title: Predmet T-248/13: Presuda Općeg suda od 13. prosinca 2016. – Al-Ghabra protiv Komisije („Zajednička vanjska i sigurnosna politika — Mjere ograničavanja protiv određenih osoba i subjekata povezanih s Osamom bin Ladenom, mrežom Al-Qaidom i talibanima — Uredba (EZ) br. 881/2002 — Zamrzavanje financijskih sredstava i gospodarskih izvora osobe uvrštene na popis koji je sastavilo tijelo Ujedinjenih naroda — Uvrštenje imena te osobe na popis iz Priloga I. Uredbi br. 881/2002 — Tužba za poništenje — Razuman rok — Obveza provjere i opravdanja osnovanosti istaknutih razloga — Sudski nadzor”)

text:
               30.1.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 30/42

         Presuda Općeg suda od 13. prosinca 2016. – Al-Ghabra protiv Komisije
   (Predmet T-248/13) (1)

   ((„Zajednička vanjska i sigurnosna politika - Mjere ograničavanja protiv određenih osoba i subjekata povezanih s Osamom bin Ladenom, mrežom Al-Qaidom i talibanima - Uredba (EZ) br. 881/2002 - Zamrzavanje financijskih sredstava i gospodarskih izvora osobe uvrštene na popis koji je sastavilo tijelo Ujedinjenih naroda - Uvrštenje imena te osobe na popis iz Priloga I. Uredbi br. 881/2002 - Tužba za poništenje - Razuman rok - Obveza provjere i opravdanja osnovanosti istaknutih razloga - Sudski nadzor”))
   (2017/C 030/45)
   Jezik postupka: engleski

      Stranke

      Tužitelj: Mohammed Al-Ghabra (London, Ujedinjena Kraljevina) (zastupnici: E. Grieves, barrister i J. Carey, solicitor)

      Tuženik: Europska komisija (zastupnici: u početku M. Konstantinidis, T. Scharf i F. Erlbacher, a zatim M. Konstantinidis i F. Erlbacher, agenti)

      Intervenijenti u potporu tuženiku: Ujedinjena Kraljevina Velike Britanije i Sjeverne Irske (zastupnici: u početku S. Behzadi-Spencer i V. Kaye, zatim V. Kaye, a zatim S. Brandon, te naposljetku C. Crane, agenti, uz asistenciju T. Eicke, QC), Vijeće Europske unije (zastupnici: J.-P. Hix i E. Finnegan, agenti)

      Predmet

   Zahtjev na temelju članka 263. UFEU-a za poništenje, s jedne strane, Uredbe Komisije (EZ) br. 14/2007 od 10. siječnja 2007. o 74. izmjeni Uredbe Vijeća (EZ) br. 881/2002 o određenim posebnim mjerama ograničavanja protiv određenih osoba i subjekata povezanih s Osamom bin Ladenom, mrežom Al-Qaidom i talibanima te o stavljanju izvan snage Uredbe Vijeća (EZ) br. 467/2001 (SL 2007, L 6, str. 6.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 18., svezak 2., str. 128.) u dijelu u kojem se odnosi na tužitelja i, s druge strane, Odluke Komisije Ares (2013) 188023 od 6. ožujka 2013. o zadržavanju tužiteljeva imena na popisu osoba i subjekata na koje se primjenjuju odredbe Uredbe Vijeća (EZ) br. 881/2002 od 27. svibnja 2002. o određenim posebnim mjerama ograničavanja protiv određenih osoba i subjekata povezanih s Osamom bin Ladenom, mrežom Al-Qaidom i talibanima te o stavljanju izvan snage Uredbe Vijeća (EZ) br. 467/2001 o zabrani izvoza određene robe i usluga u Afganistan, pooštravanju zabrane leta i proširivanju zamrzavanja financijskih sredstava i ostalih financijskih izvora u odnosu na afganistanske talibane (SL 2002, L 139, str. 9.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 18., svezak 2., str. 34.).

      Izreka

               1.

               Tužba se odbacuje u dijelu u kojem se njome zahtijeva poništenje Uredbe Komisije (EZ) br. 14/2007 od 10. siječnja 2007. o 74. izmjeni Uredbe Vijeća (EZ) br. 881/2002 o određenim posebnim mjerama ograničavanja protiv određenih osoba i subjekata povezanih s Osamom bin Ladenom, mrežom Al-Qaidom i talibanima te o stavljanju izvan snage Uredbe Vijeća (EZ) br. 467/2001 u dijelu u kojem se odnosi na Mohammeda Al-Ghabru.

               2.

               Tužba se odbija kao neosnovana u preostalom dijelu.

               3.

               Mohammedu Al-Ghabru nalaže se snošenje vlastitih troškova kao i troškova Europske komisije.

               4.

               Ujedinjena Kraljevina Velike Britanije i Sjeverne Irske i Vijeće Europske unije snose vlastite troškove.

      (1)  SL C 9, 11. 1. 2014.


title: Predmet F-31/14: Presuda Službeničkog suda (drugo vijeće) od 11. prosinca 2014. – Colart i dr. protiv Parlamenta (Javna služba — Zastupanje osoblja — Odbor osoblja — Izbori za Odbor osoblja — Propisi o zastupanju osoblja u Europskom parlamentu — Nadležnost izbornog povjerenstva — Postupak povodom prigovora podnesenog izbornom povjerenstvu — Objava izbornih rezultata — Prigovor podnesen izbornom povjerenstvu — Članak 90. stavak 2. Pravilnika — Izostanak prethodnog prigovora tijelu za imenovanja AIPN-u — Izravno pokretanje postupka pred Općim sudom Općem sudu — Nedopuštenost)

text:
               2.2.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 34/48

         Presuda Službeničkog suda (drugo vijeće) od 11. prosinca 2014. – Colart i dr. protiv Parlamenta
   (Predmet F-31/14) (1)

   ((Javna služba - Zastupanje osoblja - Odbor osoblja - Izbori za Odbor osoblja - Propisi o zastupanju osoblja u Europskom parlamentu - Nadležnost izbornog povjerenstva - Postupak povodom prigovora podnesenog izbornom povjerenstvu - Objava izbornih rezultata - Prigovor podnesen izbornom povjerenstvu - Članak 90. stavak 2. Pravilnika - Izostanak prethodnog prigovora tijelu za imenovanja AIPN-u - Izravno pokretanje postupka pred Općim sudom Općem sudu - Nedopuštenost))
   (2015/C 034/57)
   Jezik postupka: francuski

      Stranke

      Tužitelj: Philippe Colart (Bastogne, Belgija) i drugi (zastupnik: A. Salerno, odvjetnik)

      Tuženik: Europski parlament (zastupnici: O. Caisou-Rousseau i S. Alves, agenti)

      Predmet

   Zahtjev za poništenje izbora za Odbor osoblja Europskog parlamenta koji su provedeni tijekom jeseni 2013. te rezultati kojih su objavljeni 28. studenoga 2013.

      Izreka presude

               1.

               Tužba se odbacuje kao nedopuštena.

               2.

               P. Colart i ostali tužitelji čija su imena navedena u prilogu snose polovicu svojih troškova.

               3.

               Europski parlament snosi svoje troškove i nalaže mu se snošenje polovice troškova tužitelja.

      (1)  SL C 184, 16.6.2014., str. 45.


title: Predmet T-645/16 R: Rješenje predsjednika Općeg suda od 6. veljače 2017. – Vorarlberger Landes- und Hypothekenbank protiv CRU-a („Privremena pravna zaštita — Jedinstveni sanacijski odbor — Jedinstveni fond za sanaciju — Ex ante doprinosi — Zahtjev za suspenziju primjene — Nepostojanje hitnosti”)

text:
               10.4.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 112/38

         Rješenje predsjednika Općeg suda od 6. veljače 2017. – Vorarlberger Landes- und Hypothekenbank protiv CRU-a
   (Predmet T-645/16 R)
   ((„Privremena pravna zaštita - Jedinstveni sanacijski odbor - Jedinstveni fond za sanaciju - Ex ante doprinosi - Zahtjev za suspenziju primjene - Nepostojanje hitnosti”))
   (2017/C 112/53)
   Jezik postupka: njemački

      Stranke

      Tužitelj: Vorarlberger Landes- und Hypothekenbank AG (Bregenz, Austrija) (zastupnik: G. Eisenberger, odvjetnik)

      Tuženik: Jedinstveni sanacijski odbor (SRB) (zastupnici: B. Meyring i S. Schelo, odvjetnici)

      Predmet

   Zahtjev na temelju članaka 278. i 279. UFEU-a kojim se traži određivanje privremenih mjera i suspenziju primjene odluke izvršne sjednice SRB-a (SRB/ES/SRF/2016/06) od 15. travnja 2016. o ex ante doprinosima Jedinstvenom fondu za sanaciju za 2016. i, s druge strane, nalog SRB-a da se pristupi vraćanju ex ante doprinosa koje je tužitelj platio.

      Izreka

               1.

               Odbija se zahtjev za privremenu pravnu zaštitu.

               2.

               O troškovima će se odlučiti naknadno.


title: Predmet T-707/16: Tužba podnesena 3. listopada 2016. – Enoitalia protiv EUIPO-a – La Rural Viñedos y Bodegas (ANTONIO RUBINI)

text:
               14.11.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 419/57

         Tužba podnesena 3. listopada 2016. – Enoitalia protiv EUIPO-a – La Rural Viñedos y Bodegas (ANTONIO RUBINI)
   (Predmet T-707/16)
   (2016/C 419/74)
   Jezik na kojem je tužba podnesena: engleski

      Stranke

      Tužitelj: Enoitalia, Corte Vigna, Baldo, Belvino, Ca' del Lago, Invino, Vinuva, Cantine Borsari, Ca' Montini, E.I., Enoi, V.E.B., Cbe, Ca.Pi SpA (Enoitalia SpA) (Calmasino di Bardolino, Italija) (zastupnik: S. Rizzo, odvjetnik)

      Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO)

      Druga stranka pred žalbenim vijećem: La Rural Viñedos y Bodegas SA Ltda (Capital Federal, Argentina)

      Podaci o postupku pred EUIPO-om

      Nositelj spornog žiga: tužitelj

      Predmetni sporni žig: verbalni žig Europske unije „ANTONIO RUBINI” – prijava za registraciju br. 9 526 955

      Postupak pred EUIPO-om: postupak proglašavanja žiga ništavim

      Pobijana odluka: odluka petog žalbenog vijeća EUIPO-a od 28. lipnja 2016. u predmetu R 1085/2015-5

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

               —

               poništi pobijanu odluku i

               —

               naloži EUIPO-u snošenje troškova.

      Tužbeni razlog

               —

               povreda članka 53. stavka 1. točke (a) u vezi s člankom 8. stavkom 1. točkom (b) Uredbe br. 207/2009


title: Predmet C-644/15 P: Žalba koju je 2. prosinca 2015. podnijela Mađarska protiv presude Općeg suda (drugo vijeće) od 15. rujna 2015. u predmetu T-346/12, Mađarska protiv Komisije

text:
               25.1.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 27/28

         Žalba koju je 2. prosinca 2015. podnijela Mađarska protiv presude Općeg suda (drugo vijeće) od 15. rujna 2015. u predmetu T-346/12, Mađarska protiv Komisije
   (Predmet C-644/15 P)
   (2016/C 027/32)
   Jezik postupka: mađarski

      Stranke

      Žalitelj: Mađarska (zastupnik: Z. Fehér, agent)

      Druga stranka u postupku: Europska komisija

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelj od Suda zahtijeva da:

               —

               ukine presudu Općeg suda u predmetu T-346/12;

               —

               donese konačnu odluku u predmetu u skladu s člankom 61. svojega Statuta;

               —

               naloži Komisiji snošenje troškova.

      Žalbeni razlozi i glavni argumenti

   Prema tvrdnjama mađarske vlade Opći je sud počinio pogrešku koja se tiče prava utvrdivši da je Komisija u svojoj odluci o djelomičnoj nadoknadi nacionalne financijske pomoći koja je – u skladu s člankom 103.e Uredbe (EZ) br. 1234/2007 (1) – dodijeljena proizvođačkim organizacijama u sektoru voća i povrća imala pravnu osnovu za to da iznos koji nadoknađuje Europska unija uvjetuje priopćenim iznosima pomoći.
   Mađarska vlada navodi da u skladu sa zajedničkim tumačenjem relevantnih odredbi Uredbe (EZ) br. 1234/2007 i Uredbe (EZ) br. 1580/2007 (2), Komisija nije bila ovlaštena na to da u svojoj odluci o djelomičnoj nadoknadi nacionalne financijske pomoći koja je dodijeljena proizvođačkim organizacijama odobri samo one iznose koje je mađarska vlada navela u zahtjevu za odobravanje dodjele nacionalne pomoći, koji su ondje iskazani kao procijenjeni, očekivani ili privremeni iznosi.
   U skladu s člankom 103.e Uredbe br. 1234/2007 Komisijino odobrenje odnosi se na dodjelu nacionalne pomoći, a ne na Komisijino utvrđivanje najvišeg iznosa pomoći koji može biti dodijeljen. Taj najviši iznos utvrđen je na nedvosmislen način u Uredbi br. 1234/2007, u kojoj je određeno da nacionalna pomoć ne može prelaziti 80 % financijskih doprinosa članova ili proizvođačkih organizacija koji su uplaćeni u operativne fondove. Pravila o djelomičnoj nadoknadi nacionalne pomoći također ne daju mogućnost Komisiji da prilikom odobravanja navedene nadoknade kao njezin najviši iznos utvrdi onaj koji je država članica priopćila Komisiji u zahtjevu za odobravanje dodjele, bilo kao cjelokupni iznos pomoći bilo kao iznos pomoći predviđene za pojedine proizvođačke organizacije.
   Cilj korištenja pojma „iznos” u tekstu članka 94. stavka 1. drugog podstavka Uredbe br. 1580/2007 – uzimajući pritom u obzir najviši iznos pomoći od 80 % na koji upućuje članak 103.e Uredbe br. 1234/2007 i gornju granicu od 25 % koja se tiče povećanja operativnog fonda na koju upućuje članak 67. Uredbe br. 1580/2007 – je taj da Komisija već u trenutku davanja odobrenja može unaprijed utvrditi iznose nacionalne pomoći koji se mogu isplatiti pa, prema tome, i postotak nadoknade. Na taj način svrha priopćavanje iznosa ni u kojem slučaju nije njegovo odobravanje, već upoznavanje Komisije s iznosom pomoći koja se može isplatiti sukladno pravilima iz osnovne uredbe i uredbe Komisije.

      (1)  Uredba Vijeća (EZ) br. 1234/2007 od 22. listopada 2007. uspostavljanju zajedničke organizacije poljoprivrednih tržišta i o posebnim odredbama za određene poljoprivredne proizvode (SL L 299, str. 1.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 3., svezak 9., str. 61.).

      (2)  Uredba Komisije (EZ) br. 1580/2007 od 21. prosinca 2007. o utvrđivanju detaljnih pravila za primjenu Uredbi Vijeća (EZ) br. 2200/96, (EZ) br. 2201/96 i (EZ) br. 1182/2007 za sektor voća i povrća (SL L 350, str. 1.)


title: Predmet F-133/15: Presuda Službeničkog suda (sudac pojedinac) od 10. lipnja 2016. – HI protiv Komisije (Javna služba — Dužnosnici — Članak 11. Pravilnika o osoblju — Obveza lojalnosti — Članak 11.a — Sukob interesa — Dužnosnik odgovoran za praćenje projekta koji financira Unija — Obiteljska veza između tog dužnosnika i zaposlenika kojeg je zaposlilo za potrebe tog projekta društvo odgovorno za projekt — Stegovni postupak — Stegovna mjera — Premještaj u niži razred — Zakonitost sastava disciplinskog povjerenstva — Obveza obrazlaganja — Trajanje postupka — Razuman rok — Povreda prava obrane — Načelo ne bis in idem — Očita pogreška u ocjeni — Proporcionalnost sankcije — Olakšavajuće okolnosti)

text:
               25.7.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 270/69

         Presuda Službeničkog suda (sudac pojedinac) od 10. lipnja 2016. – HI protiv Komisije
   (Predmet F-133/15) (1)

   ((Javna služba - Dužnosnici - Članak 11. Pravilnika o osoblju - Obveza lojalnosti - Članak 11.a - Sukob interesa - Dužnosnik odgovoran za praćenje projekta koji financira Unija - Obiteljska veza između tog dužnosnika i zaposlenika kojeg je zaposlilo za potrebe tog projekta društvo odgovorno za projekt - Stegovni postupak - Stegovna mjera - Premještaj u niži razred - Zakonitost sastava disciplinskog povjerenstva - Obveza obrazlaganja - Trajanje postupka - Razuman rok - Povreda prava obrane - Načelo ne bis in idem - Očita pogreška u ocjeni - Proporcionalnost sankcije - Olakšavajuće okolnosti))
   (2016/C 270/76)
   Jezik postupka: francuski

      Stranke

      Tužitelj: HI (zastupnik: H. Velardo, odvjetnik)

      Tuženik: Europska komisija (zastupnici: C. Ehrbar i F. Simonetti, agenti)

      Predmet

   Zahtjev za poništenje Komisijine odluke kojom se tužitelju izriče sankcija trajnog premještaja u razred koji je za dva niži od trenutnog nakon istrage o sukobu interesa i za naknadu navodno pretrpljene neimovinske štete.

      Izreka presude

               1.

               Tužba se odbija.

               2.

               HI snosit će vlastite troškove i nalaže mu se snošenje troškova Europske komisije.

      (1)  SL C 414, 14. 12. 2015., str. 45.


title: Predmet C-483/16: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 6. rujna 2016. uputio Fővárosi Törvényszék (Mađarska) – Zsolt Sziber protiv ERSTE Bank Hungary Zrt.

text:
               14.11.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 419/32

         Zahtjev za prethodnu odluku koji je 6. rujna 2016. uputio Fővárosi Törvényszék (Mađarska) – Zsolt Sziber protiv ERSTE Bank Hungary Zrt.
   (Predmet C-483/16)
   (2016/C 419/43)
   Jezik postupka:mađarski

      Sud koji je uputio zahtjev

   Fővárosi Törvényszék

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelj: Zsolt Sziber

      Tuženik: ERSTE Bank Hungary Zrt.

      Druga stranka: Mónika Szeder

      Prethodna pitanja

               1.

               Treba li sljedeće odredbe prava Unije – to jest, članak 129.a stavke 1. i 2. Ugovora o osnivanju Europske ekonomske zajednice (Rimski ugovor), u vezi sa stavkom 3. tog članka; članak 38. Povelje Europske unije o temeljnim pravima (SL 2012., C 362, str. 2.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 1., svezak 7., str. 104.); članak 7. stavke 1. i 2. Direktive Vijeća 93/13/EEZ od 5. travnja 1993. o nepoštenim uvjetima u potrošačkim ugovorima (1), u vezi s člankom 8. te direktive, te uvodnu izjavu 47. Direktive 2008/48/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 23. travnja 2008. o ugovorima o potrošačkim kreditima i stavljanju izvan snage Direktive Vijeća 87/102/EEZ (2) – tumačiti na način da im se protivi nacionalni propis (i njegova primjena) kojim se uvode dodatni zahtjevi na teret one stranke u postupku (tužitelja ili tuženika) koja je u razdoblju od 1. svibnja 2004. do 26. srpnja 2014. kao potrošač sklopila ugovor o kreditu s nepoštenom odredbom koja dopušta jednostrano povećanje kamata, troškova ili naknada ili uključuje razliku između kupovnog i prodajnog deviznog tečaja, u skladu s kojima, da bi se pred sudovima mogla ostvarivati prava koja proizlaze iz ništavosti predmetnih potrošačkih ugovora i, konkretnije, da bi sud mogao odlučivati u meritumu predmeta, stranka u građanskom postupku mora predati podnesak propisanog sadržaja (ponajprije je riječ o tužbi, preinaci tužbe ili tuženikovu prigovoru nedopuštenosti tužbe protiv potrošača, preinaci tog prigovora, tuženikovoj protutužbi ili preinaci potonje), dok druga takva stranka, koja nije u svojstvu potrošača sklopila ugovor o kreditu ili koja je u tom razdoblju sklopila u svojstvu potrošača različit ugovor od gore navedenog, nije dužna predati takav podnesak propisanog sadržaja?

               2.

               Bez obzira na to hoće li Sud potvrdno ili niječno odgovoriti na prvo postavljeno pitanje, koje je formulirano općenitije od drugog, treba li odredbe prava Unije navedene u prvom pitanju tumačiti na način da im se protivi primjena sljedećih dodatnih obvezujućih zahtjeva ((a) do (c)) na teret stranke u postupku koja je u svojstvu potrošača sklopila ugovor o kreditu u smislu prvog pitanja:

                           (a)

                           tužba, preinaka tužbe ili tuženikov prigovor nedopuštenosti tužbe protiv potrošača, preinaka tog prigovora, tuženikova protutužba ili preinaka potonje koji je dužna podnijeti stranka u postupku (tužitelj ili tuženik) koja je kao potrošač sklopila ugovor o kreditu u smislu prvog pitanja može biti dopušten u sudskom postupku – to jest, može se ispitati u meritumu – ako u tom podnesku stranka u postupku ne zatraži samo da pravosudno tijelo proglasi u cijelosti ili djelomično ništavim potrošački ugovor o kreditu u smislu prvog pitanja, nego i da primijeni pravne posljedice potpune ništavosti, dok druga takva stranka, koja nije u svojstvu potrošača sklopila ugovor o kreditu ili koja je u tom razdoblju sklopila u svojstvu potrošača različit ugovor od gore navedenog, nije dužna predati takav podnesak propisanog sadržaja;

                           (b)

                           tužba, preinaka tužbe ili tuženikov prigovor nedopuštenosti tužbe protiv potrošača, preinaka tog prigovora, tuženikova protutužba ili preinaka potonje koji je dužna podnijeti stranka u postupku (tužitelj ili tuženik) koja je kao potrošač sklopila ugovor o kreditu u smislu prvog pitanja može biti dopušten u sudskom postupku – to jest, može se ispitati u meritumu – ako u tom podnesku, uz proglašenje potpune ništavosti potrošačkog ugovora o kreditu u smislu prvog pitanja, stranka ne zatraži od pravosudnog tijela da, među pravnim posljedicama potpune ništavosti, uspostavi stanje koje je postojalo prije sklapanja ugovora, dok druga takva stranka, koja nije u svojstvu potrošača sklopila ugovor o kreditu ili koja je u tom razdoblju sklopila u svojstvu potrošača različit ugovor od gore navedenog, nije dužna predati takav podnesak propisanog sadržaja;

                           (c)

                           tužba, preinaka tužbe ili tuženikov prigovor nedopuštenosti tužbe protiv potrošača, preinaka tog prigovora, tuženikova protutužba ili preinaka potonje koji je dužna podnijeti stranka u postupku (tužitelj ili tuženik) koja je kao potrošač sklopila ugovor o kreditu u smislu prvog pitanja može biti dopušten u sudskom postupku – to jest, može se ispitati u meritumu – ako je u tom podnesku sadržano i poravnanje računa za razdoblje od nastanka ugovornog odnosa do podnošenja tužbe koje je iznimno matematički složeno (kako to propisuju nacionalne odredbe), koje se mora provesti uzimajući u obzir i podzakonska pravila o konverziji u forinte i koje mora uključivati detaljan prikaz oblikovan na takav način da se može aritmetički provjeriti, a u njemu su naznačeni dospjeli obroci koje valja podmiriti prema ugovoru, obroci koje je tužitelj podmirio, dospjeli obroci koje valja podmiriti a utvrđeni su neovisno o ništavoj ugovornoj odredbi i iznos razlike tih obroka, te mora prikazati sveukupni iznos preostalog duga stranke u postupku koja je u svojstvu potrošača sklopila ugovor o kreditu u smislu prvog pitanja prema kreditnoj instituciji ili eventualno preplaćeni iznos, dok druga takva stranka, koja nije u svojstvu potrošača sklopila ugovor o kreditu ili koja je u tom razdoblju sklopila u svojstvu potrošača različit ugovor od gore navedenog, nije dužna predati takav podnesak propisanog sadržaja?

               3.

               Treba li odredbe prava Unije navedene u prvom pitanju tumačiti na način da njihova povreda, koja je počinjena uvođenjem dodatnih zahtjeva (navedenih u prvom i drugom pitanju), podrazumijeva i povredu članaka 20., 21. i 47. Povelje Europske unije o temeljnim pravima (SL 2012., C 362, str. 2.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 1., svezak 7., str. 104.), uzimajući pritom u obzir (što djelomično vrijedi i za prva dva pitanja) da su u skladu s presudama Suda od 5. prosinca 2000., Guimont (C-448/98, EU:C:2000:663), t. 23., od 10. svibnja 2012., Duomo Gpa i dr. (C-357/10 do C-359/10, EU:C:2012:283), t. 28., i rješenjem od 3. srpnja 2014., Tudoran (C-92/14, EU:C:2014:2051), t. 39. sudovi država članica dužni primjenjivati pravo Unije u području zaštite potrošača i na situacije koje nisu prekogranične naravi, to jest na isključivo unutarnje situacije? Ili se treba smatrati da je riječ o predmetu prekogranične naravi s obzirom na to da su ugovori na koje se odnosi prvo prethodno pitanje „ugovori o kreditu utemeljeni na stranoj valuti”?

      (1)  Direktiva Vijeća 93/13/EEZ od 5. travnja 1993. o nepoštenim uvjetima u potrošačkim ugovorima (SL 1993., L 95, str. 29.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje, 15., svezak 12., str. 24.)

      (2)  Direktiva 2008/48/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 23. travnja 2008. o ugovorima o potrošačkim kreditima i stavljanju izvan snage Direktive Vijeća 87/102/EEZ (SL 2008., L 133, str. 66.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 15., svezak 13., str. 58.)


title: Predmet T-268/17: Tužba podnesena 8. svibnja 2017. – Clean Sky 2 Joint Undertaking protiv Revoind Industriale

text:
               17.7.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 231/31

         Tužba podnesena 8. svibnja 2017. – Clean Sky 2 Joint Undertaking protiv Revoind Industriale
   (Predmet T-268/17)
   (2017/C 231/39)
   Jezik postupka: engleski

      Stranke

      Tužitelj: Clean Sky 2 Joint Undertaking (CSJU) (zastupnici: B. Mastantuono, agent i M. Velardo, odvjetnik)

      Tuženik: Revoind Industriale Srl (Oricola, Italija)

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

               —

               naloži tuženiku da društvu CSJU isplati iznos od 101 370,94 eura na temelju ugovora o bespovratnim sredstvima s partnerima br. 632462 „EASIER-Experimental Acoustic Subsonic wind tunnel Investigation of the advanced geared turbofan Regional aircraft integrating HLD innovative low-noise design” te iznos od 524,91 eura na temelju zateznih kamata izračunatih po stopi od 3,5 % za razdoblje između 7. veljače 2017. i 1. travnja 2017.;

               —

               naloži tuženiku plaćanje iznosa od 9,72 eura po danu na temelju kamata, s početkom od 2. travnja 2017. pa do dana u kojem je dug isplaćen u cijelosti; i

               —

               naloži tuženiku snošenje troškova ovog postupka.

      Tužbeni razlozi i glavni argumenti

   U prilog osnovanosti tužbe tužitelj ističe sljedeći tužbeni razlog.
   Tužitelj navodi da je tuženik povrijedio svoje ugovorne obveze jer nije proveo projekt EASIER i jer nije društvu CSJU dostavio relevantne izvještaje i dokumente u skladu s člankom II.2 priloga II. Sporazuma o dodjeli bespovratnih sredstava.
   Štoviše, tuženik nije izvršio posao koji je bio dužan izvršiti u skladu s prilogom I., čime je povrijedio svoje obveze iz članka II. 3. točaka (a), (e) i (h) priloga II. Sporazuma o dodjeli bespovratnih sredstava.
   Tužitelj je, prema tome, raskinuo Sporazum o dodjeli bespovratnih sredstava na temelju članka II.38 priloga II. Sporazuma o dodjeli bespovratnih sredstava te je izdao obavijest o terećenju na ime pretfinanciranja iznosa od 101 370,94 eura koji je koordinator tuženiku već isplatio u skladu s odredbama Sporazuma o dodjeli bespovratnih sredstava. Uistinu, iznos na ime pretfinanciranja vlasništvo je tužitelja do konačnog plaćanja.
   Potpuno su nesporne činjenice ovog slučaja na kojima se temelje obveze društva Revoind Industriale S.r.l., kao korisnika Sporazuma o dodjeli bespovratnih sredstava, a tuženikovi prigovori su općeniti, nepotpuni i nepotkrijepljeni dokazima pa su stoga potpuno neosnovani.
   Pema tome, tužitelj može tražiti povrat i naknadu iznosa koji je tuženiku platio na temelju pretfinanciranja, uvećanoga za zatezne kamate.


title: Predmet C-598/14 P: Žalba koju je 22. prosinca 2014. podnio Ured za usklađivanje na unutarnjem tržištu (žigovi i dizajni) (OHIM) protiv presude Općeg suda od (prvo vijeće) 21. listopada 2014. u predmetu T-453/11, Szajner protiv OHIM-a

text:
               23.3.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 96/4

         Žalba koju je 22. prosinca 2014. podnio Ured za usklađivanje na unutarnjem tržištu (žigovi i dizajni) (OHIM) protiv presude Općeg suda od (prvo vijeće) 21. listopada 2014. u predmetu T-453/11, Szajner protiv OHIM-a
   (Predmet C-598/14 P)
   (2015/C 096/06)
   Jezik postupka: francuski

      Stranke

      Žalitelj: Ured za usklađivanje na unutarnjem tržištu (žigovi i dizajni) (OHIM) (zastupnik: A. Folliard-Monguiral, agent)

      Druge stranke u postupku: Gilbert Szajner, Forge de Laguiole

      Žalbeni zahtjev

               —

               poništiti pobijanu presudu,

               —

               naložiti tužitelju pred Općim sudom snošenje troškova OHIM-a.

      Žalbeni razlozi i glavni argumenti

   Žalitelj iznosi dva žalbena razloga u potporu svoje žalbe, i to povredu članka 65. Uredbe Vijeća (EZ) br. 207/2009 od 26. veljače 2009. o žigu Zajednice (1) te povredu članka 8. stavka 4. iste uredbe u vezi s člankom L 711-4 francuskog zakona o intelektualnom vlasništvu.
   Prema žalitelju, Opći sud može poništiti ili izmijeniti odluku samo ako je ona, u trenutku donošenja, bila zahvaćena razlozima za poništenje ili izmjenu navedenim u članku 65. stavku 2. Uredbe (EZ) br. 207/2009. Opći sud povrijedio je članak 65. stavak 2. navedene uredbe ne poštujući opseg svoga nadzora zakonitosti, koji se mora ograničiti na pravne elemente (uključujući sudsku praksu postojeću na dan kada je odluka donesena) i činjenice iznesene pred žalbenim vijećem. Opći sud nije utvrdio da je žalbeno vijeće počinilo pogrešku na dan kada je pobijana odluka bila donesena. Opći sud zamijenio je vlastitu ocjenu ocjenom žalbenog vijeća te je odluku žalbenog vijeća svojom odlukom te je nadalje ocjenjivao i presudu francuskog kasacijskog suda od 10. srpnja 2012. o kojoj navedeno vijeće nije imalo priliku zauzeti stav.
   Osim toga, Opći sud iskrivio je presudu francuskog kasacijskog suda od 10. srpnja 2012. utvrdivši da je „lišena dvojbe što se tiče opsega zaštite imena tvrtke i namijenjena za opću primjenu” i pridajući joj doseg koji se očito ne odnosi na druge dokumente u spisu predmeta, u kontekstu članka L 711-4 francuskog zakona o intelektualnom vlasništvu.
   Konačno, Opći sud je počinio pogrešku utvrđujući sektore djelatnosti društva Forge de Laguiole u odnosu na kriterije svojstvene pravu žigova. Opći sud je trebao utvrditi sektore aktivnosti društva Forge de Laguiole pozivanjem na namjenu i uporabu proizvoda koje ono prodaje, a ne samo u pogledu kriterija vrste proizvoda.

      (1)  SL L 78, str. 1, SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 17., svezak 001., str. 226.


title: Predmet T-297/16 P: Žalba koju je 9. lipnja 2016. podnijela Valéria Anna Gyarmathy protiv presude Službeničkog suda od 18. svibnja 2015. u predmetu F-79/13, Gyarmathy protiv EMCDDA

text:
               3.10.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 364/13

      Žalba koju je 9. lipnja 2016. podnijela Valéria Anna Gyarmathy protiv presude Službeničkog suda od 18. svibnja 2015. u predmetu F-79/13, Gyarmathy protiv EMCDDA
      (Predmet T-297/16 P)
      (2016/C 364/09)
      Jezik postupka: engleski

         Stranke

         Žaliteljica: Valéria Anna Gyarmathy (Györ, Mađarska) (zastupnik: A. Véghely, odvjetnik)

         Druga stranka u postupku: Europski centar za praćenje droga i ovisnosti o drogama

         Žalbeni zahtjev

      Žalitelj od Općeg suda zahtijeva da:

                  —

                  ukine i preinači pobijanu presudu Službeničkog suda od 18. svibnja 2015. u predmetu F-79/13, Gyarmathy/EMCDDA;

                  —

                  poništi odluku (bivšeg) direktora EMCDDA-a od 11. rujna 2012. o odbijanju žaliteljičinog zahtjeva za pružanje pomoći;

                  —

                  poništi odluku (bivšeg) direktora EMCDDA-a od 14. rujna 2012. o neobnavljanju žaliteljičinog ugovora o radu;

                  —

                  poništi odluku (bivšeg) predsjednika Upravnog vijeća EMCDDA-a od 13. svibnja 2013. te odluku (bivšeg) direktora EMCDDA-a od 25. lipnja 2013.

         Žalbeni razlozi i glavni argumenti

      U prilog osnovanosti žalbe žalitelj ističe dva žalbena razloga.

                  1.

                  Prvi žalbeni razlog: zahtjev za poništenje odluke direktora EMCDDA-a od 11. rujna 2012. o odbijanju žaliteljičinog zahtjeva za pružanje pomoći.
                  Žaliteljica ističe da u prvostupanjskoj presudi od 18. svibnja 2015., donesene u predmetu F-79/13, Službenički sud, time što je naveo da je služba tijela pravilno postupila povodom žaliteljičinih prigovora, iskrivljuje činjenice i proturječi brojnim dokumentiranim dokazima u spisu. (Bivši) direktor EMCDDA-a odbio je žaliteljičin zahtjev za pružanje pomoći, prije svega, njezin zahtjev za premještaj kako bi ju se oslobodilo od dugogodišnjeg i znantnog maltretiranja i uznemiravanja koje je trpjela od njenog neposredno nadređenog. (Bivši) direktor prekršio je svoju obvezu pružanja pomoći kao i svoju obvezu brižnog postupanja i dobre uprave (presude od 27. studenog 2008., Klug/EMEA, F-35/07, EU:F:2008:150, t. 74. i od 12. srpnja 2011., Commission/Q, T-80/09 P, EU:T:2011:347, t. 84.). Na temelju činjenica i dokaza dostupnih u spisu, članka 24. Pravilnika o osoblju i relevantne ustaljene sudske prakse, (bivši) direktor EMCDDA-a, djelujući u svojstvu tijela nadležnog za imenovanja, nije pružio žaliteljici zatraženu pomoć i nije poduzeo potrebne mjere za zaštitu digniteta službe općenito i za zaštitu žaliteljice od maltretiranja kojeg je bila žrtva. Slijedom toga, prvostupanjska presuda Službeničkog suda, u odnosu na prvi žalbeni razlog, činjenično je pogrešna te je osim toga protivna pravu Zajednice i ustaljenoj sudskoj praksi. Kao takva mora se ukinuti i preinačiti, a pobijana odluka poništiti.

                  2.

                  Drugi žalbeni razlog: zahtjev za poništenje odluke od 14. rujna 2012. o neobnavljanju žaliteljičinog ugovora o radu.
                  Osporavana prvostupanjska presuda Službeničkog suda temelji se na zaključku da se odluka (bivšeg) direktora EMCDDA-a od 19. prosinca 2012. odnosi na žaliteljičin formalni prigovor od 10. prosinca 2012. kojim je osporavala – ali nije bila ograničena samo na to – odluku (bivšeg) direktora EMCDD-a od 14. rujna 2012. o neobnavljanju njezina ugovora o radu. Međutim, iz samog sadržaja navedenog podneska očito je da ga se ne može tako tumačiti. Suprotno tome, radi se o odluci o pokretanju upravnog postupka na temelju žaliteljičinog prigovora. Osim toga, u istom pismu (bivši) direktor niječe da je uopće donio odluku u odnosu na žaliteljičin ugovor o radu. Nadalje, čak i kada bi se prihvatilo očito pogrešno tumačenje osporavane odluke, ona je i dalje protivna zakonu, s obzirom na to da žaliteljica nije saslušana prije njezina donošenja (presuda od 12. prosinca 2013., CH/Parlament, F-129/12, EU:F:2013:203) te predstavlja samo pripremni akt (presuda od 16. ožujka 2009, R/Komisija, T-156/08 P, EU:T:2009:69) i kao takvu ne može ju se zasebno osporavati (presuda od 10. studenog 2009., N/Parlament, F-71/08, EU:F:2009:150, i rješenje od 23. listopada 2012., Possanzini/Frontex, F-61/11, EU:F:2012:146). Osporavana odluka također predstavlja zlouporabu ovlasti (presude od 19. listopada 1995., Obst/Komisija, T-562/93, EU:T:1995:181, od 12. prosinca 2000., Dejaiffe/OHIM, T-223/99, EU:T:2000:292 i presuda od 25. rujna 2012., Bermejo Garde/EESC, F-41/10, EU:F:2012:135) na temelju dokaza u spisu. Čak je upitno i je li (bivši) direktor EMCDDA-a u vrijeme donošenja pobijane odluke imao ovlasti zastupanja (rješenje od 25. listopada 1996., Lopes/Sud Europske unije, T-26/96, EU:T:1996:157). Valja podsjetiti da je tuženik propustio podnijeti odgovor na tužbu, što posljedično dovodi do presude zbog ogluhe. U obrazloženju pobijane prvostupanjske presude, Službenički se sud oslanja na argumentu tuženikove obrane koji je iznesen u drugom predmetu (F-22/14, Gyarmathy/EMCDDA) te su stoga prekršena postupovna pravila. Presuda koju je u prvom stupnju donio Službenički sud je, u pogledu drugog žalbenog razloga, također u suprotnosti sa činjenicama i dokazima iz spisa predmeta. Kao takvu, valja ju ukinuti i preinačiti, a pobijanu odluku poništiti.


title: Predmet C-485/15: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 11. rujna 2015. uputio Consiglio di Stato (Italija) – Aeroporto Valerio Catullo di Verona Villafranca SpA protiv Società per l’aeroporto civile di Bergamo-Orio al Serio SpA (SACBO SpA)

text:
               14.12.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 414/16

         Zahtjev za prethodnu odluku koji je 11. rujna 2015. uputio Consiglio di Stato (Italija) – Aeroporto Valerio Catullo di Verona Villafranca SpA protiv Società per l’aeroporto civile di Bergamo-Orio al Serio SpA (SACBO SpA)
   (Predmet C-485/15)
   (2015/C 414/19)
   Jezik postupka: talijanski

      Sud koji je uputio zahtjev

   Consiglio di Stato

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelj: Aeroporto Valerio Catullo di Verona Villafranca SpA

      Tuženik: Società per l’aeroporto civile di Bergamo-Orio al Serio SpA (SACBO SpA)

      Prethodno pitanje

   Protive li se načela iz Ugovora o Europskoj uniji o nediskriminaciji, jednakom postupanju, transparentnosti, javnosti i tržišnom natjecanju nacionalnom pravnom uređenju poput onog iz odredaba članka 10. Zakona br. 537/93, članaka 6., 7., 8. i 17. Ministarske uredbe br. 521/1997, članka 17. Uredbe sa zakonskom snagom 67/97, članka 3. stavka 2. Zakonodavne uredbe br. 96/2005, članka 11. Uredbe sa zakonskom snagom 216/2011, u vezi s člankom 6. Uredbe sa zakonskom snagom br. 78/2010, u dijelu u kojem je na temelju tih nacionalnih odredaba moguće pri dodjeli četrdesetogodišnje koncesije za potpuno upravljanje zračnom lukom izbjeći provedbu javnog natječaja?


title: Predmet C-42/14: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 27. siječnja 2014. uputio Naczelny Sąd Administracyjny (Poljska) – Minister Finansów protiv Wojskowej Agencji Mieszkaniowej w Warszawie

text:
               5.5.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 135/19

         Zahtjev za prethodnu odluku koji je 27. siječnja 2014. uputio Naczelny Sąd Administracyjny (Poljska) – Minister Finansów protiv Wojskowej Agencji Mieszkaniowej w Warszawie
   (Predmet C-42/14)
   2014/C 135/21
   Jezik postupka: poljski

      Sud koji je uputio zahtjev

   Naczelny Sąd Administracyjny

      Stranke glavnog postupka

      Podnositelj žalbe u kasacijskom postupku: Minister Finansów

      Druga stranka u kasacijskom postupku: Wojskowa Agencja Mieszkaniowa w Warszawie

      Prethodna pitanja

               1.

               Treba li odredbe članka 14. stavka 1., članka 15. stavka 1. i članka 24. stavka 1. Direktive Vijeća 2006/112/EZ od 28. studenoga 2006. o zajedničkom sustavu poreza na dodanu vrijednost (1) tumačiti na način da postoje isporuke električne energije, grijanja i vode te zbrinjavanja otpada koje zakupodavac pruža zakupniku koji tu robu i usluge neposredno koristi, i onda kada tu robu i usluge pruža specijalizirana treća osoba, a zakupodavac je stranka odgovarajućih ugovora o njihovoj isporuci, te odgovarajuće troškove jednostavno prosljeđuje zakupniku koji je stvarni korisnik?

               2.

               U slučaju potvrdnog odgovora na prvo pitanje: Utječu li troškovi električne energije, grijanja, vode i zbrinjavanja otpada koje koristi zakupnik nekretnine na visinu oporezivog iznosa (zakupnine) u smislu članka 73. Direktive 2006/112, kao dio usluge iznajmljivanja nekretnine, ili odgovarajuće isporuke i usluge predstavljaju usluge različite od usluge iznajmljivanja nekretnine?

      (1)  SL L 347, str.1. (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 9., svezak 1., str. 120.).


title: Predmet C-256/14: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 28. svibnja 2014. uputio Tribunal Arbitral Tributário (Centro de Arbitragem Administrativa – CAAD) (Portugal) – Lisboagás GDL, Sociedade Distribuidora de Gás Natural de Lisboa, S.A. protiv Autoridade Tributária e Aduaneira

text:
               8.9.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 303/12

         Zahtjev za prethodnu odluku koji je 28. svibnja 2014. uputio Tribunal Arbitral Tributário (Centro de Arbitragem Administrativa – CAAD) (Portugal) – Lisboagás GDL, Sociedade Distribuidora de Gás Natural de Lisboa, S.A. protiv Autoridade Tributária e Aduaneira
   (Predmet C-256/14)
   2014/C 303/16
   Jezik postupka: portugalski

      Sud koji je uputio zahtjev

   Tribunal Arbitral Tributário (Centro de Arbitragem Administrativa – CAAD)

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelj: Lisboagás GDL, Sociedade Distribuidora de Gás Natural de Lisboa, S.A.

      Tuženik: Autoridade Tributária e Aduaneira

      Prethodna pitanja

               1.

               Protivi li se pravo Europske unije naplaćivanju PDV-a kada privatno poduzeće koje stavlja na raspolaganje distribucijsku infrastrukturu prirodnog plina poduzeću koje koristi njegove usluge na to poduzeće bez uključivanja dodatnih iznosa prenese iznose pristojbi za uporabu podzemlja koje se plaćaju općinama na području kojih se nalaze cijevi koje su dio te infrastrukture?

               2.

               S obzirom da lokalne vlasti naplaćuju pristojbe za uporabu podzemlja u okviru izvršavanja svojih ovlasti bez primjene PDV-a, protivi li se pravo Europske unije naplaćivanju PDV-a prilikom prenošenja iznosa tih pristojbi, koje je platilo privatno poduzeće koje stavlja na raspolaganje distribucijsku infrastrukturu prirodnog plina, na poduzeće koje koristi njegove usluge?


title: Predmet C-264/12: Rješenje Suda (šesto vijeće) od 26. lipnja 2014. (zahtjev za prethodnu odluku Tribunal do Trabalho de Porto – Portugal) – Sindicato Nacional dos Profissionais de Seguros e Afins protiv Fidelidade Mundial – Companhia de Seguros, SA (Zahtjev za prethodnu odluku — Članak 53. stavak 2. Poslovnika — Povelja Europske unije o temeljnim pravima — Nacionalni propis kojom se uvode smanjenja plaće za određene zaposlenike javnog sektora — Neprovođenje prava Unije — Očita nenadležnost Suda)

text:
               15.9.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 315/26

         Rješenje Suda (šesto vijeće) od 26. lipnja 2014. (zahtjev za prethodnu odluku Tribunal do Trabalho de Porto – Portugal) – Sindicato Nacional dos Profissionais de Seguros e Afins protiv Fidelidade Mundial – Companhia de Seguros, SA
   (Predmet C-264/12) (1)

   ((Zahtjev za prethodnu odluku - Članak 53. stavak 2. Poslovnika - Povelja Europske unije o temeljnim pravima - Nacionalni propis kojom se uvode smanjenja plaće za određene zaposlenike javnog sektora - Neprovođenje prava Unije - Očita nenadležnost Suda))
   2014/C 315/39
   Jezik postupka: portugalski

      Sud koji je uputio zahtjev

   Tribunal do Trabalho de Porto

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelj: Sindicato Nacional dos Profissionais de Seguros e Afins

      Tuženik: Fidelidade Mundial – Companhia de Seguros, SA

      Izreka

   Sud Europske unije je očito nenadležan za prethodno pitanje koje je uputio Tribunal do Trabalho do Porto (Portugal) odlukom od 22. svibnja 2012. (predmet C-264/12).

      (1)  SL C 209, 14.7.2012.


title: Predmet C-431/14 P: Presuda Suda (veliko vijeće) od 8. ožujka 2016. – Helenska Republika protiv Europske komisije (Žalba — Državne potpore — Potpore u obliku kompenzacija koje je Grčki zavod za poljoprivredno osiguranje (ELGA) isplatio tijekom 2008. i 2009. — Odluka kojom se potpore proglašavaju nespojivima s unutarnjim tržištem i kojom se nalaže njihov povrat — Pojam „državna potpora” — Članak 107. stavak 3. točka (b) UFEU-a — Smjernice o državnim potporama u sektoru poljoprivrede — Obveza obrazlaganja — Iskrivljavanje dokaza)

text:
               2.5.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 156/9

         Presuda Suda (veliko vijeće) od 8. ožujka 2016. – Helenska Republika protiv Europske komisije
   (Predmet C-431/14 P) (1)

   ((Žalba - Državne potpore - Potpore u obliku kompenzacija koje je Grčki zavod za poljoprivredno osiguranje (ELGA) isplatio tijekom 2008. i 2009. - Odluka kojom se potpore proglašavaju nespojivima s unutarnjim tržištem i kojom se nalaže njihov povrat - Pojam „državna potpora” - Članak 107. stavak 3. točka (b) UFEU-a - Smjernice o državnim potporama u sektoru poljoprivrede - Obveza obrazlaganja - Iskrivljavanje dokaza))
   (2016/C 156/11)
   Jezik postupka: grčki

      Stranke

      Žalitelj: Helenska Republika (zastupnici: I. Chalkias i A. Vasilopoulou, agenti)

      Druga stranka u postupku: Europska komisija (zastupnici: A. Bouchagiar, R. Sauer i D. Triantafyllou, agenti)

      Izreka

               1.

               Žalba se odbija.

               2.

               Helenskoj Republici nalaže se snošenje troškova.

      (1)  SL C 395, 10. 11. 2014.


title: Predmet T-481/14: Tužba podnesena 20. lipnja 2014. – European Dynamics Luxembourg i Evropaïki Dynamiki protiv EIT-a

text:
               6.10.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 351/10

         Tužba podnesena 20. lipnja 2014. – European Dynamics Luxembourg i Evropaïki Dynamiki protiv EIT-a
   (Predmet T-481/14)
   2014/C 351/12
   Jezik postupka: engleski

      Stranke

      Tužitelji: European Dynamics Luxembourg SA (Ettelbrück, Luksemburg); i Evropaïki Dynamiki – Proigmena Systimata Tilepikoinonion Pliroforikis kai Tilematikis AE (Atena, Grčka) (zastupnici: E. Siouti i M. Sfyri, odvjetnici)

      Tuženik: Europski institut za inovacije i tehnologiju (EIT)

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

               —

               poništi tuženikovu odluku o sklapanju ugovora koja se odnosi na poziv za podnošenje ponuda koja je tužitelju dostavljena tuženikovim dopisom od 11. travnja 2014. te sve daljnje s time vezane odluke tuženika, uključujući odluku o sklapanju ugovora s odabranim ponuditeljem (koja nije dostavljena tužiteljima);

               —

               poništi odluku Direktora EIT-a od 25. travnja 2014. kojom je odbijeno otkriti sastav komisije za evaluaciju;

               —

               naloži tuženiku da tužiteljima naknadi štetu u visini 1 58  430,40 eura zbog izgubljene mogućnosti da, u okviru poziva za podnošenje ponuda, sklope ugovor;

               —

               naloži tuženiku da tužiteljima naknadi sudske i druge troškove i izdatke koje su imali u vezi s ovom tužbom.

      Tužbeni razlozi i glavni argumenti

   U prilog osnovanosti tužbe tužitelj ističe četiri tužbena razloga.

               1.

               Prvi tužbeni razlog, kojim navodi da je tužitelj pomiješao uvjete sposobnosti i kriterije za odabir čime je povrijedio članak 110. Financijske uredbe (1) i članak 149. Delegirane uredbe (2).

               2.

               Drugi tužbeni razlog, kojim navodi da je došlo do povrede članaka 105. i 113. Financijske uredbe i članka 138. Delegirane uredbe jer je tuženik kada je evaluirao ponude koristio nepoznate kriterije, koji nisu bili uključeni u specifikacije ponude te je povrijedio svoju obvezu da specificira kriterije za odabir i njihovo ponderiranje ili, po potrebi, redoslijed važnosti, počevši od najvažnijeg do najmanje važnog. Tužitelji nadalje tvrde da se tuženik temeljio na diskrecijskom i nepovezanom sustavu bodovanja prouzročivši iskrivljenja i pogreške u ocjeni.

               3.

               Treći tužbeni razlog, kojim navodi da je tuženik počinio nekoliko očitih pogrešaka u ocjeni.

               4.

               Četvrti tužbeni razlog, kojim navodi da su zbog odbijanja da se otkrije sastav komisije za evaluaciju, što bi tužiteljima omogućilo da provjere nepostojanje sukoba interesa, povrijeđeni članak 2. stavak 3. i članak 8. Uredbe 1049/2001 (3).

      (1)  Uredba (EU, Euratom) br. 966/2012 Europskog parlamenta i Vijeća od 25. listopada 2012. o financijskim pravilima koja se primjenjuju na opći proračun Unije i o stavljanju izvan snage Uredbe Vijeća (EZ, Euratom) br. 1605/2002 (SL 2012 L 298, str. 1.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 1., svezak 7., str. 248.).

      (2)  Delegirana uredba Komisije (EU) br. 1268/2012 od 29. listopada 2012. o pravilima za primjenu Uredbe (EU, Euratom) br. 966/2012 Europskog parlamenta i Vijeća o financijskim pravilima koja se primjenjuju na opći proračun Unije (SL 2012 L 362, str. 1.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 1., svezak 9., str. 183.).

      (3)  Uredba (EZ) br. 1049/2001 Europskog parlamenta i Vijeća od 30. svibnja 2001. o javnom pristupu dokumentima Europskog parlamenta, Vijeća i Komisije (SL 2001 L 145, str. 43.).


title: Predmet T-243/16: Tužba podnesena 18. svibnja 2016. – Freddo protiv EUIPO-a – Freddo Freddo (Freggo)

text:
               4.7.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 243/48

         Tužba podnesena 18. svibnja 2016. – Freddo protiv EUIPO-a – Freddo Freddo (Freggo)
   (Predmet T-243/16)
   (2016/C 243/54)
   Jezik na kojem je tužba podnesena: engleski

      Stranke

      Tužitelj: Freddo SA (Buenos Aires, Argentina) (zastupnik: S. Malynicz, QC, K. Gilbert, solicitor, G. Lodge, solicitor)

      Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO)

      Druga stranka pred žalbenim vijećem: Freddo Freddo, SL (Madrid, Španjolska)

      Podaci o postupku pred EUIPO-om

      Podnositelj prijave spornog žiga: tužitelj

      Predmetni sporni žig: figurativni žig EU-a s verbalnim elementom „Freggo” – prijava za registraciju br. 7 606 064

      Postupak pred EUIPO-om: postupak povodom prigovora

      Pobijana odluka: odluka drugog žalbenog vijeća EUIPO-a od 17. veljače 2016. u predmetu R 919/2015-2

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

               —

               poništi pobijanu odluku;

               —

               naloži EUIPO-u (i ako intervenira, drugoj stranci u postupku pred Uredom) snošenje vlastitih troškova i troškova tužitelja.

      Tužbeni razlog

               —

               Povreda članka 8. stavka 1. točke (b) Uredbe br. 207/2009.


title: Predmet C-17/14: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 16. siječnja 2014. uputio Hoge Raad der Nederlanden (Nizozemska) – Société générale SA protiv Staatssecretaris van Financiën

text:
               28.4.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 129/10

         Zahtjev za prethodnu odluku koji je 16. siječnja 2014. uputio Hoge Raad der Nederlanden (Nizozemska) – Société générale SA protiv Staatssecretaris van Financiën
   (Predmet C-17/14)
   2014/C 129/13
   Jezik postupka: nizozemski

      Sud koji je uputio zahtjev

   Hoge Raad der Nederlanden

      Stranke glavnog postupka

      Žalitelj u kasacijskom postupku: Société générale SA

      Druga stranka u kasacijskom postupku: Staatssecretaris van Financiën

      Prethodna pitanja

               1.

               Treba li prilikom primjene članka 63. UFEU-a, u situaciji kada se u državi podrijetla prilikom isplate dividendi obustavlja porez na dividendu, u usporedbu položaja nerezidenta i rezidenta uključiti i porez na društva kojim se oporezuju primici od dividendi, a u koji se rezidentima uračunava iznos obustavljenog poreza na dividendu?

               2.

                           a.

                           U slučaju potvrdnog odgovora na prvo pitanje, treba li navedena usporedba uzeti u obzir sve troškove koji su s ekonomskog gledišta povezani s dionicama od kojih potječe dividenda?

                           b.

                           U slučaju niječnog odgovora, treba li onda uzeti u obzir eventualni odbitak vrijednosti dividende koja je prilikom kupnje već bila uračunata u kupovnu cijenu i eventualni teret financiranja koji proizlazi iz držanja dotičnih dionica?

               3.

               U slučaju potvrdnog odgovora na prvo pitanje, je li dovoljno za ocjenu o tomu da je na temelju ugovora o izbjegavanju dvostrukog oporezivanja koji je sklopila država podrijetla pravovaljano neutralizirano djelovanje potencijalno diskriminirajućeg poreza po odbitku ako (i) dotični ugovor o izbjegavanju dvostrukog oporezivanja ima odredbu u tom smislu i ako, bez obzira što ta mogućnost nije bezuvjetna, (ii) u konkretnom slučaju dovodi do toga da nizozemsko porezno opterećenje nerezidenta nije ništa veće od poreznog opterećenja rezidenta? Je li kod ocjene učinka neutralizacije, u slučaju nedostatne kompenzacije u godini isplate dividendi, bitno da postoji mogućnost prijenosa neostvarenog iznosa kompenzacije i ostvarenja uračunavanja u godinama koje slijede?


title: Predmet T-66/14: Tužba podnesena 24. siječnja 2014. – Bredenkamp i dr. protiv Vijeća i Komisije

text:
               14.4.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 112/47

         Tužba podnesena 24. siječnja 2014. – Bredenkamp i dr. protiv Vijeća i Komisije
   (Predmet T-66/14)
   2014/C 112/60
   Jezik postupka: engleski

      Stranke

      Tužitelji: John Arnold Bredenkamp (Harare, Zimbabve); Echo Delta (Holdings) PCC Ltd (Castletown, Otok Man); Scottlee Holdings (Private) Ltd (Harare); and Fodya (Private) Ltd (Harare) (zastupnici: P. Moser, QC (Queen's Counsel) i G. Martin, Solicitor)

      Tuženici: Europska komisija i Vijeće Europske unije

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelji od Općeg suda zahtijevaju da:

               —

               odredi mjeru upravljanja postupkom kojom nalaže tuženicima predaju svih informacija ili dokaza kojima raspolažu u vezi uvrštavanja tužitelja na popis;

               —

               naloži Vijeću i/ili Komisiji da tužiteljima naknade imovinsku i neimovinsku štetu zbog protupravnog određivanja EU sankcija prema njima uvrštavajući (i potom zadržavajući) tužitelje na popis iz Priloga Uredbi Vijeća (EZ) br. 314/04, temeljem: Zajedničkog stajališta Vijeća 2009/68/ZVSP i Uredbe Komisije (EZ) br. 77/2009; Odluke Vijeća 2010/92/ZVSP i Uredbe Komisije (EU) br. 173/2010, te Odluke Vijeća 2011/101/ZVSP i Uredbe Komisije (EU) br. 174/2011;

               —

               naloži da na dugovani iznos od dana presuđenja tuženici tužiteljima plaćaju kamatu po stopi Euribor + 2% (ili po bilo kojoj drugoj stopi po određenju Općeg suda);

               —

               naloži tuženicima snošenje troškova postupka.

      Tužbeni razlozi i glavni argumenti

   U prilog osnovanosti tužbe tužitelji ističu četiri tužbena razloga.

               1.

               Prvi tužbeni razlog temelji se na tvrdnji da su predmetni akti doneseni bez odgovarajuće pravne osnove, s obzirom da su doneseni isključivo temeljem članaka 60. i 301. UEZ-a, koji sadrže isključivo odredbe u pogledu trećih zemalja, a ne u pogledu pojedinaca.

               2.

               Drugi tužbeni razlog temelji se na tvrdnji da su predmetni akti pokazivali očitu pogrešku u utvrđivanju činjenica, time što nisu ukazivali na bilo kakve čvrste veze s vladom Zimbabvea, ili pružanje financijske ili druge potpore režimu, pa stoga tuženici nisu u dovoljnoj mjeri ispunili svoju obvezu dokazivanja, što je uzrokovalo protupravnost odluke.

               3.

               Treći tužbeni razlog temelji se na tvrdnji da predmetni akti nisu zadovoljili bitne procesne pretpostavke time što nisu sadržavali nikakvo ili su sadržavali samo nedovoljno obrazloženje, te nisu pružali tužiteljima priliku da budu saslušani ili da podnesu očitovanja koja im idu u prilog.

               4.

               Četvrti tužbeni razlog temelji se na tvrdnji da su predmetni akti prekršili temeljna načela prava EU kako su utvrđena u članku 1. Prvog dodatnog protokola uz Europsku konvenciju za zaštitu ljudskih prava i temeljnih sloboda (EKLJP), time što su protupravno ograničavali pravo vlasništva tužiteljâ.


title: Predmet C-446/13: Presuda Suda (drugo vijeće) od 2. listopada 2014. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Conseil d'État – Francuska) – Société Fonderie 2A protiv Ministre de l'Économie et des Finances (Zahtjev za prethodnu odluku — Šesta direktiva o PDV-u — Članak 8. stavak 1. točka (a) — Utvrđivanje mjesta isporuke robe — Isporučitelj koji ima poslovni nastan u državi članici različitoj od one u kojoj kupac ima poslovni nastan — Obrada robe u državi članici u kojoj kupac ima poslovni nastan)

text:
               24.11.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 421/15

         Presuda Suda (drugo vijeće) od 2. listopada 2014. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Conseil d'État – Francuska) – Société Fonderie 2A protiv Ministre de l'Économie et des Finances
   (Predmet C-446/13) (1)

   ((Zahtjev za prethodnu odluku - Šesta direktiva o PDV-u - Članak 8. stavak 1. točka (a) - Utvrđivanje mjesta isporuke robe - Isporučitelj koji ima poslovni nastan u državi članici različitoj od one u kojoj kupac ima poslovni nastan - Obrada robe u državi članici u kojoj kupac ima poslovni nastan))
   2014/C 421/20
   Jezik postupka: francuski

      Sud koji je uputio zahtjev

   Conseil d'État

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelj: Société Fonderie 2A

      Tuženik: Ministre de l'Économie et des Finances

      Izreka

   Članak 8. stavak 1. točku (a) Šeste direktive Vijeća 77/388/EEZ od 17. svibnja 1977. o usklađivanju zakonodavstava država članica koja se odnose na poreze na promet – zajednički sustav poreza na dodanu vrijednost: jedinstvena osnovica za razrezivanje, kako je izmijenjena Direktivom Vijeća 95/7/EZ od 10. travnja 1995., treba tumačiti na način da se mjestom isporuke robe koju je društvo s poslovnim nastanom u jednoj državi članici prodalo kupcu s poslovnim nastanom u drugoj državi članici i za koju je prodavatelj s pružateljem usluga koji ima poslovni nastan u toj drugoj državi članici ugovorio završne radove s ciljem da se ta roba dovede u odgovarajuće stanje za isporuku, prije nego što je u dogovoru sa spomenutim pružateljem usluga tu robu otpremio kupcu, smatra država članica u kojoj kupac ima poslovni nastan.

      (1)  SL C 304, 19.10.2013.


title: Predmet C-23/16: Presuda Suda (deseto vijeće) od 5. listopada 2016. – Europska komisija protiv Republike Poljske (Povreda obveze države članice — Uredba (EZ) br. 1071/2009 — Zajednička pravila koja se tiču uvjeta za obavljanje djelatnosti cestovnog prijevoznika — Članak 16. stavci 1. i 5. — Nacionalni elektronički registar poduzetnika cestovnog prijevoza — Nepostojanje međupovezanosti s nacionalnim elektroničkim registrima drugih država članica)

text:
               28.11.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 441/7

      Presuda Suda (deseto vijeće) od 5. listopada 2016. – Europska komisija protiv Republike Poljske
      (Predmet C-23/16) (1)

      ((Povreda obveze države članice - Uredba (EZ) br. 1071/2009 - Zajednička pravila koja se tiču uvjeta za obavljanje djelatnosti cestovnog prijevoznika - Članak 16. stavci 1. i 5. - Nacionalni elektronički registar poduzetnika cestovnog prijevoza - Nepostojanje međupovezanosti s nacionalnim elektroničkim registrima drugih država članica))
      (2016/C 441/09)
      Jezik postupka: poljski

         Stranke

         Tužitelj: Europska komisija (zastupnik: J. Hottiaux, agent)

         Tuženik: Republika Poljska (zastupnik: B. Majczyna, agent)

         Izreka

                  1.

                  Time što je propustila uspostaviti nacionalni elektronički registar poduzetnika cestovnog prijevoza te što je propustila uspostaviti njegovu međupovezanost s nacionalnim elektroničkim registrima drugih država članica, Republika Poljska povrijedila je obveze koje ima na temelju članka 16. stavka 1. i 5. Uredbe (EZ) br. 1071/2009 Europskog parlamenta i Vijeća od 21. listopada 2009. o uspostavljanju zajedničkih pravila koja se tiču uvjeta za obavljanje djelatnosti cestovnog prijevoznika te stavljanju izvan snage Direktive Vijeća 96/26/EZ.

                  2.

                  Republici Poljskoj se nalaže snošenje troškova.

         (1)  SL C 98, 14. 3. 2016.


title: Predmet T-577/12: Presuda Općeg suda od 4. rujna 2015. – NIOC i dr. protiv Vijeća („Zajednička vanjska i sigurnosna politika — Mjere ograničavanja protiv Irana s ciljem sprječavanja širenja nuklearnog oružja — Zamrzavanje financijskih sredstava — Tužba za poništenje — Poddržavno tijelo — Aktivna procesna legitimacija i pravni interes — Dopuštenost — Obveza obrazlaganja — Naznaka i izbor pravne osnove — Nadležnost Vijeća — Načelo predvidljivosti akata Unije — Pojam povezanog tijela — Očita pogreška u ocjeni — Prava na obranu — Pravo na djelotvornu sudsku zaštitu — Proporcionalnost — Pravo vlasništva”)

text:
               19.10.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 346/16

         Presuda Općeg suda od 4. rujna 2015. – NIOC i dr. protiv Vijeća
   (Predmet T-577/12) (1)

   ((„Zajednička vanjska i sigurnosna politika - Mjere ograničavanja protiv Irana s ciljem sprječavanja širenja nuklearnog oružja - Zamrzavanje financijskih sredstava - Tužba za poništenje - Poddržavno tijelo - Aktivna procesna legitimacija i pravni interes - Dopuštenost - Obveza obrazlaganja - Naznaka i izbor pravne osnove - Nadležnost Vijeća - Načelo predvidljivosti akata Unije - Pojam povezanog tijela - Očita pogreška u ocjeni - Prava na obranu - Pravo na djelotvornu sudsku zaštitu - Proporcionalnost - Pravo vlasništva”))
   (2015/C 346/18)
   Jezik postupka: francuski

      Stranke

      Tužitelji: National Iranian Oil Company PTE Ltd (NIOC) (Singapur, Singapur); National Iranian Oil Company International Affairs Ltd (NIOC International Affairs) (London, Ujedinjena Kraljevina); Iran Fuel Conservation Organization (IFCO) (Teheran, Iran); Karoon Oil & Gas Production Co. (Khouzestan, Iran); Petroleum Engineering & Development Co. (PEDEC) (Teheran); Khazar Exploration and Production Co. (KEPCO) (Teheran); National Iranian Drilling Co. (NIDC) (Khouzestan); South Zagros Oil & Gas Production Co. (Shiraz, Iran); Maroun Oil & Gas Co. (Ahwaz, Iran); Masjed-Soleyman Oil & Gas Co. (MOGC) (Khouzestan); Gachsaran Oil & Gas Co. (Ahmad, Iran); Aghajari Oil & Gas Production Co. (AOGPC) (Khouzestan); Arvandan Oil & Gas Co. (AOGC) (Khoramshar, Iran); West Oil & Gas Production Co. (Kermanshah, Iran); East Oil & Gas Production Co. (EOGPC) (Mashhad, Iran); Iranian Oil Terminals Co. (IOTC) (Teheran); i Pars Special Economic Energy Zone (PSEEZ) (Boushehr, Iran) (zastupnik: J.-M. Thouvenin, odvjetnik)

      Tuženik: Vijeće Europske unije (zastupnici: V. Piessevaux i M. Bishop, agenti)

      Predmet

   S jedne strane, zahtjev za poništenje Odluke Vijeća 2012/635/ZVSP od 15. listopada 2012. o izmjeni Odluke 2010/413/ZVSP o mjerama ograničavanja protiv Irana (SL L 282, str. 58.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 18., svezak 14., str. 129.) kao i Provedbene uredbe Vijeća (EU) br. 945/2012 od 15. listopada 2012. o provedbi Uredbe (EU) br. 267/2012 o mjerama ograničavanja protiv Irana (SL L 282, str. 16.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 18., svezak 14., str. 122.) u mjeri u kojoj se ti akti odnose na tužitelje i, s druge strane, zahtjev za proglašenje članka 20. stavka 1. točke (c) Odluke Vijeća 2010/413/ZVSP od 26. srpnja 2010. o mjerama ograničavanja protiv Irana i stavljanju izvan snage Zajedničkog stajališta 2007/140/ZVSP (SL L 195, str. 39.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 18., svezak 3., str. 220.) kako je izmijenjena Odlukom 2012/635 kao i članka 23. stavka 2. točke (d) Uredbe Vijeća (EU) br. 267/2012 od 23. ožujka 2012. o mjerama ograničavanja protiv Irana i stavljanju izvan snage Uredbe (EU) br. 961/2010 (SL L 88, str. 1.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 18., svezak 4., str. 194.) neprimjenjivima na tužitelje.

      Izreka

               1.

               Tužba se odbija.

               2.

               National Iranian Oil Company PTE Ltd (NIOC), National Iranian Oil Company International Affairs Ltd (NIOC International Affairs), Iran Fuel Conservation Organization (IFCO), Karoon Oil & Gas Production Co., Petroleum Engineering & Development Co. (PEDEC), Khazar Exploration and Production Co. (KEPCO), National Iranian Drilling Co. (NIDC), South Zagros Oil & Gas Production Co., Maroun Oil & Gas Co., Masjed-Soleyman Oil & Gas Co. (MOGC), Gachsaran Oil & Gas Co., Aghajari Oil & Gas Production Co. (AOGPC), Arvandan Oil & Gas Co. (AOGC), West Oil & Gas Production Co., East Oil & Gas Production Co. (EOGPC), Iranian Oil Terminals Co. (IOTC) et Pars Special Economic Energy Zone (PSEEZ) snosit će vlastite troškove kao i troškove Vijeća Europske unije.

      (1)  SL C 79, 16. 3. 2013.


title: Predmet T-10/13: Presuda Općeg suda od 29. travnja 2015. – Bank of Industry and Mine protiv Vijeća („Zajednička vanjska i sigurnosna politika — Mjere ograničavanja protiv Irana s ciljem sprečavanja širenja nuklearnog oružja — Zamrzavanje financijskih sredstava — Tužba za poništenje — Rok za podnošenje tužbe — Dopuštenost — Prigovor nezakonitosti — Pogreška koja se tiče prava — Proporcionalnost — Pravo vlasništva — Nadležnost Vijeća — Obveza obrazlaganja — Prava na obranu — Preispitivanje donesenih mjera ograničavanja — Pravo na djelotvornu sudsku zaštitu — Pogreška u ocjeni”)

text:
               15.6.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 198/32

         Presuda Općeg suda od 29. travnja 2015. – Bank of Industry and Mine protiv Vijeća
   (Predmet T-10/13) (1)

   ((„Zajednička vanjska i sigurnosna politika - Mjere ograničavanja protiv Irana s ciljem sprečavanja širenja nuklearnog oružja - Zamrzavanje financijskih sredstava - Tužba za poništenje - Rok za podnošenje tužbe - Dopuštenost - Prigovor nezakonitosti - Pogreška koja se tiče prava - Proporcionalnost - Pravo vlasništva - Nadležnost Vijeća - Obveza obrazlaganja - Prava na obranu - Preispitivanje donesenih mjera ograničavanja - Pravo na djelotvornu sudsku zaštitu - Pogreška u ocjeni”))
   (2015/C 198/42)
   Jezik postupka: francuski

      Stranke

      Tužitelj: Bank of Industry and Mine (Teheran, Iran) (zastupnici: E. Glaser i S. Perrotet, odvjetnici)

      Tuženik: Vijeće Europske unije (zastupnici: V. Piessevaux i M. Bishop, agenti)

      Predmet

   S jedne strane, tužba za djelomično poništenje članka 1. točke 8. Odluke Vijeća 2012/635/ZVSP od 15. listopada 2012. o izmjeni Odluke 2010/413/ZVSP o mjerama ograničavanja protiv Irana (SL L 282, str. 58.)(SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 18., svezak 14., str. 129.) i, s druge strane, zahtjev za poništenje, Provedbene uredbe (EU) br. 945/2012 od 15. listopada 2012. o provedbi Uredbe (EU) br. 267/2012 o mjerama ograničavanja protiv Irana (SL L 282, str. 16.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 18., svezak 14., str. 122.) i odluke priopćene dopisom Vijeća od 14. ožujka 2014. utoliko što se odnose na upis tužiteljevog imena u Prilogu II. Odluke Vijeća 2010/413/ZVSP od 26. srpnja 2010. o mjerama ograničavanja protiv Irana i stavljanju izvan snage Zajedničkog stajališta 2007/140/ZVSP (SL L 195, str. 39.) i u Prilogu IX. Uredbe Vijeća (EU) br. 267/2012 od 23. ožujka 2012. o mjerama ograničavanja protiv Irana i stavljanju izvan snage Uredbe (EU) br. 961/2010 (SL L 88, str. 1.).

      Izreka

               1.

               Tužba se odbija.

               2.

               Nalaže se Bank of Industry and Mine snošenje troškova.

      (1)  SL C 79, 16.3.2013.


title: Predmet C-255/13: Presuda Suda (četvrto vijeće) od 5. lipnja 2014. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio High Court of Ireland – Irska) – I protiv Health Service Executive (Zahtjev za prethodnu odluku — Socijalna sigurnost — Uredba (EZ) br. 883/2004 — Članak 19. stavak 1. i članak 20. stavci 1. i 2. — Uredba (EZ) br. 987/2009 — Članak 11. — Državljanin države članice osiguran u državi boravišta — Nastup teške i iznenadne bolesti tijekom odmora u drugoj državi članici — Osoba primorana ostati u toj drugoj državi jedanaest godina zbog svoje bolesti i dostupnosti specijalističke zdravstvene skrbi u blizini mjesta gdje živi — Davanja u naravi u toj drugoj državi — Pojmovi, boravišta' i, privremenog boravišta')

text:
               4.8.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 253/11

         Presuda Suda (četvrto vijeće) od 5. lipnja 2014. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio High Court of Ireland – Irska) – I protiv Health Service Executive
   (Predmet C-255/13) (1)

   ((Zahtjev za prethodnu odluku - Socijalna sigurnost - Uredba (EZ) br. 883/2004 - Članak 19. stavak 1. i članak 20. stavci 1. i 2. - Uredba (EZ) br. 987/2009 - Članak 11. - Državljanin države članice osiguran u državi boravišta - Nastup teške i iznenadne bolesti tijekom odmora u drugoj državi članici - Osoba primorana ostati u toj drugoj državi jedanaest godina zbog svoje bolesti i dostupnosti specijalističke zdravstvene skrbi u blizini mjesta gdje živi - Davanja u naravi u toj drugoj državi - Pojmovi, boravišta' i, privremenog boravišta'))
   2014/C 253/14
   Jezik postupka: engleski

      Sud koji je uputio zahtjev

   High Court of Ireland

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelj: I

      Tuženik: Health Service Executive

      Predmet

   Zahtjev za prethodnu odluku – High Court of Ireland – Tumačenje članka 19. stavka 1. i članka 20. stavka 1. i 2. Uredbe (EZ) 883/2004 Europskog parlamenta i Vijeća od 29. travnja 2004. o koordinaciji sustava socijalne sigurnosti (SL L 166, str. 1.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 5., svezak 3., str. 160.) – Pojam „privremenog boravišta” u državi članici različitoj od nadležne države članice – Građanin države članice koji 11 godina boluje od teške bolesti koja se prvi put pojavila tijekom odmora u drugoj državi članici – Građanin koji je primoran ostati na državnom području druge države članice zbog svojeg zdravstvenog stanja

      Izreka

   Članak 1. točke (j) i (k) Uredbe (EZ) br. 883/2004 Europskog parlamenta i Vijeća od 29. travnja 2004. o koordinaciji sustava socijalne sigurnosti treba tumačiti tako da za potrebe članka 19. stavka 1. i članka 20. stavaka 1. i 2. te uredbe, u slučaju državljanina Unije koji je boravio u prvoj državi članici, a razbolio se od teške i iznenadne bolesti tijekom odmora u drugoj državi članici i primoran je ostati jedanaest godina u toj potonjoj državi zbog te bolesti i dostupnosti specijalističke zdravstvene skrbi u blizini mjesta gdje živi, za tog državljanina treba smatrati da ima „privremeno boravište” u toj drugoj državi članici jer se uobičajeno središte njegovih interesa nalazi u prvoj državi članici. Na nacionalnom sudu je da utvrdi uobičajeno središte interesa tog državljanina ocjenjujući sve relevantne činjenice i uzimajući u obzir njegovu volju, kakva proizlazi iz tih činjenica, pri čemu sama okolnost da je navedeni državljanin ostao u drugoj državi članici tijekom dugog razdoblja nije sama za sebe dovoljna da se smatra da boravi u toj državi.

      (1)  SL C 189, 29.6.2013.


title: Predmet T-278/15 P: Presuda Općeg suda od 1. ožujka 2017. – ESVD protiv KL-a („Žalba — Javna služba — Službenici — Promaknuće — Promaknuće za 2013. godinu — Neupisivanje na listu promaknutih službenika — Nepostojanje pogreške koja se tiče prava”)

text:
               24.4.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 129/17

         Presuda Općeg suda od 1. ožujka 2017. – ESVD protiv KL-a
   (Predmet T-278/15 P) (1)

   ((„Žalba - Javna služba - Službenici - Promaknuće - Promaknuće za 2013. godinu - Neupisivanje na listu promaknutih službenika - Nepostojanje pogreške koja se tiče prava”))
   (2017/C 129/27)
   Jezik postupka: francuski

      Stranke

      Žalitelj: Europska služba za vanjsko djelovanje (ESVD) (zastupnici: S. Marquardt i M. Silva, a zatim S. Marquardt, agenti)

      Druga stranka u postupku: KL (zastupnici: N. de Montigny i J.-N. Louis, odvjetnici)

      Intervenijent u potporu žalitelju: Europska komisija (zastupnici: G. Berscheid i C. Berardis-Kayser, agenti)

      Predmet

   Žalba protiv presude Službeničkog suda Europske unije [povjerljivo] (2) i kojom se zahtijeva ukidanje te presude.

      Izreka

               1.

               Žalba se odbija.

               2.

               Europska služba za vanjsko djelovanje (ESVD) snosit će vlastite troškove, kao i one KL-a u okviru ovog postupka.

               3.

               Europska komisija snosit će vlastite troškove koji se odnose na ovaj postupak.

      (1)  SL C 294, 7. 9. 2015.

      (2)  Povjerljivi podaci izostavljeni.


title: Predmet T-108/17: Tužba podnesena 17. veljače 2017. – ClientEarth protiv Komisije

text:
               18.4.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 121/41

         Tužba podnesena 17. veljače 2017. – ClientEarth protiv Komisije
   (Predmet T-108/17)
   (2017/C 121/61)
   Jezik postupka: engleski

      Stranke

      Tužitelj: ClientEarth (London, Ujedinjena Kraljevina) (zastupnici: A. Jones, Barrister)

      Tuženik: Europska komisija

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

               —

               proglasi tužbu dopuštenom i osnovanom;

               —

               poništi Odluku Europske komisije od 7. prosinca 2016. (u daljnjem tekstu: pobijana odluka) o odbijanju preispitivanja Komisijine Odluke C(2016) 3549 (u daljnjem tekstu: Odluka o autorizaciji) kojom se društvima VinyLoop Ferrara SpA, Stena Recycling AB i Plastic Planet srl daje ovlaštenje za korištenje kemijske tvari poznate kao bis(2-ethilheksil) ftalat na temelju Uredbe (EZ) br. 1907/2006 (1);

               —

               poništi Odluku o ovlaštenju;

               —

               naloži Komisiji snošenje tužiteljevih troškova; i

               —

               odredi bilo koju drugu mjeru koju smatra primjerenom.

      Tužbeni razlozi i glavni argumenti

   U prilog osnovanosti tužbe tužitelj ističe četiri tužbena razloga.

               1.

               Prvi tužbeni razlog, koji se temelji na navodu da pobijana odluka sadržava očitu pogrešku koja se tiče prava i očitu pogrešku u ocjeni u pogledu navodne usklađenosti zahtjeva za autorizaciju društava VinyLoop, Stena i Plastic Planet u smislu članka 62. i članka 60. stavka 7. Uredbe (EZ) br. 1907/2006.

               2.

               Drugi tužbeni zahtjev, koji se temelji na navodu da pobijana odluka sadržava očitu pogrešku koja se tiče prava i očitu pogrešku u ocjeni na temelju članka 60. stavka 4. Uredbe (EZ) br. 1907/2006 u pogledu socio-ekonomske analize.

               3.

               Treći tužbeni razlog, koji se temelji na tvrdnji da pobijana odluka sadržava očite pogreške u ocjeni na temelju članka 60. stavaka 4. i 5. Uredbe (EZ) br. 1907/2006 u pogledu analize alternativa.

               4.

               Četvrti tužbeni razlog, koji se temelji na tome da pobijana odluka sadržava očitu pogrešku koja se tiče prava i očitu pogrešku u ocjeni u pogledu primjene načela predostrožnosti u kontekstu procesa dodjele autorizacije na temelju Uredbe (EZ) br. 1907/2006.

      (1)  Uredba (EZ) br. 1907/2006 Europskog Parlamenta i Vijeća od 18. prosinca 2006. o registraciji, evaluaciji, autorizaciji i ograničavanju kemikalija (REACH) i osnivanju Europske agencije za kemikalije te o izmjeni Direktive 1999/45/EZ i stavljanju izvan snage Uredbe Vijeća (EEZ) br. 793/93 i Uredbe Komisije (EZ) br. 1488/94 kao i Direktive Vijeća 76/769/EEZ i direktiva Komisije 91/155/EEZ, 93/67/EEZ, 93/105/EZ i 2000/21/EZ (SL 2006., L 396, str. 1.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 13., svezak 23., str. 3.).


title: Predmet C-300/14: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 20. lipnja 2014. uputio Hof van Beroep te Antwerpen (Belgija) – Imtech Marine Belgium NV protiv Radio Hellenic SA

text:
               8.9.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 303/24

         Zahtjev za prethodnu odluku koji je 20. lipnja 2014. uputio Hof van Beroep te Antwerpen (Belgija) – Imtech Marine Belgium NV protiv Radio Hellenic SA
   (Predmet C-300/14)
   2014/C 303/31
   Jezik postupka: nizozemski

      Sud koji je uputio zahtjev

   Hof van Beroep te Antwerpen

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelj: Imtech Marine Belgium NV

      Tuženik: Radio Hellenic SA

      Prethodna pitanja

               1.

               Postoji li povreda članka 288. (pročišćene verzije) Ugovora od 25. ožujka 1957. o funkcioniranju Europske unije ako se Uredba (EZ) br. 805/2004 Europskog parlamenta i Vijeća od 21. travnja 2004. o uvođenju europskog naloga za izvršenje za nesporne tražbine (1) ne primjenjuje izravno jer

                           —

                           belgijski zakonodavac tu uredbu nije prenio u belgijsko pravo i

                           —

                           belgijski zakonodavac u belgijsko pravo – iako ono propisuje mogućnost prigovora i žalbe – nije uveo postupak preispitivanja?

               2.

               U slučaju negativnog odgovora na pitanje pod 1.: s obzirom na to da uredba ima izravan učinak, što treba razumjeti pod „preispitivanjem odluke” u smislu članka 19. stavka 1. Uredbe (EZ) br. 805/2004? Mora li postupak preispitivanja biti propisan samo ako je dostava ili obavijest o pozivu/podnesku kojim se pokreće postupak obavljena u skladu s člankom 14. Uredbe br. 805/2004, tj. bez dokaza o primitku? Ne pruža li belgijsko pravo prigovorom u skladu s člancima 1047. i sljedećima Belgisch Gerechtelijk Wetboeka (belgijski Zakonik o sudovima) i žalbom u skladu s člancima 1050. i sljedećima Belgisch Gerechtelijk Wetboeka dovoljna jamstva za ispunjavanje kriterijâ „postupka preispitivanja” u skladu s člankom 19. stavkom 1. Uredbe br. 805/2004?

               3.

               Pruža li članak 50. Belgisch Gerechtelijk Wetboeka prema kojem rokovi zastare iz članka 860. stavka 2. i članaka 55. i 1048. Belgisch Gerechtelijk Wetboeka u slučajevima više sile ili zbog izvanrednih okolnosti koje dotični dužnik nije skrivio mogu biti produženi dovoljnu zaštitu u smislu članka 19. stavka 1. točke (b) Uredbe br. 805/2004?

               4.

               Je li potvrda kao europski nalog za izvršenje za nesporne tražbine sudska odluka koja mora biti zatražena pismenim podneskom kojim se pokreće postupak? Ako da: mora li sudac potvrditi odluku kao europski nalog i mora li tajnik suda (Greffier) dokazati potvrdu? Ako ne: može li potvrđivanje odluke kao europskoga naloga biti zadaća tajnika suda?

               5.

               Ako potvrda kao europski nalog nije sudska odluka: može li podnositelj zahtjeva koji europski nalog za izvršenje nije zatražio pismenim podneskom kojim se pokreće postupak naknadno – tj. nakon što je odluka postala pravomoćna – zatražiti potvrdu kao europskog naloga za izvršenje?

      (1)  (SL L 143, str.15.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 19., svezak 3., str. 172.).


title: Predmet C-23/17 P: Žalba koju je 18. siječnja 2017. podnio For Tune sp. z o.o. protiv presude Općeg suda (prvo vijeće) od 8. studenoga 2016. u predmetu T-579/15, For Tune sp. z o.o. protiv Ureda Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO)

text:
               31.7.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 249/16

         Žalba koju je 18. siječnja 2017. podnio For Tune sp. z o.o. protiv presude Općeg suda (prvo vijeće) od 8. studenoga 2016. u predmetu T-579/15, For Tune sp. z o.o. protiv Ureda Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO)
   (Predmet C-23/17 P)
   (2017/C 249/24)
   Jezik postupka: engleski

      Stranke

      Žalitelj: For Tune sp. z o.o. (zastupnik: K. Popławska, adwokat)

      Druga stranka u postupku: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO)
   Žalba je rješenjem Suda (šesto vijeće) od 15. lipnja 2017. proglašena nedopuštenom.


title: Predmet C-596/14: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 22. prosinca 2014. uputio Tribunal Superior de Justicia de Madrid, Sección 3 de lo Social (Španjolska) – Ana de Diego Porras protiv Ministerio de Defensa

text:
               23.3.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 96/3

         Zahtjev za prethodnu odluku koji je 22. prosinca 2014. uputio Tribunal Superior de Justicia de Madrid, Sección 3 de lo Social (Španjolska) – Ana de Diego Porras protiv Ministerio de Defensa
   (Predmet C-596/14)
   (2015/C 096/05)
   Jezik postupka: španjolski

      Sud koji je uputio zahtjev

   Tribunal Superior de Justicia de Madrid, Sección 3 de lo Social

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelj: Ana de Diego Porras

      Tuženik: Ministerio de Defensa

      Prethodna pitanja

               1.

               Treba li smatrati da je naknada isplaćena istekom ugovora o radu na određeno vrijeme obuhvaćena uvjetima zapošljavanja na koje upućuje članak 4. stavak 1. Okvirnog sporazuma koji su sklopili ETUC, UNICE i CEEP (1)?

               2.

               Ako se smatra da je ta naknada obuhvaćena uvjetima zapošljavanja, trebaju li radnici koji imaju ugovor ili radni odnos na određeno vrijeme, sklopljen izravno između poslodavca i radnika u kojemu je istek ugovora ili radnog odnosa određen objektivnim uvjetima kao što su određeni datum, ispunjenje određenog zadatka ili nastanak činjenice ili određenog događaja, po isteku ugovora dobiti istu naknadu poput one koju je ostvario radnik koji je imao sličan ugovor na neodređeno vrijeme, u slučaju kada ugovor prestaje iz objektivnih razloga?

               3.

               Ako privremeni radnik ima pravo na istu naknadu poput one na koju ima pravo radnik na neodređeno vrijeme čiji ugovor prestaje iz objektivnih razloga, treba li smatrati da je članak 49.1 c) Estatuto de los Trabajadores (statut radnika) ispravno prenio Direktivu Vijeća 1999/70/EZ od 28. lipnja 1999. o Okvirnom sporazumu o radu na određeno vrijeme koji su sklopili ETUC, UNICE i CEEP ili je diskriminatoran i protivan istoj, kršeći njezinu svrhu i koristan učinak?

               4.

               U nedostatku objektivnih razloga da se privremene zamjenske radnike isključi iz prava na naknadu kada njihov ugovor o privremenom zaposlenju istekne, je li diskriminatorna razlika koju statut radnika uspostavlja u pogledu uvjeta zapošljavanja tih radnika, ne samo s obzirom na uvjete zapošljavanja radnika na neodređeno vrijeme već i s obzirom na uvjete drugih privremenih radnika?

      (1)  Direktiva Vijeća 1999/70/ZE od 28. lipnja 1999. o Okvirnom sporazumu o radu na određeno vrijeme koji su sklopili ETUC, UNICE i CEEP SL L 175, str. 43. (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 5., svezak 4., str. 228.)


title: Predmet T-541/14: Tužba podnesena 18. travnja 2014. – Antica Azienda Agricola Vitivinicola Dei Conti Leone De Castris protiv OHIM-a – Vicente Gandía Pla (ILLIRIA)

text:
               8.9.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 303/56

         Tužba podnesena 18. travnja 2014. – Antica Azienda Agricola Vitivinicola Dei Conti Leone De Castris protiv OHIM-a – Vicente Gandía Pla (ILLIRIA)
   (Predmet T-541/14)
   2014/C 303/67
   Jezik na kojem je tužba podnesena: engleski

      Stranke

      Tužitelj: Antica Azienda Agricola Vitivinicola Dei Conti Leone De Castris Srl (Salice Salentino, Italija) (zastupnik: D. Russo, odvjetnik)

      Tuženik: Ured za usklađivanje na unutarnjem tržištu (žigovi i dizajni)

      Druga stranka pred žalbenim vijećem: Vicente Gandía Pla SA (Chiva, Španjolska)

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

               —

               poništi odluku četvrtog žalbenog vijeća Ureda za usklađivanje na unutarnjem tržištu (žigovi i dizajni) od 21. svibnja 2014. u predmetu R 917/2013-4;

               —

               dodijeli tužitelju troškove postupka.

      Tužbeni razlozi i glavni argumenti

      Podnositelj prijave žiga Zajednice: tužitelj

      Predmetni žig Zajednice: figurativni žig s verbalnim elementima „ILLIRIA” za „vina” u razredu 33 – prijava žiga Zajednice br. 1 0 5 99  033

      Nositelj žiga ili znaka navedenog u postupku povodom prigovora: druga stranka pred žalbenim vijećem

      Navedeni žig ili znak: prijava žiga Zajednice br. 8 2 99  653

      Odluka Odjela za prigovore: prigovor je odbijen

      Odluka žalbenog vijeća: osporavana odluka je poništena i prigovor je prihvaćen

      Tužbeni razlozi: povreda članka 8 stavka 1. točke (b) Uredbe (EZ) br. 207/2009.


title: Predmet T-343/13: Presuda Općeg suda od 3. prosinca 2015. – CN protiv Parlamenta („Izvanugovorna odgovornost — Predstavka upućena Parlamentu — Prenošenje određenih osobnih podataka na internetskoj stranici Parlamenta — Nepostojanje dovoljno ozbiljne povrede pravnog pravila kojim se pojedincima dodjeljuju prava”)

text:
               25.1.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 27/33

         Presuda Općeg suda od 3. prosinca 2015. – CN protiv Parlamenta
   (Predmet T-343/13) (1)

   ((„Izvanugovorna odgovornost - Predstavka upućena Parlamentu - Prenošenje određenih osobnih podataka na internetskoj stranici Parlamenta - Nepostojanje dovoljno ozbiljne povrede pravnog pravila kojim se pojedincima dodjeljuju prava”))
   (2016/C 027/37)
   Jezik postupka: talijanski

      Stranke

      Tužitelj: CN (Brumath, Francuska) (zastupnik: M. Velardo, odvjetnik)

      Tuženik: Europski parlament (zastupnici: N. Lorenz i S. Seyr, agenti)

      Intervenijent u potporu tužitelju: Europski nadzornik za zaštitu podataka (EDPS) (zastupnici: A. Buchta i V. Pozzato, zatim A. Buchta, M. Pérez Asinari, F. Polverino, M. Guglielmetti i U. Kallenberger, agenti)

      Predmet

   Odštetni zahtjev radi ishođenja naknade štete koju je tužitelj navodno pretrpio zbog prenošenja određenih uz njega vezanih osobnih podataka na internetskoj stranici Parlamenta.

      Izreka

               1.

               Tužba se odbija

               2.

               CN snosit će troškove Europskog parlamenta kao i vlastite troškove.

               3.

               Europski nadzornik za zaštitu podataka (EDPS) snosit će vlastite troškove.

      (1)  SL C 245, 24. 8. 2013.


title: Predmet F-22/16: Tužba podnesena 29. travnja 2016. – ZZ protiv CPVO-a

text:
               11.7.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 251/50

         Tužba podnesena 29. travnja 2016. – ZZ protiv CPVO-a
   (Predmet F-22/16)
   (2016/C 251/58)
   Jezik postupka: francuski

      Stranke

      Tužitelj: ZZ (zastupnici: L. Levi i A. Blot, odvjetnici)

      Tuženik: Ured Zajednice za biljne sorte (CPVO)

      Predmet i opis spora

   Poništenje odluke o neproduljenju tužiteljeva ugovora o radu kao člana privremenog osoblja i zahtjev za naknadu imovinske i neimovinske štete koju je tužitelj navodno pretrpio.

      Tužbeni zahtjev tužitelja

               —

               Poništiti odluku tijela za sklapanje ugovora od 24. lipnja 2015. o neproduljenju tužiteljeva ugovora o radu kao člana privremenog osoblja nakon 31. prosinca 2015.;

               —

               poništiti odluku tijela za sklapanje ugovora od 20. siječnja 2016. o odbijanju pritužbe tužitelja od 15. rujna 2015. protiv navedene odluke;

               —

               isplatiti naknadu time pretrpljene imovinske štete, privremeno procijenjene, ex aequo et bono, na 119 767 eura;

               —

               dodijeliti tužitelju naknadu štete u iznosu od 30 000 eura na temelju pretrpljene neimovinske štete;

               —

               naložiti tuženiku snošenje troškova.


title: Predmet T-346/13: Presuda Općeg suda od 10. rujna 2015. – Grčka protiv Komisije („EAGGF — Komponenta za jamstva — EFJP i EPFRR — Izdaci isključeni iz financiranja — Mjere ruralnog razvoja — Poljoprivredni okoliš — Prikladnost nadzora — Paušalne financijske korekcije”)

text:
               19.10.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 346/22

         Presuda Općeg suda od 10. rujna 2015. – Grčka protiv Komisije
   (Predmet T-346/13) (1)

   ((„EAGGF - Komponenta za jamstva - EFJP i EPFRR - Izdaci isključeni iz financiranja - Mjere ruralnog razvoja - Poljoprivredni okoliš - Prikladnost nadzora - Paušalne financijske korekcije”))
   (2015/C 346/25)
   Jezik postupka: grčki

      Stranke

      Tužitelj: Helenska Republika (zastupnici: u početku I.-K. Chalkias, X. Basakou i A.-E. Vasilopoulou, zatim A.-E. Vasilopoulou, G. Kanellopoulos i O. Tsirkinidou, agenti)

      Tuženik: Europska komisija (zastupnici: A. Marcoulli i D. Triantafyllou, agenti)

      Predmet

   Zahtjev za poništenje Provedbene odluke Komisije 2013/214/EU od 2. svibnja 2013., o isključenju iz financiranja Europske unije određenih izdataka država članica nastalih u okviru Europskog fonda za orijentaciju i jamstva u poljoprivredi (EAGGF), komponente za jamstva Europskog fonda za jamstva u poljoprivredi (EFJP) i Europskog poljoprivrednog fonda za ruralni razvoj (EPFRR) (SL L 123, str. 11.).

      Izreka

               1.

               Poništava se Provedbena odluka Komisije 2013/214/EU od 2. svibnja 2013., o isključenju iz financiranja Europske unije određenih izdataka država članica nastalih u okviru Europskog fonda za orijentaciju i jamstva u poljoprivredi (EAGGF), komponente za jamstva Europskog fonda za jamstva u poljoprivredi (EFJP) i Europski poljoprivredni fond za ruralni razvoj (EPFRR) u dijelu u kojem je Helenskoj Republici nametnuta financijska korekcija od 2 % u pogledu agrookolišnih podmjera „Biološka poljoprivreda” i „Biološki uzgoj”.

               2.

               Tužba se u preostalom dijelu odbija.

               3.

               Helenska Republika i Europska komisija snosit će vlastite troškove.

      (1)  SL C 245, 24. 8. 2013.


title: Predmet C-667/13: Presuda Suda (drugo vijeće) od 5. ožujka 2015. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Tribunal do Comércio de Lisboa – Portugal) – Estado português protiv Banco Privado Português SA, u likvidaciji, Massa Insolvente do Banco Privado Português SA, u likvidaciji (Zahtjev za prethodnu odluku — Državne potpore — Državno jamstvo vezano za zajam — Odluka 2011/346/EU — Pitanja o valjanosti — Dopuštenost — Članak 107. stavak 1. UFEU-a — Obrazloženje — Utjecaj na trgovinu između država članica — Članak 107. stavak 3. točka (b) UFEU-a — Ozbiljan poremećaj gospodarstva države članice)

text:
               27.4.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 138/17

         Presuda Suda (drugo vijeće) od 5. ožujka 2015. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Tribunal do Comércio de Lisboa – Portugal) – Estado português protiv Banco Privado Português SA, u likvidaciji, Massa Insolvente do Banco Privado Português SA, u likvidaciji
   (Predmet C-667/13) (1)

   ((Zahtjev za prethodnu odluku - Državne potpore - Državno jamstvo vezano za zajam - Odluka 2011/346/EU - Pitanja o valjanosti - Dopuštenost - Članak 107. stavak 1. UFEU-a - Obrazloženje - Utjecaj na trgovinu između država članica - Članak 107. stavak 3. točka (b) UFEU-a - Ozbiljan poremećaj gospodarstva države članice))
   (2015/C 138/21)
   Jezik postupka: portugalski

      Sud koji je uputio zahtjev

   Tribunal do Comércio de Lisboa

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelj: Estado português

      Tuženici: Banco Privado Português SA, u likvidaciji, Massa Insolvente do Banco Privado Português SA, u likvidaciji

      Izreka

   Ispitivanje prethodnih pitanja koja je uputio Tribunal do Comércio de Lisboa (Portugal) nije otkrilo nikakav element koji bi mogao utjecati na valjanost Odluke Komisije 2011/346/UE od 20. srpnja 2010. o državnoj potpori C 33/09 (ex NN 57/09, ex CP 191/09), koju je Portugal dodijelio u obliku državnog jamstva u korist BPP-a.

      (1)  SL C 93, 29.3.2014.


title: Predmet T-602/15: Rješenje Općeg suda od 9. studenoga 2016. – Jenkinson protiv Vijeća i dr. („Arbitražna klauzula — Osoblje međunarodnih misija Unije — Uzastopni ugovori o radu na određeno vrijeme — Zahtjev za naknadu štete — Očita nenadležnost — Očita nedopuštenost”)

text:
               16.1.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 14/34

         Rješenje Općeg suda od 9. studenoga 2016. – Jenkinson protiv Vijeća i dr.
   (Predmet T-602/15) (1)

   ((„Arbitražna klauzula - Osoblje međunarodnih misija Unije - Uzastopni ugovori o radu na određeno vrijeme - Zahtjev za naknadu štete - Očita nenadležnost - Očita nedopuštenost”))
   (2017/C 014/41)
   Jezik postupka: francuski

      Stranke

      Tužitelj: Liam Jenkinson (Killarney, Irska) (zastupnici: N. de Montigny i J.-N. Louis, odvjetnici)

      Tuženici: Vijeće Europske unije (zastupnici: A. Vitro i M. Bishop, agenti), Europska komisija (zastupnici: G. Gattinara i S. Bartelt, agenti), Europska služba za vanjsko djelovanje (zastupnici: S. Marquardt, E. Chaboureau i G. Pasqualetti, agenti), Eulex Kosovo (zastupnici: D. Fouquet i E. Raoult, odvjetnici)

      Predmet

   Prvenstveno, zahtjev na temelju članka 272. UFEU-a kojim se traži, s jedne strane, promjena tužiteljeva ugovornog odnosa u ugovor o radu na neodređeno vrijeme i naknada štete koju je tužitelj pretrpio zbog zlouporabe uzastopnih ugovora o radu na neodređeno i zbog zlonamjernog otkaza i, s druge strane, da se proglasi da su Vijeće, Komisija i ESVD postupali prema tužitelju na diskriminirajući način i da im se slijedom toga naloži da nadoknade štetu, a podredno, zahtjev koji se temelji na izvanugovornoj odgovornosti europskih institucija.

      Izreka

               1.

               Tužba se odbacuje.

               2.

               Nalaže se Liamu Jenkinsonu snošenje troškova.

      (1)  SL C 90, 7. 3. 2016.


title: Predmet C-265/17 P: Žalba koju je 16. svibnja 2017. podnijela Europska komisija protiv presude Općeg suda (četvrto vijeće) od 7. ožujka 2017. u predmetu T-194/13, United Parcel Service protiv Europske komisije

text:
               17.7.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 231/21

         Žalba koju je 16. svibnja 2017. podnijela Europska komisija protiv presude Općeg suda (četvrto vijeće) od 7. ožujka 2017. u predmetu T-194/13, United Parcel Service protiv Europske komisije
   (Predmet C-265/17 P)
   (2017/C 231/25)
   Jezik postupka: engleski

      Stranke

      Žalitelj: Europska komisija (zastupnici: T. Christoforou, N. Khan, H. Leupold, A. Biolan, agenti)

      Druge stranke u postupku: United Parcel Service, Inc., FedEx Corp.

      Zahtjevi

   Žalitelj od Suda zahtijeva da:

               —

               ukine presudu;

               —

               vrati predmet Općem sudu na ponovni postupak, i

               —

               o troškovima odluči naknadno.

      Žalbeni razlozi i glavni argumenti

               1.

               Opći sud je pogriješio kada je u svojoj presudi utvrdio da je Komisija morala otkriti UPS-u konačnu verziju modela koncentracije cijena prije donošenja odluke.

               2.

               Čak i u slučaju da bi to što Komisija nije otkrila konačan model koncentracije cijena UPS-u prije donošenja odluke moglo predstavljati povredu UPS-ovih prava obrane, Opći sud je pogriješio kada je u presudi zaključio da model koncentracije cijena ima dokaznu vrijednost i tako ga pogrešno primijenilo da bi se utvrdilo da odluku treba poništiti.

               3.

               Čak i ako je u tim okolnostima moglo doći do povrede UPS-ovih prava obrane Opći sud je pogriješio jer se nije očitovao na argumente Komisije prema kojima je UPS-ov zahtjev bio bespredmetan i prema kojima je UPS mogao razumjeti model koncentracije cijena.

               4.

               U svakom slučaju, utvrđenja iz presude nisu mogla opravdati poništenje odluke.


title: Predmet T-294/16: Presuda Općeg suda od 8. lipnja 2017. – Kaane American International Tobacco protiv EUIPO-a – Global Tobacco (GOLD MOUNT) („Žig Europske unije — Postupak povodom opoziva — Figurativni žig Europske unije GOLD MOUNT — Nepostojanje stvarne uporabe žiga — Nepostojanje opravdanog razloga za neuporabu — Članak 51. stavak 1. točka (a) Uredbe (EZ) br. 207/2009”)

text:
               24.7.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 239/46

         Presuda Općeg suda od 8. lipnja 2017. – Kaane American International Tobacco protiv EUIPO-a – Global Tobacco (GOLD MOUNT)
   (Predmet T-294/16) (1)

   ((„Žig Europske unije - Postupak povodom opoziva - Figurativni žig Europske unije GOLD MOUNT - Nepostojanje stvarne uporabe žiga - Nepostojanje opravdanog razloga za neuporabu - Članak 51. stavak 1. točka (a) Uredbe (EZ) br. 207/2009”))
   (2017/C 239/58)
   Jezik postupka: engleski

      Stranke

      Tužitelj: Kaane American International Tobacco Company FZE, ranije Kaane American International Tobacco Co. Ltd. (Jebel Ali, Ujedinjeni Arapski Emirati) (zastupnici: G. Hinarejos Mulliez i I. Valdelomar, odvjetnici)

      Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (zastupnik: H. O’Neill, agent)

      Druga stranka u postupku pred žalbenim vijećem EUIPO-a, intervenijent u postupku pred Općim sudom: Global Tobacco FZCO (Dubai, Ujedinjeni Arapski Emirati) (zastupnici: G. Hussey, solicitor, i B. Brandreth, barrister)

      Predmet

   Tužba podnesena protiv odluke četvrtog žalbenog vijeća EUIPO-a od 8. travnja 2016. (predmet R 1857/2015-4) koja se odnosi na postupak povodom opoziva između društava Global Tobacco i Kaane American International Tobacco.

      Izreka

               1.

               Tužba se odbija.

               2.

               Društvu Kaane American International Tobacco Company FZE nalaže se snošenje troškova.

      (1)  SL C 279, 1. 8. 2016.


title: Predmet T-424/12: Presuda Općeg suda od 28. studenoga 2013. — Gaumina protiv EIGE ( „Postupci javne nabave usluga — Postupak javnog natječaja — Pružanje usluga podrške aktivnostima komunikacije EIGE-a — Odbijanje ponude ponuditelja — Obveza obrazlaganja” )

text:
               18.1.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 15/15

         Presuda Općeg suda od 28. studenoga 2013. — Gaumina protiv EIGE
   (Predmet T-424/12) (1)

   (Postupci javne nabave usluga - Postupak javnog natječaja - Pružanje usluga podrške aktivnostima komunikacije EIGE-a - Odbijanje ponude ponuditelja - Obveza obrazlaganja)
   2014/C 15/21
   Jezik postupka: litvanski

      Stranke

      Tužitelj: UAB Gaumina (Vilnius, Litva) (zastupnici: S. Aviža i D. Soloveičikas, odvjetnici)

      Tuženik: Europski institut za ravnopravnost spolova (EIGE) (zastupnici: V. Langbakk, agent, uz pomoć J. Stuyck i A.-M. Vandromme, odvjetnika)

      Predmet

   Zahtjev za poništenje odluke EIGE-a od 26. srpnja 2012. kojom se odbija ponuda tužitelja podnesena u okviru javnog natječaja EIGE/2012/ADM/13.

      Izreka

               1.

               Poništava se odluka Europskog instituta za ravnopravnost spolova (EIGE) od 26. srpnja 2012. kojom se odbija ponuda UAB Gaumina podnesena u okviru javnog natječaja EIGE/2012/ADM/13.

               2.

               EIGE će, osim vlastitih, snositi i troškove tužitelja.

      (1)  SL C 373, 1.12.2012.


title: Predmet F-91/15: Tužba podnesena 19. listopada 2015. – ZZ protiv Komisije

text:
               7.12.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 406/46

         Tužba podnesena 19. listopada 2015. – ZZ protiv Komisije
   (Predmet F-91/15)
   (2015/C 406/48)
   Jezik postupka: francuski

      Stranke

      Tužitelj: ZZ (zastupnici: J.-N. Louis, N. de Montigny, odvjetnici)

      Tuženik: Europska komisija

      Predmet i opis spora

   Poništenje odluke Komisije o primjeni klauzule zdravstvene rezerve predviđene člankom 32. Uvjeta za zapošljavanje ostalih službenika kojom se ne priznaje ispunjavanje uvjeta za naknadu za invalidnost kao i naknada navodno pretrpljene neimovinske štete.

      Tužbeni zahtjev tužitelja

               —

               Poništiti odluke Komisije od 16. rujna 2014. o primjeni klauzule zdravstvene rezerve predviđene člankom 32. Uvjeta za zapošljavanje ostalih službenika te kojom mu se ne priznaju uvjeti za naknadu za invalidnost;

               —

               naložiti Komisiji plaćanje iznosa od 50  000,00 eura na ime neimovinske štete i troškova.