Kraljevine Španjolske
   (Predmet C-207/18)2018/C 200/28Jezik postupka: španjolski
      Stranke

      Tužitelj: Europska komisija (zastupnici: É. Gippini Fournier, G. von Rintelen i J. Samnadda, agenti)

      Tuženik: Kraljevina Španjolska

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelj od Suda zahtijeva da:

            —

            proglasi da je, time što nije najkasnije do 10. travnja 2016. donijela sve zakone i druge propise potrebne za usklađivanje s Direktivom 2014/26/EU Europskog parlamenta i Vijeća od 26. veljače 2014. o kolektivnom ostvarivanju autorskog prava i srodnih prava te izdavanju odobrenja za više državnih područja za prava na internetsko korištenje glazbenih djela na unutarnjem tržištu (
                  1
               ) odnosno time što u svakom slučaju nije dostavila te propise Komisiji, Kraljevina Španjolska povrijedila obveze koje ima na temelju članka 43. navedene direktive;

            —

            izrekne Kraljevini Španjolskoj, u skladu s člankom 260. stavkom 3. UFEU-a, novčanu kaznu od 123928,64 eura po danu počevši od dana objave presude kojom se utvrđuje povreda obveze donošenja propisa potrebnih za usklađivanje s Direktivom 2014/26/EU odnosno u svakom slučaju obveze dostavljanja tih propisa Komisiji;

            —

            naloži Kraljevini Španjolskoj snošenje troškova.

      Tužbeni razlozi i glavni argumenti

   U skladu s člankom 43. stavkom 1. Direktive 2014/26/EU, države članice moraju najkasnije do 10. travnja 2016. donijeti i objaviti zakone i druge propise potrebne za usklađivanje s navedenom direktivom i Komisiji bez odlaganja dostaviti tekst tih odredaba.
   Budući da Kraljevina Španjolska nije u potpunosti prenijela Direktivu 2014/26/EU i da nije obavijestila Komisiju o mjerama za prenošenje, Komisija je odlučila podnijeti ovu tužbu pred Sudom.
   Komisija predlaže da se Kraljevini Španjolskoj izrekne novčana kazna od 123928,64 eura po danu počevši od dana objave presude, koja je izračunata uzimajući u obzir težinu i trajanje povrede te odvraćajući učinak s obzirom na sposobnost plaćanja navedene države članice.
   (
         1
      )	SL 2014., L 84, str. 72.


201805250051897382018/C 200/17652017CJC20020180611HR01HRINFO_JUDICIAL20180419141411Predmet C-65/17: Presuda Suda (deveto vijeće) od 19. travnja 2018. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Corte suprema di cassazione – Italija) – Oftalma Hospital Srl protiv C.I.O.V. – Commissione Istituti Ospitalieri Valdesi, Regione Piemonte (Zahtjev za prethodnu odluku — Javna nabava usluga — Socijalne i zdravstvene usluge — Dodjela mimo pravila o sklapanju ugovora o javnoj nabavi — Nužnost poštovanja načela transparentnosti i jednakosti postupanja — Pojam „nedvojbeni prekogranični interes” — Direktiva 92/50/EEZ — Članak 27.)
 ---documentbreak--- C2002018HR1410120180419HR0017141141Presuda Suda (deveto vijeće) od 19. travnja 2018. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Corte suprema di cassazione – Italija) – Oftalma Hospital Srl protiv C.I.O.V. – Commissione Istituti Ospitalieri Valdesi, Regione Piemonte
   (Predmet C-65/17) (
         1
      )
   „(Zahtjev za prethodnu odluku — Javna nabava usluga — Socijalne i zdravstvene usluge — Dodjela mimo pravila o sklapanju ugovora o javnoj nabavi — Nužnost poštovanja načela transparentnosti i jednakosti postupanja — Pojam „nedvojbeni prekogranični interes” — Direktiva 92/50/EEZ — Članak 27.)“2018/C 200/17Jezik postupka: talijanski
      Sud koji je uputio zahtjev

   Corte suprema di cassazione

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelj: Oftalma Hospital Srl

      Tuženici: C.I.O.V. – Commissione Istituti Ospitalieri Valdesi, Regione Piemonte
   Uz sudjelovanje: Azienda Sanitaria Locale di Torino (TO1)

      Izreka

            1.

            U slučaju kad dodjeljuje ugovor o javnoj nabavi usluga na koji se primjenjuje članak 9. Direktive Vijeća 92/50/EEZ od 18. lipnja 1992. o usklađivanju postupaka za sklapanje ugovora o javnoj nabavi usluga, kako je izmijenjena Direktivom 97/52/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 13. listopada 1997., i koji slijedom toga u pravilu podliježe samo njezinim člancima 14. i 16., javni naručitelj svejedno je dužan pridržavati se i temeljnih pravila i općih načela iz UFEU-a, posebno načela jednakosti postupanja i nediskriminacije na temelju državljanstva te obveze transparentnosti koja iz njih proizlazi, pod uvjetom da taj ugovor o nabavi u trenutku dodjele ima nedvojbena prekogranična obilježja, a na sudu koji je uputio zahtjev je da to provjeri.

            2.

            Članak 27. stavak 3. Direktive 92/50 treba tumačiti na način da se ne primjenjuje na ugovore o javnoj nabavi usluga iz Priloga I.B toj direktivi.

      (
         1
      )	SL C 144, 8. 5. 2017.


201805250061897522018/C 200/18752017CJC20020180611HR01HRINFO_JUDICIAL20180419141522Predmet C-75/17 P: Presuda Suda (sedmo vijeće) od 19. travnja 2018. – Fiesta Hotels & Resorts, SL protiv Ureda Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO), Residencial Palladium, SL (Žalba — Žig Europske unije — Uredba (EZ) br. 207/2009 — Članak 8. stavak 4. — Članak 65. — Nezaštićeno trgovačko ime GRAND HOTEL PALLADIUM — Figurativni žig koji sadržava verbalne elemente „PALLADIUM PALACE IBIZA RESORT & SPA” — Zahtjev za proglašenje ništavosti na temelju ranijeg prava stečenog na temelju nacionalnog prava — Uvjeti — Znak čija važnost nije samo lokalnog karaktera — Pravo zabraniti uporabu kasnijeg žiga)
 ---documentbreak--- C2002018HR1420120180419HR0018142152Presuda Suda (sedmo vijeće) od 19. travnja 2018. – Fiesta Hotels & Resorts, SL protiv Ureda Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO), Residencial Palladium, SL
   (Predmet C-75/17 P) (
         1
      )
   „(Žalba — Žig Europske unije — Uredba (EZ) br. 207/2009 — Članak 8. stavak 4. — Članak 65. — Nezaštićeno trgovačko ime GRAND HOTEL PALLADIUM — Figurativni žig koji sadržava verbalne elemente „PALLADIUM PALACE IBIZA RESORT & SPA” — Zahtjev za proglašenje ništavosti na temelju ranijeg prava stečenog na temelju nacionalnog prava — Uvjeti — Znak čija važnost nije samo lokalnog karaktera — Pravo zabraniti uporabu kasnijeg žiga)“2018/C 200/18Jezik postupka: španjolski
      Stranke

      Žalitelj: Fiesta Hotels & Resorts, SL (zastupnici: J.-B. Devaureix i J. C. Erdozain López, abogados)

      Druge stranke u postupku: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO) (zastupnici: J. Crespo Carrillo i D. Botis, agenti), Residencial Palladium, SL (zastupnik: D. Solana Giménez, abogado)

      Izreka

            1.

            Žalba se odbija.

            2.

            Društvu Fiesta Hotels & Resorts SL nalaže se snošenje troškova.

      (
         1
      )	SL C 151, 15. 5. 2017.


201806150591955012018/C 231/482682018TC23120180702HR01HRINFO_JUDICIAL20180427383811Predmet T-268/18: Tužba podnesena 27. travnja 2018. – Sandrone protiv EUIPO-a – J. Garcia Carrion (Luciano Sandrone)
 ---documentbreak--- C2312018HR3810120180427HR0048381381Tužba podnesena 27. travnja 2018. – Sandrone protiv EUIPO-a – J. Garcia Carrion (Luciano Sandrone)
   (Predmet T-268/18)2018/C 231/48Jezik na kojem je tužba podnesena: engleski
      Stranke

      Tužitelj: Luciano Sandrone (Barolo, Italija) (zastupnik: A. Borra, odvjetnik)

      Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO)

      Druga stranka pred žalbenim vijećem: J. Garcia Carrion, SA (Jumilla, Španjolska)

      Podaci o postupku pred EUIPO-om

      Nositelj spornog žiga: tužitelj

      Predmetni sporni žig: verbalni žig Europske unije „Luciano Sandrone” – Prijava za registraciju br. 14 416 598

      Postupak pred EUIPO-om: postupak povodom prigovora

      Pobijana odluka: odluka drugog žalbenog vijeća EUIPO-a od 26. veljače 2018. u predmetu R 1207/2017-2

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

            —

            poništi pobijanu odluku;

            —

            naloži EUIPO-u snošenje troškova.

      Tužbeni razlozi

            —

            Nepostojanje dokaza o stvarnoj uporabi ranijeg žiga u skladu s člankom 42. stavkom 2. i 3. Uredbe br. 2017/1001.

            —

            Povreda članka 8. stavka 1. točke (b) Uredbe br. 2017/1001.


201806150851955162018/C 231/225842013TC23120180702HR01HRINFO_JUDICIAL20180517192021Predmet T-584/13: Presuda Općeg suda od 17. svibnja 2018. – BASF Agro i dr. protiv Komisije („Sredstva za zaštitu bilja — Aktivna tvar fipronil — Preispitivanje odobrenja — Članak 21. Uredbe (EZ) br. 1107/2009 — Zabrana uporabe i prodaje sjemena tretiranog sredstvima za zaštitu bilja koja sadrže predmetnu aktivnu tvar — Članak 49. stavak 2. Uredbe br. 1107/2009 — Načelo predostrožnosti — Analiza utjecaja”)
 ---documentbreak--- C2312018HR1910120180517HR0022191202Presuda Općeg suda od 17. svibnja 2018. – BASF Agro i dr. protiv Komisije
   (Predmet T-584/13) (
         1
      )
   „(„Sredstva za zaštitu bilja — Aktivna tvar fipronil — Preispitivanje odobrenja — Članak 21. Uredbe (EZ) br. 1107/2009 — Zabrana uporabe i prodaje sjemena tretiranog sredstvima za zaštitu bilja koja sadrže predmetnu aktivnu tvar — Članak 49. stavak 2. Uredbe br. 1107/2009 — Načelo predostrožnosti — Analiza utjecaja”)“2018/C 231/22Jezik postupka: engleski
      Stranke

      Tužitelji: BASF Agro BV (Arnhem, Nizozemska) i 6 drugih tužitelja čija se imena nalaze u prilogu presudi (zastupnici: J.-P. Montfort i M. Peristeraki, odvjetnici)

      Tuženik: Europska komisija (zastupnici: P. Ondrůšek i G. von Rintelen, agenti)

      Intervenijenti u potporu tužiteljima: Association européenne pour la protection des cultures (ECPA) (Bruxelles, Belgija) (zastupnici: I. de Seze, É. Mullier, odvjetnici, i D. Abrahams, barrister), European Seed Association (ESA) (Bruxelles) (zastupnici: P. de Jong, P. Vlaemminck i B. Van Vooren, a zatim P. de Jong, K. Claeyé i E. Bertolotto, odvjetnici)

      Intervenijenti u potporu tuženicima: Deutscher Berufs- und Erwerbsimkerbund eV (Soltau, Njemačka), Österreichischer Erwerbsimkerbund (Großebersdorf, Austrija), Österreichischer Imkerbund (ÖIB) (Beč, Austrija) (zastupnici: A. Willand i B. Tschida, odvjetnici)

      Predmet

   Zahtjev na temelju članka 263. UFEU-a za poništenje Provedbene uredbe Komisije (EU) br. 781/2013 оd 14. kolovoza 2013. o izmjeni Provedbene uredbe (EU) br. 540/2011 u vezi s uvjetima za odobrenje aktivne tvari fipronila i o zabrani uporabe i prodaje sjemena tretiranog sredstvima za zaštitu bilja koja sadržavaju tu aktivnu tvar (SL 2013, L 219, str. 22.).

      Izreka

            1.

            Poništavaju se članci 1., 3. i 4. Provedbene uredbe Komisije (EU) br. 781/2013 оd 14. kolovoza 2013. o izmjeni Provedbene uredbe (EU) br. 540/2011 u vezi s uvjetima za odobrenje aktivne tvari fipronila i o zabrani uporabe i prodaje sjemena tretiranog sredstvima za zaštitu bilja koja sadržavaju tu aktivnu tvar.

            2.

            U preostalom dijelu tužba se odbija.

            3.

            Europska komisija će snositi vlastite troškove, kao i troškove BASF Agro BV i drugih tužitelja čija se imena nalaze u prilogu, te troškove Association européenne pour la protection des cultures (ECPA) i European Seed Association (ESA).

            4.

            Deutscher Berufs- und Erwerbsimkerbund eV, Österreichischer Erwerbsimkerbund i Österreichischer Imkerbund (ÖIB) će snositi vlastite troškove.

      (
         1
      )	SL C 9, 11. 1. 2014.


201806220171970682018/C 240/333072018CJC24020180709HR01HRINFO_JUDICIAL20180507293132Predmet C-307/18: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 7. svibnja 2018. uputio Competition Appeal Tribunal, London (Ujedinjena Kraljevina) – Generics (UK) Ltd, GlaxoSmithKline plc, Xellia Pharmaceuticals ApS, Alpharma, LLC, prije Zoetis Products LLC, Actavis UK Ltd i Merck KGaA protiv Competition and Markets Authority
 ---documentbreak--- C2402018HR2920120180507HR0033292313Zahtjev za prethodnu odluku koji je 7. svibnja 2018. uputio Competition Appeal Tribunal, London (Ujedinjena Kraljevina) – Generics (UK) Ltd, GlaxoSmithKline plc, Xellia Pharmaceuticals ApS, Alpharma, LLC, prije Zoetis Products LLC, Actavis UK Ltd i Merck KGaA protiv Competition and Markets Authority
   (Predmet C-307/18)2018/C 240/33Jezik postupka: engleski
      Sud koji je uputio zahtjev

   Competition Appeal Tribunal, London

      Stranke glavnog postupka

      Žalitelji: Generics (Ujedinjena Kraljevina) Ltd, GlaxoSmithKline plc, Xellia Pharmaceuticals ApS, Alpharma, LLC, prije Zoetis Products LLC, Actavis UK Ltd i Merck KGaA

      Tuženik: Competition and Markets Authority

      Prethodna pitanja

   Potencijalno tržišno natjecanje

            1.

            Za potrebe primjene članka 101. stavka 1. UFEU-a, treba li nositelja patenta za lijek i dobavljača koji želi ući na tržište sa svojom generičkom verzijom tog lijeka smatrati potencijalnim međusobnim konkurentima ako vode spor bona fide oko toga je li patent valjan i/ili povrjeđuje li generički lijek taj patent?

            2.

            Mijenja li se odgovor na prvo pitanje ako:

                     (a)

                     je između stranaka tog spora u tijeku sudski postupak; i/ili

                     (b)

                     je u korist nositelja patenta izdana privremena sudska zabrana koja dobavljača generičkog lijeka sprečava da taj lijek stavi na tržište do okončanja odnosnog postupka; i/ili

                     (c)

                     nositelj patenta smatra da mu je dobavljač generičkog lijeka potencijalni konkurent?

      Ograničenje s obzirom na cilj

            3.

            Kada je u tijeku sudski postupak koji se odnosi na valjanost patenta za lijek i na pitanje povrjeđuje li generički lijek taj patent, a nije moguće odrediti vjerojatnost uspjeha nijedne stranke u postupku, ima li ugovor između stranaka o sporazumnom rješavanju spora, na temelju kojeg se:

                     (a)

                     dobavljač generičkog lijeka obvezuje da neće s tim lijekom ući na tržište i da neće osporavati odnosni patent tijekom razdoblja primjene ugovora (koje nije dulje od razdoblja patentne zaštite koje još nije isteklo), te se

                     (b)

                     nositelj patenta obvezuje dobavljaču generičkog lijeka prenijeti vrijednost u iznosu koji je znatno veći od izbjegnutih troškova postupka (uključujući troškove ljudskih resursa i one nastale zbog ometanja poslovanja), pri čemu se ne radi o naknadi za ikakve proizvode ili usluge pružene nositelju patenta, narav ograničenja tržišnog natjecanja „s obzirom na cilj” u smislu članka 101. stavka 1. UFEU-a?

            4.

            Mijenja li se odgovor na treće pitanje ako:

                     (a)

                     opseg u kojem se ograničava dobavljača generičkog lijeka ne nadilazi opseg spornog patenta; i/ili

                     (b)

                     je iznos vrijednosti prenesene dobavljaču neovisnog generičkog lijeka možebitno manji od dobiti koju bi taj dobavljač ostvario da je uspio u patentnom sporu i ušao na tržište s tim lijekom?

            5.

            Mijenjaju li se odgovori na treće i četvrto pitanje ako ugovor predviđa da nositelj patenta dobavljaču generičkog lijeka isporuči velike, ali ograničene količine odobrenog generičkog lijeka te ako taj ugovor ne stvara:

                     (a)

                     nikakav osjetan konkurentski pritisak na cijene koje naplaćuje nositelj patenta; ali

                     (b)

                     potrošačima donosi određene koristi koje ne bi ostvarili da je nositelj patenta uspio u sporu, ali koje su znatno manje od koristi koje bi imali da je došlo do punog tržišnog natjecanja kao posljedice ulaska neovisnog generičkog lijeka na tržište koji bi uslijedio da je dobavljač generičkog lijeka uspio u sporu, ili je to relevantno samo za ocjenu na temelju članka 101. stavka 3. UFEU-a?

      Ograničenje s obzirom na posljedicu

            6.

            Postoji li, u okolnostima opisanima u trećem, četvrtom i petom pitanju, ograničenje tržišnog natjecanja „s obzirom na posljedicu” u smislu članka 101. stavka 1. UFEU-a ili to ovisi o utvrđenju suda da bi bez tog ugovora:

                     (a)

                     dobavljač generičkog lijeka vjerojatno uspio u patentnom postupku (to jest da je vjerojatnost da bi se patent proglasio valjanim i povrijeđenim bila manja od 50 %); ili

                     (b)

                     stranke vjerojatno sklopile ugovor koji nije toliko ograničavajući (to jest da je vjerojatnost sklapanja manje ograničavajućeg ugovora bila veća od 50 %)?

      Određivanje tržišta

            7.

            Kada je patentirani lijek u smislu terapeutskih učinaka moguće zamijeniti s nekoliko drugih lijekova iste klase, a navodna zloporaba u smislu članka 102. sastoji se u ponašanju nositelja patenta koje u biti istiskuje generičke verzije tog lijeka s tržišta, treba li te generičke lijekove uzeti u obzir pri određivanju relevantnog tržišta proizvoda iako oni ne mogu zakonito ući na tržište prije isteka patenta ako je taj patent (što nije sigurno) valjan te ga generički lijekovi povrjeđuju?

      Zloporaba

            8.

            U okolnostima opisanima u trećem, četvrtom i petom pitanju, čini li nositelj patenta koji je u vladajućem položaju zloporabu u smislu članka 102. UFEU-a ako sklopi takav ugovor?

            9.

            Mijenja li se odgovor na osmo pitanje ako nositelj patenta takav ugovor ne sklopi radi sporazumnog rješavanja tekućeg spora, nego da bi spriječio njegovo pokretanje?

            10.

            Mijenja li se odgovor na osmo ili deveto pitanje ako:

                     (a)

                     nositelj patenta primjenjuje strategiju sklapanja nekoliko takvih ugovora kako bi spriječio rizik od neograničenog ulaska generičkih lijekova na tržište; i

                     (b)

                     prvi takav ugovor zbog strukture nacionalnog sustava prema kojem javna zdravstvena tijela ljekarnama nadoknađuju troškove kupnje lijekova ima za posljedicu smanjenje iznosa povrata troškova za lijek u pitanju, što javnim zdravstvenim tijelima omogućuje veliku uštedu (koja je, doduše, znatno manja od one koju bi ostvarila u slučaju neovisnog ulaska generičkog lijeka na tržište nakon uspjeha dobavljača tog generičkog lijeka u patentnom sporu); i

                     (c)

                     ostvarenje te uštede nije bila namjera stranaka prilikom sklapanja tih ugovora?


201806220251970762018/C 240/066422016CJC24020180709HR01HRINFO_JUDICIAL201805175511Predmet C-642/16: Presuda Suda (peto vijeće) od 17. svibnja 2018. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Bundesgerichtshof – Njemačka) – Junek Europ-Vertrieb GmbH protiv Lohmann & Rauscher International GmbH & Co. KG (Prethodni postupak — Intelektualno vlasništvo — Žigovno pravo — Uredba (EZ) br. 207/2009 — Članak 13. — Iscrpljenje prava koja proistječu iz žiga — Paralelni uvoz — Prepakiravanje proizvoda zaštićenog žigom — Novo označavanje — Uvjeti koji se primjenjuju na medicinske proizvode)
 ---documentbreak--- C2402018HR510120180517HR00065151Presuda Suda (peto vijeće) od 17. svibnja 2018. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Bundesgerichtshof – Njemačka) – Junek Europ-Vertrieb GmbH protiv Lohmann & Rauscher International GmbH & Co. KG
   (Predmet C-642/16) (
         1
      )
   „(Prethodni postupak — Intelektualno vlasništvo — Žigovno pravo — Uredba (EZ) br. 207/2009 — Članak 13. — Iscrpljenje prava koja proistječu iz žiga — Paralelni uvoz — Prepakiravanje proizvoda zaštićenog žigom — Novo označavanje — Uvjeti koji se primjenjuju na medicinske proizvode)“2018/C 240/06Jezik postupka: njemački
      Sud koji je uputio zahtjev

   Bundesgerichtshof

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelj: Junek Europ-Vertrieb GmbH

      Tuženik: Lohmann & Rauscher International GmbH & Co. KG

      Izreka

   Članak 13. stavak 2. Uredbe Vijeća (EZ) br. 207/2009 od 26. veljače 2009. o žigu [Europske unije] treba tumačiti na način da se nositelj žiga ne može protiviti daljnjoj komercijalizaciji, od strane paralelnog uvoznika, medicinskog proizvoda, u njegovu izvornom unutarnjem i vanjskom pakiranju, ako je uvoznik dodao dodatnu etiketu, poput one iz glavnog postupka, koja svojim sadržajem, svojom veličinom, izgledom i smještajem ne predstavlja opasnost za jamstvo podrijetla medicinskog proizvoda zaštićenog žigom.
   (
         1
      )	SL C 104, 3. 4. 2017.


201806220781970272018/C 240/653112018TC24020180709HR01HRINFO_JUDICIAL20180517565611Predmet T-311/18: Tužba podnesena 17. svibnja 2018. – Buck protiv EUIPO-a – Unger Holding (BUCK)
 ---documentbreak--- C2402018HR5610120180517HR0065561561Tužba podnesena 17. svibnja 2018. – Buck protiv EUIPO-a – Unger Holding (BUCK)
   (Predmet T-311/18)2018/C 240/65Jezik na kojem je tužba podnesena: engleski
      Stranke

      Tužitelj: Društvo za proizvodnju inženjering i usluge Buck d.o.o. (Beograd, Srbija) (zastupnik: I. Lázaro Betancor, odvjetnik)

      Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO)

      Druga stranka u postupku pred žalbenim vijećem: Unger Holding GmbH (Herne, Njemačka)

      Podaci o postupku pred EUIPO-om

   Podnositelj prijave spornog žiga: tužitelj

      Predmetni sporni žig: međunarodna registracija žiga u kojoj je naznačena Europska unija za figurativni žig BUCK u bijeloj i crvenoj boji – međunarodna registracija u kojoj je naznačena Europska unija br. 1 218 386

      Postupak pred EUIPO-om: postupak povodom opoziva

      Pobijana odluka: odluka četvrtog žalbenog vijeća EUIPO-a od 7. ožujka 2018. u predmetu R 1024/2017-4

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

            —

            poništi pobijanu odluku;

            —

            naloži EUIPO-u snošenje troškova.

      Tužbeni razlozi

            —

            povreda članka 47. stavka 2. Uredbe br. 2017/1001;

            —

            povreda članka 8. stavka 1. točke (b) Uredbe br. 2017/1001.


201806220361970382018/C 240/343302018CJC24020180709HR01HRINFO_JUDICIAL20180507313331Predmet C-330/18 P: Žalba koju je 7. svibnja 2018. podnio Bruno Gollnisch protiv presude Općeg suda (šesto vijeće) od 7. ožujka 2018. u predmetu T-624/16, Gollnisch protiv Parlamenta
 ---documentbreak--- C2402018HR3110120180507HR0034311333Žalba koju je 7. svibnja 2018. podnio Bruno Gollnisch protiv presude Općeg suda (šesto vijeće) od 7. ožujka 2018. u predmetu T-624/16, Gollnisch protiv Parlamenta
   (Predmet C-330/18 P)2018/C 240/34Jezik postupka: francuski
      Stranke

      Žalitelj: Bruno Gollnisch (zastupnik: B. Bonnefoy-Claudet, odvjetnik)

      Druga stranka u postupku: Europski parlament

      Zahtjevi

   Zahtjevi protiv pobijane presude:

            —

            ukinuti presudu Općeg suda od 7. ožujka 2018., T-624/16;

            —

            pravno se odrediti o postavljenim pitanjima za potrebe sudske prakse;

            —

            vratiti predmet Općem sudu na ponovno odlučivanje;

            —

            dodijeliti žalitelju iznos od 12500 eura na ime troškova postupka nastalih u žalbenom postupku;

            —

            naložiti Parlamentu snošenje troškova.

      Zahtjevi u slučaju prihvaćanja žalbe:

            —

            ako Sud smatra da je dovoljno obaviješten, odlučiti o meritumu spora;

            —

            poništiti odluku glavnog tajnika Europskog parlamenta od 1. srpnja 2016.; obavijest i provedbene mjere sadržane u dopisu glavnog direktora za financije od 6. srpnja 2016. i knjižno zaduženje br. 2016-914 od 5. srpnja 2016.;

            —

            prihvatiti žaliteljeve prvostupanjske tužbene zahtjeve;

            —

            dodijeliti žalitelju iznos od 20000 eura za naknadu pretrpljene neimovinske štete;

            —

            naložiti Parlamentu snošenje svih troškova.

      Podredni zahtjevi:

            —

            odrediti prekid postupka do okončanja kaznenih postupaka pokrenutih u Francuskoj;

            —

            odlučiti da će izvršenje odluke glavnog tajnika u međuvremenu biti obustavljeno i da će se iznosi naplaćeni s tog naslova vratiti u cijelosti žalitelju.

      Žalbeni razlozi i glavni argumenti

            1.

            Prvi žalbeni razlog, koji se temelji na nenadležnosti glavnog tajnika i povredi članka 25. stavka 3. Poslovnika Parlamenta
            Pobijanom presudom dodjeljuje se glavnom tajniku nadležnost za odlučivanje kojom ga se ovlašćuje da samostalno određuje postojanje neosnovano naplaćenog iznosa dok prema tekstovima i ranijoj sudskoj praksi ima samo istražnu nadležnost, nadležnost u pogledu predlaganja i izvršenja.

            2.

            Drugi žalbeni razlog, koji se temelji na nepoštivanju načela „una via electa” i „prednost kaznenog pred građanskim sudom”
            Pobijanom presudom se pogrešno smatra da je navedeno načelo pitanje nacionalnog, a ne europskog prava i da predmet o kojemu je riječ nije doveo ni do kakvog kaznenopravnog aspekta.

            3.

            Treći žalbeni razlog, koji se temelji na povredi prava na obranu
            Pobijanom presudom 1) žalitelju nije vraćeno temeljno pravo na saslušanje, a kojega je tijekom cijelog postupka bio lišen; 2) potvrđena je kvalifikacija obične sumnje koju je dala uprava Parlamenta iako se radilo o prigovorima, štoviše neosnovanim, izjavljenim protiv žalitelja tijekom navedenog postupka i iako je promjenjivi i neprecizni karakter tih prigovora predstavljao prepreku iznošenju učinkovite obrane; 3) nisu uzete u obzir posljedice šutnje uprave na žaliteljeve dopise u kojima joj je postavio pitanje o točnoj naravi dokaza o radu njegova pomoćnika koji se od njega očekivao.

            4.

            Četvrti žalbeni razlog, koji se temelji na diskriminatornom postupanju i fumus persecutionis te nepravilnoj izmjeni pravila o teretu dokazivanja.
            Pobijanom presudom nisu kao takve kvalificirane naznake diskriminatornog postupanja ili fumus persecutionis i isključeno je da bi se sudska praksa na koju se pozvao žalitelj mogla primijeniti analogijom na slučajeve političke diskriminacije.

            5.

            Peti žalbeni razlog, koji se temelji na nedostatnosti obrazloženja i povredi članka 41. Povelje o temeljnim pravima
            Pobijanom presudom se pogrešno smatralo da su prijelazni dokumenti postupka vraćanja neosnovano naplaćenog iznosa bez pravne snage u odnosu na valjanost tog postupka i, stoga, na valjanost konačnog akta. Pobijanom presudom stoga nije izveden zaključak o činjenici da nedosljednost obrazloženja kao i šutnja uprave u pogledu žaliteljevih zahtjeva za objašnjenje nisu omogućili žalitelju da sazna kako treba dokazati nepostojanje kažnjivog djela.

            6.

            Šesti žalbeni razlog, koji se temelji na povredi načela pravne sigurnosti i legitimnih očekivanja
            Pobijanom presudom se smatralo da potreba da zastupnik čuva dokaze o radu svojih pomoćnika nije ni retroaktivna ni obvezujuća.

            7.

            Sedmi žalbeni razlog, koji se temelji na netočnoj kvalifikaciji dokaza, iskrivljavanju činjenica i proturječnostima obrazloženja
            Pobijanom presudom utvrđena je jednostrano, a posteriori, bez pravne osnove i dosljednosti, teorija priznatih i prihvatljivih načina dokazivanja pomoćnikova rada i samovoljno su odbačene one koje je iznio žalitelj te mu je prigovoreno da nije podnio nove dokaze u okviru postupka.

            8.

            Osmi žalbeni razlog, koji se temelji na povredi načela proporcionalnosti
            Pobijanom presudom se smatralo da, s jedne strane, provedbene mjere ne ostavljaju glavnom tajniku nikakvu marginu prosudbe pri donošenju odluke i da, s druge strane, žalitelj nije razvio dovoljnu argumentaciju protiv provedbenih mjera ili tekstova na kojima se one temelje.


201806220411970822018/C 240/663122018TC24020180709HR01HRINFO_JUDICIAL20180514565722Predmet T-312/18: Tužba podnesena 14. svibnja 2018. – Dentsply De Trey protiv EUIPO-a – IDS (AQUAPRINT)
 ---documentbreak--- C2402018HR5620120180514HR0066562572Tužba podnesena 14. svibnja 2018. – Dentsply De Trey protiv EUIPO-a – IDS (AQUAPRINT)
   (Predmet T-312/18)2018/C 240/66Jezik na kojem je tužba podnesena: engleski
      Stranke

      Tužitelj: Dentsply De Trey GmbH (Konstanz, Njemačka) (zastupnik: S. Clark, solicitor)

      Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO)

      Druga stranka pred žalbenim vijećem: IDS SpA (Savona, Italija)

      Podaci o postupku pred EUIPO-om

      Podnositelj prijave: druga stranka pred žalbenim vijećem

      Predmetni sporni žig: verbalni žig Europske unije AQUAPRINT – prijava za registraciju br. 12 272 407

      Postupak pred EUIPO-om: postupak povodom prigovora

      Pobijana odluka: odluka drugog žalbenog vijeća EUIPO-a od 26. veljače 2018. u predmetu R 1438/2017-2

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

            —

            poništi pobijanu odluku, osim u dijelu u kojemu je žalbeno vijeće utvrdilo da je roba istovjetna/slična i da je relevantna javnost specijalizirana u stomatološkom području;

            —

            naloži u skladu s člankom 134. Poslovnika Općeg suda, EUIPO-u i intervenijentu, ako postoji, snošenje troškova koji su nastali društvu Dentsply u ovom postupku;

            —

            preinači odluku i u odnosu na nalog za troškove te naloži EUIPO-u, u skladu s člankom 134. stavkom 1. Poslovnika Općeg suda, da naloži intervenijentu koji nije uspio u sporu snošenje troškova nastalih pred žalbenim vijećem i Odjelom za prigovore.

      Tužbeni razlozi

            —

            Povreda članka 8. stavka 1. točke (b) Uredbe br. 2017/1001;

            —

            Povreda članka 8. stavka 4. Uredbe br. 2017/1001.


201806220691970212018/C 240/355772015TC24020180709HR01HRINFO_JUDICIAL20180529343411Predmet T-577/15: Presuda Općeg suda od 29. svibnja 2018. – Uribe-Etxebarría Jiménez protiv EUIPO-a – Núcleo de comunicaciones y control (SHERPA) (Žig Europske unije — Postupak za proglašavanje žiga ništavim — Verbalni žig Europske unije SHERPA — Raniji nacionalni verbalni žig SHERPA — Proglašenje djelomične ništavosti — Predmet spora pred žalbenim vijećem — Stvarna uporaba žiga — Članak 42. stavak 2. Uredbe (EZ) br. 207/2009 (koji je postao članak 47. stavak 2. Uredbe (EU) 2017/1001) — Članak 53. stavak 1. točka (a) Uredbe br. 207/2009 (koja je postala članak 60. stavak 2. točka (a) Uredbe 2017/1001) — Relativni razlog za odbijanje — Vjerojatnost dovođenja u zabludu — Članak 8. stavak 1. točke (a) i (b) Uredbe br. 207/2009 (koji je postao članak 8. stavak 1. točke (a) i (b) Uredbe 2017/1001))
 ---documentbreak--- C2402018HR3410120180529HR0035341341Presuda Općeg suda od 29. svibnja 2018. – Uribe-Etxebarría Jiménez protiv EUIPO-a – Núcleo de comunicaciones y control (SHERPA)
   (Predmet T-577/15) (
         1
      )
   „(Žig Europske unije — Postupak za proglašavanje žiga ništavim — Verbalni žig Europske unije SHERPA — Raniji nacionalni verbalni žig SHERPA — Proglašenje djelomične ništavosti — Predmet spora pred žalbenim vijećem — Stvarna uporaba žiga — Članak 42. stavak 2. Uredbe (EZ) br. 207/2009 (koji je postao članak 47. stavak 2. Uredbe (EU) 2017/1001) — Članak 53. stavak 1. točka (a) Uredbe br. 207/2009 (koja je postala članak 60. stavak 2. točka (a) Uredbe 2017/1001) — Relativni razlog za odbijanje — Vjerojatnost dovođenja u zabludu — Članak 8. stavak 1. točke (a) i (b) Uredbe br. 207/2009 (koji je postao članak 8. stavak 1. točke (a) i (b) Uredbe 2017/1001))“2018/C 240/35Jezik postupka: španjolski
      Stranke

      Tužitelj: Xabier Uribe-Etxebarría Jiménez (Erandio, Španjolska) (zastupnik: M. Esteve Sanz, odvjetnik)

      Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (zastupnik: J. Crespo Carrillo, u svojstvu agenta)

      Druga stranka u postupku pred žalbenim vijećem EUIPO-a, intervenijent u postupku pred Općim sudom: Núcleo de comunicaciones y control, SL (Madrid, Španjolska) (zastupnici: P. López Ronda, G. Macías Bonilla, G. Marín Raigal i E. Armero Lavie, odvjetnici)

      Predmet

   Tužba podnesena protiv odluke drugog žalbenog vijeća EUIPO-a od 17. srpnja 2015. (predmet R 1135/2014-2), koja se odnosi na postupak za proglašenje žiga ništavim između društva Núcleo de comunicaciones y control i X. Uribe-Etxebarríje Jiméneza.

      Izreka

            1.

            Poništava se odluka drugog žalbenog vijeća Ureda Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO) od 17. srpnja 2015. (predmet R 1135/2014-2) u dijelu u kojem se odnosi na proizvode označene spornim žigom iz razreda 9.

            2.

            U preostalom dijelu tužba se odbija.

            3.

            EUIPO će snositi vlastite troškove kao i trećinu troškova Xabiera Uribe-Etxebarríje Jiméneza.

            4.

            X. Uribe-Etxebarría Jiménez snosit će dvije trećine vlastitih troškova.

            5.

            Núcleo de comunicaciones y control, SL snosit će vlastite troškove.

      (
         1
      )	SL C 406, 7. 12. 2015.


201806220681970452018/C 240/491972017TC24020180709HR01HRINFO_JUDICIAL20180504444411Predmet T-197/17: Rješenje Općeg suda od 4. svibnja 2018. – Abel i dr. protiv Komisije („Izvanugovorna odgovornost — Okoliš — Komisijino donošenje uredbe koja se odnosi na onečišćujuće emisije iz lakih osobnih i gospodarskih vozila — Zahtjev za naknadu imovinske i neimovinske štete koju su pretrpjeli tužitelji — Nepostojanje stvarnog i određenog karaktera štete — Situacija koja je takva da može neimovinski utjecati na svaku osobu — Nepostojanje nadoknadive štete — Zahtjev za izdavanje sudskog naloga”)
 ---documentbreak--- C2402018HR4410120180504HR0049441441Rješenje Općeg suda od 4. svibnja 2018. – Abel i dr. protiv Komisije
   (Predmet T-197/17) (
         1
      )
   „(„Izvanugovorna odgovornost — Okoliš — Komisijino donošenje uredbe koja se odnosi na onečišćujuće emisije iz lakih osobnih i gospodarskih vozila — Zahtjev za naknadu imovinske i neimovinske štete koju su pretrpjeli tužitelji — Nepostojanje stvarnog i određenog karaktera štete — Situacija koja je takva da može neimovinski utjecati na svaku osobu — Nepostojanje nadoknadive štete — Zahtjev za izdavanje sudskog naloga”)“2018/C 240/49Jezik postupka: francuski
      Stranke

      Tužitelji: Marc Abel (Montreuil, Francuska) i 1428 ostalih tužitelja čija se imena nalaze u prilogu rješenju (zastupnik: J. Assous, odvjetnik)

      Tuženik: Europska komisija (zastupnici: J.-F. Brakeland, M. Huttunen i A. Becker, agenti)

      Predmet

   Zahtjev na temelju članka 268. UFEU-a kojim se traži naknada štete koju su tužitelji pretrpjeli nakon donošenja Uredbe Komisije (EU) 2016/646 od 20. travnja 2016. o izmjeni Uredbe (EZ) br. 692/2008 u pogledu emisija iz lakih osobnih i gospodarskih vozila (Euro 6) (SL 2016., L 109, str. 1.).

      Izreka

            1.

            Tužba se odbija.

            2.

            Marcu Abelu i ostalim tužiteljima čija se imena nalaze u prilogu nalaže se snošenje troškova.

      (
         1
      )	SL C 151, 15. 5. 2017.


201806220571970422018/C 240/673142018TC24020180709HR01HRINFO_JUDICIAL20180515575821Predmet T-314/18: Tužba podnesena 15. svibnja 2018. – Hashem i Assi protiv SRB-a
 ---documentbreak--- C2402018HR5710120180515HR0067571582Tužba podnesena 15. svibnja 2018. – Hashem i Assi protiv SRB-a
   (Predmet T-314/18)2018/C 240/67Jezik postupka: španjolski
      Stranke

      Tužitelji: Hashem Asad Mohammad Hashem (Aman, Jordan), Souhair H. B. Assi (Aman) (zastupnici: R. Vallina Hoset, A. Sellés Marco, C. Iglesias Megías i A. Lois Perreau de Pinninck, odvjetnici)

      Tuženik: Jedinstveni sanacijski odbor (SRB)

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelji od Općeg suda zahtijevaju da:

            —

            utvrdi izvanugovornu odgovornost Jedinstvenog sanacijskog odbora (SRB) i naloži mu naknadu štete koju su pretrpjeli zbog svih radnji i propusta tog odbora zbog kojih su u cijelosti izgubili ulaganja u podređene obveznice društva BANCO POPULAR ESPAÑOL, S.A.;

            —

            naloži SRB-u da im na ime naknade pretrpljene štete plati, ponajprije, iznos koji odgovara povratu izvršenih ulaganja u visini od 5571434,73 eura u dionicama društva Banco Popular ili, podredno prethodnom, iznos od 2341142,51 eura;

            —

            odobri povećanje potraživanog iznosa za kompenzacijske kamate od 7. lipnja 2017. do izricanja presude kojom se odlučuje o ovoj tužbi;

            —

            odobri povećanje potraživanog iznosa za odgovarajuće zatezne kamate od dana izricanja te presude do cjelokupnog plaćanja potraživanog iznosa, po stopi koju određuje Europska središnja banka (ESB) za glavne operacije refinanciranja, uvećanoj za dva postotna boda;

            —

            naloži SRB-u snošenje troškova.

      Tužbeni razlozi i glavni argumenti

   Tužbeni razlozi i glavni argumenti slični su onima istaknutima u predmetu T-659/17, Vallina Fonseca/Jedinstveni sanacijski odbor (SL 2017., C 424, str. 42.).


201806220451970562018/C 240/502062017TC24020180709HR01HRINFO_JUDICIAL20180516444522Predmet T-206/17: Rješenje Općeg suda od 16. svibnja 2018. – Argus Security Projects protiv Komisije i EUBAM-a Libya („Tužba za poništenje — Ugovori o javnoj nabavi usluga — Natjecateljski pregovarački postupak — Pružanje usluga sigurnosti u okviru misije Europske unije za pomoć u integriranom upravljanju granicama u Libiji — Odbijanje ponuditeljeve ponude i dodjela ugovora drugom ponuditelju — Elementi nastali nakon dodjele ugovora — Bitna izmjena početnih ugovornih uvjeta — Očito pravno neosnovana tužba”)
 ---documentbreak--- C2402018HR4420120180516HR0050442452Rješenje Općeg suda od 16. svibnja 2018. – Argus Security Projects protiv Komisije i EUBAM-a Libya
   (Predmet T-206/17) (
         1
      )
   „(„Tužba za poništenje — Ugovori o javnoj nabavi usluga — Natjecateljski pregovarački postupak — Pružanje usluga sigurnosti u okviru misije Europske unije za pomoć u integriranom upravljanju granicama u Libiji — Odbijanje ponuditeljeve ponude i dodjela ugovora drugom ponuditelju — Elementi nastali nakon dodjele ugovora — Bitna izmjena početnih ugovornih uvjeta — Očito pravno neosnovana tužba”)“2018/C 240/50Jezik postupka: francuski
      Stranke

      Tužitelj: Argus Security Projects Ltd (Limassol, Cipar) (zastupnici: T. Bontinck i A. Guillerme, odvjetnici)

      Tuženici: Europska komisija (zastupnici: F. Castillo de la Torre, P. Aalto i L. Baumgart, agenti), misija Europske unije za pomoć u integriranom upravljanju granicama u Libiji (EUBAM Libya) (zastupnik: E. Raoult, odvjetnik)

      Predmet

   Zahtjev na temelju članka 263. UFEU-a kojim se traži poništenje odluke EUBAM-a Libya od 24. siječnja 2017. o neprihvaćanju tužiteljeve ponude za dodjelu, u natjecateljskom pregovaračkom postupku, ugovora koji se odnosi na usluge sigurnosti u okviru EUBAM-a Libya za integrirano upravljanje granicama u Libiji (ugovor EUBAM-13-020) i o dodjeli ugovora društvu Garda World Ltd.

      Izreka

            1.

            Tužba se odbija.

            2.

            Društvu Argus Security Projects Ltd nalaže se snošenje troškova.

      (
         1
      )	SL C 195, 19. 6. 2017.


201806220271970292018/C 240/07302017CJC24020180709HR01HRINFO_JUDICIAL201805175622Predmet C-30/17: Presuda Suda (četvrto vijeće) od 17. svibnja 2018. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Naczelny Sąd Administracyjny – Poljska) – Dyrektor Izby Celnej w Poznaniu protiv Kompania Piwowarska S.A. w Poznaniu (Zahtjev za prethodnu odluku — Porezne odredbe — Trošarine — Direktiva 92/83/EEZ — Članak 3. stavak 1. — Alkoholi i alkoholna pića — Pivo — Pivo s okusom — Stupanj Platoa — Način izračuna)
 ---documentbreak--- C2402018HR520120180517HR00075262Presuda Suda (četvrto vijeće) od 17. svibnja 2018. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Naczelny Sąd Administracyjny – Poljska) – Dyrektor Izby Celnej w Poznaniu protiv Kompania Piwowarska S.A. w Poznaniu
   (Predmet C-30/17) (
         1
      )
   „(Zahtjev za prethodnu odluku — Porezne odredbe — Trošarine — Direktiva 92/83/EEZ — Članak 3. stavak 1. — Alkoholi i alkoholna pića — Pivo — Pivo s okusom — Stupanj Platoa — Način izračuna)“2018/C 240/07Jezik postupka: poljski
      Sud koji je uputio zahtjev

   Naczelny Sąd Administracyjny

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelj: Dyrektor Izby Celnej w Poznaniu

      Tuženik: Kompania Piwowarska S.A. w Poznaniu

      Izreka

   Članak 3. stavak 1. Direktive Vijeća 92/83/EEZ od 19. listopada 1992. o usklađivanju struktura trošarina na alkohol i alkoholna pića treba tumačiti na način da za utvrđenje porezne osnovice za piva s okusom prema ljestvici Platoa treba uzeti u obzir suhi ekstrakt originalne sladovine, ne uzimajući pritom u obzir arome i šećerni sirup koji su dodani nakon završetka vrenja.
   (
         1
      )	SL C 161, 22. 5. 2017.


201806220421970162018/C 240/365662016TC24020180709HR01HRINFO_JUDICIAL20180517353511Predmet T-566/16: Presuda Općeg suda od 17. svibnja 2018. – Josefsson protiv Parlamenta („Javna služba — Privremeno osoblje — Ugovor o radu na neodređeno vrijeme — Otkaz — Članak 47. točke (c) i (i) Uvjeta zaposlenja ostalih službenika — Očita pogreška u ocjeni — Pravo na saslušanje — Načelo dobre uprave — Dužnost brižnog postupanja”)
 ---documentbreak--- C2402018HR3510120180517HR0036351351Presuda Općeg suda od 17. svibnja 2018. – Josefsson protiv Parlamenta
   (Predmet T-566/16) (
         1
      )
   „(„Javna služba — Privremeno osoblje — Ugovor o radu na neodređeno vrijeme — Otkaz — Članak 47. točke (c) i (i) Uvjeta zaposlenja ostalih službenika — Očita pogreška u ocjeni — Pravo na saslušanje — Načelo dobre uprave — Dužnost brižnog postupanja”)“2018/C 240/36Jezik postupka: engleski
      Stranke

      Tužitelj: Erik Josefsson (Malmö, Švedska) (zastupnici: T. Bontinck, A. Guillerme i M. Forgeois, odvjetnici)

      Tuženik): Europski parlament (zastupnici: u početku M. Dean i L. Deneys, zatim M. Dean i Í. Ní Riagáin Düro, agenti)

      Predmet

   Zahtjev na temelju članka 270. UFEU-a kojim se, s jedne strane, traži poništenje odluke tijela ovlaštenog za sklapanje ugovora o radu Parlamenta od 19. prosinca 2014. o raskidu tužiteljeva ugovora kao člana privremenog osoblja i kojim se, s druge strane, traži naknada neimovinske štete koju je tužitelj navodno pretrpio.

      Izreka

            1.

            Poništava se odluka tijela ovlaštenog za sklapanje ugovora o radu Europskog parlamenta od 19. prosinca 2014. o raskidu ugovora o radu članu privremenog osoblja Eriku Josefssonu.

            2.

            U preostalom dijelu tužba se odbija.

            3.

            Parlamentu se nalaže snošenje troškova.

      (
         1
      )	SL L 27 od 25.1.2016 (predmet prvotno upisan pred Službeničkim sudom Europske unije pod brojem F-138/15) i prenesen na Opći sud Europske unije 1.9.2016)


201806220201970712018/C 240/082292017CJC24020180709HR01HRINFO_JUDICIAL201805176611Predmet C-229/17: Presuda Suda (šesto vijeće) od 17. svibnja 2018. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Verwaltungsgericht Berlin – Njemačka) – Evonik Degussa GmbH protiv Savezne Republike Njemačke (Zahtjev za prethodnu odluku — Okoliš — Sustav trgovanja emisijskim jedinicama stakleničkih plinova unutar Unije — Besplatna dodjela — Direktiva 2003/87/EZ — Članak 10.a — Prilog I. — Odluka 2011/278/EU — Prilog I. točka 2. — Određivanje referentnih vrijednosti za proizvode — Proizvodnja vodika — Granice sustava referentne vrijednosti za proizvod za vodik — Proces odjeljivanja vodika od mlaza obogaćenog plina koji već sadržava vodik)
 ---documentbreak--- C2402018HR610120180517HR00086161Presuda Suda (šesto vijeće) od 17. svibnja 2018. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Verwaltungsgericht Berlin – Njemačka) – Evonik Degussa GmbH protiv Savezne Republike Njemačke
   (Predmet C-229/17) (
         1
      )
   „(Zahtjev za prethodnu odluku — Okoliš — Sustav trgovanja emisijskim jedinicama stakleničkih plinova unutar Unije — Besplatna dodjela — Direktiva 2003/87/EZ — Članak 10.a — Prilog I. — Odluka 2011/278/EU — Prilog I. točka 2. — Određivanje referentnih vrijednosti za proizvode — Proizvodnja vodika — Granice sustava referentne vrijednosti za proizvod za vodik — Proces odjeljivanja vodika od mlaza obogaćenog plina koji već sadržava vodik)“2018/C 240/08Jezik postupka: njemački
      Sud koji je uputio zahtjev

   Verwaltungsgericht Berlin

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelj: Evonik Degussa GmbH

      Tuženik: Savezna Republika Njemačka

      Izreka

   Dio 2. Priloga I. Odluci Komisije 2011/278/EU od 27. travnja 2011. o utvrđivanju prijelaznih propisa na razini Unije za usklađenu besplatnu dodjelu emisijskih jedinica na temelju članka 10.a Direktive 2003/87/EZ Europskog parlamenta i Vijeća treba tumačiti na način da proces poput onog o kojem je riječ u glavnom postupku, koji ne omogućava da se kemijskom sintezom proizvede vodik, nego samo da se ta tvar koja je već sadržana u smjesi plinova izolira, ne ulazi u granice sustava referentne vrijednosti za proizvod za vodik. Drukčije bi bilo samo ako bi taj proces, s jedne strane, bio pridružen „proizvodnji vodika” u smislu Priloga I. Direktivi 2003/87/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 13. listopada 2003. o uspostavi sustava trgovanja emisijskim jedinicama stakleničkih plinova unutar Zajednice i o izmjeni Direktive Vijeća 96/61/EZ, kako je izmijenjena Direktivom 2009/29/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 23. travanja 2009, i, s druge strane, bio s njome tehnički povezan.
   (
         1
      )	SL C 256, 7. 8. 2017.


201806220701970632018/C 240/514702017TC24020180709HR01HRINFO_JUDICIAL20180515454511Predmet T-470/17: Rješenje Općeg suda od 15. svibnja 2018. – Sensotek protiv EUIPO-a – Senso Tecnologie (senso tek) „Žig Europske unije — Postupak povodom prigovora — Prijava figurativnog žiga Europske unije senso tek — Raniji figurativni žig Europske unije SENSOTEC — Relativni razlog za odbijanje — Vjerojatnost dovođenja u zabludu — Članak 8. stavak 1. točka (b) Uredbe (EZ) br. 207/2009 (sada članak 8. stavak 1. točka (b) Uredbe (EU) 2017/1001) — Očito pravno neosnovana tužba”
 ---documentbreak--- C2402018HR4510120180515HR0051451451Rješenje Općeg suda od 15. svibnja 2018. – Sensotek protiv EUIPO-a – Senso Tecnologie (senso tek)
   (Predmet T-470/17) (
         1
      )
   „„Žig Europske unije — Postupak povodom prigovora — Prijava figurativnog žiga Europske unije senso tek — Raniji figurativni žig Europske unije SENSOTEC — Relativni razlog za odbijanje — Vjerojatnost dovođenja u zabludu — Članak 8. stavak 1. točka (b) Uredbe (EZ) br. 207/2009 (sada članak 8. stavak 1. točka (b) Uredbe (EU) 2017/1001) — Očito pravno neosnovana tužba”“2018/C 240/51Jezik postupka: njemački
      Stranke

      Tužitelj: Sensotek GmbH (Reichenbach an der Fils, Njemačka) (zastupnik: J. Klink, odvjetnik)

      Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (zastupnik: S. Hanne, agent)

      Druga stranka u postupku pred žalbenim vijećem EUIPO-a: Senso Tecnologie Srl (Rim, Italija)

      Predmet

   Tužba protiv odluke drugog žalbenog vijeća EUIPO-a od 16. svibnja 2017. (predmet R 1953/2016-2) koja se odnosi na postupak povodom prigovora između društava Senso Tecnologie i Sensotek.

      Izreka

            1.

            Tužba se odbija.

            2.

            Društvu Sensotek GmbH nalaže se snošenje troškova.

      (
         1
      )	SL C 309 od 18. 9. 2017.


201806290221986342018/C 249/082392018CJC24920180716HR01HRINFO_JUDICIAL201804035621Predmet C-239/18: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 3. travnja 2018. uputio Thüringer Oberlandesgericht (Njemačka) – Saatgut-Treuhandverwaltungs GmbH protiv Freistaat Thüringen
 ---documentbreak--- C2492018HR510120180403HR00085162Zahtjev za prethodnu odluku koji je 3. travnja 2018. uputio Thüringer Oberlandesgericht (Njemačka) – Saatgut-Treuhandverwaltungs GmbH protiv Freistaat Thüringen
   (Predmet C-239/18)2018/C 249/08Jezik postupka: njemački
      Sud koji je uputio zahtjev

   Thüringer Oberlandesgericht

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelj: Saatgut-Treuhandverwaltungs GmbH

      Tuženik: Freistaat Thüringen

      Prethodna pitanja

            1.

            Postoji li sukladno članku 11. stavku 1. Uredbe (EZ) br. 1768/95 (
                  1
               ) pravo na podatke u odnosu na službena tijela, koje se odnosi samo na podatke u pogledu vrste biljaka, a da se zahtjevom za podatke ne zahtijevaju i podaci o zaštićenoj sorti?

            2.

            U slučaju da odgovor na prvo pitanje pokaže da se takvo pravo na podatke može ostvariti:

                     (a)

                     Postoji li službeno tijelo koje je uključeno u nadzor poljoprivredne proizvodnje u smislu članka 11. stavka 2. (prva alineja) Uredbe (EZ) br. 1768/95 ako se tijelo bavi kontrolom subvencioniranja poljoprivrednika iz sredstava EU-a i u sklopu toga pohranjuje podatke poljoprivrednika koji podnose zahtjeve, a koji se odnose i na (biljne) sorte?

                     (b)

                     Je li službeno tijelo ovlašteno uskratiti zatražene podatke ako je za pružanje podataka nužna ponovna izrada odnosno specifikacija podataka koji se kod njega nalaze od strane treće osobe, a to zahtijeva financijsko opterećenje u okvirnom iznosu od 6000,00 eura? Je li pritom bitno je li podnositelj zahtjeva spreman preuzeti nastale troškove?

      (
         1
      )	Uredba Komisije (EZ) br. 1768/95 od 24. srpnja 1995. o provedbenim pravilima za poljoprivredno izuzeće predviđeno u članku 14. stavku 3. Uredbe Vijeća (EZ) br. 2100/94 o oplemenjivačkim pravima na biljnu sortu Zajednice (SL 1995., L 173, str. 14.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 3., svezak 24., str. 39.)


201806290241986752018/C 249/202902018CJC24920180716HR01HRINFO_JUDICIAL20180426141521Predmet C-290/18: Tužba podnesena 26. travnja 2018. – Europska komisija protiv Portugalske Republike
 ---documentbreak--- C2492018HR1410120180426HR0020141152Tužba podnesena 26. travnja 2018. – Europska komisija protiv Portugalske Republike
   (Predmet C-290/18)2018/C 249/20Jezik postupka: portugalski
      Stranke

      Tužitelj: Europska komisija (zastupnici: P. Costa de Oliveira i C. Hermes, agenti)

      Tuženik: Portugalska Republika

      Tužbeni zahtjevi

   Tužitelj od Suda zahtijeva da:

            —

            proglasi da Portugalska Republika nije ispunila svoje obveze na temelju članka 4. stavka 4. Direktive 92/43/EEZ (
                  1
               ) o očuvanju prirodnih staništa i divlje faune i flore jer nije odredila 7 područja od značaja za Zajednicu u atlantskoj biogeografskoj regiji, priznatih Odlukom Komisije 2004/813/EZ (
                  2
               ) od 7. prosinca 2004., kao ni 54 područja od značaja za Zajednicu u sredozemnoj biogeografskoj regiji, priznatih Odlukom Komisije 2006/613/EZ (
                  3
               ) od 19. srpnja 2006., kao posebnih područja očuvanja što je prije moguće, a najkasnije u roku od šest godina.

            —

            proglasi da Portugalska Republika nije ispunila svoje obveze na temelju članka 6. stavka 1. Direktive 92/43/EEZ o očuvanju prirodnih staništa i divlje faune i flore jer nije utvrdila potrebne mjere za očuvanje, koje odgovaraju ekološkim zahtjevima prirodnih stanišnih tipova iz Priloga I. i vrstama iz Priloga II. koji su prisutni na 7 područja u atlantskoj biogeografskoj regiji, priznatih Odlukom Komisije 2004/813/EZ od 7.prosinca 2004., i na 54 područja od značaja za Zajednicu u sredozemnoj biogeografskoj regiji, priznatih Odlukom Komisije 2006/613/EZ od 19. srpnja 2006.

            —

            naloži Portugalskoj Republici snošenje troškova.

      Tužbeni razlozi i glavni argumenti

   U skladu s člankom 4. stavkom 4. Direktive 92/43/EEZ o očuvanju prirodnih staništa i divlje faune i flore Portugalska Republika bila je obvezna odrediti kao posebna područja očuvanja 7 područja od značaja za Zajednicu u atlantskoj biogeografskoj regiji, priznatih Odlukom Komisije 2004/813/EZ od 7. prosinca 2004., i 54 područja od značaja za Zajednicu u sredozemnoj biogeografskoj regiji, priznatih Odlukom Komisije 2006/613/EZ od 19. srpnja 2006., što je prije moguće, a najkasnije u roku od šest godina od datuma donošenja navedenih odluka. Navedeni rok je istekao, redom, 7. prosinca 2010. i 19. srpnja 2012. Međutim, Portugalska Republika još nije odredila područja od značaja za Zajednicu kao posebna područja očuvanja.
   Člankom 6. stavkom 1. Direktive 92/43/EEZ nalaže se državama članicama da u pogledu posebnih područja očuvanja utvrde potrebne mjere za očuvanje koje prema potrebi uključuju odgovarajuće planove upravljanja, posebno priređene za ta područja ili integrirane u druge razvojne planove te odgovarajuće zakonske, administrativne ili ugovorne mjere koje odgovaraju ekološkim zahtjevima prirodnih stanišnih tipova iz Priloga I. i vrstama iz Priloga II. koji su prisutni na tim područjima.
   Komisija smatra da mjere koje je donijela Portugalska Republika, odnosno Sektorski plan mreže Natura 2000 i druge mjere na koje upućuju portugalska tijela, ne odgovaraju ekološkim zahtjevima prirodnih stanišnih tipova iz Priloga I. i vrstama iz Priloga II. toj direktivi i da se stoga ne mogu smatrati „potrebnim mjerama za očuvanje” u smislu članka 6. stavka 1. te direktive.
   (
         1
      )	Direktiva Vijeća 92/43/EEZ od 21. svibnja 1992. o očuvanju prirodnih staništa i divlje faune i flore (SL 1992., L 206, str. 7.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 15., svezak 2., str. 14.)
   (
         2
      )	Odluka Komisije 2004/813/EZ od 7. prosinca 2004. o donošenju, u skladu s Direktivom Vijeća 92/43/EEZ, popisa područja od značaja za Zajednicu za atlantsku biogeografsku regiju (SL 2004., L 387, str. 1.)
   (
         3
      )	Odluka Komisije 2006/613/EZ od 19. srpnja 2006. o donošenju, u skladu s Direktivom Vijeća 92/43/EEZ, popisa područja od značaja za Zajednicu za sredozemnu biogeografsku regiju (SL 2006., L 259, str. 1.)


201806290521986652018/C 249/59232018TC24920180716HR01HRINFO_JUDICIAL20180529454515Predmet T-23/18: Rješenje Općeg suda od 29. svibnja 2018. – Nova Brands protiv EUIPO-a – Natamil (Natamil)
 ---documentbreak--- C2492018HR4550120180529HR0059455451Rješenje Općeg suda od 29. svibnja 2018. – Nova Brands protiv EUIPO-a – Natamil (Natamil)
   (Predmet T-23/18) (
         1
      )2018/C 249/59Jezik postupka: engleskiPredsjednik trećeg vijeća odredio je brisanje predmeta.
   (
         1
      )	SL C 94, 12. 3. 2018.


201806290491986572018/C 249/342582017TC24920180716HR01HRINFO_JUDICIAL20180606282811Predmet T-258/17: Presuda Općeg suda od 6. lipnja 2018. – Arbuzov protiv Vijeća („Zajednička vanjska i sigurnosna politika — Mjere ograničavanja poduzete s obzirom na stanje u Ukrajini — Zamrzavanje financijskih sredstava — Popis osoba, subjekata i tijela na koje se primjenjuje zamrzavanje financijskih sredstava i gospodarskih izvora — Zadržavanje tužiteljeva imena na popisu — Obveza obrazlaganja — Očita pogreška u ocjeni”)
 ---documentbreak--- C2492018HR2810120180606HR0034281281Presuda Općeg suda od 6. lipnja 2018. – Arbuzov protiv Vijeća
   (Predmet T-258/17) (
         1
      )
   „(„Zajednička vanjska i sigurnosna politika — Mjere ograničavanja poduzete s obzirom na stanje u Ukrajini — Zamrzavanje financijskih sredstava — Popis osoba, subjekata i tijela na koje se primjenjuje zamrzavanje financijskih sredstava i gospodarskih izvora — Zadržavanje tužiteljeva imena na popisu — Obveza obrazlaganja — Očita pogreška u ocjeni”)“2018/C 249/34Jezik postupka: češki
      Stranke

      Tužitelj: Sergej Arbuzov (Kijev, Ukrajina) (zastupnik: M. Mleziva, odvjetnik)

      Tuženik: Vijeće Europske unije (zastupnici: R. Pekař i J.-P. Hix, agenti)

      Predmet

   Zahtjev na temelju članka 263. UFEU-a za poništenje Odluke Vijeća (ZVSP) 2017/381 od 3. ožujka 2017. o izmjeni Odluke 2014/119/ZVSP o mjerama ograničavanja usmjerenima protiv određenih osoba, subjekata i tijela s obzirom na stanje u Ukrajini (SL 2017., L 58, str. 34.), u dijelu u kojem je tužiteljevo ime zadržano na popisu osoba, subjekata ili tijela na koje se primjenjuju te mjere ograničavanja.

      Izreka

            1.

            Poništava se Odluka Vijeća (ZVSP) 2017/381 od 3. ožujka 2017. o izmjeni Odluke 2014/119/ZVSP o mjerama ograničavanja usmjerenima protiv određenih osoba, subjekata i tijela s obzirom na stanje u Ukrajini, u dijelu u kojem je ime Sergeja Arbuzova zadržano na popisu osoba, subjekata ili tijela na koje se primjenjuju te mjere ograničavanja.

            2.

            Vijeću Europske unije nalaže se snošenje troškova.

      (
         1
      )	SL C 213, 3. 7. 2017.


201806290761986722018/C 249/352642017TC24920180716HR01HRINFO_JUDICIAL20180606282922Predmet T-264/17: Presuda Općeg suda od 6. lipnja 2018. – Uponor Innovation protiv EUIPO-a – Swep International (SMATRIX) „Žig Europske unije — Postupak povodom prigovora — Prijava verbalnog žiga Europske unije SMATRIX — Raniji figurativni žig Europske unije AsyMatrix — Relativni razlog za odbijanje — Članak 8. stavak 1. točka (b) Uredbe (EZ) br. 207/2009 (sada članak 8. stavak 1. točka (b) Uredbe (EU) 2017/1001) — Članak 76. Uredbe br. 207/2009 (sada članak 95. Uredbe 2017/1001) — Opseg ispitivanja koje mora provesti žalbeno vijeće — Nepostojanje ocjene dokaza koji su podneseni Odjelu za prigovore”
 ---documentbreak--- C2492018HR2820120180606HR0035282292Presuda Općeg suda od 6. lipnja 2018. – Uponor Innovation protiv EUIPO-a – Swep International (SMATRIX)
   (Predmet T-264/17) (
         1
      )
   „„Žig Europske unije — Postupak povodom prigovora — Prijava verbalnog žiga Europske unije SMATRIX — Raniji figurativni žig Europske unije AsyMatrix — Relativni razlog za odbijanje — Članak 8. stavak 1. točka (b) Uredbe (EZ) br. 207/2009 (sada članak 8. stavak 1. točka (b) Uredbe (EU) 2017/1001) — Članak 76. Uredbe br. 207/2009 (sada članak 95. Uredbe 2017/1001) — Opseg ispitivanja koje mora provesti žalbeno vijeće — Nepostojanje ocjene dokaza koji su podneseni Odjelu za prigovore”“2018/C 249/35Jezik postupka: engleski
      Stranke

      Tužitelj: Uponor Innovation AB (Borås, Švedska) (zastupnik: A. Kylhammar, odvjetnik)

      Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (zastupnik: J. Ivanauskas, agent)

      Druga stranka u postupku pred žalbenim vijećem EUIPO-a, intervenijent u postupku pred Općim sudom: Swep International AB (Landskrona, Švedska) (zastupnici: J. Norderyd i C. Sundén, odvjetnici)

      Predmet

   Tužba podnesena protiv odluke drugog žalbenog vijeća EUIPO-a od 1. ožujka 2017. (predmet R 236/2016-2), u vezi s postupkom povodom prigovora između društava Swep International i Uponor Innovation.

      Izreka

            1.

            Poništava se odluka drugog žalbenog vijeća Ureda Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO) od 1. ožujka 2017. (predmet R 236/2016-2).

            2.

            EUIPO će snositi, osim vlastitih i troškove društva Uponor Innovation nastale u okviru postupka pred Općim sudom.

            3.

            Društvo Swep International AB će snositi, osim vlastitih i troškove društva Uponor Innovation nastale u okviru postupka pred žalbenim vijećem EUIPO-a.

      (
         1
      )	SL C 221, 10. 7. 2017.


201806290091986432018/C 249/092402018CJC24920180716HR01HRINFO_JUDICIAL201804046721Predmet C-240/18 P: Žalba koju je 4. travnja 2018. podnio Constantin Film Produktion GmbH protiv presude Općeg suda (šesto vijeće) od 24. siječnja 2018. u predmetu T-69/17, Constantin Film Produktion GmbH protiv EUIPO-a
 ---documentbreak--- C2492018HR610120180404HR00096172Žalba koju je 4. travnja 2018. podnio Constantin Film Produktion GmbH protiv presude Općeg suda (šesto vijeće) od 24. siječnja 2018. u predmetu T-69/17, Constantin Film Produktion GmbH protiv EUIPO-a
   (Predmet C-240/18 P)2018/C 249/09Jezik postupka: njemački
      Stranke

      Žalitelj: Constantin Film Produktion GmbH (zastupnici: E. Saarmann i P. Baronikians, Rechtsanwälte)

      Druga stranka u postupku: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO)

      Zahtjevi

   Žalitelj od Suda zahtijeva da:

            —

            ukine presudu T-69/17 Općeg suda od 24. siječnja 2018.;

            —

            drugoj stranci u postupku naloži snošenje troškova.

      Žalbeni razlozi i glavni argumenti

   Žalitelj u prilog žalbi ističe tri žalbena razloga.
   1. Povreda članka 7. stavka 1. točke (f) Uredbe o žigu Europske unije

   Opći sud Europske unije pogrešno je odbio predmetnu prijavu žiga Europske unije pozivajući se na apsolutni razlog za odbijanje registracije iz članka 7. stavka 1. točke (f) Uredbe o žigu Europske unije (
         1
      ). Prijavljeni znak nije protivan prihvaćenim moralnim načelima.
   Općem sudu Europske unije potkrale su se sljedeće pogreške prilikom ocjenjivanja EUIPO-ovih stajališta:
   Opći sud Europske unije ispitao je prijavljeni znak „Fuck you, Goethe” umjesto stvarno prijavljenog znaka „Fack Ju Göhte”.
   Opći sud Europske unije pogrešno je zaključio da je prijavljeni znak sam po sebi vulgaran i pritom nije primijetio da se u slučaju znaka sastavljenog od više riječi „Fack Ju Göhte” radi o originalnom umjetničkom pojmu s razlikovnim karakterom, koji zbog pogrešnog pisanja ostavlja šaljiv i bezazlen dojam.
   Opći sud Europske unije pravno je pogrešno potvrdio percepciju relevantne javnosti njemačkog govornog područja koju je utvrdio EUIPO. Žalitelj je dokazao kako veliki uspjeh filma „Fack Ju Göhte” u njemačkom govornom području Europske unije tako i okolnost da relevantna javnost prijavljeni znak povezuje s komičnošću i zabavom. Usto nemoguće je da bi se članovi javnosti koji još nisu ništa čuli o tom filmu (a riječ je o malom broju ljudi) mogli osjećati povrijeđeni prijavljenim znakom na robi i uslugama za koje je zatražena zaštita, s obzirom na to da se već zbog samog fonetskog načina pisanja ne može shvatiti ozbiljno. Nadalje, prijavljeni znak od članova javnosti uopće ne zahtijeva djelovanje, izravno im se ne obraća i ne vrijeđa ih.
   2. Povreda načela jednakog postupanja

   Time što na ovaj predmet nije primijenio EUIPO-ova stajališta u pogledu prijavljenog znaka „DIE WANDERHURE” (odluka OHIM-a od 28. svibnja 2015. – R 2889/2014-4 – Die Wanderhure) Opći je sud arbitrarno različito postupio u odnosu na bitno slična činjenična stanja.
   3. Povreda načela pravne sigurnosti i dobre uprave

   Time što je ispitao znak „Fuck you, Goethe” umjesto „Fack Ju Göhte” i time što nije primijenio stajališta iz odluke WANDERHUREN, Opći je sud donio neočekivanu odluku koja se ne može ispitati.
   (
         1
      )	Uredba Vijeća (EZ) br. 207/2009 od 26. veljače 2009. o žigu Zajednice (SL 2009., L 78, str. 1.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 17., svezak 1., str. 226.), kako je izmijenjena (zamijenjena Uredbom (EU) 2017/1001 Europskog parlamenta i Vijeća od 14. lipnja 2017. o žigu Europske unije (SL 2017., L 154, str. 1.))


201806290501986632018/C 249/434652017TC24920180716HR01HRINFO_JUDICIAL20180518343411Predmet T-465/17: Rješenje Općeg suda od 18. svibnja 2018. – VKR Holding protiv EUIPO-a (VELUX) „Žig Europske unije — Prijava verbalnog žiga Europske unije VELUX — Zahtjev za senioritet ranijeg nacionalnog verbalnog žiga VELUX — Proglašavanje odluke žalbenog vijeća ništavom — Članak 103. Uredbe (EU) 2017/1001 — Bespredmetnost spora — Obustava postupka”
 ---documentbreak--- C2492018HR3410120180518HR0043341341Rješenje Općeg suda od 18. svibnja 2018. – VKR Holding protiv EUIPO-a (VELUX)
   (Predmet T-465/17) (
         1
      )
   „„Žig Europske unije — Prijava verbalnog žiga Europske unije VELUX — Zahtjev za senioritet ranijeg nacionalnog verbalnog žiga VELUX — Proglašavanje odluke žalbenog vijeća ništavom — Članak 103. Uredbe (EU) 2017/1001 — Bespredmetnost spora — Obustava postupka”“2018/C 249/43Jezik postupka: engleski
      Stranke

      Tužitelj: VKR Holding A/S (Søborg, Danska) (zastupnik: J. Heebøll, odvjetnik)

      Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (zastupnik: D. Gája, agent)

      Predmet

   Tužba protiv odluke drugog žalbenog vijeća EUIPO-a od 23. svibnja 2017. (predmet R 1927/2016-2), u vezi sa zahtjevom za senioritet (estonskog) nacionalnog žiga istovjetnog verbalnom žigu „VELUX”, registriranom kao žig Europske unije.

      Izreka

            1.

            Obustavlja se postupak po tužbi.

            2.

            Uredu Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO) nalaže se snošenje troškova.

      (
         1
      )	SL C 309, 18. 9. 2017.


201806290251986362018/C 249/102432018CJC24920180716HR01HRINFO_JUDICIAL201804037821Predmet C-243/18 P: Žalba koju je 3. travnja 2018. podnijelo Europsko zajedničko poduzeće za ITER i razvoj energije fuzije protiv presude Općeg suda (peto vijeće) od 25. siječnja 2018. u predmetu T-561/16, Galocha protiv zajedničkog poduzeća Fusion for Energy
 ---documentbreak--- C2492018HR710120180403HR00107182Žalba koju je 3. travnja 2018. podnijelo Europsko zajedničko poduzeće za ITER i razvoj energije fuzije protiv presude Općeg suda (peto vijeće) od 25. siječnja 2018. u predmetu T-561/16, Galocha protiv zajedničkog poduzeća Fusion for Energy
   (Predmet C-243/18 P)2018/C 249/10Jezik postupka: španjolski
      Stranke

      Žalitelj: Europsko zajedničko poduzeće za ITER i razvoj energije fuzije (zastupnici: G. Poszler i R. Hanak, agenti)

      Druga stranka u postupku: Yosu Galocha

      Zahtjevi

   Žalitelj od Suda zahtijeva da:

            —

            ukine presudu Općeg suda od 25. siječnja 2018. u predmetu T-561/16 kojom se poništavaju popisi uspješnih kandidata postupka odabira F4E/CA/ST/FGIV/2015/001 i odluke zajedničkog poduzeća Fusion for Energy o zapošljavanju uspješnih kandidata;

            —

            drugoj stranci u postupku naloži snošenje troškova prvostupanjskog i drugostupanjskog postupka ako Sud pravomoćnom presudom odredi ukidanje.

      Glavni argument

   Povreda načela proporcionalnosti koja dovodi do pretjeranog kažnjavanja trećih strana koje su ostvarile prava odlukom u pogledu koje je utvrđena nepravilnost.


201806290511986642018/C 249/442282018TC24920180716HR01HRINFO_JUDICIAL20180517353511Predmet T-228/18 R: Rješenje predsjednika Općeg suda od 17. svibnja 2018. – Transtec protiv Komisije „Privremena pravna zaštita — Javna nabava — Okvirni ugovor o pružanju usluga trećim zemljama primateljicama vanjske pomoći Unije — Zahtjev za određivanje privremenih mjera — Nepostojanje hitnosti”
 ---documentbreak--- C2492018HR3510120180517HR0044351351Rješenje predsjednika Općeg suda od 17. svibnja 2018. – Transtec protiv Komisije
   (Predmet T-228/18 R)
   „„Privremena pravna zaštita — Javna nabava — Okvirni ugovor o pružanju usluga trećim zemljama primateljicama vanjske pomoći Unije — Zahtjev za određivanje privremenih mjera — Nepostojanje hitnosti”“2018/C 249/44Jezik postupka: francuski
      Stranke

      Tužitelj: Transtec (Bruxelles, Belgija) (zastupnici: L. Levi i N. Flandin, odvjetnici)

      Tuženik: Europska komisija (zastupnici: A. Aresu i J. Estrada de Solà, agenti)

      Predmet

   Zahtjev koji se temelji na člancima 278. i 279. UFEU-a kojim se, s jedne strane, traži odgoda izvršenja Odluke Komisije od 26. ožujka 2018. kojom je odbijena tužiteljeva ponuda i desetorici ponuditelja dodijeljen ugovor koji se odnosi na grupu 3 ugovora „okvirni ugovor koji se odnosi na provedbu vanjske pomoći 2018 (FWC SIEA 2018) 2017/S 128-260026”, pod referentnim brojem EuropeAid/138778/DH/SER/Multi i, s druge strane, da se Komisiji naloži da privremeno uključi tužitelja među uspješne ponuditelje.

      Izreka

            1.

            Odbija se zahtjev za privremenu pravnu zaštitu.

            2.

            O troškovima će se odlučiti naknadno.


201806290611986322018/C 249/363022017TC24920180716HR01HRINFO_JUDICIAL20180529293021Predmet T-302/17: Presuda Općeg suda od 29. svibnja 2018. – Sata protiv EUIPO-a – Zhejiang Rongpeng Air Tools (6000) („Žig Europske unije — Postupak za proglašavanje žiga ništavim — Verbalni žig Europske unije 6000 — Apsolutni razlog za odbijanje — Opisni karakter — Članak 52. stavak 1. točke (a) i (b) Uredbe (EZ) br. 207/2009 (sada članak 59. stavak 1. točke (a) i (b) Uredbe (EU) 2017/1001) — Članak 7. stavak 1. točka (c) Uredbe br. 207/2009 (sada članak 7. stavak 1. točka (c) Uredbe 2017/1001) — Jednakost postupanja — Načelo dobre uprave — Obveza obrazlaganja”)
 ---documentbreak--- C2492018HR2910120180529HR0036291302Presuda Općeg suda od 29. svibnja 2018. – Sata protiv EUIPO-a – Zhejiang Rongpeng Air Tools (6000)
   (Predmet T-302/17) (
         1
      )
   „(„Žig Europske unije — Postupak za proglašavanje žiga ništavim — Verbalni žig Europske unije 6000 — Apsolutni razlog za odbijanje — Opisni karakter — Članak 52. stavak 1. točke (a) i (b) Uredbe (EZ) br. 207/2009 (sada članak 59. stavak 1. točke (a) i (b) Uredbe (EU) 2017/1001) — Članak 7. stavak 1. točka (c) Uredbe br. 207/2009 (sada članak 7. stavak 1. točka (c) Uredbe 2017/1001) — Jednakost postupanja — Načelo dobre uprave — Obveza obrazlaganja”)“2018/C 249/36Jezik postupka: njemački
      Stranke

      Tužitelj: Sata GmbH & Co. KG (Kornwestheim, Njemačka) (zastupnik: M.-C. Simon, odvjetnik)

      Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (zastupnik: D. Hanf, agent)

      Druga stranka u postupku pred žalbenim vijećem EUIPO-a, intervenijent u postupku pred Općim sudom: Zhejiang Rongpeng Air Tools Co. Ltd (Pengjie Town, Kina) (zastupnici: S. Fröhlich i M. Hartmann, odvjetnici)

      Predmet

   Tužba podnesena protiv odluke četvrtog žalbenog vijeća EUIPO-a od 8. ožujka 2017. (predmet R 656/2016-4), u vezi s postupkom za proglašenje žiga ništavim između društava Zhejiang Rongpeng Air Tools i Sata.

      Izreka

            1.

            Tužba se odbija.

            2.

            Društvu Sata GmbH & Co. KG nalaže se snošenje troškova.

      (
         1
      )	SL C 231, 17. 7. 2017.


201806290071986412018/C 249/112452018CJC24920180716HR01HRINFO_JUDICIAL201804098811Predmet C-245/18: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 9. travnja 2018. uputio Tribunale ordinario di Udine (Italija) – Fallimento Tecnoservice Int. Srl protiv Poste Italiane SpA
 ---documentbreak--- C2492018HR810120180409HR00118181Zahtjev za prethodnu odluku koji je 9. travnja 2018. uputio Tribunale ordinario di Udine (Italija) – Fallimento Tecnoservice Int. Srl protiv Poste Italiane SpA
   (Predmet C-245/18)2018/C 249/11Jezik postupka: talijanski
      Sud koji je uputio zahtjev

   Tribunale ordinario di Udine

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelj: Fallimento Tecnoservice Int. Srl

      Tuženik: Poste Italiane SpA

      Prethodna pitanja

   Treba li članke 74. i 75. Direktive 2007/64/EZ (
         1
      ) u tekstu koji je bio na snazi 3. kolovoza 2015., vezano uz obveze i ograničenja odgovornosti pružatelja usluga platnog prometa, kako su u talijanski pravni sustav preneseni člancima 24. i 25. Zakonodavne uredbe br. 1[1]/201[0], tumačiti na način da se primjenjuju samo na pružatelja platne usluge osobe koja daje nalog za izvršenje takve usluge ili pak na način da se primjenjuju i na pružatelja platne usluge primatelja plaćanja?
   (
         1
      )	Direktiva 2007/64/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 13. studenoga 2007. o uslugama platnog prometa na unutarnjem tržištu i o izmjeni direktiva 97/7/EZ, 2002/65/EZ, 2005/60/EZ i 2006/48/EZ te stavljanju izvan snage Direktive 97/5/EZ (SL L 319, str. 1.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 10., svezak 2., str. 172.)


201806290751986712018/C 249/462842018TC24920180716HR01HRINFO_JUDICIAL20180503363721Predmet T-284/18: Tužba podnesena 3. svibnja 2018. – Arbuzov protiv Vijeća
 ---documentbreak--- C2492018HR3610120180503HR0046361372Tužba podnesena 3. svibnja 2018. – Arbuzov protiv Vijeća
   (Predmet T-284/18)2018/C 249/46Jezik postupka: češki
      Stranke

      Tužitelj: Sergej Arbuzov (Kijev, Ukrajina) (zastupnik: M. Mleziva, odvjetnik)

      Tuženik: Vijeće Europske unije

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

            —

            poništi Odluku Vijeća (ZVSP) 2018/333 od 5. ožujka 2018. o izmjeni Odluke 2014/119/ZVSP o mjerama ograničavanja usmjerenima protiv određenih osoba, subjekata i tijela s obzirom na stanje u Ukrajini u dijelu u kojem se ta odluka odnosi na Sergeja Arbuzova.

            —

            utvrdi da Vijeće Europske unije mora snositi vlastite troškove te mu naloži snošenje troškova nastalih Sergeju Arbuzovu.

      Tužbeni razlozi i glavni argumenti

   U prilog osnovanosti tužbe tužitelj ističe dva tužbena razloga.

            1.

            Prvi tužbeni razlog, koji se temelji na povredi prava na dobru upravu.
            Tužitelj u potporu svojoj tužbi navodi, inter alia, da Vijeće Europske unije nije postupalo s brigom i dužnom pažnjom pri donošenu Odluke (ZVSP) 2018/333 od 5. ožujka 2018., jer se prije donošenja sporne odluke nije očitovalo o tužiteljevim argumentima i dokazima koje je podnio, koji govore u prilog njegovu stajalištu, i prije svega se oslonilo na kratak sažetak ureda ukrajinskog glavnog državnog odvjetnika i nije zatražilo bilo kakve dodatne informacije o tijeku istrage u Ukrajini.

            2.

            Drugi tužbeni razlog, koji se temelji na povredi tužiteljevog prava vlasništva.
            Tužitelj s tim u vezi tvrdi da su mjere ograničavanja donesene protiv njega neproporcionalne, prelaze ono što je nužno i da se njima povrjeđuju jamstva zaštite tužiteljeva prava vlasništva prema međunarodnom pravu.


201806290131986472018/C 249/122532018CJC24920180716HR01HRINFO_JUDICIAL201804128922Predmet C-253/18: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 12. travnja 2018. uputio Oberlandesgericht Düsseldorf (Njemačka) – Stadt Euskirchen protiv Rhenus Veniro GmbH & Co. KG
 ---documentbreak--- C2492018HR820120180412HR00128292Zahtjev za prethodnu odluku koji je 12. travnja 2018. uputio Oberlandesgericht Düsseldorf (Njemačka) – Stadt Euskirchen protiv Rhenus Veniro GmbH & Co. KG
   (Predmet C-253/18)2018/C 249/12Jezik postupka: njemački
      Sud koji je uputio zahtjev

   Oberlandesgericht Düsseldorf

      Stranke glavnog postupka

      Žalitelj: Stadt Euskirchen

      Protivnik žalitelja: Rhenus Veniro GmbH & Co. KG

      Druge stranke u postupku: SVE Stadtverkehr Euskirchen GmbH, RVK Regionalverkehr Köln GmbH

      Prethodno pitanje

   Isključuje li članak 5. stavak 2. druga rečenica točka (e) Uredbe (EZ) br. 1370/2007 (
         1
      ) – putem obveze samostalnog obavljanja glavnine usluga javnog prijevoza putnika – to da unutarnji operater tu glavninu usluga obavlja putem društva u kojem drži udjel od 2,5 % , a preostale udjele posredno ili neposredno drže druga nadležna tijela?
   (
         1
      )	Uredba (EZ) br. 1370/2007 Europskog parlamenta i Vijeća od 23. listopada 2007. o uslugama javnog željezničkog i cestovnog prijevoza putnika i stavljanju izvan snage uredaba Vijeća (EEZ) br. 1191/69 i (EEZ) br. 1107/70 (SL L 315, str. 1.; SL, posebno izdanje n a hrvatskom jeziku, poglavlje 7., svezak 13., str. 96.).


201806290641986392018/C 249/472852018TC24920180716HR01HRINFO_JUDICIAL20180504373821Predmet T-285/18: Tužba podnesena 4. svibnja 2018. – Pšonka protiv Vijeća
 ---documentbreak--- C2492018HR3710120180504HR0047371382Tužba podnesena 4. svibnja 2018. – Pšonka protiv Vijeća
   (Predmet T-285/18)2018/C 249/47Jezik postupka: češki
      Stranke

      Tužitelj: Viktor Pavlovič Pšonka (Kijev, Ukrajina) (zastupnik: M. Mleziva, odvjetnik)

      Tuženik: Vijeće Europske unije

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

            —

            poništi Odluku Vijeća (ZVSP) 2018/333 od 5. ožujka 2018. o izmjeni Odluke 2014/119/ZVSP o mjerama ograničavanja usmjerenima protiv određenih osoba, subjekata i tijela s obzirom na stanje u Ukrajini i Provedbenu uredbu Vijeća (EU) 2018/326 od 5. ožujka 2018., u dijelu u kojem se ta odluka i uredba odnose na tužitelja.

            —

            utvrdi da Vijeće Europske unije mora snositi vlastite troškove te mu naloži snošenje troškova nastalih tužitelju.

      Tužbeni razlozi i glavni argumenti

   U prilog osnovanosti tužbe tužitelj ističe tri tužbena razloga.

            1.

            Prvi tužbeni razlog, koji se temelji na povredi prava na dobru upravu.

                     —

                     Tužitelj u potporu svojoj tužbi navodi, inter alia, da Vijeće Europske unije nije postupalo s brigom i dužnom pažnjom pri donošenju Odluke (ZVSP) 2018/333 od 5. ožujka 2018., jer se prije donošenja sporne odluke nije očitovalo o tužiteljevim argumentima i dokazima koje je podnio, koji govore u prilog njegovu stajalištu, i prije svega se oslonilo na kratak sažetak ureda ukrajinskog glavnog državnog odvjetnika i nije zatražilo bilo kakve dodatne informacije o tijeku istrage u Ukrajini.

            2.

            Drugi tužbeni razlog, koji se temelji na povredi tužiteljeva prava vlasništva.

                     —

                     Tužitelj s tim u vezi tvrdi da su mjere ograničavanja donesene protiv njega neproporcionalne, prelaze ono što je nužno i da se njima povrjeđuju jamstva tužiteljeva prava vlasništva prema međunarodnom pravu.

            3.

            Treći tužbeni razlog, koji se temelji na povredi tužiteljevih temeljnih prava kako su zajamčena Konvencijom za zaštitu ljudskih prava i temeljnih sloboda.

                     —

                     Tužitelj s tim u vezi tvrdi da je pri donošenju mjera ograničavanja povrijeđeno njegovo pravo na pošteno suđenje i na pretpostavku nedužnosti, kao i njegovo pravo na zaštitu privatnog vlasništva.


201806290051986602018/C 249/213112018CJC24920180716HR01HRINFO_JUDICIAL20180509151731Predmet C-311/18: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 9. svibnja 2018. uputio High Court (Irska) – Data Protection Commissioner protiv Facebook Ireland Limited, Maximillian Schrems
 ---documentbreak--- C2492018HR1510120180509HR0021151173Zahtjev za prethodnu odluku koji je 9. svibnja 2018. uputio High Court (Irska) – Data Protection Commissioner protiv Facebook Ireland Limited, Maximillian Schrems
   (Predmet C-311/18)2018/C 249/21Jezik postupka: engleski
      Sud koji je uputio zahtjev

   High Court (Ireland)

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelj: Data Protection Commissioner

      Tuženici: Facebook Ireland Limited, Maximillian Schrems

      Prethodna pitanja

            1.

            Kada privatno trgovačko društvo iz države članice Europske unije (EU) u komercijalne svrhe prenosi osobne podatke privatnom trgovačkom društvu u trećoj zemlji na temelju Odluke 2010/87/EU (
                  1
               ) kako je izmijenjena Odlukom Komisije 2016/2297 (
                  2
               ) (u daljnjem tekstu: Odluka SCC) te bi tijela treće zemlje te podatke mogla podvrgnuti daljnjoj obradi za potrebe nacionalne sigurnosti, ali i za potrebe izvršavanja zakonodavstva i vođenja vanjskih poslova te treće zemlje, primjenjuje li se pravo Unije (uključujući Povelju Europske unije o temeljnim pravima (u daljnjem tekstu: Povelja)) na prijenos podataka, neovisno o odredbama članka 4. stavka 2. UEU-a koje se odnose na nacionalnu sigurnost i odredbama članka 3. stavka 2. prve alineje Direktive 95/46/EZ (
                  3
               ) (u daljnjem tekstu: Direktiva) koje se odnose na javnu sigurnost, obranu i nacionalnu sigurnost?

            2.

                        (1)

                        Pri utvrđivanju jesu li prava pojedinca povrijeđena prijenosom podataka na temelju Odluke SCC iz Unije u treću zemlju, gdje ti podaci mogu biti podvrgnuti daljnjoj obradi za potrebe nacionalne sigurnosti, je li za potrebe Direktive relevantno mjerilo za usporedbu:

                                 (a)

                                 Povelja, UEU, UFEU, Direktiva, EKLJP (ili bilo koja druga odredba prava Unije); ili

                                 (b)

                                 nacionalno zakonodavstvo jedne ili više država članica?

                        (2)

                        Ako je (b) relevantno mjerilo za usporedbu, trebaju li dio takvog mjerila biti i prakse koje se u kontekstu nacionalne sigurnosti primjenjuju u jednoj ili više država članica?

            3.

            Kada se za potrebe članka 26. Direktive ocjenjuje osigurava li treća zemlja za podatke koji se prenose u tu zemlju razinu zaštite koju zahtijeva pravo Unije, treba li razinu zaštite u trećoj zemlji ocijeniti s obzirom na:

                     (a)

                     primjenjiva pravila u trećoj zemlji koja proizlaze iz domaćih propisa ili međunarodnih obveza i praksu kojoj je svrha osigurati poštovanje tih pravila, uključujući strukovna pravila i sigurnosne mjere u toj trećoj zemlji;
                     ili

                     (b)

                     pravila pod (a) i upravne, regulatorne i provedbene prakse te sustavna jamstva, postupke, protokole, nadzorne mehanizme i izvansudske pravne lijekove koji postoje u trećoj zemlji?

            4.

            S obzirom na utvrđenja High Courta (Visoki sud, Irska) u pogledu prava Sjedinjenih Država, radi li se o povredi pravâ pojedinaca iz članka 7. i/ili članka 8. Povelje ako se osobni podaci prenose iz Unije u Sjedinjene Države na temelju Odluke SCC?

            5.

            S obzirom na utvrđenja High Courta (Visoki sud) u pogledu prava Sjedinjenih Država, ako se osobni podaci prenose iz Unije u Sjedinjene Države na temelju Odluke SCC:

                     (a)

                     Poštuje li razina zaštite koju pružaju Sjedinjene Države bit prava pojedinca na pravni lijek protiv povrede njegovih prava na privatnost zajamčenih člankom 47. Povelje?
                     Ako je odgovor na (a) potvrdan,

                     (b)

                     Jesu li ograničenja prava pojedinca na pravni lijek koja pravo Sjedinjenih Država predviđa u kontekstu nacionalne sigurnosti Sjedinjenih Država neproporcionalna u smislu članka 52. Povelje te prekoračuju li ono što je u demokratskom društvu nužno za potrebe nacionalne sigurnosti?

            6.

                        (1)

                        Koju razinu zaštite, s obzirom na odredbe Direktive, a osobito s obzirom na njezine članke 25. i 26. tumačene u vezi s Poveljom, treba pružiti osobnim podacima koji se u treću zemlju prenose na temelju standardnih ugovornih klauzula usvojenih u skladu s odlukom Komisije utemeljenom na članku 26. stavku 4.?

                        (2)

                        Koje čimbenike treba uzeti u obzir u ocjeni ispunjava li razina zaštite podataka koji se prenose u treću zemlju na temelju Odluke SCC zahtjeve iz Direktive i Povelje?

            7.

            Onemogućuje li činjenica da se standardne ugovorne klauzule primjenjuju na odnos izvoznika podataka i uvoznika podataka te da ne obvezuju nacionalna tijela treće zemlje, koja od uvoznika podataka mogu zatražiti da sigurnosnim službama te zemlje stavi na raspolaganje osobne podatke prenesene na temelju klauzula Odluke SCC, da se u tim klauzulama predvide dovoljna jamstva u skladu s člankom 26. stavkom 2. Direktive?

            8.

            Ako uvoznik podataka s poslovnim nastanom u trećoj zemlji podliježe zakonima o nadzoru koje tijelo nadležno za zaštitu podataka smatra suprotnima klauzulama iz Priloga Odluci SCC i člancima 25. i 26. Direktive i/ili Povelji, mora li to tijelo upotrijebiti svoje ovlasti iz članka 28. stavka 3. Direktive kako bi suspendiralo protoke podataka ili je upotreba tih ovlasti ograničena samo na iznimne slučajeve, s obzirom na uvodnu izjavu 11. Direktive, ili to tijelo može diskrecijski odlučiti da neće suspendirati protoke podataka?

            9.

                        (1)

                        Za potrebe članka 25. stavka 6. Direktive, čini li Odluka (EU) 2016/1250 (
                              4
                           ) (u daljnjem tekstu: Odluka o sustavu zaštite privatnosti) utvrđenje opće primjene koje obvezuje tijela nadležna za zaštitu podataka i sudove država članica da smatraju da Sjedinjene Države u svojim propisima ili na temelju međunarodnih obveza koje su preuzele osiguravaju odgovarajuću razinu zaštite u smislu članka 25. stavka 2. Direktive?

                        (2)

                        Ako ne čini, koliko je Odluka o sustavu zaštite privatnosti relevantna, ako je uopće relevantna, u ocjeni dostatnosti jamstava predviđenih u pogledu podataka koji se u Sjedinjene Države prenose na temelju Odluke SCC?

            10.

            S obzirom na utvrđenja High Courta (Visoki sud) u pogledu prava Sjedinjenih Država, znači li uspostava mehanizma pravobranitelja za zaštitu podataka na temelju Priloga A Prilogu III. Odluci o sustavu zaštite privatnosti, kada ju se promatra u vezi s postojećim uređenjem u Sjedinjenim Državama, da Sjedinjene Države osobama čiji se podaci prenose u Sjedinjene Države na temelju Odluke SCC osiguravaju pravni lijek koji je u skladu s člankom 47. Povelje?

            11.

            Povrjeđuje li se odlukama SCC članak 7. i/ili članak 8. i/ili članak 47. Povelje?

      (
         1
      )	Odluka Komisije od 5. veljače 2010. o standardnim ugovornim klauzulama za prijenos osobnih podataka obrađivačima u trećim zemljama u skladu s Direktivom 95/46/EZ Europskog parlamenta i Vijeća (SL 2010., L 39, str. 5.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 13., svezak 52., str. 250.).
   (
         2
      )	Provedbena odluka Komisije (EU) 2016/2297 od 16. prosinca 2016. o izmjeni odluka 2001/497/EZ i 2010/87/EU o standardnim ugovornim klauzulama za prijenos osobnih podataka u treće zemlje i obrađivačima u tim zemljama u skladu s Direktivom 95/46/EZ Europskog parlamenta i Vijeća (SL 2016., L 344, str. 100.).
   (
         3
      )	Direktiva Europskog parlamenta i Vijeća 95/46/EZ od 24. listopada 1995. o zaštiti pojedinaca u vezi s obradom osobnih podataka i o slobodnom protoku takvih podataka (SL 1995., L 281, str. 31.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 13., svezak 7., str. 88.)
   (
         4
      )	Provedbena odluka Komisije (EU) 2016/1250 od 12. srpnja 2016. o primjerenosti zaštite u okviru europsko-američkog sustava zaštite privatnosti u skladu s Direktivom 95/46/EZ Europskog parlamenta i Vijeća (SL 2016., L 207, str. 1.).


201806290601986312018/C 249/482892018TC24920180716HR01HRINFO_JUDICIAL20180504383921Predmet T-289/18: Tužba podnesena 4. svibnja 2018. – Pšonka protiv Vijeća
 ---documentbreak--- C2492018HR3810120180504HR0048381392Tužba podnesena 4. svibnja 2018. – Pšonka protiv Vijeća
   (Predmet T-289/18)2018/C 249/48Jezik postupka: češki
      Stranke

      Tužitelj: Artem Viktorovič Psonka (Kramatorsk, Ukrajina) (zastupnik: M. Mleziva, odvjetnik)

      Tuženik: Vijeće Europske unije

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

            —

            poništi Odluku Vijeća (ZVSP) 2018/333 od 5. ožujka 2018. o izmjeni Odluke 2014/119/ZVSP o mjerama ograničavanja usmjerenima protiv određenih osoba, subjekata i tijela s obzirom na stanje u Ukrajini i Provedbenu uredbu Vijeća (EU) 2018/326 od 5. ožujka 2018., u dijelu u kojem se ta odluka i uredba odnose na tužitelja.

            —

            utvrdi da Vijeće Europske unije mora snositi vlastite troškove te mu naloži snošenje troškova nastalih tužitelju.

      Tužbeni razlozi i glavni argumenti

   U prilog osnovanosti tužbe tužitelj ističe tri tužbena razloga.

            1.

            Prvi tužbeni razlog, koji se temelji na povredi prava na dobru upravu.

                     —

                     Tužitelj u potporu svojoj tužbi navodi, inter alia, da Vijeće Europske unije nije postupalo s brigom i dužnom pažnjom pri donošenju Odluke (ZVSP) 2018/333 od 5. ožujka 2018., jer se prije donošenja sporne odluke nije očitovalo o tužiteljevim argumentima i dokazima koje je podnio, koji govore u prilog njegovu stajalištu, i prije svega se oslonilo na kratak sažetak ureda ukrajinskog glavnog državnog odvjetnika i nije zatražilo bilo kakve dodatne informacije o tijeku istrage u Ukrajini.

            2.

            Drugi tužbeni razlog, koji se temelji na povredi tužiteljeva prava vlasništva.

                     —

                     Tužitelj s tim u vezi tvrdi da su mjere ograničavanja donesene protiv njega neproporcionalne, prelaze ono što je nužno i da se njima povrjeđuju jamstva zaštite tužiteljeva prava vlasništva prema međunarodnom pravu.

            3.

            Treći tužbeni razlog, koji se temelji na povredi tužiteljevih temeljnih prava kako su zajamčena Konvencijom za zaštitu ljudskih prava i temeljnih sloboda.

                     —

                     Tužitelj s tim u vezi tvrdi da je pri donošenju mjera ograničavanja povrijeđeno njegovo pravo na pošteno suđenje i pravo na pretpostavku nedužnosti, kao i njegovo pravo na zaštitu privatnog vlasništva.


201807060281993572018/C 259/152512017CJC25920180723HR01HRINFO_JUDICIAL20180531111222Predmet C-251/17: Presuda Suda (prvo vijeće) od 31. svibnja 2018. – Europska komisija protiv Talijanske Republike (Povreda obveze države članice — Prikupljanje i pročišćavanje komunalnih otpadnih voda — Direktiva 91/271/EEZ — Članci 3., 4. i 10. — Presuda Suda kojom se utvrđuje povreda obveze — Neprovedba — Članak 260. stavak 2. UFEU-a — Novčane sankcije — Novčana kazna i paušalni iznos)
 ---documentbreak--- C2592018HR1120120180531HR0015112122Presuda Suda (prvo vijeće) od 31. svibnja 2018. – Europska komisija protiv Talijanske Republike
   (Predmet C-251/17) (
         1
      )
   „(Povreda obveze države članice — Prikupljanje i pročišćavanje komunalnih otpadnih voda — Direktiva 91/271/EEZ — Članci 3., 4. i 10. — Presuda Suda kojom se utvrđuje povreda obveze — Neprovedba — Članak 260. stavak 2. UFEU-a — Novčane sankcije — Novčana kazna i paušalni iznos)“2018/C 259/15Jezik postupka: talijanski
      Stranke

      Tužitelj: Europska komisija (zastupnici: E. Manhaeve i L. Cimaglia, agenti)

      Tuženik: Talijanska Republika (zastupnici: G. Palmieri, agent, uz asistenciju M. Russe i F. De Luce, avvocati dello Stato)

      Izreka

            1.

            Time što nije poduzela potrebne mjere kako bi postupila sukladno presudi od 19. srpnja 2012., Komisija/Italija (C-565/10, neobjavljena, EU:C:2012:476), Talijanska Republika je povrijedila obveze koje ima na temelju članka 260. stavka 1. UFEU-a.

            2.

            U slučaju da se povreda obveze utvrđena u točki 1. nastavi do dana objave ove presude, Talijanskoj Republici nalaže se plaćanje novčane kazne Komisiji od 30112500 eura po svakom polugodištu zakašnjenja s provedbom mjera potrebnih za usklađivanje s presudom od 19. srpnja 2012., Komisija/Italija (C-565/10, neobjavljena, EU:C:2012:476), računajući od dana objave ove presude i do potpune provedbe presude od 19. srpnja 2012., Komisija/Italija (C-565/10, neobjavljena, EU:C:2012:476), čiji stvarni iznos treba izračunati na kraju svakog šestomjesečnog razdoblja tako da se ukupni iznos za svako to razdoblje umanji za postotak koji odgovara udjelu koji čini broj populacijskog ekvivalenta aglomeracija čiji su sustavi prikupljanja i pročišćavanja komunalnih otpadnih voda usklađeni s presudom od 19. srpnja 2012., Komisija/Italija (C-565/10, neobjavljena, EU:C:2012:476) na kraju promatranog razdoblja, u odnosu na broj populacijskog ekvivalenta aglomeracija koje ne raspolažu takvim sustavima na dan objave ove presude.

            3.

            Talijanskoj Republici nalaže se da Europskoj komisiji plati paušalni iznos od 25 milijuna eura.

            4.

            Talijanskoj Republici nalaže se snošenje troškova.

      (
         1
      )	SL C 221, 10. 7. 2017.