title: Presuda Suda (deseto vijeće) od 16. listopada 2014.#Newby Foods Ltd protiv Food Standards Agency.#Zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio High Court of Justice (England & Wales), Queen’s Bench Division (Administrative Court).#Zaštita zdravlja – Uredba (EZ) br. 853/2004 – Higijenska pravila za hranu životinjskog podrijetla – Prilog I. točke 1.14 i 1.15 – Pojmovi ,strojno otkošteno meso’ i ,mesni pripravci’ – Uredba (EZ) br. 999/2001 – Sprečavanje, kontrola i iskorjenjivanje određenih transmisivnih spongiformnih encefalopatija – Zaštita potrošača – Direktiva 2000/13/EZ – Označivanje i prezentiranje hrane.#Predmet C‑453/13.

text:
               Stranke
               Osnova
               Operativni dio

            Stranke
            U predmetu C‑453/13,
            povodom zahtjeva za prethodnu odluku na temelju članka 267. UFEU-a, koji je uputio High Court of Justice (England & Wales), Queen’s Bench Division (Administrative Court) (Ujedinjena Kraljevina), odlukom od 7. kolovoza 2013., koju je Sud zaprimio 12. kolovoza 2013., u postupku
            The Queen, na zahtjev:
            Newby Foods Ltd,
            protiv
            Food Standards Agency,
            SUD (deseto vijeće),
            u sastavu: A. Rosas, vršitelj dužnosti predsjednika vijeća, E. Juhász i D. Šváby (izvjestitelj), suci,
            nezavisni odvjetnik: M. Szpunar,
            tajnik: A. Calot Escobar,
            uzimajući u obzir pisani postupak,
            uzimajući u obzir očitovanja koja su podnijeli:
            – za Newby Foods Ltd, T. Russ, solicitor , H. Mercer, QC , i A. Legg, barrister ,
            – za vladu Ujedinjene Kraljevine, V. Kaye, u svojstvu agenta, uz asistenciju J. Holmes, barrister ,
            – za njemačku vladu, T. Henze i A. Wiedmann, u svojstvu agenata,
            – za francusku vladu, C. Candat i D. Colas, u svojstvu agenata,
            – za Europsku komisiju, D. Bianchi i K. Skelly, u svojstvu agenata,
            odlučivši, nakon što je saslušao nezavisnog odvjetnika, da u predmetu odluči bez njegovog mišljenja,
            donosi sljedeću

            Osnova
            Presudu
            1. Zahtjev za prethodnu odluku odnosi se na tumačenje točaka 1.14 i 1.15 Priloga I. Uredbi (EZ) br. 853/2004 Europskog parlamenta i Vijeća od 29. travnja 2004. o utvrđivanju određenih higijenskih pravila za hranu životinjskog podrijetla (SL L 139, str. 55., i ispravci SL 2004 L 226, str. 22. i SL 2013, L 160, str. 15.) (SL posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 3., svezak 11., str. 3.).
            2. Zahtjev je podnesen u okviru spora između Newby Foods Ltd (u daljnjem tekstu: Newby Foods) i Food Standards Agency (u daljnjem tekstu: FSA) u pogledu odluke koju je potonja objavila 4. travnja 2012. pod nazivom „Moratorij na meso očišćeno od opni“ (u daljnjem tekstu: moratorij).
            Pravo Unije
            Propisi u području higijene hrane životinjskog podrijetla: Uredba br. 853/2004
            3. Uredba br. 853/2004 sadrži sljedeće uvodne izjave:
            „[...]
            (2) Određena hrana može predstavljati posebnu opasnost za zdravlje ljudi, zbog čega je potrebno utvrditi određena higijenska pravila. To se prije svega odnosi na hranu životinjskog podrijetla u kojoj su često utvrđene mikrobiološke i kemijske opasnosti.
            [...]
            (9) Glavni ciljevi preinačenja su osiguravanje visoke razine zaštite potrošača u pogledu sigurnosti hrane, podvrgavajući subjekte u poslovanju s hranom u cijeloj Zajednici istim pravilima, te osiguravanje pravilnog djelovanja unutarnjeg tržišta proizvodima životinjskog podrijetla, pridonoseći tako ostvarenju ciljeva zajedničke poljoprivredne politike.
            [...]
            (20) Definicija strojno otkoštenog mesa (SOM) mora biti toliko općenita da obuhvati sve metode strojnog otkoštavanja. Zbog brzine tehnološkog razvoja u ovom području, ta bi definicija trebala biti prilagodljiva. Međutim, tehnički zahtjevi za strojno otkošteno meso trebaju se razlikovati ovisno o procjeni rizika koji predstavlja proizvod dobiven različitim metodama.
            [...]“
            4. Posebna higijenska pravila koja se primjenjuju na hranu životinjskog podrijetla, i čija je uspostava predmet Uredbe br. 853/2004, nalaze se u Prilogu II. i ostalim prilozima toj uredbi. U uvodu njezina Priloga I. izlaže se skup definicija, među kojima se nalaze i sljedeće:
            „[...]
            1.   MESO
            1.1. „Meso” znači jestivi dijelovi životinja iz točaka 1.2. do 1.8., uključujući krv.
             [...]
            1.10.	„Svježe meso” znači meso koje nije bilo podvrgnuto nikakvom drugom postupku konzerviranja osim hlađenja, zamrzavanja ili brzog zamrzavanja, uključujući vakuumski pakirano meso i meso pakirano u kontroliranoj atmosferi.
            [...]
            1.13.	„Mljeveno meso” znači otkošteno meso samljeveno na komadiće koje sadrži manje od 1 % soli.
            1.14.	„Strojno otkošteno meso” ili „SOM” znači proizvod koji se, nakon uklanjanja kostiju, dobije odvajanjem mesa od kostiju koje sadrže dijelove mesa, ili od trupa peradi, mehaničkim sredstvima kojima se uništava ili mijenja struktura mišićnih vlakana.
            1.15.	„Mesni pripravci” znači svježe meso, uključujući meso usitnjeno na komadiće, kojemu su dodani hrana, začini ili dodaci (aditivi) ili koje je bilo podvrgnuto postupcima koji ne mijenjaju unutarnju strukturu mišićnih vlakana niti uništavaju značajke svježeg mesa.
            [...]
            7. Prerađeni proizvodi
             7.1.	„Mesni proizvodi” znači prerađeni proizvodi koji nastaju preradom mesa ili daljnjom preradom tako prerađenih proizvoda, tako da je na površini reza vidljivo da proizvod nema više značajke svježeg mesa.
            [...]“
            5. Sukladno članku 2. točki 2. Uredbe br. 853/2004, primjenjuju se i definicije iz članka 2. Uredbe (EZ) br. 852/2004 Europskog parlamenta i Vijeća od 29. travnja 2004. o higijeni hrane (SL L 139, str. 1)(SL posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 13, svezak 15, str. 42), koji u stavku 1. sadrži sljedeće definicije:
            „[...]
            m) „prerada” znači svako djelovanje koje bitno mijenja početni proizvod te uključuje zagrijavanje, dimljenje, soljenje, dozrijevanje, sušenje, mariniranje, ekstrahiranje, prešanje ili kombinaciju tih procesa;
            n) „neprerađeni proizvodi” znači hrana koja nije bila podvrgnuta preradi, uključujući proizvode koji su podijeljeni, razdvojeni, odrezani, razrezani na kriške, očišćeni od kostiju, kosani, oguljeni, usitnjeni, isjeckani, očišćeni, narezani, oljušteni, samljeveni, rashlađeni, zamrznuti, duboko zamrznuti ili odmrznuti;
            o) „prerađeni proizvodi” znači hrana koja nastaje preradom neprerađenih proizvoda. Ti proizvodi mogu sadržavati sastojke koji su potrebni za njihovu proizvodnju ili kako bi im dali posebne značajke.“
            6. U Prilogu III, odjeljku V, poglavljima II i III Uredbe br.853/2004 za mljeveno  meso, mesne pripravke i  strojno otkošteno meso utvrđeni su posebni uvjeti što se tiče sirovina i higijene tijekom i nakon proizvodnje:
            „Poglavlje II.: uvjeti koje moraju ispunjavati sirovine
            [...]
            1. 1. Sirovine koje se upotrebljavaju za pripremanje mljevenog mesa moraju ispunjavati sljedeće uvjete:
            (a) moraju zadovoljavati zahtjeve za svježe meso;
            (b) moraju potjecati od kosturnih mišića, uključujući i prijanjajuća masna tkiva;
            (c) ne smiju potjecati od:
            i. otpadaka koji nastaju pri rasijecanju i rezanju mesa (osim cijelih komada mišića);
            ii. strojno otkoštenog mesa;
            iii. mesa koje sadrži dijelove kostiju ili kožu;
            ili
            iv. mesa glave osim mišića za žvakanje, nemišićnog dijela linee albe, područja carpusa i tarsusa, strugotina kostiju te mišića ošita (osim ako je uklonjena seroza).
            2. Sljedeće se sirovine smiju upotrebljavati za pripremanje mesnih pripravaka:
            (a) svježe meso;
            (b) meso koje ispunjava zahtjeve iz točke 1.;
            i
            (c) ako mesni pripravak očito nije namijenjen za potrošnju bez prethodne toplinske obrade:
            i. meso dobiveno mljevenjem ili usitnjavanjem mesa koje ispunjava zahtjeve iz točke 1. osim zahtjeva iz točke 1. podtočke (c)(i.);
            i
            ii. strojno otkošteno meso (SOM) koje ispunjava zahtjeve iz poglavlja III. točke 3. podtočke (d).
            3. Meso koje se upotrebljava za proizvodnju strojno otkoštenog mesa mora ispunjavati sljedeće uvjete:
            (a) mora ispunjavati zahtjeve za svježe meso;
            (b) sljedeći se materijali ne smiju upotrebljavati za proizvodnju strojno otkoštenog mesa (SOM):
            i. kod peradi: noge, koža vrata i glava;
            ii. kod ostalih životinja: kosti glave, noge, repovi, bedrena kost, goljenica, lisna kost, humerus, radius i ulna.
            Poglavlje III.: Higijena tijekom i nakon proizvodnje
            [...]
            2. Sljedeći se uvjeti primjenjuju na proizvodnju mljevenog mesa i mesnih pripravaka:
            (a) Ako nadležno tijelo ne dopusti otkoštavanje neposredno prije mljevenja, zamrznuto ili duboko zamrznuto meso koje se upotrebljava za pripremanje mljevenog mesa ili mesnih pripravaka mora se otkostiti prije zamrzavanja. Ono može biti uskladišteno samo tijekom ograničenog razdoblja.
            (b) Ako se priprema od rashlađenog mesa, mljeveno meso se mora pripremiti:
            i. u roku od najviše tri dana od klanja ako se radi o peradi;
            ii. u roku od najviše šest dana od klanja ako se radi o drugim životinjama, a ne o peradi,
            iii. u roku od najviše 15 dana od klanja životinja ako se radi o otkoštenoj, vakuumski pakiranoj govedini i teletini.
            (c) Odmah nakon proizvodnje, mljeveno meso i mesni pripravci moraju se zapakirati i ambalažirati te:
            i. rashladiti do unutarnje temperature od najviše 2 °C za mljeveno meso i 4 °C za mesne pripravke;
            ili
            ii. zamrznuti do unutarnje temperature od najviše -18 °C.
            Ovi se uvjeti temperature moraju održavati tijekom uskladištenja i prijevoza.
            3. Sljedeći se uvjeti primjenjuju na proizvodnju i uporabu strojno otkoštenog mesa (SOM) koje se proizvodi tehnikama koje ne mijenjaju strukturu kostiju što se upotrebljavaju za proizvodnju strojno otkoštenog mesa i u kojemu udio kalcija nije značajno veći od onog u mljevenom mesu.
            (a) Sirovine za otkoštavanje koje potječu iz klaonice na licu mjesta ne smiju biti starije od sedam dana; u protivnom, sirovine za otkoštavanje ne smiju biti starije od pet dana. Međutim, trupovi peradi ne smiju biti stariji od tri dana.
            (b) Mehaničko otkoštavanje mora se obaviti odmah nakon odvajanja kostiju.
            (c) Ako se ne upotrijebi odmah po dobivanju, strojno otkošteno meso mora se zapakirati ili ambalažirati te rashladiti do temperature od najviše 2 °C ili zamrznuti do unutarnje temperature od najviše -18 °C. Ovi se uvjeti temperature moraju održavati tijekom uskladištenja i prijevoza
            (d) Ako je subjekt koji posluje s hranom obavio analizu koja pokazuje da strojno otkošteno meso zadovoljava mikrobiološke kriterije za mljeveno meso koji su utvrđeni u skladu s Uredbom (EZ) br. 852/2004, ono se smije upotrijebiti u mesnim pripravcima koji očito nisu namijenjeni za potrošnju bez prethodne toplinske obrade te u mesnim proizvodima.
            (e) Strojno otkošteno meso za koje je dokazano da ne zadovoljava kriterije iz točke (d) smije se upotrebljavati jedino za proizvodnju toplinski obrađenih mesnih proizvoda u objektima koji su odobreni u skladu s ovom Uredbom.
            4. Sljedeći se uvjeti primjenjuju na proizvodnju i uporabu strojno otkoštenog mesa proizvedenog tehnikama drugačijim od onih koje se spominju u točki 3.
            (a) Sirovine za otkoštavanje koje potječu iz klaonice na licu mjesta ne smiju biti starije od sedam dana; u protivnom, sirovine za otkoštavanje ne smiju biti starije od pet dana. Međutim, trupovi peradi ne smiju biti stariji od tri dana.
            (b) Ako se mehaničko otkoštavanje ne obavlja odmah nakon odvajanja kostiju, kosti koje sadrže dijelove mesa moraju se skladištiti i prevoziti pri temperaturi od najviše 2 °C ili, ako su zamrznuti, pri temperaturi od najviše -18 °C.
            (c) Kosti koje sadrže dijelove mesa, a koje su dobivene od zamrznutih trupova, ne smiju se ponovo zamrznuti.
            (d) Ako se ne upotrijebi u roku od jednog sata od dobivanja, strojno otkošteno meso mora se odmah rashladiti do temperature od najviše 2 °C.
            (e) Ako se, nakon hlađenja, strojno otkošteno meso ne preradi u roku od 24 sata, ono se mora zamrznuti u roku od 24 sata od proizvodnje te u roku od šest sati mora postići unutarnju temperaturu od najviše -18 °C.
            (f) Zamrznuto strojno otkošteno meso mora se zapakirati ili ambalažirati prije uskladištenja ili prijevoza, ne smije se skladištiti dulje od tri mjeseca, a tijekom uskladištenja i prijevoza mora se održavati pri temperaturi od najviše -18 °C.
            (g) Strojno otkošteno meso smije se upotrebljavati jedino za proizvodnju toplinski obrađenih mesnih proizvoda u objektima koji su odobreni u skladu s ovom Uredbom. [...]“
            7. Prije stupanja na snagu Uredbe br. 853/2004 sanitarna pitanja povezana s proizvodnjom strojno otkoštenog mesa uređivala je Direktiva Vijeća 64/433/EEZ o sanitarnim uvjetima proizvodnje i stavljanja na tržište svježeg mesa (SL 1964, 121, str. 2012.), kako je zadnje izmijenjena Direktivom 95/23/EZ Vijeća, od 22. lipnja 1995. (SL L 243, str. 7.). Sukladno njenom članku 2. točki (c), strojno otkošteno meso definirano je kao: „meso koje je strojno odvojeno od kosti, s iznimkom kosti glave, ekstremiteta udova ispod karpalnih i tarzalnih zglobova i, u slučaju svinja, kralježnice, i koje je namijenjeno subjektima koji su dobili odobrenje sukladno Direktivi Vijeća 77/99/EEZ [od 21. prosinca 1976. o sanitarnim problemima u području proizvodnje i stavljanja na tržište proizvoda na temelju mesa i određenih drugih proizvoda životinjskog podrijetla (SL 1977, L 26, str. 85.), u verziji izmijenjenoj i ažuriranoj Direktivom Vijeća 92/5/EEZ od 10. veljače 1992. (SL L 57, str. 1.)]“, te je podvrgnuto toplinskoj obradi predviđenoj tom direktivom.
            Propisi u području označivanja i prezentiranja hrane: Direktiva 2000/13/EZ
            8. Direktiva 2000/13/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 20. ožujka 2000. o usklađivanju zakonodavstava država članica o označivanju, prezentiranju i oglašavanju hrane (SL L 109, str. 29.), kako je izmijenjena Direktivom Komisije 2001/101/EZ od 26. studenoga 2001. (SL L 310, str. 19., u daljnjem tekstu: Direktiva 2000/13), sadrži sljedeće uvodne izjave:
            „[...]
            (2) Različitosti između zakona i drugih propisa država članica o označivanju hrane mogle bi onemogućiti slobodan protok tih proizvoda te bi mogle proizvesti nejednake konkurencijske uvjete.
            [...]
            (6) Glavni razlog donošenja bilo kakvih pravila o označivanju hrane trebala bi biti potreba za informiranjem i zaštitom potrošača.
            [...]
            (8) Detaljno označivanje, pogotovo ono koje navodi točnu prirodu i karakteristike proizvoda, čime potrošaču omogućuje izabrati proizvod uz potpuno poznavanje činjenica, najprikladnije je, budući da stvara najmanje prepreka za slobodnu trgovinu.
            [...]
            (14) Pravila o označivanju također bi trebala zabranjivati uporabu informacija koje bi kupca mogle dovesti u zabludu [...]
            [...]“
            9. Prema tekstu članka 2. stavka 1. Direktive 2000/13:
            „Označivanje i korištene metode ne smiju:
            (a) biti takve da dovode kupca u zabludu, a naročito:
            i. u pogledu karakteristika hrane te pogotovo njene prirode, identiteta, osobina, sastava, količine, trajnosti, podrijetla, metode izrade ili proizvodnje; [...]“
            10. Sukladno Prilogu I. toj direktivi, oznaka „meso“ pri označivanju i prezentiranju prozvoda koji među sastojcima sadrži meso odgovara sljedećoj definiciji:
            „Skeletni mišići [...] sisavca i ptičjih vrsta priznati kao prikladni za prehranu ljudi, s vezivnim tkivom gdje ukupni sadržaj masti i vezivnoga tkiva ne premašuje dolje naznačene vrijednosti i gdje je meso sastojak drugog prehrambenog proizvoda. Proizvodi koji ulaze u definiciju Zajednice ‚mehanički prerađenog mesa’ isključeni su iz ove definicije [...]“
            11. Uvođenje te definicije objašnjeno je u sljedećim uvodnim izjavama Direktive 2001/101:
            „(1) [...] definicija [mesa koja je uspostavljena u svrhu higijene i zaštite javnog zdravlja] obuhvaća sve životinjske dijelove prikladne za prehranu ljudi. Međutim, ona se ne podudara s potrošačevim poimanjem mesa i ne obavještava potrošača o pravoj prirodi proizvoda određenog pojmom 'meso'. [...]
            (7) [Strojno otkošteno] meso bitno se razlikuje od potrošačevog poimanja 'mesa'. Stoga bi trebalo biti isključeno iz definicije.
            (8) Posljedično, trebalo bi ga naznačiti njegovim konkretnim nazivom, 'mehanički prerađeno meso' kao i nazivom vrste u skladu s pravilom iz članka 6. stavka 6. Direktive 2000/13/EZ. Ovo se pravilo označivanja primjenjuje na proizvode obuhvaćene definicijom Zajednice o „mehanički prerađenome mesu”.
            [...]“
            12. Od 14. prosinca 2014. će Direktivu 2000/13, na temelju njenih članaka 53. i 55., zamijeniti Uredba (EU) br. 1169/2011 Europskog parlamenta i Vijeća od 25. listopada 2011. o informiranju potrošača o hrani, izmjeni uredbi (EZ) br. 1924/2006 i (EZ) br. 1925/2006 Europskog parlamenta i Vijeća te o stavljanju izvan snage Direktive Komisije 87/250/EEZ, Direktive Vijeća 90/496/EEZ, Direktive Komisije 1999/10/EZ, Direktive 2000/13/EZ Europskog parlamenta i Vijeća, direktiva Komisije 2002/67/EZ i 2008/5/EZ i Uredbe Komisije (EZ) br. 608/2004.
            13. Osim toga, Prilog VII. točka 17. te uredbe preuzima definiciju oznake „meso“ iz Priloga I. Direktivi 2000/13, kao što i točka 18. tog Priloga VII. preciznije navodi kako “sve vrste proizvoda na koje se primjenjuje definicija „strojno otkoštenog mesa” trebaju biti označene navođenjem oznake „strojno otkošteno meso” i naziv(i) životinjskih vrsta od kojih potječe, pri čemu naziv životinjske vrste može zamijeniti generički naziv sastojka za dotičnu životinjsku vrstu prilikom označivanja na engleskom jeziku.
            Propisi u području transmisivnih spongiformnih encefalopatija: Uredba (EZ) br. 999/2001
            14. Pojam „strojno otkoštenog mesa“ kako je definiran u točki 1.14 Priloga I. Uredbi br. 853/2004 odgovara definiciji iz članka 3. točke (n) Uredbe (EZ) br. 999/2001 Europskog parlamenta i Vijeća od 22. svibnja 2001. o utvrđivanju pravila za sprečavanje, kontrolu i iskorjenjivanje određenih transmisivnih spongiformnih encefalopatija (SL L 147, str. 1.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 3., svezak 15., str. 3.), kako je izmijenjena Uredbom Komisije (EZ) br. 722/2007 od 25. lipnja 2007. (SL L 164, str. 7.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 3., svezak 34., str. 70., u daljnjem tekstu: Uredba br. 999/2001), osim što predmet potonje definicije ne uključuje trupove peradi među sirovine za strojno otkošteno meso.
            15. Uvodna izjava 5. Uredbe (EZ) br. 1923/2006 Europskog parlamenta i Vijeća od 18. prosinca 2006. o izmjeni Uredbe br. 999/2001 (SL L 404, str. 1.) (SL posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 3., svezak 33., str. 222.), kojom se u Uredbu br. 999/2001 uvodi navedena definicija, glasi kako slijedi:
            „Radi jasnoće zakonodavstva Zajednice primjereno je istaknuti kako bi se definicija 'strojno otkoštenog mesa' utvrđena drugim zakonodavstvom Zajednice o zdravstvenoj ispravnosti hrane trebala primjenjivati u Uredbi (EZ) br. 999/2001 u okviru mjera za iskorjenjivanje [transmisivnih spongiformnih encefalopatija].“
            16. Sukladno uvodnoj izjavi 11. Uredbe br. 999/2001:
            „Potrebno je poduzeti mjere za sprečavanje prenošenja različitih oblika TSE-a na ljude ili životinje putem zabrane hranjenja pojedinih kategorija životinja određenim kategorijama životinjskih bjelančevina, te zabranom uporabe pojedinih tkiva preživača u hrani. Ove zabrane trebaju biti razmjerne potencijalnoj opasnosti.“
            17. Prilog V. točka 5. Uredbe br. 999/2001 predviđa:
            „Ne dovodeći u pitanje pojedinačne odluke koje se spominju u članku 5. stavku 2. i iznimno od članka 9. stavka 3., u svim državama članicama zabranjeno je korištenje kostiju ili komada s kostima goveda, ovaca i koza za proizvodnju strojno otkoštenog mesa.“
            Glavni postupak i prethodna pitanja
            18. U napomeni s objašnjenjem objavljenoj tijekom 2003. FSA je, što se tiče proizvoda pod nazivom „meso očišćeno od opni“, iznijela sljedeće:
            „Proizvodi dobiveni strojnim otkoštavanjem kojim se meso odvaja od kostiju koje sadrže dijelove mesa, ili od trupova, bez obzira je li mišić prethodno bio odvojen ili ne, takve vrste da mišićna vlakna mesa ostaju praktično netaknuta, ne smatraju se [strojno otkoštenim mesom]. Takvo se meso nastavno može očistiti od opni i izgledati kao fino samljeveno meso.
            Ti se proizvodi mogu smatrati mesom i uzimati u obzir prilikom deklariranja [količine sastojaka]“.
            19. U uputama objavljenim nakon napomene s objašnjenjem tijekom 2010. isto tijelo iznosi sljedeće naznake u pogledu razlike između „mesa očišćenog od opni“ i strojno otkoštenog mesa:
            „1. Meso očišćeno od opni je meso s kojeg su skinute opne i tetive. Može se dobiti, posebice, čišćenjem mesa [(odnosno pripremom komada mesa odstranjivanjem nejestivih dijelova)] ili uklanjanjem kostiju s ostatka mesa.
            2. Proizvodi se stavljanjem komadića mesa ili mesom pokrivene kosti u stroj niskog pritiska, koji sačuva strukturu mišićnih vlakana. Određeni strojevi odstranjuju i čiste meso od opni u jednom zahvatu, drugi to čine u jednom zahvatu kroz dvije faze. Tako dobiveni prozvod poznat je pod nazivima Baadersko meso, meso od 3 mm ili meso očišćeno od opni. U ovom dokumentu, koristi se izraz ‘meso očišćeno od opni’. [...] Čini se da proizvod koji potpada pod definciju mesnih pripravaka (točka 1.15 Priloga I. Uredbe br. 853/2004), koji podrazumijeva ‘svježe meso, uključujući meso usitnjeno na komadiće, ili koje je bilo podvrgnuto postupcima koji ne mijenjaju unutarnju strukturu mišićnih vlakana niti uništavaju značajke svježeg mesa’. Ako je struktura mišićnih vlakana očuvana, proizvod ne potpada pod definiciju [strojno otkoštenog mesa] predviđenu u Uredbi br. 853/2004 (čija je struktura mišićnih vlakana uništena ili izmijenjena uslijed mehaničke obrade). Kako ono nije rezultat rezanja, već se proizvodi pod pritiskom, ne može se smatrati mljevenim mesom.
            [...]
            4. [...] [Strojno otkošteno meso] razlikuje se, i ne smije se zamijeniti s mesnim pripravcima i mesom koje je očišćeno od opni.
            [...]
            6. Ako je pritisak koji se koristi za otkoštavanje mesa (vidjeti točku 2.) značajan, dobiveni se proizvod može smatrati [strojno otkoštenim mesom]. Mikroskopskim se pregledom može utvrditi je li došlo do uništenja ili izmjene strukture mišićnih vlakana, u cilju utvrđivanja potpada li proizvod pod definiciju [strojno otkoštenog mesa]. Jednom kad je proizvod razvrstan kao [strojno otkošteno meso], ne može ga se više ponovno kvalificirati kao mesni pripravak ili kao meso koje je očišćeno od opni.
            Definicija strukture mišićnih vlakana
            7. Ni definicija mesnih pripravaka ni ona [strojno otkoštenog mesa], predviđena u uredbama koje se odnose na higijenu hrane, ne pružaju jasne naznake o tome što znači ‘uništenje ili izmjena strukture mišićnih vlakana’ ni o stupnju izmjene ili uništenja potrebnom da proizvod prestane biti ‘svježe meso’ i postane [strojno otkošteno meso]. Posljednji zahtjevi za informacije upućeni [Europskoj] komisiji ukazuju na to da svaka izmjena strukture mišićnih vlakana ‘mesa’ tijekom postupka otkoštavanja rezultira razvrstavanjem proizvoda kao [strojno otkoštenog mesa] [...]
            8. Valja općenito istaknuti da u mikroskopski pregledanim uzorcima [strojno otkoštenog mesa] svinjetine, piletine i puretine ne postoji nikakva struktura mišićnih vlakana. Međutim, do izmjene strukture mišićnih vlakana mogli su dovesti i postupci mljevenja i prolaska mesa kroz perforiranu pločicu s otvorima od 3 mm. Posljedično, mikroskopski pregled omogućuje samo subjektivnu ocjenu prikladnosti razvrstavanja proizvoda.
            [...]
            Identifikacija mesa koje je očišćeno od opni i [strojno otkoštenog mesa]
            10. Na iskorištavatelju je prehrambenog sektora da [...] dokaže [...] da njegov proizvod [...] udovoljava uvjetima primjenjivima na meso koje je očišćeno od opni i, posebice, onima koji zahtijevaju da struktura mišićnih vlakana proizvoda nije ni uništena ni izmijenjena. Mikroskopski pregled stupnja uništenja strukture mišićnih vlakana može pomoći prilikom ustanovljenja potpada li proizvod pod definiciju ‘mesnih pripravaka’ te se može smatrati mesom koje je očišćeno od opni, ili se mora kvalificirati kao [strojno otkošteno meso]. Ako iskorištavatelj prehrambenog sektora ne može dokazati da se radi o mesu koje je očišćeno od opni, taj se proizvod s obzirom na zakonodavstvo Unije u pogledu [transmisivnih spongiformnih encefalopatija] može, ako je proizveden od mesa goveda, ovaca ili koza, proglasiti nezakonitim [...]
            […]
            20. Prema važećem pravu, proizvodnja mesa koje je očišćeno od opni od kostiju goveda, ovaca i koza jest zakonita pod uvjetom da postupak proizvodnje nije uključivao nikakav navedeni rizični materijal. Proizvodnja [strojno otkoštenog mesa] od istih je nezakonita.“
            20. Newby Foods je dobio suglasnost FSA-e za proizvodnju „mesa koje je očišćeno od opni“ od janjetine 2006. i od govedine 2008.
            21. Sud koji je uputio zahtjev iznosi da je Newby Foods razvio stroj pomoću kojeg se s kosti može, nakon što je s njih skinut najveći dio mesa, odstraniti preostali dio istog, bez mljevenja kostiju i pretvaranja ostatka tkiva u tekućinu. Taj stroj, koji u biti radi na principu trenja, razlikuje se od onih koji koriste visoki pritisak i pretvaraju ostatke tkiva u viskoznu pastu. Tako se dobiva proizvod koji, od prve etape proizvodnje, prolazi kroz filter s otvorima od 10 mm te se nakon toga obrađuje drugim strojem koji ga melje prolaskom kroz filter s otvorima od 3 mm. Taj se proizvod, koji nalikuje na obično mljeveno meso, u Ujedinjenoj Kraljevini na tržište stavlja kao „meso koje je očišćeno od opni“. Što se tiče njegovog izgleda, navedeni se proizvod jasno razlikuje od mesa koje je strojno otkošteno pod visokim pritiskom. Prema tužitelju u glavnom postupku, proizvod dobiven pomoću tog stroja ne može se opisati drugačije nego kao meso.
            22. Također, prema tužitelju iz glavnog postupka, „meso koje je očišćeno od opni“ koje on proizvodi vrlo rijetko sadrži komade kosti, koštanu ovojnicu ili koštanu srž, iako se ne može isključiti povremena pojava komadića kostiju.
            23. Prema mišljenju tužitelja u glavnom postupku i FSA-e, upućivanjem na dokumente spomenute u točkama 18. i 19.  ove presude, proizvod dobiven tim postupkom ne odgovara definiciji „strojno otkoštenog mesa“ u smislu Uredbe br. 853/2004 jer nije bilo uništenja ili „bitne“ izmjene strukture mišićnih vlakana, odnosno izmjena nije bila dovoljna da bi nestala obilježja svježeg mesa. Taj se proizvod treba kvalificirati kao „mesni pripravak“ u smislu točke 1.15 Priloga I. toj uredbi.
            24. Prema Newby Foods, zabrana stavljanja dotičnog proizvoda na tržište kao strojno otkoštenog mesa predstavlja znatan gubitak svježeg mesa prikladnog za ljudsku potrošnju. Sud koji je uputio zahtjev dodaje da je posljedica toga znatno smanjenje tržišne vrijednosti tog proizvoda. Nadalje ističe da iz takve kvalifikacije proizlaze tri druge tehničke posljedice, odnosno:
            – zabrana korištenja kostiju preživača, koje se, primjenom Priloga V. točke 5. Uredbe br. 999/2001 ne smiju koristiti za proizvodnju strojno otkoštenog mesa, imajući u vidu rizike vezane za određene transmisivne spongiformne encefalopatije;
            – obveza udovoljavanja posebnim uvjetima, utvrđenima Uredbom br. 853/2004, koji se tiču sirovina i higijene tijekom i nakon proizvodnje strojno otkoštenog mesa, i
            – zabrana označivanja dotičnog proizvoda kao „mesa“.
            25. Prema sudu koji je uputio zahtjev, uništenje ili izmjena strukture mišićnih vlakana također može biti posljedica rezanja, sjeckanja kao i smrzavanja odnosno odmrzavanja skeletnih mišića. Tim postupcima općenito ne nestaju obilježja svježeg mesa. Stajalište koje je zauzela Komisija, a koje ne uzima u obzir činjenicu da se postupak strojnog odvajanja može provesti bez oštećivanja kosti ili izvlačenja koštane srži, pojednostavljeno je jer bi, slijedom teze tužitelja iz glavnog postupka, bio potreban pojedinačni pregled konačnog proizvoda da bi se moglo utvrditi radi li se o strojno otkoštenom mesu ili ne.
            26. Pozivajući se na Komunikaciju Komisije Europskom parlamentu i Vijeću o nužnosti strojno otkoštenog mesa i njegovom budućem korištenju u Europskoj uniji, uključivo s politikom informiranja potrošača od 2. prosinca 2010. [COM(2010) 704 final ], donesenom u okviru provedbe Uredbe br. 999/2001, sud koji je uputio zahtjev ističe da točka 2. stavak 1. i točka 5.1., stavci 4. i 5. te komunikacije glase kako slijedi:
            „2. Uvod
            [Strojno otkošteno meso […] su proizvodi dobiveni odstranjivanjem ostataka mesa s kostiju ili trupova peradi pomoću mehaničkih sredstava, pri čemu je uobičajena struktura mišićnih vlakana većinom uništena ili izmijenjena na takav način da više nisu usporedivi s normalnim mesom.
            […]
            5.1. Metode proizvodnje [strojno otkoštenog mesa]
            […]
            [Strojnim otkoštavanjem mesa] pod visokim pritiskom dobije se proizvod karakteristične strukture, koji izgleda poput paste što je posljedica gubitka ili izmjene strukture mišićnih vlakana. Drugim se tehnologijama ([strojnog otkoštavanja mesa] pod niskim pritiskom) može dobiti proizvod koji se uopće ne može ili se teško može razlikovati od mljevenog mesa [...].
            Mikroskopskim se pregledom može provesti ocjena ‘uništenja ili izmjene strukture mišićnih vlakana’ zahvaljujući analizi mikroskopskih uzoraka mesa. Ovisno o različitim parametrima korištenim pri proizvodnji, mogu se primijetiti važne razlike u izmjeni unutarnje strukture proizvoda.“
            27. Izvješće sastavljeno nakon nadzora koji je tijekom ožujka 2012. u Ujedinjenoj Kraljevini provela skupina revizora Ureda Komisije za hranu i veterinarstvo (FVO) povodom činjenice da se u toj državi članici za kategoriju proizvoda koji su pogrešno smatrani „mesnim pripravcima“ koristi naziv „meso koje je očišćeno od opni“, nepoznat u zakonodavstvu Unije, dok se zapravo radi o strojno otkoštenom mesu. To izvješće detaljno upućuje na dokument koji je FSA objavila tijekom 2010. i koji se spominje u točki 19. ove presude. Naznačeno je da se tim dokumentom tražilo provođenje mikroskopskog pregleda u svrhu dokazivanja da struktura mišićnih vlakana nije uništena ni izmijenjena uslijed postupka proizvodnje dotičnog proizvoda, te da rezultati takvog pregleda nikad nisu upućivali na to da nije bilo uništenja ili izmjene strukture mišićnih vlakana.
            28. Prema sudu koji je uputio zahtjev, revizori FVO-a i FSA-e ne slažu se oko toga ovisi li kvalifikacija „strojno otkoštenog mesa“ u smislu točke 1.14 Priloga I. Uredbi br. 853/2004 o ikakvom uništenju ili izmjeni strukture mišićnih vlakana ili o uništenju odnosno izmjeni određenog stupnja.
            29. FSA je 4. travnja 2012. objavila moratorij kojim je primila na znanje stajalište službi Komisije o kvalifikaciji „mesa koje je očišćeno od opni“ u pogledu prava Unije, distancirajući se od njega. U dokumentima u kojima je zauzimala konačno stajalište prema poduzetnicima ili tijelima Ujedinjene Kraljevine, odnosno u odgovoru na izvješće FVO-a, FSA je potvrdila načelno neslaganje s tumačenjem službi Komisije ističući osobito inovativni karakter postupka koji su poduzetnici poput Newby Foodsa koristili za mehaničku obradu kostiju na kojima može biti puno mesa i koje su se prije obrađivale ručno.
            30. Newby Foods je pred sudom koji je uputio zahtjev podnio tužbu protiv moratorija.
            31. Prema tom sudu, glavni se postupak odnosi samo na označivanje proizvoda dobivenog postupkom koji koristi Newby Foods u pogledu kostiju svinja i peradi, ali sadrži i jedan aspekt javnog zdravlja u slučaju njegove primjene na kosti preživača jer postoji mogućnost da prilikom korištenja mehaničkog postupka dođe do oštećenja kostiju. Iako smatra da stajalište službi Komisije u tom pogledu nije jasno i ističe da ga FSA pobija, spomenuti sud prihvaća da je riječ o legitimnom pitanju. Međutim, prema njegovom mišljenju, jedino relevantno pitanje jest ono mogu li se u okviru postupka koji primjenjuje tužitelj iz glavnog postupka koristiti kosti preživača, odnosno ne treba li se tako dobiveni proizvod kvalificirati kao strojno otkošteno meso.
            32. Znanstvena ispitivanja koja je od poduzetnika specijaliziranog za hranu naručio Newby rezultirala su sljedećim zaključcima:
            – proizvod dobiven na kraju prve etape postupka koji koristi Newby Foods nalikuje komadima mesa;
            – što se tiče, s jedne strane, mesa peradi i svinja, mesa koje je ručno očišćeno od kosti i nasjeckano, i, s druge strane, proizvoda Newby Foodsa, oni ne izgledaju homogeno jer je struktura mišićnih vlakana gotovo netaknuta na nekim mjestima, a na drugima je oštećena, sa širenjem proteinske tvari; međutim, proizvod Newby Foodsa više nalikuje na mljeveno meso nego na strojno otkošteno meso dobiveno pod visokim pritiskom; slijepa ispitivanja omogućuju razlikovanje navedenog proizvoda od mljevenog mesa, ali ne uvijek; zaključno, proizvod Newby Foodsa, kojemu je dovoljno očuvana struktura mišićnih vlakana može se u usporedbi s mljevenim mesom smatrati mesnim pripravkom, što je kvalifikacija koja je isključena u slučaju strojno otkoštenog mesa dobivenog pod visokim pritiskom, imajući u ovom slučaju u vidu bitnu izmjenu te strukture;
            – što se tiče mesa goveda i ovaca, usporedni mikroskopski pregled proizvoda Newby Foodsa i strojno otkoštenog mesa dobivenog pod visokim pritiskom nije rezultirao ustanovljivanjem očite razlike jer kod mesa tih vrsta potonji postupak ne uključuje bitno uništenje strukture mišićnih vlakana; uništenje te strukture je međutim od manje važnosti u slučaju tog proizvoda i ono je slično onome kod mljevenog mesa, pri čemu je kvaliteta gotovo jednaka.
            33. Konzultant je odobrio tu analizu uzimajući u obzir, s jedne strane, da se u pogledu sastava i strukture, strojno otkošteno meso dobiveno pod visokim pritiskom koje prolazi kroz mrežicu s otvorima od 1 mm kroz koju se protiskuju komadići kosti i vezivnog tkiva, bitno razlikuje od mljevenog mesa i, s druge strane, da se proizvod Newby Foodsa bitno razlikuje od strojno otkoštenog mesa dobivenog pod visokim pritiskom.
            34. Prema sudu koji je uputio zahtjev, kad je proizvod dobiven primjenom postupka koji je koristio tužitelj u glavnom postupku, makar se izgledom i teksturom bitno razlikovao od strojno otkoštenog mesa dobivenog pod visokim pritiskom, on ipak sadrži promijenjenu strukturu mišićnih vlakana, pa se kao najvažnije pitanje postavlja ono je li kvalifikacija strojno otkoštenog mesa povezana s ikakvom izmjenom te strukture.
            35. Navodeći definiciju pojma „mesni pripravci“ iz Priloga I. točke 1.15 Uredbe br. 853/2003, taj sud izvodi dva zaključka. S jedne strane, riječ „ili“ upućuje na postojanje uzročne veze između uništenja ili izmjene strukture mišićnih vlakana i nestanka obilježja svježeg mesa. S druge strane, ta se definicija ne može tumačiti na način da svako umanjenje značajki svježeg mesa podrazumijeva nestanak tih značajki, jer taj nestanak proizlazi samo iz znatnijeg umanjenja navedenih značajki. Osim toga, navedeni sud smatra da su „značajke svježeg mesa“ u smislu te definicije njegova organoleptička svojstva, odnosno okus, miris i tekstura.
            36. Sud koji je uputio zahtjev smatra da proizvod dobiven postupkom koji je koristio Newby Foods u dovoljnoj mjeri zadržava značajke svježeg mesa da bi ga se moglo svrstati u kategoriju mesnih pripravaka u smislu točke 1.15 Priloga I. Uredbi br. 853/2004.
            37. Konačno, sud koji je uputio zahtjev prenosi argument tužitelja u glavnom postupku prema kojem je Komisija nedosljedna kad odbija takvu kvalifikaciju i tvrdi da se, zbog činjenice da se koriste mehanička sredstva i da postoji izmjena strukture mišićnih vlakana, navedeni proizvod treba kvalificirati kao strojno otkošteno meso, iako priznaje da korištenje mehaničkih sredstava za odvajanje pilećih prsa s trupa, koja neizostavno uključuju takvu izmjenu na mjestu gdje je načinjen rez, ne podrazumijeva da je tako dobiveno meso izgubilo značajke svježeg mesa.
            38. U tom je kontekstu High Court of Justice (England and Wales), Queen’s Bench Division (Administrative Court), odlučio prekinuti postupak i postaviti Sudu sljedeća pitanja:
            „1) Podrazumijevaju li se pod ‘uništenjem ili izmjenom strukture mišićnih vlakana’ u smislu točke 1.14 Priloga I. Uredbi br. 853/2004 [(isti se izraz pojavljuje u članku 3. točki (n) Uredbe br. 999/2001)] ‘svako uništenje ili izmjena strukture mišićnih vlakana’ vidljivi pomoću uobičajenih tehnika pregleda mikroskopom? [...]
            2) Može li se mesni prozvod razvrstati kao mesni pripravak u smislu točke 1.15 Priloga I. [Uredbi br. 853/2004] ako postoji određeno uništenje ili izmjena strukture mišićnih vlakana vidljiva pomoću uobičajenih tehnika pregleda mikroskopom?
            3) U slučaju niječnog odgovora na prvo pitanje i potvrdnog odgovora na drugo pitanje, je li stupanj uništenja ili izmjene strukture mišićnih vlakana dovoljan za razvrstavanje mesnog proizvoda kao [strojno otkoštenog mesa] u smislu točke 1.14 Priloga I. [Uredbi br. 853/2004] isti kao i onaj koji se zahtijeva za nestanak značajki svježeg mesa u smislu točke 1.15 [tog priloga]?
            4) U kojoj se mjeri značajke svježeg mesa trebaju umanjiti da bi se moglo zaključiti da je došlo do njihovog nestanka u smislu točke 1.15 [Priloga I. Uredbi br. 853/2004]?
            5) U slučaju da su odgovori na prvo i treće pitanje niječni, koji je stupanj izmjene strukture mišićnih vlakana potreban da bi se dotični proizvod mogao razvrstati kao [strojno otkošteno meso]?
            6) [U istim okolnostima] prema kojim kriterijima nacionalni sudovi trebaju određivati je li struktura mišićnih vlakana pretrpjela taj traženi stupanj izmjene ?“
            39. Dopisima od 1. i 11. listopada 2013., koje je tajništvo Suda zaprimilo 16. listopada 2013., sud koji je uputio zahtjev zatražio je da se ovaj prethodni postupak vodi po ubrzanom postupku predviđenom u članku 105. Poslovnika Suda. Taj je zahtjev odbijen 7. veljače 2014. rješenjem predsjednika Suda Newby Foods (C‑453/13, EU:C:2014:87).
            O prethodnim pitanjima
            40. Pitanjima, koja valja razmotriti zajedno, sud koji je uputio zahtjev u biti pita treba li točke 1.14 i 1.15 Priloga I. Uredbi br. 853/2004, koje sadrže definiciju „strojno otkoštenog mesa“ odnosno „mesnih pripravaka“, tumačiti na taj način da proizvod dobiven strojnim uklanjanjem mesa s kosti na kojoj je meso nakon uklanjanja kostiju ili mesa s trupa peradi treba kvalificirati kao „strojno otkošteno meso“ u smislu navedene točke 1.14 kada korišteni postupak obuhvaća znatnije uništenje ili izmjenu strukture mišićnih vlakana, odnosno treba li zadržati kvalifikaciju „mesnih pripravaka“ u smislu navedene točke 1.15 ako to uništenje ili izmjena nisu značajne. Dodatno, u slučaju da se prihvati takvo tumačenje, sud želi znati koji je stupanj izmjene ili uništenja potreban da bi se takva izmjena ili uništenje mogli smatrati značajnima i koji se postupak treba koristiti za utvrđivanje je li traženi stupanj dostignut.
            41. Najprije je važno ustvrditi da pojam „strojno otkoštenog mesa“ iz Priloga I. točke 1.14 Uredbe br. 853/2004 počiva na trima kumulativnim uvjetima koji se trebaju tumačiti zajedno, odnosno kao prvo, korištenje kosti od koje su već odvojeni mišići ili trupa peradi od kojih se meso ne odvaja, kao drugo, korištenje strojnih metoda odvajanja za dobivanje tog mesa i treće, uništenje ili izmjena strukture mišićnih vlakana mesa do kojeg je također došlo primjenom spomenutih postupaka. Ta definicija posebice ne razlikuje stupanj uništenja ili izmjene strukture mišićnih vlakana, tako da se u okviru definicije u obzir uzima svako uništenje i svaka izmjena te strukture.
            42. Prema tome, svaki mesni proizvod koji ispunjava ta tri kriterija može se kvalificirati kao strojno otkošteno meso, neovisno o stupnju uništenja ili izmjene strukture mišićnih vlakana ako je, zbog primijenjenog postupka, to uništenje ili izmjena većeg opsega od onoga strogo ograničenog na mjesto jednog reza.
            43. Naime, treći kriterij dopušta razlikovanje, u slučaju primjene strojnih postupaka, „strojno otkoštenog mesa“ u smislu Priloga I. točke 1.14 Uredbi br. 853/2004 i proizvoda dobivenog rezanjem čitavih mišića, pri čemu potonje ne predstavlja ni opće uništenje ni izmjenu strukture mišićnih vlakana nego uništenje ili izmjenu strogo ograničenu na mjesto reza. Dakle, pravilno je utvrđeno da pileća prsa koja su odvojena od životinjskog trupa mehaničkim rezom ne čine strojno otkošteno meso.
            44. Što se tiče proizvoda koji ispunjavaju sve navedene kriterije i koji odgovaraju definiciji „strojno otkoštenog mesa“, Uredba br. 853/2004 ne pravi nikakvu drugu razliku osim one koja proizlazi iz njenog Priloga III., odjeljka V., Poglavlja III, točaka 3. i 4.
            45. Ta se razlika odnosi, s jedne strane, na strojno otkošteno meso obuhvaćeno navedenom točkom 3., proizvodeno pomoću tehnika koje ne mijenjaju strukturu korištenih kostiju, neposredno nakon što su s njih skinuti čitavi mišići koji su bili vezani za njih, pod uvjetom da dobiveni proizvod ima udio kalcija sličan onome u mljevenom mesu i da odgovara mikrobiološkim kriterijima koji se na potonje primjenjuju.
            46. Ta se vrsta proizvoda, koja odgovara strojno otkoštenom mesu dobivenom pod niskim pritiskom poput dotičnih proizvoda iz glavnog postupka, može koristiti u određenim „mesnim pripravcima“ u smislu Priloga I. točke 1.15 Uredbe br. 853/2004, odnosno onima koji su namijenjeni toplinskoj obradi prije konzumacije, jer se prema definiciji iz navedene točke 1.15 mesni pripravci načelno mogu dobiti samo od svježeg mesa, eventualno narezanog na komadiće, odnosno od mesa čitavih mišića, isključujući komadiće strugotina kostiju. Ista vrsta proizvoda također se može koristiti u svim „mesnim proizvodima“ u smislu točke 7.1 tog priloga.
            47. Ta se razlika s jedne strane odnosi na strojno otkošteno meso predviđeno u Prilogu III., odjeljku V., poglavlju III., točki 4. Uredbe br. 853/2004, proizvedeno primjenom drugih tehnika koje odgovaraju strojno otkoštenom mesu dobivenom pod visokim pritiskom, koje se mogu koristiti samo kod mesnih proizvoda koji se podvrgavaju toplinskoj obradi u objektu koji ima odobrenje sukladno Uredbi br. 853/2004.
            48. Razlikovanje iz Priloga III., odjeljka V., poglavlja III., točaka 3. i 4. Urebe br. 853/2004 odražava se i u definiciji pojma „strojno otkošteno meso“ iz Priloga I. točke 1.14 te uredbe, posebice u izrazu „kojima se uništava ili mijenja struktura mišićnih vlakana“, jer su to razlikovanje u okviru kategorije strojno otkoštenog mesa i taj izraz u definiciji te kategorije bili uvedeni u istom trenutku u postupku donošenja te uredbe.  Naime, postojanje izraza “izmjena“ u toj definiciji podrazumijeva da proizvodi dobiveni korištenjem postupaka strojnog otkoštavanja pod niskim pritiskom u svakom slučaju potpadaju pod tu definiciju.
            49. Taj sustav, koji se sastoji od razvrstavanja ukupnog strojno otkoštenog mesa u jednu kategoriju koja se dijeli na dvije podkategorije proizvoda koji sadržavaju zdravstvene rizike i koji posljedično mogu imati različitu namjenu, izložen je u uvodnoj izjavi 20. Uredbe br. 853/2004, unesenoj u istoj fazi donošenja potonje. Ta uvodna izjava za te kategorije proizvoda utvrđuje, s jedne strane, definiciju generičkog karaktera s fleksibilnim izrazima, kojih je svrha obuhvatiti sve postupke strojnog otkoštavanja i omogućiti prilagodbu neovisno o brzini tehnološkog razvoja u tom području, kao i tehničkim uvjetima koji se mijenjaju već prema procjeni opasnosti koju proizvod dobiven primjenom različitih postupaka predstavlja.
            50. Ta uvodna izjava, koja savršeno odražava volju zakonodavca Uniije, dovoljno pokazuje da je on od početka uzeo u obzir mogućnost razvoja novih postupaka proizvodnje strojno otkoštenog mesa pod niskim pritiskom, poput ovih koje koristi tužitelj u glavnom postupku, pod pretpostavkom da oni predstavljaju inovaciju u odnosu na postupke koji primjenjuju tehnike kojima se struktura korištene kosti ne mijenja, a o čemu je zakonodavac imao saznanja u trenutku donošenja Uredbe br. 853/2004.
            51. Što se tiče argumenta tužitelja iz glavnog postupka, prema kojem svako uništenje ili izmjena strukture mišićnih vlakana ima za rezultat proizvod koji se mora smatrati strojno otkoštenim mesom, te da se proizvod ne treba smatrati takvim samo u slučaju ako je došlo do „značajnog“ uništenja ili izmjene te strukture, valja istaknuti da je kvalifikacija „strojno otkoštenog mesa“ u smislu Priloga I. točke 1.14 Uredbe br. 853/2004 rezultat kumulativnog ispunjenja triju kriterija, kao što je navedeno u točki 41. ove presude.
            52. Naprotiv, kvalifikacija proizvoda koji poput ovih iz glavnog postupka udovoljavaju svim kriterijima za strojno otkošteno meso, kao „mesnih pripravaka“ u smislu Priloga I. točke 1.15 Uredbe br. 853/2004, isključena je definicijom iz spomenute točke.
            53. U tom pogledu valja istaknuti da proizvodnja strojno otkoštenog mesa ne podrazumijeva nijedan od dvaju postupaka koji su obuhvaćeni tom definicijom, tj. dodavanje hrane, začina ili dodataka (aditiva) ili „obradu“ u smislu članka 2. stavka 1. točke (m) Uredbe br. 852/2004, te da proizvod poput onoga iz glavnog postupka, naprotiv, odgovora pojmu „neprerađenog proizvoda“ u smislu članka 2. stavka 1. točke (n) te uredbe.
            54. Osim toga, pojam „mesnih pripravaka“ ne sadrži izravnu vezu s pojmom „strojno otkoštenog mesa“, nego prije, s jedne strane, s pojmovima „svježeg mesa“ i „mljevenog mesa“ koji su načelno jedine sirovine koje se mogu koristiti i, s druge strane, „mesnih proizvoda“ u smislu Priloga I. točke 7.1 Uredbe br. 853/2004, koja se uzima zajedno s „mesnim pripravcima“ u slučaju obrade svježeg mesa korištenog kao sirovine. Naime, u tom su slučaju dva potonja pojma alternativna u smislu da se, ovisno o postupku obrade svježeg mesa zbog kojega se, ovisno o tome je li temeljito izmijenjena struktura mišićnih vlakana te je došlo do gubitka značajki svježeg mesa ili nije došlo do te izmjene, dobiveni proizvod smatra mesnim proizvodom ili mesnim pripravkom.
            55. S druge strane, kvalifikacija proizvoda poput onih iz glavnog postupka kao „svježeg mesa“ u smislu Priloga I. točke 1.10 Uredbe br. 853/2004, kao što napominje francuska vlada, također je isključena. Naime, ako se zanemare sve druge značajke, ti proizvodi koji se sastoje od komada mesa ne mogu biti obuhvaćeni pojmom „mljevenog mesa“ u smislu točke 1.13 spomenutog priloga, te iz njega trebaju biti isključeni na temelju Priloga III., odjeljka V., poglavlja III., točke 1. podtočke (c), iv) te uredbe, kao proizvodi dobiveni od strugotina kostiju.
            56. Neovisno o sanitarnim uvjetima predviđenima Uredbom br. 853/2004, kvalifikacija „strojno otkoštenog mesa“, u smislu Priloga I. točke 1.14 te uredbe, kao proizvoda dobivenih primjenom industrijskog postupka rezultira posljedicama u pogledu, s jedne strane, Uredbe br. 999/2001 o transmisivnim spongiformnim encefalopatijama i, s druge strane, Direktive 2000/13, koja se osobito tiče označivanja i prezentiranja hrane.
            57. Naime, ta kvalifikacija u prvom redu podrazumijeva da se taj postupak ne može primijeniti na obradu sirovina koje dolaze od goveda, ovaca i koza, sukladno Prilogu V. točki 5. Uredbe br. 999/2001, o transmisivnim spongiformnim encefalopatijama.
            58. Suprotno mišljenju koje je u tom pogledu iznio tužitelj u glavnom postupku, primjena navedene kvalifikacije na proizvode poput onih iz glavnog postupka dovodi do zaključka da ih je zabranjeno proizvoditi od sirovina koje dolaze od preživača, što proizlazi iz jasno izražene volje zakonodavca Unije u okviru usvojenih mjera borbe protiv tih bolesti. Iz uvodne izjave 5. Uredbe br. 1923/2006, koja u Uredbu br. 999/2001 uvodi definiciju „strojno otkoštenog mesa“ proizlazi naime da je zakonodavac htio u ovo područje uvesti definiciju prethodno usvojenu u području sigurnosti hrane u Uredbi br. 853/2004.
            59. S druge strane, iz uvodne izjave 11. Uredbe br. 999/2001 proizlazi da je u okviru potonje uredbe zakonodavac imao u vidu činjenicu da je moguće da strojno otkošteno meso sadrži komadiće kosti i pokosnice. Međutim, upravo iz odluke kojom se upućuje zahtjev proizlazi da je to također slučaj i za proizvod poput onoga koji proizvodi tužitelj iz glavnog postupka.
            60. U drugom redu, kako na temelju Priloga I. Direktivi 2000/13 kvalifikacija „strojno otkoštenog mesa“ u smislu Priloga I. točke 1.14 Uredbe br. 853/2004 podrazumijeva zabranu označivanja dotičnog proizvoda nazivom „meso“ popraćenog nazivom životinjske vrste od koje potječe, taj se proizvod može označiti samo kao „strojno otkošteno meso“ popraćeno nazivom životinjske vrste od koje potječe.
            61. U okviru ove direktive koja se, sukladno svojoj uvodnoj izjavi 6., ponajprije temelji na potrebi za informiranjem i zaštitom potrošača, ta zabrana predstavlja provedbu općeg pravila iz članka 2. stavka 1. točke (a), i) te direktive, na temelju koje označivanje ne smije biti takvo da bi dovelo kupca u zabludu u pogledu karakteristika hrane, a osobito ne njezine naravi, identiteta, osobina, sastava, količine, trajnosti, podrijetla, metode izrade ili proizvodnje.
            62. Naime, kao što proizlazi iz uvodnih izjava 1. i 7. Direktive br. 2001/101, definicija pojma „meso“ koja je ustanovljena u okviru Uredbe br. 853/2004 u svrhu higijene i zaštite javnog zdravlja i koja obuhvaća sve životinjske dijelove koji su prikladni za ljudsku konzumaciju ne odgovara percepciji mesa kod potrošača i prema tome ne omogućuje informiranje o pravoj naravi proizvoda koji su obuhvaćeni tom definicijom u okviru navedene uredbe, tako da strojno otkošteno meso koje se znatno razlikuje od „mesa“ kako ga percipiraju potrošači treba biti isključeno iz opsega potonjeg pojma za potrebe označivanja i prezentiranja hrane.
            63. Te uvodne izjave izražavaju zaključak prema kojem je strojno otkošteno meso, iako je tehnički ispravno za konzumaciju kod ljudi ako ne potječe od preživača, ipak proizvod niže kvalitete jer se sastoji od ostataka mesa, masnoće i vezivnog tkiva koje je ostalo na kosti nakon odstranjivanja glavnog dijela mesa.
            64. U tom je pogledu činjenica da tužitelj u glavnom postupku pokušava dati argumente u korist drugog naziva, a ne naziva „strojno otkošteno meso“, iako proizvod poput onoga koji je on proizveo, i koji je u tim industrijskim krugovima poznat pod imenom „Baadersko meso“, „meso od 3 mm“ ili „meso koje je očišćeno od opni“, izgleda slično mljevenom mesu i potrošači ga ne mogu razlikovati zbog stapanja različitih tkiva dobivenih u postupku proizvodnje, zapravo primjer kršenja koje je zakonodavac Unije htio spriječiti usvajanjem Direktive br. 2000/13.
            65. Naime, nenametanje toga da taj proizvod niže kvalitete bude predmet posebnog označivanja koje jasno informira potrošače i otklanja svaku sumnju u njegovu točnu narav, već naprotiv dopuštanje da ga se označi na način koji bi ostavljao dojam da se radi o raskomadanom mesu, kao što je mljeveno meso, isto je što i nepostizanje osnovnog cilja direktive, a to je osiguranje detaljnog označivanja u pogledu točne prirode i značajki proizvoda koji dopušta potrošaču da informirano izabere, kao što je izneseno u uvodnoj izjavi 8. te direktive. To je još važnije u slučaju predmetnog proizvoda koji sadrži sastojak koji potrošači ne mogu prepoznati.
            66. Takvo bi dopuštanje s druge strane kao posljedicu imalo ugrožavanje ostvarenja drugog cilja Direktive br. 2000/13, izraženog u njenoj uvodnoj izjavi 2., koji se sastoji od sprečavanja razlika u označivanju hrane, a koje bi mogle otežavati slobodno kretanje proizvoda i dovesti do nejednakih konkurencijskih uvjeta.
            67. Imajući u vidu sva prethodna razmatranja, na postavljena pitanja valja odgovriti da točke 1.14 i 1.15 Priloga I. Uredbi br. 853/2004 treba tumačiti u smislu da proizvod dobiven strojnim otkoštavanjem mesa s kosti prekrivene mesom nakon uklanjanja kostiju ili mesa s trupa peradi treba kvalificirati kao „strojno otkošteno meso“ u smislu spomenute točke 1.14 kada primijenjeni postupak uključuje uništenje ili izmjenu strukture mišićnih vlakana koja je veća od strogo ograničene na mjesto reza, neovisno o činjenici da korištena tehnika ne mijenja strukturu korištenih kosti. Takav se proizvod ne može kvalificirati kao „mesni pripravak“ u smislu navedene točke 1.15.
            Troškovi
            68. Budući da ovaj postupak ima značaj prethodnog pitanja za stranke glavnog postupka pred sudom koji je uputio zahtjev, na tom je sudu da odluči o troškovima postupka. Troškovi podnošenja očitovanja Sudu, koji nisu troškovi spomenutih stranaka, ne nadoknađuju se.

            Operativni dio
            Slijedom navedenoga, Sud (deseto vijeće) odlučuje:
            Točke 1.14 i 1.15 Priloga I. Uredbi br. 853/2004 (EZ) Europskog parlamenta i Vijeća od 29. travnja 2004. o utvrđivanju određenih higijenskih pravila za hranu životinjskog podrijetla treba tumačiti u smislu da proizvod dobiven strojnim otkoštavanjem mesa s kosti prekrivene mesom nakon uklanjanja kostiju ili mesa s trupova peradi treba kvalificirati kao „strojno otkošteno meso“ u smislu spomenute točke 1.14 kada primijenjeni postupak uključuje uništenje ili izmjenu strukture mišićnih vlakana koja je veća od strogo ograničene na mjesto reza, neovisno o činjenici da korištena tehnika ne mijenja strukturu korištenih kosti. Takav se proizvod ne može kvalificirati kao „mesni pripravak“ u smislu navedene točke 1.15.


Presuda Suda od 30. srpnja 1996. # Bosphorus Hava Yollari Turizm ve Ticaret AS protiv Minister for Transport, Energy and Communications i dr. # Zahtjev za prethodnu odluku: Supreme Court - Irska. # Predmet C-84/95.


Presuda Suda (treće vijeće) od 21. listopada 2010.#Padawan SL protiv Sociedad General de Autores y Editores de España (SGAE).#Zahtjev za prethodnu odluku: Audiencia Provincial de Barcelona - Španjolska.#Usklađivanje zakonodavstava - Direktiva 2001/29/EZ - Granice.#Predmet C-467/08.


title: Presuda Suda (drugo vijeće) 6. listopada 2015.#Alain Laurent Brouillard protiv Jury du concours de recrutement de référendaires près la Cour de cassation i État belge.#Zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Conseil d'État (Belgija).#Zahtjev za prethodnu odluku – Slobodno kretanje osoba – Članci 45. i 49. UFEU-a – Radnici – Zaposlenje u javnoj službi – Direktiva 2005/36/EZ – Priznavanje stručnih kvalifikacija – Pojam ,regulirana profesija’ – Pristup natječaju za zapošljavanje sudskih savjetnika pri Cour de cassationu (Belgija).#Predmet C-298/14.

text:
         PRESUDA SUDA (drugo vijeće)
      6. listopada 2015. (
            *
         )
      „Zahtjev za prethodnu odluku — Slobodno kretanje osoba — Članci 45. i 49. UFEU‑a — Radnici — Zaposlenje u javnoj službi — Direktiva 2005/36/EZ — Priznavanje stručnih kvalifikacija — Pojam ‚regulirana profesija’ — Pristup natječaju za zapošljavanje sudskih savjetnika pri Cour de cassationu (Belgija)“
      U predmetu C‑298/14,
      povodom zahtjeva za prethodnu odluku na temelju članka 267. UFEU‑a, koji je uputio Conseil d’État (Belgija), odlukom od 15. svibnja 2014., koju je Sud zaprimio 16. lipnja 2014., u postupku

         Alain Brouillard

      protiv

         Jury du concours de recrutement de référendaires près la Cour de cassation,

         État belge,

      SUD (drugo vijeće),
      u sastavu: R. Silva de Lapuerta (izvjestiteljica), predsjednica vijeća, J.-C. Bonichot, A. Arabadjiev, J. L. da Cruz Vilaça i C. Lycourgos, suci,
      nezavisna odvjetnica: E. Sharpston,
      tajnik: M. V. Tourrès, administrator,
      uzimajući u obzir pisani postupak i nakon rasprave održane 25. ožujka 2015.,
      uzimajući u obzir očitovanja koja su podnijeli:

               —

               za A. Brouillarda, on sam,

               —

               za belgijsku vladu, M. Jacobs, L. Van den Broeck i C. Pochet, u svojstvu agenata, uz asistenciju P. Levert i P.-E. Paris, avocats,

               —

               za talijansku vladu, G. Palmieri, u svojstvu agenta, uz asistenciju S. Fiorentina, avvocato dello Stato,

               —

               za Europsku komisiju, J. Hottiaux i H. Støvlbæk, u svojstvu agenata,

         saslušavši mišljenje nezavisne odvjetnice na raspravi održanoj 18. lipnja 2015.,
      donosi sljedeću

         Presudu

               1

               Zahtjev za prethodnu odluku odnosi se na tumačenje članaka 45. i 49. UFEU‑a kao i Direktive 2005/36/EZ Europskog parlamenta i Vijeća, od 7. rujna 2005. o priznavanju stručnih kvalifikacija (SL L 255, str. 22.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 5., svezak 1., str. 125.).

               2

               Zahtjev je upućen u okviru spora između A. Brouillarda i prosudbene komisije za odabir sudskih savjetnika pri Cour de cassation (u daljnjem tekstu: prosudbena komisija) i Belgijske Države povodom odluke prosudbene komisije da odbije prijavu A. Brouillarda na taj natječaj.

         Pravni okvir

         Pravo Unije

               3

               Uvodna izjava 41. Direktive 2005/36 navodi:
               „Ova Direktiva ne dovodi u pitanje primjenu članka [45. stavka 4.] i članka [51. UFEU‑a] koji se odnose posebno na javne bilježnike.“

               4

               Članak 1. te direktive naslova „Predmet“ određuje:
               „Ovom se Direktivom utvrđuju pravila za pristup i obavljanje profesije, na temelju kojih države članice koje pristup reguliranim profesijama i njihovo obavljanje na svom državnom području uvjetuju posjedovanjem određenih stručnih kvalifikacija (dalje u tekstu ‚država članica domaćin’) priznaju stručne kvalifikacije stečene u drugim državama članicama (dalje u tekstu ‚matična država članica’), koje nositelju omogućuju obavljanje iste profesije kao u matičnoj državi članici.“.

               5

               Članak 2. te direktive pod nazivom „Područje primjene“ predviđa:
               „1.   Ova se Direktiva primjenjuje na sve državljane država članica koji žele obavljati reguliranu profesiju, uključujući i slobodne profesije, u državi članici različitoj od one u kojoj su stekli svoje stručne kvalifikacije, bilo u svojstvu samozaposlene ili zaposlene osobe.
               [...]“

               6

               Članak 3. Direktive 2005/36, pod nazivom „Definicije“, glasi kako slijedi:
               „1.   Za potrebe ove Direktive primjenjuju se sljedeće definicije:

                        (a)

                        „regulirana profesija”: profesionalna djelatnost ili skupina profesionalnih djelatnosti čiji je pristup, obavljanje ili jedan od načina obavljanja na temelju zakonskih ili drugih propisa, izravno ili neizravno uvjetovan posjedovanjem određenih stručnih kvalifikacija; posebno korištenje profesionalnog naziva koji je zakonskim ili drugim propisima ograničen na nositelje određenih stručnih kvalifikacija predstavlja jedan od načina obavljanja djelatnosti. Ako se prva rečenica ove definicije ne primjenjuje, profesija iz stavka 2. smatra se reguliranom profesijom;

                        (b)

                        „stručne kvalifikacije”: kvalifikacije koje se potvrđuju dokazom o formalnoj osposobljenosti, potvrdom kompetencije iz članka 11. točke (a) (i) i/ili stručnim iskustvom;

                        (c)

                        „dokaz o formalnoj osposobljenosti”: diplome, svjedodžbe i drugi dokazi koje je izdalo nadležno tijelo u državi članici na temelju zakonskih i drugih propisa te države članice i kojima se potvrđuje uspješno završeno stručno osposobljavanje koje je većim dijelom stečeno u Zajednici. Ako se prva rečenica ove definicije ne primjenjuje, dokaz o formalnoj formalnim kvalifikacijama osposobljenosti iz stavka 3. smatra se dokazom o formalnoj osposobljenosti;

                  [...]

                        (e)

                        „regulirano obrazovanje i osposobljavanje”: svako osposobljavanje koje je izričito usmjereno na obavljanje određene profesije i koje obuhvaća jedan ili više programa koji su, kada je to prikladno, nadopunjeni odgovarajućim stručnim osposobljavanjem odnosno vježbeničkom ili stručnom praksom.

                  [...]“

               7

               U skladu s člankom 4. te direktive naslovljenim „Učinci priznavanja“:
               „1.   Priznavanjem stručnih kvalifikacija država članica domaćin omogućava korisniku pristup profesiji za koju je osposobljen u matičnoj državi članici kao i obavljanje te profesije pod jednakim uvjetima koji vrijede za njezine državljane.
               2.   Za potrebe ove Direktive, profesija koju podnositelj zahtjeva želi obavljati u državi članici domaćinu je profesija za koju je podnositelj osposobljen u matičnoj državi članici, pod uvjetom da su djelatnosti koje ona obuhvaća usporedive.“

               8

               Članak 13. te direktive naslovljen „Uvjeti priznavanja“ određuje:
               „1.   Ako se za pristup reguliranoj profesiji ili njezino obavljanje u državi članici domaćinu zahtijevaju posebne stručne kvalifikacije, nadležno tijelo te države članice je pod istim uvjetima koji se primjenjuju na njezine državljane dužno dozvoliti pristup toj profesiji i njezino obavljanje podnositeljima zahtjeva koji imaju potvrdu kompetencije ili dokaz o formalnoj osposobljenosti koji zahtijeva druga država članica za pristup toj profesiji i njezinom obavljanju na njezinom državnom području.
               [...]“

         Belgijsko pravo

               9

               Članak 135.a Pravosudnog zakonika određuje:
               „Kasacijskom sudu pomažu sudski savjetnici kojih ima najmanje pet a najviše trideset, a njihov broj određuje ministar pravosuđa.
               Prvi predsjednik i državni odvjetnik zajedničkim sporazumom odlučuju o broju sudskih savjetnika koji će biti pod nadležnosti svakog od njih.
               Sudski savjetnici pripremaju poslove sudaca i članova državnog odvjetništva, sudjeluju u dokumentacijskim aktivnostima i u prevođenju i objavi presuda te u usklađivanju francuskih i nizozemskih tekstova.“

               10

               Članak 259.k tog zakonika predviđa:
               „Da bi mogao biti imenovan sudskim savjetnikom pri Kasacijskom sudu, kandidat mora imati navršenih dvadeset i pet godina života i posjedovati diplomu doktora prava ili diplomiranog pravnika.
               Kandidati se rangiraju u svrhu imenovanja, na temelju natječaja.
               Sadržaj natječaja određuje sud prema potrebama službe. On utvrđuje uvjete natječaja i ustrojava prosudbenu komisiju.
               Svaka prosudbena komisija sastoji se, poštujući jezičnu ravnotežu, od dvaju članova suda koje određuje prvi predsjednik Kasacijskog suda, od dvaju članova državnog odvjetništva koje određuje državni odvjetnik pri tom sudu i od četiri osobe izvan institucije koje određuje kralj i koje se biraju s dvaju popisa na kojima se nalaze po četiri kandidata, te koje, poštujući jezičnu ravnotežu, predlažu prvi predsjednik i državni odvjetnik.
               Trajanje valjanosti natječaja je (šest) godina.“

               11

               Na temelju članka 259.l navedenog zakonika:
               „Sudske savjetnike imenuje kralj na probni rok od tri godine u svrhu rangiranja predviđenog u članku 259.k. Po isteku te tri godine imenovanje postaje konačno ako kralj ne odluči drukčije, isključivo na prijedlog prvog predsjednika odnosno državnog odvjetnika, najkasnije tijekom trećeg tromjesečja treće godine probnog roka.
               Prvi predsjednik Kasacijskog suda i državni odvjetnik pri tom sudu zajedničkim sporazumom određuju sudske savjetnike na probnom roku, kao i one već konačno imenovane koji će biti stavljeni pod nadležnost jednog, odnosno drugog.“

         Glavni postupak i prethodna pitanja

               12

               A. Brouillard, belgijski državljanin, zaposlen je kao suradnik u službi za dokumentaciju i usklađivanje tekstova pri Cour de cassationu. On je diplomirani prevoditelj, ima diplomu o završenom dvogodišnjem studiju prava (candidature en droit), diplomu o završenom jednogodišnjem specijalističkom studiju o ljudskim pravima koju mu je izdalo belgijsko sveučilište, kao i strukovnu diplomu magistra prava, ekonomije i menadžmenta, smjer privatno pravo, specijalizacija pravnik lingvist, koju mu je izdalo Sveučilište u Poitiersu (Francuska) (u daljnjem tekstu: strukovna magistarska diploma) nakon dopisnog pohađanja sveučilišnog programa.

               13

               A. Brouillard prijavio se 24. svibnja 2011. za sudjelovanje u javnom natječaju za zapošljavanje sudskih savjetnika pri Cour de cassationu.

               14

               Od Francuske zajednice Belgije zatražio je 23. lipnja 2011. da mu prizna njegovu strukovnu magistarsku diplomu kao u potpunosti istovjetnu magisteriju belgijskog prava.

               15

               Predsjednik Cour de cassationa je 6. rujna 2011. obavijestio A. Brouillarda o odluci prosudbene komisije kojom je njegova prijava za sudjelovanje u natječaju proglašena nedopuštenom, navodeći da je za imenovanje na položaj sudskog savjetnika pri Cour de cassationu potrebna diploma doktora prava ili diplomiranog pravnika ili diploma magistra prava koju je izdalo belgijsko sveučilište kako bi se osiguralo da kandidat ima potrebne sposobnosti za obavljanje te profesije u Belgiji. U toj je odluci prosudbena komisija istaknula da A. Brouillard nije ispunjavao taj uvjet zato što Francuska zajednica Belgije nije priznala njegovu strukovnu magistarsku diplomu kao istovjetnu diplomi doktora prava ili diplomiranog pravnika, odnosno magistra prava, stečenoj u Belgiji te da nije pohađao tečaj na belgijskom sveučilištu za ostvarenje istovjetnosti.

               16

               Francuska zajednica Belgije je 27. listopada 2011. odbila zahtjev A. Brouillarda za priznavanje istovjetnosti strukovne magistarske diplome akademskoj razini magistra prava i priznala mu samo ograničenu istovjetnost na osnovnoj akademskoj razini magistarske diplome. Takva istovjetnost odnosi se na razinu akademskih kvalifikacija, a ne na konkretan sadržaj određene diplome. Ta se odluka temeljila na nepovoljnom mišljenju Odjela za pravo i kriminologiju odbora Francuske zajednice Belgije za istovjetnost, sa sljedećim obrazloženjem:
               „

                        —

                        Posjedovanje diplome o završenom studiju prava dokaz je da njezin nositelj ima sposobnost i tehničku stručnost u pogledu posebnih značajki pravnog sustava u okviru kojeg je ta diploma izdana; stoga, ako je takav studij završen u inozemstvu, zahtjevi pravnih fakulteta Francuske zajednice u Belgiji, u kojima se studenti osposobljavaju za poslove pravnika u belgijskom pravnom sustavu, nisu zadovoljeni;

                        —

                        neki od obrazovnih sadržaja koji su potrebni da bi se u Francuskoj zajednici Belgije završio poslijediplomski studij prava (uključujući obvezno pravo, ugovorno pravo, upravno pravo i radno pravo) ne podučavaju se u sklopu studija za stjecanje [strukovne magistarske diplome] za koju se traži priznavanje istovjetnosti.“

               17

               Belgijsko Ministarstvo pravosuđa objavilo je obavijest u kojoj navodi da su Kraljevskim uredbama od 20. rujna 2012. imenovana tri nova sudska savjetnika pri Cour de cassationu na probni tok u trajanju od tri godine (Moniteur belge od 28. rujna 2012., str. 59905.).

               18

               Dvjema tužbama podnesenima pred sudom koji je uputio zahtjev A. Brouillard je zatražio poništenje odluke prosudbene komisije i tih kraljevskih uredbi.

               19

               U tim je okolnostima Conseil d’État odlučio prekinuti postupak i uputiti Sudu sljedeća prethodna pitanja:

                        „1.

                        Treba li članke 45. i 49. Ugovora o funkcioniranju Europske unije i Direktivu 2005/36 tumačiti na način da se oni primjenjuju na slučaj u kojem se belgijski državljanin s boravištem u Belgiji, koji nije obavljao profesionalnu djelatnost u drugoj državi članici, u prilog svojoj prijavi za sudjelovanje u natječaju za zapošljavanje sudskih savjetnika pri belgijskom Cour de cassationu poziva na diplomu koju je izdalo francusko sveučilište, konkretno [strukovnu magistarsku diplomu] koju je 22. studenoga 2010. izdalo Sveučilište u Poitiersu, Francuska?

                        2.

                        Je li položaj sudskog savjetnika pri belgijskom Cour de cassationu, za koji je u članku 259.k Pravosudnog zakonika (Code judiciaire) propisano da je uvjet za imenovanje da je osoba doktor prava ili diplomirani pravnik, položaj koji je reguliran člankom 3. spomenute Direktive 2005/36 od 7. rujna 2005.?

                        3.

                        Je li položaj sudskog savjetnika pri Cour de cassationu, čiji su zadaci definirani člankom 135.a Pravosudnog zakonika, zaposlenje u javnoj službi u smislu članka 45. stavka 4. Ugovora o funkcioniranju Europske unije te je li stoga primjena članaka 45. i 49. tog Ugovora i Direktive 2005/36 od 7. rujna 2005. o priznavanju stručnih kvalifikacija isključena prema spomenutom članku 45. stavku 4.?

                        4.

                        Ako su članci 45. i 49. Ugovora o funkcioniranju Europske unije i Direktiva 2005/36 od 7. rujna 2005. primjenjivi u konkretnom slučaju, treba li te norme tumačiti na način da se one protive tome da prosudbena komisija uvjetuje sudjelovanje na tom natječaju posjedovanjem diplome doktora prava ili diplomiranog pravnika koju je izdalo belgijsko sveučilište ili priznanjem, koje provodi Francuska zajednica Belgije u čijoj je nadležnosti obrazovanje, akademske istovjetnosti magisterija koji je tužitelju izdalo Sveučilište u Poitiersu, Francuska, s kvalifikacijom doktora prava, diplomiranog pravnika ili magistra prava koje dodjeljuje belgijsko sveučilište?

                        5.

                        Ako su u članci 45. i 49. Ugovora o funkcioniranju Europske unije te Direktiva 2005/36 od 7. rujna 2005. primjenjivi u konkretnom slučaju, treba li te norme tumačiti na način da one obvezuju prosudbenu komisiju da usporedi kvalifikacije tužitelja, koje proizlaze iz njegovih diploma i profesionalnog iskustva, s kvalifikacijama koje podrazumijeva kvalifikaciju doktora prava ili diplomiranog pravnika koju izdaje belgijsko sveučilište te da, ako je to potrebno, odredi kompenzacijsku mjeru iz članka 14. Direktive 2005/36?“

         Zahtjev za ponovno otvaranje usmenog dijela postupka

               20

               Nakon iznošenja mišljenja nezavisne odvjetnice tužitelj u glavnom postupku je dopisom od 17. kolovoza 2015. od Suda zatražio ponovno otvaranje usmenog dijela postupka. U tu se svrhu A. Brouillard u bitnome pozvao na pogreške u prijevodu određenih jezičnih verzija zahtjeva za prethodnu odluku i mišljenja nezavisne odvjetnice, kao i na opasnost od proturječnosti između presude Suda u ovom predmetu i one Općeg suda, Brouillard/Sud (T‑420/13, EU:T:2015:633), u slučaju da mu ne bi bilo omogućeno istaknuti da je spomenuto mišljenje propustilo dubinski ispitati pitanje „vrednovanja stjecanja iskustva“ na koje se on poziva u oba predmeta.

               21

               Valja podsjetiti da Sud može, sukladno članku 83. Poslovnika Suda, u svakom trenutku, nakon što sasluša nezavisnog odvjetnika, odrediti ponovno otvaranje usmenog dijela postupka, osobito ako smatra da stvar nije dovoljno razjašnjena ili ako stranka iznese, po zatvaranju ovog dijela postupka, novu činjenicu koja je takve prirode da može imati odlučujući utjecaj na odluku Suda, ili pak ako je u predmetu potrebno odlučiti na temelju argumenta o kojem se nije raspravljalo među strankama ili zainteresiranim osobama iz članka 23. Statuta Suda Europske unije.

               22

               Sud smatra da nijedan razlog ne opravdava određivanje ponovnog otvaranja usmenog dijela postupka u ovom slučaju jer se obrazloženje A. Brouillarda ne može konkretno povezati ni s jednom od situacija navedenih u spomenutoj odredbi Poslovnika.

               23

               Prema tome, valja odbiti zahtjev za ponovno otvaranje usmenog dijela postupka.

         O prethodnim pitanjima

         Prvo i treće pitanje

               24

               Svojim prvim i trećim pitanjem, koja valja ispitati zajedno, sud koji je uputio zahtjev u bitnom pita, s jedne strane, primjenjuju li se članci 45. i 49. UFEU‑a na situaciju poput ove u glavnom postupku u kojoj je državljanin države članice, koji boravi i radi u toj državi članici, nositelj diplome stečene u drugoj državi članici, na koju se poziva u svrhu prijave na natječaj za zapošljavanje sudskih savjetnika pri Cour de cassationu prve države članice i, s druge strane, je li takva situacija obuhvaćena člankom 45. stavkom 4. UFEU‑a.

               25

               U tom pogledu odmah treba istaknuti da članak 49. UFEU‑a, koji se odnosi na pristup djelatnostima samozaposlenih osoba i na obavljanje istih, nije primjenjiv u sporu u glavnom postupku.

               26

               Što se tiče članka 45. UFEU‑a, kao prvo, iz ustaljene sudske prakse nedvojbeno proizlazi da se odredbe Ugovora o FEU‑u području slobodnog kretanja osoba ne mogu primijeniti na aktivnosti koje nisu ni na koji način povezane sa situacijama koje predviđa pravo Unije koje su u svim pogledima ograničene na jednu državu članicu (vidjeti presude López Brea i Hidalgo Palacios, C‑330/90 i C‑331/90, EU:C:1992:39, t. 7., kao i Uecker i Jacquet, C‑64/96 i C‑65/96, EU:C:1997:285, t. 16.).

               27

               Međutim, Sud je presudio da se slobodno kretanje osoba ne bi moglo u potpunosti ostvariti ako bi države članice mogle uskratiti pogodnost tih odredaba onim svojim državljanima koji su se koristili pogodnostima predviđenima pravom Unije i zahvaljujući tome stekli profesionalne kvalifikacije u državi članici različitoj od one čije državljanstvo imaju. To se utvrđenje primjenjuje također kad je državljanin države članice u drugoj državi članici stekao sveučilišnu kvalifikaciju koja dopunjuje njegovo osnovno obrazovanje i osposobljavanje te koju namjerava upotrijebiti nakon što se vrati u svoju zemlju podrijetla (vidjeti presudu Kraus, C‑19/92, EU:C:1993:125, t. 16. i 17.).

               28

               U konkretnom se slučaju A. Brouillard poziva, u državi članici čiji je državljanin, na sveučilišnu diplomu koju je stekao u drugoj državi članici.

               29

               Prema tome, ne može mu se uskratiti pogodnost odredaba Ugovora o FEU‑u o slobodnom kretanju osoba. U tom pogledu nema utjecaja okolnost da je diplomu stekao nakon dopisnog pohađanja sveučilišnog programa.

               30

               Kao drugo, članak 45. stavak 4. UFEU‑a predviđa da se odredbe tog članka ne primjenjuju na zapošljavanje u javnim službama.

               31

               Međutim, ta se iznimka tiče samo pristupa državljana drugih država članica određenim funkcijama u javnim službama (vidjeti presude Vougioukas, C‑443/93, EU:C:1995:394, t. 19.; Grahame i Hollanders, C‑248/96, EU:C:1997:543, t. 32., Schöning‑Kougebetopoulou, C‑15/96, EU:C:1998:3, t. 13., kao i Österreichischer Gewerkschaftsbund, C‑195/98, EU:C:2000:655, t. 36.).

               32

               Naime, navedena odredba uzima u obzir legitimni interes država članica da svojim vlastitim državljanima pridrže sva radna mjesta koja su povezana s izvršavanjem javne vlasti i zaštitom općih interesa (vidjeti presude Komisija/Belgija, 149/79, EU:C:1980:297, t. 19., i Vougioukas, C‑443/93, EU:C:1995:394, t. 20.).

               33

               Iz toga proizlazi da, neovisno o pitanju je li funkcija kojoj je A. Brouillard želio pristupiti obuhvaćena područjem primjene članka 45. stavka 4. UFEU‑a, ta odredba nije primjenjiva na situaciju poput ove u glavnom postupku jer A. Brouillard želi pristup funkciji u javnoj službi države članice čiji je on državljanin.

               34

               U tim okolnostima, na prvo i treće pitanje valja odgovoriti da članak 45. UFEU‑a treba tumačiti na način da se, s jedne strane, primjenjuje na situaciju poput ove u glavnom postupku u kojoj je državljanin države članice koji boravi i radi u toj državi članici nositelj diplome stečene u drugoj državi članici, na koju se poziva u svrhu prijave na natječaj za zapošljavanje sudskih savjetnika pri Cour de cassationu prve države članice i, s druge strane, da takva situacija nije obuhvaćena člankom 45. stavkom 4. UFEU‑a.

         Drugo pitanje

               35

               Svojim drugim pitanjem sud koji je uputio zahtjev pita je li funkcija sudskog savjetnika pri Cour de cassationu „regulirana profesija“ u smislu Direktive 2005/36.

               36

               Valja podsjetiti da je definicija pojma „regulirana profesija“, u smislu Direktive 2005/36, obuhvaćena pravom Unije (vidjeti presude Rubino, C‑586/08, EU:C:2009:801, t. 23., kao i Peñarroja Fa, C‑372/09 i C‑373/09, EU:C:2011:156, t. 27.).

               37

               Na temelju članka 3. stavka 1. točke (a) te direktive pojam „regulirane profesije“ podrazumijeva profesionalnu djelatnost ili skupinu profesionalnih djelatnosti čiji je pristup, obavljanje ili jedan od načina obavljanja na temelju zakonskih ili drugih propisa, izravno ili neizravno uvjetovan posjedovanjem određenih stručnih kvalifikacija.

               38

               Kao što nezavisna odvjetnica ističe u točkama 53. do 55. svojeg mišljenja, iz članka 3. stavka 1. točaka (b), (c) i (e) Direktive 2005/36 proizlazi da pojam „određenih stručnih kvalifikacija“ iz članka 3. stavka 1. točke (a) te direktive ne obuhvaća samo kvalifikacije koje se potvrđuju dokazom o formalnoj osposobljenosti opće naravi, već i one stečene osposobljavanjem koje je izričito osmišljeno za pripremu svojih nositelja na obavljanje određene profesije.

               39

               U ovom slučaju dokazi o osposobljenosti koji se zahtijevaju prema članku 259.k Pravosudnog zakonika za pristup funkciji sudskog savjetnika pri Cour de cassationu nisu posebno namijenjeni pripremi svojih nositelja za obavljanje te funkcije, nego daju pristup širokoj lepezi pravnih zanimanja.

               40

               Prema tome, ti dokazi ne dodjeljuju „određene stručne kvalifikacije“ u smislu članka 3. stavka 1. točke (a) Direktive 2005/36, čijim je posjedovanjem uvjetovan pristup odnosno obavljanje funkcije sudskog savjetnika pri Cour de cassationu.

               41

               Nadalje, odredbe koje se odnose na tu funkciju manje nalikuju na one koje uređuju neku profesiju kao takvu nego na one koje se odnose na položaj unutar suda.

               42

               Posljedično, navedena funkcija nije „regulirana profesija“ u smislu Direktive 2005/36, te prema tome potonja nije primjenjiva u situaciji iz glavnog postupka.

               43

               Okolnost da se sudski savjetnici pri Cour de cassationu imenuju na temelju natječaja čiji se sadržaj određuje prema potrebama službe, i čije je trajanje valjanosti šest godina, ne utječe na tu ocjenu. Naime, Sud je već presudio da se činjenica da je netko izabran u postupku za odabir unaprijed određenog broja osoba na temelju komparativne procjene, a ne apsolutnih kriterija, te za dodjelu kvalifikacije koja je valjana ograničeno vremensko razdoblje ne može smatrati stručnom kvalifikacijom u smislu članka 3. stavka 1. točke (b) Direktive 2005/36 (vidjeti presudu Rubino, C‑586/08, EU:C:2009:801, t. 32.).

               44

               Isto proizlazi iz činjenice da, prema odredbama Pravosudnog zakonika, imenovanje sudskih savjetnika pri Cour de cassationu postaje konačno tek po isteku probnog roka od tri godine. Naime, iz tih odredbi i objašnjenja koja je pružila belgijska vlada na raspravi proizlazi da taj probni rok predstavlja probno razdoblje po isteku kojeg se može odlučiti ne pristupiti konačnom imenovanju. Takav probni rok ne odgovara dakle razdoblju osposobljavanja koje je potrebno za izvršavanje funkcije sudskog savjetnika pri Cour de cassationu.

               45

               U tim okolnostima na drugo pitanje valja odgovoriti da Direktivu 2005/36 treba tumačiti na način da funkcija sudskog savjetnika pri Cour de cassationu nije „regulirana profesija“ u smislu te direktive.

         Četvrto i peto pitanje

               46

               Uzimajući u obzir odgovore na prvo, drugo i treće pitanje, četvrto i peto pitanje treba razmotriti samo u pogledu članka 45. UFEU‑a.

               47

               Svojim četvrtim i petim pitanjem sud koji je uputio zahtjev u biti pita treba li članak 45. tumačiti na način da se protivi tome da prosudbena komisija za zapošljavanje sudskih savjetnika pri sudu države članice prilikom ispitivanja prijave na taj natječaj koju je podnio državljanin te države članice uvjetuje sudjelovanje na tom natječaju posjedovanjem diploma koje zahtijeva zakonodavstvo te države članice ili priznanja akademske istovjetnosti magistarske diplome koje je izdalo sveučilište druge države članice, ne uzimajući pritom u obzir sve diplome, potvrde i druge dokaze kao ni relevantno profesionalno iskustvo stranke, te nastavi s usporedbom njima potvrđenih profesionalnih kvalifikacija i onih koje zahtijeva to zakonodavstvo.

               48

               U tom pogledu valja podsjetiti da države članice imaju pravo odrediti, ako uvjeti za pristup profesiji nisu usklađeni, znanja i kvalifikacije koje su potrebne za izvršavanje te profesije i zahtijevati podnošenje diplome kojom se potvrđuje posjedovanje tih znanja i kvalifikacija (vidjeti presude Vlassopoulou, C‑340/89, EU:C:1991:193, t. 9., i Peśla, C‑345/08, EU:C:2009:771, t. 34.).

               49

               Kako uvjeti pristupa funkciji sudskog savjetnika pri sudu države članice dosad nisu bili predmetom usklađivanja na razini Unije, države članice ostaju nadležne za određivanje tih uvjeta.

               50

               Iz toga proizlazi da, u konkretnom slučaju, pravu Unije nije suprotno da belgijsko zakonodavstvo podvrgne pristup funkciji sudskog savjetnika pri Cour de cassationu posjedovanju znanja i kvalifikacija koje smatra nužnima.

               51

               Međutim, neupitno je da države članice svoje ovlasti u tom području moraju izvršavati poštujući temeljne slobode zajamčene Ugovorom o FEU‑u (vidjeti presude Komisija/Francuska, C‑496/01, EU:C:2004:137, t. 55.; Colegio de Ingenieros de Caminos, Canales y Puertos,C‑330/03, EU:C:2006:45, t. 29., i Nasiopoulos, C‑575/11, EU:C:2013:430, t. 20.).

               52

               Osobito, nacionalne odredbe koje su usvojene u tom pogledu ne smiju predstavljati neopravdanu prepreku učinkovitom izvršavanju temeljne slobode zajamčene člankom 45. UFEU‑a (vidjeti presude Kraus, C‑19/92, EU:C:1993:125, t. 28., i Peśla, C‑345/08, EU:C:2009:771, t. 35.).

               53

               Također, prema sudskoj praksi Suda, nacionalna pravila koja uspostavljaju uvjete za kvalifikaciju, čak i ako se primjenjuju bez diskriminacije s obzirom na državljanstvo, mogu imati za posljedicu postavljanje prepreka izvršavanju navedenih temeljnih sloboda ako predmetna nacionalna pravila zanemaruju znanja i kvalifikacije koje je osoba o kojoj je riječ stekla u drugoj državi članici (vidjeti presude Vlassopoulou, C‑340/89, EU:C:1991:193, t. 15.; Morgenbesser, C‑313/01, EU:C:2003:612, t. 62., i Peśla, C‑345/08, EU:C:2009:771, t. 36.).

               54

               U tom kontekstu, valja podsjetiti da su tijela države članice, kad odlučuju o zahtjevu za izdavanje odobrenja za obavljanje profesionalne aktivnosti koji je podnio državljanin Unije, a pristup kojoj, prema nacionalnom pravu, ovisi o tome posjeduje li odnosna osoba određenu diplomu ili stručnu kvalifikaciju ili o razdoblju praktičnog iskustva, dužna uzeti u obzir sve potvrde i druge dokaze kao i relevantno iskustvo dotične osobe uspoređujući, s jedne strane, vještine potvrđene tim dokazima i iskustvom i, s druge strane, znanje i kvalifikacije koje zahtijeva nacionalno zakonodavstvo (vidjeti presude Vlassopoulou, C‑340/89, EU:C:1991:193, t. 16.; Fernández de Bobadilla, C‑234/97, EU:C:1999:367, t. 31.; Dreessen, C‑31/00, EU:C:2002:35, t. 24., kao i Morgenbesser, C‑313/01, EU:C:2003:612, t. 57. i 58.).

               55

               Taj postupak usporednog ispitivanja treba tijelima države članice domaćina omogućiti da se objektivno uvjeri da strana diploma svom nositelju potvrđuje znanja i kvalifikacije koje su, ako ne iste onda u najmanju ruku istovjetne onima koje potvrđuje nacionalna diploma. Ta se ocjena istovjetnosti strane diplome treba izvršiti isključivo uzimajući u obzir stupanj znanja i kvalifikacija za koje se može pretpostaviti da ih ta osoba posjeduje na temelju te diplome, vodeći računa o prirodi i trajanju studija i praktičnog osposobljavanja na koje se odnosi diploma (vidjeti presude Vlassopoulou, C‑340/89, EU:C:1991:193, t. 17.; Morgenbesser, C‑313/01, EU:C:2003:612, t. 68., i Peśla, C‑345/08, EU:C:2009:771, t. 39.).

               56

               U okviru tog ispitivanja država članica međutim može u obzir uzeti objektivne razlike koje se odnose i na pravni okvir dotične profesije u državi članici porijekla kao i na njezino područje djelovanja (vidjeti presude Vlassopoulou, C‑340/89, EU:C:1991:193, t. 18.; Morgenbesser, C‑313/01, EU:C:2003:612, t. 69., i Peśla, C‑345/08, EU:C:2009:771, t. 44.).

               57

               Ako to usporedno ispitivanje diploma dovede od utvrđenja da znanja i kvalifikacije potvrđene stranom diplomom odgovaraju onima koje zahtijevaju nacionalne odredbe, država članica obvezna je priznati da ta diploma ispunjava postavljene uvjete. Ako se, naprotiv, usporedbom utvrdi samo djelomično podudaranje znanja i kvalifikacija, država članica domaćin ima pravo zahtijevati da stranka dokaže da je stekla znanja i kvalifikacije koje nedostaju (vidjeti presude Vlassopoulou, C‑340/89, EU:C:1991:193, t. 19.; Fernández de Bobadilla, C‑234/97, EU:C:1999:367, t. 32.; Morgenbesser, C‑313/01, EU:C:2003:612, t. 70., i Peśla, C‑345/08, EU:C:2009:771, t. 40.).

               58

               U tom pogledu, na nadležnim je nacionalnim tijelima da procijene može li se pozivati na znanja stečena u državi članici domaćinu, u okviru bilo ciklusa studija bilo stručne prakse, da bi se ustanovilo posjedovanje znanja koja nedostaju (vidjeti presude Vlassopoulou, C‑340/89, EU:C:1991:193, t. 20.; Fernández de Bobadilla, C‑234/97, EU:C:1999:367, t. 33.; Morgenbesser, C‑313/01, EU:C:2003:612, t. 71., i Peśla, C‑345/08, EU:C:2009:771, t. 41.).

               59

               Budući da sva praktična iskustva u obavljanju djelatnosti povezanih s profesijom kojoj se želi pristupiti mogu povećati znanje podnositelja zahtjeva, na nadležnim je nacionalnim tijelima da uzmu u obzir sva praktična iskustva koja mogu biti od koristi za obavljanje te profesije. Točnu vrijednost takvog iskustva treba utvrditi nadležno nacionalno tijelo, u svjetlu posebnih funkcija koje su izvršavane, znanja koje je stečeno i primijenjeno pri obavljanju tih funkcija, preuzetih odgovornosti te razine samostalnosti koju je odnosna osoba imala (vidjeti presudu Vandorou i. dr., C‑422/09, C‑425/09 i C‑426/09, EU:C:2010:732, t. 69.).

               60

               Sudska praksa na koju se podsjeća u točkama 53. do 59. ove presude nije prepreka tome da se tijelo za zapošljavanje, kao što je prosudbena komisija, osloni na odluku koje je donijelo nadležno tijelo poput Odjela za pravo i kriminologiju odbora Francuske zajednice Belgije za istovjetnost, prilikom utvrđivanja je li dotična strana kvalifikacija istovjetna traženoj nacionalnoj kvalifikaciji.

               61

               Međutim, što se tiče spora u glavnom postupku, iz spisa dostupnog Sudu proizlazi da je prosudbena komisija odbila prijavu A. Brouillarda za sudjelovanje u natječaju za zapošljavanje sudskih savjetnika pri Cour de cassationu prije nego što se ta komisija izjasnila o zahtjevu stranke za priznanje strukovne magistarske diplome kao istovjetne akademskom stupnju belgijskog magistra prava.

               62

               Jednako tako iz spisa dostupnog Sudu proizlazi da A. Brouillard nije u potpunosti završio pravnu naobrazbu, poput one na temelju koje se izdaju diplome doktora, diplomiranog pravnika ili magistra prava stečene na belgijskom sveučilištu.

               63

               Kao što je potvrđeno na raspravi, također proizlazi da strukovna magistarska diploma na koju se poziva A. Brouillard ne obuhvaća nikakvu naobrazbu iz belgijskog prava, te se njome ne potvrđuje nikakvo osposobljavanje u području upravnog i socijalnog prava, iako Odjel za pravo i kriminologiju odbora Francuske zajednice Belgije za istovjetnost smatra da je poduka u tim područjima nužna da bi se u Francuskoj zajednici Belgije završio poslijediplomski studij prava.

               64

               S tim u vezi je na toj raspravi također navedeno da taj magisterij sadržava poduku iz francuskog građanskog prava, uključujući obvezno i ugovorno pravo. Ne može se prema tome isključiti da su znanja i kvalifikacije potvrđene navedenim magisterijem u određenoj mjeri relevantne za ocjenu posjedovanja znanja i kvalifikacija potrebnih za izvršavanje funkcije sudskog savjetnika pri Cour de cassationu.

               65

               S druge strane, A. Brouillard je istaknuo svoje profesionalno iskustvo, osobito ono koje je stekao kao zaposlenik u službi za dokumentaciju i usklađivanje tekstova pri Cour de cassationu. Štoviše, to se iskustvo moglo pokazati relevantnim u okviru te ocjene.

               66

               Prema tome, prosudbena komisija bila je obvezna ispitati dokazuju li strukovni magisterij i profesionalno iskustvo A. Brouillarda da je stekao navedena tražena znanja i kvalifikacije. Na sudu je koji je uputio zahtjev da provjeri je li, imajući u vidu sve relevantne okolnosti glavnog postupka, prosudbena komisija stvarno udovoljila toj obvezi i je li stranka u dovoljnoj mjeri dokazala da posjeduje potrebne kvalifikacije.

               67

               U tim okolnostima na četvrto i peto pitanje valja odgovoriti da članak 45. UFEU‑a treba tumačiti na način da se protivi tome da, u okolnostima poput ovih u sporu u glavnom postupku, prosudbena komisija za zapošljavanje sudskih savjetnika pri sudu države članice prilikom ispitivanja prijave na taj natječaj koju je podnio državljanin te države članice uvjetuje sudjelovanje na tom natječaju posjedovanjem diploma koje zahtijeva zakonodavstvo te države članice ili priznanja akademske istovjetnosti magistarske diplome koju je izdalo sveučilište druge države članice, ne uzimajući pritom u obzir sve diplome, potvrde i druge dokaze kao i relevantno profesionalno iskustvo stranke, te nastavi s usporedbom njime potvrđenih profesionalnih kvalifikacija i onih koje zahtijeva to zakonodavstvo.

         Troškovi

               68

               Budući da ovaj postupak ima značaj prethodnog pitanja za stranke glavnog postupka pred sudom koji je uputio zahtjev, na tom je sudu da odluči o troškovima postupka. Troškovi podnošenja očitovanja Sudu, koji nisu troškovi spomenutih stranaka, ne nadoknađuju se.

               Slijedom navedenoga, Sud (drugo vijeće) odlučuje:

                           1.

                           Članak 45. UFEU‑a primjenjuje se na situaciju poput ove u glavnom postupku, u kojoj je državljanin države članice koji boravi i radi u toj državi članici nositelj diplome stečene u drugoj državi članici, na koju se poziva u svrhu prijave na natječaj za zapošljavanje sudskih savjetnika pri Cour de cassationu prve države članice. Takva situacija nije obuhvaćena člankom 45. stavkom 4. UFEU‑a.

                           2.

                           Direktivu 2005/36/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 7. rujna 2005. o priznavanju stručnih kvalifikacija treba tumačiti na način da funkcija sudskog savjetnika pri Cour de cassationu nije „regulirana profesija“ u smislu te direktive.

                           3.

                           Članak 45. UFEU‑a treba tumačiti na način da se protivi tome da, u okolnostima poput ovih u sporu u glavnom postupku, prosudbena komisija za zapošljavanje sudskih savjetnika pri sudu države članice prilikom ispitivanja prijave na taj natječaj koju je podnio državljanin te države članice uvjetuje sudjelovanje na tom natječaju posjedovanjem diploma koje zahtijeva zakonodavstvo te države članice ili priznanje akademske istovjetnosti magistarske diplome koju je izdalo sveučilište druge države članice, ne uzimajući pritom u obzir sve diplome, potvrde i druge dokaze kao i relevantno profesionalno iskustvo stranke, te nastavi s usporedbom njime potvrđenih profesionalnih kvalifikacija i onih koje zahtijeva to zakonodavstvo.

                     Potpisi

            (
            *
         )   * Jezik postupka: francuski