title: predmet C-492/19: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 26. lipnja 2019. uputio Landesverwaltungsgericht Steiermark (Austrija) — OK

text:
               30.9.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 328/18

      Zahtjev za prethodnu odluku koji je 26. lipnja 2019. uputio Landesverwaltungsgericht Steiermark (Austrija) — OK
      (predmet C-492/19)
      (2019/C 328/19)
      Jezik postupka: njemački

         Sud koji je uputio zahtjev

      Landesverwaltungsgericht Steiermark

         Stranke glavnog postupka

         Žalitelj: OK

         Tuženik: Bezirkshauptmannschaft Hartberg-Fürstenfeld

         Intervenijent: Finanzpolizei

         Prethodna pitanja

                  1.

                  Treba li članak 56. UFEU-a i Direktivu 96/71/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 16. prosinca 1996. o upućivanju radnika u okviru pružanja usluga (1) te Direktivu 2014/67/EU (2) tumačiti na način da im se protivi nacionalna norma kojom su za povredu formalnih obveza u slučaju korištenja prekogranične radne snage, kao što je propust da se stave na raspolaganje isprave o plaći ili neobavješćivanje Središnjeg ureda za koordinaciju (ZKO-obavijesti), predviđene izrazito visoke novčane kazne, a osobito visoki najniži iznosi novčanih kazni, koje za svakog dotičnog radnika mogu biti izrečene kumulativno?

                  2.

                  U slučaju negativnog odgovora na prvo pitanje:

                              Treba li članak 56. UFEU-a i Direktivu 96/71 te Direktivu 2014/67 tumačiti na način da im se protivi izricanje kumulativnih novčanih kazni bez apsolutnog najvišeg iznosa za povrede formalnih obveza u slučaju korištenja prekogranične radne snage?

                  3.

                  Treba li članak 56. UFEU-a tumačiti na način da mu se protivi nacionalni propis kojim se u slučaju prijevremenog raskida i/ili prekida privremene djelatnosti u državi primateljici predviđa obveza obavješćivanja Središnjeg ureda za koordinaciju o promjeni?

                  4.

                  Treba li članak 56. UFEU-a tumačiti na način da mu se protivi nacionalni propis kojim se za obavijest o promjeni ne predviđa rok?

                  5.

                  Treba li članak 56. UFEU-a i članak 9. Direktive 2014/67 tumačiti na način da im se protivi nacionalni propis kojim se predviđa da naknadnom dostavom odgovarajućih i relevantnih dokumenata u razumnom roku zahtjev stavljanja na raspolaganje dokumenata nije ispunjen?

                  6.

                  Treba li članak 56. UFEU-a i članak 9. Direktive 2014/67 tumačiti na način da im se protivi nacionalni propis kojim se zahtijeva da strani pružatelji usluga dostave dokumente koji nadilaze one navedene u članku 9. Direktive 2014/67, koji nisu relevantni ni primjereni niti su u nacionalnom pravu pobliže određeni, poput primjerice evidencija plaće, izvadaka plaće, obračuna plaće, poreznih kartica, prijava i odjava, zdravstvenog osiguranja, popisa obavijesti i dodjela doplataka, dokumenata koji se odnose na klasifikaciju plaća ili potvrda?

         (1)  SL 1997., L 18, str. 1. (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 5., svezak 5., str. 127.)

         (2)  Direktiva 2014/67/EU Europskog Parlamenta i Vijeća od 15. svibnja 2014. o provedbi Direktive 96/71/EZ o upućivanju radnika u okviru pružanja usluga i izmjeni Uredbe (EU) br. 1024/2012 o administrativnoj suradnji putem Informacijskog sustava unutarnjeg tržišta (SL 2014., L 159, str. 11.)


title: predmet C-493/19: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 26. lipnja 2019. uputio Landesverwaltungsgericht Steiermark (Austrija) — PL

text:
               30.9.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 328/19

      Zahtjev za prethodnu odluku koji je 26. lipnja 2019. uputio Landesverwaltungsgericht Steiermark (Austrija) — PL
      (predmet C-493/19)
      (2019/C 328/20)
      Jezik postupka: njemački

         Sud koji je uputio zahtjev

      Landesverwaltungsgericht Steiermark

         Stranke glavnog postupka

         Žalitelj: PL

         Tuženik: Bezirkshauptmannschaft Hartberg-Fürstenfeld

         Intervenijent: Finanzpolizei

         Prethodna pitanja

                  1.

                  Treba li članak 56. UFEU-a i Direktivu 96/71/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 16. prosinca 1996. o upućivanju radnika u okviru pružanja usluga (1) te Direktivu 2014/67/EU (2) tumačiti na način da im se protivi nacionalna norma kojom su za povredu formalnih obveza u slučaju korištenja prekogranične radne snage, kao što je propust da se stave na raspolaganje isprave o plaći ili neobavješćivanje Središnjeg ureda za koordinaciju (ZKO-obavijesti), predviđene izrazito visoke novčane kazne, a osobito visoki najniži iznosi novčanih kazni, koje za svakog dotičnog radnika mogu biti izrečene kumulativno?

                  2.

                  U slučaju negativnog odgovora na prvo pitanje:

                              Treba li članak 56. UFEU-a i Direktivu 96/71 te Direktivu 2014/67 tumačiti na način da im se protivi izricanje kumulativnih novčanih kazni bez apsolutnog najvišeg iznosa za povrede formalnih obveza u slučaju korištenja prekogranične radne snage?

                  3.

                  Treba li članak 56. UFEU-a tumačiti na način da mu se protivi nacionalni propis kojim se u slučaju prijevremenog raskida i/ili prekida privremene djelatnosti u državi primateljici predviđa obveza obavješćivanja Središnjeg ureda za koordinaciju o promjeni?

                  4.

                  Treba li članak 56. UFEU-a tumačiti na način da mu se protivi nacionalni propis kojim se za obavijest o promjeni ne predviđa rok?

                  5.

                  Treba li članak 56. UFEU-a i članak 9. Direktive 2014/67 tumačiti na način da im se protivi nacionalni propis kojim se predviđa da naknadnom dostavom odgovarajućih i relevantnih dokumenata u razumnom roku zahtjev stavljanja na raspolaganje dokumenata nije ispunjen?

                  6.

                  Treba li članak 56. UFEU-a i članak 9. Direktive 2014/67 tumačiti na način da im se protivi nacionalni propis kojim se zahtijeva da strani pružatelji usluga dostave dokumente koji nadilaze one navedene u članku 9. Direktive 2014/67, koji nisu relevantni ni primjereni niti su u nacionalnom pravu pobliže određeni, poput primjerice evidencija plaće, izvadaka plaće, obračuna plaće, poreznih kartica, prijava i odjava, zdravstvenog osiguranja, popisa obavijesti i dodjela doplataka, dokumenata koji se odnose na klasifikaciju plaća ili potvrda?

         (1)  SL 1997., L 18, str. 1. (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 5., svezak 5., str. 127.)

         (2)  Direktiva 2014/67/EU Europskog Parlamenta i Vijeća od 15. svibnja 2014. o provedbi Direktive 96/71/EZ o upućivanju radnika u okviru pružanja usluga i izmjeni Uredbe (EU) br. 1024/2012 o administrativnoj suradnji putem Informacijskog sustava unutarnjeg tržišta (SL 2014., L 159, str. 11.)


title: predmet C-502/19: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 1. srpnja 2019. uputio Tribunal Supremo (Španjolska) — kazneni postupak protiv Oriola Junquerasa Viesa

text:
               30.9.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 328/21

      Zahtjev za prethodnu odluku koji je 1. srpnja 2019. uputio Tribunal Supremo (Španjolska) — kazneni postupak protiv Oriola Junquerasa Viesa
      (predmet C-502/19)
      (2019/C 328/22)
      Jezik postupka: španjolski

         Sud koji je uputio zahtjev

      Tribunal Supremo

         Stranke glavnog postupka

      Oriol Junqueras Vies

         Druge stranke:

      Ministerio Fiscal
      Abogacía del Estado
      Acusación popular ejercida por el partido político VOX

         Prethodna pitanja

                  1.

                  Primjenjuje li se prije početka „zasjedanja” članak 9. Protokola br. 7 o povlasticama i imunitetima Europske unije (1) na osobu koja je optužena za teška kaznena djela koja se nalazi u istražnom zatvoru, koji je odredio sud zbog činjenica koje su prethodile pokretanju izbornog postupka nakon kojeg je navedena osoba proglašena izabranom u Europski parlament, i kojoj je pravosudnom odlukom odbijeno odobrenje za izvanredni izlazak iz zatvora, a kojim bi joj se omogućilo ispunjavanje uvjeta predviđenih nacionalnim izbornim zakonodavstvom na koje upućuje članak 8. Akta o izborima za zastupnike u Europskom parlamentu na neposrednim općim izborima?

                  2.

                  U slučaju potvrdnog odgovora, ako je tijelo određeno nacionalnim izbornim propisima obavijestilo Europski parlament da izabrana osoba zbog nepoštovanja utvrđenih izbornih uvjeta (nemogućnost koja proizlazi iz ograničenja njezine slobode kretanja zbog njezina istražnog zatvora u okviru postupka zbog teških kaznenih djela) neće steći svojstvo zastupnika sve dok se ti uvjeti ne ispune, ostaje li se pri širokom tumačenju pojma „zasjedanje”, unatoč privremenom prekidu očekivanja izabrane osobe da joj započne mandat?

                  3.

                  Ako se odgovorom potvrdi široko tumačenje te u slučaju da se izabrana osoba znatno prije pokretanja izbornog postupka nalazi u istražnom zatvoru u okviru postupka zbog teških kaznenih djela, je li pravosudno tijelo koje je odredilo istražni zatvor dužno, s obzirom na izričaj „tijekom putovanja do mjesta ili iz mjesta sastajanja Europskog parlamenta” iz članka 9. Protokola br. 7, beziznimno ukinuti mjeru istražnog zatvora, gotovo automatski, radi omogućavanja ispunjenja formalnosti i putovanja u Europski parlament, ili valja primijeniti kriterij prema kojem se u svakom pojedinačnom slučaju odvaguju, s jedne strane, prava i interesi koji proizlaze iz interesa pravde i pravilnosti postupka te, s druge strane, oni koji se odnose na institut imuniteta, kako u pogledu djelovanja i neovisnosti Parlamenta tako i prava izabrane osobe da obavlja javnu dužnost?

         (1)  SL 2012., C 326., str. 266.


title: predmet C-509/19: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 4. srpnja 2019. uputio Finanzgericht München (Njemačka) — BMW Bayerische Motorenwerke AG protiv Hauptzollamt München

text:
               30.9.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 328/22

      Zahtjev za prethodnu odluku koji je 4. srpnja 2019. uputio Finanzgericht München (Njemačka) — BMW Bayerische Motorenwerke AG protiv Hauptzollamt München
      (predmet C-509/19)
      (2019/C 328/23)
      Jezik postupka: njemački

         Sud koji je uputio zahtjev

      Finanzgericht München

         Stranke glavnog postupka

         Tužitelj: BMW Bayerische Motorenwerke AG

         Tuženik: Hauptzollamt München

         Prethodno pitanje

      Treba li troškove razvoja softvera proizvedenog u Europskoj uniji koji je kupac prodavaču besplatno stavio na raspolaganje i koji je instaliran na uvezeni upravljački uređaj dodati transakcijskoj vrijednosti uvezene robe u skladu s člankom 71. stavkom 1. točkom (b) Uredbe (EU) br. 952/2013 Europskog parlamenta i Vijeća od 9. listopada 2013. o Carinskom zakoniku Unije (1), ako ti troškovi nisu obuhvaćeni stvarno plaćenom ili plativom cijenom uvezene robe?

         (1)  SL 2013., L 269, str. 1. i ispravci SL 2013., L 287, str. 90., SL 2015., L 70, str. 64. i SL 2018., L 294, str. 44.


title: predmet C-516/19: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 9. srpnja 2019. uputio Verwaltungsgericht Berlin (Njemačka) — NMI Technologietransfer GmbH protiv EuroNorm GmbH

text:
               30.9.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 328/22

      Zahtjev za prethodnu odluku koji je 9. srpnja 2019. uputio Verwaltungsgericht Berlin (Njemačka) — NMI Technologietransfer GmbH protiv EuroNorm GmbH
      (predmet C-516/19)
      (2019/C 328/24)
      Jezik postupka: njemački

         Sud koji je uputio zahtjev

      Verwaltungsgericht Berlin

         Stranke glavnog postupka

         Tužitelj: NMI Technologietransfer GmbH

         Tuženik: EuroNorm GmbH

         Prethodna pitanja

                  1.

                  Može li se smatrati da društvo s ograničenom odgovornosti, koje se bavi ekonomskom djelatnosti, u skladu s člankom 3. stavkom 4. Priloga I. Uredbi br. 651/2014 (1) nije malo ili srednje poduzeće (u daljnjem tekstu: MSP) već zato što 90 % njegova kapitala drži zaklada građanskog prava u čijem su starateljskom odboru od 17 članova, koji nije ovlašten za vođenje poslova, dva zastupnika ministarstava, jedan gradonačelnik grada, jedan rektor sveučilišta, tri profesora tog sveučilišta, jedan predsjednik još jedne ustanove za visoko obrazovanje i jedan direktor industrijske i trgovačke komore?

                  2.

                  Jesu li državna sveučilišta i ustanove za visoko obrazovanje te njemačke industrijske i trgovačke komore tijela javne vlasti u smislu članka 3. stavka 4. Priloga I. Uredbi br. 651/2014?

                  3.

                  Jesu li osobe koje u starateljskom odboru djeluju volonterski tijela javne vlasti u smislu članka 3. stavka 4. Priloga I. Uredbi br. 651/2014 samo zato što glavnu profesionalnu djelatnost obavljaju u tijelu javne vlasti?

                  4.

                  Pretpostavlja li upravljanje od strane tijela javnih vlasti u smislu članka 3. stavka 4. Priloga I. Uredbi br. 651/2014 da organi tijela javne vlasti mogu volonterskim članovima starateljskog odbora davati upute o određenom načinu glasovanja u starateljskom odboru?

                  5.

                  Pretpostavlja li neizravno upravljanje glasačkim pravima od strane tijela javne vlasti da je nedvojbeno da tijela javne vlasti utječu na članove starateljskog odbora kako bi oni glasačka prava ostvarivali na način koji odrede tijela javne vlasti?

                  6.

                  Je li riječ o neizravnom upravljanju glasačkim pravima od strane tijela javne vlasti već u slučaju kada postoji mogućnost da članovi starateljskog odbora u svojim aktivnostima u starateljskom odboru uzimaju u obzir interese svojih javnih organizacija iz kojih dolaze?

                  7.

                  Pretpostavlja li izraz „zajedno upravljaju” u smislu članka 3. stavka 4. Priloga I. Uredbi br. 651/2014 da se može utvrditi zajedničko donošenje odluka tijela javne vlasti u vezi s glasačkim pravima?

                  8.

                  Je li za „upravljanje” u smislu članka 3. stavka 4. Priloga I. Uredbi br. 651/2014 relevantno kako zaklada stvarno primjenjuje Statut ili je relevantno moguće shvaćanje teksta Statuta?

         (1)  Uredba Komisije (EU) br. 651/2014 оd 17. lipnja 2014. o ocjenjivanju određenih kategorija potpora spojivima s unutarnjim tržištem u primjeni članaka 107. i 108. Ugovora (SL 2014., L 187, str. 1.)


title: predmet C-520/19: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 9. srpnja 2019. uputio Krajský soud v Ostravě (Češka Republika) — ARMOSTAV MÍSTEK s.r.o. protiv Odvolací finanční ředitelství

text:
               30.9.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 328/23

      Zahtjev za prethodnu odluku koji je 9. srpnja 2019. uputio Krajský soud v Ostravě (Češka Republika) — ARMOSTAV MÍSTEK s.r.o. protiv Odvolací finanční ředitelství
      (predmet C-520/19)
      (2019/C 328/25)
      Jezik postupka: češki

         Sud koji je uputio zahtjev

      Krajský soud v Ostravě

         Stranke glavnog postupka

         Tužitelj: ARMOSTAV MÍSTEK s.r.o.

         Tuženik: Odvolací finanční ředitelství

         Prethodno pitanje

      Sprječava li postojanje izričitog nacionalnog propisa koji se odnosi na [solidarnu odgovornost] za neplaćanje poreza u lancu prijevare porezna tijela da osobi koja se smatra odgovornom prema tom propisu uskraćuje pravo na odbitak poreza na dodanu vrijednost u skladu sa sudskom praksom Suda Europske unije u području prijevara u vezi s PDV-om? Je li u ovom slučaju takvo postupanje protivno članku 17. stavku 1., članku 20., članku 52. stavku 1., članku 52. stavku 6. i članku 54. Povelje Europske unije o temeljnim pravima?


title: predmet C-526/19: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 9. srpnja 2019. uputio Conseil d'État (Francuska) — Entoma SAS protiv Ministre de l’Économie et des Finances i Ministre de l'Agriculture et de l'Alimentation

text:
               30.9.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 328/24

      Zahtjev za prethodnu odluku koji je 9. srpnja 2019. uputio Conseil d'État (Francuska) — Entoma SAS protiv Ministre de l’Économie et des Finances i Ministre de l'Agriculture et de l'Alimentation
      (predmet C-526/19)
      (2019/C 328/26)
      Jezik postupka: francuski

         Sud koji je uputio zahtjev

      Conseil d'État

         Stranke glavnog postupka

         Tužitelj: Entoma SAS

         Tuženici: Ministre de l’Économie et des Finances, Ministre de l'Agriculture et de l'Alimentation

         Prethodna pitanja

      Treba li članak 1. stavak 2. točku (e) Uredbe od 27. siječnja 1997. (1) tumačiti na način da njezino područje primjene obuhvaća hranu koja se sastoji od cijelih životinja, kao takvu namijenjenu konzumaciji, ili se primjenjuje samo na sastojke hrane izolirane od kukaca?

         (1)  Uredba (EZ) br. 258/97 Europskog parlamenta i Vijeća od 27. siječnja 1997. o novoj hrani i sastojcima nove hrane (SL 1997., L 43, str. 1.; posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 13., svezak 32., str. 60.)


title: predmet C-530/19: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 11. srpnja 2019. uputio Oberster Gerichtshof (Austrija) — NM kao stečajna upraviteljica u stečajnom postupku nad imovinom društva NIKI Luftfahrt GmbH protiv ON

text:
               30.9.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 328/25

      Zahtjev za prethodnu odluku koji je 11. srpnja 2019. uputio Oberster Gerichtshof (Austrija) — NM kao stečajna upraviteljica u stečajnom postupku nad imovinom društva NIKI Luftfahrt GmbH protiv ON
      (predmet C-530/19)
      (2019/C 328/28)
      Jezik postupka: njemački

         Sud koji je uputio zahtjev

      Oberster Gerichtshof

         Stranke glavnog postupka

         Tuženica, druga stranka u žalbenom postupku i podnositeljica revizije: NM kao stečajna upraviteljica u stečajnom postupku nad imovinom društva NIKI Luftfahrt GmbH

         Tužiteljica, žaliteljica i druga stranka u revizijskom postupku: ON

         Prethodna pitanja

                  1.

                  Snosi li zračni prijevoznik, koji u skladu s člankom 5. stavkom 1. točkom (b) Uredbe (EZ) br. 261/2004 (1) (Uredba o pravima putnika) treba pružiti pomoć predviđenu člankom 9. stavkom 1. točkom (b) te uredbe, na temelju iste uredbe odgovornost za štete koje proizlaze iz povrede nanesene putniku koje je potonji putnik pretrpio zbog nemarnog postupanja djelatnika hotela u kojem mu je zračni prijevoznik osigurao smještaj?

                  2.

                  U slučaju niječnog odgovora na prvo pitanje:

                              Ograničava li se obveza zračnog prijevoznika predviđena člankom 9. stavkom 1. točkom (b) Uredbe (EZ) br. 261/2004 samo na osiguravanje hotela za putnika i preuzimanje troškova smještaja ili zračni prijevoznik ima obvezu smještaja kao takvog?

         (1)  Uredba (EZ) br. 261/2004 Europskog parlamenta i Vijeća od 11. veljače 2004. o utvrđivanju općih pravila odštete i pomoći putnicima u slučaju uskraćenog ukrcaja i otkazivanja ili dužeg kašnjenja leta u polasku te o stavljanju izvan snage Uredbe (EEZ) br. 295/91 SL 2004., L 46, str. 1 (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 7., svezak 26., str. 21.)


title: predmet C-535/19: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 12. srpnja 2019. uputio Augstākā tiesa (Latvija) — A protiv Latvijas Republikas Veselības ministrija

text:
               30.9.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 328/26

      Zahtjev za prethodnu odluku koji je 12. srpnja 2019. uputio Augstākā tiesa (Latvija) — A protiv Latvijas Republikas Veselības ministrija
      (predmet C-535/19)
      (2019/C 328/29)
      Jezik postupka: latvijski

         Sud koji je uputio zahtjev

      Augstākā tiesa (Senāts)

         Stranke glavnog postupka

      Žalitelj: A

         Druga strana u kasacijskom postupku: Latvijas Republikas Veselības ministrija

         Prethodna pitanja

                  1.

                  Treba li smatrati da je javna zdravstvena zaštita uključena u „davanja za slučaj bolesti” u smislu članka 3. stavka 1. točke (a) Uredbe br. 883/2004 (1)

                  2.

                  U slučaju potvrdnog odgovora na prvo pitanje, smiju li države članice na temelju članka 4. Uredbe br. 883/2004 i članka 24. Direktive 2004/38 (2) — radi izbjegavanja nerazmjernih zahtjeva za socijalna davanja predviđena u svrhu osiguravanja zdravstvene zaštite — građanima Unije koji u tom trenutku nemaju status radnika uskratiti ta davanja koja dodjeljuju svojim državljanima i članovima obitelji građana Unije koji imaju status radnika i nalaze se u istoj situaciji?

                  3.

                  U slučaju negativnog odgovora na prvo pitanje, smiju li države članice na temelju članaka 18. i 21. Ugovora o funkcioniranju Europske unije i članka 24. Direktive 2004/38 — radi izbjegavanja nerazmjernih zahtjeva za socijalnih davanja predviđena u svrhu osiguravanja zdravstvene zaštite — građanima Unije koji u tom trenutku nemaju status radnika uskratiti ta davanja koja dodjeljuju svojim državljanima i članovima obitelji građana Unije koji imaju status radnika i nalaze se u istoj situaciji?

                  4.

                  Je li u skladu s člankom 11. stavkom 3. točkom (e) Uredbe (EZ) br. 883/2004 situacija u kojoj se građaninu Europske unije koji ostvaruje pravo na slobodu kretanja uskraćuje pravo na usluge javne zdravstvene zaštite na trošak države u svim predmetnim državama članicama?

                  5.

                  Je li u skladu člankom 18. člankom 20. stavkom 1. i člankom 21. Ugovora o funkcioniranju Europske unije situacija u kojoj se građaninu Europske unije koji ostvaruje svoje pravo na slobodu kretanja uskraćuje pravo na usluge javne zdravstvene zaštite na trošak države u svim predmetnim državama članicama?

                  6.

                  Treba li zakonitost boravka u smislu članka 7. stavka 1. točke (b) Direktive 2004/38 tumačiti na način da osobi daje pravo pristupa sustavu socijalne sigurnosti i da također može biti razlog njezina isključenja iz tog sustava? Konkretno u ovom predmetu, treba li smatrati da se činjenicom da je podnositelj zahtjeva sveobuhvatno zdravstveno osiguran — što je jedan od uvjeta za zakonitost boravka u skladu s Direktivom 2004/38 — može opravdati neuključivanje podnositelja zahtjeva u sustav zdravstvene zaštite na trošak države?

         (1)  Uredba (EZ) br. 883/2004 Europskog parlamenta i Vijeća od 29. travnja 2004. o koordinaciji sustava socijalne sigurnosti (SL 2004., L 166, str. 1.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 5., svezak 3., str. 160.)

         (2)  Direktiva 2004/38/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 29. travnja 2004. o pravu građana Unije i članova njihovih obitelji slobodno se kretati i boraviti na državnom području država članica, o izmjeni Uredbe (EEZ) br. 1612/68 i stavljanju izvan snage direktiva 64/221/EEZ, 68/360/EEZ, 72/194/EEZ, 73/148/EEZ, 75/34/EEZ, 75/35/EEZ, 90/364/EEZ, 90/365/EEZ i 93/96/EEZ (SL 2004., L 158, str. 77.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 5., svezak 2., str. 42. i ispravak SL 2016., L 87, str. 36.)


title: predmet C-539/19: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 15. srpnja 2019. uputio Landgericht München I (Njemačka) — Bundesverband der Verbraucherzentralen und Verbraucherverbände — Verbraucherzentrale Bundesverband e.V. protiv Telefonica Germany GmbH & Co.OHG

text:
               30.9.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 328/27

      Zahtjev za prethodnu odluku koji je 15. srpnja 2019. uputio Landgericht München I (Njemačka) — Bundesverband der Verbraucherzentralen und Verbraucherverbände — Verbraucherzentrale Bundesverband e.V. protiv Telefonica Germany GmbH & Co.OHG
      (predmet C-539/19)
      (2019/C 328/30)
      Jezik postupka: njemački

         Sud koji je uputio zahtjev

      Landgericht München I

         Stranke glavnog postupka

         Tužitelj: Bundesverband der Verbraucherzentralen und Verbraucherverbände — Verbraucherzentrale Bundesverband e.V.

         Tuženik: Telefonica Germany GmbH & Co.OHG

         Prethodno pitanje

      Treba li članak 6.a i članak 6.e stavak 3. Uredbe (EU) br. 531/2012 (1) tumačiti na način da su davatelji usluga pokretnih komunikacija morali do 15. lipnja 2017. prebaciti sve korisnike na reguliranu tarifu u skladu s člankom 6.a Uredbe (EU) br. 531/2012, neovisno o tomu jesu li do tada ti korisnici imali reguliranu tarifu ili posebnu, takozvanu alternativnu, tarifu za roaming?

         (1)  Uredba (EU) br. 531/2012 Europskog parlamenta i Vijeća od 13. lipnja 2012. o roamingu u javnim pokretnim komunikacijskim mrežama u Uniji (SL 2012., L 172, str. 10.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 13., svezak 53., str. 249.), kako je izmijenjena Uredbom (EU) 2015/2120 (SL 2015., L 310, str. 1.)


title: predmet C-543/19: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 16. srpnja 2019. uputio Finanzgericht Hamburg (Njemačka) — Jebsen & Jessen (GmbH & Co.) KG protiv Hauptzollamt Hamburg

text:
               30.9.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 328/28

      Zahtjev za prethodnu odluku koji je 16. srpnja 2019. uputio Finanzgericht Hamburg (Njemačka) — Jebsen & Jessen (GmbH & Co.) KG protiv Hauptzollamt Hamburg
      (predmet C-543/19)
      (2019/C 328/31)
      Jezik postupka: njemački

         Sud koji je uputio zahtjev

      Finanzgericht Hamburg

         Stranke glavnog postupka

         Tužitelj: Jebsen & Jessen (GmbH & Co.) KG

         Tuženik: Hauptzollamt Hamburg

         Prethodna pitanja

                  1.

                  Je li u okolnostima glavnog postupka izuzeću od antidampinške pristojbe uvedene člankom 1. Provedbene uredbe (EU) 2015/82 (1) u skladu s člankom 2. stavkom 1. te uredbe protivno to što se u računu na temelju obveze predviđenom člankom 2. stavkom 1. točkom (b) te uredbe ne upućuje na Provedbenu odluku (EU) 2015/87 (2) navedenu u točki 9. Priloga toj uredbi, nego na Odluku 2008/899/EZ (3)?

                  2.

                  U slučaju potvrdnog odgovora na prvo pitanje: može li se račun na temelju obveze koji ispunjava uvjete iz Priloga Provedbenoj uredbi (EU) 2015/82 predočiti u okviru postupka za povrat antidampinških pristojbi, kako bi se postiglo izuzeće od antidampinške pristojbe uvedene člankom 1. te uredbe, u skladu s njezinim člankom 2. stavkom 1.?

         (1)  Provedbena uredba Komisije (EU) 2015/82 оd 21. siječnja 2015. o uvođenju konačne antidampinške pristojbe na uvoz limunske kiseline podrijetlom iz Narodne Republike Kine nakon revizije zbog predstojećeg isteka mjera u skladu s člankom 11. stavkom 2. Uredbe Vijeća (EZ) br. 1225/2009 i parcijalnim privremenim revizijama u skladu s člankom 11. stavkom 3. Uredbe (EZ) br. 1225/2009 SL 2015., L 15, str. 8.

         (2)  Provedbena odluka Komisije (EU) 2015/87 оd 21. siječnja 2015. o prihvaćanju ponuđenog preuzimanja obveza u vezi s antidampinškim postupkom koji se odnosi na uvoz limunske kiseline podrijetlom iz Narodne Republike Kine SL 2015., L 15, str. 75.

         (3)  2008/899/EZ: Odluka Komisije od 2. prosinca 2008. o prihvaćanju preuzimanja obveza u vezi s antidampinškim postupkom koji se odnosi na uvoz limunske kiseline podrijetlom iz Narodne Republike Kine SL 2008., L 323, str. 62. (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 11., svezak 113., str. 263.)


title: predmet C-556/19: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 22. srpnja 2019. uputio Conseil d'État (Francuska) — Société ECO TLC protiv Ministre de la transition écologique et solidaire

text:
               30.9.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 328/28

      Zahtjev za prethodnu odluku koji je 22. srpnja 2019. uputio Conseil d'État (Francuska) — Société ECO TLC protiv Ministre de la transition écologique et solidaire
      (predmet C-556/19)
      (2019/C 328/32)
      Jezik postupka: francuski

         Sud koji je uputio zahtjev

      Conseil d'État

         Stranke glavnog postupka

         Tužitelj: Société ECO TLC

         Tuženik: Ministre de la transition écologique et solidaire

         Autre partie: Fédération des entreprises du recyclage

         Prethodna pitanja

      Treba li članak 107. Ugovora o funkcioniranju Europske unije tumačiti na način da se državnom potporom u smislu tih odredbi treba smatrati mehanizam kao što je onaj opisan u točkama 9. do 11., kojim privatna neprofitna ekoorganizacija, nositelj odobrenja koje su izdala tijela javne vlasti, od proizvođača koji stavljaju na tržište određenu kategoriju proizvoda, koji s njom u tu svrhu sklapaju ugovor, prima doprinose u zamjenu za uslugu da u njihovo ime ispuni obvezu obrade otpada od tih proizvoda te operaterima zaduženima za razvrstavanje i oporabu tog otpada uplaćuje subvencije u iznosu utvrđenom u odobrenju s obzirom na ekološke i socijalne ciljeve?


title: predmet C-570/19: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 26. srpnja 2019. uputio High Court (Irska) — Irish Ferries Ltd protiv National Transport Authority

text:
               30.9.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 328/30

      Zahtjev za prethodnu odluku koji je 26. srpnja 2019. uputio High Court (Irska) — Irish Ferries Ltd protiv National Transport Authority
      (predmet C-570/19)
      (2019/C 328/34)
      Jezik postupka: engleski

         Sud koji je uputio zahtjev

      High Court (Irska)

         Stranke glavnog postupka

         Tužitelj: Irish Ferries Ltd

         Tuženik: National Transport Authority

         Prethodna pitanja

                  A.

                  Primjenjivost Uredbe (1)

                              1.

                              Primjenjuje li se Uredba (posebno članci 18. i/ili 19.) u okolnostima u kojima su putnici unaprijed izvršili rezervacije i sklopili ugovore o prijevozu, a usluge putničkog prijevoza otkazane su uz otkazni rok od najmanje sedam tjedana prije predviđenog polaska zbog kašnjenja u isporuci novog plovila trajektnom prijevozniku? U vezi s tim, je li nešto od navedenog (ili sve) relevantno za primjenjivost Uredbe:

                                          a)

                                          isporuka je naposljetku kasnila 200 dana;

                                          b)

                                          trajektni prijevoznik morao je otkazati cijelu sezonu plovidbe;

                                          c)

                                          nije bilo moguće nabaviti nijedno prikladno alternativno plovilo;

                                          d)

                                          trajektni prijevoznik promijenio je rezervacije za više od 20 000 putnika na različitim plovidbama ili im je nadoknadio njihovu cijenu prijevoza;

                                          e)

                                          plovidbe su bile na novoj liniji koju je otvorio trajektni prijevoznik bez slične alternativne usluge na toj liniji?

                  B.

                  Tumačenje članka 18. Uredbe
                  Na ovo je pitanje potrebno odgovoriti samo ako se članak 18. može primijeniti.

                              2.

                              Ako je putnik preusmjeren u skladu s člankom 18., postoji li novi ugovor o prijevozu tako da se pravo na odštetu na temelju članka 19. treba utvrditi u skladu s tim novim ugovorom, a ne s izvornim ugovorom o prijevozu?

                              3.

                                          a)

                                          Ako se primjenjuje članak 18., smatra li se „preusmjeravanjem do konačnog odredišta” u smislu članka 18. pružanje alternativne plovidbe na bilo kojoj drugoj liniji ili linijama koje su dostupne i koje je izabrao putnik, uključujući kopneni put (primjerice, putovanje iz Irske u Ujedinjenu Kraljevinu trajektom, a zatim vožnja, za koju trajektni prijevoznik putniku nadoknađuje troškove goriva, do luke u Ujedinjenoj Kraljevini s vezom prema Francuskoj i putovanje odande do Francuske, pri čemu putnik bira svaku plovidbu), ako je plovidba otkazana i ne postoji alternativna usluga na toj liniji (to jest, nema izravne usluge između tih dviju luka)? U slučaju niječnog odgovora, koje kriterije treba primijeniti pri određivanju je li riječ o preusmjeravanju u „usporedivim uvjetima”?

                                          b)

                                          Ako ne postoji alternativna plovidba na otkazanoj liniji, tako da se oštećeni putnik ne može smjestiti na izravnu plovidbu iz izvorne luke ukrcaja do konačnog odredišta kako je navedeno u ugovoru o prijevozu, je li prijevoznik dužan platiti sve dodatne troškove koji su nastali preusmjerenom putniku na putovanju do i iz nove luke ukrcaja i/ili do i iz nove luke odredišta?

                  C.

                  Tumačenje članka 19. Uredbe

                              4.

                                          a)

                                          Može li se članak 19. primjenjivati kada je putovanje u stvari već otkazano najmanje sedam tjedana prije predviđenog polaska? Ako se primjenjuje članak 19., primjenjuje li se u slučaju kada je primijenjen članak 18., a putnik je bio preusmjeren bez dodatnih troškova i/ili je ostvario povrat i/ili je odabrao kasniju plovidbu?

                                          b)

                                          Ako se primjenjuje članak 19., što je „krajnje [konačno] odredište” u smislu članka 19.?

                              5.

                              Ako se članak 19. može primjenjivati:

                                          a)

                                          Kako se u takvim okolnostima treba mjeriti razdoblje kašnjenja?

                                          b)

                                          Kako se cijena u smislu članka 19. izračunava prilikom određivanja visine naknade koju treba platiti, a posebno uključuje li troškove koji se odnose na dodatke (npr. kabine, kućice za pse i saloni prvog razreda)?

                  D.

                  Tumačenje članka 20. stavka 4.

                              6.

                              Ako se Uredba primjenjuje, jesu li okolnosti i razmatranja iz prvog pitanja „izvanredne okolnosti koje se ne bi mogle izbjeći čak ni da su poduzete sve razumne mjere” u smislu članka 20. stavka 4. Uredbe?

                  E.

                  Tumačenje članka 24.

                              7.

                              Nameće li se člankom 24. [Uredbe] obveza svakom putniku koji traži naknadu na temelju članka 19. Uredbe da podnese pritužbu u roku od dva mjeseca od dana kad je usluga izvršena ili je trebala biti izvršena?

                  F.

                  Tumačenje članka 25.

                              8.

                              Je li nadležnost nacionalnog nadležnog tijela odgovornog za provedbu Uredbe ograničena na plovidbe koje uključuju luke navedene u članku 25. Uredbe ili se može proširiti i na povratnu plovidbu iz luke druge države članice u državu nacionalnog nadležnog tijela?

                  G.

                  Valjanost odluke i obavijestî

                              9.

                                          a)

                                          Koja načela i pravila prava Unije treba primijeniti sud koji je uputio zahtjev pri ocjeni valjanosti odluke i/ili obavijestî nacionalnog provedbenog tijela na temelju članka 16., 17., 20. i/ili 47. Povelje (2) i/ili načela proporcionalnosti, pravne sigurnosti i jednakog postupanja?

                                          b)

                                          Je li test nerazumnosti, koji bi trebao primijeniti domaći sud, test postojanja očitih pogrešaka?

                  H.

                  Valjanost Uredbe 1177/2010
                  Ovo će pitanje biti postavljeno ovisno o odgovorima na prethodna pitanja.

                              10.

                              Je li Uredba 1177/2010 valjana u pogledu prava Unije, uzimajući u obzir posebno:

                                          a)

                                          članke 16., 17. i 20. Povelje,

                                          b)

                                          činjenicu da zračni prijevoznici nemaju obvezu platiti odštetu ako putnika o otkazivanju obavijeste najmanje dva tjedna prije vremena polaska predviđenog redom letenja (članak 5. stavak 1. točka (c) podtočka (i) Uredbe 261/2004 (3)),

                                          c)

                                          načela proporcionalnosti, pravne sigurnosti i jednakog postupanja?

         (1)  Uredba (EU) br. 1177/2010 Europskog parlamenta i Vijeća od 24. studenoga 2010. o pravima putnika kada putuju morem ili unutarnjim plovnim putovima i o izmjeni Uredbe (EZ) br. 2006/2004 (SL 2010., L 334, str. 1.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 15., svezak 13., str. 142.)

         (2)  Povelja Europske unije o temeljnim pravima (SL 2012., C 326, str. 391.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 1., svezak 7., str. 104.)

         (3)  Uredba (EZ) br. 261/2004 Europskog parlamenta i Vijeća od 11. veljače 2004. o utvrđivanju općih pravila odštete i pomoći putnicima u slučaju uskraćenog ukrcaja i otkazivanja ili dužeg kašnjenja leta u polasku te o stavljanju izvan snage Uredbe (EEZ) br. 295/91 (SL 2004., L 46, str. 1.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 7., svezak 26., str. 21. i ispravak SL 2019., L 119, str. 202.)


title: predmet C-578/19: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 30. srpnja 2019. uputio Court of the United Kingdom (Ujedinjena Kraljevina) — X protiv Kuoni Travel Ltd

text:
               30.9.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 328/32

      Zahtjev za prethodnu odluku koji je 30. srpnja 2019. uputio Court of the United Kingdom (Ujedinjena Kraljevina) — X protiv Kuoni Travel Ltd
      (predmet C-578/19)
      (2019/C 328/35)
      Jezik postupka: engleski

         Sud koji je uputio zahtjev

      Supreme Court of the United Kingdom (Ujedinjena Kraljevina)

         Stranke glavnog postupka

         Žaliteljica: X

         Druga stranka u žalbenom postupku: Kuoni Travel Ltd

         Prethodna pitanja

                  1.

                  U slučaju neizvršenja ili nepravilnog izvršenja obveza koje proizlaze iz ugovora koji su organizator ili prodavatelj sklopili s potrošačem o paket-aranžmanu na koji se primjenjuje Direktiva Vijeća 90/314/EEZ (1) od 13. lipnja 1990. o putovanjima, odmorima i kružnim putovanjima u paket aranžmanima, te u slučaju kada je to neizvršenje ili nepravilno izvršenje posljedica djelovanja zaposlenika hotelskog društva koje je pružatelj usluga na koje se taj ugovor odnosi:

                              a)

                              ima li prostora za primjenu razloga za isključenje odgovornosti iz članka 5. stavka 2. drugog dijela treće alineje; i u slučaju potvrdnog odgovora,

                              b)

                              primjenom kojih kriterija nacionalni sud treba ocijeniti primjenjuje li se taj razlog za isključenje odgovornosti?

                  2.

                  Ako organizator ili prodavatelj sklopi ugovor s potrošačem o paket aranžmanu na koji se primjenjuje Direktiva Vijeća 90/314/EEZ, i ako hotelsko društvo pruža usluge na koje se taj ugovor odnosi, treba li zaposlenika tog hotelskog društva smatrati „pružateljem usluga” za potrebe primjene razloga za isključenje odgovornosti u skladu s člankom 5. stavkom 2. trećom alinejom Direktive?

         (1)  SL 1990., L 158, str. 59. (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 13., svezak 60., str. 27.)


title: predmet C-579/19: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 30. srpnja 2019. uputio Supreme Court of the United Kingdom (Ujedinjena Kraljevina) — R (povodom zahtjeva Association of Independent Meat Suppliers i drugih) protiv The Food Standards Agency

text:
               30.9.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 328/33

      Zahtjev za prethodnu odluku koji je 30. srpnja 2019. uputio Supreme Court of the United Kingdom (Ujedinjena Kraljevina) — R (povodom zahtjeva Association of Independent Meat Suppliers i drugih) protiv The Food Standards Agency
      (predmet C-579/19)
      (2019/C 328/36)
      Jezik postupka: engleski

         Sud koji je uputio zahtjev

      Supreme Court of the United Kingdom (Ujedinjena Kraljevina)

         Stranke glavnog postupka

         Tužitelj: R (povodom zahtjeva Association of Independent Meat Suppliers i drugih)

         Tuženik: The Food Standards Agency

         Prethodna pitanja

                  1.

                  Protivi li se Uredbi (EZ) br. 854/2004 (1) i Uredbi br. 882/2004 (2) postupak prema kojem, u skladu s člankom 9. Zakona o sigurnosti hrane iz 1990., mirovni sudac odlučuje o meritumu predmeta i na temelju dokaza vještaka, koje predlažu obje stranke, o tome je li trup u skladu sa zahtjevima u pogledu sigurnosti hrane?

                  2.

                  Nalaže li Uredba (EZ) br. 882/2004 pravo na žalbu u vezi s odlukom službenog veterinara na temelju članka 5. stavka 2. Uredbe br. 854/2004 da je meso trupa neprikladno za prehranu ljudi i, u slučaju potvrdnog odgovora, koji bi se pristup trebao primijeniti na preispitivanje osnovanosti odluke koju je donio službeni veterinar u slučaju žalbe u takvom slučaju?

         (1)  Uredba (EZ) br. 854/2004 Europskog parlamenta i Vijeća od 29. travnja 2004. o utvrđivanju posebnih pravila organizacije službenih kontrola proizvoda životinjskog podrijetla namijenjenih prehrani ljudi (SL 2004., L 139, str. 206.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 3., svezak 10., str. 33.)

         (2)  Uredba (EZ) br. 882/2004 Europskog parlamenta i Vijeća od 29. travnja 2004. o službenim kontrolama koje se provode radi provjeravanja poštivanja propisa o hrani i hrani za životinje te propisa o zdravlju i dobrobiti životinja (SL 2004., L 165, str. 1.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 3. svezak 51., str. 5.)


title: predmet C-488/19: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 26. lipnja 2019. uputio High Court (Irska) – Minister for Justice and Equality protiv JR

text:
               7.10.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 337/5

      Zahtjev za prethodnu odluku koji je 26. lipnja 2019. uputio High Court (Irska) – Minister for Justice and Equality protiv JR
      (predmet C-488/19)
      (2019/C 337/05)
      Jezik postupka: engleski

         Sud koji je uputio zahtjev

      High Court (Irska)

         Stranke glavnog postupka

         Podnositelj zahtjeva: Minister for Justice and Equality

         Protustranka: JR

         Prethodna pitanja

                  1.

                  Primjenjuje li se Okvirna odluka (1) na situaciju kada je tražena osoba osuđena u trećoj državi, a presuda u trećoj državi je, u skladu s bilateralnim sporazumom između te treće države i države izdavateljice, priznata u državi izdavateljici i izvršena u skladu s pravom države izdavateljice?

                  2.

                  Ako je odgovor potvrdan, u okolnostima kada je država članica izvršenja u svojem nacionalnom zakonodavstvu primijenila fakultativne razloge za neizvršenje europskog uhidbenog naloga propisane člankom 4. stavkom 1. i člankom 4. stavkom 7. točkom (b) Okvirne odluke, na koji način će pravosudno tijelo izvršenja donijeti odluku u odnosu na kazneno djelo za koje se tvrdi da je počinjeno u trećoj državi, kada okolnosti pod kojima je počinjeno djelo upućuju na to da su pripremne radnje izvršene u državi izdavateljici?

         (1)  2002/584/PUP: Okvirna odluka Vijeća od 13. lipnja 2002. o Europskom uhidbenom nalogu i postupcima predaje između država članica (SL 2002., L 190, str. 1.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 19., svezak 3., str. 83. i ispravak SL 2013., L 222, str. 14.)


title: predmet C-124/19 P: Žalba koju je 12. veljače 2019. podnio Vitromed GmbH protiv rješenja Općeg suda (deveto vijeće) od 12. prosinca 2018. u predmetu T- 821/17, Vitromed GmbH protiv Ureda Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO)

text:
               4.11.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 372/8

      Žalba koju je 12. veljače 2019. podnio Vitromed GmbH protiv rješenja Općeg suda (deveto vijeće) od 12. prosinca 2018. u predmetu T- 821/17, Vitromed GmbH protiv Ureda Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO)
      (predmet C-124/19 P)
      (2019/C 372/04)
      Jezik postupka: njemački

         Stranke

         Žalitelj: Vitromed GmbH (zastupnik: M. Linß, odvjetnik)

         Druge stranke u postupku: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO), Vitromed Healthcare
      Sud Europske unije (šesto vijeće) je rješenjem od 11. rujna 2019. odbio žalbu i žalitelju naložio snošenje vlastitih troškova.


title: predmet C-325/19 P: Žalba koju je 17. travnja 2019. podnio Renew Consorzio Energie Rinnovabili protiv rješenja Općeg suda (drugo vijeće) od 20. veljače 2019. u predmetu T-39/19, Renew Consorzio Energie Rinnovabili protiv Komisije i Italije

text:
               4.11.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 372/8

      Žalba koju je 17. travnja 2019. podnio Renew Consorzio Energie Rinnovabili protiv rješenja Općeg suda (drugo vijeće) od 20. veljače 2019. u predmetu T-39/19, Renew Consorzio Energie Rinnovabili protiv Komisije i Italije
      (predmet C-325/19 P)
      (2019/C 372/05)
      Jezik postupka: talijanski

         Stranke

         Žalitelj: Renew Consorzio Energie Rinnovabili (zastupnik: G. Passalacqua, odvjetnik)

         Druge stranke u postupku: Europska komisija, Talijanska Republika
      Rješenjem od 19. rujna 2019. Sud (šesto vijeće) odbacio je žalbu kao očito nedopuštenu i naložio Renew Consorzio Energie Rinnovabili snošenje vlastitih troškova.


title: predmet C-358/19 P: Žalba koju je 6. svibnja 2019. podnio PITEE Fogyasztóvédelmi Egyesület protiv rješenja Općeg suda (drugo vijeće) od 22. ožujka 2019. u predmetu T-566/18, PITEE Fogyasztóvédelmi Egyesület protiv Europske komisije

text:
               4.11.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 372/9

      Žalba koju je 6. svibnja 2019. podnio PITEE Fogyasztóvédelmi Egyesület protiv rješenja Općeg suda (drugo vijeće) od 22. ožujka 2019. u predmetu T-566/18, PITEE Fogyasztóvédelmi Egyesület protiv Europske komisije
      (predmet C-358/19 P)
      (2019/C 372/06)
      Jezik postupka: njemački

         Stranke

         Žalitelj: PITEE Fogyasztóvédelmi Egyesület (zastupnik: D. Lázár, odvjetnik)

         Druga stranka u postupku: Europska komisija
      Sud Europske unije (šesto vijeće) je rješenjem od 26. rujna 2019. odbacio žalbu kao očito neosnovanu i naložio žalitelju snošenje vlastitih troškova.


title: predmet C-421/19 P: Žalba koju je 29. svibnja 2019. podnio Primed Halberstadt Medizintechnik GmbH protiv presude Općeg suda (sedmo vijeće) od 20. ožujka 2019. u predmetu T-138/17: Prim protiv Ureda Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO) - Primed Halberstadt Medizintechnik

text:
               4.11.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 372/9

      Žalba koju je 29. svibnja 2019. podnio Primed Halberstadt Medizintechnik GmbH protiv presude Općeg suda (sedmo vijeće) od 20. ožujka 2019. u predmetu T-138/17: Prim protiv Ureda Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO) - Primed Halberstadt Medizintechnik
      (predmet C-421/19 P)
      (2019/C 372/07)
      Jezik postupka: engleski

         Stranke

         Žalitelj: Primed Halberstadt Medizintechnik GmbH (zastupnik: R. Ingerl, Rechtsanwalt)

         Druge stranke u postupku: Prim, SA (zastupnik: L. Broschat García, abogada), Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO)
      Sud je rješenjem od 16. rujna 2019. (Vijeće koje odlučuje o dopuštenosti žalbi) odlučio da je žalba nedopuštena i da Primed Halberstadt Medizintechnik GmbH snosi vlastite troškove.


title: predmet C-426/19 P: Žalba koju je 4. lipnja 2019. podnio Kurt Hesse protiv presude Općeg suda (peto vijeće) od 4. travnja 2019. u spojenim predmetima T-910/16 i T-911/16, Kurt Hesse i Wedl & Hofmann GmbH protiv Ureda Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO)

text:
               4.11.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 372/10

      Žalba koju je 4. lipnja 2019. podnio Kurt Hesse protiv presude Općeg suda (peto vijeće) od 4. travnja 2019. u spojenim predmetima T-910/16 i T-911/16, Kurt Hesse i Wedl & Hofmann GmbH protiv Ureda Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO)
      (predmet C-426/19 P)
      (2019/C 372/08)
      Jezik postupka: njemački

         Stranke

         Žalitelj: Kurt Hesse (zastupnik: M. Krogmann, odvjetnik)

         Druge stranke u postupku: Wedl & Hofmann GmbH, Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo
      Sud Europske unije (vijeće za odlučivanje o dopuštenosti žalbi) je rješenjem od 24. rujna 2019. odlučio da žalba nije dopuštena i žalitelju naložio snošenje vlastitih troškova.


title: predmet C-501/19: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 28. lipnja 2019. uputio Înalta Curte de Casație și Justiție (Rumunjska) – UCMR – ADA Asociația pentru Drepturi de Autor a Compozitorilor protiv Asociația Culturală „Suflet de Român” prin lichidator Pro Management Insolv IPURL

text:
               4.11.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 372/10

      Zahtjev za prethodnu odluku koji je 28. lipnja 2019. uputio Înalta Curte de Casație și Justiție (Rumunjska) – UCMR – ADA Asociația pentru Drepturi de Autor a Compozitorilor protiv Asociația Culturală „Suflet de Român” prin lichidator Pro Management Insolv IPURL
      (predmet C-501/19)
      (2019/C 372/09)
      Jezik postupka: rumunjski

         Sud koji je uputio zahtjev

      Înalta Curte de Casație și Justiție

         Stranke glavnog postupka

         Tužitelj: UCMR – ADA Asociația pentru Drepturi de Autor a Compozitorilor

         Tuženik: Asociația Culturală „Suflet de Român” prin lichidator Pro Management Insolv IPURL

         Prethodna pitanja

                  1.

                  Izvršavaju li nositelji prava na glazbena djela isporuku usluga u smislu članka 24. stavka 1. i članka 25. točke (a) Direktive Vijeća 2006/112/EZ od 28. studenoga 2006. o zajedničkom sustavu poreza na dodanu vrijednost (1) (Direktiva o PDV-u), organizatorima događanja, od kojih organizacije za kolektivno ostvarivanje prava primaju, na temelju odobrenja – neisključive licencije – u svoje ime, a za račun tih nositelja, naknade za javno izvođenje glazbenih djela?

                  2.

                  U slučaju pozitivnog odgovora na prvo pitanje, djeluju li organizacije za kolektivno ostvarivanje prava, kada od organizatora događanja primaju naknade za pravo na javno izvođenje glazbenih djela, kao porezni obveznici u smislu članka 28. Direktive o PDV-u i jesu li organizatorima događanja obvezne izdati račun koji uključuje PDV, te moraju li ti organizatori, kada se autorima i drugim nositeljima autorskih prava na glazbena djela dodjeljuju naknade, organizaciji za kolektivno ostvarivanje prava također izdati račun koji uključuje PDV?

         (1)  SL 2006, L 347, str. 1. (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 9., svezak 1., str. 120.)


title: predmet C-531/19: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 11. srpnja 2019. uputio Tribunal Superior de Justicia de Castilla-La Mancha (Španjolska) – PO protiv Subdelegación del Gobierno en Ciudad Real

text:
               4.11.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 372/11

      Zahtjev za prethodnu odluku koji je 11. srpnja 2019. uputio Tribunal Superior de Justicia de Castilla-La Mancha (Španjolska) – PO protiv Subdelegación del Gobierno en Ciudad Real
      (predmet C-531/19)
      (2019/C 372/10)
      Jezik postupka: španjolski

         Sud koji je uputio zahtjev

      Tribunal Superior de Justicia de Castilla-La Mancha

         Stranke glavnog postupka

         Tužitelj: PO

         Tuženik: Subdelegación del Gobierno en Ciudad Real

         Prethodno pitanje

      Sud koji upućuje zahtjev poziva Sud da se očituje o tome protivi li se članku 12. Direktive Vijeća 2003/109/EZ od 25. studenoga 2003. o statusu državljana trećih zemalja s dugotrajnim [boravkom] (1) i, među ostalim, presudama Suda od 7. prosinca 2017., López Pastuzano (C-636/16 (2)) i od 8. prosinca 2011., Ziebell (C-371/08 (3)), tumačenje koje je Tribunal Supremo [(Vrhovni sud, Španjolska)] zauzeo u svojim presudama br. 191/2019 od 19. veljače 2019. povodom žalbe u kasacijskom postupku 5607/2017 (ES:TS:2019:580) i br. 257/2019 od 27. veljače 2019. povodom žalbe u kasacijskom postupku 5809/2017 (ES:TS:2019:663), u skladu s kojim je na temelju tumačenja Direktive 2001/40/EZ (4) moguće utvrditi da se svakog državljanina treće zemlje, koji je nositelj dozvole dugotrajnog boravka, a koji je počinio kazneno djelo za koje je propisana kazna zatvora u trajanju od najmanje jedne godine, može i mora „automatski” protjerati, odnosno bez potrebe provođenja bilo kakvog ispitivanja njegovih osobnih, obiteljskih, socijalnih ili profesionalnih okolnosti.

         (1)  SL 2004., L 16, str. 44. (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 19., svezak 6., str. 41.)

         (2)  Presuda od 7. prosinca 2017., López Pastuzano (C-636/16, EU:C:2017:949)

         (3)  Presuda od 8. prosinca 2011., Ziebell (C-371/08, EU:C:2011:809)

         (4)  Direktiva Vijeća 2001/40/EZ od 28. svibnja 2001. o uzajamnom priznavanju odluka o izgonu državljana trećih zemalja (SL 2001., L 149, str. 34.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 19., svezak 12., str. 16.)


title: predmet C-533/19: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 11. srpnja 2019. uputio Tribunal Superior de Justicia de Castilla-La Mancha (Španjolska) – RQ protiv Subdelegación del Gobierno en Ciudad Real

text:
               4.11.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 372/12

      Zahtjev za prethodnu odluku koji je 11. srpnja 2019. uputio Tribunal Superior de Justicia de Castilla-La Mancha (Španjolska) – RQ protiv Subdelegación del Gobierno en Ciudad Real
      (predmet C-533/19)
      (2019/C 372/11)
      Jezik postupka: španjolski

         Sud koji je uputio zahtjev

      Tribunal Superior de Justicia de Castilla-La Mancha

         Stranke glavnog postupka

         Tužitelj: RQ

         Tuženik: Subdelegación del Gobierno en Ciudad Real

         Prethodno pitanje

      Sud koji upućuje zahtjev poziva Sud da se očituje o tome protivi li se članku 12. Direktive Vijeća 2003/109/EZ od 25. studenoga 2003. o statusu državljana trećih zemalja s dugotrajnim [boravkom] (1) i, među ostalim, presudama Suda od 7. prosinca 2017., López Pastuzano (C-636/16 (2)) i od 8. prosinca 2011., Ziebell (C-371/08 (3)), tumačenje koje je Tribunal Supremo [(Vrhovni sud, Španjolska)] zauzeo u svojim presudama br. 191/2019 od 19. veljače 2019. povodom žalbe u kasacijskom postupku 5607/2017 (ES:TS:2019:580) i br. 257/2019 od 27. veljače 2019. povodom žalbe u kasacijskom postupku 5809/2017 (ES:TS:2019:663), u skladu s kojim je na temelju tumačenja Direktive 2001/40/EZ (4) moguće utvrditi da se svakog državljanina treće zemlje, koji je nositelj dozvole dugotrajnog boravka, a koji je počinio kazneno djelo za koje je propisana kazna zatvora u trajanju od najmanje jedne godine, može i mora „automatski” protjerati, odnosno bez potrebe provođenja bilo kakvog ispitivanja njegovih osobnih, obiteljskih, socijalnih ili profesionalnih okolnosti.

         (1)  SL 2004., L 16, str. 44. (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 19., svezak 6., str. 41.)

         (2)  Presuda od 7. prosinca 2017., López Pastuzano (C-636/16, EU:C:2017:949)

         (3)  Presuda od 8. prosinca 2011., Ziebell (C-371/08, EU:C:2011:809)

         (4)  Direktiva Vijeća 2001/40/EZ od 28. svibnja 2001. o uzajamnom priznavanju odluka o izgonu državljana trećih zemalja (SL 2001., L 149, str. 34.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 19., svezak 12., str. 16.)


title: predmet C-534/19: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 11. srpnja 2019. uputio Tribunal Superior de Justicia de Castilla-La Mancha (Španjolska)– SR protiv Subdelegación del Gobierno en Ciudad Real

text:
               4.11.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 372/12

      Zahtjev za prethodnu odluku koji je 11. srpnja 2019. uputio Tribunal Superior de Justicia de Castilla-La Mancha (Španjolska)– SR protiv Subdelegación del Gobierno en Ciudad Real
      (predmet C-534/19)
      (2019/C 372/12)
      Jezik postupka: španjolski

         Sud koji je uputio zahtjev

      Tribunal Superior de Justicia de Castilla-La Mancha

         Stranke glavnog postupka

         Tužitelj: SR

         Tuženik: Subdelegación del Gobierno en Ciudad Real

         Prethodno pitanje

      Sud koji upućuje zahtjev poziva Sud da se očituje o tome protivi li se članku 12. Direktive Vijeća 2003/109/EZ od 25. studenoga 2003. o statusu državljana trećih zemalja s dugotrajnim [boravkom] (1) i, među ostalim, presudama Suda od 7. prosinca 2017., López Pastuzano (C-636/16 (2)) i od 8. prosinca 2011., Ziebell (C-371/08 (3)), tumačenje koje je Tribunal Supremo [(Vrhovni sud, Španjolska)] zauzeo u svojim presudama br. 191/2019 od 19. veljače 2019. povodom žalbe u kasacijskom postupku 5607/2017 (ES:TS:2019:580) i br. 257/2019 od 27. veljače 2019. povodom žalbe u kasacijskom postupku 5809/2017 (ES:TS:2019:663), u skladu s kojim je na temelju tumačenja Direktive 2001/40/EZ (4) moguće utvrditi da se svakog državljanina treće zemlje, koji je nositelj dozvole dugotrajnog boravka, a koji je počinio kazneno djelo za koje je propisana kazna zatvora u trajanju od najmanje jedne godine, može i mora „automatski” protjerati, odnosno bez potrebe provođenja bilo kakvog ispitivanja njegovih osobnih, obiteljskih, socijalnih ili profesionalnih okolnosti.

         (1)  SL 2004., L 16, str. 44. (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 19., svezak 6., str. 41.)

         (2)  Presuda od 7. prosinca 2017., López Pastuzano (C-636/16, EU:C:2017:949)

         (3)  Presuda od 8. prosinca 2011., Ziebell (C-371/08, EU:C:2011:809)

         (4)  Direktiva Vijeća 2001/40/EZ od 28. svibnja 2001. o uzajamnom priznavanju odluka o izgonu državljana trećih zemalja (SL 2001., L 149, str. 34.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 19., svezak 12., str. 16.)


title: predmet C-547/19: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 15. srpnja 2019. uputio Înalta Curte de Casație și Justiție (Rumunjska) – CY, „Asociația Forumul Judecătorilor din România” protiv Inspecția Judiciară, Consiliul Superior al Magistraturii, Înalta Curte de Casație și Justiție

text:
               4.11.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 372/13

      Zahtjev za prethodnu odluku koji je 15. srpnja 2019. uputio Înalta Curte de Casație și Justiție (Rumunjska) – CY, „Asociația Forumul Judecătorilor din România” protiv Inspecția Judiciară, Consiliul Superior al Magistraturii, Înalta Curte de Casație și Justiție
      (predmet C-547/19)
      (2019/C 372/13)
      Jezik postupka: rumunjski

         Sud koji je uputio zahtjev

      Înalta Curte de Casație și Justiție

         Stranke glavnog postupka

         Žalitelj u kasacijskom postupku: CY, „Asociația Forumul Judecătorilor din România”

         Druge stranke u postupku: Inspecția Judiciară, Consiliul Superior al Magistraturii, Înalta Curte de Casație și Justiție

         Prethodno pitanje

      Treba li članak 2. i članak 19. stavak 1. Ugovora o Europskoj uniji te članak 47. Povelje Europske unije o temeljnim pravima tumačiti na način da im se protivi intervencija ustavnog suda (tijelo koje prema nacionalnom pravu nije pravosudna institucija) u pogledu načina na koji je vrhovni sud protumačio i primijenio podustavno zakonodavstvo o osnivanju sudskih vijeća?


title: predmet C-549/19: Zahtjev za prethodnu odluku koji je17. srpnja 2019. uputio Tribunal Superior de Justicia de Castilla-La Mancha (Španjolska) – DX protiv Subdelegación del Gobierno en Toledo

text:
               4.11.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 372/14

      Zahtjev za prethodnu odluku koji je17. srpnja 2019. uputio Tribunal Superior de Justicia de Castilla-La Mancha (Španjolska) – DX protiv Subdelegación del Gobierno en Toledo
      (predmet C-549/19)
      (2019/C 372/14)
      Jezik postupka: španjolski

         Sud koji je uputio zahtjev

      Tribunal Superior de Justicia de Castilla-La Mancha

         Stranke glavnog postupka

         Tužitelj: DX

         Tuženik: Subdelegación del Gobierno en Toledo

         Prethodno pitanje

      Sud koji upućuje zahtjev poziva Sud da se očituje o tome protivi li se članku 12. Direktive Vijeća 2003/109/EZ od 25. studenoga 2003. o statusu državljana trećih zemalja s dugotrajnim [boravkom] (1) i, među ostalim, presudama Suda od 7. prosinca 2017., López Pastuzano (C-636/16 (2)) i od 8. prosinca 2011., Ziebell (C-371/08 (3)), tumačenje koje je Tribunal Supremo [(Vrhovni sud, Španjolska)] zauzeo u svojim presudama br. 191/2019 od 19. veljače 2019. povodom žalbe u kasacijskom postupku 5607/2017 (ES:TS:2019:580) i br. 257/2019 od 27. veljače 2019. povodom žalbe u kasacijskom postupku 5809/2017 (ES:TS:2019:663), u skladu s kojim je na temelju tumačenja Direktive 2001/40/EZ (4) moguće utvrditi da se svakog državljanina treće zemlje, koji je nositelj dozvole dugotrajnog boravka, a koji je počinio kazneno djelo za koje je propisana kazna zatvora u trajanju od najmanje jedne godine, može i mora „automatski” protjerati, odnosno bez potrebe provođenja bilo kakvog ispitivanja njegovih osobnih, obiteljskih, socijalnih ili profesionalnih okolnosti.

         (1)  SL 2004., L 16, str. 44. (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 19., svezak 6., str. 41.)

         (2)  Presuda od 7. prosinca 2017., López Pastuzano (C-636/16, EU:C:2017:949)

         (3)  Presuda od 8. prosinca 2011., Ziebell (C-371/08, EU:C:2011:809)

         (4)  Direktiva Vijeća 2001/40/EZ od 28. svibnja 2001. o uzajamnom priznavanju odluka o izgonu državljana trećih zemalja (SL 2001., L 149, str. 34.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 19., svezak 12., str. 16.)


title: predmet C-558/19: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 23. srpnja 2019. uputio Tribunalul Cluj (Rumunjska) – Impresa Pizzarotti & C SPA Italia Sucursala Cluj protiv Agenția Națională de Administrare Fiscală - Direcția Generală de Administrare a Marilor Contribuabili

text:
               4.11.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 372/14

      Zahtjev za prethodnu odluku koji je 23. srpnja 2019. uputio Tribunalul Cluj (Rumunjska) – Impresa Pizzarotti & C SPA Italia Sucursala Cluj protiv Agenția Națională de Administrare Fiscală - Direcția Generală de Administrare a Marilor Contribuabili
      (predmet C-558/19)
      (2019/C 372/15)
      Jezik postupka: rumunjski

         Sud koji je uputio zahtjev

      Tribunalul Cluj

         Stranke glavnog postupka

         Tužitelj: Impresa Pizzarotti & C SPA Italia Sucursala Cluj

         Tuženik: Agenția Națională de Administrare Fiscală - Direcția Generală de Administrare a Marilor Contribuabili

         Prethodno pitanje

      Protivi li se članku 49. i članku 63. Ugovora o funkcioniranju Europske unije nacionalni propis poput onoga o kojem je riječ u predmetnom sporu [članak 11. stavak 2., članak 29. stavak 3. Legea nr. 571/2003 privind Codul fiscal (Zakon br. 571/2003 kojim se uspostavlja Porezni zakonik)], kojim se predviđa mogućnost prekvalifikacije bankovnog prijenosa novca podružnice koja je rezident jedne države članice društvu majci koje je rezident druge države članice, kao transakcije kojom se ostvaruje prihod, s posljedičnom obvezom primjene pravila o cijeni prijenosa, dok, da je ista transakcija izvršena između podružnice i društva majke koje su oboje rezidenti iste države članice, ta transakcija ne bi mogla biti prekvalificirana na isti način i ne bi se primijenila pravila o cijenama prijenosa.


title: predmet C-560/19: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 23. srpnja 2019. uputio Juzgado de lo Mercantil no 3 de Valencia (Španjolska) – GT protiv Air Nostrum Líneas Aéreas del Mediterráneo S.A.

text:
               4.11.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 372/15

      Zahtjev za prethodnu odluku koji je 23. srpnja 2019. uputio Juzgado de lo Mercantil no 3 de Valencia (Španjolska) – GT protiv Air Nostrum Líneas Aéreas del Mediterráneo S.A.
      (predmet C-560/19)
      (2019/C 372/16)
      Jezik postupka: španjolski

         Sud koji je uputio zahtjev

      Juzgado de lo Mercantil no 3 de Valencia

         Stranke glavnog postupka

         Tužitelj: GT

         Tuženik: Air Nostrum Líneas Aéreas del Mediterráneo S.A.

         Prethodna pitanja

                  1.

                  Može li se smatrati da pojam „stvarni zračni prijevoznik” obuhvaća društvo koje obavlja zračni prijevoz putnika i prodaje karte, a nije operator leta, odnosno zapravo ne izvodi let?

                  2.

                  U slučaju niječnog odgovora na prvo pitanje, imaju li putnici pravo na odštetu iz članka 7. Uredbe 261/2004 (1) u slučaju u kojem se let sastoji od više povezanih letova i, kao posljedica kraćeg kašnjenja (manjeg od tri sata) jednog od letova, dolazi do dužeg kašnjenja (većeg od tri sata) u dolasku na konačno odredište zbog propuštanja jednog od povezanih letova? U slučaju potvrdnog odgovora, ako se stvarni zračni prijevoznici koji izvode različite letove razlikuju, je li novčanu naknadu iz članka 7. Uredbe 261/2004 obvezan platiti stvarni zračni prijevoznik na čijem je letu došlo do kraćeg kašnjenja (manjeg od tri sata), ali zbog kojeg je došlo do propuštanja povezanog leta i stoga do dužeg kašnjenja (većeg od tri sata) u dolasku na konačno odredište?

         (1)  Uredba (EZ) br. 261/2004 Europskog parlamenta i Vijeća od 11. veljače 2004. o utvrđivanju općih pravila odštete i pomoći putnicima u slučaju uskraćenog ukrcaja i otkazivanja ili dužeg kašnjenja leta u polasku te o stavljanju izvan snage Uredbe (EEZ) br. 295/91 (SL 2004., L 46, str. 1.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 7., svezak 26., str. 21. i ispravak SL 2019., L 119, str. 202.)


title: predmet C-565/19 P: Žalba koju je 23. srpnja 2019. podnio Armando Carvalho i dr. protiv rješenja Općeg suda (drugo vijeće) od 8. svibnja 2019. u predmetu T-330/18: Carvalho i dr. protiv Parlamenta i Vijeća

text:
               4.11.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 372/16

      Žalba koju je 23. srpnja 2019. podnio Armando Carvalho i dr. protiv rješenja Općeg suda (drugo vijeće) od 8. svibnja 2019. u predmetu T-330/18: Carvalho i dr. protiv Parlamenta i Vijeća
      (predmet C-565/19 P)
      (2019/C 372/17)
      Jezik postupka: engleski

         Stranke

         Žalitelji: Armando Carvalho i dr. (zastupnici: G. Winter, profesor, R. Verheyen, Rechtsanwältin, H. Leith, barrister)

         Druge stranke u postupku: Europski Parlament, Vijeće Europske unije

         Žalbeni zahtjev

      Žalitelji od Suda zahtijevaju da:

                  —

                  ukine pobijano rješenje;

                  —

                  proglasi tužbe dopuštenima;

                  —

                  vrati predmet Općem sudu da utvrdi osnovanost tužbe za poništenje;

                  —

                  vrati predmet Općem sudu da utvrdi osnovanost tužbe o izvanugovornoj odgovornosti Unije; i

                  —

                  naloži drugim strankama u postupku snošenje troškova žalbe i troškova postupka pred Općim sudom.

         Žalbeni razlozi i glavni argumenti

      Žalitelji podnose žalbu protiv odluke Općeg suda o odbacivanju njihovih tužbi kao nedopuštenih na temelju sljedećih žalbenih razloga.
      Prvi žalbeni razlog: Opći je sud pogriješio utvrdivši da žalitelji ne zadovoljavaju načela koja su navedena u sudskoj praksi iz predmeta Plaumann/Komisija za određivanje osobnog utjecaja. Tri akta o emisiji stakleničkih plinova (1) (2) (3) dopuštaju emisije koje na svakog žalitelja utječu na činjenično različit način. Usto, ispunjen je Plaumann test jer tri akta o emisijama stakleničkih plinova povrjeđuju osobna temeljna prava žalitelja.
      Drugi žalbeni razlog: Podredno, Opći je sud pogriješio ne prilagodivši Plaumann test u kontekstu ozbiljnog izazova klimatskih promjena i činjenice da se tvrdnje žalitelja temelje na njihovim osobnim temeljnim pravima, uključujući jamstvo djelotvorne pravne zaštite tih prava. Sud je odlučio da kako bi pravo bilo djelotvorno ono mora biti popraćeno pravnim lijekom, te je Opći sud pogriješio utvrdivši da bi nacionalni sudovi (i prethodni postupak na temelju na temelju članka 267. UFEU-a) ili tužba koja osporava Komisijine provedbene akte omogućili prikladan sustav pravnih lijekova u ovom slučaju.
      Ovaj bi Sud stoga trebao odlučiti da je, kad (kao ovdje) nema drugog dostupnog djelotvornog pravnog sredstva za zaštitu tužiteljeva temeljna prava, zahtjev „osobnog utjecaja” ispunjen kad se tvrdi i dokaže da zakonodavni akt u ozbiljnoj mjeri zadire u osobno temeljno pravo tužitelja, ili podredno, ometa bit tog prava. Taj je zahtjev ovdje bio ispunjen.
      Treći žalbeni razlog: Nastavno na prvi i drugi žalbeni razlog, Opći je sud pogriješio negirajući da je udruga Saminuorra (udruga mladih Samija) imala procesnu legitimaciju, zanemarujući (bez objašnjenja) dokaze koji prikazuju da je većina članova udruge osobno zainteresirana te da bi imali pojedinačnu procesnu legitimaciju. Podredno, Sud je trebao ublažiti kriterije za određivanje procesne legitimacije u slučaju udruga koje predstavljaju autohtonu zajednicu.
      Četvrti žalbeni razlog: Pri odbacivanju tužbe za izvanugovornu odgovornost kao nedopuštene, Opći je sud primijenio pogrešni pravni test, uvođenjem novog zahtjeva, kako bi odredio procesnu legitimaciju tužitelja u smislu članka 263. UFEU-a. Ovaj zahtjev nema osnove u tekstu Ugovora ili sudskoj praksi.

         (1)  Direktiva (EU) 2018/410 Europskog parlamenta i Vijeća od 14. ožujka 2018. o izmjeni Direktive 2003/87/EZ radi poboljšanja troškovno učinkovitih smanjenja emisija i ulaganja za niske emisije ugljika te Odluke (EU) 2015/1814 (SL 2018., L 76, str. 3.)

         (2)  Uredba (EU) 2018/841 Europskog parlamenta i Vijeća od 30. svibnja 2018. o uključivanju emisija i uklanjanja stakleničkih plinova iz korištenja zemljišta, prenamjene zemljišta i šumarstva u okvir za klimatsku i energetsku politiku do 2030. te o izmjeni Uredbe (EU) br. 525/2013 i Odluke br. 529/2013/EU (SL 2018., L 156, str. 1.)

         (3)  Uredba (EU) 2018/842 Europskog parlamenta i Vijeća od 30. svibnja 2018. o obvezujućem godišnjem smanjenju emisija stakleničkih plinova u državama članicama od 2021. do 2030. kojim se doprinosi mjerama u području klime za ispunjenje obveza u okviru Pariškog sporazuma i izmjeni Uredbe (EU) br. 525/2013 (SL 2018., L 156, str. 26.)


title: predmet C-567/19: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 25. srpnja 2019. uputio Tribunal Superior de Justicia de Castilla-La Mancha (Španjolska) – LP protiv Subdelegación del Gobierno en Toledo

text:
               4.11.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 372/17

      Zahtjev za prethodnu odluku koji je 25. srpnja 2019. uputio Tribunal Superior de Justicia de Castilla-La Mancha (Španjolska) – LP protiv Subdelegación del Gobierno en Toledo
      (predmet C-567/19)
      (2019/C 372/18)
      Jezik postupka: španjolski

         Sud koji je uputio zahtjev

      Tribunal Superior de Justicia de Castilla-La Mancha

         Stranke glavnog postupka

         Tužitelj: LP

         Tuženik: Subdelegación del Gobierno en Toledo

         Prethodno pitanje

      Sud koji upućuje zahtjev poziva Sud da se očituje o tome protivi li se članku 12. Direktive Vijeća 2003/109/EZ od 25. studenoga 2003. o statusu državljana trećih zemalja s dugotrajnim [boravkom] (1) i, među ostalim, presudama Suda od 7. prosinca 2017., López Pastuzano (C-636/16 (2)) i od 8. prosinca 2011., Ziebell (C-371/08 (3)), tumačenje koje je Tribunal Supremo [(Vrhovni sud, Španjolska)] zauzeo u svojim presudama br. 191/2019 od 19. veljače 2019. povodom žalbe u kasacijskom postupku 5607/2017 (ES:TS:2019:580) i br. 257/2019 od 27. veljače 2019. povodom žalbe u kasacijskom postupku 5809/2017 (ES:TS:2019:663), u skladu s kojim je na temelju tumačenja Direktive 2001/40/EZ (4) moguće utvrditi da se svakog državljanina treće zemlje, koji je nositelj dozvole dugotrajnog boravka, a koji je počinio kazneno djelo za koje je propisana kazna zatvora u trajanju od najmanje jedne godine, može i mora „automatski” protjerati, odnosno bez potrebe provođenja bilo kakvog ispitivanja njegovih osobnih, obiteljskih, socijalnih ili profesionalnih okolnosti.

         (1)  SL 2004., L 16, str. 44. (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 19., svezak 6., str. 41.)

         (2)  Presuda od 7. prosinca 2017., López Pastuzano (C-636/16, EU:C:2017:949)

         (3)  Presuda od 8. prosinca 2011., Ziebell (C-371/08, EU:C:2011:809)

         (4)  Direktiva Vijeća 2001/40/EZ od 28. svibnja 2001. o uzajamnom priznavanju odluka o izgonu državljana trećih zemalja (SL 2001., L 149, str. 34.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 19., svezak 12., str. 16.)


title: predmet C-628/19 P: Žalba koju je 22. kolovoza 2019. podnio Csanád Szegedi protiv presude Općeg suda (šesto vijeće) od 27. lipnja 2019. u predmetu T-135/18, Csanád Szegedi protiv Europskog parlamenta

text:
               4.11.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 372/18

      Žalba koju je 22. kolovoza 2019. podnio Csanád Szegedi protiv presude Općeg suda (šesto vijeće) od 27. lipnja 2019. u predmetu T-135/18, Csanád Szegedi protiv Europskog parlamenta
      (predmet C-628/19 P)
      (2019/C 372/20)
      Jezik postupka: mađarski

         Stranke

         Žalitelj: Csanád Szegedi (zastupnik: K. Bodó, odvjetnik)

         Druga stranka u postupku: Europski parlament

         Žalbeni zahtjevi

      Csanád Szegedi svojom žalbom od Suda zahtijeva da:

                  1.

                  kad je riječ o prvom žalbenom razlogu, koji se odnosi na traženi iznos za zapošljavanje Lászla Tibora Erdélyija i dr. Józsefa Virága kao akreditiranih parlamentarnih asistenata, izmjeni presudu Općeg suda, prihvati zahtjev i poništi odluku glavnog tajnika Europskog parlamenta od 30. studenoga 2017. i obavijest o terećenju br. 2017-1635 Glavne uprave za financije Glavnog tajništva Europskog parlamenta.

                  2.

                  kad je riječ o drugom žalbenom razlogu, koji se odnosi na traženi iznos za zapošljavanje Lászla Tibora Erdélyija i dr. Józsefa Virága kao akreditiranih parlamentarnih asistenata, poništi presudu Općeg suda i vrati mu predmet na ponovno odlučivanje.

         Žalbeni razlozi i glavni argumenti

      U prilog svojoj žalbi žalitelj ističe dva žalbena razloga:
      Prvi žalbeni razlog:

                  Povreda, u postupku povrata pred glavnim tajnikom Europskog parlamenta, prava na pošteno suđenje (članak 6. stavak 1. EKLJP-a i članak 47. drugi stavak Povelje o temeljnim pravima) i prava koja iz njega proizlaze (načelo kontradiktornog postupka, načelo jednakosti oružja i načelo prava obrane), jer žalitelj nije imao pristup OLAF-ovu izvješću na kojem se temelji odluka ni dokazima koji podupiru navedeno izvješće, niti se prethodno mogao služiti svojim pravom na saslušanje, protivno članku 68. stavku 2. Odluke Predsjedništva Europskog parlamenta o Provedbenim mjerama Statuta zastupnika u Europskom parlamentu (u daljnjem tekstu: provedbene mjere). Opći sud je u točki 44. svoje presude počinio pogrešku time što je uputio na članak 11. stavak 4. Uredbe br. 883/2013, s obzirom na to da se navedenim člankom ne uređuje postupak povrata pred glavnim tajnikom, nego OLAF-ov postupak. U tom kontekstu, Opći je sud, u točki 45. svoje presude pogrešno primijenio sudsku praksu utvrđenu u točki 35. presude IMG/Komisija. U točki 48. svoje presude Opći sud protumačio je contra legem članak 68. stavak 2. provedbenih mjera, izjednačivši pravo podnošenja primjedbi s pravom na saslušanje. Opći sud je u točki 51. svoje presude također pogrešno protumačio članak 68. Provedbenih mjera, kojim se uređuje postupak povrata, s obzirom na to da relevantno pravilo ne stvara za žalitelja ni prava ni obveze u pogledu podnošenja dokaza u postupku pred glavnim tajnikom.

            Drugi žalbeni razlog:

                  Povreda prava na pošteno suđenje (članak 6. stavak 1. EKLJP-a i članak 47. drugi stavak Povelje o temeljnim pravima) u postupku pred Općim sudom jer je on, bez ikakvog obrazloženja, odbio dokazni prijedlog za saslušanje dr. Józsefa Virága i Lászla Tibora Erdélyija kao svjedoka. Donošenjem odluke o odbijanju dokaznog prijedloga Opći sud lišio je žalitelja mogućnosti da se obrani u pogledu merituma.


title: predmet C-637/19: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 27. kolovoza 2019. uputio Svea Hovrätt — Patent- och marknadsöverdomstolen (Švedska) – BY protiv CX

text:
               4.11.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 372/19

      Zahtjev za prethodnu odluku koji je 27. kolovoza 2019. uputio Svea Hovrätt — Patent- och marknadsöverdomstolen (Švedska) – BY protiv CX
      (predmet C-637/19)
      (2019/C 372/21)
      Jezik postupka: švedski

         Sud koji je uputio zahtjev

      Svea Hovrätt, Patent- och marknadsöverdomstolen

         Stranke glavnog postupka

         Tužitelj: BY

         Tuženik: CX

         Prethodna pitanja

                  1.

                  Ima li pojam „javnost” iz članka 3. stavka 1. i članka 4. stavka 1. Direktive 2001/29/EZ (1) Europskog parlamenta i Vijeća od 22. svibnja 2001. o usklađivanju određenih aspekata autorskog i srodnih prava u informacijskom društvu ujednačeno značenje?

                  2.

                  Ako je odgovor na prvo pitanje potvrdan, treba li smatrati da je sud obuhvaćen pojmom „javnost” u smislu navedenih odredbi?

                  3.

                  U slučaju niječnog odgovora na prvo pitanje:

                              a)

                              može li u slučaju priopćavanja zaštićenog djela sudu taj sud biti obuhvaćen pojmom „javnost”?

                              b)

                              može li u slučaju distribucije zaštićenog djela sudu taj sud biti obuhvaćen pojmom „javnost”?

                  4.

                  Može li činjenica da nacionalno zakonodavstvo utvrđuje opće načelo pristupa javnim dokumentima u skladu s kojim svatko tko zatraži može pristupiti postupovnim aktima koji su podneseni sudu, osim kada oni sadrže povjerljive informacije, utjecati na ocjenu predstavlja li podnošenje zaštićenog djela sudu „priopćenje javnosti” ili „distribuciju javnosti”?

         (1)  SL 2001., L 167, str. 10.; SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 17., svezak 1., str. 119.


title: predmet C-647/19 P: Žalba koju je 30. kolovoza 2019. podnio Ja zum Nürburgring eV protiv presude Općeg suda (prvo prošireno vijeće) od 19. lipnja 2019. u predmetu T-373/15, Ja zum Nürburgring eV protiv Europske komisije

text:
               4.11.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 372/20

      Žalba koju je 30. kolovoza 2019. podnio Ja zum Nürburgring eV protiv presude Općeg suda (prvo prošireno vijeće) od 19. lipnja 2019. u predmetu T-373/15, Ja zum Nürburgring eV protiv Europske komisije
      (predmet C-647/19 P)
      (2019/C 372/22)
      Jezik postupka: njemački

         Stranke

         Žalitelj: Ja zum Nürburgring eV (zastupnici: Prof. Dr. D. Frey i Dr. M. Rudolph, odvjetnici)

         Druga stranka u postupku: Europska komisija

         Zahtjevi

      Žalitelj od Suda zahtijeva da:

                  1.

                  ukine presudu Općeg suda od 19. lipnja 2019. u predmetu T-373/15.

                  2.

                  poništi Odluku Komisije C(2014) 3634 final od 1. listopada 2014. u dijelu u kojem se njome utvrđuje:

                              a.

                              da na stjecatelja imovine koja se prodaje u postupku nadmetanja, društvo capricorn Nürburgring Besitzgesellschaft GmbH, ni na njegova društva kćeri ne utječe mogući povrat državnih potpora nespojivih s unutarnjim tržištem; te

                              b.

                              da prodaja imovine društava Nürburgring GmbH, Motorsport Resort Nürburgring GmbH i Congress- und Motorsport Hotel Nürburgring GmbH ne predstavlja državnu potporu u korist društva capricorn Nürburgring Besitzgesellschaft GmbH ili njegovih društava kćeri.

                  3.

                  podredno, ukine presudu navedenu u točki 1. i predmet vrati Općem sudu.

                  4.

                  naloži Komisiji snošenje troškova obaju postupaka.

         Žalbeni razlozi i glavni argumenti

      Žalitelj ističe pet žalbenih razloga.

                  1.

                  Pogreška koja se tiče prava zbog negiranja postojanja utjecaja na žalitelja kao sudionika tržišnog natjecanja:

                              Opći sud je zanemario relevantne žaliteljeve tvrdnje i argumente, koji očito proizlaze iz dokumenata u spisu, i time povrijedio obvezu obrazlaganja. Obrazloženje Općeg suda nedostaje ili je u svakom slučaju nedovoljno. Uz to, postoji povreda zajamčenih žaliteljevih prava na saslušanje i prava na djelotvoran pravni lijek (članak 47. Povelje). Osim toga, Opći sud pogrešno je tumačio i primijenio članak 263. stavak 4. UFEU-a.

                  2.

                  Pogreška koja se tiče prava zbog negiranja postojanja utjecaja na žalitelja kao strukovnog udruženja:

                              Opći sud je i u tom pogledu zanemario relevantne tvrdnje i argumente, koji očito proizlaze iz dokumenata u spisu, i time povrijedio obvezu obrazlaganja. Također, obrazloženje Općeg suda nedostaje ili je u svakom slučaju nedovoljno. Uz to, i u tom pogledu postoji povreda zajamčenih žaliteljevih prava na saslušanje i prava na djelotvoran pravni lijek (članak 47. Povelje). Nadalje, Opći sud je iskrivio činjenice i dokaze. Osim toga, pogrešno je tumačio i primijenio članak 263. stavak 4. UFEU-a.

                  3.

                  Postupovna povreda i pogreška koja se tiče prava zbog negiranja aktivne legitimacije žalitelja kao sudionika tržišnog natjecanja i kao strukovnog udruženja u vezi s drugom pobijanom odlukom:

                              Opći sud je iz razloga navedenih u prvom i drugom žalbenom razlogu počinio pogrešku koja se tiče prava negiravši žaliteljevu aktivnu legitimaciju u pogledu druge pobijane odluke.

                  4.

                  Pogreška koja se tiče prava zbog negiranja Komisijine obveze da u vezi s dodjelom novih potpora prodajom imovine društvu Capricorn pokrene službeni istražni postupak.

                              Pogrešno presudivši da je proveden otvoren, transparentan, nediskriminirajući i bezuvjetni postupak nadmetanja, Opći sud je povrijedio članak 107., članak 108. stavak 2. UFEU-a, obvezu obrazlaganja, pravo na saslušanje i pravo na djelotvoran pravni lijek te je iskrivio činjenice i dokaze. Tržišna cijena tako nije bila određena. Stoga su postojale ozbiljne sumnje zbog čega je Komisija trebala otvoriti službeni istražni postupak.

                  5.

                  Obrazloženje Općeg suda zahvaćeno pogreškom koja se tiče prava u vezi s nepostojanjem Komisijina obrazloženja u pogledu druge pobijane odluke:

                              Opći sud počinio je pogrešku koja se tiče prava tako što je zanemario činjenicu da je Komisija povrijedila svoju obvezu obrazlaganja u vezi s pobijanim odlukama.


title: predmet C-650/19 P: Žalba koju je 3. rujna 2019. podnio Vialto Consulting Kft. protiv presude Općeg suda (prvo vijeće) od 26. lipnja 2019. u predmetu T-617/17, Vialto Consulting Kft protiv Europske komisije

text:
               4.11.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 372/22

      Žalba koju je 3. rujna 2019. podnio Vialto Consulting Kft. protiv presude Općeg suda (prvo vijeće) od 26. lipnja 2019. u predmetu T-617/17, Vialto Consulting Kft protiv Europske komisije
      (predmet C- 650/19 P)
      (2019/C 372/23)
      Jezik postupka: grčki

         Stranke

         Žalitelj: Vialto Consulting Kft. (zastupnik: Dimitrios Sigalas, odvjetnik)

         Druga stranka u postupku: Europska komisija

         Zahtjev

      Žalitelj od Suda zahtijeva da:

                  —

                  ukine presudu Općeg suda od 26. lipnja 2019., u predmetu T-617/17;

                  —

                  naloži Komisiji snošenje troškova.

         Žalbeni razlozi i glavni argumenti

      U potporu žalbi, žalitelj navodi tri žalbena razloga:

                  1)

                  Pri donošenju pobijane presude iskrivljene su činjenice i počinjena je pogreška koja se tiče prava u odnosu na povredu članka 7. stavka 1. Uredbe br. 2185/96 (1). Opći sud nije uzeo u obzir okolnost da je stvarni predmet tužbe za naknadu štete bilo pitanje je li OLAF povrijedio članak 7. stavak 1. Uredbe br. 2185/96 kada je od žalitelja tražio dopuštenje za prikupljanje podataka koji ni na koji način nisu bili povezani s njegovom istragom. Opći sud nije uzeo u obzir ni okolnost da je žalitelj zapravo dao OLAF-u dopuštenje za provođenje istrage nad svim kategorijama podataka koje je ovaj zatražio.

                  2)

                  Pri donošenju pobijane presude počinjena je pogreška koja se tiče prava te je dano nedostatno obrazloženje u odnosu na povredu načela zaštite legitimnih očekivanja. Opći sud nije pojasnio koji od tri uvjeta utvrđenih sudskom praksom vezano za zaštitu legitimnih očekivanja nije ispunjen u predmetnom slučaju.

                  3)

                  Pri donošenju pobijane presude iskrivljene su činjenice i počinjena je pogreška koja se tiče prava u odnosu na povredu prava na saslušanje. Opći sud nije uzeo u obzir okolnost da je Komisija zauzela položaj koji je obvezujući za javnog naručitelja, koji je mogao dovesti do štetne radnje za žalitelja, a da posljednji nije saslušan.

         (1)  Uredba Vijeća (Euratom, EZ), br. 2185/96 od 11. studenoga 1996. o provjerama i inspekcijama na terenu koje provodi Komisija s ciljem zaštite financijskih interesa Europskih zajednica od prijevara i ostalih nepravilnosti (SL 1996., L 292, str. 2.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 9., svezak 2., str. 24.)


title: predmet C-651/19: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 2. rujna 2019. uputio Conseil d'État (Belgija) – JP protiv Commissaire général aux réfugiés et aux apatrides

text:
               4.11.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 372/23

      Zahtjev za prethodnu odluku koji je 2. rujna 2019. uputio Conseil d'État (Belgija) – JP protiv Commissaire général aux réfugiés et aux apatrides
      (predmet C-651/19)
      (2019/C 372/24)
      Jezik postupka: francuski

         Sud koji je uputio zahtjev

      Conseil d'État

         Stranke glavnog postupka

         Žalitelj: JP

         Druga stranka u postupku: Commissaire général aux réfugiés et aux apatrides

         Prethodno pitanje

      Treba li članak 46. Direktive 2013/32/EU Europskog parlamenta i Vijeća od 26. lipnja 2013. o zajedničkim postupcima za priznavanje i oduzimanje međunarodne zaštite (1) (preinačena), prema kojem podnositelji zahtjeva moraju imati pravo na učinkoviti pravni lijek protiv odluka „donesen[ih] u vezi s njihovim zahtjevom za međunarodnu zaštitu”, i članak 47. Povelje Europske unije o temeljnim pravima tumačiti na način da im se protivi nacionalno postupovno pravilo, poput članka 39/57 Zakona od 15. prosinca 1980. o pristupu državnom području, boravku, nastanjenju i udaljavanju stranaca, u vezi s člankom 51/2, člankom 57/6 stavkom 3. podstavkom 1. točkom 5. i člankom 57/6/2 stavkom 1. tog zakona, u kojem je rok za podnošenje pravnog lijeka protiv odluke o nedopuštenosti naknadnog zahtjeva za međunarodnu zaštitu koji je podnio državljanin treće zemlje utvrđen na deset „kalendarskih” dana od obavijesti o upravnoj odluci, osobito ako je dostava izvršena na adresu Commissariata général aux réfugiés et aux apatrides (Opće povjerenstvo za izbjeglice i osobe bez državljanstva) za koju se zakonom „smatra” da ju je žalitelj izabrao za dostavu?

         (1)  SL 2013., L 180, str. 60.


title: predmet T-651/19: Tužba podnesena 26. rujna 2019. – Brands Up protiv EUIPO-a (Credit 24)

text:
               25.11.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 399/83

      Tužba podnesena 26. rujna 2019. – Brands Up protiv EUIPO-a (Credit 24)
      (predmet T-651/19)
      (2019/C 399/102)
      Jezik postupka: finski

         Stranke

         Tužitelj: Brands Up OÜ (Tallinn, Estonija) (zastupnik: M. Welin, odvjetnik)

         Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO)

         Podaci o postupku pred EUIPO-om

         Predmetni sporni žig: prijava figurativnog žiga Europske unije (Credit24) – prijava za registraciju br. 17 941 316

         Pobijana odluka: odluka žalbenog vijeća EUIPO-a od 16. srpnja 2019. u predmetu R 465/2019-2

         Tužbeni zahtjev

      Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

                  —

                  poništi pobijanu odluku;

                  —

                  registrira sporni žig;

                  —

                  naloži brisanje riječi „kyseenalainen” („sporno”) na prvoj stranici odluke EUIPO-ova ispitivača od 20. prosinca 2018.;

                  —

                  naloži EUIPO-u snošenje troškova.

         Tužbeni razlozi

                  —

                  Povreda članka 7. stavka 1. točke (c) Uredbe (EU) 2017/1001 Europskog vijeća i Parlamenta

                  —

                  Povreda članka 7. stavka 1. točke (b) Uredbe (EU) 2017/1001 Europskog vijeća i Parlamenta

                  —

                  Povreda načela jednakog postupanja i dosljednosti sudske prakse


title: predmet T-615/15 RENV: Presuda Općeg suda od 20. rujna 2019. – LL protiv Parlamenta („Pravilnik o isplati troškova i naknada zastupnicima Europskog parlamenta – Naknada za parlamentarnu pomoć – Povrat neosnovano isplaćenih iznosa – Zastara”)

text:
               2.12.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 406/19

      Presuda Općeg suda od 20. rujna 2019. – LL protiv Parlamenta
      (predmet T-615/15 RENV) (1)

      („Pravilnik o isplati troškova i naknada zastupnicima Europskog parlamenta - Naknada za parlamentarnu pomoć - Povrat neosnovano isplaćenih iznosa - Zastara”)
      (2019/C 406/26)
      Jezik postupka: litavski

         Stranke

         Tužitelj: LL (zastupnik: J. Petrulionis, odvjetnik)

         Tuženik: Europski parlament (zastupnici: G. Corstens i S. Toliušis, a zatim S. Toliušis, N. Lorenz i M. Ecker, agenti)

         Predmet

      Zahtjev na temelju članka 263. UFEU-a za poništenje Odluke glavnog tajnika Parlamenta D(2014) 1553 od 17. travnja 2014., o tužiteljevu povratu nepravilno isplaćenog iznosa od 37 728 eura na ime parlamentarne pomoći i pripadajuće obavijesti o dugovanju od 5. svibnja 2014.

         Izreka

                  1.

                     Tužba se odbija.

                  2.

                     Osoba LL će snositi vlastite troškove i troškove Europskog parlamenta u vezi s prvotnim postupkom pred Općim sudom, u pogledu predmeta T-615/15, i u vezi s ovim proslijeđenim postupkom, u pogledu predmeta T-615/15 RENV.

                  3.

                     Parlament će snositi vlastite troškove i troškove koje je imala osoba LL u okviru žalbenog postupka, u pogledu predmeta C-326/16 P.

         (1)  SL C 27, 25. 1. 2016.


title: predmet T-610/17: Presuda Općeg suda od 20. rujna 2019. – ICL-IP Terneuzen i ICL Europe Coöperatief protiv Komisije („REACH – Tvari koje podliježu autorizaciji – Uvrštenje 1-brompropana (nPB) u Prilog XIV. Uredbi (EZ) br. 1907/2006 – Količina – Registracijski dosje – Podaci – Grupiranje tvari – Načelo dobre uprave – Pravo na slobodno poduzetništvo i trgovanje – Obveza obrazlaganja – Legitimna očekivanja – Proporcionalnost – Jednako postupanje”)

text:
               2.12.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 406/22

      Presuda Općeg suda od 20. rujna 2019. – ICL-IP Terneuzen i ICL Europe Coöperatief protiv Komisije
      (predmet T-610/17) (1)

      („REACH - Tvari koje podliježu autorizaciji - Uvrštenje 1-brompropana (nPB) u Prilog XIV. Uredbi (EZ) br. 1907/2006 - Količina - Registracijski dosje - Podaci - Grupiranje tvari - Načelo dobre uprave - Pravo na slobodno poduzetništvo i trgovanje - Obveza obrazlaganja - Legitimna očekivanja - Proporcionalnost - Jednako postupanje”)
      (2019/C 406/29)
      Jezik postupka: engleski

         Stranke

         Tužitelji: ICL-IP Terneuzen, BV (Terneuzen, Nizozemska) i ICL Europe Coöperatief UA (Amsterdam, Nizozemska) (zastupnici: R. Cana, E. Mullier i H. Widemann, odvjetnici)

         Tuženik: Europska komisija (zastupnici: M. Huttunen, R. Lindenthal i K. Mifsud-Bonnici, agenti)

         Intervenijent u potporu tuženiku: Europska agencija za kemikalije (M. Heikkilä, W. Broere, T. Zbihlej i N. Herbatschek, agenti)

         Predmet

      Zahtjev na temelju članka 263. UFEU-a za djelomično poništenje Uredbe Komisije (EU) 2017/999 od 13. lipnja 2017. o izmjeni Priloga XIV. Uredbi (EZ) br. 1907/2006 Europskog parlamenta i Vijeća o registraciji, evaluaciji, autorizaciji i ograničavanju kemikalija (REACH) (SL 2017., L 150, str. 7.), u dijelu u kojem je 1-brompropan (nPB) uvršten u navedeni prilog.

         Izreka

                  1.

                     Tužba se odbija.

                  2.

                     ICL-IP Terneuzen, BV i ICL Europe Coöperatief UA snosit će vlastite troškove kao i troškove Europske komisije.

                  3.

                     Europska agencija za kemikalije (ECHA) snosit će vlastite troškove.

         (1)  SL C 357, 23. 10. 2017.


title: predmet T-636/17: Presuda Općeg suda od 20. rujna 2019. – Plastics Europe protiv ECHA-e („REACH – Utvrđivanje popisa tvari predloženih za uvrštenje u Prilog XIV. Uredbi (EZ) b r. 1907/2006 – Dopuna upisa tvari bisfenol A na tom popisu – Članci 57. i 59. Uredbe br. 1907/2006 – Očita pogreška u ocjeni – Pravna sigurnost – Legitimna očekivanja – Proporcionalnost”)

text:
               2.12.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 406/22

      Presuda Općeg suda od 20. rujna 2019. – Plastics Europe protiv ECHA-e
      (predmet T-636/17) (1)

      („REACH - Utvrđivanje popisa tvari predloženih za uvrštenje u Prilog XIV. Uredbi (EZ) b r. 1907/2006 - Dopuna upisa tvari bisfenol A na tom popisu - Članci 57. i 59. Uredbe br. 1907/2006 - Očita pogreška u ocjeni - Pravna sigurnost - Legitimna očekivanja - Proporcionalnost”)
      (2019/C 406/30)
      Jezik postupka: engleski

         Stranke

         Tužitelj: PlasticsEurope (Bruxelles, Belgija) (zastupnici: R. Cana, É. Mullier i F. Mattioli, odvjetnici)

         Tuženik: Europska agencija za kemikalije (zastupnici: M. Heikkilä, W. Broere, C. Buchanan i A. Hautamäki, agenti, prvotno uz asistenciju S. Raesa, odvjetnika)

         Intervenijenti u potporu tuženiku: Francuska Republika (zastupnici: D. Colas, E. de Moustier i J. Traband, a zatim D. Colas, J. Traband i A.-L. Desjonquères, agenti), ClientEarth (London, Ujedinjena Kraljevina) (zastupnik: P. Kirch, odvjetnik)

         Predmet

      Zahtjev na temelju članka 263. UFEU-a za poništenje Odluke ED/30/2017 izvršnog direktora ECHA-e od 6. srpnja 2017. kojom je postojeći unos bisfenola A na popis tvari koje se predlažu za uvrštavanje u Prilog XIV. Uredbi (EZ) br. 1907/2006 Europskog parlamenta i Vijeća od 18. prosinca 2006. o registraciji, evaluaciji, autorizaciji i ograničavanju kemikalija (REACH) i osnivanju Europske agencije za kemikalije te o izmjeni Direktive 1999/45/EZ i stavljanju izvan snage Uredbe Vijeća (EEZ) br. 793/93 i Uredbe Komisije (EZ) br. 1488/94 kao i Direktive Vijeća 76/769/EEZ i direktiva Komisije 91/155/EEZ, 93/67/EEZ, 93/105/EZ i 2000/21/EZ (SL 2006., L 396, str. 1. i ispravak u SL 2007., L 136, str. 3.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 13., svezak 23., str. 3.), u skladu s člankom 59. te uredbe, dopunjen na način da je bisfenol A također prepoznat kao tvar koja ima svojstva endokrine disrupcije i koja može imati ozbiljne učinke na zdravlje ljudi, a koji su jednako zabrinjavajući kao i učinci ostalih tvari navedenih u članku 57. točkama od (a) do (e) navedene uredbe, sve u smislu članka 57. točke (f) te uredbe.

         Izreka

                  1.

                     Tužba se odbija.

                  2.

                     Društvo PlasticsEurope snosit će vlastite troškove kao i troškove Europske agencije za kemikalije (ECHA) i društva ClientEarth.

                  3.

                     Francuska Republika snosit će vlastite troškove.

         (1)  SL C 382, 13. 11. 2017.