title: Predmet T-144/17 R: Rješenje predsjednika Općeg suda od 23. ožujka 2017. – Numbi protiv Vijeća („Privremena pravna zaštita — Mjere ograničavanja — Demokratska Republika Kongo — Zahtjev za suspenziju primjene — Nepostojanje hitnosti”)

text:
               6.6.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 178/25

         Rješenje predsjednika Općeg suda od 23. ožujka 2017. – Numbi protiv Vijeća
   (Predmet T-144/17 R)
   ((„Privremena pravna zaštita - Mjere ograničavanja - Demokratska Republika Kongo - Zahtjev za suspenziju primjene - Nepostojanje hitnosti”))
   (2017/C 178/37)
   Jezik postupka: francuski

      Stranke

      Tužitelj: John Numbi (Kinshasa, Demokratska Republika Kongo) (zastupnici: O. Okito i A. Ouannès, odvjetnici)

      Tuženik: Vijeće Europske unije

      Predmet

   Zahtjev na temelju članaka 278. i 279. UFEU-a radi suspenzije primjene Uredbe Vijeća (EU) 2016/2230 od 12. prosinca 2016. o izmjeni Uredbe (EZ) br. 1183/2005 o uvođenju određenih posebnih mjera ograničavanja usmjerenih protiv osoba koje krše embargo na oružje u odnosu na Demokratsku Republiku Kongo (SL 2016., L 336 I, str. 1.).

      Izreka

               1.

               Odbija se zahtjev za privremenu pravnu zaštitu.

               2.

               O troškovima će se odlučiti naknadno.


title: Predmet T-43/16: Tužba podnesena 29. siječnja 2016. – 1&1 Telecom protiv Komisije

text:
               21.3.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 106/44

         Tužba podnesena 29. siječnja 2016. – 1&1 Telecom protiv Komisije
   (Predmet T-43/16)
   (2016/C 106/52)
   Jezik postupka: engleski

      Stranke

      Tužitelj: 1&1 Telecom GmbH (Montabaur, Njemačka) (zastupnici: J. Murach, odvjetnik i P. Alexiadis, solicitor)

      Tuženik: Europska komisija

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

               —

               poništi odluku Europske komisije od 19. studenog 2015., koju je donio glavni direktor za tržišno natjecanje, o provedbi korektivne mjere za subjekte koji nisu OPM-ovi u predmetu COMP/M.7018 – Telefónica Deutschland/E-Plus („Odluka o koncentracijama”), kojom je utvrđeno da je pismo o dobrovoljnom preuzimanju obveze u skladu s Konačnim obvezama i pravom Unije;

               —

               naloži Komisiji da zatraži da Telefónica Deutschland izda novo pismo o dobrovoljnom preuzimanju obveze koje se strogo ograničava na obvezu koju je dužna ispuniti na temelju stavka 78. Konačnih obveza odobrenih Odlukom o koncentracijama;

               —

               naloži Komisiji snošenje vlastitih troškova i troškova tužitelja, u skladu s člankom 87. konsolidirane verzije Poslovnika Općeg suda.

      Tužbeni razlozi i glavni argumenti

   U prilog osnovanosti tužbe tužitelj ističe dva tužbena razloga.

               1.

               Prvi tužbeni razlog temelji se na činjenici da je Komisija prilikom donošenja odluke počinila očite pogreške koje se tiču prava jer Ugovori, Uredba Europske unije o koncentracijama (EUMR), Odluka o koncentracijama i Konačne obveze ne ostavljaju prostora za točku 2.3 pisma o dobrovoljnom preuzimanju obveze kao što je prihvaćeno odlukom.

               2.

               Drugi tužbeni razlog temelji se na činjenici da je Komisija, donijevši svoju odluku, zloupotrijebila svoje ovlasti uzevši u obzir razmatranja koja nisu povezana s tržišnim natjecanjem, protivno Ugovorima, EUMR-u i Odluci o koncentracijama.


title: Predmet T-530/12 P: Presuda Općeg suda od 9. listopada 2014. – Bermejo Garde protiv EGSO-a ( „Žalba — Javna služba — Dužnosnici — Psihološko uznemiravanje — Nezakonite radnje koje su štetne za interese Unije — Teška povreda dužnosničkih obveza — Članci 12.a i 22.a Pravilnika — Otkaz od strane tužitelja — Premještaj nastavno na taj otkaz — Neobavještavanje OLAF-a od strane nadređenog koji je primio informacije — Akti kojima se nanosi šteta — Dobra vjera — Prava na obranu — Nadležnost autora akta” )

text:
               24.11.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 421/35

         Presuda Općeg suda od 9. listopada 2014. – Bermejo Garde protiv EGSO-a
   (Predmet T-530/12 P) (1)

   ((„Žalba - Javna služba - Dužnosnici - Psihološko uznemiravanje - Nezakonite radnje koje su štetne za interese Unije - Teška povreda dužnosničkih obveza - Članci 12.a i 22.a Pravilnika - Otkaz od strane tužitelja - Premještaj nastavno na taj otkaz - Neobavještavanje OLAF-a od strane nadređenog koji je primio informacije - Akti kojima se nanosi šteta - Dobra vjera - Prava na obranu - Nadležnost autora akta”))
   2014/C 421/48
   Jezik postupka: francuski

      Stranke

      Žalitelj: Moises Bermejo Garde (Bruxelles, Belgija) (zastupnik: L. Levi, odvjetnik)

      Druga stranka u postupku: Europski gospodarski i socijalni odbor (EGSO) (zastupnici: G. Nijborg, a zatim U. Schwab i M. Lernhart, agenti, uz asistenciju B. Wägenbaur, odvjetnika)

      Predmet

   Žalba protiv presude Službeničkog suda Europske unije (prvo vijeće) od 25. rujna 2012. Bermejo Garde/EGSO (F-41/10) kojom se zahtijeva ukidanje te presude.

      Izreka

               1.

               Ukida se presuda Službeničkog suda Europske unije (prvo vijeće) od 25. rujna 2012. Bermejo Garde/EGSO (F-41/10), u dijelu u kojem odbija tvrdnje Moisesa Bermeja Garde kojima zahtijeva poništenje odluke Europskog gospodarskog i socijalnog odbora (EGSO) br. 133/10 A od 24. ožujka 2010., kojom se ukidaju njegove prethodne funkcije i kojom se poništava odluka EGSO-a br. 184/10 A od 13. travnja 2010., u vezi s njegovim premještajem.

               2.

               U ostalom dijelu žalba se odbija.

               3.

               Predmet se vraća pred Službenički sud.

               4.

               O troškovima će se odlučiti naknadno.

      (1)  SL C 55, 23.2.2013.


title: Predmet T-517/15: Tužba podnesena 7. rujna 2015. – Gruppe Nymphenburg Consult protiv OHIM-a (Limbic® Sales)

text:
               26.10.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 354/49

         Tužba podnesena 7. rujna 2015. – Gruppe Nymphenburg Consult protiv OHIM-a (Limbic® Sales)
   (Predmet T-517/15)
   (2015/C 354/60)
   Jezik postupka: njemački

      Stranke

      Tužitelj: Gruppe Nymphenburg Consult AG (München, Njemačka) (zastupnici: R. Kunze i G. Würtenberger, odvjetnici)

      Tuženik: Ured za usklađivanje na unutarnjem tržištu (žigovi i dizajni) (OHIM)

      Podaci o postupku pred OHIM-om

      Predmetni sporni žig: verbalni žig Zajednice „Limbic® Sales” – prijava za registraciju br. 12 316 493

      Pobijana odluka: odluka prvog žalbenog vijeća OHIM-a od 23. lipnja 2015. u predmetu R 1972/2014-1

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

               —

               poništi pobijanu odluku koja se odnosi na prijavu za registraciju žiga Zajednice 012 316 493 Limbic® Sales;

               —

               naloži OHIM-u snošenje troškova postupka.

      Tužbeni razlozi

               —

               povreda članka 7. stavka 1. točke (b) Uredbe br. 207/2009;

               —

               povreda članka 7. stavka 1. točke (c) Uredbe br. 207/2009;

               —

               povreda članka 63., članka 75. prve rečenice i članka 76. Uredbe br. 207/2009.


title: Predmet T-385/12: Presuda Općeg suda od 26. veljače 2015. – Orange protiv Komisije ( „Državne potpore — Mirovine — Potpora reformi načina financiranja mirovina državnih službenika zaposlenih u France Télécomu — Smanjenje doprinosa koje France Télécom uplaćuje državi — Odluka kojom se potpora proglašava spojivom s unutarnjim tržištem pod određenim uvjetima — Korist — Selektivni karakter — Narušavanje tržišnog natjecanja — Prava na obranu” )

text:
               13.4.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 118/25

         Presuda Općeg suda od 26. veljače 2015. – Orange protiv Komisije
   (Predmet T-385/12) (1)

   ((„Državne potpore - Mirovine - Potpora reformi načina financiranja mirovina državnih službenika zaposlenih u France Télécomu - Smanjenje doprinosa koje France Télécom uplaćuje državi - Odluka kojom se potpora proglašava spojivom s unutarnjim tržištem pod određenim uvjetima - Korist - Selektivni karakter - Narušavanje tržišnog natjecanja - Prava na obranu”))
   (2015/C 118/32)
   Jezik postupka: francuski

      Stranke

      Tužitelj: Orange, prethodno France Télécom (Pariz, Francuska) (zastupnici: S. Hautbourg i S. Cochard-Quesson, odvjetnici)

      Tuženik: Europska komisija (zastupnici: L. Flynn, D. Grespan i B. Stromsky, agenti)

      Predmet

   Zahtjev za poništenje Odluke Komisije 2012/540/EU od 20. prosinca 2011. o državnoj potpori C 25/08 (ex NN 23/08) – Reforma načina financiranja mirovina državnih službenika zaposlenih u France Télécomu koju je Francuska Republika provela za France Télécom (SL 2012., L 279, str. 1.).

      Izreka

               1.

               Tužba se odbija.

               2.

               Društvo Orange snosi vlastite troškove kao i troškove Europske komisije.

      (1)  SL C 311, 13.10.2012.


title: Predmet C-128/15: Tužba podnesena 13. ožujka 2015. – Kraljevina Španjolska protiv Vijeća Europske unije

text:
               11.5.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 155/17

         Tužba podnesena 13. ožujka 2015. – Kraljevina Španjolska protiv Vijeća Europske unije
   (Predmet C-128/15)
   (2015/C 155/19)
   Jezik postupka: španjolski

      Stranke

      Tužitelj: Kraljevina Španjolska (zastupnici: L. Banciella Rodríguez-Miñón i A. Rubio González, agenti)

      Tuženik: Vijeće Europske unije

      Tužbeni zahtjev

               —

               poništiti pobijanu odluku;

               —

               tuženoj instituciji naložiti snošenje troškova.

      Tužbeni razlozi i glavni argumenti

               1.

                  Vijeće je povrijedilo diskrecijski prostor kojim raspolaže utvrdivši u članku 3. i dijelu 2. Priloga Uredbi br. 1367/2014
                   (1)
                  ribolovne mogućnosti za 2015. i 2016. za vrste tuponosi grenadir (RNG-Coryphaenoides rupestris) i grenadir (RHG-Macrourus berglax) u zonama V.b, VI., VII., VIII., IX., X., XII. i XIV. kojima se ugrožava relativna stabilnost povijesnih ulova vrste grenadir od strane Kraljevine Španjolske.

               2.

                  Sukladnost s načelom proporcionalnosti. Uredba 1367/2014 očito povređuje to načelo prilikom utvrđivanja ukupno dopuštenog ulova (TAC) za dvije vrste grenadira u zonama V.b, VI. i VII., s jedne strane, te u zonama VIII., IX., X., XII. i XIV., s druge strane.

               3.

                  Povreda načela jednakog postupanja. Prilikom utvrđivanja ukupnih dopuštenih ulova za dvije vrste grenadira povrijeđeno je načelo zabrane diskriminacije jer se u usporedbi s naznačenim slučajevima nije poštovalo načelo relativne stabilnosti te su europske institucije jednostrano nametnule TAC, ne vodeći računa o legitimnim zahtjevima Kraljevine Španjolske.

      (1)  Uredba Vijeća od 15. prosinca 2014. o utvrđivanju ribolovnih mogućnosti za ribarska plovila Unije za određene dubokomorske riblje stokove za 2015. i 2016. (SL L 366, str. 1.)


title: Predmet C-144/16: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 14. ožujka 2016. uputio Tribunal Judicial da Comarca de Setúbal (Portugal) – Município de Palmela protiv ASAE-a – Divisão de Gestão de Contraordenações

text:
               13.6.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 211/27

      Zahtjev za prethodnu odluku koji je 14. ožujka 2016. uputio Tribunal Judicial da Comarca de Setúbal (Portugal) – Município de Palmela protiv ASAE-a – Divisão de Gestão de Contraordenações
      (Predmet C-144/16)
      (2016/C 211/35)
      Jezik postupka: portugalski

         Sud koji je uputio zahtjev

      Tribunal Judicial da Comarca de Setúbal

         Stranke glavnog postupka

         Tužitelj: Município de Palmela

         Tuženici: ASAE – Divisão de Gestão de Contraordenações

         Prethodna pitanja

                  a)

                  Budući da je uredbom sa zakonskom snagom br. 379/97 od 27. prosinca usvojen pravilnik kojim se utvrđuju sigurnosni zahtjevi koji se trebaju poštovati pri određivanju lokacije, izgradnji, osmišljavanju i funkcionalnoj organizaciji prostora za igru i rekreaciju, odgovarajuće opreme i površina udara;

                  b)

                  Budući da se uredbom sa zakonskom snagom br. 119/2009 od 19. svibnja izmijenila uredba sa zakonskom snagom br. 379/97 od 27. prosinca, pri čemu su određene tehničke odredbe izmijenjene, a druge dodane, te ponovno s tim izmjenama objavio navedeni pravilnik čiji je dio;

                  c)

                  Budući da ni jedan od dvaju navedenih nacionalnih akata nije bio prijavljen Europskoj komisiji u okviru postupka osiguravanja informacija o tehničkim normama i propisima utvrđenima u Direktivi Europskog parlamenta i Vijeća 98/34/EZ (1) od 22. lipnja 1998., izmijenjenoj Direktivom Europskog parlamenta i Vijeća 98/48/EZ od 20. lipnja 1998., te prenesenoj u nacionalni pravni poredak uredbom sa zakonskom snagom br. 58/2000 od 18. travnja:

                              1.

                              Treba li nacionalni sud odlučiti da je nacionalni akt kojim se uvode tehničke norme i o kojemu se, protivno odredbama Direktive 98/34/EZ, nije obavijestila Europska komisija, u cijelosti neprimjenjiv ili da su neprimjenjiva samo nova tehnička pravila propisana tim nacionalnim aktom?

                              2.

                              Treba li nacionalni akt kojim se uvode tehničke norme i o kojemu, protivno odredbama Direktive 98/34/EZ, nije bila obaviještena Europska komisija, proglasiti u cijelosti neprimjenjivim ili se neprimjenjivima trebaju proglasiti samo nova tehnička pravila propisana nacionalnim aktom?

                              3.

                              Jesu li neprimjenjive sve tehničke norme sadržane u tom pravilniku ili samo tehničke norme izmijenjene ili uvedene uredbom sa zakonskom snagom br. 119/2009 od 19. svibnja?

         (1)  Direktiva 98/34/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 22. lipnja 1998. o utvrđivanju postupka osiguravanja informacija u području tehničkih normi i propisa (SL 1998, L 204, str. 37.), (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 13., svezak 42., str. 58.)


title: Predmet C-625/16 P: Žalba koju je 1. prosinca 2016. podnijela Anikó Pint protiv rješenja Općeg suda (prvo vijeće ) od 14. studenoga 2016. u predmetu T-660/16, Anikó Pint protiv Europske komisije

text:
               10.4.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 112/14

         Žalba koju je 1. prosinca 2016. podnijela Anikó Pint protiv rješenja Općeg suda (prvo vijeće ) od 14. studenoga 2016. u predmetu T-660/16, Anikó Pint protiv Europske komisije
   (Predmet C-625/16 P)
   (2017/C 112/22)
   Jezik postupka: njemački

      Stranke

      Žaliteljica: Anikó Pint (zastupnik: D. Lazar, Rechtsanwalt)

      Druga stranka u postupku: Europska komisija
   Sud Europske unije (osmo vijeće) rješenjem od 2. ožujka 2017. odbio je žalbu i naložio žaliteljici snošenje vlastitih troškova.


title: Predmet T-174/16: Tužba podnesena 18. travnja 2016. – Wessel-Werk protiv EUIPO-a – Wolf PVG (mlaznice za usisivače)

text:
               13.6.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 211/62

      Tužba podnesena 18. travnja 2016. – Wessel-Werk protiv EUIPO-a – Wolf PVG (mlaznice za usisivače)
      (Predmet T-174/16)
      (2016/C 211/77)
      Jezik na kojem je tužba podnesena: njemački

         Stranke

         Tužitelj: Wessel-Werk GmbH (Reichshof, Njemačka) (zastupnik: C. Becker, odvjetnik)

         Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO)

         Druga stranka pred žalbenim vijećem: Wolf PVG GmbH & Co. KG (Vlotho, Njemačka)

         Podaci o postupku pred EUIPO-om

         Nositelj spornog dizajna: tužitelj

         Predmetni sporni dizajn: dizajn Zajednice br. 725932-0004 (mlaznica za usisivače)

         Pobijana odluka: odluka trećeg žalbenog vijeća EUIPO-a od 18. veljače 2016. u predmetu R 1652/2014-3

         Tužbeni zahtjev

      Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

                  —

                  poništi pobijanu odluku;

                  —

                  strankama koje izgube spor naloži snošenje troškova.

         Tužbeni razlozi

                  —

                  Povreda članka 25. stavka 1. točke (b) Uredbe br. 6/2002;

                  —

                  Povreda članka 63. stavka 1. Uredbe br. 6/2002;

                  —

                  Povreda članka 62. Uredbe br. 6/2002.


title: Predmet T-115/16: Tužba podnesena 18. ožujka 2016. – Sandvik Intellectual Property protiv EUIPO-a – Unipapel (ADVEON)

text:
               13.6.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 211/54

      Tužba podnesena 18. ožujka 2016. – Sandvik Intellectual Property protiv EUIPO-a – Unipapel (ADVEON)
      (Predmet T-115/16)
      (2016/C 211/68)
      Jezik na kojem je tužba podnesena: engleski

         Stranke

         Tužitelj: Sandvik Intellectual Property AB (Sandviken, Švedska) (zastupnik: S. Maaßen, odvjetnik)

         Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo

         Druga stranka pred žalbenim vijećem: Unipapel Industria, Comercio y Servicios, SL (Madrid, Španjolska)

         Podaci o postupku pred EUIPO-om

         Podnositelj prijave spornog žiga: tužitelj

         Predmetni sporni žig: međunarodna registracija žiga u kojoj je naznačena Europska unija u odnosu na riječ s uobičajenim fontovima „ADVEON” – međunarodna registracija u kojoj je naznačena Europska unija br. 1 164 374

         Postupak pred EUIPO-om: postupak povodom prigovora

         Pobijana odluka: odluka četvrtog žalbenog vijeća EUIPO-a od 15. siječnja 2016. u predmetu R 738/2015-4

         Tužbeni zahtjev

      Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

                  —

                  poništi pobijanu odluku,

                  —

                  preinači pobijanu odluku na način da se odbija prigovor te da se utvrđuje dopuštenom oznaku međunarodne registracije IR 1164374 u odnosu na Europsku uniju,

                  —

                  naloži EUIPO-u snošenje troškova postupka ili

                  —

                  naloži drugoj stranci u postupku snošenje troškova postupka,

                  —

                  prekine postupak dok Sud Europske unije ne donese svoju odluku u postupku povodom zahtjeva za prethodnu odluku Högsta domstolen (Švedska) podnesenog 7. prosinca 2015. u predmetu Länsförsäkringar AB protiv A/S Matek (predmet C-654/15).

         Tužbeni razlog

                  —

                  povreda članka 8. stavka 1. točke (b) Uredbe br. 207/2009.


title: Predmet C-151/13: Presuda Suda (šesto vijeće) od 27. ožujka 2014. (zahtjev za prethodnu odluku Cour administrative d'appel de Versailles – Francuska) – Le Rayon d'Or SARL protiv Ministre de l'Economie et des Finances (Prethodni postupak — Porezi — PDV — Područje primjene — Utvrđivanje oporezivog iznosa — Pojam „potpore izravno povezane s cijenom isporuke”  — Isplata paušalnog iznosa institucijama za smještaj starijih i nemoćnih osoba od strane nacionalnog fonda za zdravstveno osiguranje)

text:
               19.5.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 151/6

         Presuda Suda (šesto vijeće) od 27. ožujka 2014. (zahtjev za prethodnu odluku Cour administrative d'appel de Versailles – Francuska) – Le Rayon d'Or SARL protiv Ministre de l'Economie et des Finances
   (Predmet C-151/13) (1)

   ((Prethodni postupak - Porezi - PDV - Područje primjene - Utvrđivanje oporezivog iznosa - Pojam „potpore izravno povezane s cijenom isporuke” - Isplata paušalnog iznosa institucijama za smještaj starijih i nemoćnih osoba od strane nacionalnog fonda za zdravstveno osiguranje))
   2014/C 151/07
   Jezik postupka: francuski

      Sud koji je uputio zahtjev

   Cour administrative d'appel de Versailles

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelj: Le Rayon d'Or SARL

      Tuženik: Ministre de l'Economie et des Finances

      Predmet

   Zahtjev za prethodnu odluku – Prizivni upravni sud u Versaillesu – Tumačenje članka 11. slova A stavka 1. točke (a) Šeste direktive Vijeća 77/388/EEZ od 17. svibnja 1977. o usklađivanju zakonodavstava država članica koja se odnose na poreze na promet – Zajednički sustav poreza na dodanu vrijednost: jedinstvena osnovica za razrezivanje (SL L 145, str. 1., u daljnjem tekstu: Šesta direktiva) kao i članka 73. Direktive Vijeća 2006/112/EZ od 28. studenoga 2006. o zajedničkom sustavu poreza na dodanu vrijednost (SL L 347, str. 1., u daljnjem tekstu: Direktiva o PDV-u) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 9., svezak 1., str. 120.) – Područje primjene poreza na dodanu vrijednost – Subvencija koja je izravno povezana s cijenom usluga skrbi – Uključenje „paušala za skrb” kojega plaćaju fondovi za zdravstveno osiguranje ustanovama za smještaj starijih nemoćnih osoba

      Izreka

   Članak 11. slovo A stavak 1. točku (a) Šeste direktive Vijeća 77/388/EEZ od 17. svibnja 1977. o usklađivanju zakonodavstava država članica koja se odnose na poreze na promet – zajednički sustav poreza na dodanu vrijednost: jedinstvena osnovica za razrezivanje te članak 73. Direktive Vijeća 2006/112/EZ od 28. studenoga 2006. o zajedničkom sustavu poreza na dodanu vrijednost treba tumačiti na način da paušalna svota kao što je „paušal za skrb” iz glavnog postupka predstavlja naknadu za usluge skrbi koje uz naknadu obavlja institucija za smještaj starijih i nemoćnih osoba za svoje štićenike te u skladu s time podliježe porezu na dodanu vrijednost.

      (1)  SL C 171, 15.6.2013.


title: Predmet F-90/14: Rješenje Službeničkog suda (treće vijeće) od 27. travnja 2015. – Meyer protiv Komisije (Javna služba — Član privremenog osoblja — Naknada — Obiteljske naknade — Odbijanje isplate naknade za uzdržavano dijete — Članak 2. stavak 3. točka (b) Priloga VII. Pravilnika — Dijete u dobi od 18. do 26. godina koje se obrazuje ili strukovno osposobljava — Naknada za obrazovanje — Članak 3. stavak 1. Priloga VII. Pravilnika — Dijete koje redovno pohađa obrazovnu ustanovu — Prekid studija — Očito neosnovana tužba)

text:
               15.6.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 198/50

         Rješenje Službeničkog suda (treće vijeće) od 27. travnja 2015. – Meyer protiv Komisije
   (Predmet F-90/14) (1)

   ((Javna služba - Član privremenog osoblja - Naknada - Obiteljske naknade - Odbijanje isplate naknade za uzdržavano dijete - Članak 2. stavak 3. točka (b) Priloga VII. Pravilnika - Dijete u dobi od 18. do 26. godina koje se obrazuje ili strukovno osposobljava - Naknada za obrazovanje - Članak 3. stavak 1. Priloga VII. Pravilnika - Dijete koje redovno pohađa obrazovnu ustanovu - Prekid studija - Očito neosnovana tužba))
   (2015/C 198/69)
   Jezik postupka: njemački

      Stranke

      Tužitelj: Ronald Meyer (Tallinn, Estonija) (zastupnik: H.-R. Ilting, odvjetnik)

      Tuženik: Europska komisija (zastupnici: J. Currall i T. S. Bohr, agenti)

      Predmet

   Zahtjev, s jedne strane, za poništenje odluke da se tužitelju ne dodijeli, računajući od 1. rujna 2013., naknada za uzdržavano dijete, zbog toga što tužiteljevo dijete više nije obavljalo aktivnost koja se naziva „obrazovanje ili strukovno osposobljavanje” u smislu članka 2. Priloga VII. Pravilnika o osoblju i, s druge strane, da se poslodavcu naloži da tužitelju nastavi isplaćivati tu naknadu, te da mu nadoknadi sve zdravstvene troškove za njegovo dijete, s retroaktivnim učinkom računajući od 1. rujna 2013.

      Izreka rješenja

               1.

               Tužba se odbija.

               2.

               R. Meyer snosi vlastite troškove te mu se nalaže snošenje troškova Europske komisije.

      (1)  SL C 448, 15.12.2014., str. 39.


title: Predmet T-206/15: Tužba podnesena 23. travnja 2015. – Intercon protiv Komisije

text:
               6.7.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 221/24

         Tužba podnesena 23. travnja 2015. – Intercon protiv Komisije
   (Predmet T-206/15)
   (2015/C 221/33)
   Jezik postupka: poljski

      Stranke

      Tužitelj: Intercon Sp. z o.o (Łódź, Poljska) (zastupnik: B. Eger, odvjetnik)

      Tuženik: Europska komisija

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

               —

               utvrdi da sredstva koja je Europska komisija isplatila tužitelju za njegovo sudjelovanje u projektu na koji se odnosi ugovor VPH2-224635 čine prihvatljive rashode, u skladu s člankom II.14 općih uvjeta ugovora i, stoga, da ih tužitelj nije dužan vratiti,

               —

               naloži Europskoj komisiji snošenje troškova,

               —

               obustavi izvršenje pobijane odluke.

      Tužbeni razlozi i glavni argumenti

   Tužitelj u prilog tužbi ističe jedan tužbeni razlog koji se temelji na povredi načela uzajamne lojalnosti ugovornih strana i načela povjerenja poduzetnika u Komisiju.

               —

               Komisija nije uzela u obzir nijedan od komentara ili dokumenata koje je u dopisu od 14. kolovoza 2014. korisnik podnio. Komisija se s tim u svezi pozvala na članak 22.II.5 Priloga II. ugovoru koji ovlašćuje Komisiju da ne uzme u obzir nepravovremene navode i dokaze. Takvo je postupanje, međutim, bilo neosnovano jer je Komisija od korisnika sama zatražila da se ponovno očituje. U takvoj situaciji potpuno zanemarivanje novih navoda i dokaza čini očitu povredu načela uzajamne lojalnosti ugovornih strana i načela povjerenja poduzetnika u Komisiju.


title: Predmet T-164/16: Rješenje Općeg suda od 17. svibnja 2017. – Piper Verlag protiv EUIPO-a (THE TRAVEL EPISODES) („Žig Europske unije — Prijava figurativnog žiga Europske unije THE TRAVEL EPISODES — Apsolutni razlog za odbijanje — Zahtjev za preinaku — Akt koji žalbeno vijeće ne može donijeti — Povreda formalnih zahtjeva — Nedopuštenost”)

text:
               17.7.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 231/23

         Rješenje Općeg suda od 17. svibnja 2017. – Piper Verlag protiv EUIPO-a (THE TRAVEL EPISODES)
   (Predmet T-164/16) (1)

   ((„Žig Europske unije - Prijava figurativnog žiga Europske unije THE TRAVEL EPISODES - Apsolutni razlog za odbijanje - Zahtjev za preinaku - Akt koji žalbeno vijeće ne može donijeti - Povreda formalnih zahtjeva - Nedopuštenost”))
   (2017/C 231/28)
   Jezik postupka: njemački

      Stranke

      Tužitelj: Piper Verlag GmbH (München, Njemačka) (zastupnik: F. Oster, odvjetnik)

      Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (zastupnik: H. Kunz, agent)

      Predmet

   Tužba protiv odluke četvrtog žalbenog vijeća EUIPO-a od 15. veljače 2016. (predmet R 1099/2015-4), koja se odnosi na prijavu za registraciju figurativnog znaka THE TRAVEL EPISODES kao žiga Europske unije.

      Izreka

               1.

               Tužba se odbacuje.

               2.

               Društvu Piper Verlag GmbH nalaže se snošenje troškova.

      (1)  SL C 200, 6. 6. 2016.


title: Predmet T-678/13: Tužba podnesena 13. prosinca 2013. — AEMN protiv Parlamenta

text:
               22.3.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 85/20

         Tužba podnesena 13. prosinca 2013. — AEMN protiv Parlamenta
   (Predmet T-678/13)
   2014/C 85/35
   Jezik postupka: francuski

      Stranke

      Tužitelj: Alliance européenne des mouvements nationaux (AEMN) (Matzenheim, Francuska) (zastupnik: J.-P. Le Moigne, odvjetnik)

      Tuženik: Europski parlament

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

               —

               poništi Odluku br. 110 655 od 14. listopada 2013., kojom je konačna naknada koju Europski parlament dodjeljuje Alliance Européenne des Mouvements Nationaux za 2012. određena u iznosu od 186 292,12 eura i kojom je slijedom toga odlučeno da Alliance Européenne des Mouvements Nationaux mora vratiti iznos od 45 476,00 eura imajući u vidu da je iznos od 231 412,80 eura tužitelju već dodijeljen;

               —

               naloži Europskom parlamentu da snosi sve troškove i da s tog naslova Alliance Européenne des Mouvements Nationaux isplati iznos od 20 000,00 eura.

      Tužbeni razlozi i glavni argumenti

   U prilog osnovanosti tužbe tužitelj ističe četiri tužbena razloga.

               1.

               Prvi tužbeni razlog: nenadležnost autora akta, s obzirom na to da potpisnik nije imao nikakvo ovlaštenje za donošenje, potpisivanje i dostavu pobijane odluke.

               2.

               Drugi tužbeni razlog: bitna povreda postupovnih pravila, s obzirom na to da Parlament tužitelju nije omogućio da se izjasni o utvrđenim nepravilnostima.

               3.

               Treći tužbeni razlog: povreda prava, u mjeri u kojoj:

                           —

                           su doprinosi u naravi zakonit način financiranja;

                           —

                           se prema tužitelju s obzirom na proračun postupalo diskriminacijski u odnosu na druge europske političke stranke;

                           —

                           nije poštovano pravo na saslušanje prije donošenja pojedinačne nepovoljne mjere.

               4.

               Četvrti tužbeni razlog: zloporaba ovlasti; s obzirom na to da je Parlament koristio financijska ograničenja kako bi ograničio djelovanje političke stranke čije ideale ne dijeli određen broj njegovih članova.


title: Predmet C-115/16: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 25. veljače 2016. uputio Østre Landsret (Danska) – N Luxembourg 1 protiv Skatteministeriet

text:
               25.7.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 270/17

         Zahtjev za prethodnu odluku koji je 25. veljače 2016. uputio Østre Landsret (Danska) – N Luxembourg 1 protiv Skatteministeriet
   (Predmet C-115/16)
   (2016/C 270/28)
   Jezik postupka: danski

      Sud koji je uputio zahtjev

   Østre Landsret

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelj: N Luxembourg 1

      Tuženik: Skatteministeriet

      Prethodna pitanja

               1.

               Treba li članak 1. stavak 1. Direktive 2003/49/EZ (1), u vezi s njezinim člankom 1. stavkom 4., tumačiti na način da je društvo rezident u državi članici obuhvaćenoj člankom 3. te direktive koje kao u konkretnom slučaju dobiva kamate od društva kćeri iz druge države članice stvarni vlasnik tih kamata u smislu te direktive?

                           1.1.

                           Treba li pojam stvarnog vlasnika iz članka 1. stavka 1. Direktive 2003/49/EZ, u vezi s njezinim člankom 1. stavkom 4., tumačiti u skladu s odgovarajućim pojmom iz članka 11. predloška porezne konvencije OECD-a iz 1977. godine?

                           1.2.

                           Ako je odgovor na pitanje 1.1. potvrdan, treba li onda taj koncept tumačiti isključivo u svjetlu komentara na članak 11. predloška porezne konvencije OECD-a (stavak 8.) iz 1977. ili tumačenjem mogu biti obuhvaćeni i naknadni komentari, uključujući dodatke iz 2003. u vezi s intermedijarnim društvima (stavak 10.1., bivši stavak 8.1.) te dodatke iz 2004. u pogledu „ugovornih ili pravnih obveza” (stavak 10. podstavak 2.)?

                           1.3.

                           Ako se komentari iz 2003. mogu ugraditi u tumačenje, je li preduvjet za to da se društvo ne smatra stvarnim vlasnikom u smislu Direktive 2003/49/EZ to da je konkretno došlo do prijenosa sredstava na one osobe koje država članica u kojoj je isplatitelj kamata rezident smatra stvarnim vlasnicima kamata o kojima je riječ i ako da, je li dodatan preduvjet to da se konkretan prijenos odvio nedugo nakon isplate kamata i/ili izvršio u obliku isplate kamata?

                                       1.3.1.

                                       Od kakve bi važnosti u vezi s time bilo to da se za zajam koristi vlasnički kapital, da se kamate o kojima je riječ pribroje glavnici (kapitalizirane kamate), da je primatelj kamata naknadno izvršio prijenos unutar grupe na svoje matično društvo koje je rezident u istoj državi kako bi u skladu s mjerodavnim pravilima u predmetnoj državi zaradu prilagodio u porezne svrhe, da se predmetne kamate naknadno prenesu u vlasnički kapital društva zajmoprimca, da je primatelj kamata imao ugovornu ili pravnu obvezu prenijeti kamate na drugu osobu i da su većina osoba koje država u kojoj je osoba koja plaća kamate rezident smatra „stvarnim vlasnicima” kamata rezidenti u drugim državama članicama ili drugim državama s kojima je Danska sklopila konvenciju o sprječavanju dvostrukog oporezivanja, tako da na temelju toga u danskom poreznom zakonodavstvu ne bi postojala osnova za porez po odbitku da su te osobe zajmodavci i prema tome izravno dobivaju kamate?

                           1.4.

                           Od kakve bi važnosti za ocjenu pitanja treba li se primatelja kamata smatrati stvarnim vlasnikom u smislu Direktive bilo to da sud koji je uputio zahtjev, nakon što je utvrdio činjenice u slučaju, zaključi da primatelj – koji nije bio ugovorno ili pravno obvezan primljene kamate prenijeti na drugu osobu – nije imao „puno” pravo na „korištenje i uporabu” kamata kao što se to navodi u komentarima iz 2014. o predlošku porezne konvencije OECD-a iz 1977. godine?

               2.

               Podrazumijeva li to što se država članica poziva na članak 5. stavak 1. o primjeni nacionalnih odredbi za sprječavanje prijevara ili zloporaba iz te direktive ili na njezin članak 5. stavak 2. da je predmetna država članica donijela posebne nacionalne odredbe kojima se provodi članak 5. te direktive ili da nacionalno pravo sadržava opće odredbe ili načela o prijevari, zloporabi i utaji poreza koji se mogu tumačiti u skladu s člankom 5.?

                           2.1.

                           Ako je odgovor na 2. pitanje potvrdan, može li se stavak 2. podstavak 2. točka (d) Zakona o porezu na dobit, u kojem se propisuje da djelomično oporezivanje dohotka od kamata ne uključuje „kamate oslobođene od poreza” (…) u skladu s Direktivom 2003/49/EZ o zajedničkom sustavu oporezivanja isplate kamata i licencije između povezanih trgovačkih društava različitih država članica, tada smatrati posebnom nacionalnom odredbom kako se navodi u članku 5. te direktive?

               3.

               Je li odredba konvencije o sprječavanju dvostrukog oporezivanja kojoj su dvije države članice pristupile i koja je sastavljena u skladu s predloškom porezne konvencije OECD-a, prema kojoj oporezivanje kamata ovisi o tome smatra li se primatelj kamata stvarnim vlasnikom kamata, konvencijska odredba za sprječavanje zloporaba obuhvaćena člankom 5. te direktive?

               4.

               Je li prema Direktivi 2003/49/EZ riječ o zloporabi itd. ako su u državi članici u kojoj je isplatitelj kamata rezident porezni odbici za kamate dozvoljeni, dok se u državi članici u kojoj je primatelj kamata rezident kamate ne oporezuju?

               5.

               Je li država članica koja ne želi priznati da je društvo u drugoj državi članici stvarni vlasnik kamata i tvrdi da je društvo u drugoj državi članici tzv. fiktivno intermedijacijsko društvo na temelju Direktive 2003/49/EZ ili članka 10. UEZ-a u tom slučaju obvezna navesti koga ta država članica smatra stvarnim vlasnikom?

               6.

               Ako se za društvo koje je rezident u državi članici (matično društvo) konkretno smatra da u skladu s Direktivom 2003/49/EZ nije oslobođeno od poreza po odbitku na kamate dobivene od društva koje je rezident u drugoj državi članici (društvo kći), a matično društvo iz potonje države članice smatra se djelomično oporezivim za kamate u toj državi članici, je li protivno članku 43. UEZ-a, u vezi s člankom 48. UEZ-a, zakonodavstvo na temelju kojega ta država članica od društva koje je obvezno primjenjivati porez po odbitku (društvo kći) zahtijeva da u slučaju zakašnjelog plaćanja poreza po odbitku plaća zatezne kamate po višim stopama od stopa koje država članica primjenjuje na porez na dobit (uključujući prihode od kamata) za društva koja su rezidenti u istoj državi članici?

               7.

               Ako se za društvo koje je rezident u državi članici (matično društvo) konkretno smatra da u skladu s Direktivom 2003/49/EZ nije oslobođeno od poreza po odbitku na kamate dobivene od društva koje je rezident u drugoj državi članici (društvo kći), a matično društvo iz potonje države članice smatra se poreznim obveznikom koji je djelomično oporeziv za te kamate u toj državi članici, je li protivno članku 43. UEZ-a, u vezi s člankom 48. UEZ-a (podredno člankom 56. UEZ-a), u cijelosti ili zasebno, zakonodavstvo na temelju kojega:

                           (a)

                           potonja država članica od osobe koja plaća kamate zahtijeva da te kamate oporezuje po odbitku i da snosi odgovornost ako to ne učini, s obzirom na to da takva obveza oporezivanja po odbitku ne postoji ako je primatelj kamata rezident u toj državi članici;

                           (b)

                           matično društvo u potonjoj državi članici ne bi bilo obvezno uplatiti predujam poreza na dobit tijekom prve dvije porezne godine, nego bi porez na dobit počelo plaćati puno kasnije od datuma dospijeća poreza po odbitku?

                     Od Suda Europske unije traži se da odgovor na pitanje 6. uvrsti u svoj odgovor na pitanje 7.

      (1)  Direktiva Vijeća 2003/49/EZ od 3. lipnja 2003. o zajedničkom sustavu oporezivanja isplate kamata i licencije između povezanih trgovačkih društava različitih država članica (SL 2003. L 157, str. 49.) [neslužbeni prijevod]


title: Predmet T-614/13: Tužba podnesena 26. studenoga 2013. — Romonta protiv Komisije

text:
               1.2.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 31/13

         Tužba podnesena 26. studenoga 2013. — Romonta protiv Komisije
   (Predmet T-614/13)
   2014/C 31/24
   Jezik postupka: njemački

      Stranke

      Tužitelj: Romonta GmbH (Seegebiet Mansfelder Land, Njemačka) (zastupnici: I. Zenke, M. Vollmer, C. Telschow i A. Schulze, Rechtsanwälte)

      Tuženik: Europska komisija

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

               —

               poništi Odluku Komisije 2013/448/EU od 5. rujna 2013. o nacionalnim provedbenim mjerama za prijelaznu besplatnu dodjelu emisijskih jedinica stakleničkih plinova u skladu s člankom 11. stavkom 3. Direktive 2003/87/EZ Europskog parlamenta i Vijeća, u dijelu u kojem je u članku 1. stavku 1. odbijena dodjela dodatnih prava tužitelju za treće razdoblje trgovanja 2013. do 2020. na temelju klauzule o prekomjernoj strogosti sukladno članku 9. stavku 5. njemačkog Zakona o trgovanju emisijama stakleničkih plinova (Treibhausgas-Emmissionshandelsgesetz, u nastavku: TEHG);

               —

               tuženiku naloži snošenje troškova postupka.

      Tužbeni razlozi i glavni argumenti

   U prilog osnovanosti tužbe tužitelj ističe tri tužbena razloga.

               1.

               Prvi tužbeni razlog: povreda načela proporcionalnosti
               Prema mišljenju tužitelja pobijana odluka povređuje načelo proporcionalnosti jer je odbijanje dodjele dodatnih emisijskih jedinica stakleničkih plinova na temelju klauzule o prekomjernoj strogosti pogrešna s obzirom na cilj koji je odredio tuženik i pored toga u potpunosti neproporcionalno sa štetom koja time nastaje tužitelju. Podredno se ovdje ističe da je Odluka 2011/278/EU (1) protivna europskom pravu i ništava.

               2.

               Drugi tužbeni razlog: povreda načela supsidijarnosti
               U okviru ovog tužbenog razloga tužitelj ističe da pobijana odluka povređuje načelo supsidijarnosti prema kojem se djelovanje Europske unije mora ograničiti na nužnu mjeru. Suprotno od tuženika smatra da je državama članicama preostalo (iako ograničeno) pravo donošenja pravila o dodjeli. Među pravila, čije je donošenje ostalo u nadležnosti država članica, pripadaju klauzule o prekomjernoj strogosti kao što je klauzula sukladno članku 9. stavku 5. njemačkog TEHG-a.

               3.

               Treći tužbeni razlog: povreda temeljnih prava
               Tužitelj ovdje ističe da pobijana odluka zadire u njegova temeljna prava slobode poduzetništva, slobode izbora zanimanja i vlasništva, pri čemu te intervencije nisu opravdane ciljevima koje Europska unija priznaje u općem interesu ili za zaštitu prava i sloboda drugih.

      (1)  2011/278/EU: Odluka Komisije od 27. travnja 2011. o utvrđivanju prijelaznih propisa na razini Unije za usklađenu besplatnu dodjelu emisijskih jedinica na temelju članka 10.a Direktive 2003/87/EZ Europskog parlamenta i Vijeća (priopćena pod brojem dokumenta C(2011) 2772) (SL L 130, str. 1.).


title: Predmet F-56/14: Rješenje Službeničkog suda (drugo vijeće) od 14. srpnja 2016. – Dominguez Perez protiv Komisije (Javna služba — Mirovine — Članak 11. stavak 2. Priloga VIII. Pravilniku o osoblju — Mirovinska prava, stečena prije stupanja u službu Unije na temelju nacionalnog mirovinskog sustava — Prijenos u mirovinski sustav Unije — Prijedlog bonificiranja anuiteta, koji je zainteresirana stranka prihvatila, na temelju novih Općih provedbenih odredaba — Akt kojim se ne nanosi šteta — Pravna sigurnost — Legitimno očekivanje — Jednako postupanje — Članak 81. Poslovnika)

text:
               5.9.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 326/34

         Rješenje Službeničkog suda (drugo vijeće) od 14. srpnja 2016. – Dominguez Perez protiv Komisije
   (Predmet F-56/14) (1)

   ((Javna služba - Mirovine - Članak 11. stavak 2. Priloga VIII. Pravilniku o osoblju - Mirovinska prava, stečena prije stupanja u službu Unije na temelju nacionalnog mirovinskog sustava - Prijenos u mirovinski sustav Unije - Prijedlog bonificiranja anuiteta, koji je zainteresirana stranka prihvatila, na temelju novih Općih provedbenih odredaba - Akt kojim se ne nanosi šteta - Pravna sigurnost - Legitimno očekivanje - Jednako postupanje - Članak 81. Poslovnika))
   (2016/C 326/58)
   Jezik postupka: francuski

      Stranke

      Tužitelj: Dolores Dominguez Perez (Bruxelles, Belgija) (zastupnik: M. Casado García-Hirschfeld, odvjetnik)

      Tuženik: Europska komisija (zastupnici: u početku J. Currall i G. Gattinara, agenti, zatim G. Gattinara, agent, i G. Gattinara i F. Simonetti, agenti)

      Predmet

   Zahtjev za poništenje dvaju prijedloga izračuna koji se odnose na prijenos mirovinskih prava tužitelja u mirovinski sustav Unije koji primjenjuje nove Opće provedbene odredbe koje se odnose na članke 11. i 12. Priloga VIII. Pravilniku o osoblju.

      Izreka rješenja

               1.

               Tužba se odbacuje kao djelomično očito nedopuštena i odbija kao djelomično očito neosnovana.

               2.

               Dolores Dominguez Perez snosi vlastite troškove, te joj se nalaže snošenje troškova Europske komisije.

      (1)  SL C 253, 4. 8. 2014., str. 70.


title: Predmet F-34/16: Tužba podnesena 7. srpnja 2016. – ZZ protiv Parlamenta

text:
               5.9.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 326/35

         Tužba podnesena 7. srpnja 2016. – ZZ protiv Parlamenta
   (Predmet F-34/16)
   (2016/C 326/60)
   Jezik postupka: francuski

      Stranke

      Tužitelj: ZZ (zastupnik: C. Bernard-Glanz, odvjetnik)

      Tuženik: Europski parlament

      Predmet i opis spora

   Poništenje odluka o povratu iznosa koje je tužitelj navodno neosnovano primio na ime naknade za obrazovanje i naknade za uzdržavano dijete te odluka o prestanku njegovih prava na određene naknade.

      Tužbeni zahtjev

               —

               poništiti novu odluku o povratu „primljeno iz drugih izvora”;

               —

               poništiti odluku o povratu „prestanak prava” u dijelu u kojem se utvrđuje da je pravo tužitelja na naknadu za obrazovanje za XX i YY prestalo 1. srpnja 2015. umjesto 1. listopada 2015 te u dijelu u kojem se utvrđuje da je njegovo pravo na naknadu za kućanstvo prestalo 1. kolovoza 2015. umjesto 1. listopada 2015.;

               —

               po potrebi poništiti odluku o odbijanju žalbe;

               —

               naložiti tuženiku da tužitelju isplati zateznu kamatu na iznose koji su nezakonito uskraćeni ili vraćeni, obračunate po stopi koju određuje Europska središnja banka za glavne operacije refinanciranja, uvećanoj za dva postotna boda, počevši od, za svaki iznos, dana kad mu je isti trebao biti isplaćen;

               —

               naložiti tuženiku snošenje troškova.


title: Presuda Suda od 27. lipnja 2014. u predmetu E-26/13 – Država Island protiv Atlija Gunnarssona (Slobodno kretanje osoba – članak 28. Sporazuma o EGP-u – Direktiva 2004/38/EZ – Direktiva 90/365/EEZ – Pravo boravišta – Pravo preseljenja iz matične države – Manje povlašteni porezni tretman)

text:
               26.2.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 68/3

         PRESUDA SUDA
   od 27. lipnja 2014.
   u predmetu E-26/13
   Država Island protiv Atlija Gunnarssona
   (Slobodno kretanje osoba – članak 28. Sporazuma o EGP-u – Direktiva 2004/38/EZ – Direktiva 90/365/EEZ – Pravo boravišta – Pravo preseljenja iz matične države – Manje povlašteni porezni tretman)
   (2015/C 68/03)
   U predmetu E-26/13 država Island protiv Atlija Gunnarssona – ZAHTJEV Sudu na temelju članka 34. Sporazuma među državama EFTA-e o osnivanju Nadzornog tijela i Suda od Vrhovnog suda Islanda (Hæstiréttur Íslands) povezan s tumačenjem članka 28. Sporazuma o EGP-u i članka 7. Direktive 2004/38/EZ Europskog Parlamenta i Vijeća od 29. travnja 2004. o pravu građana Unije i članova njihovih obitelji na slobodno kretanje i boravište na području države članice, Sud, u sastavu Carl Baudenbacher, predsjednik, Per Christiansen, (sudac izvjestitelj) i Páll Hreinsson, suci, donio je 27. lipnja 2014. presudu kao u izreci:
   Nije u skladu s člankom 1. Direktive 90/365/EEZ i člankom 7. stavkom 1. točkama (b) i (d) Direktive 2004/38/EZ da država EGP-a ne odobri supružnicima koji su se preselili u drugu državu EGP-a mogućnost objedinjavanja njihovih osobnih poreznih odbitaka u vezi s procjenom poreza na dohodak u okolnostima kada jedan od njih prima mirovinu matične države koja predstavlja sav ili gotovo sav dohodak te osobe, dok drugi nema dohodaka, a u matičnoj državi bi im bilo odobreno objedinjavanje osobnih poreznih odbitaka.


title: Predmet T-268/13: Presuda Općeg suda od 21. listopada 2014. – Italija protiv Komisije („Neizvršenje presude Suda kojom se utvrđuje neispunjenje obveze države — Novčana kazna — Odluka o plaćanju novčane kazne — Obveza povrata — Poduzeća nad kojima se provodi stečajni postupak — Predmet odnosnih stečajnih postupaka — Dužna pažnja — Teret dokaza”)

text:
               1.12.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 431/19

         Presuda Općeg suda od 21. listopada 2014. – Italija protiv Komisije
   (Predmet T-268/13) (1)

   ((„Neizvršenje presude Suda kojom se utvrđuje neispunjenje obveze države - Novčana kazna - Odluka o plaćanju novčane kazne - Obveza povrata - Poduzeća nad kojima se provodi stečajni postupak - Predmet odnosnih stečajnih postupaka - Dužna pažnja - Teret dokaza”))
   (2014/C 431/32)
   Jezik postupka: talijanski

      Stranke

      Tužitelj: Talijanska Republika (zastupnici: G. Palmieri, agent, uz asistenciju S. Fiorentina, avvocato dello Stato)

      Tuženik: Europska komisija (zastupnici: V. Di Bucci, G. Conte i B. Stromsky, agenti)

      Predmet

   Zahtjev za poništenje Odluke Komisije C (2013) 1264 final, od 7. ožujka 2013., kojom se Talijanskoj Republici nalaže da na ime novčane kazne na račun „Vlastitih sredstava Europske unije” isplati iznos od 1 6 5 33  000 eura.

      Izreka

               1.

               Tužba se odbija.

               2.

               Talijanskoj Republici se nalaže snošenje troškova.

      (1)  SL C 207, 20.7.2013.


title: Predmet C-27/16: Rješenje Suda (osmo vijeće) od 8. prosinca 2016. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Administrativen sad Sofia-grad – Bugarska) – Angel Marinkov protiv Predsedatel na Darzhavna agentsia za balgarite v chuzhbina (Zahtjev za prethodnu odluku — Članak 53. stavak 2. Poslovnika Suda — Direktive 2000/78/EZ i 2006/54/EZ — Područje primjene — Očita nedopuštenost — Povelja Europske unije o temeljnim pravima — Provedba prava Unije — Nepostojanje — Očita nenadležnost)

text:
               20.3.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 86/2

         Rješenje Suda (osmo vijeće) od 8. prosinca 2016. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Administrativen sad Sofia-grad – Bugarska) – Angel Marinkov protiv Predsedatel na Darzhavna agentsia za balgarite v chuzhbina
   (Predmet C-27/16) (1)

   ((Zahtjev za prethodnu odluku - Članak 53. stavak 2. Poslovnika Suda - Direktive 2000/78/EZ i 2006/54/EZ - Područje primjene - Očita nedopuštenost - Povelja Europske unije o temeljnim pravima - Provedba prava Unije - Nepostojanje - Očita nenadležnost))
   (2017/C 086/02)
   Jezik postupka: bugarski

      Sud koji je uputio zahtjev

   Administrativen sad Sofia-grad

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelj: Angel Marinkov

      Tuženik: Predsedatel na Darzhavna agentsia za balgarite v chuzhbina

      Izreka

   Zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Administrativen sad Sofia-grad (Upravni sud, Sofija, Bugarska), odlukom od 28. prosinca 2015., očito je nedopušten u mjeri u kojoj se odnosi na direktive 2000/78/EZ Vijeća, od 27. studenoga 2000., o uspostavi općeg okvira za jednako postupanje pri zapošljavanju i obavljanju zanimanja, i 2006/54/EZ Europskog parlamenta i Vijeća, od 5. srpnja 2006., o provedbi načela jednakih mogućnosti i jednakog postupanja prema muškarcima i ženama u pitanjima zapošljavanja i rada.
   Sud Unije je očito nenadležan za dati odgovor na postavljena pitanja u mjeri u kojoj se odnose na članke 30. i 47. te članak 52. stavak 1. Povelje Europske unije o temeljim pravima.

      (1)  SL C 111, 29. 3. 2016.


title: Rješenje predsjednika od 7. listopada 2015. u spojenim predmetima E-8/15 i E-9/15 – Financial Services and Compensation Scheme Limited protiv Jamstvenog fonda za deponente i ulagatelje i De Nederlandsche Bank N.V. protiv Jamstvenog fonda za deponente i ulagatelje

text:
               8.12.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 457/12

         RJEŠENJE PREDSJEDNIKA
   od 7. listopada 2015.
   u spojenim predmetima E-8/15 i E-9/15
   Financial Services and Compensation Scheme Limited protiv Jamstvenog fonda za deponente i ulagatelje i De Nederlandsche Bank N.V. protiv Jamstvenog fonda za deponente i ulagatelje
   (2016/C 457/09)
   Zahtjevi Sudu za savjetodavna mišljenja koje je podnio Okružni sud u Reykjavíku (Héraðsdómur Reykjavíkur) u skladu s člankom 34. Sporazuma među državama EFTA-e o osnivanju Nadzornog tijela i Suda, predsjednik Suda donio je 7. listopada 2015. rješenje kao u izreci:
   Spojeni predmeti E-8/15 i E-9/15 brišu se iz registra.


title: Predmet C-661/16: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 21. prosinca 2016. uputio Bundesfinanzhof (Njemačka) – Finanzamt Göppingen protiv Ericha Wirtla

text:
               20.3.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 86/13

         Zahtjev za prethodnu odluku koji je 21. prosinca 2016. uputio Bundesfinanzhof (Njemačka) – Finanzamt Göppingen protiv Ericha Wirtla
   (Predmet C-661/16)
   (2017/C 086/16)
   Jezik postupka: njemački

      Sud koji je uputio zahtjev

   Bundesfinanzhof

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelj: Finanzamt Göppingen

      Tuženik: Erich Wirtl

      Prethodna pitanja

               1.

               Prema presudi Suda Europske unije FIRIN od 13. ožujka 2014., C-107/13 (1), isključeno je pravo na odbitak na temelju predujma, ako je nastanak oporezivog događaja neizvjestan u trenutku plaćanja predujma. Da li se to procjenjuje u skladu s objektivnim činjeničnim stanjem ili u skladu s objektiviranim gledištem platitelja predujma?

               2.

               Treba li presudu Suda Europske unije FIRIN tumačiti na način da u skladu s pravom Unije ispravak prava na odbitak koji je platitelj predujma obračunao na računu za predujam za isporuku predmeta, nije uvjetovan povratom plaćenog predujma, ako u konačnici ne dođe do realizacije te isporuke?

               3.

               Ako na prethodno pitanje treba odgovoriti potvrdno: Ovlašćuje li članak 186. Direktive Vijeća 2006/112/EZ od 28. studenoga 2006. o zajedničkom sustavu poreza na dodanu vrijednost (Direktiva o PDV-u) (2), koji državama članicama dopušta utvrđivanje pojedinosti ispravka u skladu s člankom 185. Direktive o PDV-u, Saveznu Republiku Njemačku kao državu članicu da u svojem nacionalnom pravu odredi da do umanjenja porezne osnovice dolazi tek povratom predujma, i u skladu s tim, da se ispravak poreznog duga i prava na odbitak provodi u isto vrijeme i pod istim uvjetima?

      (1)  ECLI:EU:C:2014:151

      (2)  SL L 347, str. 1. (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 9., svezak 1., str. 120.).


title: Predmet T-598/14: Rješenje Općeg suda od 15. rujna 2015. – Almashreq Investment Fund protiv Vijeća

text:
               16.11.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 381/60

         Rješenje Općeg suda od 15. rujna 2015. – Almashreq Investment Fund protiv Vijeća
   (Predmet T-598/14) (1)

   (2015/C 381/79)
   Jezik postupka: francuski
   Predsjednik sedmog vijeća odredio je brisanje predmeta.

      (1)  SL C 361, 13. 10. 2014.


title: Predmet C-245/15: Presuda Suda (deseto vijeće) od 2. ožujka 2017. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Judecătoria Balş – Judeţul Olt – Rumunjska) – SC Casa Noastră SA protiv Ministerul Transporturilor – Inspectoratul de Stat pentru Controlul în Transportul Rutier ISCTR (Zahtjev za prethodnu odluku — Cestovni prijevoz — Socijalne odredbe — Izuzeća — Uredba (EZ) br. 561/2006 — Članak 3. točka (a) — Uredba (EZ) br. 1073/2009 — Članak 2. točka 3. — Usluge kojima se osigurava linijski prijevoz putnika — Pojam — Besplatni prijevoz koji gospodarski subjekt organizira za svoje zaposlenike do radnog mjesta i obratno, u vozilima u njegovu vlasništvu kojima upravlja jedan od njegovih zaposlenika)

text:
               18.4.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 121/2

         Presuda Suda (deseto vijeće) od 2. ožujka 2017. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Judecătoria Balş – Judeţul Olt – Rumunjska) – SC Casa Noastră SA protiv Ministerul Transporturilor – Inspectoratul de Stat pentru Controlul în Transportul Rutier ISCTR
   (Predmet C-245/15) (1)

   ((Zahtjev za prethodnu odluku - Cestovni prijevoz - Socijalne odredbe - Izuzeća - Uredba (EZ) br. 561/2006 - Članak 3. točka (a) - Uredba (EZ) br. 1073/2009 - Članak 2. točka 3. - Usluge kojima se osigurava linijski prijevoz putnika - Pojam - Besplatni prijevoz koji gospodarski subjekt organizira za svoje zaposlenike do radnog mjesta i obratno, u vozilima u njegovu vlasništvu kojima upravlja jedan od njegovih zaposlenika))
   (2017/C 121/02)
   Jezik postupka: rumunjski

      Sud koji je uputio zahtjev

   Judecătoria Balş – Judeţul Olt

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelj: SC Casa Noastră SA

      Tuženik: Ministerul Transporturilor – Inspectoratul de Stat pentru Controlul în Transportul Rutier ISCTR

      Izreka

   Članak 3. točku (a) Uredbe (EZ) br. 561/2006 Europskog parlamenta i Vijeća od 15. ožujka 2006. o usklađivanju određenog socijalnog zakonodavstva koje se odnosi na cestovni promet i o izmjeni uredbi Vijeća (EEZ) br. 3821/85 i (EZ) br. 2135/98 te o stavljanju izvan snage Uredbe Vijeća (EEZ) br. 3820/85 (SL 2006., L 102, str. 1.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 5., svezak 6., str. 167.), i članak 2. točku 3. Uredbe (EZ) br. 1073/2009 Europskog parlamenta i Vijeća od 21. listopada 2009. o zajedničkim pravilima za pristup međunarodnom tržištu usluga prijevoza običnim i turističkim autobusima i o izmjeni Uredbe (EZ) br. 561/2006, treba tumačiti na način da usluga prijevoza radnika od kuće do posla i obratno koju organizira njihov poslodavac na udaljenosti do 50 kilometara, ulazi u područje primjene izuzeća predviđenog člankom 3. točkom (a) Uredbe br. 561/2006 prema kojem se ta uredba ne primjenjuje na takvu uslugu prijevoza.

      (1)  SL C 337, 12. 10. 2015.


title: Predmet T-516/12: Presuda Općeg suda od 25. rujna 2014. – Ted-Invest protiv OHIM-a – Scandia Down (sensi scandia) („Žig Zajednice — Postupak proglašenja ništavosti — Figurativni žig Zajednice sensi scandia — Raniji verbalni žig Zajednice SCANDIA HOME — Relativni razlog za odbijanje — Vjerojatnost dovođenja u zabludu — Članak 8. stavak 1. točka (b) i članak 53. stavak 1. točka (a) Uredbe (EZ) br. 207/2009”)

text:
               10.11.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 395/42

      Presuda Općeg suda od 25. rujna 2014. – Ted-Invest protiv OHIM-a – Scandia Down (sensi scandia)
      (Predmet T-516/12) (1)

      ((„Žig Zajednice - Postupak proglašenja ništavosti - Figurativni žig Zajednice sensi scandia - Raniji verbalni žig Zajednice SCANDIA HOME - Relativni razlog za odbijanje - Vjerojatnost dovođenja u zabludu - Članak 8. stavak 1. točka (b) i članak 53. stavak 1. točka (a) Uredbe (EZ) br. 207/2009”))
      (2014/C 395/51)
      Jezik postupka: engleski

         Stranke

         Tužitelj: Ted-Invest EOOD (Plovdiv, Bugarska) (zastupnik: A. Ivanova, odvjetnik)

         Tuženik: Ured za usklađivanje na unutarnjem tržištu (žigovi i dizajni) (zastupnik: L. Rampini, agent)

         Druga stranka u postupku pred žalbenim vijećem OHIM-a, intervenijent u postupku pred Općim sudom: Scandia Down LLC (Weehawken, New Jersey, Sjedinjene Američke Države) (zastupnik: G. Farrington, odvjetnik)

         Predmet

      Tužba podnesena protiv odluke prvog žalbenog vijeća OHIM-a od 6. rujna 2012. (predmet R 2247/2011-1) koji se odnosi na postupak proglašenja ništavosti između Scandia Down LLC i Ted-Invest EOOD.

         Izreka

                  1.

                  Tužba se odbija.

                  2.

                  Društvu Ted-Invest EOOD nalaže se snošenje troškova postupka.

         (1)  SL C 32, 2.2.2013.


title: Predmet C-243/12 P: Presuda Suda (prvo vijeće) od 19. lipnja 2014. – FLS Plast A/S protiv Europske komisije (Žalba — Tržišno natjecanje — Zabranjeni sporazumi — Sektor industrijskih plastičnih vreća — Odluka koja utvrđuje povredu članka 81. UEZ-a — Neograničena nadležnost Općeg suda — Obveza obrazlaganja — Pripisivanje društvu majci protupravnog ponašanja društva kćeri — Odgovornost društva majke za plaćanje novčane kazne izrečene društvu kćeri — Proporcionalnost — Postupak pred Općim sudom — Razuman rok za suđenje)

text:
               25.8.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 282/2

         Presuda Suda (prvo vijeće) od 19. lipnja 2014. – FLS Plast A/S protiv Europske komisije
   (Predmet C-243/12 P) (1)

   ((Žalba - Tržišno natjecanje - Zabranjeni sporazumi - Sektor industrijskih plastičnih vreća - Odluka koja utvrđuje povredu članka 81. UEZ-a - Neograničena nadležnost Općeg suda - Obveza obrazlaganja - Pripisivanje društvu majci protupravnog ponašanja društva kćeri - Odgovornost društva majke za plaćanje novčane kazne izrečene društvu kćeri - Proporcionalnost - Postupak pred Općim sudom - Razuman rok za suđenje))
   2014/C 282/03
   Jezik postupka: engleski

      Stranke

      Žalitelj: FLS Plast A/S (zastupnici: M. Thill-Tayara i Y. Anselin, avocats)

      Druga stranka u postupku: Europska komisija (zastupnici: F. Castillo de la Torre i V. Bottka, agenti, uz asistenciju M. Gray, barrister)

      Izreka

               1.

               Žalba se odbija.

               2.

               FLS Plastu A/S nalaže se snošenje troškova.

      (1)  SL C 319, 20.10.2012.


title: Predmet C-152/14: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 1. travnja 2014. uputio Consiglio di Stato (Italija) – AEEG protiv Antonelle Bertazzi i dr.

text:
               24.6.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 194/13

         Zahtjev za prethodnu odluku koji je 1. travnja 2014. uputio Consiglio di Stato (Italija) – AEEG protiv Antonelle Bertazzi i dr.
   (Predmet C-152/14)
   2014/C 194/16
   Jezik postupka: talijanski

      Sud koji je uputio zahtjev

   Consiglio di Stato

      Stranke glavnog postupka

      Žalitelj: Autorità per l’energia elettrica e il gas (AEEG)

      Druge stranke u postupku: Antonella Bertazzi, Annalise Colombo, Maria Valeria Contin, Angela Filippina Marasco, Guido Guissani, Lucia Lizzi, Fortuna Peranio

      Prethodna pitanja

               1.

               Može li se, u odnosu na obveze koje su ostale nepromijenjene i u potpunosti jednake za radnike zaposlene bilo na određeno ili na neodređeno vrijeme, u načelu smatrati da je u skladu s člankom 4. stavkom 4. Direktive 1999/70/EZ (1) nacionalni propis (članak 75. stavak 2. Zakonodavne uredbe br. 112 iz 2008.) koji u potpunosti isključuje radni staž stečen u službi kod neovisnih tijela s ugovorom o radu na određeno vrijeme, u slučaju kad se dotični radnici primaju po posebnom postupku, na temelju selektivnih testiranja koje uopće nije moguće izjednačiti sa strožim javnim natječajem na temelju testiranja koje su prošli drugi zaposlenici, bez obzira što su, pošto su predviđeni zakonodavnim aktima, u skladu s člankom 97. stavkom 3. talijanskog Ustava, kao što je procjena sposobnosti za obavljanje dužnosti koje im treba povjeriti?

               2.

                           a)

                           Ukoliko se utvrdi da gore spomenuti propis nije u skladu s načelima Zajednice, u pogledu spomenutih radnika zaposlenih na određeno vrijeme, je li moguće pojedinačno odrediti objektivne razloge za odstupanje od jednakog postupanja koje treba osigurati tim radnicima u odnosu na one koji su zaposleni na neodređeno vrijeme, a radi ostvarivanja „ciljeva socijalne politike”, ukoliko se ustanovi da je potrebno izbjegavati „simultano” zapošljavanje primljenih radnika u odnosu na one koji su već zaposleni na radna mjesta temeljem općeg pravila o natječajima za pristup javnoj upravi (pravilo propisano – osim zakonske iznimke, poput one koju u predmetnom slučaju predviđa ukidanje selektivnog postupka – na temelju spomenutog članka 97. stavka 3. talijanskog Ustava) te mogu li se, sukladno onome što je Sud [Europske unije] već utvrdio u točki 47. svog rješenja od 7. ožujka 2013. [predmet C-393/11], navedeni razlozi smatrati zadovoljenim u pogledu proporcionalnosti, samo na temelju toga što je radnicima koji su primljeni na određeno vrijeme priznato pravo na osobni dodatak, koji se iscrpljuje kasnijim isplatama, niti se o njemu može ponovno odlučivati, pri čemu se prekida redovni prelazak iz postojećih platnih razreda i pristup selekciji za više funkcije?

                           b)

                           Mogu li se naprotiv, nakon što se utvrdi sposobnost za obavljanje određenih poslova, periodične procjene njihovog ispravnog obavljanja u svrhu svrstavanja u platne razrede i više funkcije, uz dodatni natječaj za prijelaze u karijeri, smatrati prikladnim za uspostavljanje ravnoteže položaja primljenih radnika u odnosu na položaje radnika zaposlenih temeljem javnog natječaja, bez da je potrebno uvođenje bilo kakvog isključivanja radnog staža i razine primanja na teret ovih prvih (međutim, bez bilo kakve značajnije koristi u gore opisanom sustavu napredovanja za ove druge, kojeg usvaja AEEG), s posljedičnim nepostojanjem, u konkretnom slučaju, objektivnih razloga za odstupanje od Direktive 1999/70/EZ u pogledu zahtjeva objektivnosti i transparentnosti, kojima trebaju odgovarati dotični radni uvjeti u konkretnom kontekstu o kojem je riječ?

               3.

               U svakom slučaju, treba li, kako se može zaključiti iz točaka 47. do 54. rješenja od 7. ožujka 2013., doista prihvatiti neproporcionalan i diskriminatoran karakter potpunog isključenja prethodno stečenog radnog staža (s posljedicom da je nacionalni propis usvojen u tom pogledu potrebno izuzeti iz primjene), a da se ne udovolji propisanim zahtjevima za zaštitu položaja kandidata odabranih na natječaju, ne dovodeći u pitanje mjere koje treba usvojiti na temelju diskrecijskih ovlasti uprave (u obliku „bonusa” odnosno prednosti koje se priznaju dotičnim kandidatima odabranim na natječaju, prilikom selekcije za više funkcije ili drugim sredstvima koja spadaju u diskrecijski prostor nacionalnih tijela za organizaciju vlastite javne uprave)?

      (1)  Direktiva Vijeća 1999/70/EZ od 28. lipnja 1999. o okvirnom sporazumu o radu na određeno vrijeme koji su sklopili ETUC, UNICE i CEEP (SL L 175, str. 43.)


title: Predmet C-115/17: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 6. ožujka 2017. uputio Cour de cassation (Francuska) – Administration des douanes et droits indirects, Etablissement national des produits de l'agriculture et de la mer (FranceAgriMer) protiv Huberta Clergeaua, Jean-Luca Labroussea, Jean-Jacquesa Berthellemyja, Alaina Boucheta, Jean-Pierrea Duboisa, Marcela Géryja, Jean-Paula Matrata, Jean-Pierrea Paziota, Patricea Raillota

text:
               6.6.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 178/6

         Zahtjev za prethodnu odluku koji je 6. ožujka 2017. uputio Cour de cassation (Francuska) – Administration des douanes et droits indirects, Etablissement national des produits de l'agriculture et de la mer (FranceAgriMer) protiv Huberta Clergeaua, Jean-Luca Labroussea, Jean-Jacquesa Berthellemyja, Alaina Boucheta, Jean-Pierrea Duboisa, Marcela Géryja, Jean-Paula Matrata, Jean-Pierrea Paziota, Patricea Raillota
   (Predmet C-115/17)
   (2017/C 178/06)
   Jezik postupka: francuski

      Sud koji je uputio zahtjev

   Cour de cassation

      Stranke glavnog postupka

      Žalitelji u kasacijskom postupku: Administration des douanes et droits indirects, Etablissement national des produits de l'agriculture et de la mer (FranceAgriMer)

      Druge stranke u kasacijskom postupku: Hubert Clergeau, Jean-Luc Labrousse, Jean-Jacques Berthellemy, Alain Bouchet, Jean-Pierre Dubois, Marcel Géry, Jean-Paul Matrat, Jean-Pierre Paziot, Patrice Raillot

      Prethodno pitanje

   Treba li članak 49. Povelje o temeljnim pravima tumačiti na način da mu se protivi to da se neku osobu osudi zbog dobivanja neprimjerenih izvoznih subvencija manipuliranjem ili lažnim izjavama o prirodi robe za koju su se tražile subvencije, kada je, zbog izmjene koja je nastupila nakon nastanka činjenica, roba koju je ona doista izvezla postala prihvatljiva za te subvencije?


title: Predmet T-496/07: Presuda Općeg suda od 16. rujna 2013. — Repsol Lubricantes y Especialidades i dr. protiv Komisije ( „Tržišno natjecanje — Zabranjeni sporazumi — Španjolsko tržište asfaltnog bitumena — Godišnji sporazumi o podjeli tržišta i usklađivanju cijena — Prava obrane — Pripisivost protupravnog ponašanja — Načelo prema kojem se kazna ili druga sankcija može primijeniti samo u odnosu na osobu kojoj se djelo može pripisati — Izračun iznosa novčane kazne — Načelo pravomoćnosti” )

text:
               16.11.2013

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 336/13

         Presuda Općeg suda od 16. rujna 2013. — Repsol Lubricantes y Especialidades i dr. protiv Komisije
   (Predmet T-496/07) (1)

   (Tržišno natjecanje - Zabranjeni sporazumi - Španjolsko tržište asfaltnog bitumena - Godišnji sporazumi o podjeli tržišta i usklađivanju cijena - Prava obrane - Pripisivost protupravnog ponašanja - Načelo prema kojem se kazna ili druga sankcija može primijeniti samo u odnosu na osobu kojoj se djelo može pripisati - Izračun iznosa novčane kazne - Načelo pravomoćnosti)
   2013/C 336/28
   Jezik postupka: španjolski

      Stranke

      Tužitelji: Repsol Lubricantes y Especialidades, SA, ranije Repsol Lubricantes YPF y Especialidades, SA (Madrid, Španjolska); Repsol Petróleo, SA (Madrid); i Repsol, SA, ranije Repsol YPF, SA (Madrid) (zastupnici: L. Ortiz Blanco, J. Buendía Sierra, M. Muñoz de Juan i Á. Givaja Sanz, odvjetnici)

      Tuženik: Europska komisija (zastupnici: F. Castillo de la Torre i C. Urraca Caviedes, agenti)

      Predmet

   Zahtjev za poništenje Odluke Komisije C(2007) 4441 final od 3. listopada 2007. o postupku primjene članka 81. [EZ] [(predmet COMP/38.710 –Bitumen (Španjolska)], kao i zahtjev za smanjenje iznosa novčane kazne izrečene tužiteljima u toj odluci.

      Izreka

               1.

               Tužba se odbija.

               2.

               Zahtjev Europske komisije, kojim predlaže povećanje iznosa novčane kazne, se odbija.

               3.

               Repsol Lubricantes y Especialidades, SA, Repsol Petróleo, SA i Repsol, SA se nalaže snošenje troškova.

      (1)  SL C 64, 8.3.2008.


title: Predmet T-808/14: Presuda Općeg suda od 15. prosinca 2016. – Španjolska protiv Komisije („Državne potpore — Digitalna televizija — Potpora za uvođenje zemaljske digitalne televizije u udaljenim i manje urbaniziranim područjima Castille-La Manche — Odluka kojom se potpore proglašavaju nespojivima s unutarnjim tržištem — Pojam poduzeća — Gospodarska aktivnost — Prednost — Usluga od općeg gospodarskog interesa — Narušavanje tržišnog natjecanja — Članak 107. stavak 3. točka (c) UFEU-a — Dužna pažnja — Razumni rok — Pravna sigurnost — Jednako postupanje — Proporcionalnost — Supsidijarnost — Pravo na informacije”)

text:
               6.2.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 38/27

         Presuda Općeg suda od 15. prosinca 2016. – Španjolska protiv Komisije
   (Predmet T-808/14) (1)

   ((„Državne potpore - Digitalna televizija - Potpora za uvođenje zemaljske digitalne televizije u udaljenim i manje urbaniziranim područjima Castille-La Manche - Odluka kojom se potpore proglašavaju nespojivima s unutarnjim tržištem - Pojam poduzeća - Gospodarska aktivnost - Prednost - Usluga od općeg gospodarskog interesa - Narušavanje tržišnog natjecanja - Članak 107. stavak 3. točka (c) UFEU-a - Dužna pažnja - Razumni rok - Pravna sigurnost - Jednako postupanje - Proporcionalnost - Supsidijarnost - Pravo na informacije”))
   (2017/C 038/36)
   Jezik postupka: španjolski

      Stranke

      Tužitelj: Kraljevina Španjolska (zastupnici: A. Rubio González, zatim A. Gavela Llopis, abogados del Estado)

      Tuženik: Europska komisija (zastupnici: É. Gippini Fournier, P. Němečková i B. Stromsky, agenti)

      Predmet

   Zahtjev na temelju članka 263. UFEU-a kojim se traži poništenje odluke C(2014) 6846 final Komisije od 1. listopada 2014. o državnoj potpori SA.27408 [(C 24/2010) (ex NN 37/2010, ex CP 19/2009)] koju su dodijelile vlasti Castille-La Manche radi uvođenja zemaljske digitalne televizije u udaljenim i manje urbaniziranim područjima Castille-La Manche, koja je izmijenjena odlukom C(2015) 7193 final od 20. listopada 2015. kojom se ispravljaju određene pogreške iz odluke C(2014) 6846 final.

      Izreka

               1.

               Tužba se odbija.

               2.

               Kraljevini Španjolskoj nalaže se snošenje troškova.

      (1)  SL C 34, 2. 2. 2015.


title: Predmet T-599/11: Presuda Općeg suda od 21. svibnja 2014. – Eni protiv OHIM-a – Emi (IP) (ENI) ( „Žig Zajednice — Postupak prigovora — Prijava verbalnog žiga Zajednice ENI — Raniji figurativni žig Zajednice EMI — Vjerojatnost dovođenja u zabludu — Sličnost proizvoda i usluga — Sličnost znakova — Članak 8. stavak 1. točka (b) Uredbe (EZ) br. 207/2009 — Djelomično odbijanje registracije” )

text:
               7.7.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 212/25

         Presuda Općeg suda od 21. svibnja 2014. – Eni protiv OHIM-a – Emi (IP) (ENI)
   (Predmet T-599/11) (1)

   ((„Žig Zajednice - Postupak prigovora - Prijava verbalnog žiga Zajednice ENI - Raniji figurativni žig Zajednice EMI - Vjerojatnost dovođenja u zabludu - Sličnost proizvoda i usluga - Sličnost znakova - Članak 8. stavak 1. točka (b) Uredbe (EZ) br. 207/2009 - Djelomično odbijanje registracije”))
   2014/C 212/29
   Jezik postupka: engleski

      Stranke

      Tužitelj: Eni SpA (Rome, Italija) (zastupnici: D. De Simone i G. Orsoni, odvjetnici)

      Tuženik: Ured za usklađivanje na unutarnjem tržištu (žigovi i dizajni) (zastupnici: C. Negro i D. Botis, agenti)

      Druga stranka u postupku pred žalbenim vijećem OHIM-a, intervenijent u postupku pred Općim sudom: Emi (IP) Ltd (London, Ujedinjena Kraljevina) (zastupnik: S. Malynicz, barrister)

      Predmet

   Tužba protiv odluke prvog žalbenog vijeća OHIM-a od 8. rujna 2011. (predmet R 2439/2010-1), koja se odnosi na postupak prigovora između Emi (IP) Ltd i Eni SpA.

      Izreka

               1.

               Tužba se odbija.

               2.

               Eni SpA se nalaže snošenje troška.

      (1)  SL C 32, 4.2.2012.


title: Predmet T-174/14: Rješenje Općeg suda od 9. lipnja 2015. – Dieckerhoff Guss protiv Komisije („Državne potpore — Mjere koje je Njemačka donijela u korist električne energije koja se proizvodi iz obnovljivih izvora energije i poduzeća s velikom potrošnjom električne energije — Odluka o pokretanju postupka iz članka 108. stavka 2. UFEU-a — Donošenje konačne odluke nakon podnošenja tužbe — Obustava postupka”)

text:
               7.9.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 294/51

         Rješenje Općeg suda od 9. lipnja 2015. – Dieckerhoff Guss protiv Komisije
   (Predmet T-174/14) (1)

   ((„Državne potpore - Mjere koje je Njemačka donijela u korist električne energije koja se proizvodi iz obnovljivih izvora energije i poduzeća s velikom potrošnjom električne energije - Odluka o pokretanju postupka iz članka 108. stavka 2. UFEU-a - Donošenje konačne odluke nakon podnošenja tužbe - Obustava postupka”))
   (2015/C 294/62)
   Jezik postupka: njemački

      Stranke

      Tužitelj: Dieckerhoff Guss GmbH (Gevelsberg, Njemačka) (zastupnici: H. Höfler, C. Kahle i V. Winkler, odvjetnici)

      Tuženik: Europska komisija (zastupnici: T. Maxian Rusche i R. Sauer, agenti, uz asistenciju C. Rennera, odvjetnika)

      Intervenijent u potporu tuženiku: Nadzorno tijelo EFTA-e (zastupnici: u početku X. Lewis, M. Schneider i J. Kaasin, potom X. Lewis, M. Schneider, M. Moustakali i C. Perrin, agenti)

      Predmet

   Zahtjev za djelomično poništenje Odluke Komisije C (2013) 4424 final od 18. prosinca 2013. o pokretanju postupka iz članka 108. stavka 2. UFEU-a vezano uz mjere koje je provela Savezna Republika Njemačka u korist električne energije iz obnovljivih izvora i velikih potrošača energije (Državna potpora SA. 33995 (2013/C) (ex 2013/NN)).

      Izreka

               1.

               Obustavlja se postupak po tužbi.

               2.

               Obustavlja se postupak po zahtjevima za intervenciju koje su podnijeli Flachglas Torgau GmbH i Saint-Gobain Isover G+H AG, Kronotex GmbH & Co. KG i Kronoply GmbH, Bayer MaterialScience AG, Sabic Polyolefine GmbH, Ineos Manufacturing Deutschland GmbH, Ineos Phenol GmbH i Ineos Vinyls Deutschland GmbH, te Advansa GmbH, Akzo Nobel Industrial Chemicals GmbH, Aurubis AG, CBW Chemie GmbH, CFB Chemische Fabrik Brunsbüttel GmbH & Co. KG, Clariant Produkte (Deutschland) GmbH, Dralon GmbH, Hahl Filaments GmbH, Messer Produktionsgesellschaft mbH Siegen, Messer Produktionsgesellschaft mbH Salzgitter, Nabaltec AG, Siltronic AG i Wacker Chemie AG.

               3.

               Dieckerhoff Guss GmbH snosit će vlastite troškove kao i troškove Europske komisije, uključujući troškove povezane s postupkom privremene pravne zaštite.

               4.

               Nadzorno tijelo EFTA-e snosit će vlastite troškove.

      (1)  SL C 142, 12. 5. 2014.


title: Predmet F-142/11: Rješenje Službeničkog suda (drugo vijeće) od 24. lipnja 2016. – Simpson protiv Vijeća (Javna služba — Vraćanje Službeničkom sudu na ponovno suđenje nakon ukidanja — Dužnosnici — Prelazak u viši razred — Odluka da se tužitelja ne uvrsti u razred AD9 nakon njegova uspjeha na otvorenom natječaju za razred AD 9 — Obveza obrazlaganja — Jednako postupanje — Očita pogreška u ocjeni — Članak 81. Poslovnika — Očito neutemeljena tužba)

text:
               8.8.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 287/36

         Rješenje Službeničkog suda (drugo vijeće) od 24. lipnja 2016. – Simpson protiv Vijeća
   (Predmet F-142/11) (1)

   ((Javna služba - Vraćanje Službeničkom sudu na ponovno suđenje nakon ukidanja - Dužnosnici - Prelazak u viši razred - Odluka da se tužitelja ne uvrsti u razred AD9 nakon njegova uspjeha na otvorenom natječaju za razred AD 9 - Obveza obrazlaganja - Jednako postupanje - Očita pogreška u ocjeni - Članak 81. Poslovnika - Očito neutemeljena tužba))
   (2016/C 287/44)
   Jezik postupka: engleski

      Stranke

      Tužitelj: Erik Simpson (Bruxelles, Belgija) (zastupnik: M. Velardo, odvjetnik)

      Tuženik: Vijeće Europske unije (zastupnici: M. Bauer i E. Rebasti, agenti)

      Predmet

   Zahtje za poništenje odluke o nepromaknuću tužitelja u razred AD9 nakon uspjeha na natječaju EPSO/AD/113/07 „Chefs d'unité (AD9) de langues tchèque, estonienne, hongroise, lituanienne, lettone, maltaise, polonaise, slovaque et slovène dans le domaine de la traduction” te zahtjev za naknadu štete.

      Izreka rješenja

               1.

               Tužba se odbija.

               2.

               Erik Simpson snosi svoje vlastite troškove iz predmeta F-142/11, T-130/14 P odnosno F-142/11 RENV i nalaže mu se snošenje troškova Vijeća Europske unije u predmetu F-142/11.

               3.

               Vijeće Europske unije snosi svoje vlastite troškove u predmetima T-130/14 P i F-142/11 RENV.

      (1)  SL C 65, 3. 3. 2012., str. 26. (izvorni predmet)


title: Predmet T-320/15: Tužba podnesena 19. lipnja 2015. – Impresa Costruzioni Giuseppe Maltauro protiv Komisije

text:
               3.8.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 254/22

         Tužba podnesena 19. lipnja 2015. – Impresa Costruzioni Giuseppe Maltauro protiv Komisije
   (Predmet T-320/15)
   (2015/C 254/25)
   Jezik postupka: talijanski

      Stranke

      Tužitelj: Impresa Costruzioni Giuseppe Maltauro SpA (Vicenza, Italija) (zastupnici: M. Merola, avvocato, M. Santacroce, avvocato, M. Toniolo, avvocato)

      Tuženik: Europska komisija

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

               —

               u cijelosti poništi pobijanu odluku kojom je Komisija isključila društvo Impresa Costruzioni Giuseppe Maltauro S.p.A. iz sudjelovanja u postupcima nabave i dodjele bespovratnih sredstava iz općeg proračuna Europske unije, uključujući postupak br. JRC/IPR/2014/C.5/0003 RC, objavljen u GU 2014/S 034-054569, kako je naknadno izmijenjen, u trajanju od dvije godine i deset mjeseci;

               —

               naloži Komisiji snošenje troškova postupka.

      Tužbeni razlozi i glavni argumenti

   Postupak isključenja pokrenut je povodom sudjelovanja tužitelja u ograničenom postupku javne nabave koji je 18. veljače 2014. objavio Zajednički istraživački centar, za izgradnju nove zgrade na području Ispra-e. Naime, Komisija je saznala za određene nepravilnosti koje je navodno počinio tužitelj.
   U prilog osnovanosti tužbe tužitelj ističe četiri tužbena razloga.

               1.

               Prvi tužbeni razlog odnosi se na neprovođenje istrage, iskrivljenje činjeničnog stanja te, slijedom toga, pogrešku koja se tiče prava zbog neprimjene iznimke iz članka 106. stavka 1. zadnjeg podstavka financijske uredbe.

                           —

                           U vezi s time ističe se da je u donošenju pobijane odluke počinjena povreda neprovođenja istrage, iskrivljenje činjeničnog stanja te slijedom toga pogreška koja se tiče prava jer na predmetni slučaj nije primijenjen članak 106. stavak 1. zadnji podstavak Uredbe br. 966/2012. Točnije, Komisija je pogriješila ne priznavši da su u ovom slučaju bili ispunjeni uvjeti primjene članka 106. stavka 1. točke (b) Uredbe br. 966/2012 i ne uzevši u obzir na prikladan način dokumentarne dokaze koje je tijekom istražnog postupka podnijelo društvo Impresa Costruzioni Giuseppe Maltauro S.p.A. kako bi dokazala da je poduzela „prikladne mjere” prema dr. E. Maltauru.

               2.

               Drugi tužbeni razlog odnosi se na neprimjenjivost članka 106. stavka 1. točke (c) financijske uredbe.

                           —

                           U vezi s time ističe se, podredno, da je u donošenju pobijane odluke iskrivljeno činjenično stanje te da ista sadrži nedostatak u obrazloženju u dijelu u kojem je tužitelju stavljena na teret odgovornost za tešku profesionalnu povredu u smislu članka 106. stavka 1. točke (c) Uredbe br. 966/2012. Iz dokumentacije koja se odnosi na sudske postupke u kojima je sudjelovao dr. E. Maltauro ne proizlazi niti da je društvo Impresa Costruzioni Giuseppe Maltauro S.p.A. povrijedilo obveze primjene dužne pažnje i lojalnosti u ugovornom odnosu niti da je ista imala koristi iz nezakonitih postupanja koja se stavljaju na teret njezinom bivšem generalnom direktoru. Slijedom toga, nije bilo uvjeta za stavljanje na teret društvu Impresa Costruzioni Giuseppe Maltauro S.p.A. počinjenja profesionalne povrede takve težine koja bi tvorila navedeni uzrok isključenja.

               3.

               Treći tužbeni razlog odnosi se na povredu načela kontradiktornosti.

                           —

                           U vezi s time ističe se, također podredno, da tužitelj tvrdi da je u donošenju pobijane odluke počinjena i povreda načela kontradiktornosti, s obzirom na to da se ista temelji na elementima koje Komisija nije spomenula u dopisu o pokretanju postupka i o kojima društvo Impresa Costruzioni Giuseppe Maltauro S.p.A. nikad nije imalo mogućnost očitovati se. Na taj način, nije imala priliku prikladno se obraniti pozivajući se na elemente koji su se kasnije pokazali odlučujućima za njezino isključenje iz svih postupaka nabave i dodjele bespovratnih sredstava iz općeg proračuna Europske unije i Europskog fonda za razvoj.

               4.

               Četvrti tužbeni razlog odnosi se na povredu načela proporcionalnosti prilikom određivanja razdoblja isključenja.

                           —

                           U vezi s time ističe se, podredno tome, da je u donošenju pobijane odluke počinjena povreda načela proporcionalnosti, osobito u dijelu u kojem se određuje razdoblje isključenja u trajanju od dvije godine i deset mjeseci. Takvo je trajanje neopravdano i suprotno smislu i svrsi odredaba Uredbe br. 966/2012 i br. 1268/2012 kojima se propisuju uzroci isključenja te očito neproporcionalno, s obzirom na to da je društvo Impresa Costruzioni Giuseppe Maltauro S.p.A. uklonilo elemente koji su mogli imati negativan utjecaj na njezin profesionalni ugled te nije bilo bojazni od nastanka financijske štete ili štete za ugled za Komisiju.


title: Predmet C-493/12: Presuda Suda (treće vijeće) od 12. prosinca 2013. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio High Court of Justice (Chancery Division) — Ujedinjena Kraljevina) — Eli Lilly and Company Ltd protiv Human Genome Sciences Inc (Lijekovi za humanu primjenu — Svjedodžba o dodatnoj zaštiti — Uredba (EZ) br. 469/2009 — Članak 3. — Uvjeti za dobivanje te svjedodžbe — Pojam „proizvod zaštićen temeljnim patentom koji je na snazi” — Kriteriji — Tekst zahtjevâ temeljnog patenta — Određenost i specifičnost — Funkcionalna definicija aktivnog sastojka — Strukturna definicija aktivnog sastojka — Europska patentna konvencija)

text:
               15.2.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 45/14

         Presuda Suda (treće vijeće) od 12. prosinca 2013. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio High Court of Justice (Chancery Division) — Ujedinjena Kraljevina) — Eli Lilly and Company Ltd protiv Human Genome Sciences Inc
   (Predmet C-493/12) (1)

   (Lijekovi za humanu primjenu - Svjedodžba o dodatnoj zaštiti - Uredba (EZ) br. 469/2009 - Članak 3. - Uvjeti za dobivanje te svjedodžbe - Pojam „proizvod zaštićen temeljnim patentom koji je na snazi” - Kriteriji - Tekst zahtjevâ temeljnog patenta - Određenost i specifičnost - Funkcionalna definicija aktivnog sastojka - Strukturna definicija aktivnog sastojka - Europska patentna konvencija)
   2014/C 45/24
   Jezik postupka: engleski

      Sud koji je uputio zahtjev

   High Court of Justice (Chancery Division)

      Stranke u glavnom postupku

      Tužitelj: Eli Lilly and Company Ltd

      Tuženik: Human Genome Sciences Inc

      Predmet

   Tumačenje članka 3. Uredbe (EZ) br. 469/2009 Europskog parlamenta i Vijeća od 6. svibnja 2009. o svjedodžbi o dodatnoj zaštiti za lijekove (SL L 152, str. 1.) (SL posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 13., svezak 64., str. 166.) — Uvjeti za dobivanje svjedodžbe — Pojam „proizvod zaštićen temeljnim patentom koji je na snazi”- Kriteriji ocjene — Primjena kriterija na proizvode koji se ne sastoje u kombinaciji lijekova i medicinskih uređaja ?

      Izreka

   Članak 3. točka (a) Uredbe (EZ) br. 469/2009 Europskog parlamenta i Vijeća od 6. svibnja 2009. o svjedodžbi o dodatnoj zaštiti za lijekove treba tumačiti u smislu da, kako bi se moglo smatrati da je neki aktivni sastojak „zaštićen temeljnim patentom na snazi” u smislu te odredbe, nije potrebno da taj aktivni sastojak u zahtjevima tog patenta bude naveden pomoću strukturne formule. Ako je aktivni sastojak pokriven funkcionalnom formulom u zahtjevima patenta priznatog od strane Europskog patentnog ureda, članku 3. točki (a) Uredbe br. 469/2009 se u načelu ne protivi dodjela SDZ-a za taj aktivni sastojak, pod uvjetom da se ipak na temelju tih patentnih zahtjeva, protumačenih osobito u svjetlu opisa izuma, kao što to propisuju članak 60. EPK-a i pripadajući Protokol o tumačenju, može zaključiti da se ti patenti zahtjevi implicitno, ali nužno i specifično, odnose na aktivni sastojak u pitanju, što je na sudu koji je uputio zahtjev da utvrdi.

      (1)  SL C 9, 12.1.2013.


title: Predmet C-145/16: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 14. ožujka 2016. uputio Gerechtshof Amsterdam (Nizozemska) – Aramex Nederland BV protiv Inspecteur van de Belastingdienst/Douane

text:
               6.6.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 200/8

         Zahtjev za prethodnu odluku koji je 14. ožujka 2016. uputio Gerechtshof Amsterdam (Nizozemska) – Aramex Nederland BV protiv Inspecteur van de Belastingdienst/Douane
   (Predmet C-145/16)
   (2016/C 200/12)
   Jezik postupka: nizozemski

      Sud koji je uputio zahtjev

   Gerechtshof Amsterdam

      Stranke glavnog postupka

      Žalitelj: Aramex Nederland BV

      Druga stranka u postupku: Inspecteur van de Belastingdienst/Douane

      Prethodno pitanje

   Je li Provedbena uredba Komisije (EU) br. 301/2012 (1) od 2. travnja 2012. o razvrstavanju određene robe u kombiniranu nomenklaturu valjana?

      (1)  SL 2012., L 99, str. 19.; SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 2., svezak 18., str. 321.


title: Predmet C-565/12: Presuda Suda (četvrto vijeće) od 27. ožujka 2014. (zahtjev za prethodnu odluku Tribunal d'instance d'Orléans – Francuska) – LCL Le Crédit Lyonnais, SA protiv Fesih Kalhan (Zaštita potrošača — Ugovori o potrošačkim kreditima — Direktiva 2008/48/EZ — Članci 8. i 23. — Obveza davatelja kredita da prije sklapanja ugovora procijeni kreditnu sposobnost korisnika kredita — Nacionalna odredba koja nalaže izvršenje uvida u bazu podataka — Gubitak prava na ugovorenu kamatu u slučaju povrede takve obveze — Učinkovita, proporcionalna i odvraćajuća narav sankcije)

text:
               19.5.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 151/4

         Presuda Suda (četvrto vijeće) od 27. ožujka 2014. (zahtjev za prethodnu odluku Tribunal d'instance d'Orléans – Francuska) – LCL Le Crédit Lyonnais, SA protiv Fesih Kalhan
   (Predmet C-565/12) (1)

   ((Zaštita potrošača - Ugovori o potrošačkim kreditima - Direktiva 2008/48/EZ - Članci 8. i 23. - Obveza davatelja kredita da prije sklapanja ugovora procijeni kreditnu sposobnost korisnika kredita - Nacionalna odredba koja nalaže izvršenje uvida u bazu podataka - Gubitak prava na ugovorenu kamatu u slučaju povrede takve obveze - Učinkovita, proporcionalna i odvraćajuća narav sankcije))
   2014/C 151/04
   Jezik postupka: francuski

      Sud koji je uputio zahtjev

   Tribunal d'instance d'Orléans

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelj: LCL Le Crédit Lyonnais, SA

      Tuženik: Fesih Kalhan

      Predmet

   Zahtjev za prethodno pitanje – Tribunal d'instance d'Orléans – Tumačenje članka 23. Direktive 2008/48/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 23. travnja 2008. o ugovorima o potrošačkim kreditima i stavljanju izvan snage Direktive Vijeća 87/102/EEZ (SL L 133, str. 66., ispravci u SL 2009., L 207, str. 14.; SL 2010., L 199, str. 40.; i SL 2011., L 234, str. 46.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 15., svezak 13., str. 58.) u smislu Direktive Vijeća br. 93/13/EZZ od 5. travnja 1993. o nepoštenim uvjetima u potrošačkim ugovorima (SL L 95, str. 29.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 15. svezak 12., str. 24.) – Obveza tijela za kreditiranje da provjeri kreditnu sposobnost korisnika kredita – Učinkovita, proporcionalna i odvraćajuća sankcija u slučaju da davatelj kredita ne ispuni tu obvezu – Dopuštenost zadržavanja zakonskih kamata čija je isplata predviđena na temelju zakona u korist davatelja kredita – Dopuštenost zadržavanja uvećanih zakonskih kamata čija je isplata predviđena na temelju zakona u korist davatelja kredita

      Izreka

   Članak 23. Direktive 2008/48/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 23. travnja 2008. o ugovorima o potrošačkim kreditima i stavljanju izvan snage Direktive Vijeća 87/102/EEZ treba tumačiti tako da mu je protivna primjena nacionalnog sustava sankcija prema kojemu, u slučaju da davatelj kredita prekrši svoju predugovornu obvezu procjene kreditne sposobnosti korisnika kredita na temelju uvida u relevantnu bazu podataka, isti gubi svoje pravo na ugovornu kamatu, ali ima pravo na temelju zakona na zakonske kamate, koje može tražiti počevši od objave sudske odluke kojom je naloženo korisniku kredita plaćanje neisplaćenih iznosa, i čija se stopa osim toga uvećava za pet postotnih poena ako po isteku roka od dva mjeseca od objave korisnik kredita nije podmirio svoj dug, s obzirom na to da je sud koji je uputio zahtjev naveo da, u slučaju kao što je onaj u glavnom postupku, tražeći punu isplatu cjelokupnog duga zbog zakašnjenja plaćanja korisnika kredita, iznos koji bi davatelj kredita mogao osnovano tražiti nakon primjene sankcije gubitka prava na ugovornu kamatu nije bitno niži od onoga na koji bi imao pravo da je ispunio svoju obvezu provjere kreditne sposobnosti korisnika kredita.

      (1)  SL C 38, 9.2.2013.


title: Predmet F-129/15: Tužba podnesena 30. rujna 2015. – ZZ protiv Komisije

text:
               14.12.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 414/44

         Tužba podnesena 30. rujna 2015. – ZZ protiv Komisije
   (Predmet F-129/15)
   (2015/C 414/56)
   Jezik postupka: francuski

      Stranke

      Tužitelj: ZZ (zastupnik: H. Jeannin, odvjetnik)

      Tuženik: Europska komisija

      Predmet i opis spora

   Poništenje odluke da se prilikom izračuna visine starosne mirovine tužitelja ne uzme u obzir razdoblje od 26 dana staža koje je priznato nastavno na prijenos mirovinskih prava stečenih u nacionalnom sustavu u mirovinski sustav Europske unije, kao i zahtjev da se tužitelju dodijeli jedan euro simbolične naknade za neimovinsku štetu koju je navodno pretrpio.

      Tužbeni zahtjev tužitelja

               —

               Poništiti odluku o odbijanju prigovora tužitelja, kao i prešutnu odluku u obliku odluke od 6. veljače 2015. o dodjeli i isplati mirovinskih prava tužitelja kojom kod izračuna visine navedene mirovine nije uzeto u obzir razdoblje od 26 dana stečenih prijenosom mirovinskih prava iz francuskih mirovinskih sustava CNAVTS-ARRCO i MSA;

               —

               dodijeliti simbolički jedan euro za naknadu neimovinske štete;

               —

               naložiti Komisiji snošenje troškova u iznosu od 3  500 eura.


title: Predmet C-462/13: Rješenje Suda (treće vijeće) od 30. siječnja 2014. (zahtjev za prethodnu odluku Polymeles Protodikeio Athinon – Grčka) – Warner – Lambert Company LLC, Pfizer Ellas AE protiv Minerva Farmakeftiki AE (Članak 99. Poslovnika Suda — Pitanja postavljena u prethodnom postupku jednaka pitanjima o kojima je Sud već odlučivao — Sporazum o trgovinskim aspektima prava intelektualnog vlasništva (ADPIC) — Članak 27. — Predmet patentiranja — Članak 70. — Zaštita postojećih predmeta zaštite)

text:
               10.6.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 175/20

         Rješenje Suda (treće vijeće) od 30. siječnja 2014. (zahtjev za prethodnu odluku Polymeles Protodikeio Athinon – Grčka) – Warner – Lambert Company LLC, Pfizer Ellas AE protiv Minerva Farmakeftiki AE
   (Predmet C-462/13) (1)

   ((Članak 99. Poslovnika Suda - Pitanja postavljena u prethodnom postupku jednaka pitanjima o kojima je Sud već odlučivao - Sporazum o trgovinskim aspektima prava intelektualnog vlasništva (ADPIC) - Članak 27. - Predmet patentiranja - Članak 70. - Zaštita postojećih predmeta zaštite))
   2014/C 175/24
   Jezik postupka: grčki

      Sud koji je uputio zahtjev

   Polymeles Protodikeio Athinon

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelji: Warner – Lambert Company LLC, Pfizer Ellas AE

      Tuženik: Minerva Farmakeftiki AE

      Predmet

   Zahtjev za prethodnu odluku – Polymeles Protodikeio Athinon Tumačenje članaka 27. i 70. Sporazuma o trgovinskim aspektima prava intelektualnog vlasništva („TRIPS”) u prilogu Sporazuma o osnivanju Svjetske trgovinske organizacije (SL 1994, L 336, str. 214.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 11., svezak 74., str. 228.) – Razlikovanje između područja koja se odnose na pravo Zajednice i onih koja se odnose na nadležnost država – Područje patenata – Kemijski i farmaceutski proizvodi

      Izreka

               1.

               Članak 27. Sporazuma o trgovinskim aspektima prava intelektualnog vlasništva, koji je prilog 1. C Sporazuma o osnivanju Svjetske trgovinske organizacije (WTO) potpisanog u Marakešu 15. travnja 1994. i potvrđenog Odlukom Vijeća 94/800/EZ od 22. prosinca 1994. o sklapanju u ime Europske zajednice s obzirom na pitanja iz njezine nadležnosti, sporazuma postignutih u Urugvajskom krugu multilateralnih pregovora (1986.-1994.) potpada pod zajedničku trgovinsku politiku.

               2.

               Članak 27. Sporazuma o trgovinskim aspektima prava intelektualnog vlasništva treba tumačiti u smislu da izum farmaceutskog proizvoda kao što je aktivan kemijski sastojak lijeka, u nepostojanju izuzetaka na temelju stavka 2. ili 3. tog članka, može biti predmet patenta pod uvjetima navedenim u stavku 1. spomenutog članka.

               3.

               Za patent koji je odobren na temelju prijave kojom se polaže pravo na izum kako na postupak proizvodnje farmaceutskog proizvoda tako i farmaceutskog proizvoda kao takvog, ali koji je dodijeljen isključivo za postupak proizvodnje, ne treba, zbog pravila navedenih u člancima 27. i 70. Sporazuma o trgovinskim aspektima prava intelektualnog vlasništva, smatrati da obuhvaća od dana njegovog stupanja na snagu izum spomenutog farmaceutskog proizvoda.

      (1)  SL C 78, 15.3.2014


title: Predmet C-190/14: Tužba podnesena 16. travnja 2014. – Europska komisija protiv Kraljevine Danske

text:
               14.7.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 223/4

         Tužba podnesena 16. travnja 2014. – Europska komisija protiv Kraljevine Danske
   (Predmet C-190/14)
   2014/C 223/05
   Jezik postupka: danski

      Stranke

      Tužitelj: Europska komisija (zastupnici: E. Manhaeve, U. Nielsen, agenti)

      Tuženik: Kraljevina Danska

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelj od Suda zahtijeva da:

               —

               utvrdi da je Danska povrijedila svoje obveze iz Direktive 2000/60/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 23. listopada 2000. o uspostavi okvira za djelovanje Zajednice u području vodne politike (1) time što nije do 22. prosinca 2009. objavila planove upravljanja riječnim slivovima, niti dostavila Komisiji kopije tih planova do 22. ožujka 2010., te općenito nije obavijestila Komisiju o istome.

               —

               Kraljevini Danskoj naloži snošenje troškova postupka.

      Tužbeni razlozi i glavni argumenti

   Danska je više puta – a posljednji put u svojem odgovoru od 18. prosinca 2013. na dodatno obrazloženo mišljenje Komisije – priznala da trenutno za niti jedan od četiri riječna sliva Danske ne postoji plan upravljanja i da Komisiji nisu dostavljene kopije konačnih planova upravljanja za šestogodišnje razdoblje koje ističe 22. prosinca 2015.
   Komisija smatra da Danska još uvijek nije ispunila obveze iz članka 13. stavaka 1., 2. i 6. Direktive. Iz odgovora Danske od 8. svibnja 2013. proizlazi da će povreda članka 13. Direktive predvidljivo trajati još do svibnja 2014. (otprilike tri i pol godine nakon predviđenog roka). Osim toga, Danska još uvijek ne ispunjava zahtjeve iz članka 15. stavka 1. Direktive, u kojem je utvrđena obveza obavještavanja Komisije do 22. ožujka 2010.

      (1)  SL L 327, str. 1.


title: Predmet F-118/07: Rješenje Službeničkog suda od 10. travnja 2014. – Strack protiv Komisije

text:
               26.5.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 159/40

         Rješenje Službeničkog suda od 10. travnja 2014. – Strack protiv Komisije
   (Predmet F-118/07) (1)

   2014/C 159/55
   Jezik postupka: njemački
   Predsjednik drugog vijeća odredio je brisanje predmeta.

      (1)  SL C 315, 22.12.2007., str. 49.