title: Predmet C-262/17: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 10. svibnja 2017. uputio Tribunale Amministrativo Regionale per la Lombardia (Italija) – Solvay Chimica Italia SpA i dr. protiv Autorità per l’energia elettrica e per il gas e il sistema idrico

text:
               18.9.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 309/17

         Zahtjev za prethodnu odluku koji je 10. svibnja 2017. uputio Tribunale Amministrativo Regionale per la Lombardia (Italija) – Solvay Chimica Italia SpA i dr. protiv Autorità per l’energia elettrica e per il gas e il sistema idrico
   (Predmet C-262/17)
   (2017/C 309/23)
   Jezik postupka: talijanski

      Sud koji je uputio zahtjev

   Tribunale Amministrativo Regionale per la Lombardia

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelji: Solvay Chimica Italia SpA, Solvay Specialty Polymers Italy SpA, Solvay Chimica Bussi SpA, Ferrari F.lli Lunelli SpA, Fenice – Qualità Per L’ambiente SpA, Erg Power Srl, Erg Power Generation SpA, Eni SpA, Enipower SpA

      Tuženik: Autorità per l’energia elettrica e per il gas e il sistema idrico

      Prethodna pitanja

               1.

               Treba li odredbe Direktive 2009/72/EZ (1), a osobito članak 3. stavke 5. i 6. i članak 28. tumačiti na način da je sustav koji je stvorila i kojim upravlja privatna osoba, na koji je priključen ograničen broj jedinica za proizvodnju i potrošnju, i koji je s druge strane priključen na javnu mrežu, nužno elektroenergetski sustav, i stoga „distribucijski sustav” u smislu te direktive, a da se iz te klasifikacije ne može isključiti privatne sustave s tim obilježjima stvorene prije stupanja na snagu te direktive i koji su izvorno uspostavljeni za vlastite potrebe?

               2.

               U slučaju pozitivnog odgovora na prethodno pitanje, je li jedina mogućnost koju nudi direktiva za iskorištavanje posebnih obilježja privatnog elektroenergetskog sustava to da se ona uvrsti u kategoriju zatvorenih distribucijskih sustava iz članka 28. te direktive, ili nacionalni zakonodavac može odrediti drugu kategoriju distribucijskih sustava na koje se primjenjuje pojednostavljeni sustav pravila različitih od onih propisanih za zatvoren distribucijske sustave?

               3.

               Nezavisno od prethodnih pitanja, treba li direktivu tumačiti na način da se obveza priključivanja trećih strana primjenjuje u svim slučajevima na zatvorene distribucijske sustave iz članka 28.?

               4.

               Nezavisno od prethodnih pitanja, omogućava li klasificiranje privatnog elektroenergetskog sustava kao zatvorenog distribucijskog sustava u smislu članka 28. Direktive 2009/72/EZ nacionalnom zakonodavcu da dopusti, u korist takvog sustava, samo izuzeća od općeg uređenja distribucijskih sustava na koja se izričito upućuje u članku 28. i članku 26. stavku 4. te direktive, ili država članica — u vezi s navodima iz uvodnih izjava 29. i 30. Direktive — može ili mora propisati druga izuzeća od primjene općih pravila kojima se uređuju distribucijski sustavi na način da se osigura postizanje ciljeva iz tih uvodnih izjava?

               5.

               U slučaju da Sud smatra da država članica može ili mora propisati pravila koja uzimaju u obzir posebnu prirodu zatvorenih distribucijskih sustava, protivi li se odredbama direktive 2009/72/EZ – osobito uvodnim izjavama 29. i 30. i članku 15. stavku 7., članku 37. stavku 6. točki (b) i članku 26. stavku 4. — nacionalno zakonodavstvo, poput onoga koje se razmatra u ovom slučaju, koje propisuje da se na zatvorene distribucijske sustave primjenjuju pravila o dispečiranju i razdvajanju koja su vrlo slična onima propisanima u vezi s javnim mrežama i koje, u vezi s općim troškovima električne energije, propisuje da plaćanje tih troškova treba također dijelom biti razmjerno energiji potrošenoj u zatvorenom sustavu?

      (1)  Direktiva 2009/72/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 13. srpnja 2009. o zajedničkim pravilima za unutarnje tržište električne energije i stavljanju izvan snage Direktive 2003/54/EZ (SL 2009., L 211, str. 55.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 12., svezak 4., str. 29.)


title: Predmet F-122/12: Presuda Službeničkog suda (drugo vijeće) od 21. studenog 2013. — Arguelles Arias protiv Vijeća (Javna služba — Član ugovornog osoblja — Ugovor na neodređeno vrijeme — Otkaz — Radno mjesto za koje je potrebna sigurnosna provjera — Negativno mišljenje nacionalnog sigurnosnog tijela povodom sigurnosne provjere — Odluka izmijenjena od strane nadležnog tijela — Zaključci nacionalnog sigurnosnog tijela i žalbenog tijela ne obvezuju tijelo nadležno za sklapanje ugovora o radu (AHCC))

text:
               8.3.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 71/34

      Presuda Službeničkog suda (drugo vijeće) od 21. studenog 2013. — Arguelles Arias protiv Vijeća
      (Predmet F-122/12) (1)

      (Javna služba - Član ugovornog osoblja - Ugovor na neodređeno vrijeme - Otkaz - Radno mjesto za koje je potrebna sigurnosna provjera - Negativno mišljenje nacionalnog sigurnosnog tijela povodom sigurnosne provjere - Odluka izmijenjena od strane nadležnog tijela - Zaključci nacionalnog sigurnosnog tijela i žalbenog tijela ne obvezuju tijelo nadležno za sklapanje ugovora o radu (AHCC))
      (2014/C 71/66)
      Jezik postupka: francuski

         Stranke

         Tužitelj: Bruno Arguelles Arias (Awans, Belgija) (zastupnik: J. Lecuyer, odvjetnik)

         Tuženik: Vijeće Europske unije (zastupnici: M. Bauer i A. Bisch, agenti)

         Predmet

      Zahtjev za poništenje odluke Vijeća o otpuštanju tužitelja i zahtjev za njegovo obeštećenje zbog pretrpljene materijalne i nematerijalne štete.

         Izreka presude

                  1.

                  Tužba se odbija.

                  2.

                  B. Arguelles Arias snosi vlastite troškove i nalaže mu se snošenje troškova Vijeća Europske unije.

         (1)  SL C 26 26.01.13 str. 72.


title: Predmet C-271/14: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 4. lipnja 2014. uputio Conseil d'État (Francuska) – LFB Biomédicaments, Association des déficitaires en Alpha 1 Antitrypsine (Association ADAAT Alpha 1-Francuska) protiv Ministre du travail, de l’emploi et de la santé, Ministre du budget, des comptes publics et de la réforme de l'Etat

text:
               25.8.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 282/23

         Zahtjev za prethodnu odluku koji je 4. lipnja 2014. uputio Conseil d'État (Francuska) – LFB Biomédicaments, Association des déficitaires en Alpha 1 Antitrypsine (Association ADAAT Alpha 1-Francuska) protiv Ministre du travail, de l’emploi et de la santé, Ministre du budget, des comptes publics et de la réforme de l'Etat
   (Predmet C-271/14)
   2014/C 282/28
   Jezik postupka: francuski

      Sud koji je uputio zahtjev

   Conseil d'État

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelji: LFB Biomédicaments, Association des déficitaires en Alpha 1 Antitrypsine (Association ADAAT Alpha 1-Francuska)

      Tuženici: Ministre du travail, de l’emploi et de la santé, Ministre du budget, des comptes publics et de la réforme de l'Etat

      Prethodno pitanje

   Nalažu li odredbe točke 5. članka 6. Direktive Vijeća 89/105/EEZ od 21. prosinca 1988. o transparentnosti mjera kojima se uređuje određivanje cijena lijekova za humanu uporabu i njihovo uključivanje u nacionalne sustave zdravstvenog osiguranja (1) da se odluka o brisanju patentiranog lijeka s liste lijekova koji se daju pacijentima hospitaliziranim u zdravstvenim ustanovama, koji mogu biti plaćeni terećenjem obveznih sustava zdravstvenog osiguranja pored usluga bolničkog liječenja u okviru ugovorenih sredstava bolničke zdravstvene ustanove utvrđenih prema homogenim grupama bolesnika, obrazloži?

      (1)  SL L 40, str. 8. (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 5., svezak 7., str.3.)


title: Predmet T-564/17: Tužba podnesena 18. kolovoza 2017. – Tong Myong protiv Vijeća i Komisije

text:
               9.10.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 338/19

         Tužba podnesena 18. kolovoza 2017. – Tong Myong protiv Vijeća i Komisije
   (Predmet T-564/17)
   (2017/C 338/21)
   Jezik postupka: engleski

      Stranke

      Tužitelj: So Tong Myong (Pyongyang, Demokratska Narodna Republika Koreja) (zastupnici: M. Lester i S. Midwinter, QC, T. Brentnall i A. Stevenson, Solicitors)

      Tuženici: Vijeće Europske unije, Europska komisija

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

               —

               poništi Provedbenu uredbu Komisije (EU) 2017/993 od 12. lipnja 2017. o izmjeni Uredbe Vijeća (EZ) br. 329/2007 o mjerama ograničavanja protiv Demokratske Narodne Republike Koreje (SL 2017., L 149, str. 67.) i Odluku Vijeća (ZVSP) 2017/994 od 12. lipnja 2017. o izmjeni Odluke (ZVSP) 2016/849 o mjerama ograničavanja protiv Demokratske Narodne Republike Koreje (SL 2017., L 149, str. 75.), u dijelu u kojem je u tim aktima tužitelj uvršten na popis subjekata protiv kojih se primjenjuju mjere ograničavanja,

               —

               tuženicima naloži snošenje tužiteljevih troškova.

      Tužbeni razlozi i glavni argumenti

   U prilog osnovanosti tužbe tužitelj ističe šest tužbenih razloga.

               1.

               Prvi tužbeni razlog: tvrdi da tuženici nisu dali odgovarajuće obrazloženje za njegovo uvrštavanje.

               2.

               Drugi tužbeni razlog: tvrdi da su tuženici očito pogriješili kada su zaključili da je u njegovom slučaju zadovoljen bilo koji od kriterija za uvrštavanje u sporne mjere; smatra da za to uvrštavanje nema činjenične podloge.

               3.

               Treći tužbeni razlog: tvrdi da su tuženici zloupotrijebili svoje ovlasti kada su pokušali ostaviti bez učinka njegovo pravo na djelotvoran pravni lijek u pogledu njegova uvrštavanja sukladno članku 230. UFEU-a i/ili da su povrijedili njegovo pravo na jednako postupanje.

               4.

               Četvrti tužbeni razlog: tvrdi da su tuženici povrijedili njegova prava na obranu jer mu nisu iznijeli dokaze na kojima temelje svoju odluku prije njegovog ponovnog uvrštavanja.

               5.

               Peti tužbeni razlog: tvrdi da su tuženici prekršili propise o zaštiti podataka.

               6.

               Šesti tužbeni razlog: tvrdi da su tuženici bezrazložno i nerazmjerno povrijedili njegova temeljna prava, uključujući pravo na zaštitu vlasništva, poslovanja i ugleda.


title: Predmet C-62/14: Zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Bundesverfassungsgericht (Njemačka) 10. veljače 2014. – Peter Gauweiler i dr.

text:
               28.4.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 129/11

         Zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Bundesverfassungsgericht (Njemačka) 10. veljače 2014. – Peter Gauweiler i dr.
   (Predmet C-62/14)
   2014/C 129/15
   Jezik postupka: njemački

      Sud koji je uputio zahtjev

   Bundesverfassungsgericht

      Stranke glavnog postupka

   I)   Postupak po ustavnoj tužbi

      Podnositelji: Peter Gauweiler, Bruno Bandulet, Wilhelm Hankel, Wilhelm Nölling, Albrecht Schachtschneider, Joachim Starbatty, Roman Huber i dr., Johann Heinrich von Stein i dr.

      Intervenijenti: Deutscher Bundestag, Bundesregierung
   II)   Postupak rješavanja sukoba nadležnosti ustavnih tijela

      Podnositelj zahtjeva: Fraktion DIE LINKE im Bundestag

      Druga stranka u postupku: Deutscher Bundestag

      Intervenijent: Bundesregierung

      Prethodna pitanja

               1.

                           a)

                           Je li Odluka Upravnog vijeća Europske središnje banke od 6. rujna 2012. o tehničkim karakteristikama izravnih monetarnih transakcija protivna članku 119. i članku 127. stavcima 1. i 2. Ugovora o funkcioniranju Europske unije i člancima 17. do 24. Protokola o Statutu Europskog sustava europskih središnjih banaka i Europske središnje banke jer prekoračuje mandat Europske središnje banke u području monetarne politike koji je uređen navedenim propisima i zadire u nadležnost država članica?
                           Proizlazi li prekoračenje mandata Europske središnje banke naročito iz toga da Odluka Upravnog vijeća Europske središnje banke od 6. rujna 2012.

                                       aa)

                                       se nastavlja na ekonomskopolitičke programe pomoći Europskog fonda za financijsku stabilnost ili Europskoga stabilizacijskog mehanizma (uvjetovanost)?

                                       bb)

                                       predviđa kupnju državnih obveznica samo pojedinih država članica (selektivnost)?

                                       cc)

                                       predviđa kupnju državnih obveznica država članica obuhvaćenih programom dodatno uz program pomoći Europskog fonda za financijsku stabilnost ili Europskoga stabilizacijskog mehanizma (usporednost)?

                                       dd)

                                       bi mogao zaobići ograničenja i uvjete programa pomoći Europskog fonda za financijsku stabilnost ili Europskoga stabilizacijskog mehanizma (zaobilaženje)?

                           b)

                           Je li Odluka Upravnog vijeća Europske središnje banke od 6. rujna 2012. o tehničkim karakteristikama izravnih monetarnih transakcija protivna zabrani monetarnog financiranja proračuna iz članka 123. Ugovora o funkcioniranju Europske unije?
                           Je li Odluka Upravnog vijeća Europske središnje banke od 6. rujna 2012. protivna članku 123. Ugovora o funkcioniranju Europske unije naročito zbog toga što

                                       aa)

                                       ne predviđa kvantitativna ograničenja kupnje državnih obveznica (volumen)?

                                       bb)

                                       ne predviđa nikakav vremenski razmak između emisija državnih obveznica na primarnom tržištu i njihove kupnje kroz Europski sustav središnjih banaka na sekundarnom tržištu (tržišno formiranje cijena)?

                                       cc)

                                       dopušta zadržavanje svih stečenih državnih obveznica do njihove dospjelosti (uplitanje u tržišnu logiku)?

                                       dd)

                                       ne sadrži posebne bonitetne zahtjeve stečenih državnih obveznica (rizik neplaćanja)?

                                       ee)

                                       predviđa jednako postupanje prema Europskom sustavu središnjih banaka i privatnim i drugim imateljima državnih obveznica (otpis dugova)?

               2.

               Podredno, ako Sud Odluku Upravnog vijeća Europske središnje banke od 6. rujna 2012. o tehničkim karakteristikama izravnih monetarnih transakcija kao akta institucije Europske unije ne smatra prikladnim predmetom zahtjeva prema članku 267. stavku 1. točki (b) Ugovora o funkcioniranju Europske unije:

                           a)

                           Treba li članak 119. i članak 127. Ugovora o funkcioniranju Europske unije i članke 17. do 24. Protokola o Statutu Europskog sustava europskih središnjih banaka i Europske središnje banke tumačiti na način da Eurosustavu – alternativno ili kumulativno – dopuštaju

                                       aa)

                                       uvjetovanje kupnje državnih obveznica o postojanju i ispunjavanju ekonomskopolitičkih programa pomoći Europskog fonda za financijsku stabilnost ili Europskoga stabilizacijskog mehanizma (uvjetovanost)?

                                       bb)

                                       kupnju državnih obveznica samo pojedinih država članica (selektivnost)?

                                       cc)

                                       kupnju državnih obveznica država članica programa dodatno uz program pomoći Europskog fonda za financijsku stabilnost ili Europskoga stabilizacijskog mehanizma (usporednost)?

                                       dd)

                                       zaobilaženje ograničenja i uvjeta programa pomoći Europskog fonda za financijsku stabilnost ili Europskoga stabilizacijskog mehanizma (zaobilaženje)?

                           b)

                           Treba li članak 123. Ugovora o funkcioniranju Europske unije u vezi zabrane monetarnog financiranja proračuna tumačiti na način da je Eurosustavu – alternativno ili kumulativno – dopušteno,

                                       aa)

                                       kupovati državne obveznice bez kvantitativnih ograničenja (volumen)?

                                       bb)

                                       kupovati državne obveznice bez poštivanja minimalnog vremenskog razmaka od njihovog izdavanja na primarnom tržištu (tržišno formiranje cijena)?

                                       cc)

                                       držati sve stečene državne obveznice do njihove dospjelosti (uplitanje u tržišnu logiku)?

                                       dd)

                                       stjecati državne obveznice bez minimalnih bonitetnih zahtjeva (rizik neplaćanja)?

                                       ee)

                                       prihvatiti jednako postupanje prema Europskom sustavu središnjih banaka i privatnim i drugim imateljima državnih obveznica (otpis dugova)?

                                       ff)

                                       utjecati na formiranje cijena izražavanjem namjere kupnje ili na drugi način koji je vremenski povezan s emisijom državnih obveznica država članica europodručja (poticanje na prvo stjecanje)?


title: Predmet T-653/16 R: Rješenje predsjednika Općeg suda od 25. kolovoza 2017. – Malta protiv Komisije „Privremena pravna zaštita — Pristup dokumentima — Uredba (EZ) br. 1049/2001 — Zajednička ribarstvena politika — Uredba (EZ) br. 1224/2009 — Dokumenti razmijenjeni između Malte i Komisije — Pristup odobren Greenpeaceu — Zahtjev za suspenziju primjene — Fumus boni juris — Odvagivanje interesa”

text:
               9.10.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 338/15

         Rješenje predsjednika Općeg suda od 25. kolovoza 2017. – Malta protiv Komisije
   (Predmet T-653/16 R)
   („Privremena pravna zaštita - Pristup dokumentima - Uredba (EZ) br. 1049/2001 - Zajednička ribarstvena politika - Uredba (EZ) br. 1224/2009 - Dokumenti razmijenjeni između Malte i Komisije - Pristup odobren Greenpeaceu - Zahtjev za suspenziju primjene - Fumus boni juris - Odvagivanje interesa”)
   (2017/C 338/15)
   Jezik postupka: engleski

      Stranke

      Tužitelj: Republika Malta (zastupnik: A. Buhagiar, agent)

      Tuženik: Europska komisija (zastupnici: J. Baquero Cruz i F. Clotuche-Duvieusart, agenti)

      Predmet

   Zahtjev na temelju članaka 278. i 279. UFEU-a radi suspenzije primjene Odluke Komisije od 13. srpnja 2016., donesene u skladu s Uredbom (EZ) br. 1049/2001 povodom zahtjeva za pristup dokumentima, evidentiranog pod oznakom GestDem2015/5711A-018-2014.

      Izreka

               1.

               Suspendira se primjena Odluke Europske komisije od 13. srpnja 2016., donesene u skladu s Uredbom (EZ) br. 1049/2001 povodom zahtjeva za pristup dokumentima, evidentiranog pod oznakom GestDem2015/5711A-018-2014, u dijelu u kojem se tom odlukom odobrava pristup dokumentima koji potječu od Republike Malte.

               2.

               O troškovima će se odlučiti naknadno.


title: Predmet F-22/15: Tužba podnesena 6. veljače 2015. – ZZ protiv Parlamenta

text:
               20.4.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 127/42

         Tužba podnesena 6. veljače 2015. – ZZ protiv Parlamenta
   (Predmet F-22/15)
   (2015/C 127/59)
   Jezik postupka: francuski

      Stranke

      Tužitelj: ZZ (zastupnici: S. Orlandi i T. Martin, odvjetnici)

      Tuženik: Europski parlament

      Predmet i opis spora

   Poništenje odluke kojom se utvrđuju prava tužitelja na naknadu godišnjih putnih troškova u skladu s člankom 8. Priloga VII. Pravilniku o osoblju za dužnosnike, kako je izmijenjen Uredbom br. 1023/2013 Europskog parlamenta i Vijeća od 22. listopada 2013. o izmjeni Pravilnika o osoblju za dužnosnike Europske unije i Uvjeta zaposlenja ostalih službenika Europske unije.

      Tužitelj od Službeničkog suda zahtijeva da:

               —

               utvrdi da je članak 8. Priloga VII. Pravilniku o osoblju nezakonit i neprimjenjiv;

               —

               poništi odluku kojom se ukida naknada godišnjih putnih troškova tužitelja počevši od 2014.;

               —

               naloži Parlamentu snošenje troškova.


title: Predmet C-415/14 P: Žalba koju su 2. rujna 2014. podnijeli Quimitécnica.com — Comércio e Indústria Química, S.A., i José de Mello — Sociedade Gestora de Participações Sociais, S.A.protiv presude Općeg suda od 26. lipnja 2014. (osmo vijeće) donesene u predmetu T-564/10, Quimitécnica.com i de Mello protiv Komisije

text:
               3.11.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 388/5

         Žalba koju su 2. rujna 2014. podnijeli Quimitécnica.com — Comércio e Indústria Química, S.A., i José de Mello — Sociedade Gestora de Participações Sociais, S.A.protiv presude Općeg suda od 26. lipnja 2014. (osmo vijeće) donesene u predmetu T-564/10, Quimitécnica.com i de Mello protiv Komisije
   (Predmet C-415/14 P)
   2014/C 388/07
   Jezik postupka: portugalski

      Stranke

      Žalitelji: Quimitécnica.com — Comércio e Indústria Química, S.A., i José de Mello — Sociedade Gestora de Participações Sociais, S.A. (zastupnik: J. Calheiros, odvjetnik)

      Druga stranka u postupku: Europska komisija

      Žalbeni zahtjev

   Žalitelji od Suda zahtijevaju da

               —

               sukladno članku 256. stavku 1. podstavku 2. UFEU-a ukine presudu Općeg suda Europske unije od 26. lipnja 2014. (predmet T-564/10), kojom je odbijena tužba što su je žalitelji podnijeli protiv Europske komisije radi poništenja odluke Komisije koju je njezino računovodstvo donijelo dopisom od 8. listopada 2010., i to u dijelu u kojem se zahtijevalo da traženo financijsko jamstvo sukladno članku 85. Uredbe (EZ, Euratom) br. 2342/2002, (1) mora izdati banka s dugoročnom ocjenom „AA”, i u kojoj se žaliteljima nalaže snošenje vlastitih troškova i troškova Komisije.

               —

               naloži Komisiji snošenje troškova.

               —

               nakon ukidanja pobijane presude prihvati zahtjeve žalitelja u prvom stupnju i posljedično djelomično poništi odluku Komisije koju je njezino računovodstvo donijelo dopisom od 8. listopada 2010., u dijelu u kojem se njome zahtjeva da traženo financijsko jamstvo, sukladno članku 85. Uredbe (EZ, Euratom) br. 2342/2002, mora izdati banka s dugoročnom ocjenom „AA”.

               —

               naloži Komisiji snošenje troškova postupka u prvom stupnju.

      Žalbeni razlozi i glavni argumenti

   Žalitelji u prilog žalbi navode dva žalbena razloga:

               1.

                  Prvi žalbeni razlog: pogreška koja se tiče prava u vezi s obrazloženjem pobijane presude, kojom je odbijen argument žalitelja u tužbi pred Općim sudom o nedostatku obrazloženja za odluku Komisija od 8. listopada 2010., u dijelu u kojem se njome zahtijevalo financijsko jamstvo banke s dugoročnom ocjenom „AA”.

                           —

                           U pobijanoj presudi priznaje se da odluka od 8. listopada 2010. ne sadrži izričito obrazloženje u pogledu zahtjeva o ocjeni banke koja izdaje financijsko jamstvo. Naprotiv, navodi se da argumentacija Komisije proizlazi iz vlastitog zahtjeva.

                           —

                           Sukladno odredbi iz članka 296. UFEU-a, svi akti, uključujući odluke, moraju navesti razloge na kojima se temelje.

                           —

                           „Argumentacija Komisije” mora proizlaziti iz obrazloženja odluke a ne samog pobijanog akta.

                           —

                           Gore navedeno nameće se tim više kada bi se „zaštita financijskih interesa Unije”, za koju se pretpostavlja da je podloga „argumentacije Komisije”, mogla prikladno jamčiti bankarskom garancijom koju su žalitelji predložili u dopisu Komisiji od 3. rujna 2010.

                           —

                           Usto, već 2010. godine, kada je Komisija nametnula taj zahtjev, bilo je potpuno neadekvatno izabrati ocjenu rejtinga kao jedini kriterij za davanje bankarskog jamstva, jer je taj kriterij, objektivno sporan, zahtijevao bolje, jasnije i izričitije obrazloženje.

                           —

                           Također, činjenica da se odgoda isplate odobrava koristeći diskrecijsku ovlast podiže razinu zahtjeva u pogledu obrazloženja u usporedbi s onom koja je primjenjiva u slučaju obavljanja točno propisanih ovlasti.

                           —

                           Pored ranije navedenog, u odluci se ne navodi nijedan propis Zajednice na kojem se taj zahtjev može temeljiti.

                           —

                           Budući da, kako se navodi u pobijanoj presudi, odluka Komisije od 8. listopada 2010. ne sadrži nikakvo izričito obrazloženje zahtjeva u pogledu ocjene banke koja izdaje jamstvo, pobijana presuda nepravilno zaključuje da pobijani akt nije zahvaćen povredom u pogledu nedostatka obrazloženja na koju su se žalitelji pozivali u tužbi pred Općim sudom.

               2.

               Drugi žalbeni razlog: pogreška koja se tiče prava u vezi s obrazloženjem pobijane presude, u dijelu u kojem je odbijen argument žalitelja u tužbi koju su podnijeli pred Općim sudom zbog povrede Ugovora — načelo proporcionalnosti.

                           —

                           Iz odredbe članka 85. Uredbe br. 2342/2002 proizlazi da kada se ispune zahtjevi i pretpostavke iz navedenog članka, donositelj odluke Zajednice (u ovom slučaju, računovodstveni službenik) mora procijeniti zahtjev za odgodu isplate koju podnese zainteresirano društvo i mora ga odobriti ako ispunjava navedene zahtjeve i zakonske pretpostavke za odobrenje.

                           —

                           „Široka diskrecijska ovlast” koja se daje računovodstvenom službeniku Komisije na temelju članka 85. navedene Uredbe odnosi se na procjenu zahtjeva za odgodu plaćanja koju podnese zainteresirano društvo te na odobrenje tog zahtjeva, a ne proteže se na vrstu bankarskog jamstva koju računovođa Komisije smatra prihvatljivom tako da za nadzor pobijanog akta nije dovoljno provjeriti je li on očito neprikladan za postizanje propisanih ciljeva, kako se pogrešno smatralo u pobijanoj presudi.

                           —

                           Jamstvo na prvi poziv koje je kreditna institucija izdala u skladu s obrascem koji je zahtijevala Komisija, predstavlja primjeren i prikladan oblik jamstva za plaćanje dugovanih iznosa. Tako cjelokupni portugalski pravosudni sustav – i općenito pravosudni sustavi ostalih zemalja Europske unije – prihvaća izdavanje bankarske garancije u najrazličitije svrhe, uključujući odgodu ovrhe sudskih odluka i, među ostalim, eventualne ovrhe koju Komisija pokreće pred nacionalnim sudovima radi naplate neplaćene novčane kazne.

                           —

                           U ovom slučaju, garanciju koju su predložili žalitelji a koju Komisija nije prihvatila, trebala je izdati Banco Comercial Português, S.A., kreditna institucija sa sjedištem u Europskoj uniji koja podliježe pravilima nadzora i konsolidacije što ih upravo određuju institucije Zajednice. Zato ništa ne opravdava činjenicu da se za obranu pravâ Zajednicâ odbije mogućnost da navedena banka izda jamstvo kao niti da se zahtijeva da to jamstvo izda banka s dugoročnom ocjenom „AA”.

                           —

                           Osim toga, navodi se općepoznata okolnost stanja gospodarstva, da je na ocjene portugalskih banaka utjecala izmjena rejtinga Portugalske Republike. Na taj način, ne postoji niti jedna banka u Portugalu koja ispunjava kriterije ocjene (dugoročna „AA” ocjena) koji se zahtijevaju u odluci Komisije. Ta okolnost spominjala se u pobijanoj presudi pod naslovom „Činjenice iz kojih proizlazi spor” ali je bila zanemarena u obrazloženju navedene odluke.

                           —

                           Slijedom toga, odluka Komisije ne ispunjava kriterij nužnosti (koji čini važan dio načela proporcionalnosti), s obzirom da je između svih sredstava izabrala ono koje je u tadašnjem stanju gospodarstva bilo najštetnije za interese žalitelja.

                           —

                           Na taj se način pokazuje jasna neproporcionalnost između zahtjeva koji nameće Komisija (jamstvo europske banke s dugoročnom ocjenom „AA”) i cilja koji se željelo postići (zaštita prava Komisije na ubiranje davanja) dok se u pobijanoj presudi pogrešno smatralo da osporena odluka nije povrijedila načelo proporcionalnosti.

      (1)  Uredba Komisije (EZ, Euratom) br. 2342/2002 od 23. prosinca 2002. o utvrđivanju detaljnih pravila za provedbu Uredbe Vijeća (EZ, Euratom) br. 1605/2002 o Financijskoj uredbi koja se primjenjuje na opći proračun Europskih zajednica (SL L 357, str. 1) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 1., svezak 3., str.7.).


title: Predmet T-562/11: Rješenje Općeg suda od 10. rujna 2013. — Symbio Gruppe protiv OHIM-a — Ada Cosmetic (SYMBIOTIC CARE) ( „Žig Zajednice — Postupak povodom prigovora — Brisanje međunarodne registracije — Nema mjesta odlučivanju” )

text:
               16.11.2013

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 336/22

         Rješenje Općeg suda od 10. rujna 2013. — Symbio Gruppe protiv OHIM-a — Ada Cosmetic (SYMBIOTIC CARE)
   (Predmet T-562/11) (1)

   (Žig Zajednice - Postupak povodom prigovora - Brisanje međunarodne registracije - Nema mjesta odlučivanju)
   2013/C 336/48
   Jezik postupka: njemački

      Stranke

      Tužitelj: Symbio Gruppe GmbH & Co. KG (Herborn, Njemačka) (zastupnici: A. Schulz i C. Onken, odvjetnici)

      Tuženik: Ured za usklađivanje na unutarnjem tržištu (žigovi i dizajni) (zastupnici: R. Pethke i D. Botis, agenti)

      Druga stranka u postupku pred žalbenim vijećem OHIM-a, intervenijent u postupku pred Općim sudom: Ada Cosmetic GmbH (Kehl, Njemačka) (zastupnici: početno H. Börjes-Pestalozza, zatim R. Douglas Morton i E. Kessler, odvjetnici)

      Predmet

   Tužba protiv odluke četvrtog žalbenog vijeća OHIM-a od 18. kolovoza 2011. (predmet R 2121/2010-4) u vezi s postupkom povodom prigovora između Symbio Gruppe GmbH & Co. KG i Ada Cosmetic GmbH.

      Izreka

               1.

               Nema više mjesta odlučivanju o tužbi.

               2.

               Svaka stranka snosit će vlastite troškove.

      (1)  SL C 13, 14.1.2012.


title: Predmet T-843/14: Tužba podnesena 24. prosinca 2014. – Gascogne Sack Deutschland i Gascogne protiv Komisije

text:
               16.2.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 56/27

         Tužba podnesena 24. prosinca 2014. – Gascogne Sack Deutschland i Gascogne protiv Komisije
   (Predmet T-843/14)
   (2015/C 056/38)
   Jezik postupka: francuski

      Stranke

      Tužitelji: Gascogne Sack Deutschland GmbH (Wieda, Njemačka) i Gascogne (Saint-Paul-les-Dax, Francuska) (zastupnici: F. Puel i E. Durand, odvjetnici)

      Tuženik: Europska komisija

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelji od Općeg suda zahtijevaju da:

               —

               utvrdi izvanugovornu odgovornost Europske unije zbog postupka pred Općim sudom koji je povrijedio obvezu suđenja u razumnom roku;

         Posljedično,

               —

               osudi Europsku uniju na plaćanje primjerene i potpune naknade materijalne i nematerijalne štete koju su pretrpjeli tužitelji zbog nezakonitog djelovanja Unije, koja odgovara sljedećim iznosima, uvećanim za kompenzacijske kamate i zatezne kamate po stopi koju primjenjuje Europska središnja banka na svoje glavne operacije refinanciranja, uvećanoj za dva postotna poena, računajući od dana podnošenja tužbe:

                           —

                           1 1 93  467 eura s osnove pretrpljenih gubitaka zbog plaćanja dodatnih zakonskih kamata primijenjenih na glavnicu sankcije duže od razumnog roka;

                           —

                           1 87  571 eura s osnove pretrpljenih gubitaka zbog dodatnih plaćanja bankarske garancije duže od razumnog roka;

                           —

                           2 0 00  000 eura s osnove izgubljene dobiti i/ili pretrpljenih gubitaka zbog „neizvjesnosti”, i

                           —

                           5 00  000 eura s osnove nematerijalne štete;

               —

               podredno, ako bi se smatralo da iznos pretrpljene štete treba biti predmetom nove procjene, naloži vještačenje u skladu s člankom 65. točkom (d), člankom 66. stavkom l. i člankom 70. Poslovnika Općeg suda;

               —

               u svakom slučaju, naloži Europskoj uniji snošenje troškova ovog postupka.

      Tužbeni razlozi i glavni argumenti

   U prilog osnovanosti tužbe tužitelji ističu jedan tužbeni razlog koji se odnosi na povredu članka 47. stavka 2. Povelje Europske unije o temeljnim pravima zbog predugog trajanja postupka pred Općim sudom i, dakle, povrede njihovog temeljnog prava da se njihov slučaj ispita u razumnom roku.


title: Predmet C-399/17: Tužba podnesena 3. srpnja 2017. – Europska komisija protiv Češke Republike

text:
               4.9.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 293/20

         Tužba podnesena 3. srpnja 2017. – Europska komisija protiv Češke Republike
   (Predmet C-399/17)
   (2017/C 293/25)
   Jezik postupka: češki

      Stranke

      Tužitelj: Europska komisija (zastupnici: P. Němečková i E. Sanfrutos Cano, agenti)

      Tuženik: Češka Republika

      Tužbeni zahtjev

   Komisija od Suda zahtjeva da

               —

               utvrdi da je Češka Republika jer nije osigurala povrat materijala TPS-NOLO (Geobal), otpremljenog iz Češke Republike u Katowice, Poljsku, povrijedila obveze koje ima na temelju članka 24,. stavka 2. i članka 28. stavka 1. Uredbe (EZ) br. 1013/2006 Europskog parlamenta i Vijeća od 14. lipnja 2006. o pošiljkama otpada (1);

               —

               naloži Republici Češkoj snošenje troškova.

      Tužbeni razlozi i glavni argumenti

               1.

               Budući da je materijal TPS-NOLO, otpremljen iz Češke Republike na područje Republike Poljske, potječe od opasnog otpada s odlagališta otpada (lagune OSTRAMO) i skladišti se na drugom odlagalištu otpada na državnom području Češke Republike i te je klasificiran kao katranski otpad koji nastaje pri rafiniranju, destilaciji i bilo kakvoj pirolitičkoj obradi organskih materijala, poljska nadležna tijela ga smatraju otpadom iz Priloga IV. Uredbi (EZ) br. 1013/2006 Europskog parlamenta i Vijeća od 14. lipnja 2006. o pošiljkama otpada (u daljnjem tekstu: Uredba o pošiljkama otpada).

               2.

               Zbog toga što Češka Republika osporava klasifikaciju predmetne tvari kao otpada i zbog registracije materijala u skladu s Uredbom (EZ) br. 1907/2006 Europskog parlamenta i Vijeća od 18. prosinca 2006. o registraciji, evaluaciji, autorizaciji i ograničavanju kemikalija (REACH) i osnivanju Europske agencije za kemikalije te o izmjeni Direktive 1999/45/EZ i stavljanju izvan snage Uredbe Vijeća (EEZ) br. 793/93 i Uredbe Komisije (EZ) br. 1488/94 kao i Direktive Vijeća 76/769/EEZ i direktiva Komisije 91/155/EEZ, 93/67/EEZ, 93/105/EZ i 2000/21/EZ (2) (u daljnjem tekstu: Uredba REACH) došlo je do neslaganja uređenoga pravilima članka 28. stavka 1. Uredbe o pošiljkama otpada u dijelu u kojem je njome propisano da se s predmetom prijevoza postupa kao da je otpad.

               3.

               Registracija materijala u skladu s Uredbom REACH ni na koji način ne jamči da uporaba tvari nema štetne učinke na okoliš ili na ljudsko zdravlje, ili da predmetna tvar automatski prestaje biti otpadom. Ako ne postoji nacionalna odluka da je predmetna tvar dosegla stanje u kojem je otpad prestao biti otpadom, ne treba smatrati da je registracija te tvari u skladu s Uredbom REACH valjana na temelju članka 2. stavka 2. te uredbe.

               4.

               Budući da je predmetna tvar otpremljena preko granica bez obavijesti, ta pošiljka smatra se „nezakonitom pošiljkom” u smislu članka 2. stavka 35. točke a) Uredbe o pošiljkama otpada. U tom slučaju, nadležna tijela države polazišta obavještavaju se na primjeren način da bi se zajamčilo da se će taj otpad otpremiti u skladu s odredbama članka 24. stavka 2. Uredbe, što Češka Republika neopravdano odbija učiniti. Ta obveza nije suprotna članku 128. Uredbe REACH, koji jamči slobodu kretanja tvari, smjesa ili proizvoda u smislu članka 3. Uredbe REACH, jer je otpad izrijekom isključen iz područja primjene te uredbe (vidjeti članak 2. stavak 2. Uredbe REACH).

      (1)  SL 2006., L 190, str. 1. (SL, posebno izdanje a hrvatskom jeziku, poglavlje 15., svezak 16., str. 86.)

      (2)  SL 2006., L 396, str. 1. (SL, posebno izdane na hrvatskom jeziku, poglavlje 13., svezak 23., str. 3.)


title: Predmet T-506/14: Rješenje Općeg suda od 12. srpnja 2016. – Grandi Navi Veloci protiv Komisije

text:
               19.9.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 343/49

         Rješenje Općeg suda od 12. srpnja 2016. – Grandi Navi Veloci protiv Komisije
   (Predmet T-506/14) (1)

   (2016/C 343/67)
   Jezik postupka: talijanski
   Predsjednik osmog vijeća odredio je brisanje predmeta.

      (1)  SL C 282, 25. 8. 2014.


title: Predmet C-153/16: Tužba podnesena 15. ožujka 2016. – Europska komisija protiv Republike Slovenije

text:
               20.6.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 222/3

         Tužba podnesena 15. ožujka 2016. – Europska komisija protiv Republike Slovenije
   (Predmet C-153/16)
   (2016/C 222/04)
   Jezik postupka: slovenski

      Stranke

      Tužitelj: Europska komisija (zastupnici: D. Kukovec i E. Sanfrutos Cano)

      Tuženik: Republika Slovenija

      Tužbeni zahtjev

               —

               Utvrditi da je Republika Slovenija, time što stalno i uporno dopušta postojanje opasnosti za okoliš i zdravlje ljudi, koja proizlazi iz nepravilnog skladištenja velike količine rabljenih guma zajedno s drugim, čak i opasnim, otpadom i njihovog odlaganja suprotno zahtjevima Direktive o odlagalištima otpada, prekršila članak 12. koji uređuje zbrinjavanje otpada, članak 13. u vezi s upravljanjem otpadom, koji uzima u obzir osiguranje zdravlja ljudi i okoliša iz članka 36. stavka 1. o provedbi i kaznama iz Okvirne direktive o otpadu te odredbe članka 5. stavka 3. točke (d) Direktive o odlagalištima otpada.

               —

               naložiti Republici Sloveniji snošenje troškova.

      Tužbeni razlozi i glavni argumenti

   Republika Slovenija je stalno i uporno dopuštala postojanje opasnosti za okoliš i zdravlje ljudi, koja proizlazi iz nepravilnog skladištenja velike količine rabljenih guma zajedno s drugim, čak i opasnim, otpadom i njihovog odlaganja suprotno zahtjevima Direktive o odlagalištima otpada i zahtjevima Okvirne direktive o otpadu.


title: Predmet T-556/13: Presuda Općeg suda od 25. studenoga 2014. – Verband der Kölnisch-Wasser Hersteller protiv OHIM-a (Original Eau de Cologne) („Žig Zajednice – Prijava za registraciju zajedničkog verbalnog žiga Zajednice Original Eau de Cologne – Apsolutni razlozi za odbijanje – Članak 7. stavak 1. točka (b), (c) i (d) Uredbe (EZ) br. 207/2009”)

text:
               19.1.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 16/36

      Presuda Općeg suda od 25. studenoga 2014. – Verband der Kölnisch-Wasser Hersteller protiv OHIM-a (Original Eau de Cologne)
      (Predmet T-556/13) (1)

      („Žig Zajednice - Prijava za registraciju zajedničkog verbalnog žiga Zajednice Original Eau de Cologne - Apsolutni razlozi za odbijanje - Članak 7. stavak 1. točka (b), (c) i (d) Uredbe (EZ) br. 207/2009”)
      (2015/C 016/57)
      Jezik postupka: njemački

         Stranke

         Tužitelj: Verband der Kölnisch-Wasser Hersteller eV (Köln, Njemačka) (zastupnik: T. Schulte-Beckhausen, odvjetnik)

         Tuženik: Ured za usklađivanje na unutarnjem tržištu (žigovi i dizajni) (zastupnik: D. Walicka, agent)

         Predmet

      Tužba podnesena protiv odluke četvrtog žalbenog vijeća OHIM-a od 21. kolovoza 2013. (predmet R 2064/2012-14) u vezi s prijavom za registraciju verbalnog znaka Original Eau de Cologne kao žiga Zajednice.

         Izreka

                  1.

                  Tužba se odbija.

                  2.

                  Društvu Verband der Kölnisch-Wasser Hersteller eV nalaže se snošenje troškova.

         (1)  SL C 367, 14.12.2013.


title: Predmet T-5/15: Tužba podnesena 8. siječnja 2015. – Ice Mountain Ibiza protiv OHIM-a –Marbella Atlantic Ocean Club (ocean beach club ibiza)

text:
               2.3.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 73/47

      Tužba podnesena 8. siječnja 2015. – Ice Mountain Ibiza protiv OHIM-a –Marbella Atlantic Ocean Club (ocean beach club ibiza)
      (Predmet T-5/15)
      (2015/C 073/58)
      Jezik na kojem je tužba podnesena: španjolski

         Stranke

         Tužitelj: Ice Mountain Ibiza, SL (San Antonio, Španjolska) (zastupnici: J. L. Gracia Albero i F. Miazzetto, odvjetnici)

         Tuženik: Ured za usklađivanje na unutarnjem tržištu (žigovi i dizajni) (OHIM)

         Druga stranka pred žalbenim vijećem: Marbella Atlantic Ocean Club, SL (Puerto Banús, Španjolska)

         Podaci o postupku pred OHIM-om

         Podnositelj prijave: tužitelj

         Sporni žig u pitanju: figurativni žig Zajednice s verbalnim elementima „ocean beach club ibiza” – prijava za registraciju br. 10 610 491

         Postupak pred OHIM-om: postupak povodom prigovora

         Pobijana odluka: odluka prvog žalbenog vijeća OHIM-a od 8. listopada 2014. u predmetu R 2292/2013-1

         Tužbeni zahtjev

      Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

                  —

                  poništi odluku prvog žalbenog vijeća OHIM-a od 8. listopada 2014. u predmetu R 2292/2013-1 tako da se odbije prigovor koji je podnio Marbella Atlantic Ocean Club, SL te da se dopusti prijava žiga Zajednice br. 10 610 491 „ocean beach club ibiza” (mješoviti žig) u razredu 41; i

                  —

                  tuženiku naloži snošenje troškova postupka, uključujući sve troškove koji su dosada nastali u vezi s onim o čemu su podneseni argumenti pred odjelom za prigovore i prvim žalbenim vijećem OHIM-a, u postupku nižeg stupnja, a koji su doveli do ove tužbe.

         Tužbeni razlog

                  —

                  povreda članka 8. stavka 1. točke (b) Uredbe br. 207/2009.


title: Predmet T-242/13: Rješenje Općeg suda od 27. studenoga 2013. — Castell Macía protiv OHIM-a — PJ Hungary (PEPE CASTELL) ( „Žig Zajednice — Prigovor — Povlačenje prigovora — Obustava postupka” )

text:
               15.2.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 45/34

         Rješenje Općeg suda od 27. studenoga 2013. — Castell Macía protiv OHIM-a — PJ Hungary (PEPE CASTELL)
   (Predmet T-242/13) (1)

   (Žig Zajednice - Prigovor - Povlačenje prigovora - Obustava postupka)
   2014/C 45/58
   Jezik postupka: španjolski

      Stranke

      Tužitelj: José Castell Macía (Elche, Španjolska) (zastupnici: G. Marín Raigal, P. López Ronda, G. Macias Bonilla i H. Mosback, odvjetnici)

      Tuženik: Ured za usklađivanje na unutarnjem tržištu (žigovi i dizajni) (zastupnik: J. Crespo Carrillo, agent)

      Druga stranka u postupku pred žalbenim vijećem OHIM-a: PJ Hungary Szolgáltató kft (PJ Hungary kft) (Budimpešta, Mađarska)

      Predmet

   Tužba podnesena protiv odluke prvog žalbenog vijeća OHIM-a od 7. veljače 2013. (predmet R 1401/2012-1) koja se odnosi na postupak povodom prigovora između PJ Hungary Szolgáltató kft (PJ Hungary kft) i Joséa Castella Macíje.

      Izreka

               1.

               Obustavlja se postupak po tužbi.

               2.

               Nalaže se snošenje troškova tužitelju.

      (1)  SL C 207, 20.7.2013.


title: Predmet C-456/15: Rješenje Suda (šesto vijeće) od 14. srpnja 2016. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Verwaltungsgericht Berlin – Njemačka) – BASF SE protiv Savezne Republike Njemačke „Zahtjev za prethodnu odluku — Članak 99. Poslovnika Suda — Sustav trgovanja emisijskim jedinicama stakleničkih plinova u Europskoj uniji — Direktiva 2003/87/EZ — Članak 10.a stavak 5. — Metoda dodjele jedinica — Besplatna dodjela jedinica — Način izračuna jedinstvenog međusektorskog faktora korekcije — Odluka 2011/278/EU — Članak 15. stavak 3. — Odluka 2013/448/EU — Članak 4. — Prilog II. — Valjanost”

text:
               19.9.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 343/13

         Rješenje Suda (šesto vijeće) od 14. srpnja 2016. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Verwaltungsgericht Berlin – Njemačka) – BASF SE protiv Savezne Republike Njemačke
   (Predmet C-456/15) (1)

   („Zahtjev za prethodnu odluku - Članak 99. Poslovnika Suda - Sustav trgovanja emisijskim jedinicama stakleničkih plinova u Europskoj uniji - Direktiva 2003/87/EZ - Članak 10.a stavak 5. - Metoda dodjele jedinica - Besplatna dodjela jedinica - Način izračuna jedinstvenog međusektorskog faktora korekcije - Odluka 2011/278/EU - Članak 15. stavak 3. - Odluka 2013/448/EU - Članak 4. - Prilog II. - Valjanost”)
   (2016/C 343/20)
   Jezik postupka: njemački

      Sud koji je uputio zahtjev

   Verwaltungsgericht Berlin

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelj: BASF SE

      Tuženik: Savezna Republika Njemačka

      Izreka

               1.

               Ispitivanjem prvog i drugog pitanja nije utvrđen nijedan element koji bi utjecao na valjanost članka 15. stavka 3. Odluke Komisije 2011/278/EU od 27. travnja 2011. o utvrđivanju prijelaznih propisa na razini Unije za usklađenu besplatnu dodjelu emisijskih jedinica na temelju članka 10.a Direktive 2003/87/EZ Europskog parlamenta i Vijeća, u dijelu u kojem ta odredba isključuje uzimanje u obzir emisija proizvođača električne energije radi određivanja maksimalne godišnje količine jedinica.

               2.

               Članak 4. i Prilog II. Odluci Komisije 2013/448/EU od 5. rujna 2013. o nacionalnim provedbenim mjerama za prijelaznu besplatnu dodjelu emisijskih jedinica stakleničkih plinova u skladu s člankom 11. stavkom 3. Direktive 2003/87/EZ Europskog parlamenta i Vijeća su nevaljani.

               3.

               Učinci proglašenja članka 4. i Priloga II. Odluci 2013/448 nevaljanima vremenski su ograničeni tako da, s jedne strane, to proglašenje stvara učinke tek protekom razdoblja od deset mjeseci počevši od datuma objave presude od 28. travnja 2016., Borealis Polyolefine i dr. (C-191/14, C-192/14, C-295/14, C-389/14 i C-391/14 do C-393/14, EU:C:2016:311) da bi se omogućilo Europskoj komisiji da poduzme potrebne mjere te da se, s druge strane, mjere donesene do isteka tog razdoblja na temelju poništenih odredaba ne mogu dovesti u pitanje.

      (1)  SL C 389, 23. 11. 2015.


title: Predmet T-826/16: Rješenje Općeg suda od 9. lipnja 2017. – Casasnovas Bernad protiv Komisije

text:
               14.8.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 269/35

         Rješenje Općeg suda od 9. lipnja 2017. – Casasnovas Bernad protiv Komisije
   (Predmet T-826/16) (1)

   (2017/C 269/48)
   Jezik postupka: francuski
   Predsjednik devetog vijeća odredio je brisanje predmeta.

      (1)  SL C 22, 23. 1. 2017.


title: Predmet T-395/16: Tužba podnesena 22. srpnja 2016. – Windfinder R&L protiv EUIPO-a (Windfinder)

text:
               19.9.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 343/41

         Tužba podnesena 22. srpnja 2016. – Windfinder R&L protiv EUIPO-a (Windfinder)
   (Predmet T-395/16)
   (2016/C 343/55)
   Jezik postupka: njemački

      Stranke

      Tužitelj: Windfinder R&L GmbH & Co. KG (Kiel, Njemačka) (zastupnik: B. Schneider, odvjetnik)

      Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO)

      Podaci o postupku pred EUIPO-om

      Predmetni sporni žig: verbalni žig Unije „Windfinder” – prijava za registraciju br. 13 350 467

      Pobijana odluka: odluka petog žalbenog vijeća EUIPO-a od 12. svibnja 2016. u predmetu R 1206/2015-5

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

               —

               poništi pobijanu odluku;

               —

               pobijanu odluku izmijeni na način da se prijava žiga Unije br. 13 350 467 registrira u prijavljenom opsegu;

               —

               naloži EUIPO-u snošenje troškova postupka.

      Tužbeni razlog

               —

               povreda članka 7. Uredbe 207/2009.


title: Predmet T-851/14: Tužba podnesena 26. prosinca 2014. – Slovak Telekom protiv Komisije

text:
               20.4.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 127/30

         Tužba podnesena 26. prosinca 2014. – Slovak Telekom protiv Komisije
   (Predmet T-851/14)
   (2015/C 127/42)
   Jezik postupka: engleski

      Stranke

      Tužitelj: Slovak Telekom a.s. (Bratislava, Slovačka Republika) (zastupnici: D. Geradin, odvjetnik i R. O’Donoghue, barrister)

      Tuženik: Europska komisija

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

               —

               proglasi tužbu dopuštenom;

               —

               poništi članke 1. i 2. pobijane odluke u dijelu u kojem se odnose na tužitelja;

               —

               podredno, smanji novčanu kaznu izrečenu tužitelju u članku 2. pobijane odluke;

               —

               naloži Komisiji snošenje troškova postupka;

               —

               u slučaju da Sud odbaci tužbu kao nedopuštenu ili je odbije kao neosnovanu, naloži svakoj strani snošenje vlastitih troškova.

      Tužbeni razlozi i glavni argumenti

   Tužitelj svojom tužbom zahtijeva poništenje Komisijine odluke od 16. listopada 2014. (AT.39523 – Slovak Telekom) o izricanju novčane kazne tužitelju i njegovom matičnom društvu zbog zlouporabe na slovačkom tržištu širokopojasnog pristupa u skladu s člankom 102. UFEU-a i člankom 54. Sporazuma o EGP-u.
   U prilog tužbi, tužitelj ističe pet tužbenih razloga.

               1.

               Prvi tužbeni razlog, u kojemu se tvrdi da je Komisija počinila pogreške koje se tiču prava i očitu pogrešku u ocjeni utvrdivši da tužiteljevo ponašanje predstavlja zlouporabu obveze isporuke.

               2.

               Drugi tužbeni razlog, u kojemu se tvrdi da je Komisija povrijedila tužiteljevo pravo na obranu u odnosu na njegovu ocjenu smanjivanja marži. Tužitelj navodi:

                           —

                           da Komisija nije iznijela obrazložene prigovore na pojedina načela relevantnih troškova, metodologiju i podatke koje je tužitelj iznio prije donošenja pobijane odluke; i

                           —

                           da je Komisija u pobijanoj odluci prvi put iznijela novi pristup koji se odnosi na više razdoblja kako bi prethodno postojeću pozitivnu maržu za 2005. pretvorila u negativnu.

               3.

               Treći tužbeni razlog, u kojemu se tvrdi da je Komisija počinila pogreške koje se tiču činjenica i/ili prava i/ili očitu pogrešku u ocjeni utvrdivši da tužiteljevo ponašanje predstavlja smanjivanje marži. Tužitelj tvrdi:

                           —

                           da je Komisija pogrešno primijenila načelo dugoročnog prosječnog inkrementalnog troška (LRAIC), metodologiju i podatke, te zanemarila tužiteljeve učinkovite LRAIC troškove; i

                           —

                           da je Komisija počinila pogreške koje se tiču prava i očitu pogrešku u ocjeni svojim pristupom koji se odnosi na više razdoblja.

               4.

               Četvrti tužbeni razlog, u kojemu se tvrdi da je Komisija počinila pogreške koje se tiču prava i očitu pogrešku u ocjeni zaključivši da su tužitelj i Deutsche Telekom dio istog poduzetnika i da su oboje odgovorni za tužiteljevu navodnu povredu.

               5.

               Peti tužbeni razlog, u kojemu se tvrdi da je Komisija počinila pogreške koje se tiču prava i očitu pogrešku u ocjeni te da je prekršila načelo jednakog postupanja pri određivanju visine novčane kazne.


title: Predmet C-107/16: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 22. veljače 2016. uputio Tribunale di Pordenone (Italija) – kazneni postupak protiv Giorgia Fidenata

text:
               10.5.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 165/10

         Zahtjev za prethodnu odluku koji je 22. veljače 2016. uputio Tribunale di Pordenone (Italija) – kazneni postupak protiv Giorgia Fidenata
   (Predmet C-107/16)
   (2016/C 165/11)
   Jezik postupka: talijanski

      Sud koji je uputio zahtjev

   Tribunale di Pordenone

      Kazneni postupak protiv

   Giorgia Fidenata

      Prethodna pitanja

               1.

               Je li Komisija dužna u skladu s člankom 54. Uredbe 178/02 (1), na zahtjev države članice usvojiti hitne mjere iako nije uočila ozbiljan i očit rizik za zdravlje ljudi, životinja ili okoliš?

               2.

               U slučaju da Komisija obavijesti da ne postoje pretpostavke za donošenje hitnih mjera, može li ih država članica usvojiti u skladu s člankom 53. navedene uredbe?

               3.

               Može li država članica na osnovi načela opreza usvojiti hitne mjere iz članka 34. Uredbe (EZ) 1829/03 (2) čak i kada ne postoji ozbiljan i očit rizik i zadržati takve mjere čak i nakon što je Komisija ispitala EFSA-ino mišljenja i onda obavijestila da smatra da nisu ispunjeni uvjeti za usvajanje hitnih mjera?

      (1)  Uredba (EZ) br. 178/2002 Europskog parlamenta i Vijeća od 28. siječnja 2002. o utvrđivanju općih načela i uvjeta zakona o hrani, osnivanju Europske agencije za sigurnost hrane te utvrđivanju postupaka u područjima sigurnosti hrane (SL L 31, str. 1.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 15., svezak 7., str. 91.)

      (2)  Uredba (EZ) br. 1829/2003 Europskog parlamenta i Vijeća od 22. rujna 2003. o genetski modificiranoj hrani i hrani za životinje (SL L 268, str. 1.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 13., svezak 30., str. 167.)


title: Predmet T-11/16: Tužba podnesena 18. siječnja 2016. – De Masi protiv Komisije

text:
               29.2.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 78/34

         Tužba podnesena 18. siječnja 2016. – De Masi protiv Komisije
   (Predmet T-11/16)
   (2016/C 078/47)
   Jezik postupka: njemački

      Stranke

      Tužitelj: Fabio De Masi (Bruxelles, Belgija) (zastupnik: prof. A. Fischer-Lescano)

      Tuženik: Europska komisija

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

               —

               poništi odluku tuženika od 9. prosinca 2015. o zahtjevu za pristup dokumentima skupine „Code of Conduct”;

               —

               poništi odluku tuženika od 9. studenoga 2015. o ograničenom pristupu dokumentima skupine „Code of Conduct”;

               —

               naloži tuženiku snošenje troškova u skladu s člankom 87. Poslovnika Općeg suda, uključujući troškove mogućih intervenijenata.

      Tužbeni razlozi i glavni argumenti

   Tužitelj u prilog tužbi ističe četiri tužbena razloga, od kojih se dva odnose na odluku tuženika od 9. prosinca 2015., a dva na odluku tuženika od 9. studenoga.

               —

               Odluka tuženika od 9. prosinca 2015.

                           1.

                           Prvi tužbeni razlog: povreda članka 8. stavka 1. Uredbe (EZ) br. 1049/2001 (1)

                           Tužitelj tvrdi da je odlukom od 9. prosinca 2015. povrijeđeno pravo na obradu ponovnih zahtjeva bez odgađanja, predviđeno gore navedenom odredbom.

                           2.

                           Drugi tužbeni razlog: povreda članka 15. stavka 3. UFEU-a u vezi s člankom 2. stavkom 1. Uredbe (EZ) br. 1049/2001
                           Tužitelj osim toga tvrdi da je odlukom tuženika o uskraćivanju potpunog pristupa dokumentima skupine „Kodeks ponašanja” (oporezivanje poduzetnika), koju je osnovalo Vijeće, također povrijeđeno njegovo pravo na pristup tim dokumentima, zajamčeno gore navedenim odredbama.

               —

               Odluka tuženika od 9. studenoga 2015.

                           3.

                           Treći tužbeni razlog: povreda članka 230. stavka 2. UFEU-a u vezi s člankom 10. stavkom 2. UEU-a u vezi s obvezom pružanja informacija
                           Tužitelj u tom pogledu ističe da on kao član Europskom parlamenta ima subjektivno pravo, utemeljeno na primarnom zakonodavstvu, na potpuni pristup dokumentima, ako su oni potrebni radi provedbe parlamentarnog nadzora.

                           4.

                           Četvrti tužbeni razlog: povreda međuinstitucionalnog okvirnog sporazuma o odnosima između Europskog parlamenta i Europske komisije.
                           Konačno, tužitelj ističe da je odlukom od 9. studenoga također povrijeđen gore navedeni okvirni sporazum, jer se prilikom njegove primjene mora poštovati ratio članka 230. UFEU-a – osigurati najširi mogući pristup dokumentima.

      (1)  Uredba (EZ) br. 1049/2001 Europskog parlamenta i Vijeća od 30. svibnja 2001. o javnom pristupu dokumentima Europskog parlamenta, Vijeća i Komisije (SL L 145, str. 43.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 1., svezak 16., str. 70.)


title: Predmet C-690/15: Presuda Suda (veliko vijeće) od 10. svibnja 2017. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Cour administrative d'appel de Douai – Francuska) – Wenceslas de Lobkowicz protiv Ministère des Finances et des Comptes publics (Zahtjev za prethodnu odluku — Dužnosnik Europske unije — Pravilnik o osoblju — Obvezno osiguranje u sustavu socijalne sigurnosti institucija Europske unije — Dohoci od nekretnina ostvareni u državi članici — Obveza plaćanja općeg socijalnog doprinosa, socijalnog davanja i dodatnih doprinosa na temelju prava države članice — Sudjelovanje u financiranju socijalne sigurnosti te države članice)

text:
               24.7.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 239/9

         Presuda Suda (veliko vijeće) od 10. svibnja 2017. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Cour administrative d'appel de Douai – Francuska) – Wenceslas de Lobkowicz protiv Ministère des Finances et des Comptes publics
   (Predmet C-690/15) (1)

   ((Zahtjev za prethodnu odluku - Dužnosnik Europske unije - Pravilnik o osoblju - Obvezno osiguranje u sustavu socijalne sigurnosti institucija Europske unije - Dohoci od nekretnina ostvareni u državi članici - Obveza plaćanja općeg socijalnog doprinosa, socijalnog davanja i dodatnih doprinosa na temelju prava države članice - Sudjelovanje u financiranju socijalne sigurnosti te države članice))
   (2017/C 239/11)
   Jezik postupka: francuski

      Sud koji je uputio zahtjev

   Cour administrative d'appel de Douai

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelj: Wenceslas de Lobkowicz

      Tuženik: Ministère des Finances et des Comptes publics

      Izreka

   Članak 14. Protokola (br. 7) o povlasticama i imunitetima Europske unije, koji je priložen UEU-u, UFEU-u i UEZAE-u, te odredbe Pravilnika o osoblju za dužnosnike Europske unije koje se odnose na zajednički sustav socijalne sigurnosti institucija Unije treba tumačiti na način da im se protivi nacionalno zakonodavstvo, poput onoga o kojemu je riječ u glavnom postupku, koje propisuje da se dohoci od nekretnina koje u državi članici ostvaruje dužnosnik Unije koji je porezni rezident te države članice, podvrgavaju socijalnim doprinosima i davanjima koji su namijenjeni financiranju sustava socijalne sigurnosti te iste države članice.

      (1)  SL C 98, 14. 3. 2016.


title: Predmet T-748/15: Tužba podnesena 21. prosinca 2015. – Gauff protiv OHIM-a – H.P. Gauff Ingenieure (Gauff)

text:
               29.2.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 78/26

         Tužba podnesena 21. prosinca 2015. – Gauff protiv OHIM-a – H.P. Gauff Ingenieure (Gauff)
   (Predmet T-748/15)
   (2016/C 078/36)
   Jezik na kojem je tužba podnesena: njemački

      Stranke

      Tužitelj: Gauff GmbH & Co. Engineering KG (Nürnberg, Njemačka) (zastupnik: A. Molnar, odvjetnik)

      Tuženik: Ured za usklađivanje na unutarnjem tržištu (žigovi i dizajni) (OHIM)

      Druga stranka pred žalbenim vijećem: H.P. Gauff Ingenieure GmbH & Co. KG – JBG (Frankfurt am Main, Njemačka)

      Podaci o postupku pred OHIM-om

      Nositelj spornog žiga: tužitelj

      Predmetni sporni žig: verbalni žig Zajednice „Gauff” – žig Zajednice br. 6 192 521

      Postupak pred OHIM-om: postupak proglašavanja žiga ništavim

      Pobijana odluka: odluka prvog žalbenog vijeća OHIM-a od 8. listopada 2015. u predmetu R 1350/2014-1

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

               —

               poništi pobijanu odluku;

               —

               podredno, predmet vrati OHIM-u na ponovno odlučivanje radi daljnjeg razmatranja spornih stajališta koje neopravdano nije ispitao;

               —

               naloži OHIM-u snošenje troškova, uključujući i troškove nastale u postupku pred žalbenim vijećem.

      Tužbeni razlozi

               —

               povreda članaka 53., 56., 57., 76. Uredbe br. 207/2009;

               —

               povreda Uredbe br. 2868/95;

               —

               povreda prava na saslušanje;

               —

               nedostatak obrazloženja.


title: Predmet C-358/13: Zahtjev za prethodnu odluku koji je podnio Bundesgerichtshofs (Njemačka) dana 27. lipnja 2013. — Kazneni postupak protiv Markusa D.

text:
               9.11.2013

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 325/8

         Zahtjev za prethodnu odluku koji je podnio Bundesgerichtshofs (Njemačka) dana 27. lipnja 2013. — Kazneni postupak protiv Markusa D.
   (Predmet C-358/13)
   2013/C 325/13
   Jezik postupka: njemački
   Predmetni postupak pokrenut je prije 1. srpnja 2013., datuma pristupanja Republike Hrvatske Europskoj uniji.


title: Predmet C-331/16: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 13. lipnja 2016. uputio Rechtbank Den Haag, Middelburg (Nizozemska) – K. protiv Staatssecretaris van Veiligheid en Justitie

text:
               5.9.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 326/11

         Zahtjev za prethodnu odluku koji je 13. lipnja 2016. uputio Rechtbank Den Haag, Middelburg (Nizozemska) – K. protiv Staatssecretaris van Veiligheid en Justitie
   (Predmet C-331/16)
   (2016/C 326/20)
   Jezik postupka: nizozemski

      Sud koji je uputio zahtjev

   Rechtbank Den Haag, Middelburg

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelj: K.

      Tuženik: Staatssecretaris van Veiligheid en Justitie

      Prethodna pitanja

               1.

               Dopušta li članak 27. stavak 2. Direktive 2004/38/EZ (1) da se građanina Unije u odnosu na kojeg je, kao u predmetnom slučaju, pravomoćno utvrđeno da se na njega primjenjuje članak 1. stavak F. točke (a) i (b) Konvencije o statusu izbjeglica, proglasi nepoželjnim jer zbog osobite težine kaznenih djela na koje se odnosi ta konvencijska odredba treba smatrati da je opasnost koja ugrožava temeljni interes društva [prijetnja za neki od temeljnih interesa društva] po svojoj prirodi trajno prisutna?

               2.

               Ako je odgovor na prvo pitanje negativan: ako se gorenavedenog građanina Unije, u odnosu na kojeg je utvrđeno da se na njega primjenjuje članak 1. stavak F. točke (a) i (b) Konvencije o statusu izbjeglica, namjerava proglasiti nepoželjnim, kako treba provjeriti treba li njegovo ponašanje smatrati stvarnom, trenutačnom i značajnom opasnošću koja ugrožava neki temeljni interes društva [stvarnom, trenutačnom i dostatno ozbiljnom prijetnjom koja utječe neki od temeljnih interesa društva]? U kojoj mjeri pritom treba voditi računa o tome da su ponašanja sankcionirana tim člankom 1. stavkom F. kao u predmetnom slučaju počinjena prije mnogo godina odnosno u predmetnom slučaju između 1992. i 1994.?

               3.

               U kojoj mjeri načelo proporcionalnosti utječe na ocjenu može li se proglasiti nepoželjnim građanina Unije u odnosu na kojeg je utvrđeno da se na njega primjenjuje članak 1. stavak F. točke (a) i (b) Konvencije o statusu izbjeglica? Treba li pritom ili neovisno o tome uzeti u obzir čimbenike iz članka 29. stavka 1. Direktive o boravku? Treba li pritom ili neovisno o tome također uzeti u obzir i desetogodišnje razdoblje boravka u državi članici domaćinu iz članka 28. stavka 3. točke (a) te direktive? Treba li u cijelosti uzeti u obzir čimbenike iz točke 3.3. Smjernica za bolje prenošenje i primjenu Direktive 2004/38 (COM [2009]313)?

      (1)  Direktiva 2004/38/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 29. travnja 2004. o pravu građana Unije i članova njihovih obitelji slobodno se kretati i boraviti na državnom području država članica, o izmjeni Uredbe (EEZ) br. 1612/68 i stavljaju izvan snage direktiva 64/221/EEZ, 68/360/EEZ, 72/194/EEZ, 73/148/EEZ, 75/34/EEZ, 75/35/EEZ, 90/364/EEZ, 90/365/EEZ i 93/96/EEZ (Tekst značajan za EGP) (SL 2004., L 158, str. 77.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 5., svezak 2., str. 42.)


title: Predmet T-180/16: Rješenje Općeg suda od 26. lipnja 2017. – L’Oréal protiv EUIPO-a – Guinot (MASTER SHAPE) („Žig Europske unije — Postupak povodom prigovora — Prijava verbalnog žiga Europske unije MASTER SHAPE — Raniji nacionalni figurativni žig MASTERS COLORS PARIS — Relativni razlog za odbijanje — Vjerojatnost dovođenja u zabludu — Članak 8. stavak 1. točka (b) Uredbe (EZ) br. 207/2009 — Očito pravno neosnovana tužba — Članak 126. Poslovnika”)

text:
               14.8.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 269/18

         Rješenje Općeg suda od 26. lipnja 2017. – L’Oréal protiv EUIPO-a – Guinot (MASTER SHAPE)
   (Predmet T-180/16) (1)

   ((„Žig Europske unije - Postupak povodom prigovora - Prijava verbalnog žiga Europske unije MASTER SHAPE - Raniji nacionalni figurativni žig MASTERS COLORS PARIS - Relativni razlog za odbijanje - Vjerojatnost dovođenja u zabludu - Članak 8. stavak 1. točka (b) Uredbe (EZ) br. 207/2009 - Očito pravno neosnovana tužba - Članak 126. Poslovnika”))
   (2017/C 269/25)
   Jezik postupka: francuski

      Stranke

      Tužitelj: L’Oréal (Pariz, Francuska) (zastupnici: T. de Haan i P. Péters, odvjetnici)

      Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (zastupnik: D. Hanf, agent)

      Druga stranka u postupku pred žalbenim vijećem EUIPO-a, intervenijent u postupku pred Općim sudom: Guinot (Pariz) (zastupnik: A. Sion, odvjetnik)

      Predmet

   Tužba protiv odluke petog žalbenog vijeća EUIPO-a od 23. veljače 2016. (predmet R 2907/2014-5), koja se odnosi na postupak povodom prigovora između društava Guinot i L’Oréal.

      Izreka

               1.

               Tužba se odbija.

               2.

               Nalaže se društvu L’Oréal snošenje troškova.

      (1)  SL C 222, 20. 6. 2016.


title: Predmet C-498/15: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 22. rujna 2015. uputio Szegedi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság (Mađarska) – Spirál-Gép Kft. protiv Budapest Rendőrfőkapitánya

text:
               25.1.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 27/4

         Zahtjev za prethodnu odluku koji je 22. rujna 2015. uputio Szegedi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság (Mađarska) – Spirál-Gép Kft. protiv Budapest Rendőrfőkapitánya
   (Predmet C-498/15)
   (2016/C 027/05)
   Jezik postupka: mađarski

      Sud koji je uputio zahtjev

   Szegedi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelj: Spirál-Gép Kft.

      Tuženik: Budapest Rendőrfőkapitánya

      Prethodna pitanja

               1.

               Treba li zahtjev proporcionalnosti, utvrđen u članku 9.a Direktive 1999/62/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 17. lipnja 1999. (1) (u daljnjem tekstu: Direktiva o eurovinjeti), tumačiti na način da se protivi sustavu sankcija kakav je utvrđen u Prilogu 9. Uredbi br. 410/2007 od 29. prosinca o popisu prometnih prekršaja koji se sankcioniraju upravnom novčanom kaznom, iznosu novčanih kazni koje se mogu izreći u slučaju povrede mjerodavnih odredbi, sustavu izricanja tih kazni i uvjetima za sudjelovanje u nadzoru [a közigazgatási bírsággal sújtandó közlekedési szabályszegések köréről, az e tevékenységekre vonatkozó rendelkezések megsértése esetén kiszabható bírságok összegéről, felhasználásának rendjéről és az ellenőrzésben történő közreműködés feltételeiről szóló 410/2007. (XII. 29.) Korm. rendelet] (u daljnjem tekstu: Uredba o sankcijama), a u kojem se za nepoštovanje pravila o kupnji cestovne karte predviđa novčana kazna u paušalnom iznosu, neovisno o težini počinjenog prekršaja?

               2.

               Je li upravna novčana kazna koja je određena u Prilogu 9. Uredbe o sankcijama sukladna zahtjevu iz članka 9.a Direktive o eurovinjeti, prema kojem sankcije utvrđene u nacionalnom pravu moraju biti učinkovite, proporcionalne i odvraćajuće?

               3.

               Treba li zahtjev proporcionalnosti koji je utvrđen u članku 9.a Direktive o eurovinjeti tumačiti na način da se protivi, s jedne strane, sustavu sankcija poput onog o kojem je riječ u glavnom postupku, a u okviru kojeg se predviđa objektivna odgovornost počiniteljâ prekršaja, te, s druge strane, iznosu sankcije koji je propisan u navedenom sustavu?

      (1)  Direktiva 1999/62/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 17. lipnja 1999. o naknadama koje se naplaćuju za korištenje određenih infrastruktura za teška teretna vozila (SL L 187, str. 42.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 7., svezak 6., str. 34.)


title: Predmet C-17/16: Presuda Suda (prvo vijeće) od 4. svibnja 2017. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Cour de cassation – Francuska) – Oussama El Dakkak, Intercontinental SARL protiv Administration des douanes et droits indirects (Zahtjev za prethodnu odluku — Uredba (EZ) br. 1889/2005 — Kontrole gotovine koja se unosi u Europsku uniju ili iznosi iz nje — Članak 3. stavak 1. — Fizička osoba koja ulazi u Uniju ili je napušta — Obveza prijavljivanja — Međunarodno tranzitno područje zračne luke države članice)

text:
               3.7.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 213/11

         Presuda Suda (prvo vijeće) od 4. svibnja 2017. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Cour de cassation – Francuska) – Oussama El Dakkak, Intercontinental SARL protiv Administration des douanes et droits indirects
   (Predmet C-17/16) (1)

   ((Zahtjev za prethodnu odluku - Uredba (EZ) br. 1889/2005 - Kontrole gotovine koja se unosi u Europsku uniju ili iznosi iz nje - Članak 3. stavak 1. - Fizička osoba koja ulazi u Uniju ili je napušta - Obveza prijavljivanja - Međunarodno tranzitno područje zračne luke države članice))
   (2017/C 213/11)
   Jezik postupka: francuski

      Sud koji je uputio zahtjev

   Cour de cassation

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelj: Oussama El Dakkak, Intercontinental SARL

      Tuženik: Administration des douanes et droits indirects

      Izreka

   Članak 3. stavak 1. Uredbe (EZ) br. 1889/2005 Europskog parlamenta i Vijeća od 26. listopada 2005. o kontrolama gotovine koja se unosi u Zajednicu ili iznosi iz Zajednice treba tumačiti na način da se obveza prijavljivanja iz te odredbe primjenjuje u međunarodnom tranzitnom području zračne luke neke države članice.

      (1)  SL C 90, 7. 3. 2016.


title: Predmet T-564/15: Tužba podnesena 25. rujna 2015. – Spliethoff’s Bevrachtingskantoor protiv Komisije

text:
               30.11.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 398/65

         Tužba podnesena 25. rujna 2015. – Spliethoff’s Bevrachtingskantoor protiv Komisije
   (Predmet T-564/15)
   (2015/C 398/79)
   Jezik postupka: engleski

      Stranke

      Tužitelj: Spliethoff’s Bevrachtingskantoor BV (Amsterdam, Nizozemska) (zastupnik: P. Glazener, odvjetnik)

      Tuženik: Europska komisija

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

               —

               poništi Odluku Komisije od 17. srpnja 2015. kojom se odbija tužiteljev prijedlog podnesen u vezi s pozivom na dostavu ponuda u okviru Provedbenom odlukom Komisije C(2014)1921 final od 26. ožujka 2014. o uspostavi višegodišnjeg programa rada 2014. za financijsku pomoć u području Instrumenta za povezivanje Europe;

               —

               naloži Komisiji donošenje nove odluke u odnosu na tužiteljev prijedlog, uzimajući u obzir presudu Općeg suda, u roku od tri mjeseca od dana donošenja presude;

               —

               naloži Komisiji snošenje troškova postupka.

      Tužbeni razlozi i glavni argumenti

   U prilog osnovanosti tužbe tužitelj ističe dva tužbena razloga.

               1.

               Prvi tužbeni razlog, kojim se navodi očita pogreška u ocjeni

                           —

                           Ocjena tužiteljeve prijedloga nepravilna je u pogledu kriterija dodjele koji se odnose na značaj, utjecaj i kvalitetu. Uz pravilnu ocjenu tih kriterija dodjele, prijedlog je trebao biti odabran za sufinanciranje iz sredstava EU.

               2.

               Drugi tužbeni razlog, kojim se navodi povreda načela jednakog postupanja

                           —

                           Komisija je povrijedila načelo jednakog postupanja u pobijanoj odluci jer nije odabrala tužiteljev prijedlog, dok je odabrala druge, slične prijedloge u vezi s tehnologijom smanjenja emisija.


title: Predmet C-137/14: Presuda Suda (drugo vijeće) od 15. listopada 2015. – Europska komisija protiv Savezne Republike Njemačke (Povreda obveze države članice — Direktiva 2011/92/EU — Procjena učinaka određenih javnih i privatnih projekata na okoliš — Članak 11. — Direktiva 2010/75/EU — Industrijske emisije (integrirano sprečavanje i kontrola onečišćenja) — Članak 25. — Pristup pravosuđu — Nacionalno postupovno zakonodavstvo koje ne udovoljava uvjetima)

text:
               7.12.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 406/4

         Presuda Suda (drugo vijeće) od 15. listopada 2015. – Europska komisija protiv Savezne Republike Njemačke
   (Predmet C-137/14) (1)

   ((Povreda obveze države članice - Direktiva 2011/92/EU - Procjena učinaka određenih javnih i privatnih projekata na okoliš - Članak 11. - Direktiva 2010/75/EU - Industrijske emisije (integrirano sprečavanje i kontrola onečišćenja) - Članak 25. - Pristup pravosuđu - Nacionalno postupovno zakonodavstvo koje ne udovoljava uvjetima))
   (2015/C 406/03)
   Jezik postupka: njemački

      Stranke

      Tužitelj: Europska komisija (zastupnici: C. Hermes i G. Wilms, agenti)

      Tuženik: Savezna Republika Njemačka (zastupnici: T. Henze i J. Möller, agenti)

      Intervenijent u potporu tuženiku: Republika Austrija (zastupnik: C. Pesendorfer, agent)

      Izreka

               1.

               Ograničavajući:

                           —

                           primjenom članka 46. Zakona o upravnom postupku (Verwaltungsverfahrensgesetz), poništenje odluka zbog povrede postupka na slučajeve neprovođenja procjene ili prethodnog ispitivanja učinaka na okoliš i na slučajeve u kojima je podnositelj pravnog sredstva dokazao da postoji uzročna veza između povrede postupka i rezultata odluke;

                           —

                           u skladu s člankom 2. stavkom 3. Zakona o dodatnim odredbama o pravnim sredstvima u pitanjima okoliša predviđenima Direktivom 2003/35/EZ (Umwelt-Rechtsbehelfsgesetz) od 7. prosinca 2006., kako je izmijenjen Zakonom od 21. siječnja 2013. i člankom 73. stavkom 4. Zakona o upravnom postupku (Verwaltungsverfahrensgesetz), aktivnu procesnu legitimaciju i opseg sudskog nadzora na prigovore koji su već izneseni u roku određenom u tijeku upravnog postupka koji je doveo do usvajanja odluke;

                           —

                           primjenom članka 2. stavka 1. u vezi s člankom 5. stavkom 1. Zakona o dodatnim odredbama o pravnim sredstvima u pitanjima okoliša predviđenima Direktivom 2003/35/EZ (Umwelt-Rechtsbehelfsgesetz) od 7. prosinca 2006., kako je izmijenjen Zakonom od 21. siječnja 2013. u postupcima koji su pokrenuti nakon 25. lipnja 2005. i okončani prije 12. svibnja 2011., aktivnu procesnu legitimaciju udruga za zaštitu okoliša na pravne odredbe kojima se dodjeljuju prava pojedincima;

                           —

                           u skladu s člankom 2. stavkom 1. u vezi s člankom 5. stavkom 1. Zakona o dodatnim odredbama o pravnim sredstvima u pitanjima okoliša predviđenima Direktivom 2003/35/EZ (Umwelt-Rechtsbehelfsgesetz) od 7. prosinca 2006., kako je izmijenjen Zakonom od 21. siječnja 2013., u postupcima koji su pokrenuti nakon 25. lipnja 2005. i okončani prije 12. svibnja 2011., opseg sudskog nadzora pravnih sredstava udruga za zaštitu okoliša na pravne odredbe kojima se dodjeljuju prava pojedincima, i

                           —

                           isključujući, sukladno članku 5. stavcima 1. i 4. Zakona o dodatnim odredbama o pravnim sredstvima u pitanjima okoliša predviđenima Direktivom 2003/35/EZ (Umwelt-Rechtsbehelfsgesetz) od 7. prosinca 2006., kako je izmijenjen Zakonom od 21. siječnja 2013., iz područja primjene nacionalnog zakonodavstva upravne postupke koji su pokrenuti prije 25. lipnja 2005.,
                           Savezna Republika Njemačka povrijedila je obveze koje ima na temelju članka 11. Direktive 2011/92/EU Europskog parlamenta i Vijeća od 13. prosinca 2011. o procjeni učinaka određenih javnih i privatnih projekata na okoliš i članka 25. Direktive 2010/75/EU Europskog parlamenta i Vijeća od 24. studenoga 2010. o industrijskim emisijama (integriranom sprečavanju i kontroli onečišćenja).

               2.

               U preostalom dijelu tužba se odbija.

               3.

               Europskoj komisiji, Saveznoj Republici Njemačkoj i Republici Austriji nalaže se snošenje vlastitih troškova.

      (1)  SL C 159, 26. 5. 2014.


title: Predmet C-395/17: Tužba podnesena 30. lipnja 2017. – Europska komisija protiv Kraljevine Nizozemske

text:
               16.10.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 347/5

         Tužba podnesena 30. lipnja 2017. – Europska komisija protiv Kraljevine Nizozemske
   (Predmet C-395/17)
   (2017/C 347/05)
   Jezik postupka: nizozemski

      Stranke

      Tužitelj: Europska komisija (zastupnici: J.-F. Brakeland i A. Caeiros)

      Tuženik: Kraljevina Nizozemska

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelj od Suda zahtijeva da,

               —

               utvrdi da je Kraljevina Nizozemska povrijedila obveze koje ima na temelju članka 5. (ranije članak 10.) Ugovora o osnivanju Europske zajednice (sada članak 4. stavak 3. Ugovora o funkcioniranju Europske unije), time što nije naknadila gubitak vlastitih sredstava koja su trebala biti utvrđena na temelju članaka 2., 6., 10., 11., i 17. Uredbe br. 1552/1989 (1) (sada članci 2., 6., 10., 11., i 17. Uredbe br. 1150/2000 (2)) i stavljena na raspolaganje proračunu Unije, jer protivno članku 101. stavku 1. Odluke Vijeća 91/482 (3) i članku 12. stavku 6. Priloga II. toj odluci za uvoz mlijeka u prahu i riže iz Curaçaa u razdoblju od 1997. do 2000.odnosno protivno članku 35. stavku 1. Odluke Vijeća 2001/822 (4) i članku 15. stavku 4. Priloga III. toj odluci za uvoz grube krupice i sitne krupice iz Arube u razdoblju od 2002. do 2003. nije izdala potvrde o prometu robe EUR.1;

               —

               naloži Kraljevini Nizozemskoj snošenje troškova.

      Tužbeni razlozi i glavni argumenti

   Carinska tijela Curaçaa i Arube, dviju prekomorske zemlje Kraljevine Nizozemske, pogrešno su izdala dokaze o podrijetlu EUR.1 za mlijeko u prahu, rižu, grubu krupicu i sitnu krupicu. Naime, nesporno je da nisu bile ispunjene pretpostavke za odobravanje povlaštenog podrijetla prema relevantnim odlukama o pridruživanju prekomorskih zemalja i područja Europskoj ekonomskoj zajednici. Nepravilnosti u potvrdama o prometu robe su administrativnim pogreškama u Curaçau dovele do gubitka od 18 192 641,95 eura vlastitih sredstava Unije, a administrativnim pogreškama na Arubi do gubitka od 298 080 eura vlastitih sredstava Unije.
   Komisija smatra da je Nizozemska kao država članica prema pravu Unije odgovorna za gubitak vlastitih sredstava koji su prouzročile njezine prekomorske zemlje i da prema obvezi lojalne suradnje ukupan iznos neutvrđene i nenaplaćene carine i davanja (uvećan za kamate) mora staviti na raspolaganje proračunu Unije.

      (1)  Uredba Vijeća (EEZ, Euratom) br. 1552/89 od 29. svibnja 1989. o provedbi Odluke 88/376/EEZ, Euratom o sustavu vlastitih sredstava Zajednica (SL 1989., L 155, str. 1.)

      (2)  Uredba Vijeća (EZ, Euratom) br. 1150/2000 od 22. svibnja 2000. o provedbi Odluke br. 94/728/EZ, Euratom o sustavu vlastitih sredstava Zajednica (SL 2000., L 130, str. 1.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 1., svezak 1., str. 12.)

      (3)  Odluka Vijeća 91/482/EEZ od 25. srpnja 1991. o pristupanju prekomorskih zemalja i područja Europskoj ekonomskoj zajednici (SL 1991., L 263, str. 1.)

      (4)  Odluka Vijeća 2001/822/EZ od 27. studenoga 2001. o pridruživanju prekomorskih zemalja i područja Europskoj zajednici („Odluka o prekomorskom pridruživanju”) (SL 2001., L 314, str. 1.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 11., svezak 50., str. 12.)


title: Predmet T-137/16: Rješenje Općeg suda od 13. lipnja 2017. – Uniwersytet Wrocławski protiv REA-e („Tužba za poništenje — Tužba kojom se pokreće postupak — Formalni zahtjevi — Nepostojanje zastupanja od strane odvjetnika — Očita nedopuštenost”)

text:
               14.8.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 269/16

         Rješenje Općeg suda od 13. lipnja 2017. – Uniwersytet Wrocławski protiv REA-e
   (Predmet T-137/16) (1)

   ((„Tužba za poništenje - Tužba kojom se pokreće postupak - Formalni zahtjevi - Nepostojanje zastupanja od strane odvjetnika - Očita nedopuštenost”))
   (2017/C 269/22)
   Jezik postupka: poljski

      Stranke

      Tužitelj: Uniwersytet Wrocławski (Wrocław, Poljska) (zastupnik: D. Dubis, odvjetnik)

      Tuženik: Izvršna agencija za istraživanje (REA) (zastupnici: S. Payan-Lagrou i V. Canetti, agenti, uz asistenciju M. Le Berre i G. Materna, odvjetnici)

      Predmet

   S jedne strane, poništenje odluka REA-e, kojima djeluje u ime Europske komisije, o raskidanju sporazuma o dodjeli bespovratnih sredstava Cossar (br. 252908) i obvezivanju tužitelja na naknadu iznosa od 36 508,37 eura, od 58 031,38 eura i od 6 286,68 eura i o naknadi štete u iznosu od 5 803,14 eura te, s druge strane, o zahtjevu za REA-in povrat odgovarajućih iznosa uvećanih za kamate od dana izvršenja pojedine isplate do dana povrata.

      Izreka

               1.

               Tužba u predmetu T-137/16 odbacuje se kao očito nedopuštena.

               2.

               Uniwersytet Wrocławski snosi vlastite troškove i nalaže mu se snošenje troškova Izvršne agencije za istraživanja (REA).

      (1)  SL C 200, 6. 6. 2016.


title: Predmet T-473/13: Rješenje Općeg suda od 24. veljače 2015. – G-Star Raw protiv OHIM-a – PepsiCo (PEPSI RAW) („Žig Zajednice — Prigovor — Povlačenje prijave za registraciju osporavanog žiga — Obustava postupka”)

text:
               27.4.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 138/50

         Rješenje Općeg suda od 24. veljače 2015. – G-Star Raw protiv OHIM-a – PepsiCo (PEPSI RAW)
   (Predmet T-473/13) (1)

   ((„Žig Zajednice - Prigovor - Povlačenje prijave za registraciju osporavanog žiga - Obustava postupka”))
   (2015/C 138/66)
   Jezik postupka: engleski

      Stranke

      Tužitelj: G-Star Raw CV (Amsterdam, Nizozemska) (zastupnici: J. van Manen, M. van de Braak i L. Fresco, odvjetnici)

      Tuženik: Ured za usklađivanje na unutarnjem tržištu (žigovi i dizajni) (zastupnik: A. Folliard-Monguiral, agent)

      Druga stranka u postupku pred žalbenim vijećem OHIM-a, intervenijent u postupku pred Općim sudom: PepsiCo, Inc. (New York, New York, Sjedinjene Američke Države) (zastupnici: V. von Bomhard i T. Heitmann, odvjetnici)

      Predmet

   Tužba protiv odluke drugog žalbenog vijeća OHIM-a od 25. lipnja 2013. (predmet R 1586/2012-2), u vezi s postupkom povodom prigovora između G-Star Raw CV i PepsiCo, Inc.

      Izreka

               1.

               Obustavlja se postupak po tužbi.

               2.

               Nalaže se tužitelju i intervenijentu snošenje vlastitih troškova, kao i, svakome od njih, snošenje polovice troškova tuženika.

      (1)  SL C 344, 23.11.2013.


               25.9.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 334/35

         Postupak koji je 25. srpnja 2014. Nadzorno tijelo EFTA-e pokrenulo protiv Kneževine Lihtenštajna
   (Predmet E-17/14)
   (2014/C 334/16)
   Nadzorno tijelo EFTA-e, koje zastupaju Xavier Lewis i Janne Tysnes Kaasin, zastupnici Nadzornog tijela EFTA-e, Rue Belliard 35, 1040 Bruxelles, Belgija, pokrenulo je 25. srpnja 2014. postupak protiv Kneževine Lihteštajna pred Sudom EFTA-e.
   Nadzorno tijelo EFTA-e od Suda EFTA-e zahtijeva:

               1.

               da ustvrdi da, ostavljanjem na snazi nacionalnih pravila poput članka 63. Zakona o zdravstvu i prijelaznih odredbi u Aktu o stavljanju izvan snage Zakona o zdravstvu, uključujući primjenjivost članka 63. stavka 2. Zakona o zdravstvu u tom pogledu, kojima se zahtijeva da ovlašteni „zubar” mora svoj posao obavljati kao zaposlenik, pod izravnim nadzorom te u okviru uputa i odgovornosti potpuno kvalificiranog doktora dentalne medicine, Kneževina Lihtenštajn nije ispunila svoje obveze iz članka 31. Sporazuma o EGP-u;

               2.

               da Kneževini Lihtenštajnu naloži da snosi troškove tog postupka.

      Pravna pozadina i činjenična osnova te navedeni razlozi:

               —

               Člankom 63. lihtenštajnskog Zakona o zdravstvu predviđa se da „zubar” može obavljati posao isključivo pod izravnim nadzorom te u okviru uputa i odgovornosti potpuno kvalificiranog doktora dentalne medicine (Zahnarzt).

               —

               Pravom poslovnog nastana zajamčenim na temelju članka 31. Sporazuma o EGP-u zahtijeva se nepostojanje ograničenja na slobodu poslovnog nastana, uključujući pravo pokretanja i obavljanja djelatnosti kao samozaposlenih osoba.

               —

               Nadležno tijelo EFTA-e smatra da Lihtenštajn nije ispunio svoje obveze iz članka 31. Sporazuma o EGP-u. Njegovo je stajalište da su članak 63. Zakona o zdravstvu i prijelazne odredbe u Aktu o stavljanju izvan snage Zakona o zdravstvu, uključujući primjenjivost članka 63. stavka 2. Zakona o zdravstvu u tom pogledu, ograničenje iz članka 31. Sporazuma o EGP-u.

               —

               Vlada Lihtenštajna tvrdi da je cilj članka 63. Zakona o zdravstvu osigurati zaštitu javnog zdravlja.

               —

               Nadzorno tijelo EFTA-e smatra da je za zaštitu javnog zdravlja nepotrebno zahtijevati da potpuno osposobljeni i kvalificirani „zubar” koji želi obavljati profesionalnu djelatnost u skladu sa stečenom diplomom mora biti zaposlenik doktora dentalne medicine u Lihtenštajnu.


title: Predmet T-694/15: Tužba podnesena 30. studenoga 2015. – Micula protiv Komisije

text:
               1.2.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 38/69

         Tužba podnesena 30. studenoga 2015. – Micula protiv Komisije
   (Predmet T-694/15)
   (2016/C 038/93)
   Jezik postupka: engleski

      Stranke

      Tužitelj: Ioan Micula (Oradea, Rumunjska) (zastupnici: K. Struckmann, odvjetnik, G. Forwood, Barrister, i A. Kadri, Solicitor)

      Tuženik: Europska komisija

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

               —

               poništi Odluku Komisije (EU) 2015/1470 od 30. ožujka 2015. o državnoj potpori SA.38517 (2014/C) (ex 2014/NN) koju je provela Rumunjska [Arbitražna odluka Micula protiv Rumunjske od 11. prosinca 2013. (priopćeno pod brojem dokumenta C(2015) 2112)] (SL L 232, str.43.);

               —

               podredno, poništi pobijanu odluku u mjeri u kojoj (a) se odnosi na tužitelja, (b) sprječava Rumunjsku da postupi u skladu s odlukom, (c) nalaže Rumunjskoj da povrati svaku nespojivu potporu, (d) nalaže da je tužitelj zajednički odgovoran za povrat potpore koju je primio bilo koji subjekt utvrđen u članku 2. stavku 2. pobijane odluke;

               —

               naloži Komisiji snošenje troškova postupka.

      Tužbeni razlozi i glavni argumenti

   U prilog osnovanosti tužbe tužitelj ističe osam tužbenih razloga.

               1.

               Prvi tužbeni razlog temelji se na činjenici da je pobijana odluka zahvaćena pogreškom utoliko što je njome nepravilno primijenjen članak 351. TFEU-a te temeljna načela prava na ovaj predmet.

               2.

               Drugi tužbeni razlog temelji se na činjenici da je pobijanom odlukom pogrešno utvrđeno da je spornom mjerom dodijeljena prednost tužitelju, posebice time što pogrešno procjenjuje trenutak u kojem je navodna prednost dodijeljena, ili podredno u utvrđenju da plaćanje odštete predstavlja prednost.

               3.

               Treći tužbeni razlog temelji se na činjenici da je pobijanom odlukom pogrešno utvrđeno da je sporna mjera bila pripisiva Rumunjskoj.

               4.

               Četvrti tužbeni razlog temelji se na činjenici da je pobijanom odlukom pogrešno procijenjena spojivost navodne mjere potpore.

               5.

               Peti tužbeni razlog temelji se na činjenici da su pobijanom odlukom pogrešno određeni korisnici navodne potpore i nije obrazložen njezin zaključak, posebice u određivanju fizičkih ili pravnih osoba koje čine navodnog poduzetnika korisnika.

               6.

               Šesti tužbeni razlog temelji se na činjenici da je pobijanom odlukom pogrešno primijenjeno pravo i prekoračena nadležnost time što je naložen povrat navodne potpore.

               7.

               Sedmi tužbeni razlog temelji se na činjenici da se pobijanom odlukom krši načelo zaštite legitimnog očekivanja.

               8.

               Osmi tužbeni razlog temelji se na činjenici da je pobijana odluka manjkava u smislu da su njome počinjene bitne povrede postupka, konkretno da je povrijeđeno pravo na saslušanje, članak 108. stavak 3. UFEU-a te članak 6. stavak 1. Uredbe br. 659/1999 (1).

      (1)  Uredba Vijeća (EZ) br. 659/1999 od 22. ožujka 1999. o utvrđivanju detaljnih pravila primjene članka 108. Ugovora o funkcioniranju Europske unije, (SL L 83, str. 1.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 8., svezak 4., str. 16.) (kako je izmijenjena).


title: Predmet F-30/13: Rješenje Službeničkog suda (prvo vijeće) od 16. prosinca 2013. — Roda protiv Komisije (Javna služba — Mirovina za nadživjele osobe — Smrt bivšeg supružnika — Naknada za uzdržavanje — Predsudski postupak — Nužnost podnošenja pravnog lijeka — Zakašnjenje — Očita nedopuštenost)

text:
               8.2.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 39/30

         Rješenje Službeničkog suda (prvo vijeće) od 16. prosinca 2013. — Roda protiv Komisije
   (Predmet F-30/13)
   (Javna služba - Mirovina za nadživjele osobe - Smrt bivšeg supružnika - Naknada za uzdržavanje - Predsudski postupak - Nužnost podnošenja pravnog lijeka - Zakašnjenje - Očita nedopuštenost)
   2014/C 39/55
   Jezik postupka: talijanski

      Stranke

      Tužiteljica: Silvana Roda (Ispra, Italija) (zastupnik: L. Ribolzi, odvjetnik)

      Tuženik: Europska komisija

      Predmet

   Zahtjev za poništenje odluke Komisije kojom se odbija zahtjev tužiteljice za dodjelu prava na mirovinu za nadživjele osobe u visini 60 % zadnje osnovne plaće svojeg pokojnog bivšeg supruga.

      Izreka rješenja

               1.

               Tužba se odbacuje kao očito nedopuštena.

               2.

               S. Roda će snositi vlastite troškove.


title: Predmet T-613/15: Rješenje Općeg suda od 19. rujna 2016. – European Dynamics Luxembourg i dr. protiv Frontexa

text:
               5.12.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 454/33

      Rješenje Općeg suda od 19. rujna 2016. – European Dynamics Luxembourg i dr. protiv Frontexa
      (Predmet T-613/15) (1)

      (2016/C 454/56)
      Jezik postupka: grčki
      Predsjednik četvrtog vijeća odredio je brisanje predmeta.

         (1)  SL C 7, 11. 1. 2016.


title: Predmet C-320/17: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 29. svibnja 2017. uputio Conseil d'État (Francuska) – Marle Participations SARL protiv Ministre de l’Économie et des Finances

text:
               14.8.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 269/10

         Zahtjev za prethodnu odluku koji je 29. svibnja 2017. uputio Conseil d'État (Francuska) – Marle Participations SARL protiv Ministre de l’Économie et des Finances
   (Predmet C-320/17)
   (2017/C 269/14)
   Jezik postupka: francuski

      Sud koji je uputio zahtjev

   Conseil d'État

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelj: Marle Participations SARL

      Tuženik: Ministre de l’Économie et des Finances

      Prethodno pitanje

   Od Suda se traži da odluči o pitanju znači li, i ovisno o slučaju, pod kojim pretpostavkama, to da holding društvo iznajmljuje nekretnine društvu kćeri da ono ima izravan ili neizravan učinak na upravljanje tim društvom kćeri s posljedicom da stjecanje i držanje udjela tog društva kćeri ima karakter gospodarske aktivnosti u smislu Direktive od 28. studenoga 2006. o zajedničkom sustavu poreza na dodanu vrijednost (1).

      (1)  Direktiva Vijeća 2006/112/EZ od 28. studenoga 2006. o zajedničkom sustavu poreza na dodanu vrijednost (SL L 347, str. 1.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 9., svezak 1., str. 120.)


title: Predmet T-637/14: Rješenje Općeg suda od 13. travnja 2015. – noon Copenhagen protiv OHIM-a – Wurster Diamonds (noon)

text:
               22.6.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 205/42

         Rješenje Općeg suda od 13. travnja 2015. – noon Copenhagen protiv OHIM-a – Wurster Diamonds (noon)
   (Predmet T-637/14) (1)

   (2015/C 205/58)
   Jezik postupka: engleski
   Predsjednik petog vijeća odredio je brisanje predmeta.

      (1)  SL C 361, 13.10.2014.


title: Predmet C-87/17 P: Žalba koju je 17. veljače 2017. podnio CBA Spielapparate- und Restaurantbetriebs GmbH protiv rješenja Općeg suda (treće vijeće) od 19. prosinca 2016. u predmetu T-655/16, CBA Spielapparate- und Restaurantbetriebs GmbH protiv Suda Europske unije

text:
               21.8.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 277/20

         Žalba koju je 17. veljače 2017. podnio CBA Spielapparate- und Restaurantbetriebs GmbH protiv rješenja Općeg suda (treće vijeće) od 19. prosinca 2016. u predmetu T-655/16, CBA Spielapparate- und Restaurantbetriebs GmbH protiv Suda Europske unije
   (Predmet C-87/17 P)
   (2017/C 277/29)
   Jezik postupka: njemački

      Stranke

      Žalitelj: CBA Spielapparate- und Restaurantbetriebs GmbH (zastupnik: A. Schuster, odvjetnik)

      Druga stranka u postupku: Sud Europske unije
   Sud Europske unije (deseto vijeće) rješenjem od 5. srpnja 2017. odbio je žalbu i naložio žalitelju snošenje vlastitih troškova.


title: Predmet F-129/14: Tužba podnesena 3. studenoga 2014. – ZZ protiv EEAS-a

text:
               12.1.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 7/61

         Tužba podnesena 3. studenoga 2014. – ZZ protiv EEAS-a
   (Predmet F-129/14)
   (2015/C 007/79)
   Jezik postupka: francuski

      Stranke

      Tužitelj: ZZ (zastupnici: J.-N. Louis, R. Metz, D. Verbeke, odvjetnici)

      Tuženik: EEAS

      Predmet i opis spora

   Poništenje odluke EEAS-a o udaljavanju tužitelja s radnog mjesta, bez smanjenja njegove mirovine.

      Tužbeni zahtjev

               —

               Poništiti odluku EEAS-a od 16. siječnja 2014. o udaljavanju tužitelja s radnog mjesta, bez smanjenja njegove mirovine;

               —

               naložiti EEAS-u snošenje troškova.