title: Predmet C-702/21 P: Žalba koju je 19. studenog 2021. podnio Laboratoire Pareva protiv presude Općeg suda (sedmo vijeće) od 15. rujna 2021. u spojenim predmetima T-337/18 i T-347/18, Laboratoire Pareva i Biotech3D/Komisija

text:
               7.2.2022

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 64/18

      Žalba koju je 19. studenog 2021. podnio Laboratoire Pareva protiv presude Općeg suda (sedmo vijeće) od 15. rujna 2021. u spojenim predmetima T-337/18 i T-347/18, Laboratoire Pareva i Biotech3D/Komisija
      (Predmet C-702/21 P)
      (2022/C 64/29)
      Jezik postupka: engleski

         Stranke

         Žalitelji: Laboratoire Pareva (zastupnici: P. Sellar, K. Van Maldegem, advocaten, M. Grunchard, S. Englebert, M. Ombredane, avocats)

         Druge stranke u postupku: Biotech3D Ltd & Co. KG, Europska komisija, Francuska Republika, Europska agencija za kemikalije

         Zahtjevi

      Žalitelj od Suda zahtijeva da:

                  —

                  odredi mjeru izvođenja dokaza na temelju članka 64. stavka 2. točke (b) Poslovnika Suda za izradu transkripta s usmene rasprave koja je održana pred Općim sudom;

                  —

                  ukine pobijanu presudu, i

                  —

                  poništi pobijane akte i naloži da se žalitelju naknade troškovi koje je imao u ovom žalbenom postupku i u postupku pred Općim sudom ili naloži da se žalitelju naknade troškovi koje je imao u ovom žalbenom postupku i da vrati predmete Općem sudu na ponovno odlučivanje.

         Žalbeni razlozi i glavni argumenti

                  1.

                  Opći sud nije po službenoj dužnosti ispitao nedostatak dostatnog obrazloženja.
                  Opći sud počinio je pogrešku koja se tiče prava time što je povrijedio svoju dužnost da po službenoj dužnosti ispita tužbeni razlog koji se odnosi na dostatnost obrazloženja u pobijanim aktima te, stoga, da procijeni to pravno pitanje. Opći sud zaključio je da je „teratogeni učinak, a ne subakutna toksičnost do koje dokazi udisanjem, odlučujući čimbenik za ocjenu neprihvatljivosti rizika koji za Parevin PHMB predstavlja za zdravlje ljudi” (točka 133) unatoč činjenici da se na taj čimbenik ne upućuje u obrazloženju pobijanih akata. U skladu s ustaljenom sudskom praksom Suda, Opći sud bio je dužan uzeti u obzir i ispitati je li prilikom donošenja pobijanih akata druga stranka u postupku propustila dati dostatno obrazloženje kada je riječ o navodnom čimbeniku tetratogenosti, kako se zahtijeva člankom 296. UFEU-a.

                  2.

                  Opći sud je iskrivio činjenice
                  Opći sud je iskrivio činjenice time što je smatrao da je predmetna tvar teratogena i da žalitelj nije osporavao da je teratogeni učinak bio odlučujući čimbenik za zdravlje ljudi prilikom donošenja pobijanih akata. Taj je zaključak očito iskrivio činjenice koje proizlaze iz spisa predmeta pred Općim sudom i usmene iskaze dane na raspravi, što je dovelo do iskrivljavanja ocjene zakonitosti pobijanih akata koju je dao Opći sud.


title: Predmet C-705/21: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 23. studenoga 2021. uputio Győri Ítélőtábla (Mađarska) – MJ/AxFina Hungary Zrt.

text:
               7.2.2022

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 64/19

      Zahtjev za prethodnu odluku koji je 23. studenoga 2021. uputio Győri Ítélőtábla (Mađarska) – MJ/AxFina Hungary Zrt.
      (Predmet C-705/21)
      (2022/C 64/30)
      Jezik postupka: mađarski

         Sud koji je uputio zahtjev

      Győri Ítélőtábla

         Stranke glavnog postupka

         Žalitelj: MJ

         Druga stranka u žalbenom postupku: AxFina Hungary Zrt.

         Prethodna pitanja

                  1.

                  Protivi li se članku 6. stavku 1. i članku 7. stavku 1. Direktive Vijeća 93/13/EEZ (1) od 5. travnja 1993. o nepoštenim uvjetima u potrošačkim ugovorima tumačenje nacionalnog prava u skladu s kojim se pravne posljedice nevaljanosti koja proizlazi iz nepoštene odredbe u potrošačkom ugovoru, u slučaju da se nepoštena odredba odnosi na glavni predmet činidbe i da ugovor (o kreditu) posljedično ne može nastaviti važiti bez odredbe koja se smatra nepoštenom, sastoje od toga da nacionalni sud, nakon što ugovor proglasi nevaljanim u cijelosti, odnosno da sam ugovor u cijelosti ne može ostati na snazi i proizvoditi pravne učinke obvezujuće za potrošača,

                              (a)

                              proglasi ugovor valjanim tako što u mađarske forinte promijeni valutu računa dodijeljenog kredita koji čini glavni predmet ugovora i zamijeni taj iznos izražen u valuti računa iznosom u mađarskim forintama koji je potrošač stvarno primio od davatelja kredita, te istodobno različito obračuna (zamijeni) redovne kamate na tako utvrđenu glavnicu u odnosu na način obračuna u ugovoru koji je proglašen nevaljanim, tako da „početna” kamatna stopa u trenutku sklapanja ugovora bude jednaka vrijednosti međubankarske kamatne stope za kredite u mađarskim forintama u Budimpešti kao referentne stope (BUBOR) koja je bila na snazi u trenutku sklapanja ugovora, uvećanoj za razliku u odnosu na kamatnu stopu utvrđenu u izvornom ugovoru (izraženom u stranoj valuti);

                              (b)

                              ugovor proglasi valjanim tako da utvrdi gornju granicu za promjenu tečaja između strane valute i mađarske forinte, odnosno tako da smanji rizik promjene tečaja koji stvarno preuzima potrošač, a koji proizlazi iz nepoštene odredbe ugovora, na razinu koju sud smatra razumnom i koju je potrošač mogao uzeti u obzir u trenutku sklapanja ugovora, pri čemu se kamatna stopa utvrđena u ugovoru ne mijenja do datuma obvezne konverzije u mađarske forinte, predviđene kasnijim zakonom?

                  2.

                  Je li za odgovor na pitanje postavljeno u točki 1. važno proglašava li se valjanost u skladu s mađarskim pravom

                              (a)

                              u činjeničnoj situaciji u kojoj još postoji ugovor između ugovornih strana, odnosno u kojoj zadržavanje ugovora na snazi ima za cilj da se pravni odnos između ugovornih strana održi u budućnosti na temelju retroaktivnog ispravka odredbi koje se smatraju nepoštenima, pri čemu se istodobno na temelju izmijenjenih odredbi ponovno izračunavaju dotad provedene transakcije, i da se time također zaštiti potrošača od osobito štetnih posljedica koje bi podrazumijevala neposredna obveza povrata ukupnog iznosa;

                              (b)

                              ili u činjeničnoj situaciji u kojoj više ne postoji ugovor između ugovornih strana koji treba ispitati u sporu o nepoštenoj ugovornoj odredbi jer je ugovor istekao ili jer ga je vjerovnik već ranije raskinuo s obzirom na to da nije platio obroke ili jer se plaćeni iznos smatrao nedovoljnim ili, u svakom slučaju, jer je stvarno stanje takvo da ga nijedna od ugovornih strana ne smatra valjanim ili jer se njegova nevaljanost više ne može preispitati zbog sudske odluke; odnosno, u kojoj proglašenje ugovora valjanim s retroaktivnim učinkom ne služi kako bi ugovor ostao na snazi u korist potrošača, nego kako bi se omogućilo da se obračunaju međusobne obveze i okonča pravni odnos na temelju ispravka odredbe ili odredbi koje su proglašene nepoštenima?

                  3.

                  U slučaju potvrdnog odgovora Suda na pitanje postavljeno u točki 1. podtočkama (a) i (b), i s obzirom na elemente navedene u točki 2., protivi li se odgovarajućim odredbama navedene direktive, u činjeničnoj situaciji opisanoj u točki 2. podtočki (a), to da se ugovor održi na snazi kao zamjena, do datuma izmjene koju je zakonodavac predvidio u Zakonu o konverziji na mađarske forinte, na temelju nacionalnih zakonskih odredbi u skladu s kojima:

                              —

                              osim ako nije drukčije propisano (što nije slučaj u ovom predmetu), potraživanje u novcu mora se platiti u zakonitoj valuti plaćanja u mjestu izvršenja;

                              —

                              u ugovornim odnosima obračunavaju se kamate, osim ako se pravilom ne predviđa iznimka;

                              —

                              kamatna stopa jednaka je osnovnoj stopi središnje banke, osim ako se pravilom ne predviđa iznimka.

         (1)  SL 1993, L 95, str. 29.


title: Predmet C-707/21: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 24. studenoga 2021. uputio Cour de cassation (Francuska) – Recamier SA/BR

text:
               7.2.2022

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 64/20

      Zahtjev za prethodnu odluku koji je 24. studenoga 2021. uputio Cour de cassation (Francuska) – Recamier SA/BR
      (Predmet C-707/21)
      (2022/C 64/31)
      Jezik postupka: francuski

         Sud koji je uputio zahtjev

      Cour de cassation

         Stranke glavnog postupka

         Tužitelj: Recamier SA

         Tuženik: BR

         Prethodna pitanja

                  1.

                  Treba li članak 33. stavak 1. Uredbe (EZ) br. 44/2001 od 22. prosinca 2000. o [sudskoj] nadležnosti, priznavanju i izvršenju sudskih odluka u građanskim i trgovačkim stvarima (1), takozvanu Uredbu Bruxelles I, tumačiti na način da se autonomna definicija pravomoćnosti odnosi na sve uvjete i učinke te pravomoćnosti ili dio njih može obuhvatiti pravo suda pred kojim je pokrenut postupak i/ili pravo suda koji je donio odluku?

                  2.

                  U okviru prve pretpostavke, treba li smatrati da tužbe podnesene sudovima dviju država članica, s obzirom na autonomnu definiciju pravomoćnosti, imaju isti predmet kada tužitelj navodi istovjetne činjenice, ali ističe različite pravne razloge?

                  3.

                  Treba li smatrati da dvije tužbe od kojih se jedna temelji na ugovornoj odgovornosti, druga na deliktnoj odgovornosti, a obje se temelje na istom pravnom odnosu, poput obavljanja dužnosti direktora, imaju isti predmet?

                  4.

                  U okviru druge pretpostavke, nalaže li se člankom 33. stavkom 1. Uredbe (EZ) br. 44/2001, u skladu s kojim je utvrđeno da se sudska odluka treba kretati u državama članicama u istom opsegu i s istim učincima kao u državi članici u kojoj je donesena, da se uputi na pravo suda podrijetla ili se njime u pogledu pripadajućih postupovnih posljedica dopušta primjenu prava suda pred kojim se zahtijeva priznavanje?

         (1)  SL 2001., L 12, str. 1. (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 19., svezak 3., str. 30.)


title: Predmet C-711/21: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 25. studenoga 2021. uputio Conseil d'État (Belgija) – XXX/État belge, koji zastupa Secrétaire d’État à l’Asile et la Migration

text:
               7.2.2022

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 64/21

      Zahtjev za prethodnu odluku koji je 25. studenoga 2021. uputio Conseil d'État (Belgija) – XXX/État belge, koji zastupa Secrétaire d’État à l’Asile et la Migration
      (Predmet C-711/21)
      (2022/C 64/32)
      Jezik postupka: francuski

         Sud koji je uputio zahtjev

      Conseil d'État

         Stranke glavnog postupka

         Tužitelj: XXX

         Tuženik: État belge, koji zastupa Secrétaire d’État à l’Asile et la Migration

         Prethodna pitanja

                  1.

                  Treba li članke 4., 7. i 47. Povelje Europske unije o temeljnim pravima i članke 5., 6.6. i 13. Direktive 2008/115/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 16. prosinca 2008. o zajedničkim standardima i postupcima država članica za vraćanje državljana trećih zemalja s nezakonitim boravkom (1), u vezi s presudom C-181/16 od 19. lipnja 2018., tumačiti na način da sud kojem je podnesena tužba protiv odluke o vraćanju donesene nakon donošenja odluke o odbijanju priznavanja međunarodne zaštite može, prilikom ocjene zakonitosti odluke o vraćanju, uzeti u obzir samo promijenjene okolnosti koje mogu imati značajan utjecaj na ocjenu situacije prema prethodno navedenom članku 5., a koje su nastale prije okončanja postupka međunarodne zaštite pred Conseilom du contentieux des étrangers (Vijeće za sporove u vezi sa strancima)?

                  2.

                  Trebaju li okolnosti iz članka 5. Direktive 2008/115/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 16. prosinca 2008. o zajedničkim standardima i postupcima država članica za vraćanje državljana trećih zemalja s nezakonitim boravkom nastati u trenutku kada je stranac imao zakoniti boravak ili je imao pravo na ostanak?

         (1)  SL 2008., L 348, str. 98. (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 19., svezak 8., str. 188.)


title: Predmet C-712/21: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 25. studenoga 2021. uputio Conseil d'État (Belgija) – XXX/État belge, koji zastupa državni tajnik za azil i migracije

text:
               7.2.2022

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 64/21

      Zahtjev za prethodnu odluku koji je 25. studenoga 2021. uputio Conseil d'État (Belgija) – XXX/État belge, koji zastupa državni tajnik za azil i migracije
      (Predmet C-712/21)
      (2022/C 64/33)
      Jezik postupka: francuski

         Sud koji je uputio zahtjev

      Conseil d'État

         Stranke glavnog postupka

         Žalitelj: XXX

         Druga stranka u postupku: État belge, koji zastupa državni tajnik za azil i migracije

         Prethodna pitanja

                  1.

                  Treba li članke 7. i 47. Povelje Europske unije o temeljnim pravima te članak 5., članak 6. stavak 6. i članak 13. Direktive 2008/115/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 16. prosinca 2008. o zajedničkim standardima i postupcima država članica za vraćanje državljana trećih zemalja s nezakonitim boravkom (1), u vezi s presudom C-181/16 od 19. lipnja 2018., tumačiti na način da sud kojem je podnesena žalba protiv odluke o vraćanju koja je donesena nakon donošenja odluke o odbijanju priznavanja međunarodne zaštite, pri ocjeni zakonitosti odluke o vraćanju može uzeti u obzir samo promjene okolnosti koje mogu znatno utjecati na ocjenu situacije s obzirom na prethodno navedeni članak 5. koje su nastale prije nego što je Conseil du contentieux des étrangers (Vijeće za sporove u vezi sa strancima) okončao postupak međunarodne zaštite?

                  2.

                  Jesu li okolnosti iz članka 5. Direktive 2008/115/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 16. prosinca 2008. o zajedničkim standardima i postupcima država članica za vraćanje državljana trećih zemalja s nezakonitim boravkom morale nastati u trenutku kada je stranac imao zakoniti boravak ili dozvolu za ostanak?

         (1)  SL 2008., L 348, str. 98. (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 19., svezak 8., str. 188.)


title: Predmet C-719/21 P: Žalba koju je 25. studenoga 2021. podnio Frédéric Jouvin protiv rješenja Općeg suda (osmo vijeće) od 26. travnja 2021. u predmetu T-472/20 i T-472/20 AJ II, Jouvin/Komisija

text:
               7.2.2022

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 64/22

      Žalba koju je 25. studenoga 2021. podnio Frédéric Jouvin protiv rješenja Općeg suda (osmo vijeće) od 26. travnja 2021. u predmetu T-472/20 i T-472/20 AJ II, Jouvin/Komisija
      (Predmet C-719/21 P)
      (2022/C 64/34)
      Jezik postupka: francuski

         Stranke

         Žalitelj: Frédéric Jouvin (zastupnik: L. Bôle-Richard, odvjetnik)

         Druga stranka u postupku: Europska komisija

         Žalbeni zahtjev

      Žalitelj od Suda zahtijeva da:

                  —

                  ukine rješenje Općeg suda Europske unije od 26. travnja 2021. u predmetu T-472/20 i T-472/20 AJ II, Jouvin/Komisija, u dijelu u kojemu se njime tužba odbija kao očito pravno neosnovana;

                  —

                  prihvati zahtjeve iznesene u prvostupanjskom postupku i uputi predmet Komisiji;

                  —

                  naloži Komisiji snošenje troškova.

         Žalbeni razlozi i glavni argumenti

      U prilog osnovanosti žalbe žalitelj ističe tri žalbena razloga.
      Prvi se žalbeni razlog temelji na očito pogrešnoj kvalifikaciji činjenica iznesenih na ocjenu Općem sudu, pogrešci Općeg suda pri utvrđivanju sadržaja dokaza i pogrešci koja se tiče prava u pogledu potrebnog standarda dokazivanja. Prema žaliteljevu mišljenju, Opći sud počinio je pogrešku koja se tiče prava kada je dao pogrešnu pravnu kvalifikaciju činjenica koje su mu iznesene na ocjenu. Opći je sud, naime, smatrao da vrlo velik broj počinitelja povrede ne dovodi u pitanje Komisijino utvrđenje o nepostojanju dokaza o tajnom sporazumu između poduzetnika na koje se odnosi žaliteljeva pritužba. Međutim, utvrđivanjem velikog i eksponencijalnog broja počinitelja povrede na nastoji se dokazati postojanje tajnog sporazuma, nego je ono posljedica potonjeg.
      Dokaz tog tajnog sporazuma iznio je žalitelj koji je dokazao da se poduzetnike koji sudjeluju u radu na normizaciji prethodno kontaktiralo s ciljem odobravanja licencija iz njegova portfelja patenata. Nakon neuspjeha pregovora, svi su kontaktirani poduzetnici sudjelovali u radu na normizaciji pri ISO-u i nijedan od njih nije ispunio svoje obveze prijave upoznatosti s bilo kojim patentom koji bi mogao biti povezan s normom koja je u pripremi. Od tih se elemenata sastoji povreda postojanja tajnog sporazuma, koja je dovela do eksponencijalnog rasta broja počinitelja povrede.
      Žalitelj se poziva i na žalbeni razlog koji se temelji na pogrešci koja se tiče prava u pogledu potrebnog standarda dokazivanja koji zahtijeva Komisija, a zatim i Opći sud u svojem rješenju, u svrhu dokazivanja postojanja tajnog sporazuma između poduzetnika o kojima je riječ.
      Drugi se žalbeni razlog temelji na nerazmatranju činjenica podnesenih Općem sudu. Prema žaliteljevu mišljenju, Opći sud utvrdio je da žaliteljevi argumenti u vezi s podjelom tržištâ nisu bili izneseni tijekom upravnog postupka. Međutim, žalitelj je taj argument iznio tijekom upravnog postupka, u dopisu od 15. svibnja 2018., upućenom Komisiji, odnosno više od dvije godine prije njezine konačne odluke o odbijanju žaliteljeve pritužbe. Slijedom toga, Opći je sud počinio pogrešku koja se tiče prava kada nije utvrdio stvarni sadržaj dokaza koji mu je podnesen.
      Naposljetku, treći žalbeni razlog temelji se na pogrešci koja se tiče prava, koju je Opći sud počinio pri utvrđivanju sadržaja dokaza. Opći je sud smatrao da žalitelj od njega u biti traži da utvrdi povredu pravilâ tržišnog natjecanja. Međutim, žalitelj ističe da je Komisija, time što je dokaze koji su joj bili podneseni tijekom upravnog postupka ocjenjivala po njihovoj stvarnoj vrijednosti, mogla samo utvrditi tajni sporazum između poduzetnika na koje se odnosi pritužba i, slijedom toga, povredu pravilâ tržišnog natjecanja.
      Kad je riječ o utvrđenju diskriminacije koju je žalitelj pretrpio, žalitelj je u svojoj tužbi samo iznio argumente koji su već izneseni tijekom upravnog postupka i istaknuo očitu pogrešku u ocjeni koju je počinila Komisija time što nije uzela u obzir činjenice koje je iznio žalitelj. Time što smatra da žalitelj nije iznio nijedan argument u pogledu očito pobijane odluke, Opći sud povrijedio je svoju obvezu obrazlaganja, iako se svim žaliteljevim argumentima nastoji dokazati očita pogreška u ocjeni koju je počinila Komisija.
      Kad je riječ o karakterizaciji tajnog sporazuma, žalitelj Komisiji također spočitava očitu pogrešku u ocjeni. Žalitelj ni u kojem slučaju od Općeg suda nije tražio da izravno utvrdi povredu pravilâ tržišnog natjecanja, nego da utvrdi da je analiza činjenica iznesenih Komisiji potonju nedvojbeno trebala dovesti do toga da sama utvrdi povredu pravilâ tržišnog natjecanja i očitu povredu vlastitih preporuka.


title: Predmet C-726/21: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 30. studenoga 2021. uputio Županijski sud u Puli-Pola (Hrvatska) – Kazneni postupak protiv GR, HS, IT, INTER CONSULTING d.o.o. u likvidaciji

text:
               7.2.2022

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 64/23

      Zahtjev za prethodnu odluku koji je 30. studenoga 2021. uputio Županijski sud u Puli-Pola (Hrvatska) – Kazneni postupak protiv GR, HS, IT, INTER CONSULTING d.o.o. u likvidaciji
      (Predmet C-726/21)
      (2022/C 64/35)
      Jezik postupka: hrvatski

         Sud koji je uputio zahtjev

      Županijski sud u Puli-Pola

         Stranke glavnog postupka

      GR, HS, IT, INTER CONSULTING d.o.o. u likvidaciji

         Prethodno pitanje

                  1.

                  Da li se pri ocijeni je li povrijeđeno načelo ne bis in idem mogu uspoređivati samo činjenice sadržane u dispozitivu optužnice Županijskog državnog odvjetništva u Puli-Pola od 28. rujna 2015. u odnosu na odlučne činjenice koje su navedene u dispozitivu optužnice Državnog odvjetništva u Klagenfurtu od 9. siječnja 2015. i u izreci presude Zemaljskog suda u Klagenfurtu od 3. studenog 2016. potvrđene presudom Vrhovnog suda Republike Austrije od 4. ožujka 2019., ili se sa činjenicama iz dispozitiva optužnice Županijskog državnog odvjetništva u Puli – Pola mogu uspoređivati i činjenice sadržane u obrazloženju presude Zemaljskog suda u Klagenfurtu od 3. studenog 2016. potvrđene presudom Vrhovnog suda Republike Austrije kao i one za koje se provodio istražni postupak pred Državnim odvjetništvom u Klagenfurtu protiv više osoba, a između ostalog i protiv GR i HS, a koje su kasnije nakon toga izostavljene u podignutoj optužnici Državnog odvjetništva u Klagenfurtu od 9. siječnja 2015. (a koje činjenice nisu bile sadržane u posebnom dispozitivu).


title: Predmet C-742/21 P: Žalba koju su 30. studenoga 2021. podnijeli Coopérative des artisans pêcheurs associés (CAPA), Jean Derosière, Fabien Hagneré i dr. protiv presude Općeg suda (deveto prošireno vijeće) od 15. rujna 2021. u predmetu T-777/19, CAPA i dr./ Komisija

text:
               7.2.2022

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 64/24

      Žalba koju su 30. studenoga 2021. podnijeli Coopérative des artisans pêcheurs associés (CAPA), Jean Derosière, Fabien Hagneré i dr. protiv presude Općeg suda (deveto prošireno vijeće) od 15. rujna 2021. u predmetu T-777/19, CAPA i dr./ Komisija
      (Predmet C-742/21 P)
      (2022/C 64/36)
      Jezik postupka: francuski

         Stranke

         Žalitelji: Coopérative des artisans pêcheurs associés (CAPA), Jean Derosière, Fabien Hagneré i dr. (zastupnik: M. Le Berre, odvjetnik)

         Druge stranke u postupku: Europska komisija, Comité régional des pêches maritimes et des élevages marins Hauts-de-France, Fonds régional d'organisation du marché du poisson (From Nord), Organisation de producteurs CME Manche-Mer du Nord (OP CME Manche-Mer du Nord), Francuska Republika, Ailes Marines SAS, Éoliennes Offshore des Hautes Falaises, Éoliennes Offshore du Calvados, Parc du Banc de Guérande, Éoliennes en Mer Dieppe Le Tréport, Éoliennes en Mer Îles d'Yeu et de Noirmoutier, Herviou & Associés SARL

         Zahtjevi

      Žalitelji od Suda zahtijevaju da:

                  —

                  proglasi ovu žalbu dopuštenom i osnovanom;

                  —

                  ukine presudu Općeg suda Europske unije od 15. rujna 2021. u predmetu T-777/19, CAPA i dr./Europska komisija;

                  —

                  proglasi dopuštenom tužbu podnesenu Općem sudu;

                  —

                  vratiti predmet Općem sudu na ponovno odlučivanje;

                  —

                  naloži Europskoj komisiji snošenje troškova postupka.

         Žalbeni razlozi i glavni argumenti

      U prilog svojoj žalbi žalitelji ističu šest žalbenih razloga.
      Prvi žalbeni razlog temelji se na nepostojanju djelotvornog sudskog nadzora. Prema mišljenju žaliteljâ, time što nije ispitao postoji li opasnost od konkretnog utjecaja sporne potpore na žalitelje, Opći sud nije izvršio svu svoju sudbenu nadležnost.
      Drugi žalbeni razlog temelji se na pogrešnim zaključcima i iskrivljavanju dokaza. Prema mišljenju žaliteljâ, Opći sud došao je do pogrešnih zaključaka u vezi s nekim od dokaza koje su podnijeli žalitelji te je iskrivio neke druge dokaze koje su također podnijeli žalitelji, osobito u pogledu opasnosti od utjecaja sporne potpore na djelatnost žaliteljâ.
      Treći žalbeni razlog temelji se na pogreškama u kvalifikaciji činjenica. Prema mišljenju žaliteljâ, pobijana presuda sadržava pogreške u kvalifikaciji činjenica jer se njome uvode razlikovanja između nekih učinaka sporne potpore i smatra da su neki od tih učinaka odvojivi od sporne potpore.
      Četvrti žalbeni razlog temelji se na pogrešnoj primjeni članka 108. stavka 2. UFEU-a i članka 1. točke (h) Uredbe (EU) 2015/1589. (1) Prema mišljenju žaliteljâ, pobijanom se presudom na pogrešan način primjenjuje pojam zainteresirane strane u smislu tih odredaba, kako u pogledu postojanja odnosa tržišnog natjecanja između žaliteljâ i korisnikâ sporne potpore tako i u pogledu opasnosti od konkretnog utjecaja sporne potpore na žalitelje.
      Peti tužbeni razlog temelji se na pogrešnoj primjeni članka 39. UFEU-a. Prema mišljenju žaliteljâ, pobijanom se presudom članak 39. UFEU-a na pogrešan način primjenjuje na pitanje o tome imaju li žalitelji svojstvo zainteresirane strane.
      Naposljetku, šesti žalbeni razlog temelji se na nedostatku u obrazloženju s obzirom na to da se pobijanom presudom povređuje obveza obrazlaganja, osobito time što se njome ne obrazlaže isključivanje žaliteljâ iz svojstva zainteresirane strane, utvrđenjem o nepostojanju povezanosti između sporne potpore i opasnosti utjecaja projekata dobivanja energije iz vjetra koji su korisnici te potpore, te neuzimanjem u obzir „posebne prirode” ribarske djelatnosti u smislu članka 39. UFEU-a pri ispitivanju svojstva zainteresirane strane žaliteljâ.

         (1)  Uredba Vijeća od 13. srpnja 2015. o utvrđivanju detaljnih pravila primjene članka 108. Ugovora o funkcioniranju Europske unije (kodificirani tekst) (SL 2015, L 248, str. 9. i ispravak SL 2017., L 186, str. 17.).


title: Predmet C-757/21 P: Žalba koju je 9. prosinca 2021. podnio Nichicon Corporation protiv presude Općeg suda (deveto prošireno vijeće) od 29. rujna 2021. u predmetu T-342/18, Nichicon Corporation/Europska komisija

text:
               7.2.2022

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 64/25

      Žalba koju je 9. prosinca 2021. podnio Nichicon Corporation protiv presude Općeg suda (deveto prošireno vijeće) od 29. rujna 2021. u predmetu T-342/18, Nichicon Corporation/Europska komisija
      (Predmet C-757/21 P)
      (2022/C 64/37)
      Jezik postupka: engleski

         Stranke

         Žalitelj: Nichicon Corporation (zastupnici: A. Ablasser-Neuhuber, F. Neumayr, G. Fussenegger, H. Kühnert, Rechtsanwälte)

         Druga stranka u postupku: Europska komisija

         Zahtjevi

      Žalitelj od Suda zahtijeva da:

                  —

                  ukine pobijanu presudu i poništi Odluku Europske komisije C(2018) 1768 final od 21. ožujka 2018. u vezi s postupkom na temelju članka 101. Ugovora o funkcioniranju Europske unije i članka 53. Sporazuma o EGP-u (predmet AT.40136 Kondenzatori, u daljnjem tekstu: sporna odluka) u dijelu koji se odnosi na žalitelja;

                  —

                  podredno, ukine pobijanu presudu u dijelu u kojem je Opći sud odbio

                              —

                              prvi tužbeni razlog, koji se odnosi na materijalne pogreške u pogledu sastanaka održanih 18. prosinca 1998., u travnju/svibnju 2005., u veljači 2009., u srpnju 2009., 9. ožujka 2010. i 31. svibnja 2010. radi utvrđivanja žaliteljeva sudjelovanja u povredi prava tržišnog natjecanja EU-a;

                              —

                              drugi dio drugog tužbenog razloga, koji se odnosi na nedostatak žaliteljeve odgovornosti za bilateralne i trilateralne sporazume između drugih poduzetnika o kojima je riječ;

                              —

                              treći dio drugog tužbenog razloga, koji se odnosi na nesudjelovanju u jedinstvenoj i trajnoj povredi prije 7. studenoga 2003.;

                              —

                              četvrti tužbeni razlog, koji se odnosi na očite pogreške u ocjeni pri određivanju novčane kazne;

                        i posljedično, djelomično ukine spornu odluku i umanji iznos novčane kazne koja je izrečena žalitelju u iznosu od 72 901 000 eura, na proporcionalan iznos;

                  —

                  podredno, vrati predmet Općem sudu na ponovno odlučivanje, i

                  —

                  naloži Komisiji snošenje troškova.

         Žalbeni razlozi i glavni argumenti

      Žalitelj u biti ističe četiri žalbena razloga.

         Prvi žalbeni razlog: bitna povreda postupka koja se temelji na tome da sporna presuda nije vjerodostojna

      Pobijanu presudu nisu vlastoručno potpisala tri suca. Stoga joj nedostaje nužna vjerodostojnost. Nedostatak potpisa mora biti ocijenjen na način da je došlo do bitne povrede postupka. Pobijanu presudu stoga treba ukinuti.

         Drugi žalbeni razlog: pogreška pri nadzoru Komisijinih činjeničnih utvrđenja

      Prilikom analize tužbenih razloga koje je žalitelj istaknuo u prvostupanjskom postupku, Opći je sud iskrivio dokaze, počinio pogreške koje se tiču prava i pružio nedostatno obrazloženje.

         Treći žalbeni razlog: pogreške koje se tiču prava pri nadzoru Komisijinih utvrđenja koja se odnose na postojanje žaliteljeve odgovornosti za sudjelovanje u jedinstvenoj i trajnoj povredi

      Kao prvo, Opći sud je pružio nedostatno obrazloženje te je počinio pogrešku koja se tiče prava time što je odbio tužbeni razlog koji se odnosi na to da Komisija nije u dovoljnoj mjeri utvrdila žaliteljevu odgovornost za bilateralne i trilateralne sastanke između drugih poduzetnika o kojima je riječ. Kao drugo, Opći sud počinio je pogrešku koja se tiče prava time što je odbio tužbeni razlog u kojem je žalitelj istaknuo da Komisija nije uspjela utvrditi trajnu povredu.

         Četvrti žalbeni razlog: očite pogreške u ocjeni pri određivanju novčane kazne

      Kao prvo, Opći sud je počinio pogrešku koja se tiče prava uzimanjem u obzir vrijednosti prihoda od prodaje fakturiranih u EGP-u umjesto prodaje koja je otpremljena/odaslana u EGP. Nadalje, utvrđivanjem koeficijenta težine povrede na 16 % Opći sud je postavio nedostatan pravni standard time što nije uzeo u obzir žaliteljeve individualne okolnosti. Kao drugo, Opći sud je nedostatno razmotrio da su olakotne okolnosti u odnosu na apsolutni iznos novčane kazne izrečene žalitelju bile neproporcionalne. Opći sud je time, među ostalim, povrijedio načelo proporcionalnosti i jednakog postupanja time što nije uzeo u obzir žaliteljevo ograničeno sudjelovanje. Nadalje, Opći sud počinio je pogrešku koja se tiče prava time što je odbio prihvatiti žaliteljev propust primjene dužne pažnje i konkurentsko postupanje kao olakotne okolnosti.


title: Predmet C-759/21 P: Žalba koju je 10. prosinca 2021. podnio Nippon Chemi-Con Corporation protiv presude Općeg suda (deveto prošireno vijeće) od 29. rujna 2021. u predmetu T-363/18, Nippon Chemi-Con Corporation/Komisija

text:
               7.2.2022

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 64/26

      Žalba koju je 10. prosinca 2021. podnio Nippon Chemi-Con Corporation protiv presude Općeg suda (deveto prošireno vijeće) od 29. rujna 2021. u predmetu T-363/18, Nippon Chemi-Con Corporation/Komisija
      (Predmet C-759/21 P)
      (2022/C 64/38)
      Jezik postupka: engleski

         Stranke

         Žalitelj: Nippon Chemi-Con Corporation (zastupnici: H.-J. Niemeyer, M. Röhrig, P. Neideck, Rechtsanwälte, I.-L. Stoicescu, avocate)

         Druga stranka u postupku: Europska komisija

         Zahtjevi

      Žalitelj od Suda zahtijeva da:

                  —

                  ukine pobijanu presudu i poništi Odluku Europske komisije od 21. ožujka 2018. (1) u vezi s postupkom na temelju članka 101. Ugovora o funkcioniranju Europske unije i članka 53. Sporazuma o EGP-u (AT.40136 – Kondenzatori) u dijelu koji se odnosi na žalitelja;

                  —

                  podredno, ukine pobijanu presudu u dijelu u kojem se njome potvrđuje novčana kazna koja je izrečena žalitelju i poništi članak 2. točku (j) Odluke Europske komisije od 21. ožujka 2018.;

                  —

                  podredno tomu, umanji iznos novčane kazne koja je izrečena žalitelju ovisno o prihvaćenim žalbenim razlozima, i

                  —

                  naloži Europskoj komisiji snošenje troškova prvostupanjskog i žalbenog postupka.

         Žalbeni razlozi i glavni argumenti

      U prilog osnovanosti žalbe, žalitelj ističe šest žalbenih razloga.
      1.   Prvi žalbeni razlog: izostanak potpisa sudaca u presudi Općeg suda

      Budući da tri suca nisu potpisala presudu, presuda je u cijelosti ništava, kako je navedeno u članku 118. Poslovnika Općeg suda i u članku 37. Statuta Suda.
      2.   Drugi žalbeni razlog: Povreda članka 101. UFEU-a (točke 143. do 307. presude)

      Opći sud počinio je pogrešku u primjeni članka 101. UFEU-a, kada je potvrdio Komisijino utvrđenje povrede. Opći sud nije ispravno ocijenio važnost navodne povrede za EGP. Pogrešno je primijenio doktrinu skupa dokaza te je prebacio teret dokazivanja na žalitelja, povrijedivši pretpostavku nedužnosti.
      3.   Treći žalbeni razlog: Jedinstvena i trajna povreda (točke 308. do 400. presude)

      Opći sud je počinio pogrešku u primjeni članka 101. UFEU-a kada je zaključio da postoji jedinstvena i trajna povreda koja se odnosi na sve elektrolitske kondenzatore od 26. lipnja 1998. do 23. travnja 2021. Opći sud je primijenio pogrešan pravni standard za ispitivanje toga je li postojao zajednički plan, što je sastavni element za jedinstvenu i trajnu povredu. Nadalje, čak i ako se pravni test prihvati, činjenice koje je utvrdio Opći sud ne omogućuju utvrđenje trajne, odnosno neprekinute povrede.
      4.   Četvrti žalbeni razlog: Povreda s obzirom na cilj (točke 401. do 429. presude)

      Opći sud je počinio pogrešku u primjeni članka 101. UFEU-a kada je potvrdio stajalište Europske komisije, prema kojemu se cjelokupna povreda mora kvalificirati kao povreda s obzirom na cilj. Opći sud nije pružio dostatno obrazloženje za svoje utvrđenje te je primijenio pogrešan pravni standard za ocjenu razmijenjenih informacija.
      5.   Peti žalbeni razlog: Nadležnost (točke 71. do 83. presude)

      Opći sud je počinio pogrešku kada je potvrdio da je Europska komisija bila mjesno nadležna u skladu s člankom 101. UFEU-a i člancima 53. i 56. Sporazuma o EGP-u za sankcioniranje povrede u cijelosti. Opći sud je trebao primijeniti prag značajnosti za utvrđivanje nadležnosti, umjesto pukog pribjegavanja „samoj prodaji [elektrolitičkih kondenzatora] unutar Unije” i, u svakom slučaju, pružiti dostatno obrazloženje za svoja utvrđenja.
      6.   Šesti žalbeni razlog: Izračun novčanih kazni (točke 430. do 526. presude)

      Opći sud nije pravilno primijenio načelo proporcionalnosti te je prilikom ocjene dokaza koje je žalitelj podnio Europskoj komisiji povrijedio niz postupovnih zahtjeva, odnosno obveze obrazlaganja i provođenja cjelovite ocjene dokaza i potpunog ispitivanja činjenica.

         (1)  Odluka Komisije C(2018) 1768 final


title: Predmet C-366/19: Rješenje predsjednika Suda od 26. listopada 2021. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Sofiyski rayonen sad – Bugarska) – „BOSOLAR” EOOD/„CHEZ ELEKTRO BULGARIA” AD, uz sudjelovanje: „NATSIONALNA ELEKTRICHESKA KOMPANIA” EAD

text:
               7.2.2022

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 64/28

      Rješenje predsjednika Suda od 26. listopada 2021. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Sofiyski rayonen sad – Bugarska) – „BOSOLAR” EOOD/„CHEZ ELEKTRO BULGARIA” AD, uz sudjelovanje:„NATSIONALNA ELEKTRICHESKA KOMPANIA” EAD
      (Predmet C-366/19) (1)

      (2022/C 64/39)
      Jezik postupka: bugarski
      Predsjednik Suda odredio je brisanje predmeta.

         (1)  SL C 255, 29. 07. 2019.


title: Predmet C-136/21: Rješenje predsjednika Suda od 26. listopada 2021. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Tribunal Constitucional – Portugal) – Autoridade Tributária e Aduaneira/VectorImpacto – Automóveis Unipessoal Lda

text:
               7.2.2022

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 64/28

      Rješenje predsjednika Suda od 26. listopada 2021. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Tribunal Constitucional – Portugal) – Autoridade Tributária e Aduaneira/VectorImpacto – Automóveis Unipessoal Lda
      (Predmet C-136/21) (1)

      (2022/C 64/40)
      Jezik postupka: portugalski
      Predsjednik Suda odredio je brisanje predmeta.

         (1)  SL C 189, 17. 05. 2021.


title: Predmet T-751/21: Tužba podnesena 26. studenoga 2021. – EMS Electro Medical Systems/EUIPO (AIRFLOW)

text:
               7.2.2022

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 64/29

      Tužba podnesena 26. studenoga 2021. – EMS Electro Medical Systems/EUIPO (AIRFLOW)
      (Predmet T-751/21)
      (2022/C 64/41)
      Jezik postupka: engleski

         Stranke

         Tužitelj: EMS Electro Medical Systems GmbH (München, Njemačka) (zastupnici: K. Scheib i C. Schulte, odvjetnici)

         Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO)

         Podaci o postupku pred EUIPO-om

         Predmetni sporni žig: međunarodna registracija u kojoj je naznačena Europska unija u odnosu na verbalni žig AIRFLOW – prijava za registraciju br. 1 533 193

         Pobijana odluka: odluka četvrtog žalbenog vijeća EUIPO-a od 29. rujna 2021. u predmetu R 546/2021-4

         Tužbeni zahtjev

      Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

                  —

                  poništi pobijanu odluku;

                  —

                  naloži EUIPO-u snošenje vlastitih troškova i troškova koje je snosilo društvo EMS Electro Medical Systems GmbH.

         Tužbeni razlozi

                  —

                  pogrešno tumačenje članka 7. stavka 1. točke (c) i članka 7. stavka 2. Uredbe (EU) 2017/1001 Europskog parlamenta i Vijeća;

                  —

                  pogrešno tumačenje članka 7. stavka 1. točke (b) i članka 7. stavka 2. Uredbe (EU) 2017/1001 Europskog parlamenta i Vijeća;

                  —

                  povreda članka 75. stavka 1. Uredbe (EU) 2017/1001 Europskog parlamenta i Vijeća;

                  —

                  povreda članka 76. stavka 1. Uredbe (EU) 2017/1001 Europskog parlamenta i Vijeća.


title: Predmet T-762/21: Tužba podnesena 8. prosinca 2021. – C&C IP UK/EUIPO – Tipico Group (t)

text:
               7.2.2022

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 64/29

      Tužba podnesena 8. prosinca 2021. – C&C IP UK/EUIPO – Tipico Group (t)
      (Predmet T-762/21)
      (2022/C 64/42)
      Jezik postupka: engleski

         Stranke

         Tužitelj: C&C IP UK Ltd (Bristol, Ujedinjena Kraljevina) (zastupnici: A. von Mühlendahl i H. Hartwig, odvjetnici)

         Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO)

         Druga stranka pred žalbenim vijećem: Tipico Group ltd. (St. Julian's, Malta)

         Podaci o postupku pred EUIPO-om

         Podnositelj prijave spornog žiga: druga stranka pred žalbenim vijećem

         Predmetni sporni žig: prijava figurativnog žiga Europske unije t – prijava za registraciju br. 17 915 463

         Postupak pred EUIPO-om: postupak povodom prigovora

         Pobijana odluka: odluka drugog žalbenog vijeća EUIPO-a od 3. rujna 2021. u predmetu R 2326/2020-2

         Tužbeni zahtjev

      Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

                  —

                  poništi pobijanu odluku;

                  —

                  odbije žalbu koju je društvo Tipico Group Ltd. podnijelo protiv odluke EUIPO-ova Odjela za prigovore od 19. listopada 2020. u predmetu B 3 080 138;

                  —

                  naloži EUIPO-u i društvu Tipico Group Ltd., u slučaju da bude intervenijent u postupku, snošenje troškova

         Tužbeni razlozi

                  —

                  povreda članka 8. stavka 1. točke (b) i članka 8. stavka 5. Uredbe (EU) 2017/1001 Europskog parlamenta i Vijeća;

                  —

                  povreda članka 8. stavka 1. točke (b) Uredbe (EU) 2017/1001 Europskog parlamenta i Vijeća.


title: Predmet T-766/21: Tužba podnesena 9. prosinca 2021. – Daw/EUIPO – Sapa Building Systems (alpina)

text:
               7.2.2022

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 64/30

      Tužba podnesena 9. prosinca 2021. – Daw/EUIPO – Sapa Building Systems (alpina)
      (Predmet T-766/21)
      (2022/C 64/43)
      Jezik postupka: engleski

         Stranke

         Tužitelj: Daw SE (Ober-Ramstadt, Njemačka) (zastupnik: A. Haberl, odvjetnik)

         Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO)

         Druga stranka pred žalbenim vijećem: Sapa Building Systems SpA (Naviglio, Italija)

         Podaci o postupku pred EUIPO-om

         Podnositelj prijave spornog žiga: druga stranka pred žalbenim vijećem

         Predmetni sporni žig: Prijava figurativnog žiga Europske unije alpina – prijava za registraciju br. 15 123 342

         Postupak pred EUIPO-om: postupak povodom prigovora

         Pobijana odluka: odluka drugog žalbenog vijeća EUIPO-a od 23. rujna 2021. u predmetu R 2198/2020-2

         Tužbeni zahtjev

      Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

                  —

                  poništi pobijanu odluku;

                  —

                  naloži društvu Sapa Building Systems SpA snošenje troškova.

         Tužbeni razlozi

                  —

                  povreda članka 33. stavka 2. Uredbe (EU) 2017/1001 Europskog parlamenta i Vijeća;

                  —

                  povreda članka 8. stavka 1. točke (b) Uredbe (EU) 2017/1001 Europskog parlamenta i Vijeća.


title: Predmet T-776/21: Tužba podnesena 14. prosinca 2021. – Gameageventures/EUIPO (GAME TOURNAMENTS)

text:
               7.2.2022

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 64/31

      Tužba podnesena 14. prosinca 2021. – Gameageventures/EUIPO (GAME TOURNAMENTS)
      (Predmet T-776/21)
      (2022/C 64/44)
      Jezik postupka: engleski

         Stranke

         Tužitelj: Gameageventures LLP (Folkestone, Ujedinjena Kraljevina) (zastupnik: S. Santos Rodríguez, odvjetnik)

         Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO)

         Podaci o postupku pred EUIPO-om

         Predmetni sporni žig: prijava figurativnog žiga Europske unije GAME TOURNAMENTS – prijava za registraciju br. 18 207 605

         Pobijana odluka: odluka petog žalbenog vijeća EUIPO-a od 5. listopada 2021. u predmetu R 211/2021-5

         Tužbeni zahtjev

      Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

                  —

                  poništi pobijanu odluku;

                  —

                  naloži EUIPO-u snošenje troškova, uključujući troškove nastale u postupku pred EUIPO-om.

         Tužbeni razlozi

                  —

                  povreda obveze obrazlaganja i prava na saslušanje;

                  —

                  povreda članka 7. stavka 1. točke (c) Uredbe (EU) 2017/1001 Europskog parlamenta i Vijeća;

                  —

                  povreda članka 7. stavka 1. točke (b) Uredbe (EU) 2017/1001 Europskog parlamenta i Vijeća;

                  —

                  povreda članka 7. stavka 3. Uredbe (EU) 2017/1001 Europskog parlamenta i Vijeća;

                  —

                  povreda načela jednakog postupanja i dobre uprave.


title: Predmet C-632/21: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 14. listopada 2021. uputio Juzgado de Primera Instancia e Instrucción n° 2 de Granadilla de Abona (Španjolska) – JF i NS/Diamond Resorts Europe Limited (Sucursal en España), Diamond Resorts Spanish Sales S.L. i Sunterra Tenerife Sales S.L.

text:
               7.2.2022

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 64/12

      Zahtjev za prethodnu odluku koji je 14. listopada 2021. uputio Juzgado de Primera Instancia e Instrucción no 2 de Granadilla de Abona (Španjolska) – JF i NS/Diamond Resorts Europe Limited (Sucursal en España), Diamond Resorts Spanish Sales S.L. i Sunterra Tenerife Sales S.L.
      (Predmet C-632/21)
      (2022/C 64/19)
      Jezik postupka: španjolski

         Sud koji je uputio zahtjev

      Juzgado de Primera Instancia e Instrucción no 2 de Granadilla de Abona

         Stranke glavnog postupka

         Tužitelji: JF i NS

         Tuženici: Diamond Resorts Europe Limited (Sucursal en España), Diamond Resorts Spanish Sales S.L. i Sunterra Tenerife Sales S.L.

         Prethodna pitanja

                  1.

                  Treba li smatrati da se Rimska konvencija iz 1980. (1), o mjerodavnom pravu za ugovore i Uredba br. 593/2008 (2), o mjerodavnom pravu za ugovore, mogu primijeniti na ugovore u kojima su obje strane državljani Ujedinjene Kraljevine?
                  U slučaju potvrdnog odgovora na prvo pitanje:

                  2.

                  Treba li smatrati da se Uredba br. 593/2008 primjenjuje na ugovore sklopljene prije njezina stupanja na snagu, u skladu s njezinim člankom 24.? U slučaju niječnog odgovora, treba li smatrati da je ugovor o vremenski ograničenoj uporabi nekretnine, po načelu prikupljanja članskih bodova, obuhvaćen područjem primjene članka 4. stavka 3. i članka 5. Rimske konvencije iz 1980., čak i u slučaju kad potrošač kao mjerodavno izabere pravo države u kojoj nije njegovo uobičajeno boravište? U slučaju odgovora da bi mogao biti obuhvaćen obama člancima, koje uređenje ima prednost?

                  3.

                  Neovisno o odgovorima na drugo prethodno pitanje, treba li ugovor o vremenski ograničenoj uporabi nekretnine, po načelu prikupljanja članskih bodova, smatrati ugovorom kojim se stječu stvarna prava na nekretnini ili osobna prava asocijativne prirode?

                              —

                              U slučaju zaključka da se stječu stvarna prava, a u svrhu određivanja mjerodavnog prava, treba li dati prednost primjeni članka 4. stavka 1. točke (c) ili članka 6. stavka 1. Uredbe br. 593/2008, čak i u slučaju kad potrošač kao mjerodavno izabere pravo države u kojoj nije njegovo uobičajeno boravište?

                              —

                              U slučaju zaključka da se stječu osobna prava, treba li ih smatrati pravom najma nekretnine, za potrebe članka 4. stavka 1. točke (c), ili pravom na pružanje usluga, za potrebe članka 4. stavka 1. točke (b)? U svakom slučaju, ima li prednost primjena članka 6. stavka 1. kao odnosa između potrošača i/ili korisnika, čak i u slučaju kad potrošač kao mjerodavno izabere pravo države u kojoj nije njegovo uobičajeno boravište?

                  4.

                  U svim prethodno navedenim slučajevima, treba li smatrati da je u skladu s odredbama o mjerodavnom pravu iz Rimske konvencije iz 1980. i Uredbe br. 593/2008 nacionalno pravilo kojim se utvrđuje da „[s]vi ugovori koji se odnose na prava povezana s uporabom jedne ili više nekretnina u Španjolskoj, u godišnjem razdoblju koje je utvrđeno ili se može utvrditi, podliježu odredbama ovog zakona, neovisno o mjestu i datumu njihova sklapanja”?

         (1)  Konvencija o pravu koje se primjenjuje na ugovorne obveze otvorena za potpisivanje u Rimu 19. lipnja 1980. (SL 1980., L 266, str. 1.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 1., svezak 13., str. 7.)

         (2)  Uredba (EZ) br. 593/2008 Europskog parlamenta i Vijeća od 17. lipnja 2008. o pravu koje se primjenjuje na ugovorne obveze (Rim I) (SL 2008., L 177, str. 6.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 19., svezak 6., str. 109. i ispravak SL 2015., L 66, str. 22.)


title: Predmet C-635/21: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 15. listopada 2021. uputio Finanzgericht Bremen (Njemačka) – LB GmbH/Hauptzollamt D

text:
               7.2.2022

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 64/13

      Zahtjev za prethodnu odluku koji je 15. listopada 2021. uputio Finanzgericht Bremen (Njemačka) – LB GmbH/Hauptzollamt D
      (Predmet C-635/21)
      (2022/C 64/20)
      Jezik postupka: njemački

         Sud koji je uputio zahtjev

      Finanzgericht Bremen

         Stranke glavnog postupka

         Tužitelj: LB GmbH

         Tuženik: Hauptzollamt D

         Prethodno pitanje

      Treba li kombiniranu nomenklaturu u Prilogu I. Uredbi Vijeća (EEZ) br. 2658/87 od 23. srpnja 1987. o tarifnoj i statističkoj nomenklaturi i o Zajedničkoj carinskoj tarifi (1), kako je izmijenjena Provedbenom uredbom Komisije (EU) 2016/1821 od 6. listopada 2016. o izmjeni Priloga I. Uredbi Vijeća (EEZ) br. 2658/87 o tarifnoj i statističkoj nomenklaturi i o Zajedničkoj carinskoj tarifi (2), tumačiti na način da zračne ležaljke poput onih o kojima je riječ u ovom slučaju i koje se detaljnije opisuju u rješenju treba razvrstati u podbroj 9401 8000?

         (1)  SL 1987., L 256, str. 1.

         (2)  SL 2016., L 294, str. 1. te ispravci SL 2016., L 329, str. 119. i SL 2017., L 150, str. 19.


title: Predmet C-640/21: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 19. listopada 2021. uputio Tribunalul Cluj (Rumunjska) – SC Zes Zollner Electronic SRL/Direcţia Regională Vamală Cluj – Biroul Vamal de Frontieră Aeroport Cluj Napoca

text:
               7.2.2022

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 64/13

      Zahtjev za prethodnu odluku koji je 19. listopada 2021. uputio Tribunalul Cluj (Rumunjska) – SC Zes Zollner Electronic SRL/Direcţia Regională Vamală Cluj – Biroul Vamal de Frontieră Aeroport Cluj Napoca
      (Predmet C-640/21)
      (2022/C 64/21)
      Jezik postupka: rumunjski

         Sud koji je uputio zahtjev

      Tribunalul Cluj

         Stranke glavnog postupka

         Žalitelj: SC Zes Zollner Electronic SRL

         Druga stranka u žalbenom postupku: Direcția Regională Vamală Cluj – Biroul Vamal de Frontieră Aeroport Cluj-Napocae

         Prethodna pitanja

                  1.

                  Primjenjuje li se članak 173. ili članak 174. Uredbe (EU) br. 952/2013 (1) u slučaju u kojem primatelj robe utvrdi da je količina veća u odnosu na onu navedenu u izvornoj carinskoj deklaraciji?

                  2.

                  Odnosi li se izraz „drug[a] rob[a], osim one koju izvorno obuhvaća [carinska deklaracija]” u smislu članka 173. Uredbe [br. 952/2013] na drugu robu s kvantitativnog ili kvalitativnog stajališta ili s obaju stajališta?

                  3.

                  U slučaju da se utvrdi da je količina veća u odnosu na robu navedenu u carinskoj deklaraciji, raspolaže li primatelj robe postupovnim pravnim sredstvom u skladu s Uredbom [br. 952/2013] koje mu omogućuje da ispravi pogreške a da mu se za to ne izreknu upravne ili kaznene sankcije?

         (1)  Uredba (EU) br. 952/2013 Europskog parlamenta i Vijeća od 9. listopada 2013. o Carinskom zakoniku Unije (SL 2013., L 269, str. 1. i ispravci SL 2013., L 287, str. 90., SL 2015., L 70, str. 64., SL 2016., L 267, str. 2. i SL 2018., L 294, str. 44.)


title: Predmet C-654/21: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 28. listopada 2021. uputio Sąd Okręgowy w Warszawie (Poljska) – LM/KP

text:
               7.2.2022

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 64/14

      Zahtjev za prethodnu odluku koji je 28. listopada 2021. uputio Sąd Okręgowy w Warszawie (Poljska) – LM/KP
      (Predmet C-654/21)
      (2022/C 64/22)
      Jezik postupka: poljski

         Sud koji je uputio zahtjev

      Sąd Okręgowy w Warszawie

         Stranke glavnog postupka

         Tužitelj i protutuženik: LM

         Tuženik i protutužitelj: KP

         Prethodna pitanja

                  1.

                  Treba li članak 124. točku (d) u vezi s člankom 128. stavkom 1. Uredbe (EU) 2017/1001 Europskog parlamenta i Vijeća od 14. lipnja 2017. o žigu Europske (1) unije tumačiti na način da izraz „protutužba za proglašavanje ništavim” iz tih odredbi može upućivati na zahtjev za proglašenje ništavosti samo u dijelu u kojem je povezan s tužiteljevom tužbom zbog povrede žiga Unije, čime se nacionalnom sudu dopušta da ne odlučuje o protutužbi za proglašenje ništavosti u dijelu većem od onog koji je povezan s tužiteljevom tužbom zbog povrede?

                  2.

                  Treba li članak 129. stavak 3. Uredbe (EU) 2017/1001 Europskog parlamenta i Vijeća od 14. lipnja 2017. o žigu Europske unije tumačiti na način da se navedena odredba, kojom se određuje „poslovnik kojim se uređuje isti tip parnice u odnosu na nacionalni žig”, odnosi na nacionalne postupovne odredbe koje se primjenjuju u određenom postupku zbog povrede prava na žig Unije (i u postupku povodom protutužbe za proglašenje ništavosti), ili se općenito odnosi i na nacionalne postupovne odredbe iz pravnog poretka države članice, što je važno kada na datum pokretanja konkretnog postupka zbog povrede prava na žig Unije u pravnom poretku države članice nisu postojale postupovne odredbe u pogledu protutužbe za proglašenje žiga ništavim, koje se odnose na nacionalne žigove?

         (1)  SL 2017., L 154, str. 1.


title: Predmet C-664/21: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 5. studenoga 2021. uputilo Vrhovno sodišče Republike Slovenije (Slovenija) – NEC PLUS ULTRA COSMETICS AG/Republika Slovenija

text:
               7.2.2022

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 64/14

      Zahtjev za prethodnu odluku koji je 5. studenoga 2021. uputilo Vrhovno sodišče Republike Slovenije (Slovenija) – NEC PLUS ULTRA COSMETICS AG/Republika Slovenija
      (Predmet C-664/21)
      (2022/C 64/23)
      Jezik postupka: slovenski

         Sud koji je uputio zahtjev

      Vrhovno sodišče Republike Slovenije

         Stranke glavnog postupka

         Tužitelj: NEC PLUS ULTRA COSMETICS AG

         Tuženik: Republika Slovenija

         Prethodno pitanje

      Protivi li se odredbama Direktive o PDV-u (1), osobito članku 131. i članku 138. stavku 1., kao i načelima prava Unije, konkretno načelima porezne neutralnosti, djelotvornosti i proporcionalnosti, nacionalni propis kojim se zabranjuje podnošenje i izvođenje novih dokaza o tome da su materijalni zahtjevi iz članka 138. stavka 1. Direktive o PDV-u bili ispunjeni već tijekom prvostupanjskog upravnog postupka i konkretno u okviru očitovanja u pogledu zapisnika o poreznom nadzoru koji je izdan prije donošenja poreznog rješenja?

         (1)  Direktiva Vijeća 2006/112/EZ od 28. studenoga 2006. o zajedničkom sustavu poreza na dodanu vrijednost (SL 2006., L 347, str. 1.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 9., svezak 1., str. 120.)


title: Predmet C-669/21: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 9. studenoga 2021. uputio Tribunal Judicial da Comarca do Porto – Juízo Central Cível da Póvoa de Varzim (Portugal) – Gencoal S.A./Conceito Norte – Consultadoria de Gestão, Lda., BT

text:
               7.2.2022

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 64/15

      Zahtjev za prethodnu odluku koji je 9. studenoga 2021. uputio Tribunal Judicial da Comarca do Porto – Juízo Central Cível da Póvoa de Varzim (Portugal) – Gencoal S.A./Conceito Norte – Consultadoria de Gestão, Lda., BT
      (Predmet C-669/21)
      (2022/C 64/24)
      Jezik postupka: portugalski

         Sud koji je uputio zahtjev

      Tribunal Judicial da Comarca do Porto – Juízo Central Cível da Póvoa de Varzim

         Stranke glavnog postupka

         Tužitelj: Gencoal S.A.

         Tuženici: Conceito Norte – Consultadoria de Gestão, Lda., BT

         Prethodno pitanje

      Povređuje li se člankom 31. stavcima 1. i 4. [španjolske] Kraljevske uredbe 1624/1992 od 29. prosinca 1992. kojom se odobrava Pravilnik o PDV-u i člankom 15. stavkom 1. Direktive 2008/9/EZ (1) od 12. veljače 2008. načelo porezne neutralnosti (s posljedicama po neutralnost u području tržišnog natjecanja i po načelo jednakosti sa stajališta zabrane diskriminacije), koje je svojstveno zajedničkom sustavu PDV-a i proizlazi iz uvodnih izjava 4., 5. i 7. i članaka 167., 170., 171. i 178. Direktive Vijeća 2006/112/EZ (2) od 28. studenoga 2006., kako je izmijenjena Direktivom Vijeća 2008/8/EZ od 12. veljače 2008. (3), te iz temeljenog prava utvrđenog u članku 41. stavku 1. Povelje Europske unije o temeljnim pravima, time što se u navedenim odredbama propisuje, kao prvo, da rok za podnošenje zahtjeva za povrat PDV-a za poduzetnike i prodavatelje robe ili pružatelje usluga koji nemaju poslovni nastan na državnom području [države] primjene poreza, ali se on nalazi u Zajednici [Europska unija], počinje teći prvog sljedećeg dana nakon isteka svakog kalendarskog tromjesečja odnosno svake kalendarske godine te se završava 30. rujna kalendarske godine koja slijedi nakon one u kojoj je odnosni porez plaćen i, kao drugo, da se zahtjev za povrat poreza mora podnijeti u državi članici poslovnog nastana najkasnije 30. rujna kalendarske godine koja slijedi nakon razdoblja povrata?

         (1)  Direktiva Vijeća 2008/9/EZ od 12. veljače 2008. o utvrđivanju detaljnih pravila za povrat poreza na dodanu vrijednost, predviđenih u Direktivi 2006/112/EZ, poreznim obveznicima koji nemaju poslovni nastan u državi članici povrata, već u drugoj državi članici (SL 2008., L 44, str. 23.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 9., svezak 1., str. 275.)

         (2)  Direktiva Vijeća 2008/8/EZ od 12. veljače 2008. o izmjeni Direktive 2006/112/EZ o mjestu pružanja usluga (SL 2008., L 44., str. 11.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 9., svezak 1., str. 263.)

         (3)  Direktiva Vijeća 2006/112/EZ od 28. studenoga 2006. o zajedničkom sustavu poreza na dodanu vrijednost (SL 2006., L 347, str. 1.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 9., svezak 1., str. 120.)


title: Predmet C-670/21: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 9. studenoga 2021. uputio Finanzgericht Köln (Njemačka) – BA/Finanzamt X

text:
               7.2.2022

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 64/16

      Zahtjev za prethodnu odluku koji je 9. studenoga 2021. uputio Finanzgericht Köln (Njemačka) – BA/Finanzamt X
      (Predmet C-670/21)
      (2022/C 64/25)
      Jezik postupka: njemački

         Sud koji je uputio zahtjev

      Finanzgericht Köln

         Stranke glavnog postupka

         Tužitelj: BA

         Tuženik: Finanzamt X

         Prethodno pitanje

      Treba li članak 63. stavak 1. te članke 64. i 65. UFEU-a tumačiti na način da im se protivi nacionalni propis države članice o naplati poreza na nasljedstvo kojim se predviđa da se za izgrađeno zemljište koje je dio privatne imovine, koje se nalazi u trećoj zemlji (u ovom slučaju: u Kanadi) i iznajmljuje u svrhu stanovanja, prilikom izračuna poreza na nasljedstvo uzima u obzir njegova puna vrijednost, dok se za nekretninu koja je dio privatne imovine, koja se nalazi u tuzemstvu, državi članici Europske unije ili državi Europskog gospodarskog prostora i iznajmljuje u svrhu stanovanja prilikom izračuna poreza na nasljedstvo uzima u obzir samo 90 % njezine vrijednosti?


title: Predmet C-687/21: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 16. studenoga 2021. uputio Amtsgericht Hagen (Njemačka) – BL/Saturn Electro-Handelsgesellschaft mbH Hagen

text:
               7.2.2022

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 64/16

      Zahtjev za prethodnu odluku koji je 16. studenoga 2021. uputio Amtsgericht Hagen (Njemačka) – BL/Saturn Electro-Handelsgesellschaft mbH Hagen
      (Predmet C-687/21)
      (2022/C 64/26)
      Jezik postupka: njemački

         Sud koji je uputio zahtjev

      Amtsgericht Hagen

         Stranke glavnog postupka

         Tužitelj: BL

         Tuženik: Saturn Electro-Handelsgesellschaft mbH Hagen

         Prethodna pitanja

                  1.

                  Je li pravilo o naknadi štete iz europske Opće uredbe o zaštiti podataka (1) (članak 82. GDPR-a) nevaljano zbog nedostatka određenosti u pogledu pravnih posljedica u slučaju nematerijalne štete?

                  2.

                  Je li za zahtjev za naknadu štete potrebno da se, osim neovlaštenog otkrivanja zaštićenih podataka neovlaštenoj trećoj strani, utvrdi nematerijalna šteta koju podnositelj zahtjeva treba dokazati?

                  3.

                  Je li za povredu Opće uredbe o zaštiti podataka dostatno da se osobni podaci osobe o kojoj je riječ (ime, adresa, zanimanje, dohodak, poslodavac), previdom djelatnikâ dotičnog poduzeća zabunom proslijede trećoj strani u tiskanom obliku (papirnatom dokumentu)?

                  4.

                  Je li riječ o nezakonitom nastavku obrade nenamjernim prosljeđivanjem (otkrivanjem) trećoj strani ako je poduzeće podatke, koji se inače unose u sustav za elektroničku obradu, posredstvom svojih djelatnika greškom proslijedilo neovlaštenoj trećoj strani u pisanom obliku (članak 2. stavak 1., članak 5. stavak 1. točka (f), članak 6. stavak 1., članak 24. Opće uredbe o zaštiti podataka)?

                  5.

                  Je li riječ o nematerijalnoj šteti u smislu članka 82. Opće uredbe o zaštiti podataka već i onda ako se treća strana, koja je došla do dokumenta s osobnim podacima, ne upozna sa sadržajem podataka prije nego što papir koji sadržava informacije bude vraćen, ili je za postojanje nematerijalne štete u smislu članka 82. Opće odredbe o zaštiti podataka dovoljna nelagoda one osobe čiji su osobni podaci nezakonito proslijeđeni, s obzirom na to da pri svakom neovlaštenom otkrivanju osobnih podataka postoji mogućnost, koju nije moguće isključiti, da bi se podaci ipak mogli proslijediti neodređenom broju osoba ili čak zloupotrijebiti?

                  6.

                  Koliko ozbiljnom se treba smatrati povreda ako se nenamjerno prosljeđivanje trećoj strani može spriječiti boljim nadzorom pomoćnog osoblja poduzeća i/ili boljom organizacijom sigurnosti podataka, primjerice odvajanjem postupanja pri izdavanju robe od postupanja s ugovornom, prije svega financijskom, dokumentacijom, posredstvom zasebne potvrde o izdavanju ili internim prosljeđivanjem dokumentacije osoblju za izdavanje robe – pri čemu se u taj postupak ne uključuje kupac, kojemu su uručeni tiskani dokumenti, uključujući ovlaštenje za preuzimanje (članak 32. stavak 1. točka (b) i stavak 2., kao i članak 4. točka 7. Opće uredbe o zaštiti podataka)?

                  7.

                  Treba li se pod naknadom nematerijalne štete razumjeti dosuđivanje kazne, kao u slučaju ugovorne kazne?

         (1)  Uredba (EU) 2016/679 Europskog parlamenta i Vijeća od 27. travnja 2016. o zaštiti pojedinaca u vezi s obradom osobnih podataka i o slobodnom kretanju takvih podataka te o stavljanju izvan snage Direktive 95/46/EZ (Opća uredba o zaštiti podataka) (SL 2016., L 119, str. 1. i ispravci SL 2018., L 127, str. 2. i SL 2021., L 74, str. 35.).


title: Predmet C-689/21: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 16. studenoga 2021. uputio Østre Landsret (Danska) – X/Udlændinge- og Integrationsministeriet

text:
               7.2.2022

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 64/17

      Zahtjev za prethodnu odluku koji je 16. studenoga 2021. uputio Østre Landsret (Danska) – X/Udlændinge- og Integrationsministeriet
      (Predmet C-689/21)
      (2022/C 64/27)
      Jezik postupka: danski

         Sud koji je uputio zahtjev

      Østre Landsret

         Stranke glavnog postupka

         Tužitelj: X

         Tuženik: Udlændinge- og Integrationsministeriet

         Prethodna pitanja

                  1.

                  Protivi li se članku 20. UFEU-a u vezi s člankom 7. [Povelje] zakonodavstvo države članice, poput onog o kojem je riječ u glavnom postupku, na temelju kojeg se državljanstvo te države članice načelno gubi po sili zakona nakon navršene dobi od 22 godina u slučaju osoba rođenih izvan te države članice koje nikada nisu živjele u toj državi članici i koje ondje nisu ni boravile, u okolnostima koje upućuju na blisku povezanost s tom državom članicom, iz čega proizlazi da osobe koje nemaju još neko državljanstvo druge države članice gube svoj status građanina Unije i s njime povezana prava, uzimajući u obzir da iz zakonodavstva o kojem je riječ u glavnom postupku proizlazi da:

                              (a)

                              se pretpostavlja da bliska povezanost s državom članicom postoji, konkretno, nakon ukupno godinu dana boravka u toj državi članici,

                              (b)

                              ako je zahtjev za zadržavanje državljanstva podnesen prije navršene dobi od 22 godina, odobrenje za zadržavanje državljanstva države članice može se ishoditi pod blažim uvjetima i u tu svrhu nadležna tijela moraju ispitati posljedice gubitka državljanstva, i

                              (c)

                              nakon što osoba o kojoj je riječ navrši 22 godine, državljanstvo se može ponovno steći samo prirođenjem, pod brojnim određenim uvjetima, uključujući uvjet neprekidnog boravka u toj državi članici tijekom duljeg razdoblja, iako se trajanje boravka može u određenoj mjeri skratiti za bivše državljane te države članice?


title: Predmet C-473/21 P: Žalba koju je 2. kolovoza 2021. podnio Franz Schröder GmbH & Co. KG protiv presude Općeg suda (treće vijeće) od 2. lipnja 2021. u predmetu T-854/19, Franz Schröder/EUIPO

text:
               7.2.2022

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 64/7

      Žalba koju je 2. kolovoza 2021. podnio Franz Schröder GmbH & Co. KG protiv presude Općeg suda (treće vijeće) od 2. lipnja 2021. u predmetu T-854/19, Franz Schröder/EUIPO
      (Predmet C-473/21 P)
      (2022/C 64/10)
      Jezik postupka: engleski

         Stranke

         Žalitelj: Franz Schröder GmbH & Co. KG (zastupnici: L. Pechan i N. Fangmann, Rechtsanwälte)

         Druge stranke u postupku: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo, RDS Design ApS
      Rješenjem od 8. prosinca 2021. Sud (vijeće za dopuštanje žalbi) odlučio je da se žalba ne dopušta i da društvo Franz Schröder GmbH & Co. KG treba snositi vlastite troškove.


title: Predmet C-474/21 P: Žalba koju je 2. kolovoza 2021. podnio Franz Schröder GmbH & Co. KG protiv presude Općeg suda (treće vijeće) od 2. lipnja 2021. u predmetu T-855/19, Franz Schröder/EUIPO

text:
               7.2.2022

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 64/7

      Žalba koju je 2. kolovoza 2021. podnio Franz Schröder GmbH & Co. KG protiv presude Općeg suda (treće vijeće) od 2. lipnja 2021. u predmetu T-855/19, Franz Schröder/EUIPO
      (Predmet C-474/21 P)
      (2022/C 64/11)
      Jezik postupka: engleski

         Stranke

         Žalitelj: Franz Schröder GmbH & Co. KG (zastupnici: L. Pechan, N. Fangmann, odvjetnici)

         Druge stranke u postupku: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo, RDS Design ApS
      Rješenjem od 8. prosinca 2021. Sud (vijeće za dopuštanje žalbi) presudio je da se žalba ne dopušta i da društvo Franz Schröder GmbH & Co. KG mora snositi vlastite troškove.


title: Predmet C-475/21 P: Žalba koju je 2. kolovoza 2021. podnio Franz Schröder GmbH & Co. KG protiv presude Općeg suda (treće vijeće) od 2. lipnja 2021. u predmetu T-856/19, Franz Schröder/EUIPO

text:
               7.2.2022

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 64/8

      Žalba koju je 2. kolovoza 2021. podnio Franz Schröder GmbH & Co. KG protiv presude Općeg suda (treće vijeće) od 2. lipnja 2021. u predmetu T-856/19, Franz Schröder/EUIPO
      (Predmet C-475/21 P)
      (2022/C 64/12)
      Jezik postupka: engleski

         Stranke

         Žalitelj: Franz Schröder GmbH & Co. KG (zastupnici: L. Pechan, N. Fangmann, Rechtsanwälte)

         Druge stranke u postupku: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo, RDS Design ApS
      Rješenjem od 8. prosinca 2021. Sud (vijeće za dopuštanje žalbi) utvrdio je da se žalba ne dopušta i da društvo Franz Schröder GmbH & Co. KG snosi vlastite troškove.


title: Predmet C-520/21: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 24. kolovoza 2021. uputio Rejonowy dla Warszawy – Śródmieścia w Warszawie (Poljska) – A.S./Bank M. SA

text:
               7.2.2022

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 64/8

      Zahtjev za prethodnu odluku koji je 24. kolovoza 2021. uputio Rejonowy dla Warszawy – Śródmieścia w Warszawie (Poljska) – A.S./Bank M. SA
      (Predmet C-520/21)
      (2022/C 64/13)
      Jezik postupka: poljski

         Sud koji je uputio zahtjev

      Sąd Rejonowy dla Warszawy – Śródmieścia w Warszawie

         Stranke glavnog postupka

         Tužitelj: A.S.

         Tuženik: Bank M. SA

         Prethodna pitanja

      Treba li članak 6. stavak 1. i članak 7. stavak 1. Direktive Vijeća 93/13/EEZ od 5. travnja 1993. o nepoštenim uvjetima u potrošačkim (1) ugovorima i načela djelotvornosti, pravne sigurnosti i proporcionalnosti tumačiti na način da im se protivi sudsko tumačenje nacionalnih odredbi prema kojem, ako se utvrdi da je ugovor o kreditu sklopljen između banke i potrošača od početka ništav jer sadržava nepoštene ugovorne odredbe, stranke osim povrata novca plaćenog u izvršenju tog ugovora (banka – glavnica kredita, potrošač – obroci, naknade, provizije i premije osiguranja) i zakonskih zateznih kamata od trenutka poziva na plaćanje mogu zahtijevati i bilo koje druge činidbe, uključujući potraživanja (osobito naknade, naknadu štete, povrat troškova ili indeksaciju činidbe) na temelju činjenice:

                  1.

                  da izvršitelj novčane činidbe privremeno ne može koristiti svoj novac, zbog čega je izgubio mogućnost ulagati ga i ostvarivati koristi od toga;

                  2.

                  da je izvršitelj novčane činidbe snosio troškove servisiranja ugovora o kreditu i prijenosa novca drugoj stranci;

                  3.

                  da je primatelj novčane činidbe ostvario korist koja se sastoji od toga da je privremeno mogao koristiti tuđi novac, uključujući mogućnost da ga ulaže i ostvaruje koristi od toga;

                  4.

                  da je primatelj novčane činidbe privremeno mogao besplatno koristiti tuđi novac, što bi bilo nemoguće u tržišnim uvjetima;

                  5.

                  da se kupovna moć novca smanjila zbog proteka vremena, što podrazumijeva stvarni gubitak za izvršitelja novčane činidbe;

                  6.

                  da se privremeno stavljanje novca na raspolaganje može smatrati pružanjem usluge za koju izvršitelj novčane činidbe nije primio naknadu?

         (1)  SL L 95, 21. 4. 1993., str. 29. (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 15., svezak 12., str. 24.)


title: Predmet C-523/21 P: Žalba koju je 24. kolovoza 2021. podnio Innovative Cosmetic Concepts LLC protiv presude Općeg suda (treće vijeće) od 16. lipnja 2021. u predmetu T-196/20, Chanel/EUIPO – Innovative Cosmetic Concepts (INCOCO)

text:
               7.2.2022

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 64/9

      Žalba koju je 24. kolovoza 2021. podnio Innovative Cosmetic Concepts LLC protiv presude Općeg suda (treće vijeće) od 16. lipnja 2021. u predmetu T-196/20, Chanel/EUIPO – Innovative Cosmetic Concepts (INCOCO)
      (Predmet C-523/21 P)
      (2022/C 64/14)
      Jezik postupka: francuski

         Stranke

         Žalitelj: Innovative Cosmetic Concepts LLC (zastupnici: J. Oria Sousa-Montes, P. Revuelta Martos i I. Temiño Ceniceros, odvjetnici)

         Druge stranke u postupku: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO), Chanel
      Rješenjem Suda (vijeće za dopuštanje žalbi) od 16. prosinca 2021. žalba je proglašena nedopuštenom.


title: Predmet C-537/21 P: Žalba koju je 25. kolovoza 2021. podnio PL protiv presude Općeg suda (sedmo vijeće) od 16. lipnja 2021. u predmetu T-586/19, PL/Komisija

text:
               7.2.2022

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 64/9

      Žalba koju je 25. kolovoza 2021. podnio PL protiv presude Općeg suda (sedmo vijeće) od 16. lipnja 2021. u predmetu T-586/19, PL/Komisija
      (Predmet C-537/21 P)
      (2022/C 64/15)
      Jezik postupka: francuski

         Stranke

         Žalitelj: PL (zastupnik: N. de Montigny, odvjetnica)

         Druga stranka u postupku: Europska komisija

         Zahtjevi

                  —

                  prihvatiti žalbu i ukinuti pobijanu presudu;

                  —

                  vratiti predmet Općem sudu na ponovno odlučivanje;

                  —

                  naložiti drugoj stranci u žalbenom postupku snošenje žaliteljevih troškova u ovom i u prvostupanjskom postupku.

         Žalbeni razlozi i glavni argumenti

      U svojoj žalbi žalitelj u biti ističe sljedeće žalbene razloge i argumente:

                  1.

                  Odbijanje prvog dijela prvog razloga iz tužbe za poništenje:
                  Pojam „zviždač” koji je upotrijebio Opći sud ne postoji u Pravilniku o osoblju i podrazumijeva pristranu i negativnu ocjenu.
                  Smatrajući neophodnim da se utvrdi veza između osporavane ocjene i prijava koje je žalitelj podnio OLAF-u, Opći sud počinio je pogrešku koja se tiče prava te proturječio utvrđenjima koja proizlaze iz predmeta T-689/16.
                  Opći sud nije uzeo u obzir sadržaj spisa ni doseg zaštite koji ima osoba sa statusom informatora te je nezakonito prebacio teret obveza i dokaza.
                  Opći sud također je počinio pogrešku koja se tiče prava te je odlučio ultra petita utvrđujući da žalitelj nije od glavnog tajnika zatražio da preuzme ulogu drugostupanjskog ocjenjivača ni zatražio od Odbora za izvještaje da se sastane.

                  2.

                  Odbijanje drugog dijela prvog razloga iz tužbe za poništenje:
                  Opći sud nezakonito je utvrdio da je Prilog D.7 koji je podnijela Komisija dopušten i pouzdan.
                  Opći sud počinio je pogrešku koja se tiče prava i odlučio ultra petita jer je žalitelju prigovorio da nije osporavao imenovanje osobe F kao ocjenjivača tijekom provođenja ocjene. Opći sud također je povrijedio članak 3. stavak 3. OPO-a.
                  Suprotno elementima sadržanima u spisu Opći sud smatrao je da je bila riječ samo o navodno konfliktnoj situaciji, iako ona nije bila osporavana.
                  Opći sud također je pogrešno smatrao da žalitelj nije dokazao da je, bez navodne nepravilnosti, ocjena mogla biti drukčija.

                  3.

                  Odbijanje drugog dijela drugog razloga iz tužbe za poništenje:
                  Opći sud nije odlučio o pitanju dopuštenosti i pouzdanosti Priloga D.7 iako se oslonio na taj prilog.
                  Opći sud zanemario je zaštitu koja se daje statusu informatora te nije provjerio postojanje subjektivne pristranosti kojom se narušava postupak ocjene.
                  Opći sud prejudicirao je mogući ishod tužbe za poništenje i odlučio ultra petita. Također je povrijedio načelo kontradiktornosti.
                  Opći sud također je pogrešno primijenio OPO-e koji se odnose na ocjenu.

                  4.

                  Odbijanje prvog dijela trećeg razloga iz tužbe za poništenje:
                  Utvrđujući da se izvještaj temeljio na preciznim, pouzdanim i provjerenim elementima Opći sud zanemario je činjenične elemente i dokumente koje su podnijele stranke. Usto, nametnuo je nezakoniti uvjet dopuštenosti tužbenog razloga i povrijedio pravila primjenjiva u slučaju dugotrajne odsutnosti. Konačno, nezakonito nije proveo analizu merituma žaliteljeve situacije.

                  5.

                  Odbijanje drugog dijela trećeg razloga iz tužbe za poništenje:
                  Opći sud povrijedio je pravila u području izvođenja dokaza te povrijedio načelo kontradiktornosti i prava obrane.


title: Predmet C-582/21: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 17. rujna 2021. uputio Sąd Okręgowy Warszawa – Praga w Warszawie (Poljska) – FY/Profi Credit Polska S.A.

text:
               7.2.2022

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 64/10

      Zahtjev za prethodnu odluku koji je 17. rujna 2021. uputio Sąd Okręgowy Warszawa – Praga w Warszawie (Poljska) – FY/Profi Credit Polska S.A.
      (Predmet C-582/21)
      (2022/C 64/16)
      Jezik postupka: poljski

         Sud koji je uputio zahtjev

      Sąd Okregowy Warszawa-Praga w Warszawie

         Stranke glavnog postupka

         Žalitelj: FY

         Druga stranka u žalbenom postupku: Profi Credit Polska S.A.

         Prethodna pitanja

                  1.

                  Treba li članak 4. stavak 3. i članak 19. stavak 1. Ugovora o Europskoj uniji, uzimajući u obzir načelo ekvivalentnosti koje proizlazi iz sudske prakse Suda Europske unije, tumačiti na način da odluka o tumačenju prava Unije koju je Sud Europske unije donio na temelju članka 267. stavka 1. UFEU-a predstavlja osnovu za ponovno pokretanje građanskog postupka u kojem je prethodno donesena pravomoćna odluka, ako se nacionalnim propisom kao što je to članak 401.1 Zakonika o građanskom postupku dopušta ponovno pokretanje postupka u slučaju donošenja pravomoćne odluke na temelju odredbe za koju je presudom Trybunała Konstytucyjny (Ustavni sud, Poljska) utvrđeno da nije u skladu s pravnim aktom više pravne snage?

                  2.

                  Zahtijeva li načelo tumačenja nacionalnog prava u skladu s pravom Unije koje proizlazi iz članka 4. stavka 3. Ugovora o Europskoj uniji i sudske prakse Suda Europske unije široko tumačenje nacionalnog propisa kao što je to članak 401. točka 2. Zakonika o građanskom postupku na način da se osnovom za ponovno pokretanje postupka iz tog članka obuhvati pravomoćna presuda zbog ogluhe u kojoj je sud, protivno obvezama koje proizlaze iz presude Suda Europske unije u predmetu C- 176/17 Profi Credit, propustio ispitati ugovor između potrošača i zajmodavca u pogledu nepoštenih ugovornih odredbi i ograničio se samo na ispitivanje formalne valjanosti mjenice?


title: Predmet C-589/21 P: Žalba koju je 23. rujna 2021. podnio Abitron Germany GmbH protiv presude Općeg suda (treće vijeće) od 14. srpnja 2021. u predmetu T-75/20, Abitron Germany GmbH/Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO)

text:
               7.2.2022

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 64/11

      Žalba koju je 23. rujna 2021. podnio Abitron Germany GmbH protiv presude Općeg suda (treće vijeće) od 14. srpnja 2021. u predmetu T-75/20, Abitron Germany GmbH/Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO)
      (Predmet C-589/21 P)
      (2022/C 64/17)
      Jezik postupka: njemački

         Stranke

         Žalitelj: Abitron Germany GmbH (zastupnici: T. Dolde, C. Zimmer, odvjetnici)

         Druge stranke u postupku: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO), Hetronic International, Inc.
      Rješenjem od 13. prosinca 2021. Sud Europske unije (vijeće za dopuštanje žalbi) nije dopustio žalbu te je odlučio da žalitelj snosi vlastite troškove.


title: Predmet C-619/21 P: Žalba koju je 1. listopada 2021. podnijela Cora protiv rješenja Općeg suda (šesto vijeće) od 20. srpnja 2021. u predmetu T-500/19, Coravin/EUIPO – Cora (CORAVIN)

text:
               7.2.2022

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 64/11

      Žalba koju je 1. listopada 2021. podnijela Cora protiv rješenja Općeg suda (šesto vijeće) od 20. srpnja 2021. u predmetu T-500/19, Coravin/EUIPO – Cora (CORAVIN)
      (Predmet C-619/21 P)
      (2022/C 64/18)
      Jezik postupka: francuski

         Stranke

         Žalitelj: Cora (zastupnik: M. Georges-Picot, odvjetnica)

         Druge stranke u postupku: Coravin, Inc., Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO)
      Rješenjem od 13. prosinca 2021. Sud (vijeće za dopuštanje žalbi) je odlučio da se žalba ne dopušta.


title: Predmet C-375/20: Rješenje Suda (sedmo vijeće) od 13. listopada 2021. (zahtjev za prethodnu odluku koji je Tribunal da Relação de Coimbra – Portugal) – Liberty Seguros, Compañia de Seguros y Reaseguros, SA – Sucursal em Portugal, ranije Liberty Seguros SA/DR (Zahtjev za prethodnu odluku – Članak 99. Poslovnika Suda – Obvezno osiguranje od građanskopravne odgovornosti u pogledu upotrebe motornih vozila – Direktiva 2009/103/EZ – Ugovor o osiguranju sklopljen na temelju lažnih izjava – Međunarodni prijevoz osoba i robe bez odobrenja – Ništetnost ugovora o osiguranju – Učinak prema trećim osobama koje su žrtve i tijelu odgovornom za naknadu štete)

text:
               7.2.2022

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 64/2

      Rješenje Suda (sedmo vijeće) od 13. listopada 2021. (zahtjev za prethodnu odluku koji je Tribunal da Relação de Coimbra – Portugal) – Liberty Seguros, Compañia de Seguros y Reaseguros, SA – Sucursal em Portugal, ranije Liberty Seguros SA/DR
      (Predmet C-375/20) (1)

      (Zahtjev za prethodnu odluku - Članak 99. Poslovnika Suda - Obvezno osiguranje od građanskopravne odgovornosti u pogledu upotrebe motornih vozila - Direktiva 2009/103/EZ - Ugovor o osiguranju sklopljen na temelju lažnih izjava - Međunarodni prijevoz osoba i robe bez odobrenja - Ništetnost ugovora o osiguranju - Učinak prema trećim osobama koje su žrtve i tijelu odgovornom za naknadu štete)
      (2022/C 64/02)
      Jezik postupka: portugalski

         Sud koji je uputio zahtjev

      Tribunal da Relação de Coimbra

         Stranke glavnog postupka

         Tužitelj: Liberty Seguros, Compañia de Seguros y Reaseguros, SA – Sucursal em Portugal, ranije Liberty Seguros SA

         Tuženik: DR

         uz sudjelovanje: Fundo de Garantia Automóvel, osoba VS, FN i JT i Seguradoras Unidas SA

         Izreka

      Članak 3. prvi podstavak i članak 13. stavak 1. Direktive 2009/103/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 16. rujna 2009. u odnosu na osiguranje od građanskopravne odgovornosti u pogledu upotrebe motornih vozila i izvršenje obveze osiguranja od takve odgovornosti treba tumačiti na način da im se protivi nacionalni propis koji dovodi do učinka – prema trećim osobama koje su žrtve prometne nesreće motornih vozila –ništetnosti ugovora o osiguranju od građanskopravne odgovornosti do koje je došlo jer je ugovaratelj osiguranja obavljao gospodarsku djelatnost međunarodnog prijevoza bez odobrenja i jer je osiguravajućem društvu u trenutku sklapanja tog ugovora dao lažne izjave ili je propustio dati potrebne izjave, čak i ako su treće osobe koje su žrtve putnici kojima je nepostojanje tog odobrenja moralo biti poznato.

         (1)  SL C 348, 19. 10. 2020.


title: Predmet C-583/20: Rješenje Suda (deveto vijeće) od 21. listopada 2021. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputila Kúria – Mađarska) – EuroChem Agro Hungary Kft./Nemzeti Adó- és Vámhivatal Fellebbviteli Igazgatósága („Zahtjev za prethodnu odluku – Članak 53. stavak 2. i članak 99. Poslovnika Suda – Zajednički sustav poreza na dodanu vrijednost (PDV) – Direktiva 2006/112/EZ – Članak 273. – Borba protiv prijevara – Obveza deklaracije u vezi s prijevozom robe – Sustav za elektronički nadzor cestovnog prijevoza robe – Sustav sankcija primjenjiv na rizične porezne obveznike – Proporcionalnost”)

text:
               7.2.2022

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 64/3

      Rješenje Suda (deveto vijeće) od 21. listopada 2021. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputila Kúria – Mađarska) – EuroChem Agro Hungary Kft./Nemzeti Adó- és Vámhivatal Fellebbviteli Igazgatósága
      (Predmet C-583/20) (1)

      („Zahtjev za prethodnu odluku - Članak 53. stavak 2. i članak 99. Poslovnika Suda - Zajednički sustav poreza na dodanu vrijednost (PDV) - Direktiva 2006/112/EZ - Članak 273. - Borba protiv prijevara - Obveza deklaracije u vezi s prijevozom robe - Sustav za elektronički nadzor cestovnog prijevoza robe - Sustav sankcija primjenjiv na rizične porezne obveznike - Proporcionalnost”)
      (2022/C 64/03)
      Jezik postupka: mađarski

         Sud koji je uputio zahtjev

      Kúria

         Stranke glavnog postupka

         Tužitelj: EuroChem Agro Hungary Kft.

         Tuženik: Nemzeti Adó- és Vámhivatal Fellebbviteli Igazgatósága

         Izreka

      Članak 273. Direktive Vijeća 2006/112/EZ od 28. studenoga 2006. o zajedničkom sustavu poreza na dodanu vrijednost i načelo proporcionalnosti treba tumačiti na način da im se protivi nacionalni propis kojim se poreznom obvezniku koji se kvalificira kao „rizični porezni obveznik” u smislu nacionalnog prava izriče novčana kazna s ciljem sankcioniranja nepravilnosti počinjenih u deklaracijama o otpremi robe, čiji iznos ni u kojem slučaju ne smije biti manji od 30 % do 40 % vrijednosti robe.

         (1)  SL C 28, 25. 1. 2021.


title: Predmet C-691/20: Rješenje Suda (deveto vijeće) od 22. listopada 2021. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Tribunal Judicial da Comarca do Porto Este – Penafiel – Juízo Trabalho – Portugal) – B/O, P, OP, G, N („Zahtjev za prethodnu odluku – Pravo Europske unije – Načela – Članak 18. UFEU-a – Jednakost postupanja – Diskriminacija na temelju državljanstva – Zabrana – Članak 49. UFEU-a – Sloboda poslovnog nastana – Solidarna odgovornosti između društava grupe za potraživanja nastala na temelju ugovora o radu koji je sklopilo jedno od tih društava – Isključenje na temelju propisa predmetne države članice društava koja imaju sjedište u drugoj državi članici”)

text:
               7.2.2022

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 64/3

      Rješenje Suda (deveto vijeće) od 22. listopada 2021. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Tribunal Judicial da Comarca do Porto Este – Penafiel – Juízo Trabalho – Portugal) – B/O, P, OP, G, N
      (Predmet C-691/20) (1)

      („Zahtjev za prethodnu odluku - Pravo Europske unije - Načela - Članak 18. UFEU-a - Jednakost postupanja - Diskriminacija na temelju državljanstva - Zabrana - Članak 49. UFEU-a - Sloboda poslovnog nastana - Solidarna odgovornosti između društava grupe za potraživanja nastala na temelju ugovora o radu koji je sklopilo jedno od tih društava - Isključenje na temelju propisa predmetne države članice društava koja imaju sjedište u drugoj državi članici”)
      (2022/C 64/04)
      Jezik postupka: portugalski

         Sud koji je uputio zahtjev

      Tribunal Judicial da Comarca do Porto Este – Penafiel – Juízo Trabalho

         Stranke glavnog postupka

         Tužitelj: B

         Tuženici: O, P, OP, G, N

         Izreka

      Načelo nediskriminacije, koje se provodi člankom 49. UFEU-a, treba tumačiti na način da mu se ne protivi nacionalni propis prema kojem društvo sa sjedištem u državi članici koja nije ona u kojoj je sjedište društva koje kontrolira, ne može biti solidarno odgovorno za dugove tog drugog društva proizašle iz ugovora o radu.

         (1)  SL C 110, 29. 3. 2021.


title: Predmet C-87/21: Rješenje Suda (šesto vijeće) od 14. listopada 2021. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputila Curtea de Apel Cluj – Rumunjska) – NSV, NM/BT („Zahtjev za prethodnu odluku – Članak 99. Poslovnika Suda – Zaštita potrošača – Direktiva 93/13/EEZ – Nepoštene odredbe u potrošačkim ugovorima – Područje primjene – Članak 1. stavak 2. – Ugovorne odredbe koje odražavaju prisilne zakonske ili podzakonske odredbe – Ugovori o kreditu izraženi u stranoj valuti – Odredbe o tečajnom riziku kojima se preuzima dispozitivna odredba nacionalnog prava – Navodna povreda obveze informiranja koju ima kreditirajuća bankovna institucija – Uvjet o dobroj vjeri – Ispitivanje koje nacionalni sud mora prioritetno provesti s obzirom na članak 1. stavak 2. Direktive 93/13”)

text:
               7.2.2022

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 64/4

      Rješenje Suda (šesto vijeće) od 14. listopada 2021. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputila Curtea de Apel Cluj – Rumunjska) – NSV, NM/BT
      (Predmet C-87/21) (1)

      („Zahtjev za prethodnu odluku - Članak 99. Poslovnika Suda - Zaštita potrošača - Direktiva 93/13/EEZ - Nepoštene odredbe u potrošačkim ugovorima - Područje primjene - Članak 1. stavak 2. - Ugovorne odredbe koje odražavaju prisilne zakonske ili podzakonske odredbe - Ugovori o kreditu izraženi u stranoj valuti - Odredbe o tečajnom riziku kojima se preuzima dispozitivna odredba nacionalnog prava - Navodna povreda obveze informiranja koju ima kreditirajuća bankovna institucija - Uvjet o dobroj vjeri - Ispitivanje koje nacionalni sud mora prioritetno provesti s obzirom na članak 1. stavak 2. Direktive 93/13”)
      (2022/C 64/05)
      Jezik postupka: rumunjski

         Sud koji je uputio zahtjev

      Curtea de Apel Cluj

         Stranke glavnog postupka

         Žalitelji: NSV, NM

         Druga stranka u žalbenom postupku: BT

         Izreka

      Članak 1. stavak 2. Direktive Vijeća 93/13/EEZ od 5. travnja 1993. o nepoštenim [odredbama] u potrošačkim ugovorima treba tumačiti na način da odredba koja je unesena u ugovor o kreditu izražen u stranoj valuti i sklopljen između potrošača i trgovca, a koja odražava dispozitivnu odredbu nacionalnog prava, nije obuhvaćena područjem primjene te direktive, čak i ako:

                  —

                  nacionalni zakonodavac nije ispitao tu odredbu nacionalnog prava kako bi uspostavio ravnotežu između interesa potrošača i trgovca, u specifičnom okviru ugovora o bankovnom kreditu sklopljenih s potrošačima;

                  —

                  trgovac je tu odredbu unio u dotični ugovor a da pritom nije ispunio svoju obvezu informiranja i transparentnosti;

                  —

                  postoje naznake na temelju kojih se može smatrati da je dotični trgovac navedenu odredbu unio u taj ugovor u zloj vjeri, s obzirom na to da tom trgovcu ne može ne biti poznato da primjena te odredbe može prouzročiti znatnu neravnotežu u pravima i obvezama stranaka navedenog ugovora na štetu potrošača.

         (1)  SL C 206, 31. 5. 2021.


title: Predmet C-316/21: Rješenje Suda (deveto vijeće) od 6 listopada 2021. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Raad van State – Belgija) – Monument Vandekerckhove NV/Stad Gent (Zahtjev za prethodnu odluku – Članak 99. Poslovnika Suda – Direktiva 2014/24/EU – Provedba postupka – Odabir sudionika i dodjela ugovora – Članak 63. – Ponuditelj koji se oslonio na sposobnosti drugog subjekta kako bi ispunio zahtjeve javnog naručitelja – Neispunjavanje uvjeta koji se odnose na tehničku i profesionalnu sposobnost ponuditelja od strane subjekta na čije se sposobnosti ponuditelj namjerava osloniti – Obveza omogućavanja navedenom ponuditelju da zamijeni navedeni subjekt – Načelo proporcionalnosti)

text:
               7.2.2022

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 64/5

      Rješenje Suda (deveto vijeće) od 6 listopada 2021. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Raad van State – Belgija) – Monument Vandekerckhove NV/Stad Gent
      (Predmet C-316/21) (1)

      (Zahtjev za prethodnu odluku - Članak 99. Poslovnika Suda - Direktiva 2014/24/EU - Provedba postupka - Odabir sudionika i dodjela ugovora - Članak 63. - Ponuditelj koji se oslonio na sposobnosti drugog subjekta kako bi ispunio zahtjeve javnog naručitelja - Neispunjavanje uvjeta koji se odnose na tehničku i profesionalnu sposobnost ponuditelja od strane subjekta na čije se sposobnosti ponuditelj namjerava osloniti - Obveza omogućavanja navedenom ponuditelju da zamijeni navedeni subjekt - Načelo proporcionalnosti)
      (2022/C 64/06)
      Jezik postupka: nizozemski

         Sud koji je uputio zahtjev

      Raad van State

         Stranke glavnog postupka

         Tužitelj: Monument Vandekerckhove NV

         Tuženik: Stad Gent

         uz sudjelovanje: Denys NV, Aelterman BVBA

         Izreka

      Članak 63. stavak 1. drugi podstavak Direktive 2014/24/EU Europskog parlamenta i Vijeća od 26. veljače 2014. o javnoj nabavi i o stavljanju izvan snage Direktive 2004/18/EZ, u vezi s načelima jednakog postupanja, nediskriminacije i proporcionalnosti, kako su utvrđena u članku 18. stavku 1. te direktive, treba tumačiti na način da javni naručitelj, kada ustanovi da subjekt na čije se sposobnosti namjerava osloniti gospodarski subjekt ne zadovoljava kriterije za odabir, mora od tog gospodarskog subjekta zatražiti da zamijeni taj subjekt, ako ne želi biti isključen iz postupka predmetne javne nabave.

         (1)  SL C 320, 09. 8. 2021.


title: Predmet C-193/21 P: Žalba koju je 25. ožujka 2021. podnio RY protiv presude Općeg suda (četvrto vijeće) od 13. siječnja 2021. u predmetu T-824/19, RY/Komisija

text:
               7.2.2022

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 64/5

      Žalba koju je 25. ožujka 2021. podnio RY protiv presude Općeg suda (četvrto vijeće) od 13. siječnja 2021. u predmetu T-824/19, RY/Komisija
      (Predmet C-193/21 P)
      (2022/C 64/07)
      Jezik postupka: francuski

         Stranke

         Žalitelj: RY (zastupnik: J.-N. Louis, odvjetnik)

         Druga stranka u postupku: Europska komisija
      Sud (šesto vijeće) je rješenjem od 9. prosinca 2021. odbacio žalbu kao očito nedopuštenu.


title: Predmet C-382/21 P: Žalba koju je 23. lipnja 2021. podnio Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo protiv presude Općeg suda (treće vijeće) od 14. travnja 2021. u predmetu T-579/19, The KaiKai Company Jaeger Wichmann GbR/Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo

text:
               7.2.2022

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 64/6

      Žalba koju je 23. lipnja 2021. podnio Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo protiv presude Općeg suda (treće vijeće) od 14. travnja 2021. u predmetu T-579/19, The KaiKai Company Jaeger Wichmann GbR/Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo
      (Predmet C-382/21 P)
      (2022/C 64/08)
      Jezik postupka: njemački

         Stranke

         Žalitelj: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (zastupnici: D. Hanf, D. Gája, E. Markakis, V. Ruzek, agenti)

         Druga stranka u postupku: The KaiKai Company Jaeger Wichmann GbR

         Zahtjevi

      Žalitelj od Suda zahtijeva da:

                  —

                  u cijelosti ukine pobijanu presudu Općeg suda Europske unije od 14. travnja 2021. u predmetu T-579/19, The KaiKai Company Jaeger Wichmann/EUPIO (Gimnastički ili športski aparati i artikli);

                  —

                  u cijelosti odbije tužbu tužitelja u prvostupanjskom postupku koja je usmjerena protiv pobijane odluke trećeg žalbenog vijeća u predmetu R 573/2019-3;

                  —

                  naloži tužitelju u prvostupanjskom postupku snošenje žaliteljevih troškova u predmetnom postupku kao i u postupku pred Općim sudom.

         Žalbeni razlozi i glavni argumenti

      Žalitelj, EUIPO, kao žalbeni razlog ističe povredu članka 41. stavka 1. Uredbe (EZ) br. 6/2002 (1), koja otvara važno pitanje za jedinstvo, dosljednost ili razvoj prava Unije u smislu članka 58.a trećeg stavka Statuta Suda.
      Pobijana presuda povređuje članak 41. stavak 1. Uredbe br. 6/2002, u dijelu u kojem se njome utvrđuje, protivno jasnom i nedvosmislenom tekstu te odredbe, da ona ne uređuje slučaj (lacuna legis) u kojem se pravo prvenstva u vezi s registriranim dizajnom Zajednice temelji na ranijem „patentu”. Opći sud stoga nije uzeo u obzir jasan i nedvosmislen izbor zakonodavca Unije izražen u toj odredbi, da se patenti isključe kao temelj zahtjevâ za pravo prvenstva s obzirom na registrirane dizajne Zajednice i da takve zahtjeve ograniči isključivo na ranije dizajne ili korisne modele.
      Pobijana presuda osim toga povređuje članak 41. stavak 1. Uredbe br. 6/2002, jer se u njoj izričite i iscrpne odredbe koje ta uredba predviđa zamjenjuju izravnom primjenom članka 4. Pariške konvencije (2). Priznanje izravnog učinka odredaba članka 4. Pariške konvencije koje iz tog nužno proizlazi protivno je ustaljenoj sudskoj praksi Suda prema kojoj ni ta konvencija ni Sporazum o TRIPS-u (3) ne stvaraju prava na koja se pojedinci mogu pozvati pred sudovima Unije na temelju prava Unije.
      Naposljetku, pobijana presuda povređuje članak 41. stavak 1. Uredbe br. 6/2002, jer se usto u njoj izričite i iscrpne odredbe koje ta uredba predviđa zamjenjuju pogrešnim tumačenjem članka 4. Pariške konvencije. Pariška konvencija ne sadržava pravnu osnovu koja omogućava da se potvrde utvrđenja Općeg suda prema kojima se zahtjevi za priznanje prava prvenstva u pogledu registriranog dizajna Zajednice mogu temeljiti na patentu unutar roka za isticanje prava prvenstva od dvanaest mjeseci.
      Temeljna načela koja uređuju odnos između međunarodnog prava i prava Unije, koja su povrijeđena u pobijanoj presudi, služe osobito zaštiti institucionalne ravnoteže i autonomije pravnog poretka Unije i zauzimaju važno mjesto, konstitutivno za pravni poredak Unije. Pobijana presuda ne utječe samo na zahtjeve za pravo prvenstva za registraciju prava intelektualnog vlasništva nego čini i presedan za sva regulatorna područja uređivanja koja su obuhvaćena područjem primjene Sporazuma o TRIPS-u.

         Dopuštenost žalbe

      Sud (vijeće za dopuštanje žalbi) je rješenjem od 10. prosinca 2021. dopustio žalbu u cijelosti.

         (1)  Uredba Vijeća (EZ) br. 6/2002 od 12. prosinca 2001. o dizajnu Zajednice (SL 2002., L 3, str. 1.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 13., svezak 24., str. 45. i ispravci SL 2018., L 72, str. 42. i SL 2020., L 415, str. 89.)

         (2)  Pariška konvencija za zaštitu industrijskog vlasništva od 20. ožujka 1883., kako je zadnje revidirana u Stockholmu (Švedska) 14. srpnja 1967. i izmijenjena 28. rujna 1979. (Zbornik ugovora Ujedinjenih naroda, svezak 828, br. 11851., str. 305., u daljnjem tekstu: Pariška konvencija)

         (3)  Sporazum o trgovinskim aspektima intelektualnog vlasništva (SL 1994., L 336. str. 214.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 11., svezak 74., str. 228.) (u daljnjem tekstu: Sporazum o TRIPS-u)