title: Predmet C-276/12: Presuda Suda (veliko vijeće) od 22. listopada 2013. (zahtjev za prethodnu odluku Nejvyšší správní soud — Republika Češka) — Jiří Sabou protiv Finanční ředitelství pro hlavní město Prahu (Direktiva 77/799/EEZ — Uzajamna pomoć nadležnih tijela država članica u području izravnog oporezivanja — Razmjena informacija na zahtjev — Porezni postupak — Temeljna prava — Ograničenje proširenja obveza države članice koja podnese zahtjev i države članice koja primi zahtjev u pogledu poreznog obveznika — Nepostojanje obveze obavještavanja poreznog obveznika o zahtjevu za pomoć — Nepostojanje obveze pozivanja poreznog obveznika da sudjeluje na saslušanju svjedoka — Pravo poreznog obveznika da dovede u pitanje razmijenjenu informaciju — Minimalni sadržaj razmijenjene informacije)

text:
               14.12.2013

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 367/16

         Presuda Suda (veliko vijeće) od 22. listopada 2013. (zahtjev za prethodnu odluku Nejvyšší správní soud — Republika Češka) — Jiří Sabou protiv Finanční ředitelství pro hlavní město Prahu
   (Predmet C-276/12) (1)

   (Direktiva 77/799/EEZ - Uzajamna pomoć nadležnih tijela država članica u području izravnog oporezivanja - Razmjena informacija na zahtjev - Porezni postupak - Temeljna prava - Ograničenje proširenja obveza države članice koja podnese zahtjev i države članice koja primi zahtjev u pogledu poreznog obveznika - Nepostojanje obveze obavještavanja poreznog obveznika o zahtjevu za pomoć - Nepostojanje obveze pozivanja poreznog obveznika da sudjeluje na saslušanju svjedoka - Pravo poreznog obveznika da dovede u pitanje razmijenjenu informaciju - Minimalni sadržaj razmijenjene informacije)
   2013/C 367/27
   Jezik postupka: češki

      Sud koji je uputio zahtjev

   Nejvyšší správní soud

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelj: Jiří Sabou

      Tuženik: Finanční ředitelství pro hlavní město Prahu

      Predmet

   Zahtjev za prethodnu odluku — Nejvyšší správní soud — Tumačenje članaka 1., 2., 6., 7., stavka 1., i 8. stavka 1., Direktive Vijeća 77/799/EEZ od 19. prosinca 1977. o uzajamnoj pomoći nadležnih tijela država članica u području izravnog oporezivanja (SL L 336, str. 15) i članka 41. stavka 2. točke (a) Povelje o temeljnim pravima Europske unije (SL C 303, str. 1) — Temeljna prava poreznog obveznika u poreznom postupku pokrenutom protiv njega, kao što je pravo da bude obaviješten o odluci nadležnog tijela države koja podnosi zahtjev da pristupi podnošenju zahtjeva za informacijama, da sudjeluje u sastavljanju tog zahtjeva, da bude unaprijed obaviješten o održavanju ročišta za saslušanje svjedoka koje se održava u državi koja primi zahtjev i da na njemu sudjeluje, kao i da osporava točnost informacija koje prenese nadležno tijelo ove države

      Izreka

               1.

               Pravo Unije, kako posebice proizlazi iz Direktive Vijeća 77/799/EEZ od 19. prosinca 1977. o uzajamnoj pomoći nadležnih tijela država članica u području izravnog oporezivanja i oporezivanja premija osiguranja, kako je izmijenjena Direktivom Vijeća 2006/98/EZ od 20. studenoga 2006., i iz temeljnog prava na saslušanje, mora se tumačiti na način da ne dodjeljuje poreznom obvezniku neke države članice ni pravo da bude obaviješten o zahtjevu za pomoć ove države upućenom drugoj državi članici kako bi se, osobito, provjerili podaci koje je taj porezni obveznik dostavio u okviru svoje prijave poreza na dohodak, ni pravo da sudjeluje u sastavljanju zahtjeva upućenog državi članici koja prima zahtjev, kao ni pravo da sudjeluje na saslušanju svjedoka koje organizira ova potonja država.

               2.

               Direktiva 77/799, kako je izmijenjena Direktivom 2006/98, ne uređuje pitanje uvjeta pod kojima porezni obveznik može osporavati točnost informacije koju prenese država članica koja primi zahtjev i ne nameće nikakvu posebnu obvezu što se tiče sadržaja prenesene informacije.

      (1)  SL C 273, 8.9.2012.


title: Predmet T-705/15: Rješenje Općeg suda od 14. rujna 2016. – Syriatel Mobile Telecom protiv Vijeća

text:
               7.11.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 410/35

         Rješenje Općeg suda od 14. rujna 2016. – Syriatel Mobile Telecom protiv Vijeća
   (Predmet T-705/15) (1)

   (2016/C 410/58)
   Jezik postupka: francuski
   Predsjednik sedmog vijeća odredio je brisanje predmeta.

      (1)  SL C 59, 15. 2. 2016.


title: Predmet T-430/11: Rješenje Općeg suda od 9. rujna 2013. — Telefónica protiv Komisije ( „Tužba za poništenje — Sustav potpora koji omogućuje poreznu amortizaciju financijskog ugleda (goodwill) kod stjecanja inozemnih udjela — Odluka kojom se sustav potpora proglašava nespojivim s unutarnjim tržištem te se ne nalaže povrat potpora — Akt koji sadrži provedbene mjere — Nepostojanje osobnog interesa — Nepostojanje svojstva stvarnog korisnika sustava potpora — Nepostojanje obveze povrata — Nedopuštenost” )

text:
               16.11.2013

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 336/21

         Rješenje Općeg suda od 9. rujna 2013. — Telefónica protiv Komisije
   (Predmet T-430/11) (1)

   (Tužba za poništenje - Sustav potpora koji omogućuje poreznu amortizaciju financijskog ugleda (goodwill) kod stjecanja inozemnih udjela - Odluka kojom se sustav potpora proglašava nespojivim s unutarnjim tržištem te se ne nalaže povrat potpora - Akt koji sadrži provedbene mjere - Nepostojanje osobnog interesa - Nepostojanje svojstva stvarnog korisnika sustava potpora - Nepostojanje obveze povrata - Nedopuštenost)
   2013/C 336/45
   Jezik postupka: španjolski

      Stranke

      Tužitelj: Telefónica, SA (Madrid, Španjolska) (zastupnici: J. Ruiz Calzado, M. Núñez Müller i J. Domínguez Pérez, odvjetnici)

      Tuženik: Europska komisija (zastupnici: R. Lyal, C. Urraca Caviedes i P. Němečková, agenti)

      Predmet

   Zahtjev za djelomično poništenje Odluke Komisije 2011/282/EU od 12. siječnja 2011. o poreznoj amortizaciji financijskog ugleda (goodwill) kod stjecanja inozemnih udjela br. C 45/07 (prijašnji NN 51/07, prijašnji CP 9/07) koju primjenjuje Španjolska (SL L 135, str. 1.).

      Izreka

               1.

               Tužba se odbacuje.

               2.

               Nalaže se Telefónica, SA snošenje troškova.

      (1)  SL C 282,24.9.2011.


title: Predmet T-175/17: Tužba podnesena 15. ožujka 2017. – Ostvesta protiv Komisije

text:
               14.8.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 269/26

         Tužba podnesena 15. ožujka 2017. – Ostvesta protiv Komisije
   (Predmet T-175/17)
   (2017/C 269/38)
   Jezik postupka: latvijski

      Stranke

      Tužitelj: Ostvesta SIA (Riga, Latvija) (zastupnik: J. Davidovičs, odvjetnik)

      Tuženik: Europska komisija

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

               —

               poništi izvješće misije Europskog ureda za borbu protiv prijevara (OLAF) THOR (2013) 11413-07/05/2013, zajedno s njegovih 15 priloga, završno izvješće OF/2010/0827/B1, izvješće br. OF/2010/0827 i izvješće THOR (2011) 27463, vodeći računa o ozbiljnim nepravilnostima koje sadržavaju i o preporučenim mjerama donesenima na temelju njih.

               —

               tuženiku naloži snošenje troškova.

      Tužbeni razlozi i glavni argumenti

   U prilog osnovanosti tužbe tužitelj ističe dva tužbena razloga.

               1.

               Prvi tužbeni razlog, koji se temelji na tome da sporni akti povezuju poreznu upravu i pravosudni sustav Republike Latvije i stvaraju izravne pravne učinke koji štete tužiteljevim osobnim i stvarnim interesima i pravima, mijenjajući njegov pravni položaj, zbog čega ih treba smatrati aktima koji se mogu pobijati, vodeći računa o:

                           —

                           prirodi carina kao „vlastitim sredstvima Unije” i o obvezama država članica koje moraju naplatiti te carine koje iz njih proizlaze;

                           —

                           prirodi OLAF-a kao upravnog istražnog tijela, koje nadomješta Europsku komisiju u vanjskim istragama;

                           —

                           ulozi Europske komisije kao institucije s izvršnim ovlastima u okviru primjene Carinskog zakonika Europske unije.

               2.

               Drugi tužbeni razlog, koji se temelji tome da su sporni akti nezakoniti i da sadržavaju nepravilnosti jer:

                           —

                           ne sadržavaju nijedan bitan element od onih propisanih u Uredbi (EU, Euratom) br. 883/2013 Europskog Parlamenta i Vijeća od 11. rujna 2013.; to jest ne navode se ni postupovna jamstva u istragama, ni osobe koje sudjeluju u istrazi, niti su saslušani tužiteljevi pravni zastupnici niti se navodi preliminarna pravna kvalifikacija.

                           —

                           bez obrazloženja i proturječno isključuju odgovornost nadležnih tijela.

                           —

                           OLAF nije ispunio obvezu da objektivno i neovisno završi istragu, poštujući načelo presumpcije nevinosti.

                           —

                           su u izvješću misije i završnom izvješću sadržane netočne informacije zato što istraga nije valjano provedena ili zato što u istrazi postoje propusti.

                           —

                           su prekršeni i nepravilno primijenjeni propisi Zajednice u području antidampinških pristojbi.

                           —

                           su prekršeni i nepravilno primijenjeni propisi Zajednice i Republike Kine na Tajvanu u vezi s obvezom propisanom u tajvanskom BOFT-u (Bureau of foreign trade, vijeće za vanjsku trgovinu), a koja se sastoji u utvrđivanju podrijetla robe koju odobrava.

                           —

                           je prekršen i nepravilno primijenjen članak 220. stavak 2. točka (b) Uredbe Vijeća (EEZ) br. 2913/92 od 12. listopada 1992. o Carinskom zakoniku Zajednice.

                           —

                           su prekršene odredbe Ugovorâ i pravna pravila koje se odnose na njihovu primjenu, kao i Povelja Europske unije o temeljnim pravima, točnije članak 41.


title: Predmet C-267/16: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 13. svibnja 2016. uputio Supreme Court of Gibraltar (Ujedinjena Kraljevina) – Albert Buhagiar, Wayne Piri, Stephanie Piri, Arthur Taylor, Henry Bonifacio, Colin Tomlinson, Darren Sheriff protiv The Hon. Gilberta Licudi QC MP, Minister for Justice

text:
               18.7.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 260/32

         Zahtjev za prethodnu odluku koji je 13. svibnja 2016. uputio Supreme Court of Gibraltar (Ujedinjena Kraljevina) – Albert Buhagiar, Wayne Piri, Stephanie Piri, Arthur Taylor, Henry Bonifacio, Colin Tomlinson, Darren Sheriff protiv The Hon. Gilberta Licudi QC MP, Minister for Justice
   (Predmet C-267/16)
   (2016/C 260/40)
   Jezik postupka: engleski

      Sud koji je uputio zahtjev

   Supreme Court of Gibraltar

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelj: Albert Buhagiar, Wayne Piri, Stephanie Piri, Arthur Taylor, Henry Bonifacio, Colin Tomlinson, Darren Sheriff

      Tuženik: The Hon. Gilbert Licudi QC MP Minister for Justice

      Prethodna pitanja

               1.

               Ako se odredbe Direktive o europskoj oružanoj propusnici (1) odnose samo na slobodno kretanje robe, mogu li se ipak primjenjivati na Gibraltar na temelju toga da ne uključuju trgovinu ili poslovnu transakciju, pa se stoga nalaze izvan dosega odstupanja priznatih u odnosu na Gibraltar u skladu s Aktom o pristupanju iz 1972.?

               2.

               Primjenjuju li se na Gibraltar odredbe Direktive o europskoj oružanoj propusnici u vezi s lovcima i sportskim strijelcima na temelju toga da se odnose na slobodno kretanje usluga?

               3.

               Jesu li odredbe Direktive o europskoj oružanoj propusnici u vezi s lovcima i sportskim strijelcima nevaljane zato što se odnose na slobodno kretanje osoba, pa su stoga donesene na temelju pogrešne pravne osnove?

      (1)  Direktiva Vijeća 91/477/EEZ od 18. lipnja 1991. o nadzoru nabave i posjedovanja oružja (SL L 256, str. 51.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 13., svezak 62., str. 28.)


title: Predmet F-108/13: Tužba podnesena 28. listopada 2013. — ZZ protiv Vijeća

text:
               25.1.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 24/41

         Tužba podnesena 28. listopada 2013. — ZZ protiv Vijeća
   (Predmet F-108/13)
   2014/C 24/77
   Jezik postupka: francuski

      Stranke

      Tužitelj: ZZ (zastupnici: J.-N. Louis i D. Abreu Caldas, odvjetnici)

      Tuženik: Vijeće Europske unije

      Predmet i opis spora

   Poništenje odrezaka plaće tužitelja za siječanj, veljaču i ožujak 2013. utvrđenih primjenom odluke Vijeća od 20. prosinca 2012. kojom ono odbija usvojiti prijedlog Komisije u vezi s uredbom koja prilagođava plaće i mirovine službenika i drugih djelatnika Europske unije kao i korekcijski koeficijent koji utječe na te plaće i mirovine, s učinkom od 1. srpnja 2012.

      Tužbeni zahtjev tužitelja

   Tužitelj od Službeničkog suda zahtijeva da:

               —

               poništi odreske plaće tužitelja utvrđene nakon 15. siječnja 2013.;

               —

               naloži Vijeću plaćanje tužitelju zaostataka plaće na koje ime pravo od 1. srpnja 2012., uvećane za zatezne kamate izračunate od dana dospijeća dugovanih zaostataka prema stopi koju utvrđuje ESB za glavne operacije refinanciranja, uvećanoj za dva postotna poena;

               —

               naložiti Vijeću plaćanje tužitelju simboličnog eura za naknadu nematerijalne štete zbog ponavljanja pogrešaka u službi od strane Vijeća i tijela za imenovanja (AIPN);

               —

               naloži Vijeću snošenje troškova.


title: Predmet T-411/14: Tužba podnesena 10. lipnja 2014. – Coca-Cola protiv OHIM-a (oblik boce)

text:
               25.8.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 282/39

         Tužba podnesena 10. lipnja 2014. – Coca-Cola protiv OHIM-a (oblik boce)
   (Predmet T-411/14)
   2014/C 282/52
   Jezik na kojem je tužba podnesena: engleski

      Stranke

      Tužitelj: The Coca-Cola Company (Atlanta, Sjedinjene Američke Države) (zastupnici: D. Stone i A. Dykes, Solicitors, i S. Malynicz, Barrister)

      Tuženik: Ured za usklađivanje na unutarnjem tržištu (žigovi i dizajni)

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

               —

               poništi odluku drugog žalbenog vijeća Ureda za usklađivanje na unutarnjem tržištu (žigovi i dizajni) od 27. ožujka 2014. u predmetu R 540/2013-2;

               —

               tuženiku naloži snošenje troškova postupka.

      Tužbeni razlozi i glavni argumenti

      Predmetni žig Zajednice: trodimenzionalni znak koji prikazuje oblik boce za proizvode iz razreda 6., 21. i 32. – prijava žiga Zajednice br. 1 0 5 32  687

      Odluka ispitivača: žig nije podoban za registraciju u odnosu na dio proizvoda za koje je podnesena prijava

      Odluka žalbenog vijeća: žalba je odbijena

      Tužbeni razlozi: povreda članka 7. stavka 1. točke (b) Uredbe o žigu Zajednice.


title: Predmet C-638/11 P: Presuda Suda (peto vijeće) od 14. studenoga 2013. — Vijeće Europske unije protiv Gul Ahmed Textile Mills Ltd, Europske komisije (Žalba — Damping — Uvoz pamučne posteljine porijeklom iz Pakistana — Uredba (EZ) br. 384/96 — Članak 3. stavak 7. — Pojam „drugih čimbenika” )

text:
               11.1.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 9/5

         Presuda Suda (peto vijeće) od 14. studenoga 2013. — Vijeće Europske unije protiv Gul Ahmed Textile Mills Ltd, Europske komisije
   (Predmet C-638/11 P) (1)

   (Žalba - Damping - Uvoz pamučne posteljine porijeklom iz Pakistana - Uredba (EZ) br. 384/96 - Članak 3. stavak 7. - Pojam „drugih čimbenika”)
   2014/C 9/06
   Jezik postupka: engleski

      Stranke

      Žalitelj: Vijeće Europske unije (zastupnici: J.-P.Hix, agent i G. Berrisch, Rechtsanwalt)

      Druge stranke u postupku: Gul Ahmed Textile Mills Ltd (zastupnik: L. Ruesmann, odvjetnik), Europska komisija (zastupnici: A. Stobiecka-Kuik, agent, uz asistenciju E. McGovern, Barrister)

      Predmet

   Žalba protiv presude Općeg suda (sedmo vijeće) od 27. rujna 2011., Gul Ahmed Textile Mills/Vijeće (T-199/04) kojom se poništava, u dijelu koji se odnosi na Gul Ahmed Textile Mills Ltd, Uredba Vijeća (EZ) br. 397/2004 od 2. ožujka 2004., kojom se uvodi konačna antidampinška pristojba na uvoz pamučne posteljine podrijetlom iz Pakistana (SL L 66, str. 1.) — Povreda članka 3. stavka 7. Uredbe Vijeća (EZ) br. 384/96 od 22. prosinca 1995. o zaštiti od dampinškog uvoza iz zemalja koje nisu članice Europske zajednice (SL L 56, str. 1.) — Utvrđivanje postojanja štete — Utvrđivanje uzročne veze između uvoza koji su bili predmet dampinga i prouzročene štete — Čimbenici koje treba uzeti u obzir

      Izreka

               1.

               Ukida se presuda Općeg suda Europske unije od 27. rujna 2011., Gul Ahmed Textile Mills/Vijeće (T-199/04).

               2.

               Predmet se vraća Općem sudu Europske unije.

               3.

               O troškovima će se odlučiti naknadno.

      (1)  SL C 65, 3.3.2012.


title: Predmet C-384/13: Rješenje Suda (deseto vijeće) od 4. prosinca 2014. (zahtjev za prethodnu odluku koji je podnio Tribunal Supremo – Španjolska) – Estación de Servicio Pozuelo 4 SL protiv GALP Energía España SAU „Zahtjev za prethodnu odluku — Članak 99. Poslovnika Suda — Zabranjeni sporazumi — Članak 81. UEZ-a — Ugovor o isključivoj opskrbi pogonskim i ogrjevnim gorivima — Uredba (EEZ) br. 1984/83 — Članak 12. stavak 2. — Uredba (EZ)br. 2790/1999 — Članci 4. točka (a) i 5. točka (a) — Trajanje isključivosti — Sporazum manjeg značaja”

text:
               16.2.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 56/3

         Rješenje Suda (deseto vijeće) od 4. prosinca 2014. (zahtjev za prethodnu odluku koji je podnio Tribunal Supremo – Španjolska) – Estación de Servicio Pozuelo 4 SL protiv GALP Energía España SAU
   (Predmet C-384/13) (1)

   („Zahtjev za prethodnu odluku - Članak 99. Poslovnika Suda - Zabranjeni sporazumi - Članak 81. UEZ-a - Ugovor o isključivoj opskrbi pogonskim i ogrjevnim gorivima - Uredba (EEZ) br. 1984/83 - Članak 12. stavak 2. - Uredba (EZ)br. 2790/1999 - Članci 4. točka (a) i 5. točka (a) - Trajanje isključivosti - Sporazum manjeg značaja”)
   (2015/C 056/03)
   Jezik postupka: španjolski

      Sud koji je uputio zahtjev

   Tribunal Supremo

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelj: Estación de Servicio Pozuelo 4 SL

      Tuženik: GALP Energía España SAU

      Izreka

               1.

               Ugovor kao što je onaj koji čini predmet glavnog postupka, koji uspostavlja u korist dobavljača petrokemijskih proizvoda pravo služnosti u svrhu izgradnje benzinske postaje i davanje iste u zakup vlasniku zemljišta te koji sadrži dugotrajnu obvezu isključive kupnje, načelno nema za posljedicu znatno ograničenje tržišnog natjecanja i stoga nije obuhvaćen zabranom iz članka 81. stavka 1. UEZ-a iz razloga što, s jedne strane, tržišni udio dobavljača ne premašuje 3 %, s obzirom na to da je tržišni udjel trojice ostalih dobavljača otprilike 70 %, i, s druge strane, trajanje navedenog ugovora nije očito pretjerano u odnosu na prosječno trajanje ugovora koji se općenito zaključuju na predmetnom tržištu, što je na sudu koji je uputio zahtjev da utvrdi.

               2.

               Članak 12. stavak 2. Uredbe (EZ) Komisije br. 2790/1999 od 22. prosinca 1999. o primjeni članka 81. stavka 3. Ugovora na kategorije vertikalnih sporazuma i usklađeno djelovanje treba tumačiti na način da se ugovor, koji je bio na snazi 31. svibnja 2000. i sadrži klauzulu o obvezi nenatjecanja te ispunjava uvjete za izuzeće iz Uredbe (EEZ) Komisije br. 1984/83 od 22. lipnja 1983. o primjeni članka 85. stavka 3. Ugovora na kategorije sporazuma o isključivoj kupnji, kako je izmijenjena Uredbom (EZ) Komisije br. 1582/97 od 30. srpnja 1997., pritom ne ispunjavajući one iz Uredbe br. 2790/1999, izuzme iz zabrane određene člankom 81. stavkom 1. UEZ-a do 31. prosinca 2001.

      (1)  SL C 274, 21.9.2013.


title: Predmet T-884/16: Tužba podnesena 15. prosinca 2016. – Multiconnect protiv Komisije

text:
               6.2.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 38/53

         Tužba podnesena 15. prosinca 2016. – Multiconnect protiv Komisije
   (Predmet T-884/16)
   (2017/C 038/69)
   Jezik postupka: njemački

      Stranke

      Tužitelj: Multiconnect GmbH (München, Njemačka) (zastupnici: J.-M. Schultze, S. Pautke i C. Ehlenz, odvjetnici)

      Tuženik: Europska komisija

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da,

               —

               poništi akte Komisije donesene putem odjela za kontrolu koncentracija pri Glavnoj upravi za tržišno natjecanje, u okviru provođenja trećeg uvjeta (non-MNO-Remedy) Odluke M.7018, osobito njezino stajalište izneseno u porukama elektroničke pošte od 11. listopada 2016. i od 29. listopada 2016. prema kojima isključujući operatore pokretnih virtualnih mreža (mobile virtual network operators) kao što je to tužitelj, ograničava korektivnu mjeru na obične pružatelje usluga,

               —

               podredno, poništi Odluku C(2014) 4443 final u predmetu M.7018;

               —

               naloži Komisiji snošenje troškova postupka.

      Tužbeni razlozi i glavni argumenti

   U prilog svojoj tužbi, tužitelj ističe dva tužbena zahtjeva.

               1.

               Prvi tužbeni zahtjev: povreda Ugovorâ ili pravnog pravila koje treba primijeniti prilikom njihove provedbe
               Tužitelj ističe da je tuženik počinio pogrešku koja se tiče prava u svojem tumačenju i primjeni Odluke C(2014) 4443 final u predmetu M.7018 kao i odgovarajućih obveza, jer je u predmetnom slučaju takozvani „non-MNO-Remedy”, s kojim se Telefónica obvezala dati trećima pristup uslugama 4G na veleprodajnom tržištu mobilne telefonije, ograničio na treće koji slijede model poduzetnika pružanja usluga, i nije dozvolio Telefónici da trećima omogući pristup, u skladu s „non-MNO-Remedy”, uslugama 4G u okviru modela poduzetnika operatora pokretnih virtualnih mreža.

               2.

               Drugi, podredno istaknuti tužbeni razlog: povreda Ugovorâ ili pravnog pravila koje treba primijeniti prilikom njihove provedbe kao i očita pogreška u ocjeni i nedostatak u obrazloženju zbog toga što Odluka C(2014) 4443 final dovodi do pogrešne pretpostavke da obveze koje je preuzela Telefónica mogu riješiti sve probleme tržišnog natjecanja.


title: Predmet F-97/15: Tužba podnesena 1. srpnja 2015. – ZZ protiv Komisije

text:
               7.9.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 294/85

         Tužba podnesena 1. srpnja 2015. – ZZ protiv Komisije
   (Predmet F-97/15)
   (2015/C 294/104)
   Jezik postupka: francuski

      Stranke

      Tužitelj: ZZ (zastupnici: S. Orlandi i T. Martin, odvjetnici)

      Tuženik: Europska komisija

      Predmet i opis spora

   Poništenje konačne odluke o prijenosu mirovinskih prava tužitelja u mirovinski sustav Unije, kojom se primjenjuju nove opće provedbene odredbe (OPO) za članak 11. stavak 2. Priloga VIII. Pravilniku o osoblju od 3. ožujka 2011.

      Tužbeni zahtjev tužitelja

   Tužitelj od Službeničkog suda zahtijeva da:

               —

               proglasi nezakonitim članak 9. općih provedbenih odredaba za članak 11. stavak 2. Priloga VIII. Pravilniku o osoblju;

               —

               poništi odluku od 14. listopada 2014. kojom se potvrđuje prijenos mirovinskih prava koja je tužitelj stekao prije svojeg stupanja u službu sukladno općim provedbenim odredbama za članak 11. stavak 2. Priloga VIII. Pravilniku o osoblju od 3. ožujka 2011.;

               —

               naloži Europskoj komisiji snošenje troškova.


title: Predmet C-431/15: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 7. kolovoza 2015. uputila Audiencia Provincial de Cantabria (Španjolska) – Liberbank, S.A. protiv Rafael Piris del Campo

text:
               26.10.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 354/21

         Zahtjev za prethodnu odluku koji je 7. kolovoza 2015. uputila Audiencia Provincial de Cantabria (Španjolska) – Liberbank, S.A. protiv Rafael Piris del Campo
   (Predmet C-431/15)
   (2015/C 354/24)
   Jezik postupka: španjolski

      Sud koji je uputio zahtjev

   Audiencia Provincial de Cantabria – Sección 4

      Stranke glavnog postupka

      Žalitelj: Liberbank, S.A.

      Druga stranka u postupku: Rafael Piris del Campo

      Prethodna pitanja

               1.

               Je li ograničenje retroaktivnih učinaka odluke o ništetnosti nepoštene klauzule o najnižoj kamatnoj stopi u potrošačkom ugovoru spojivo s načelom neobvezatnosti nepoštenih odredbi i člancima 6. i 7. Direktive Vijeća 93/13/EEZ (1), od 5. travnja 1993. o nepoštenim uvjetima u potrošačkim ugovorima?

               2.

               Je li održavanje učinaka klauzule o najnižoj kamatnoj stopi u potrošačkom ugovoru, koja je proglašena ništetnom, spojivo s člancima 6. i 7. Direktive Vijeća 93/13/EEZ od 5. travnja 1993. o nepoštenim uvjetima u potrošačkim ugovorima?

               3.

               Je li ograničenje retroaktivnih učinaka odluke o ništetnosti nepoštene klauzule o najnižoj kamatnoj stopi u potrošačkom ugovoru uzimajući u obzir opasnost od ozbiljnog poremećaja gospodarskog javnog poretka i dobru vjeru, sukladno s člancima 6. i 7. Direktive 93/13/EEZ Vijeća od 5. travnja 1993. o nepoštenim uvjetima u potrošačkim ugovorima?

               4.

               Ako je odgovor na prethodno pitanje potvrdan, je li spojivo s člancima 6. i 7. Direktive Vijeća 93/13/EEZ od 5. travnja 1993. o nepoštenim uvjetima u potrošačkim ugovorima to da se povodom pojedinačne tužbe za poništenje nepoštene odredbe u potrošačkom ugovoru pretpostavlja da postoji opasnost ozbiljnog poremećaja gospodarskog javnog poretka ili taj rizik treba ocijeniti i vrednovati s obzirom na specifične gospodarske podatke iz kojih proizlazi da priznavanje retroaktivnih učinaka odluci o ništetnosti nepoštene odredbe ima makroekonomske učinke?

               5.

               Nadalje, je li povodom pojedinačne tužbe za poništenje nepoštene odredbe umetnute u potrošački ugovor sukladno s člancima 6. i 7. Direktive Vijeća 93/13/EEZ od 5. travnja 1993. procijeniti opasnost od ozbiljnog poremećaja javnog gospodarskog poretka s obzirom na gospodarske posljedice pojedinačnih tužbi koje je podnio veliki broj potrošača? Ili naprotiv, taj rizik treba procijeniti s obzirom na gospodarski učinak na gospodarstvo pojedinačne tužbe koju je podnio konkretni potrošač?

               6.

               Ako je odgovor na treće pitanje potvrdan, je li sukladno s člancima 6. i 7. Direktive Vijeća 93/13/EEZ o nepoštenim uvjetima u potrošačkim ugovorima, apstraktno ocijeniti ponašanje poslovnog subjekta kako bi se ocijenila dobra vjera?

               7.

               Ili, naprotiv, dobru vjeru treba ispitati i ocijeniti u svakom posebnom slučaju, s obzirom na specifično ponašanje poslovnog subjekta u trenutku zaključenja ugovora i umetanja nepoštene odredbe u ugovor, sukladno članku 6. Direktive Vijeće 93/13/EEZ od 5. travnja 1993. o nepoštenim uvjetima u potrošačkim ugovorima?

      (1)  SL L 95, str. 29. (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje, 15., svezak 12., str. 24.).


title: Predmet C-294/16: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 25. svibnja 2016. uputio Sąd Rejonowy dla Łodzi – Śródmieścia (Poljska) – kazneni postupak protiv J. Z.

text:
               16.8.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 296/21

         Zahtjev za prethodnu odluku koji je 25. svibnja 2016. uputio Sąd Rejonowy dla Łodzi – Śródmieścia (Poljska) – kazneni postupak protiv J. Z.
   (Predmet C-294/16)
   (2016/C 296/27)
   Jezik postupka: poljski

      Sud koji je uputio zahtjev

   Sąd Rejonowy dla Łodzi – Śródmieścia

      Stranke glavnog postupka

   J. Z.

      Prethodno pitanje

   Treba li članak 26. stavak 1. Okvirne odluke Vijeća od 13. lipnja 2002. o Europskom uhidbenom nalogu i postupcima predaje između država članica (2002/584/PUP) (1) u vezi s člankom 6. stavcima 1. i 3. Ugovora o Europskoj uniji kao i člankom 49. stavkom 3. Povelje Europske unije o temeljnim pravima tumačiti na način da pojam „zadržavanje” [oduzimanje slobode] uključuje i mjere države izvršenja koje se sastoje od elektroničkog nadzora mjesta boravka osobe obuhvaćene uhidbenim nalogom, a u vezi s kućnim pritvorom?

      (1)  SL L 190, str. 1. (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 19., svezak 3., str. 83.)


title: Predmet T-27/15 P: Žalba koju je 20. siječnja 2015. podnijela Europska agencija za lijekove (EMA) protiv presude Službeničkog suda (drugo vijeće) od 13. studenoga 2014. u predmetu F-2/12, Hristov/Komisija i EMA

text:
               13.4.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 118/32

         Žalba koju je 20. siječnja 2015. podnijela Europska agencija za lijekove (EMA) protiv presude Službeničkog suda (drugo vijeće) od 13. studenoga 2014. u predmetu F-2/12, Hristov/Komisija i EMA
   (Predmet T-27/15 P)
   (2015/C 118/41)
   Jezik postupka: bugarski

      Stranke

      Žalitelj: Europska agencija za lijekove (EMA) (zastupnici: J. Currall, N. Nikolova i C. Petrova)

      Druge stranke u postupku: Emil Hristov, Europska komisija

      Žalbeni zahtjev

   Žalitelj od Općeg suda zahtijeva da:

               —

               ukine presudu Službeničkog suda od 13. studenoga 2014. u predmetu F-2/12, Hristov/Komisija i EMA;

               —

               vrati predmet Službeničkom sudu radi odlučivanja o preostalim tužbenim razlozima;

               —

               odredi da će se o troškovima odlučiti naknadno.

      Žalbeni razlozi i glavni argumenti

   U prilog osnovanosti žalbe žalitelj ističe četiri žalbena razloga.

               —

               Službenički je sud povrijedio pravo Unije jer je načelu dobrog upravljanja dao opseg koji mu ne pripada.

               —

               Podredno se iznosi da je Službenički sud povrijedio načelo proporcionalnosti jer prije donošenja svoje presude o poništenju nije ispitao je li nepridržavanje načela dobrog upravljanja moglo utjecati na sadržaj pobijane odluke.

               —

               Nadalje podredno se iznosi da je Službenički sud u svakom slučaju povrijedio pravo Unije jer nije vodio računa o ravnoteži interesa o kojima je u ovom predmetu riječ te nije ograničio posljedice svoje presude.

               —

               Zaključno podredno se iznosi da je Službenički sud povrijedio pravo Unije jer je smatrao da protupravnost odluke Komisije nužno za sobom povlači i protupravnost odluke EMA-e.


title: Predmet T-500/13: Tužba podnesena 13. rujna 2013. — Seatech International i dr. protiv Komisije

text:
               21.12.2013

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 377/16

         Tužba podnesena 13. rujna 2013. — Seatech International i dr. protiv Komisije
   (Predmet T-500/13)
   2013/C 377/38
   Jezik postupka: francuski

      Stranke

      Tužitelj: Seatech International, Inc. (Cartagena, Kolumbija); Tuna Atlantic, Ltda (Cartagena); i Comextun, Ltda (Cartagena) (zastupnik: F. Foucault, avocat)

      Tuženik: Europska komisija

      Zahtjevi

   Tužitelji zahtijevaju od Općeg suda da:

               —

               poništi Provedbenu uredbu Komisije (EU) br. 672/13 od 15. srpnja 2013. o izmjeni Uredbe (EU) br. 468/2010 o popisu EU-a plovila koja se bave nezakonitim, neprijavljenim i nereguliranim ribolovom u dijelu u kojem se plovilo Marta Lucia R navodi kao plovilo koje se bavi NNN ribolovom.

      Tužbeni razlozi i glavni argumenti

   U potporu svojoj tužbi, tužitelji navode da je plovilo Marta Lucia R trebalo biti uklonjeno s popisa plovila za koje se smatra da se bave nezakonitim, neprijavljenim i nereguliranim ribolovom, kojega je sastavila Međuamerička komisija za tropske tune, te da bi ga stoga također trebalo ukloniti s popisa plovila uključenih u navedene aktivnosti koji je sastavila Europska unija.


title: Presuda Suda od 6. prosinca 2013. u predmetu E-17/13 – Nadzorno tijelo EFTA-e protiv Islanda (Propust ugovorne stranke da ispuni svoje obveze – Direktiva 2009/44/EZ – Neprovedba)

text:
               27.3.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 88/16

      PRESUDA SUDA

   od 6. prosinca 2013.
   u predmetu E-17/13
   Nadzorno tijelo EFTA-e protiv Islanda
   (Propust ugovorne stranke da ispuni svoje obveze – Direktiva 2009/44/EZ – Neprovedba)
   2014/C 88/13
   U predmetu E-17/13, Nadzorno tijelo EFTA-e protiv Islanda – ZAHTJEV za izjavu da nedonošenjem svih mjera potrebnih za provedbu članka 2. akta iz točke 16.b prve alinije Priloga IX. i točke 4. prve alineje Priloga XII. Sporazumu o Europskom gospodarskom prostoru, tj. Direktive 2009/44/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 6. svibnja 2009. o izmjeni Direktive 98/26/EZ o konačnosti namire u platnim sustavima i sustavima za namiru vrijednosnih papira i Direktive 2002/47/EZ o ugovorima o financijskom kolateralu s obzirom na povezane sustave i kreditna potraživanja, prilagođenih Sporazumu njegovim Protokolom 1., i neobavješćivanjem Nadzornog tijela EFTA-e o tim mjerama u predviđenom roku Island nije ispunio svoje obveze iz toga akta i članka 7. Sporazuma o EGP-u, Sud, u sastavu Carl Baudenbacher, predsjednik, Per Christiansen (sudac-izvjestitelj) i Páll Hreinsson, suci, presudio je 6. prosinca 2013. kao u izreci:
   Sud:

               1.

               Izjavljuje da Island nije ispunio svoje obveze iz akta iz točke 16.b. prve alinije Priloga IX. i točke 4. prve alineje Priloga XII. Sporazumu o Europskom gospodarskom prostoru (Direktiva 2009/44/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 6. svibnja 2009. o izmjeni Direktive 98/26/EZ o konačnosti namire u platnim sustavima i sustavima za namiru vrijednosnih papira i Direktive 2002/47/EZ o ugovorima o financijskom kolateralu s obzirom na povezane sustave i kreditna potraživanja), prilagođenih Sporazumu njegovim Protokolom 1., i članka 7. Sporazuma jer nije donio sve potrebne mjere za provedbu članka 2. u predviđenom roku.

               2.

               Nalaže Islandu plaćanje troškova postupka.


title: Spojeni predmeti C-25/14 i C-26/14: Presuda Suda (peto vijeće) od 17. prosinca 2015. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Conseil d'État – Francuska) – Union des syndicats de l'immobilier (UNIS) protiv Ministre du travail, de l’emploi, de la formation professionnelle et du dialogue social, Syndicat national des résidences de tourisme (SNRT) i dr. (C-25/14), Beaudout Père et Fils SARL protiv Ministre du Travail, de l’Emploi et de la Formation professionnelle et du Dialogue social, Confédération nationale de la boulangerie et boulangerie-pâtisserie française, Fédération générale agro-alimentaire – CFDT i dr. (C-26/14) (Zahtjev za prethodnu odluku — Članak 56. UFEU-a — Sloboda pružanja usluga — Načela jednakog postupanja i nediskriminacije — Obveza transparentnosti — Područje primjene te obveze — Nacionalni kolektivni ugovori — Sustav dopunske socijalne zaštite — Određivanje socijalnih partnera osiguravatelja koji upravlja tim sustavom — Proširenje tog sustava uredbom ministra na sve radnike i poslodavce iz predmetne grane djelatnosti — Ograničavanje vremenskih učinaka prethodne odluke Suda)

text:
               22.2.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 68/3

         Presuda Suda (peto vijeće) od 17. prosinca 2015. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Conseil d'État – Francuska) – Union des syndicats de l'immobilier (UNIS) protiv Ministre du travail, de l’emploi, de la formation professionnelle et du dialogue social, Syndicat national des résidences de tourisme (SNRT) i dr. (C-25/14), Beaudout Père et Fils SARL protiv Ministre du Travail, de l’Emploi et de la Formation professionnelle et du Dialogue social, Confédération nationale de la boulangerie et boulangerie-pâtisserie française, Fédération générale agro-alimentaire – CFDT i dr. (C-26/14)
   (Spojeni predmeti C-25/14 i C-26/14) (1)

   ((Zahtjev za prethodnu odluku - Članak 56. UFEU-a - Sloboda pružanja usluga - Načela jednakog postupanja i nediskriminacije - Obveza transparentnosti - Područje primjene te obveze - Nacionalni kolektivni ugovori - Sustav dopunske socijalne zaštite - Određivanje socijalnih partnera osiguravatelja koji upravlja tim sustavom - Proširenje tog sustava uredbom ministra na sve radnike i poslodavce iz predmetne grane djelatnosti - Ograničavanje vremenskih učinaka prethodne odluke Suda))
   (2016/C 068/04)
   Jezik postupka: francuski

      Sud koji je uputio zahtjev

   Conseil d'État

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelj: Union des syndicats de l'immobilier (UNIS) (C-25/14), Beaudout Père et Fils SARL (C-26/14)

      Tuženik: Ministre du travail, de l’emploi, de la formation professionnelle et du dialogue social, Syndicat national des résidences de tourisme (SNRT) i dr. (C-25/14), Ministre du Travail, de l’Emploi et de la Formation professionnelle et du Dialogue social, Confédération nationale de la boulangerie et boulangerie-pâtisserie française, Fédération générale agro-alimentaire – CFDT i dr. (C-26/14)

      Izreka

   Obveza transparentnosti, koja proizlazi iz članka 56. UFEU-a, protivi se proširenju koje provodi država članica na sve poslodavce i radnike u određenom sektoru djelatnosti kolektivnog ugovora koji su sklopile organizacije koje predstavljaju poslodavce i radnike u određenom sektoru djelatnosti, a kojim se jednom gospodarskom subjektu kojeg su izabrali socijalni partneri povjerava upravljanje sustavom obveznog dopunskog socijalnog osiguranja za radnike a da nacionalni propis ne predviđa primjereno oglašavanje koje nadležnom javnom tijelu omogućuje da u cijelosti uzme u obzir dostavljene podatke koji se odnose na postojanje povoljnije ponude.
   Učinci ove presude ne tiču se kolektivnih ugovora koji se odnose na određivanje jednog subjekta za upravljanje sustavom dopunskog socijalnog osiguranja koje je javno tijelo odredilo obveznim za sve poslodavce i radnike određenog sektora djelatnosti prije datuma objave ove presude, ne dovodeći u pitanje pravna sredstva podnesena prije toga datuma.

      (1)  SL C 85, 22. 3. 2014.


title: Predmet C-46/15: Presuda Suda (peto vijeće) od 7. srpnja 2016. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Tribunal Central Administrativo Sul – Portugal) – Ambisig – Ambiente e Sistemas de Informação Geográfica SA protiv AICP – Associação de Industriais do Concelho de Pombal (Zahtjev za prethodnu odluku — Javna nabava — Direktiva 2004/18/EZ — Članak 48. stavak 2. točka (a) druga alineja — Tehničke sposobnosti gospodarskog subjekta — Izravni učinak — Dokazno sredstvo — Hijerarhijska veza između potvrde privatnog kupca i jednostrane izjave ponuditelja — Načelo proporcionalnosti — Zabrana bitnih izmjena predviđenih dokaznih sredstava)

text:
               12.9.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 335/11

         Presuda Suda (peto vijeće) od 7. srpnja 2016. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Tribunal Central Administrativo Sul – Portugal) – Ambisig – Ambiente e Sistemas de Informação Geográfica SA protiv AICP – Associação de Industriais do Concelho de Pombal
   (Predmet C-46/15) (1)

   ((Zahtjev za prethodnu odluku - Javna nabava - Direktiva 2004/18/EZ - Članak 48. stavak 2. točka (a) druga alineja - Tehničke sposobnosti gospodarskog subjekta - Izravni učinak - Dokazno sredstvo - Hijerarhijska veza između potvrde privatnog kupca i jednostrane izjave ponuditelja - Načelo proporcionalnosti - Zabrana bitnih izmjena predviđenih dokaznih sredstava))
   (2016/C 335/14)
   Jezik postupka: portugalski

      Sud koji je uputio zahtjev

   Tribunal Central Administrativo Sul

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelj: Ambisig – Ambiente e Sistemas de Informação Geográfica SA

      Tuženik: AICP – Associação de Industriais do Concelho de Pombal

      uz sudjelovanje: Índice – ICT & Management Lda

      Izreka

               1.

               Članak 48. stavak 2. točku (a) podtočku ii. drugu alineju Direktive Europskog parlamenta i Vijeća 2004/18/EZ od 31. ožujka 2004. o usklađivanju postupaka za sklapanje ugovora o javnim radovima, ugovora o javnoj nabavi robe te ugovora o javnim uslugama treba tumačiti na način da se njime, ako ne postoji prijenos u nacionalno pravo, pojedincima mogu dodjeljivati prava na koja se oni mogu pozivati protiv javnih naručitelja u okviru sporova pokrenutih pred nacionalnim sudovima, ako su oni javni subjekti ili im je na temelju akta javne vlasti povjereno obavljanje službe od javnog interesa pod njezinim nadzorom te u tu svrhu raspolažu iznimnim ovlastima koje nadilaze pravila mjerodavna za odnose među pojedincima.

               2.

               Članak 48. stavak 2. točku (a) podtočku ii. drugu alineju Direktive 2004/18 treba tumačiti na način da se ne protivi primjeni pravila koja je utvrdio javni naručitelj, poput onih u glavnom postupku, kojima se gospodarskom subjektu ne dopušta dokazivanje svojih tehničkih sposobnosti jednostranom izjavom, osim ako dokaže nemogućnost ili ozbiljnu poteškoću za dobivanje potvrde od privatnog kupca.

               3.

               Članak 48. stavak 2. točku (a) podtočku ii. drugu alineju Direktive 2004/18 treba tumačiti na način da se protivi primjeni pravila koja je utvrdio javni naručitelj, poput onih u glavnom postupku, a koja pod prijetnjom isključenja kandidature ponuditelja zahtijevaju da potvrda privatnog kupca sadržava potpis koji je ovjerio javni bilježnik, odvjetnik ili drugo ovlašteno tijelo.

      (1)  SL C 146, 4. 5. 2015.


title: Predmet T-593/14: Tužba podnesena 11. kolovoza 2014. – Makhlouf protiv Vijeća

text:
               13.10.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 361/17

         Tužba podnesena 11. kolovoza 2014. – Makhlouf protiv Vijeća
   (Predmet T-593/14)
   2014/C 361/23
   Jezik postupka: francuski

      Stranke

      Tužitelj: Rami Makhlouf (Damask, Sirija) (zastupnici: E. Ruchat i C. Cornet d’Elzius, odvjetnici)

      Tuženik: Vijeće Europske unije

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

               —

               proglasi tužbu dopuštenom i osnovanom;

               —

               slijedom toga, poništi Odluku 2014/309/ZVSP-a od 28. svibnja 2014. i njezine naknadne provedbene akte u mjeri u kojoj se odnose na tužitelja;

               —

               naloži Vijeću Europske unije snošenje troškova postupka.

      Tužbeni razlozi i glavni argumenti

   U prilog osnovanosti tužbe, tužitelj ističe tri tužbena razloga koji su u bitnome jednaki ili slični onima na koje se poziva u okviru predmeta T-432/14, Makhlouf/Vijeće (1).

      (1)  SL C 290, str. 13.


title: Predmet T-691/14: Tužba podnesena 21. rujna 2014. – Servier i dr. protiv Komisije

text:
               22.12.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 462/25

         Tužba podnesena 21. rujna 2014. – Servier i dr. protiv Komisije
   (Predmet T-691/14)
   (2014/C 462/39)
   Jezik postupka: francuski

      Stranke

      Tužitelji: Servier SAS (Suresnes, Francuska); Servier Laboratories Ltd (Wexham, Ujedinjena Kraljevina) i Les Laboratoires Servier SAS (Suresnes) (zastupnici: I. S. Forrester, QC, J. Killick, barrister, O. de Juvigny, odvjetnik, i M.-I. F. Utges Manley, solicitor)

      Tuženik: Europska komisija

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelji od Općeg suda zahtijevaju da:

               —

               poništi u cijelosti ili djelomično članke 1., 2., 3., 4., 5., 6., 7. i 8. Odluke Komisije br. C (2014) 4955 final od 9. srpnja 2014. o postupku primjene članka 101. i članka 102. Ugovora o funkcioniranju Europske unije [AT.39.612– Périndopril (Servier)] u mjeri u kojoj se tiču društava Servier S.A.S, Les Laboratoires Servier i Servier Laboratories Limited;

               —

               podredno, iskoristi svoju neograničenu nadležnost kako bi znatno smanjio iznos novčanih kazni izrečenih društvima Servier S.A.S, Les Laboratoires Servier i Servier Laboratories Limited u članku 7. navedene odluke;

               —

               prizna društvima Servier S.A.S, Les Laboratoires Servier i Servier Laboratories Limited koristi koje bi proizašle iz potpunog ili djelomičnog poništenja odluke u okviru tužbe koju je podnio Biogaran;

               —

               donese sva rješenja koja Opći sud smatra potrebnim;

               —

               naloži Europskoj komisiji snošenje ukupnih troškova.

      Tužbeni razlozi i glavni argumenti

   U prilog osnovanosti tužbe tužitelj ističe sedamnaest tužbenih razloga.

               1.

               Prvi tužbeni razlog odnosi se na povredu postupka, jer je istraga bila narušena potvrdom pretpostavke. Tužitelji tvrde da je, nakon što je uslijed sektorske istrage javno iznijela da je dotični sektor bio „jako loš”, Komisija pod svaku cijenu željela potvrditi taj postulat odlukom, makar iskrivljavanjem i ponovnom uspostavom činjenica tog slučaja.

               2.

               Drugi tužbeni razlog odnosi se na bitne povrede postupka, u mjeri u kojoj Savjetodavni odbor za pitanja ograničavajućih djelovanja i vladajućih položaja, čije mišljenje je obvezno prije donošenja bilo kakve odluke, u skladu s člankom 14. Uredbe (EZ) br. 1/2003 (1), nije bio sazvan na vrijeme, i u mjeri u kojoj su predstavnici samo triju država članica prisustvovali sastanku spomenutog odbora.

               3.

               Treći tužbeni razlog odnosi se na povredu prava na djelotvoran pravni lijek, jer je Komisija tužiteljima uputila odluku na 919 stranica, ne vodeći računa o vremenskim ograničenjima i formama koje treba poštovati pri podnošenju tužbe.

               4.

               Četvrti do dvanaesti tužbeni razlog odnose se na pogreške u ocjeni i pogrešnu primjenu prava, jer je Komisija pogrešno ocijenila sporazume o nagodbi između tužitelja s jedne strane, i Nichea, Matrixa, Teve, Krke i Lupina s druge strane, kao povrede članka 101. UFEU-a.

                           —

                           Tužitelji tvrde osobito da se, za određivanje sporazuma kao ograničenja „prema cilju”, Komisija oslonila na tri čimbenika definirana tako široko da su bili neučinkoviti za razlikovanje legitimnih sporazuma o nagodbi od zabranjenih sporazuma (postojanje prijenosa vrijednosti koji potiče proizvođača generičkih proizvoda da ugrozi bilo koju komercijalnu korist, ograničavanje tržišnog natjecanja, koje se može pripisati ikojem ograničenju komercijalne slobode proizvođača generičkih proizvoda, i mogućeg tržišnog natjecanja između stranaka koje se može pripisati odsustvu prepreke koja u potpunosti onemogućava ulazak proizvođača generičkog proizvoda na tržište).

                           —

                           Nadalje,, iskrivljavanjem legitimnog cilja i konteksta sporazuma (osobito zanemarujući, unatoč stvarnosti, postojanje ozbiljnih tehničkih i regulatornih teškoća koje sprječavaju ulazak proizvođača generičkih proizvoda na tržište, kao i postojanje paralelnih sudskih sporova), Komisija je počinila mnogobrojne pogreške u ocjeni rekavši u svom zaključku da sporazumi imaju za predmet ograničenje tržišnog natjecanja.

                           —

                           Naposljetku, analiza „učinaka” sporazuma bila je narušena proturječnostima u obrazloženju i činjenicom da Komisija nije koristila realističan protučinjenični scenarij. Osporavana odluka zapravo u potpunosti počiva na ex-ante analizi hipotetskih učinaka, gotovo reproducirajući svoju analizu prema cilju kršeći sudsku praksu, kako bi se donio zaključak o postojanju učinaka protivnih tržišnom natjecanju unatoč odsustvu ikakvog stvarnog učinka na tržište.

               5.

               Trinaesti podredni tužbeni razlog odnosi se na pogrešku u ocjeni i pogrešku koja se tiče prava, u mjeri u kojoj je Komisija umjetno odredila da sporazumi između tužitelja s jedne strane i Nichea, Matrixa, Teve, Krke i Lupina s druge, sadrže pet različitih povreda.

               6.

               Četrnaesti tužbeni razlog odnosi se na očitu pogrešku u ocjeni i pogrešku koja se tiče prava, u mjeri u kojoj je Komisija pogrešno i umjetno ograničila mjerodavno tržište gotovih proizvoda na jedinu molekulu perindoprila, isključujući petnaest drugih inhibitora konvertirajućeg enzima dostupnih na tržištu.

               7.

               Petnaesti tužbeni razlog odnosi se na očitu pogrešku u ocjeni, u mjeri u kojoj je Komisija pogrešno zaključila o postojanju vodećeg položaja tužitelja na mjerodavnom tržištu. Tužitelji tvrde da taj zaključak Komisije proizlazi iz umjetnog ograničavanja mjerodavnog tržišta samo na Perindopril.

               8.

               Šesnaesti tužbeni razlog odnosi se na očitu pogrešku u ocjeni i pogrešku koja se tiče prava, u mjeri u kojoj je Komisija pogrešno ocijenila tužitelje kao poduzetnike u vodećem položaju na tržištu „tehnologije”.
               Tužitelji tvrde da je Komisija na nedovoljno jasan i, u svakom slučaju, pogrešan način definirala prethodno tržište „tehnologije” koje samo reproducira tržište gotovih proizvoda, te je pogrešno ocijenila da Servier drži vodeći položaj na tom hipotetskom tržištu.

               9.

               Sedamnaesti tužbeni razlog odnosi se na pogrešku u ocjeni i pogrešnu primjenu prava, u mjeri u kojoj je Komisija pogrešno smatrala da su tužitelji zlouporabili vodeći položaj pri zaključivanju sporazuma o nagodbi (Komisija je time istovremeno primijenila članke 101. i 102. UFEU-a na iste činjenice, u suprotnosti sa sudskom praksom), te pribavivši tehnologiju u nastajanju od jednog MSP-a.

      (1)  Uredba Vijeća (EZ) br. 1/2003 od 16. prosinca 2002. o provedbi pravila o tržišnom natjecanju koja su propisana člancima 81. i 82. Ugovora o EZ-u (Tekst značajan za EGP) (SL L 1, str. 1).


title: Predmet T-233/15: Tužba podnesena 11. svibnja 2015. – Cofra protiv OHIM-a – Armand Thiery (1841)

text:
               29.6.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 213/40

         Tužba podnesena 11. svibnja 2015. – Cofra protiv OHIM-a – Armand Thiery (1841)
   (Predmet T-233/15)
   (2015/C 213/66)
   Jezik na kojem je tužba podnesena: španjolski

      Stranke

      Tužitelj: Cofra Holding AG (Zug, Švicarska) (zastupnik: M. Aznar Alonso, odvjetnik)

      Tuženik: Ured za usklađivanje na unutarnjem tržištu (žigovi i dizajni) (OHIM)

      Druga stranka pred žalbenim vijećem: Armand Thiery SAS (Levallois Perret, Francuska)

      Podaci o postupku pred OHIM-om

      Nositelj spornog žiga: tužitelj

      Predmetni sporni žig: verbalni žig Zajednice „1841” – žig Zajednice br. 9 119 553

      Postupak pred OHIM-om: postupak proglašavanja žiga ništavim

      Pobijana odluka: odluka prvog žalbenog vijeća OHIM-a od 26. veljače 2015. u predmetu R 805/2014-1

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

               —

               poništi pobijanu odluku;

               —

               naloži snošenje troškova OHIM-u i drugoj stranci u žalbenom postupku ako bude sudjelovala u predmetnom postupku.

      Tužbeni razlozi

               —

               povreda članka 57. stavka 2. Uredbe br. 207/2009 i članka 40. stavka 6. Uredbe br. 2868/95;

               —

               povreda članka 8. stavka 1. točke (b) Uredbe br. 207/2009.


title: Predmet C-271/13 P: Presuda Suda (sedmo vijeće) od 20. ožujka 2014. – Rousse Industry protiv Europske komisije (Žalba  — Državne potpore  — Potpora koju je dodijelila Republika Bugarska otpisavši dugove  — Odluka Komisije kojom se ta potpora proglašava nespojivom s unutarnjim tržištem i kojom se nalaže njezin povrat  — Pojam ‘nove potpore’  — Obveza obrazlaganja)

text:
               12.5.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 142/8

         Presuda Suda (sedmo vijeće) od 20. ožujka 2014. – Rousse Industry protiv Europske komisije
   (Predmet C-271/13 P) (1)

   ((Žalba - Državne potpore - Potpora koju je dodijelila Republika Bugarska otpisavši dugove - Odluka Komisije kojom se ta potpora proglašava nespojivom s unutarnjim tržištem i kojom se nalaže njezin povrat - Pojam ‘nove potpore’ - Obveza obrazlaganja))
   2014/C 142/09
   Jezik postupka: bugarski

      Stranke

      Žalitelj: Rousse Industry (zastupnici: A Angelov i S Panov, advokati)

      Druga stranka u postupku: Europska komisija (zastupnici: C. Urraca Caviedes i D. Stefanov, agenti)

      Predmet

   Žalba podnesena protiv presude Općeg suda (četvrto vijeće) od 20. ožujka 2013., Rousse Industry/Komisija (T-489/11) kojom je Opći sud odbio tužbu za poništenje koju je tužitelj podnio s ciljem djelomičnog poništenja Odluke Komisije 2012/706/EU od 13. srpnja 2011., a koja se odnosi na državnu potporu SA.28903 (C 12/2010) (prije N 389/2009) koju je Bugarska provela u korist Rousse Industry (SL 2012, L 320, str. 27.) – Državna potpora u obliku otpisa dugova – Odluka kojom se ta potpora proglašava nespojivom s unutarnjim tržištem i kojom se nalaže njezin povrat – Povreda postupovnih pravila koja narušava prava tužitelja – Povreda prava Unije koju je počinio Opći sud

      Izreka

               1.

               Žalba se odbija.

               2.

               Rousse Industry AD nalaže se snošenje troškova.

      (1)  SL C 207, 20.7.2013.


title: Spojeni predmeti T-34/13 i T-35/13: Rješenje Općeg suda od 10. srpnja 2017. – Meta Group protiv Komisije

text:
               28.8.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 283/55

         Rješenje Općeg suda od 10. srpnja 2017. – Meta Group protiv Komisije
   (Spojeni predmeti T-34/13 i T-35/13) (1)

   (2017/C 283/86)
   Jezik postupka: talijanski
   Predsjednik šestog vijeća odredio je brisanje predmeta.

      (1)  SL C 79, 16. 3. 2013.


title: Predmet F-58/13: Tužba podnesena 21. lipnja 2013. — ZZ protiv Komisije

text:
               30.11.2013

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 352/25

         Tužba podnesena 21. lipnja 2013. — ZZ protiv Komisije
   (Predmet F-58/13)
   2013/C 352/51

   Predmetni postupak završen je prije 1. srpnja 2013., datuma pristupanja Republike Hrvatske Europskoj uniji


title: Predmet C-369/17: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 16. lipnja 2017. uputio Fővárosi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság (Mađarska) – Shajin Ahmed protiv Bevándorlási és Menekültügyi Hivatal

text:
               4.9.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 293/19

         Zahtjev za prethodnu odluku koji je 16. lipnja 2017. uputio Fővárosi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság (Mađarska) – Shajin Ahmed protiv Bevándorlási és Menekültügyi Hivatal
   (Predmet C-369/17)
   (2017/C 293/22)
   Jezik postupka: mađarski

      Sud koji je uputio zahtjev

   Fővárosi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelj: Shajin Ahmed

      Tuženik: Bevándorlási és Menekültügyi Hivatal

      Prethodno pitanje

   Proizlazi li iz izraza „su počinili teško kazneno djelo”, iz članka 17. stavka 1. točke (b) Direktiva 2011/95/EU Europskog parlamenta i Vijeća od 13. prosinca 2011. o standardima za kvalifikaciju državljana trećih zemalja ili osoba bez državljanstva za ostvarivanje međunarodne zaštite, za jedinstveni statusa izbjeglica ili osoba koje ispunjavaju uvjete za supsidijarnu zaštitu te sadržaj odobrene zaštite (1), da kazna koja je zakonski predviđena za određeno kazneno djelo prema pravu određene države članice može biti jedini kriterij za određivanje toga je li podnositelj zahtjeva počinio kazneno djelo na temelju kojeg može biti isključen iz korištenja supsidijarne zaštite?

      (1)  SL L 337, str.9. (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 19., svezak 13., str. 248.)


title: Predmet C-37/17 P: Žalba koju je 24. siječnja 2017. podnio Rudolf Keil protiv presude Općeg suda (sedmo vijeće) od 15. prosinca 2016. u predmetu T-330/15, Rudolf Keil protiv Ureda Europske unije za intelektualno vlasništvo

text:
               21.8.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 277/20

         Žalba koju je 24. siječnja 2017. podnio Rudolf Keil protiv presude Općeg suda (sedmo vijeće) od 15. prosinca 2016. u predmetu T-330/15, Rudolf Keil protiv Ureda Europske unije za intelektualno vlasništvo
   (Predmet C-37/17 P)
   (2017/C 277/28)
   Jezik postupka: njemački

      Stranke

      Žalitelj: Rudolf Keil (zastupnik: J. Sachs, odvjetnik)

      Druga stranka u postupku: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo
   Rješenjem od 31. svibnja 2017. Sud Europske unije (deseto vijeće) odbacio je žalbu i žalitelju naložio snošenje vlastitih troškova.


title: Predmet C-510/14: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 14. studenoga 2014. uputio Amtsgerichts Rüsselsheim (Njemačka) – Marianne Parigger protiv Condor Flugdienst GmbH

text:
               2.3.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 73/10

      Zahtjev za prethodnu odluku koji je 14. studenoga 2014. uputio Amtsgerichts Rüsselsheim (Njemačka) – Marianne Parigger protiv Condor Flugdienst GmbH
      (Predmet C-510/14)
      (2015/C 073/14)
      Jezik postupka: njemački

         Sud koji je uputio zahtjev

      Amtsgericht Rüsselsheim

         Stranke glavnog postupka

         Tužitelj: Marianne Parigger

         Tuženik: Condor Flugdienst GmbH
      Rješenjem od 9. prosinca 2014. predmet je brisan iz sudskog upisnika Suda.


title: Predmet F-108/15: Rješenje Službeničkog suda od 12. siječnja 2016. – Vermoesen i Herkens protiv Komisije

text:
               22.2.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 68/47

         Rješenje Službeničkog suda od 12. siječnja 2016. – Vermoesen i Herkens protiv Komisije
   (Predmet F-108/15) (1)

   (2016/C 068/61)
   Jezik postupka: francuski
   Predsjednik trećeg vijeća odredio je brisanje predmeta.

      (1)  SL C 320, 28. 9. 2015., str. 54


title: Predmet C-466/15: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 3. rujna 2015. uputio Conseil d'État (Francuska) – Jean-Michel Adrien, Frédéric Baron, Catherine Blanchin, Marc Bouillaguet, Anne-Sophie Chalhoub, Denis D'Ersu, Laurent Gravière, Vincent Cador, Roland Moustache, Jean-Richard de la Tour, Anne Schneider, Bernard Stamm, Éléonore von Bardeleben protiv Premier ministre, Ministre des finances et des comptes publics, Ministre de la décentralisation et de la fonction publique

text:
               16.11.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 381/18

         Zahtjev za prethodnu odluku koji je 3. rujna 2015. uputio Conseil d'État (Francuska) – Jean-Michel Adrien, Frédéric Baron, Catherine Blanchin, Marc Bouillaguet, Anne-Sophie Chalhoub, Denis D'Ersu, Laurent Gravière, Vincent Cador, Roland Moustache, Jean-Richard de la Tour, Anne Schneider, Bernard Stamm, Éléonore von Bardeleben protiv Premier ministre, Ministre des finances et des comptes publics, Ministre de la décentralisation et de la fonction publique
   (Predmet C-466/15)
   (2015/C 381/22)
   Jezik postupka: francuski

      Sud koji je uputio zahtjev

   Conseil d'État

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelji: Jean-Michel Adrien, Frédéric Baron, Catherine Blanchin, Marc Bouillaguet, Anne-Sophie Chalhoub, Denis D'Ersu, Laurent Gravière, Vincent Cador, Roland Moustache, Jean-Richard de la Tour, Anne Schneider, Bernard Stamm, Éléonore von Bardeleben

      Tuženici: Premier ministre, Ministre des finances et des comptes publics, Ministre de la décentralisation et de la fonction publique

      Prethodno pitanje

   Krši li nacionalni propis obveze koje proizlaze iz članka 45. Ugovora o funkcioniranju Europske unije, u vezi s člankom 48. istog ugovora i načelom lojalne suradnje navedenim u članku 4. Ugovora o Europskoj uniji, time što omogućava da dužnosnik upućen na rad u instituciju Europske unije za vrijeme svog upućivanja odabere prekid uplate doprinosa u mirovinski sustav svoje zemlje porijekla, pri čemu se u tom slučaju mirovina iz tog sustava u cijelosti kumulira s mirovinskim povlasticama koje proizlaze iz funkcije upućivanja, ili da ih nastavi uplaćivati, pri čemu je u tom slučaju njegova mirovina iz tog sustava ograničena na iznos koji je potreban da ukupni iznos mirovina, uključujući mirovinu stečenu na temelju sustava kojim je obuhvaćeno upućivanje, dosegne iznosu mirovine koju bi stekao da nije bilo upućivanja?


title: Predmet T-144/17: Tužba podnesena 6. ožujka 2017. – Numbi protiv Vijeća

text:
               24.4.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 129/33

         Tužba podnesena 6. ožujka 2017. – Numbi protiv Vijeća
   (Predmet T-144/17)
   (2017/C 129/50)
   Jezik postupka: francuski

      Stranke

      Tužitelj: John Numbi (Kinshasa, Demokratska Republika Kongo) (zastupnik: O. Okito, odvjetnik)

      Tuženik: Vijeće Europske unije

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

               —

               poništi Uredbu (EU) 2016/2230 kojom se provodi Odluka Vijeća (ZVSP) 2016/2231 od 12. prosinca 2016. o uvođenju određenih posebnih mjera ograničavanja usmjerenih protiv osoba koje krše embargo na oružje u odnosu na Demokratsku Republiku Kongo i izmjeni Odluke 2010/788/ZVSP, u dijelu u kojem se odnosi na Johna Numbija;

               —

               naloži Vijeću da osim vlastitih troškova snosi tužiteljeve troškove i troškove svih intervenijenata.

      Tužbeni razlozi i glavni argumenti

   U prilog osnovanosti tužbe, tužitelj ističe dva tužbena razloga koja su u biti istovjetna ili slična onima istaknutima u predmetu T-139/17, Kibelisa/Vijeće.


title: Predmet F-97/14: Rješenje Službeničkog suda od 24. ožujka 2015. – BU protiv EMA-e

text:
               4.5.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 146/53

         Rješenje Službeničkog suda od 24. ožujka 2015. – BU protiv EMA-e
   (Predmet F-97/14) (1)

   (2015/C 146/75)
   Jezik postupka: francuski
   Predsjednik trećeg vijeća naložio je brisanje predmeta.

      (1)  SL C 7, 12.1.2015., str. 50.


title: Predmet T-468/14: Tužba podnesena 24. lipnja 2014. – Holistic Innovation Institute protiv Komisije

text:
               1.9.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 292/50

         Tužba podnesena 24. lipnja 2014. – Holistic Innovation Institute protiv Komisije
   (Predmet T-468/14)
   2014/C 292/61
   Jezik postupka: španjolski

      Stranke

      Tužitelj: Holistic Innovation Institute, SLU (Madrid, Španjolska) (zastupnik: R. Muñiz García, odvjetnik)

      Tuženik: Europska komisija

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da poništi odluku o isključenju tužitelja iz projekta eDIGIREGION, naknadi nanesenu mu štetu te naloži tuženiku plaćanje iznosa od 3 0 55  000 eura ili, podredno, iznosa koji procijeni sudski vještak, zajedno s kamatama obračunatima u skladu s onim što je izloženo u ovom podnesku.

      Tužbeni razlozi i glavni argumenti

   Ova tužba podnosi se protiv odluke kojom se odbija sudjelovanje tužitelja, poduzetnika koji se poglavito bavi telekomunikacijama, istraživanjem i razvojem i uslugama telekomunikacijskog savjetovanja, istraživanja i razvoja, u europskom projektu eDIGIREGION Sedmog okvirnog programa.
   U tom smislu tužitelj ističe da je on od početka sudjelovao u razradi prijedloga projekta eDIGIREGION, usko surađivao s drugim subjektima, sudjelovao na više sastanaka u Bruxellesu te u više telefonskih konferencija između srpnja 2011. i siječnja 2012., a rezultat svega toga bilo je stvaranje Europskog konzorcija koji je predstavio prijedlog projekta eDIGIREGION (Realizing the Digital Agenda Through Transnational Cooperation Between Regions). U navedenom prijedlogu projekta tužitelj je partner broj 5. konzorcija s proračunom od 4 91  400,00 eura te doprinosom Komisije od 4 38  165,00 eura (14,61 % ukupno zahtijevanog iznosa).
   U prilog svojoj tužbi tužitelj navodi da su argumenti Europske komisije potpuno neosnovani i da su protivni glavnoj pretpostavci koja je potrebna kako bi Komisija mogla odlučiti o isključenju nekog poduzetnika iz pozitivno ocijenjenog projekta, a to je da njezini argumenti moraju biti jasni, nedvojbeni i dobro obrazloženi.
   Tužitelj u biti tvrdi da je tehnološki i operativno spreman sudjelovati u Konzorciju eDIGIREGION, da je financijski dovoljno sposoban snositi svoj dio sufinanciranja te da ima dovoljno iskustva u vođenju i upravljanju projektima.
   U tom smislu tužitelj smatra da postoji očito razilaženje između onoga što je generalni direktor potpisao u tekstu dopisa kojim se obavještava o prestanku sudjelovanja u projektu i argumentacije koja se nalazi u Prilogu tog dopisa.


title: Predmet T-101/13: Rješenje Općeg suda od 30. studenoga 2015. – Aer Lingus protiv Komisije

text:
               8.2.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 48/87

         Rješenje Općeg suda od 30. studenoga 2015. – Aer Lingus protiv Komisije
   (Predmet T-101/13) (1)

   (2016/C 048/96)
   Jezik postupka: engleski
   Predsjednik devetog vijeća odredio je brisanje predmeta.

      (1)  SL C 101, 6. 4. 2013.


title: Predmet C-551/14 P: Žalba koju je 2. prosinca 2014. podnio Arctic Paper Mochenwangen GmbH protiv presude Općeg suda (peto vijeće) donesene 26. rujna 2014. u predmetu T-634/13, Arctic Paper Mochenwangen GmbH protiv Europske komisije

text:
               26.1.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 26/22

         Žalba koju je 2. prosinca 2014. podnio Arctic Paper Mochenwangen GmbH protiv presude Općeg suda (peto vijeće) donesene 26. rujna 2014. u predmetu T-634/13, Arctic Paper Mochenwangen GmbH protiv Europske komisije
   (Predmet C-551/14 P)
   (2015/C 026/27)
   Jezik postupka: njemački

      Stranke

      Žalitelj: Arctic Paper Mochenwangen GmbH (zastupnik: S. Kobes, odvjetnik)

      Druga stranka u postupku: Europska komisija

      Žalbeni zahtjev

   Žalitelj od Suda zahtijeva da:

               —

               u slučaju odbijanja tužbe poništi presudu Općeg suda od 26. rujna 2014. u predmetu T-634/13;

               —

               prihvati zahtjevu iz tužbe u prvom stupnju tako da poništi članak 1. stavak 1. Odluke Komisije 5. rujna 2013. o nacionalnim provedbenim mjerama za prijelaznu besplatnu dodjelu emisijskih jedinica stakleničkih plinova u skladu s člankom 11. stavkom 3. Direktive 2003/87/EZ Europskog parlamenta i Vijeća (C(2013) 5666, 2013/448/EU) (1) u dijelu u kojem se njime odbija uvrštavanje postrojenja popisanog u Prilogu I. točki A s oznakom postrojenja DE000000000000563 na popis postrojenja koja ulaze u područje primjene Direktive 2003/87/EZ (2) koji je Komisiji sukladno članku 11. stavku 1. Direktive 2003/87/EZ dostavila Njemačka te odgovarajuće preliminarne godišnje količine emisijskih jedinica besplatno dodijeljene tim postrojenjima;

               —

               podredno, poništi gore navedenu presudu i vrati predmet Općem sudu na ponovno odlučivanje;

               —

               Komisiji naloži snošenje troškova postupka.

      Žalbeni razlozi i glavni argumenti

   Žalitelj navodi povredu prava Unije u smislu treće mogućnosti sadržane u drugoj rečenici stavka 1. članka 58. Statuta Suda Europske unije. Opći sud nije uzeo u obzir temeljna prava i načelo proporcionalnosti time što je smatrao da je Komisijino odbijanje besplatne dodjele emisijskih jedinica na temelju klauzule o prekomjernim teškoćama države članice u skladu s pravom Unije. Pobijana presuda povrjeđuje žaliteljeva prava iz članaka 16. i 17. Povelje Europske unije o temeljnim pravima.
   Žalitelj u skladu s navedenim žalbenim razlogom ističe da se Komisija u odredbama o besplatnoj dodjeli emisijskih jedinica u Odluci 2011/278/EU (3) nije pobrinula za to da predvidi dostatnu individualnu zaštitu temeljnih prava. Besplatna dodjela emisijskih jedinica na temelju Odluke 2011/278/EU odvija se na temelju standardnih faktora izračuna. Međutim, ova odluka ne sadrži odredbu koja dopušta dodatnu dodjelu besplatnih emisijskih jedinica u slučajevima u kojima bi dodjela primjenom standardnih faktora izračuna u pojedinačnim slučajevima dovela do iznimnog opterećenja ili nerazumnih poteškoća.
   Odbijanjem tužbe povrijeđena su temeljna prava iz Povelje i načelo proporcionalnosti. Opći sud je uzeo u obzir jedino učinak opterećenja koji je karakteristična posljedica sustava trgovanja emisijskim jedinicama i sustava dodjele na temelju Odluke 2011/278/EU. Protivno sudskoj praksi Suda, Opći sud uopće nije uzeo u obzir potrebnu individualnu zaštitu temeljnih prava žalitelja.

      (1)  SL L 240, str. 27.

      (2)  Direktiva 2003/87/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 13. listopada 2003. o uspostavi sustava trgovanja emisijskim jedinicama stakleničkih plinova unutar Zajednice i o izmjeni Direktive Vijeća 96/61/EZ (SL L 275, str. 32.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 15., svezak 9., str. 28.)

      (3)  Odluka Komisije od 27. travnja 2011. o utvrđivanju prijelaznih propisa na razini Unije za usklađenu besplatnu dodjelu emisijskih jedinica na temelju članka 10.a Direktive 2003/87/EZ Europskog parlamenta i Vijeća (SL L 130, str. 1.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 15., svezak 29., str. 257.)


title: Predmet T-205/15: Tužba podnesena 24. travnja 2015. – Aguirre y Compañía protiv OHIM-a – Puma (prikaz sportske cipele)

text:
               22.6.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 205/36

         Tužba podnesena 24. travnja 2015. – Aguirre y Compañía protiv OHIM-a – Puma (prikaz sportske cipele)
   (Predmet T-205/15)
   (2015/C 205/49)
   Jezik na kojem je tužba podnesena: španjolski

      Stranke

      Tužitelj: Aguirre y Compañía, SA (Madrid, Španjolska) (zastupnici: M. Pomares Caballero i A. Pomares Caballero, odvjetnici)

      Tuženik: Ured za usklađivanje na unutarnjem tržištu (žigovi i dizajni) (OHIM)

      Druga stranka pred žalbenim vijećem: Puma SE (Herzogenaurach, Njemačka)

      Podaci o postupku pred OHIM-om

      Nositelj spornog žiga: tužitelj

      Sporni žig u pitanju: žig Zajednice koji prikazuje sportsku cipelu – žig Zajednice br. 1050520-0001

      Pobijana odluka: odluka trećeg žalbenog vijeća OHIM-a od 20. siječnja 2015. u predmetu R 696/2013-3

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

               —

               izmijeni pobijanu odluku na način da proglasi da u ovom slučaju nije riječ o ništavosti predviđenoj u članku 25. stavku 1. točki (e) Uredbe br. 6/2002 kako je smatralo žalbeno vijeće;

               —

               ili, podredno, poništi pobijanu odluku;

               —

               i, u svakom slučaju, naloži OHIM-u snošenje vlastitih troškova i troškova tužitelja.

      Tužbeni razlozi

               —

               Bitna povreda formalnih pravila zbog nekoherentnog sadržaja koji onemogućuje dovoljno obrazloženje pobijane odluke;

               —

               povreda članka 25. stavka 1. točke (e) Uredbe br. 6/2002;

               —

               povreda članka 63. Uredbe br. 6/2002.


title: Predmet C-469/13: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 30. kolovoza 2013. uputio Tribunale di Verona (Italija) — Shamim Tahir protiv Ministero dell’Interno i Questura di Verona

text:
               22.2.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 52/25

         Zahtjev za prethodnu odluku koji je 30. kolovoza 2013. uputio Tribunale di Verona (Italija) — Shamim Tahir protiv Ministero dell’Interno i Questura di Verona
   (Predmet C-469/13)
   2014/C 52/44
   Jezik postupka: talijanski

      Sud koji je uputio zahtjev

   Tribunale di Verona

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelj: Shamim Tahir

      Tuženici: Ministero dell’Interno, Questura di Verona

      Prethodna pitanja

               1.

               Treba li članak 7. stavak 1. Direktive 2003/109 (1) tumačiti na način da se uvjet zakonitog i neprekidnog boravka u trajanju od pet godina u državi članici, propisan člankom 4. stavkom 1. direktive čije ispunjenje treba dokazati pisanim dokazima prilikom podnošenja zahtijeva za izdavanje boravišne dozvole za dugotrajno boravište, može odnositi i na osobu različitu od one koja podnosi zahtjev i koja je s njim u obiteljskoj vezi u smislu članka 2. točke (e) direktive?

               2.

               Treba li članak 13., prvu rečenicu, Direktive 2003/109 tumačiti na način da među povoljnije uvjete prema kojima države članice mogu izdati boravišne dozvole EZ za dugotrajno boravište sa stalnim ili neograničenim rokom važenja, spada i onaj koji omogućava produženje zakonitog i neprekidnog boravka od pet godina u odnosnoj državi, kao preduvjeta za stjecanje statusa osobe s dugotrajnim boravištem, kojeg propisuje članak 4. stavak 1. iste direktive, članovima obitelji osobe koja je već stekla status osobe s dugotrajnim boravištem, kako su definirani člankom 2. točkom (e) direktive, bez obzira na trajanje njihova boravka na području države članice u kojoj je podnesen zahtjev?

      (1)  Direktiva Vijeća 2003/109/EZ od 25. studenog 2003. o statusu državljana trećih zemalja s dugotrajnim boravištem (SL L 16, str. 44.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 19., svezak 6., str. 41.)


title: Predmet T-283/14: Tužba podnesena 30. travnja 2014. – Advansa i dr. protiv Komisije

text:
               14.7.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 223/35

         Tužba podnesena 30. travnja 2014. – Advansa i dr. protiv Komisije
   (Predmet T-283/14)
   2014/C 223/39
   Jezik postupka: njemački

      Stranke

      Tužitelji: Advansa GmbH (Hamm, Njemačka), Akzo Nobel Industrial Chemicals GmbH (Ibbenbüren, Njemačka), Aurubis AG (Hamburg, Njemačka), CABB GmbH (Gersthofen, Njemačka), CBW Chemie GmbH Bitterfeld-Wolfen (Bitterfeld-Wolfen, Njemačka), CFB Chemische Fabrik Brunsbüttel GmbH & Co. KG (Bitterfeld-Wolfen), Clariant Produkte (Deutschland) GmbH (Frankfurt am Main, Njemačka), Dow Olefinverbund GmbH (Schkopau, Njemačka), Dow Deutschland Anlagengesellschaft mbH (Stade, Njemačka), Dralon GmbH (Dormagen, Njemačka), Ems-Chemie (Neumünster) GmbH & Co. KG (Neumünster, Njemačka), Hahl Filaments GmbH (Munderkingen, Njemačka), ISP Marl GmbH (Marl, Njemačka), Messer Produktionsgesellschaft mbH Siegen (Bad Soden am Taunus, Njemačka), Messer Produktionsgesellschaft mbH Salzgitter (Bad Soden am Taunus), Nabaltec AG (Schwandorf, Njemačka), Siltronic AG (München, Njemačka), Trevira GmbH (Bobingen, Njemačka), Wacker Chemie AG (München, Njemačka) i Westfalen Industriegase GmbH (Münster, Njemačka) (zastupnici: C. Arhold, N. Wimmer, F. Wesche, L. Petersen i T. Woltering, odvjetnici)

      Tuženik: Europska komisija

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelji od Općeg suda zahtijevaju da:

               —

               poništi Odluku Europske komisije od 18. prosinca 2013. o pokretanju formalnog istražnog postupka u predmetu o državnim potporama SA.33995 (2013/C) (ex 2013/NN) – poticanje proizvodnje struje iz obnovljivih izvora energije i ograničavanje nameta na temelju EEG-a u korist energetski intenzivnih poduzeća;

               —

               tuženiku naloži snošenje troškova postupka.

      Tužbeni razlozi i glavni argumenti

   U prilog osnovanosti tužbe tužitelji ističu četiri tužbena razloga.

               1.

               Prvi tužbeni razlog: povreda članka 107. stavka 1. i članka 108. UFEU-a zbog pogrešne kvalifikacije posebnog korekcijskog uređenja

                           —

                           Tužitelji tvrde da se odlukom o pokretanju istražnog postupka krši članak 107. stavak 1. i članak 108. UFEU-a i članak 13. stavak 1. Uredbe (EZ) br. 659/1999 o utvrđivanju detaljnih pravila primjene članka 93. Ugovora o EZ-u (1) jer namet predviđen Zakonom o poticanju obnovljivih izvora energije (Gesetz für den Vorrang erneuerbarer Energien, u daljnjem tekstu: EEG) ne predstavlja dodjelu državnih sredstava, a ograničenje nameta na temelju EEG-a u korist energetski intenzivnih poduzeća ne predstavlja odricanje od državnih sredstava.

                           —

                           S tim u vezi navode da je Komisija kao temelj za svoje ispitivanje uzela nove parametre razlikovanja nespojive s načelima dosadašnje sudske prakse. Konkretno, u potpunosti je odustala od kriterija stvarne ovlasti raspolaganja državnih tijela koji je prema ustaljenoj sudskoj praksi potreban za kvalifikaciju državnih sredstava te je smatrala dovoljnim što državni zakonodavac utječe na novčane tokove između privatnih osoba i što regulatorna tijela nadziru poštuju li privatne osobe zakonske odredbe.

                           —

                           Nadalje, Komisiju obvezuje odluka kojom EEG iz 2000. nije svrstala pod potpore u smislu članka 107. stavka 1. UFEU-a jer nije bilo prijenosa državnih sredstava i stoga je pravno pogrešno klasificirala EEG iz 2012. kao novi protupravno uvedeni sustav potpora.

                           —

                           Usto Komisija nije dovoljno ispitala, a zbog toga nije ni prepoznala da su iznimke za energetski intenzivna poduzeća opravdane prema cilju, naravi i unutarnjoj strukturi EEG-a iz 2012. i stoga ne predstavljaju selektivnu prednost.

               2.

               Drugi tužbeni razlog: povreda članka 108. stavka 1. UFEU-a i članaka 18. i 19. Uredbe br. 659/1999 zbog propusta predlaganja odgovarajućih mjera

                           —

                           Tužitelji tvrde da je Komisija pri ispitivanju EEG-a iz 2012. u svakom slučaju morala primijeniti postupak za postojeće potpore u skladu s člankom 108. stavkom 1. UFEU-a i člancima 17. do 19. Uredbe br. 659/1999 i da je Njemačkoj prije pokretanja formalnog istražnog postupka morala predložiti odgovarajuće mjere, umjesto izlaganja sudionika na tržištu znatnim ekonomskim rizicima zbog kvalifikacije EEG-a iz 2012. kao nove nepriopćene potpore.

               3.

               Treći tužbeni razlog: povreda prava na saslušanje

                           —

                           Tužitelji također tvrde da ih je Komisija u svakom slučaju trebala saslušati prije donošenja odluke s tako ozbiljnim pravnim učincima.

               4.

               Četvrti tužbeni razlog: nedovoljno obrazloženje

                           —

                           Tužitelji zaključno tvrde da je odluka o otvaranju istražnog postupka na bitnim mjestima nedovoljno obrazložena.

      (1)  Uredba Vijeća (EZ) br. 659/1999 od 22. ožujka 1999. o utvrđivanju detaljnih pravila primjene članka 93. Ugovora o EZ-u (SL L 83, str. 1.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 8., svezak 4., str. 16.).


title: Predmet C-651/13: Rješenje Suda (osmo vijeće) od 12. veljače 2015. (zahtjev za prethodnu odluku Consiglio di Stato – Italija) – Lb Group Ltd protiv Ministero dell'Economia e delle Finanze, Amministrazione Autonoma dei Monopoli di Stato (AAMS), Galassia Game Srl (Zahtjev za prethodnu odluku — Članak 99. Poslovnika — Identična prethodna pitanja — Članci 49. i 56. UFEU-a — Sloboda poslovnog nastana — Sloboda pružanja usluga — Igre na sreću — Nacionalni propisi — Preustroj sustava koncesija putem privremenog vremenskog usklađivanja rokova — Novi poziv na nadmetanje — Koncesije kraćeg trajanja od ranijih koncesija — Ograničenje — Važni razlozi u općem interesu — Proporcionalnost)

text:
               20.4.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 127/2

         Rješenje Suda (osmo vijeće) od 12. veljače 2015. (zahtjev za prethodnu odluku Consiglio di Stato – Italija) – Lb Group Ltd protiv Ministero dell'Economia e delle Finanze, Amministrazione Autonoma dei Monopoli di Stato (AAMS), Galassia Game Srl
   (Predmet C-651/13) (1)

   ((Zahtjev za prethodnu odluku - Članak 99. Poslovnika - Identična prethodna pitanja - Članci 49. i 56. UFEU-a - Sloboda poslovnog nastana - Sloboda pružanja usluga - Igre na sreću - Nacionalni propisi - Preustroj sustava koncesija putem privremenog vremenskog usklađivanja rokova - Novi poziv na nadmetanje - Koncesije kraćeg trajanja od ranijih koncesija - Ograničenje - Važni razlozi u općem interesu - Proporcionalnost))
   (2015/C 127/02)
   Jezik postupka: talijanski

      Sud koji je uputio zahtjev

   Consiglio di Stato

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelj: Lb Group Ltd

      Tuženici: Ministero dell'Economia e delle Finanze, Amministrazione Autonoma dei Monopoli di Stato (AAMS), Galassia Game Srl

      Izreka

   Članke 49. i 56. UFEU-a kao i načela jednakog postupanja te djelotvornosti treba tumačiti na način da se ne protive nacionalnom zakonu poput onoga u glavnom postupku koji predviđa organizaciju novog poziva na nadmetanje za koncesije kraćeg trajanja od prethodno dodijeljenih koncesija zbog preustroja sustava putem privremenog vremenskog usklađivanja rokova koncesija.

      (1)  SL C 112, 14.4.2014.


title: Predmet T-524/15: Rješenje Općeg suda od 5. travnja 2016. – NICO protiv Vijeća

text:
               30.5.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 191/46

         Rješenje Općeg suda od 5. travnja 2016. – NICO protiv Vijeća
   (Predmet T-524/15) (1)

   (2016/C 191/63)
   Jezik postupka: engleski
   Predsjednik sedmog vijeća odredio je brisanje predmeta.

      (1)  SL C 371, 9. 11. 2015.


title: Predmet C-27/15: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 22. siječnja 2015. uputio Consiglio di Giustizia Amministrativa per la Regione siciliana (Italija) – Pippo Pizzo protiv CRGT srl

text:
               27.4.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 138/27

         Zahtjev za prethodnu odluku koji je 22. siječnja 2015. uputio Consiglio di Giustizia Amministrativa per la Regione siciliana (Italija) – Pippo Pizzo protiv CRGT srl
   (Predmet C-27/15)
   (2015/C 138/39)
   Jezik postupka: talijanski

      Sud koji je uputio zahtjev

   Consiglio di Giustizia Amministrativa per la Regione siciliana

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelj: Pippo Pizzo

      Tuženik: CRGT srl

      Prethodna pitanja

               1.

               Treba li članke 47. i 48. Direktive 2004/18/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 31. ožujka 2004. o usklađivanju postupaka za sklapanje ugovora o javnim radovima, ugovora o javnoj nabavi robe te ugovora o javnim uslugama (1), tumačiti na način da im se protivi nacionalni propis, kao što je gore opisani talijanski propis, koji u odnosu na usluge omogućuje djelomično korištenje sredstava drugih subjekata pod gore opisanim pretpostavkama?

               2.

               Protivi li se načelima prava Europske unije, a posebno načelima legitimnih očekivanja, pravne sigurnosti i proporcionalnosti, propis pravnog sustava države članice koji dopušta da se isključi iz postupka nadmetanja poduzetnika koji, zato što to nije bilo izrijekom navedeno u natječajnoj dokumentaciji, nije znao za obvezu plaćanja određenog iznosa za sudjelovanje u navedenom postupku, čije se neispunjenje sankcionira isključenjem, unatoč tome što postojanju takve obveze nije jasno vidljivo iz doslovnog čitanja zakona na snazi u državi članici, već se može izvesti na temelju dvije pravne operacije, najprije, širokim tumačenjem određenih odredbi pozitivnog prava te države članice, a nakon toga, sukladno rezultatu takvog širokog tumačenja, i iz obvezujućeg sadržaja natječajne dokumentacije?

      (1)  SL L 134, str. 114. (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 6., svezak 1., str. 156.)


title: Predmet T-316/14: Tužba podnesena 1. svibnja 2014. – PKK protiv Vijeća

text:
               28.7.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 245/22

         Tužba podnesena 1. svibnja 2014. – PKK protiv Vijeća
   (Predmet T-316/14)
   2014/C 245/30
   Jezik postupka: engleski

      Stranke

      Tužitelj: Radnička stranka Kurdistana (PKK) (zastupnici: A. van Eik, T. Buruma i M. Wijngaarden, odvjetnici)

      Tuženik: Vijeće Europske unije

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

               —

               poništi Provedbenu uredbu Vijeća (EU) br. 125/2014 (1) utoliko što se odnosi na PKK (također poznata kao KADEK, također poznata kao Kongra-GEL);

               —

               utvrdi da Uredba Vijeća (EZ) br. 2580/2001 (2) nije primjenjiva na PKK (također poznata kao KADEK, također poznata kao Kongra-GEL);

               —

               podredno, utvrdi da je potrebna blaža mjera od stalne uvrštenosti na popis;

               —

               dodijeli tužitelju naknadu troškova s kamatama.

      Tužbeni razlozi i glavni argumenti

   U prilog osnovanosti tužbe tužitelj ističe osam tužbenih razloga.

               1.

               Prvi tužbeni razlog, kojim se tvrdi da je Provedbena uredba Vijeća (EU) br. 125/2014 ništetna utoliko što se odnosi na PKK i/ili da Uredba Vijeća (EZ) br. 2580/2001 nije primjenjiva zbog nepoštivanja pravila o oružanim sukobima.

               2.

               Drugi tužbeni razlog, kojim se tvrdi da je Provedbena uredba Vijeća (EU) br. 125/2014 ništetna utoliko što se odnosi na PKK s obzirom na to da se PKK ne može smatrati „terorističkom organizacijom” u smislu članka 1. stavka 3. Zajedničkog stajališta Vijeća 2001/931/ZVSP (3).

               3.

               Treći tužbeni razlog, kojim se tvrdi da je Provedbena uredba Vijeća (EU) br. 125/2014 ništetna utoliko što se odnosi na PKK jer nadležno tijelo nije donijelo nikakvu odluku, što zahtijeva članak 1. stavak 4. Zajedničkog stajališta Vijeća 2001/931/ZVSP.

               4.

               Četiri tužbeni razlog, kojim se tvrdi da je Provedbena uredba Vijeća (EU) br. 125/2014 ništetna utoliko što se odnosi na PKK jer se odluka djelomično temelji na informacijama dobivenim mučenjem ili zlostavljanjem, time ne poštujući temeljna prava i načela te ne promičući njihovu primjenu sukladno članku 51. Povelje o temeljnim pravima.

               5.

               Peti tužbeni razlog, kojim se tvrdi da je Provedbena uredba Vijeća (EU) br. 125/2014 ništetna utoliko što se odnosi na PKK jer Vijeće nije provelo odgovarajuće preispitivanje kao što zahtijeva članak 1. stavak 6. Zajedničkog stajališta Vijeća 2001/931/ZVSP.

               6.

               Šesti tužbeni razlog, kojim se tvrdi da je Provedbena uredba Vijeća (EU) br. 125/2014 ništetna utoliko što se odnosi na PKK jer odluka ne udovoljava uvjetima proporcionalnosti i supsidijarnosti.

               7.

               Sedmi tužbeni razlog, kojim se tvrdi da je Provedbena uredba Vijeća (EU) br. 125/2014 ništetna utoliko što se odnosi na PKK jer ne ispunjava obvezu obrazlaganja u skladu s člankom 296. UFEU-a.

               8.

               Osmi tužbeni razlog, kojim se tvrdi da je Provedbena uredba Vijeća (EU) br. 125/2014 ništetna utoliko što se odnosi na PKK jer povređuje pravo PKK-a na obranu i njegovo pravo na učinkovitu sudsku zaštitu.

      (1)  Provedbena uredba Vijeća (EU) br. 125/2014 od 10. veljače 2014. o provedbi članka 2. stavka 3. Uredbe (EZ) br. 2580/2001 o posebnim mjerama ograničavanja protiv određenih osoba i subjekata s ciljem borbe protiv terorizma i o stavljanju izvan snage Provedbene uredbe (EU) br. 714/2013

      (2)  Uredba Vijeća (EZ) br. 2580/2001 od 27. prosinca 2001. o posebnim mjerama ograničavanja protiv određenih osoba i subjekata s ciljem borbe protiv terorizma

      (3)  Zajedničko stajalište Vijeća od 27. prosinca 2001. o primjeni posebnih mjera u borbi protiv terorizma


title: Predmet T-478/16: Tužba podnesena 26. listopada 2016. – OP protiv Komisije

text:
               19.12.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 475/17

         Tužba podnesena 26. listopada 2016. – OP protiv Komisije
   (Predmet T-478/16)
   (2016/C 475/27)
   Jezik postupka: njemački

      Stranke

      Tužitelj: OP (Bonn, Njemačka) (zastupnik: S. Conrad, odvjetnik)

      Tuženik: Europska komisija

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

               —

               poništi prešutnu tuženikovu odluku o odbijanju i izričitu tuženikovu odluku o odbijanju od 16. odnosno 30. rujna 2016. (oznaka: Ares (2016) 5716994) u vezi s tužiteljevom žalbom u upravnom postupku od 17. travnja 2016. u skladu s člankom 22. stavkom 1. Uredbe (EZ) br. 58/2003 za nadzor zakonitosti odluke Izvršne agencije Europskog istraživačkog vijeća od 18. ožujka 2016. (oznaka: Ares (2016) 1371979), koja je tužitelju dostavljena 28. travnja 2016. i kojom je tužiteljev zahtjev za potporu od 17. studenoga 2015. (zahtjev broj 716017 – QUASIMODO) unutar okvirnog programa „Obzor 2020.”, radni program ERC-a za 2016. (ERC Starting Grant) ocijenjen kao neprikladan i odbijen;

               —

               naloži tuženiku snošenje troškova postupka.

      Tužbeni razlozi i glavni argumenti

   U prilog osnovanosti tužbe tužitelj ističe dva tužbena razloga.

               1.

               Prvi tužbeni razlog: povreda tužiteljeva prava na nadzor zakonitosti akata Izvršne agencije Europskog istraživačkog vijeća od strane tuženika, jer on nije odgovorio na tužiteljevu žalbu u upravnom postupku unutar roka propisanog u članku 22. stavku 1. podstavku 3. Uredbe (EZ) br. 58/2003 (1).

               2.

               Drugi tužbeni razlog: nezakonitost odbijanja tužiteljeva zahtjeva za potporu
               Tužitelj ističe da je odbijanje njegove žalbe u upravnom postupku nezakonito i zbog toga što je pobijana odluka Izvršne agencije Europskog istraživačkog vijeća o tužiteljevu zahtjevu za potporu nezakonita.

      (1)  Uredba Vijeća (EZ) br. 58/2003 od 19. prosinca 2002. o utvrđivanju statusa izvršnih agencija kojima se povjeravaju određene zadaće u vezi s upravljanjem programima Zajednice (SL 2003., L 11, str. 1.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 1., svezak 16., str. 83.).


title: Spojeni predmeti C-241/12 i C-242/12: Presuda Suda (prvo vijeće) od (datum) 12. prosinca 2013. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Rechtbank te Rotterdam — Nizozemska) — kazneni postupak protiv Shell Nederland Verkoopmaatschappij BV (C-241/12), Belgian Shell NV (C-242/12) (Okoliš — Otpad — Pojam — Direktiva 2006/12/EZ — Pošiljke otpada — Obavještavanje nadležnih nacionalnih tijela — Uredba (EEZ) br. 259/93 — Postojanje radnje, namjere ili obveze odbacivanja tvari ili predmeta)

text:
               22.2.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 52/11

         Presuda Suda (prvo vijeće) od (datum) 12. prosinca 2013. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Rechtbank te Rotterdam — Nizozemska) — kazneni postupak protiv Shell Nederland Verkoopmaatschappij BV (C-241/12), Belgian Shell NV (C-242/12)
   (Spojeni predmeti C-241/12 i C-242/12) (1)

   (Okoliš - Otpad - Pojam - Direktiva 2006/12/EZ - Pošiljke otpada - Obavještavanje nadležnih nacionalnih tijela - Uredba (EEZ) br. 259/93 - Postojanje radnje, namjere ili obveze odbacivanja tvari ili predmeta)
   2014/C 52/16
   Jezik postupka: nizozemski

      Sud koji je uputio zahtjev

   Rechtbank te Rotterdam

      Stranke glavnog kaznenog postupka

   Shell Nederland Verkoopmaatschappij BV BV (C-241/12), Belgian Shell NV (C-242/12)

      Predmet

   Zahtjev za prethodnu odluku — Rechtbank te Rotterdam — Nizozemska — Tumačenje Uredbe Vijeća (EEZ) br. 259/93 od 1. veljače 1993. o nadzoru i kontroli pošiljaka otpada koje se otpremaju unutar Europske zajednice, ulaze u nju ili iz nje izlaze (SL L 30, str. 1.) i Uredbe Europskog parlamenta i Vijeća (EZ) br. 1013/od 14. lipnja 2006., o pošiljkama otpada (SL L 190, str. 1.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 15., svezak 16., str. 86.) — Pojam „Otpad” — Prijevoz brodom iz Nizozemske u Belgiju Ultra Light Sulphur Diesela (ULSD-a) — ULSD slučajno pomiješan u trenutku ukrcaja na brod s Methyl Tertiary Butyl Etherom (MTBE-om) — Proizvod više ne odgovara specifikacijama ugovorenim između kupca i prodavatelja — Kupac je za tu činjenicu saznao prilikom isporuke u Belgiji — Diesel je ponovno preuzet od strane prodavatelja i prevezen u Nizozemsku — Nabavna cijena vraćena kupcu — Kupac namjerava ponovno staviti diesel na tržište, nakon miješanja (ili ne) s drugim proizvodom — Uključivanje (ili ne) u pojam otpada

      Izreka

   Članak 2. točku (a) Uredbe Vijeća (EEZ) br. 259/93 od 1. veljače 1993. o nadzoru i kontroli pošiljaka otpada koje se otpremaju unutar Europske zajednice, ulaze u nju ili iz nje izlaze, kako je izmijenjena Uredbom Komisije (EZ) br. 2557/2001 od 28. prosinca 2001., treba tumačiti na način da, u situaciji kao što je ona u glavnom postupku, pojmom „otpad” u smislu ove odredbe nije obuhvaćena pošiljka dizelskog goriva slučajno pomiješana s drugom tvari, pod uvjetom da je njezin posjednik stvarno namjeravao staviti na tržište ovu pošiljku pomiješanu s drugim proizvodom, što treba utvrditi sud koji je uputio zahtjev za prethodnu odluku.

      (1)  SL C 243, 11.8.2012.


title: Predmet T-580/13: Tužba podnesena 4. studenoga 2013. — Real Express protiv OHIM-a — MIP Metro (real)

text:
               15.2.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 45/35

         Tužba podnesena 4. studenoga 2013. — Real Express protiv OHIM-a — MIP Metro (real)
   (Predmet T-580/13)
   2014/C 45/61
   Jezik na kojem je tužba podnesena: engleski

      Stranke

      Tužitelj: Real Express Srl (Bukurešt, Rumunjska) (zastupnik: C. Anitoae, lawyer)

      Tuženik: Ured za usklađivanje na unutarnjem tržištu (žigovi i dizajni)

      Druga stranka u postupku pred žalbenim vijećem: MIP Metro Group Intellectual Property GmbH & Co. KG (Düsseldorf, Njemačka)

      Zahtjevi

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

               —

               poništi odluku četvrtog žalbenog vijeća Ureda za usklađivanje na unutarnjem tržištu (žigovi i dizajni) od 16. rujna 2013. donesenu u predmetu R 1519/2012-4;

               —

               naloži tuženiku i intervenijentu snošenje troškova postupka.

      Tužbeni razlozi i glavni argumenti

      Podnositelj prijave žiga Zajednice: druga stranka u postupku pred žalbenim vijećem

      Predmetni žig Zajednice: figurativni žig u plavoj i crvenoj boji koji sadrži verbalni element „real” za proizvode i usluge iz razreda 3 i 35 — prijava žiga Zajednice br. 9 512 609

      Nositelj žiga ili znaka navedenog u postupku prigovora: tužitelj

      Navedeni žig ili znak: rumunjski žigovi br. 38 089 i br. 80 065

      Odluka odjela za prigovore: prigovor je odbačen u cijelosti

      Odluka žalbenog vijeća: žalba je odbijena

      Tužbeni razlozi: povreda članka 8. stavka 1. točke (b) Uredbe o žigu Zajednice.


title: Predmet T-4/16: Rješenje Općeg suda od 2. lipnja 2016. – Rabbit protiv EUIPO-a – DMG Media (rabbit) („Žig Europske unije — Postupak povodom prigovora — Povlačenje prigovora — Obustava postupka”)

text:
               22.8.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 305/38

         Rješenje Općeg suda od 2. lipnja 2016. – Rabbit protiv EUIPO-a – DMG Media (rabbit)
   (Predmet T-4/16) (1)

   ((„Žig Europske unije - Postupak povodom prigovora - Povlačenje prigovora - Obustava postupka”))
   (2016/C 305/52)
   Jezik postupka: engleski

      Stranke

      Tužitelj: Rabbit, Inc. (Redwood City, Kalifornija, Sjedinjene Američke Države) (zastupnici: M. Engelman, barrister i J. Stephenson, solicitor)

      Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (zastupnik: H. O’Neill, agent)

      Druga stranka u postupku pred žalbenim vijećem EUIPO-a: DMG Media Ltd (London, Ujedinjena Kraljevina)

      Predmet

   Tužba protiv odluke drugog žalbenog vijeća EUIPO-a od 26. listopada 2015. (predmet R 2133/2014-2) koja se odnosi na postupak povodom prigovora između društava DMG Media Ltd i Rabbit, Inc.

      Izreka

               1.

               Obustavlja se postupak o tužbi.

               2.

               Društvu Rabbit, Inc. nalaže se snošenje vlastitih troškova i troškova Ureda Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO).

      (1)  SL C 156, 2. 5. 2016.