title: predmet C-172/19 P: Žalba koju je 22. veljače 2019. podnijela Association européenne du charbon et du lignite (Euracoal) protiv rješenja Općeg suda (treće vijeće) od 13. prosinca 2018. u predmetu T-739/17, Association européenne du charbon et du lignite (Euracoal) i dr. protiv Europske komisije

text:
               13.5.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 164/25

      Žalba koju je 22. veljače 2019. podnijela Association européenne du charbon et du lignite (Euracoal) protiv rješenja Općeg suda (treće vijeće) od 13. prosinca 2018. u predmetu T-739/17, Association européenne du charbon et du lignite (Euracoal) i dr. protiv Europske komisije
      (predmet C-172/19 P)
      (2019/C 164/28)
      Jezik postupka: njemački

         Stranke

         Žalitelj: Association européenne du charbon et du lignite (Euracoal) (zastupnici: W. Spieth i N. Hellermann, odvjetnici)

         Druge stranke u postupku: Europska komisija, Deutscher Braunkohlen-Industrie-Verein e.V., Lausitz Energie Kraftwerke AG, Mitteldeutsche Braunkohlengesellschaft mbH, eins energie in sachsen GmbH & Co. KG

         Žalbeni zahtjev

      Žalitelj od Suda zahtijeva da:

                  1.

                              (a)

                              ukine rješenje Općeg suda Europske unije od 13. prosinca 2018. u predmetu T-739/17;

                              (b)

                              utvrdi da je tužba dopuštena i,
                              ako Sud smatra da stanje postupka dopušta odlučivanje, u skladu s potpuno neizmijenjenim zahtjevima iz tužbe od 7. studenoga 2017.

                                          —

                                          poništi Provedbenu Odluku Komisije (EU) 2017/1442 od 31. srpnja 2017. o utvrđivanju zaključaka o najboljim raspoloživim tehnikama (NRT-i) za velike uređaje za loženje u skladu s Direktivom 2010/75/EU Europskog parlamenta i Vijeća (1), u dijelu u kojem se prihvaćaju i utvrđuju razine emisija povezane s NRT-ima za emisije NOx (članak 1., Prilog odjeljak 2.1.3. tablica 3.) i emisije žive (članak 1., Prilog odjeljak 2.1.6. tablica 7.), koje nastaju iz izgaranja ugljena i/ili lignita;

                                          —

                                          podredno, u cijelosti poništi Provedbenu Odluku 2017/1442 i

                                          —

                                          naloži Europskoj komisiji snošenje troškova postupka;

                              (c)

                              ako Sud smatra da stanje postupka ne dopušta odlučivanje o zahtjevima iz točke 1. podtočke (b), predmet vrati Općem sudu Europske unije na ponovno suđenje i

                  2.

                  naloži Europskoj komisiji snošenje troškova žalbenog postupka.

         Žalbeni razlozi i glavni argumenti

      Žalitelj ističe sljedeća dva žalbena razloga.
      Kao prvo, rješenje Općeg suda doneseno je uz povredu postupka kojom se povređuju interesi podnositelja žalbe (članak 58. prvi stavak druga rečenica drugi razlog Statuta Suda Europske unije) i povredu općih načela prava Unije. U svojem rješenju Opći sud nije se osvrnuo na žaliteljev argument koji je bio bitan za donošenje odluke, prema kojem njegova aktivna procesna legitimacija proizlazi iz povrede njegova postupovnog položaja koji je imao u okviru relevantne razmjene informacija na temelju koje su doneseni zaključci o NRT-ima pobijani tužbom. Žalitelj je ne samo stvarno sudjelovao u postupku, nego i na temelju specifičnih i branjivih pravnih stajališta koja su mu jamčila određen postupovni položaj. Već sami ti razlozi čine temelj za žaliteljevu aktivnu procesnu legitimaciju. U rješenju Općeg suda nema nikakvog sadržajnog ispitivanja, ocjenjivanja ili bilo kakvog obrazloženja u pogledu žaliteljeva argumenta. Time je počinjena povreda obveze obrazlaganja iz članka 36. prve rečenice u vezi s člankom 53. prvim stavkom Statuta Suda Europske unije i članka 81. Poslovnika Općeg suda. To pak čini postupovnu povredu i ujedno povredu općih načela prava Unije: načela djelotvorne sudske zaštite i prava na saslušanje.
      Kao drugo, rješenjem Općeg suda počinjena je povreda prava Unije u smislu članka 58. prvog stavka druge rečenice trećeg razloga Statuta. Opći je sud počinio pogrešku koja se tiče prava time što je svojim rješenjem odbacio žaliteljevu tužbu kao nedopuštenu. Protivno pravu Unije Opći sud pogrešno je ocijenio da žalitelj nije ispunjavao pretpostavke aktivne procesne legitimacije u obliku kvalificiranog utjecaja u smislu članka 263. stavka 4. UFEU-a. Kvalificirani utjecaj i posljedična aktivna procesna legitimacija proizlazi iz povrede postupovnog položaja koji je žalitelj imao u postupku izrade zaključaka o NRT-ima pobijanih tužbom. Žalitelj je ne samo stvarno sudjelovao u postupku donošenja zaključaka o NRT-ima, nego i na temelju specifičnih i branjivih pravnih stajališta koja mu jamče određen postupovni položaj. Zato on treba imati aktivnu procesnu legitimaciju kada je riječ o ostvarivanju njegovih postupovnih prava. Komisija je prilikom izrade zaključaka o NRT-ima povrijedila navedena postupovna jamstva koja štite žalitelja, osobito ograničavanjem njegovih prava na saslušanje i sudjelovanje kao i propuštanjem izvršavanja svojih dužnosti ispitivanja. Zato je odbacivanjem tužbe kao nedopuštene počinjena pogreška koja se tiče primjene prava Unije.

         (1)  SL 2017., L 212, str. 1.


title: predmet C-192/19: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 27. veljače 2019. uputio Gerechtshof te Amsterdam (Nizozemska) — Rensen Shipbuilding BV, druga stranka: Inspecteur van de Belastingdienst/Douane

text:
               13.5.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 164/27

      Zahtjev za prethodnu odluku koji je 27. veljače 2019. uputio Gerechtshof te Amsterdam (Nizozemska) — Rensen Shipbuilding BV, druga stranka: Inspecteur van de Belastingdienst/Douane
      (predmet C-192/19)
      (2019/C 164/29)
      Jezik postupka: nizozemski

         Sud koji je uputio zahtjev

      Gerechtshof te Amsterdam

         Stranke glavnog postupka

         Žalitelj: Rensen Shipbuilding BV

         Druga stranka u postupku: Inspecteur van de Belastingdienst/Douane

         Prethodno pitanje

      Dodatna napomena 1. uz poglavlje 89. Kombinirane nomenklature navodi da se „plovila za plovidbu morem” iz (među ostalim) tarifnih podbrojeva 89012010 i 89019010 odnose samo na plovila zasnovana za plovidbu morem. S tim u vezi, što bi trebalo značiti „za plovidbu morem”?


title: predmet C-194/19: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 28. veljače 2019. uputio Conseil d'État (Belgija) — H. A. protiv État belge

text:
               13.5.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 164/27

      Zahtjev za prethodnu odluku koji je 28. veljače 2019. uputio Conseil d'État (Belgija) — H. A. protiv État belge
      (predmet C-194/19)
      (2019/C 164/30)
      Jezik postupka: francuski

         Sud koji je uputio zahtjev

      Conseil d'État

         Stranke glavnog postupka

         Podnositelj žalbe u kasacijskom postupku: H. A.

         Protivna stranka: État belge

         Prethodno pitanje

      Treba li članak 27. Uredbe (EU) br. 604/2013 Europskog parlamenta i Vijeća od 26. lipnja 2013. o utvrđivanju kriterija i mehanizama za određivanje države članice odgovorne za razmatranje zahtjeva za međunarodnu zaštitu koji je u jednoj od država članica podnio državljanin treće zemlje ili osoba bez državljanstva (1) (preinaka), zasebno ili u vezi s člankom 47. Povelje Europske unije o temeljnim pravima, tumačiti na način da radi osiguranja prava na djelotvoran pravni lijek zahtijeva da nacionalni sud, ovisno o slučaju, uzme u obzir okolnosti koje su nastale nakon donošenja odluke o „dublinskom transferu”?

         (1)  SL 2013., L 180, str. 31. (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 19., svezak 15., str. 108. i ispravak SL 2017., L 49, str. 50.)


title: predmet C-197/19 P: Žalba koju je 28. veljače 2019. podnio Mylan Laboratories Ltd, Mylan, Inc. protiv presude Općeg suda (deveto vijeće) od 12. prosinca 2018. u predmetu T-682/14, Mylan Laboratories i Mylan protiv Komisije

text:
               13.5.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 164/28

      Žalba koju je 28. veljače 2019. podnio Mylan Laboratories Ltd, Mylan, Inc. protiv presude Općeg suda (deveto vijeće) od 12. prosinca 2018. u predmetu T-682/14, Mylan Laboratories i Mylan protiv Komisije
      (predmet C-197/19 P)
      (2019/C 164/31)
      Jezik postupka: engleski

         Stranke

         Žalitelji: Mylan Laboratories Ltd, Mylan, Inc. (zastupnici: C. Firth, S. Kon, C. Humpe, Solicitors, V. Adamis, odvjetnik)

         Druga stranka u postupku: Europska komisija

         Zahtjev

      Žalitelji od Suda zahtijevaju da:

                  —

                  ukine presudu Općeg suda u predmetu T-682/14 Mylan Laboratories Ltd i Mylan Inc. protiv Europske Komisije u dijelu u kojem se njome odbija njihov zahtjev za poništenje Odluke Komisije od 9. srpnja 2014. (1) u predmetu AT.39612 — Perindopril (Servier) u dijelu u kojem se ona odnosi na žalitelje; ili

                  —

                  poništi ili značajno smanji novčanu kaznu; i/ili

                  —

                  predmet vrati Općem sudu na ponovno odlučivanje u skladu s presudom Suda; i

                  —

                  naloži Komisiji snošenje žaliteljevih sudskih i drugih troškova i izdataka u vezi s ovim predmetom i svaku drugu mjeru koju Sud smatra prikladnom.

         Žalbeni razlozi i glavni argumenti

      U prilog žalbi, žalitelji se pozivaju na pet žalbenih osnova koje potkrepljuju sljedeći žalbeni razlozi.

                  1.

                  Prva žalbena osnova: Opći sud počinio je pogrešku koja se tiče prava time što je utvrdio da su društva Matrix i Les Laboratoires Servier bila potencijalni konkurenti u vrijeme sklapanja nagodbe.
                  Prvi žalbeni razlog: Opći sud pogrešno je zaključio da je Komisija bila ovlaštena smatrati da se društva Matrix i Niche mogu okvalificirati kao potencijalni konkurenti na temelju Niche-Matrix sporazuma.
                  Drugi žalbeni razlog: Opći sud pogrešno je primijenio pravni test potencijalne konkurencije zaključivši da su društva Matrix i Servier bili potencijalni konkurenti u vrijeme sklapanja nagodbe.

                  2.

                  Druga žalbena osnova: Opći sud počinio je pogrešku koja se tiče prava time što je utvrdio da je nagodba imala za cilj ograničavanje tržišnog natjecanja.
                  Prvi žalbeni razlog: Opći sud pogriješio je time što je utvrdio da nagodba u području patenta može imati za cilj ograničavanje tržišnog natjecanja iako su uvjeti te nagodbe u okviru područja primjene patenta.
                  Drugi žalbeni razlog: Opći sud pogriješio je time što je postojanje ograničenja tržišnog natjecanja s obzirom na cilj utvrdio iz navodnog poticanja koje predstavlja plaćanje koje je društvo Servier izvršilo društvu Matrix.
                  Treći žalbeni razlog: Opći sud pogriješio je u pogledu načina na koji je iz plaćanja koje je primilo društvo Matrix izveo zaključak o postojanju poticanja.

                  3.

                  Treća žalbena osnova: Opći sud pogriješio je time što je odbio donijeti odluku o Komisijinoj kvalifikaciji nagodbe kao ograničenja tržišnog natjecanja s obzirom na posljedicu.

                  4.

                  Četvrta žalbena osnova: Opći sud počinio je pogrešku koja se tiče prava time što je utvrdio da je društvo Mylan Inc. tijekom relevantnog razdoblja izvršavalo odlučujući utjecaj na ponašanje društva Matrix.

                  5.

                  Peta žalbena osnova: Opći sud povrijedio je članak 23. Uredbe 1/2003 (2) i načelo nullum crimen nula poena sine lege i načelo pravne sigurnosti time što je utvrdio da se novčana kazna može izreći žaliteljima.

         (1)  Sažetak Odluke Komisije od 9. srpnja 2014. u vezi s postupkom u skladu s člancima 101. i 102. Ugovora o funkcioniranju Europske unije (Predmet AT.39612 — Perindopril (Servier)) (priopćeno pod brojem dokumenta C(2014) 4955) (SL 2016., C 393, str. 7.)

         (2)  Uredba Vijeća (EZ) br. 1/2003 od 16. prosinca 2002. o provedbi pravila o tržišnom natjecanju koja su propisana člancima 81. i 82. Ugovora o EZ-u (SL 2003., L 1, str. 1.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 8., svezak 1., str.165.)


title: predmet C-198/19 P: Žalba koju su 28. veljače 2019. podnijela društva Teva UK Ltd, Teva Pharmaceuticals Europe BV i Teva Pharmaceutical Industries Ltd protiv presude Općeg suda (deveto vijeće) od 12. prosinca 2018. u predmetu T-679/14: Teva UK Ltd i drugi protiv Komisije

text:
               13.5.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 164/29

      Žalba koju su 28. veljače 2019. podnijela društva Teva UK Ltd, Teva Pharmaceuticals Europe BV i Teva Pharmaceutical Industries Ltd protiv presude Općeg suda (deveto vijeće) od 12. prosinca 2018. u predmetu T-679/14: Teva UK Ltd i drugi protiv Komisije
      (predmet C-198/19 P)
      (2019/C 164/32)
      Jezik postupka: engleski

         Stranke

         Žalitelji: Teva UK Ltd, Teva Pharmaceuticals Europe BV, Teva Pharmaceutical Industries Ltd (zastupnici: D. Tayar, avocat, A. Richard, avocate)

         Druge stranke u postupku: European Generic medicines Association AISBL (EGA), Europska komisija

         Zahtjevi

      Žalitelji od Suda zahtijevaju da:

                  —

                  prihvati žalbu i proglasi tužbu dopuštenom;

                  —

                  ukine presudu Općeg suda od 12. prosinca 2018. u predmetu T-679/14;

                  —

                  vrati predmet Općem sudu na ponovno suđenje, osim ako Sud smatra da ima dovoljno podataka za poništenje Odluke Komisije COMP/AT.39612 (1)„Perindopril (Servier)” od 9. srpnja 2014. u mjeri u kojoj je njome utvrđeno da su društva Teva UK limited, Teva Pharmaceuticals Europe B.V. i Teva Pharmaceutical Industries Limited povrijedila članak 101. UFEU-a i poništi novčanu kaznu koja je izrečena društvima Teva UK limited, Teva Pharmaceuticals Europe B.V. i Teva Pharmaceutical Industries Limited, i

                  —

                  naloži Komisiji snošenje troškova ovog postupka, uključujući troškove žalitelja pred ovim sudom i pred Općim sudom.

         Žalbeni razlozi i glavni argumenti

      Žalitelji u prilog žalbi ističu tri žalbena razloga:

                  1.

                  Opći sud počinio je pogrešku koja se tiče prava primijenivši pogrešan pravni standard za ocjenu je li društvo Teva bilo potencijalni konkurent društvu Servier.

                  2.

                  Opći sud počinio je pogrešku koja se tiče prava utvrdivši da je sporazum ograničavao tržišnog natjecanja po cilju u smislu članka 101. stavka 1. UFEU-a.

                  3.

                  Opći sud počinio je pogrešku koja se tiče prava u primjeni članka 101. stavka 3. UFEU-a.

         (1)  Sažetak Odluke Komisije od 9. srpnja 2014. u vezi s postupkom u skladu s člancima 101. i 102. Ugovora o funkcioniranju Europske unije (Predmet AT.39612 — Perindopril (Servier)) (priopćeno pod brojem dokumenta C(2014) 4955) (SL 2016., C 393, str. 7.)


title: predmet C-199/19: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 27. veljače 2019. uputio Sąd Rejonowy dla Łodzi-Śródmieścia w Łodzi (Poljska) — RL sp. z o.o. sa sjedištem u Ł. protiv J. M.

text:
               13.5.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 164/30

      Zahtjev za prethodnu odluku koji je 27. veljače 2019. uputio Sąd Rejonowy dla Łodzi-Śródmieścia w Łodzi (Poljska) — RL sp. z o.o. sa sjedištem u Ł. protiv J. M.
      (predmet C-199/19)
      (2019/C 164/33)
      Jezik postupka: poljski

         Sud koji je uputio zahtjev

      Sąd Rejonowy dla Łodzi-Śródmieścia w Łodzi

         Stranke glavnog postupka

         Tužitelj u glavnom postupku i tuženik u postupku povodom protutužbe: RL sp. z o.o. sa sjedištem u Ł.

         Tuženik u glavnom postupku i tužitelj u postupku povodom protutužbe: J. M.

         Prethodna pitanja

                  1.

                  Treba li članak 2. stavak 1. Direktive 2011/7/EU Europskog parlamenta i Vijeća od 16. veljače 2011. o borbi protiv kašnjenja u plaćanju u poslovnim transakcijama (1) koja je u poljsko pravo prenesena člankom 4. stavkom 1. Zakona od 8. ožujka 2013. o rokovima plaćanja u poslovnim transakcijama (pročišćeni tekst Dz.U. iz 2019., poz. 118.), tumačiti na način da transakcijama koje vode do isporuke robe, odnosno pružanja usluga, uz naknadu (poslovnim transakcijama) treba smatrati i ugovore čija se karakteristična činidba sastoji od ustupanja stvari na privremenu uporabu uz naknadu (na primjer ugovore o zakupu ili ugovore o najmu)?

                  2.

                  U slučaju potvrdnog odgovora na prvo pitanje, treba li članak 5. navedene direktive, koji je u poljsko pravo prenesen člankom 11. stavkom 1. Zakona o rokovima plaćanja u poslovnim transakcijama, tumačiti na način da ugovaranjem među strankama poslovne transakcije s vremenskim rasporedom plaćanja koji predviđa plaćanje u obrocima treba smatrati i ugovaranje periodičnog ispunjavanja novčane obveze od strane dužnika, uključujući u slučaju sklapanja ugovora na neodređeno vrijeme?

         (1)  SL L 48, str. 1.; SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 17., svezak 2., str. 200.


title: Predmet C-200/19: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 1. ožujka 2019. uputio Trgovački sud u Zagrebu (Hrvatska) — INA-INDUSTRIJA NAFTE d.d. e.a., protiv LJUBLJANSKE BANKE d.d.

text:
               13.5.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 164/31

      Zahtjev za prethodnu odluku koji je 1. ožujka 2019. uputio Trgovački sud u Zagrebu (Hrvatska) — INA-INDUSTRIJA NAFTE d.d. e.a., protiv LJUBLJANSKE BANKE d.d.
      (Predmet C-200/19)
      (2019/C 164/34)
      Jezik postupka: hrvatski

         Sud koji je uputio zahtjev

      Trgovački sud u Zagrebu

         Stranke glavnog postupka

         Tužitelji: INA-INDUSTRIJA NAFTE d.d., CROATIA osiguranje d.d., REPUBLIKA HRVATSKA, Croatia Airlines d.d., GRAD ZAGREB, HRVATSKA ELEKTROPRIVREDA d.d., HRVATSKE ŠUME d.o.o., KAPITAL d.o.o. u stečaju, PETROKEMIJA d.d., Đuro Đaković Holding d.d., ENERGOINVEST d.d., TELENERG d.o.o., ENERGOCONTROL d.o.o., UDRUGA POSLODAVACA U ZDRAVSTVU, HRVATSKI ZAVOD ZA MIROVINSKO OSIGURANJE, ZAGREPČANKA-POSLOVNI OBJEKTI d.d., BRODOGRADILIŠTE VIKTOR LENAC d.d., INOVINE d.d., MARAT INŽENJERING d.o.o., GOYA — COMPANY d.o.o., METROPOLIS PLAN d.o.o., Dalekovod d.d., INFRATERRA d.o.o., Citat d.o.o., STAROSTA d.o.o., METALKA METALCOM d.o.o., I.Š., B.C., Z.N., D.G., M.R., A.T.

         Tuženik: LJUBLJANSKA BANKA d.d.

         Prethodna pitanja

                  1.

                  Ako se uzme u obzir da tuženik nije sudjelovao u dogovorima s ostalim suvlasnicima niti pristao na dogovoreno, treba li članak 7. st. 1. Uredbe tumačiti na način da se ugovornom obvezom smatra i obveza tuženika koja je propisana zakonom, ali na način da visinu, vrijeme dospijeća i ostale pojedinosti uređuju suglasno vlasnici natpolovične većine suvlasničkih udjela zgrade?

                  2.

                  Treba li se članak 7. st. 2. Uredbe tumačiti na način da se neispunjenje obveze propisane zakonom prema ostalim suvlasnicima zgrade čije se ispunjenje može zahtijevati sudskim putem smatra deliktom ili kvazideliktom, a pogotovo ako se uzme u obzir činjenica da bi zbog neizvršavanja zakonske obveze tuženika mogla nastati i daljnja šteta (osim manjka novca u pričuvi) kako ostalim suvlasnicima, tako i trećim osobama?

                  3.

                  Ako se uzme u obzir da je u ovom postupku utužena obveza koja proizlazi iz činjenice da je tuženik vlasnik poslovnih prostora u kojima posluje, odnosno prostora u kojima se nalazi poslovnica tuženika, treba li članak 7. st. 5. Uredbe tumačiti na način da je spor nastao iz poslovanja podružnice, predstavništva ili druge poslovne jedinice?


title: predmet C- 202/19 P: Žalba koju su 1. ožujka 2019. podnijeli Ryanair DAC, prije Ryanair Ltd, Airport Marketing Services Ltd protiv presude Općeg suda (šesto prošireno vijeće) od 13. prosinca 2018. u predmetu T-111/15: Ryanair i Airport Marketing Services protiv Komisije

text:
               13.5.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 164/32

      Žalba koju su 1. ožujka 2019. podnijeli Ryanair DAC, prije Ryanair Ltd, Airport Marketing Services Ltd protiv presude Općeg suda (šesto prošireno vijeće) od 13. prosinca 2018. u predmetu T-111/15: Ryanair i Airport Marketing Services protiv Komisije
      (predmet C- 202/19 P)
      (2019/C 164/35)
      Jezik postupka: engleski

         Stranke

         Žalitelji: Ryanair DAC, prije Ryanair Ltd, Airport Marketing Services Ltd (zastupnici: E. Vahida, avocat, I.-G. Metaxas-Maranghidis, Δικηγόρος, G. Berrisch, Rechtsanwalt, B. Byrne, Solicitor)

         Druga stranka u postupku: Europska komisija

         Zahtjev

      Žalitelji od Suda zahtijevaju da:

                  —

                  ukine presudu Općeg suda od 13. prosinca 2018. u predmetu T-111/15; i

                  —

                  poništi članak 1. stavak 2., članak 2. stavak 4., članke 3., 4. i 5. Odluke Komisije (EU) 2015/1226 (1) od 23. srpnja 2014. o državnoj potpori SA.33963 (2012/C) (ex 2012/NN), ili podredno, vrati predmet Općem sudu na ponovno odlučivanje; i u svakom slučaju

                  —

                  naloži Komisiji da žaliteljima plati troškove ove žalbe i postupka u predmetu T-111/15 pred Općim sudom.

         Žalbeni razlozi i glavni argumenti

      Žalitelji tvrde da pobijanu presudu treba ukinuti iz sljedećih razloga.
      Kao prvo, Opći sud pogrešno je primijenio članak 41. Povelje Europske unije o temeljnim pravima i pravâ obrane žaliteljâ u postupku pred Komisijom. Opći sud je počinio pogrešku time što je: napravio razliku između posebnih prava iz članka 41. stavka 2. Povelje i općeg prava na dobru upravu iz članka 41. stavka 1. Povelje; utvrdio da se prava iz članka 41. stavka 2. Povelje ne primjenjuju na istrage o državnim potporama; utvrdio da postoji sukob između članka 41. stavaka 1. i 2. Povelje te članaka 107. i 108. UFEU-a; i time što je utvrdio da se žalitelji mogu smatrati samo izvorom informacija u istrazi.
      Kao drugo, Opći sud je povrijedio članak 107. stavak 1. UFEU-a pogrešno tumačeći pojam prednost. Opći sud je pogriješio time što je: zaključio da ne postoji hijerarhija metodologija za primjenu testa subjekta u tržišnom gospodarstvu (u daljnjem tekstu: STG) između usporedne analize i drugih metoda; utvrdio da je Komisija bila ovlaštena odstupiti od usporedne analize i odbiti usporedne dokaze koje su žalitelji podnijeli; i time što je zaključio da pri primjeni dodatnog testa profitabilnosti nije nužno da se Komisija uvjeri da očekivani dodatni troškovi i očekivani dodatni nezrakoplovni prihodi odražavaju kako bi STG upravljao zračnom lukom.
      Kao treće, Opći sud je pogrešno procijenio pripisivost države time što: je naveo da nije potrebno utvrditi je li zajednički upravitelj zračne luke „SMAC” javno poduzeće; za razlikovanje samostalnosti i pripisivosti nije primijenio Stardust Marine pokazatelje i time što nije pružio dostatno obrazloženje.

         (1)  Odluka Komisije (EU) 2015/1226 od 23. srpnja 2014. o državnoj potpori SA.33963 (2012/C) (ex 2012/NN) koju je provela Francuska u korist Trgovačke i industrijske komore Angoulêmea te društava SNC-Lavalin, Ryanair i Airport Marketing Services (priopćeno pod brojem dokumenta C(2014) 5080) (SL 2015., L 201, str. 48.)


title: predmet C-203/19 P: Žalba koju je 1. ožujka 2019. podnio Ryanair DAC, prije Ryanair Ltd, Airport Marketing Services Ltd protiv presude Općeg suda (šesto prošireno vijeće) od 13. prosinca 2018. u predmetu T-165/15: Ryanair i Airport Marketing Services protiv Komisije

text:
               13.5.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 164/33

      Žalba koju je 1. ožujka 2019. podnio Ryanair DAC, prije Ryanair Ltd, Airport Marketing Services Ltd protiv presude Općeg suda (šesto prošireno vijeće) od 13. prosinca 2018. u predmetu T-165/15: Ryanair i Airport Marketing Services protiv Komisije
      (predmet C-203/19 P)
      (2019/C 164/36)
      Jezik postupka: engleski

         Stranke

         Žalitelji: Ryanair DAC, prije Ryanair Ltd, Airport Marketing Services Ltd (zastupnici: E. Vahida, avocat, I.-G. Metaxas-Maranghidis, Δικηγόρος, G. Berrisch, Rechtsanwalt, B. Byrne, Solicitor)

         Druga stranka u postupku: Europska komisija

         Zahtjev

      Žalitelji od Suda zahtijevaju da:

                  —

                  ukine presudu Općeg suda od 13. prosinca 2018. u predmetu T-165/15; i

                  —

                  poništi članak 1. stavak 1., članak 1. stavak 2. i (u mjeri u kojoj se oni odnose na članak 1. stavak 1. i članak 1. stavak 2.) članke 3., 4. i 5. Komisijine Odluke (EU) 2015/1227 (1) od 23. srpnja 2014. o državnoj potpori SA.22614 (C 53/07), ili podredno, vrati predmet Općem sudu na ponovno odlučivanje; i u svakom slučaju

                  —

                  naloži Komisiji da žaliteljima plati troškove ove žalbe i postupka u predmetu T-165/15 pred Općim sudom.

         Žalbeni razlozi i glavni argumenti

      Žalitelji tvrde da pobijanu presudu treba ukinuti iz sljedećih razloga.
      Kao prvo, Opći sud pogrešno je primijenio članak 41. Povelje Europske unije o temeljnim pravima i pravâ obrane žaliteljâ u postupku pred Komisijom. Opći sud je počinio pogrešku time što je: napravio razliku između posebnih prava iz članka 41. stavka 2. Povelje i općeg prava na dobru upravu iz članka 41. stavka 1. Povelje; utvrdio da se prava iz članka 41. stavka 2. Povelje ne primjenjuju na istrage o državnim potporama; utvrdio da postoji sukob između članka 41. stavaka 1. i 2. Povelje te članaka 107. i 108. UFEU-a; i time što je utvrdio da se žalitelji mogu smatrati samo izvorom informacija u istrazi.
      Kao drugo, Opći sud je povrijedio članak 107. stavak 1. UFEU-a pogrešno tumačeći pojam prednost. Opći sud je pogriješio time što je: zaključio da ne postoji hijerarhija metodologija za primjenu testa subjekta u tržišnom gospodarstvu (u daljnjem tekstu: STG) između usporedne analize i drugih metoda; utvrdio da je Komisija bila ovlaštena odstupiti od usporedne analize i odbiti usporedne dokaze koje su žalitelji podnijeli; i time što je zaključio da pri primjeni dodatnog testa profitabilnosti nije nužno da se Komisija uvjeri da očekivani dodatni troškovi i očekivani dodatni nezrakoplovni prihodi odražavaju kako bi STG upravljao zračnom lukom.

         (1)  Odluka Komisije (EU) 2015/1227 od 23. srpnja 2014. o državnoj potpori SA.22614 (C 53/07) koju je provela Francuska u korist Trgovačke i industrijske komore Pau-Béarn te društava Ryanair, Airport Marketing Services i Transavia (priopćeno pod brojem dokumenta C(2014) 5085) (SL 2015., L 201, str. 109.)


title: predmet C-204/19 P: Žalba koju je 1. ožujka 2019. podnijelo društvo Ryanair DAC, ranije Ryanair Ltd, Airport Marketing Services Ltd protiv presude Općeg suda (šesto prošireno vijeće) od 13. prosinca 2018. u predmetu T-53/16: Ryanair and Airport Marketing Services protiv Komisije

text:
               13.5.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 164/34

      Žalba koju je 1. ožujka 2019. podnijelo društvo Ryanair DAC, ranije Ryanair Ltd, Airport Marketing Services Ltd protiv presude Općeg suda (šesto prošireno vijeće) od 13. prosinca 2018. u predmetu T-53/16: Ryanair and Airport Marketing Services protiv Komisije
      (predmet C-204/19 P)
      (2019/C 164/37)
      Jezik postupka: engleski

         Stranke

         Žalitelji: Ryanair DAC, ranije Ryanair Ltd, Airport Marketing Services Ltd (zastupnik: E. Vahida, avocat, I.-G. Metaxas-Maranghidis, Δικηγόρος, G. Berrisch, Rechtsanwalt, B. Byrne, Solicitor)

         Druge stranke u postupku: Europska komisija, Vijeće Europske unije

         Zahtjevi

      Žalitelji od Suda zahtijevaju da:

                  —

                  ukine presudu Općeg suda od 13. prosinca 2018. u predmetu T-53/16; i

                  —

                  poništi članke 1., 4., 5. i 6. Odluke Komisije (EU) 2016/633 (1) od 23. srpnja 2014. o državnoj potpori SA.33961 (2012/C) (ex 2012/NN) ili podredno, vrati predmet Općem sudu na ponovno odlučivanje; a u svakom slučaju

                  —

                  Komisiji naloži snošenje troškova žaliteljâ ove žalbe i postupka u predmetu T-53/16 pred Općim sudom.

         Žalbeni razlozi i glavni argumenti

      Žalitelji ističu da pobijanu presudu treba ukinuti na temelju sljedećih razloga.
      Kao prvo, Opći sud pogrešno je primijenio članak 41. Povelje EU o temeljnim pravima i prava na obranu žaliteljâ u postupku pred Komisijom. Opći sud: pogriješio je praveći razliku između posebnih prava iz članka 41. stavka 2. Povelje i općeg prava na dobru upravu predviđenog člankom 41. stavkom 1. Povelje; pogriješio je utvrdivši da se prava iz članka 41. stavka 2. Povelje ne primjenjuju na istrage u vezi s državnim potporama; pogriješio je utvrdivši da postoji sukob između članka 41. stavaka 1. i 2. Povelje i članaka 107. i 108. UFEU-a; i pogriješio je utvrdivši da bi se žalitelji mogli samo smatrati izvorom informacija u istrazi.
      Kao drugo, Opći sud povrijedio je članak 107. stavak 1. UFEU-a jer je pogrešno protumačio pojam prednost. Opći sud: pogriješio je zaključivši da nema hijerarhije u metodologijama za primjenu testa subjekta u tržišnom gospodarstvu između usporedne analize i drugih metoda; pogriješio je utvrdivši da je Komisija bila ovlaštena odstupiti od usporedne analize i odbiti usporedne dokaze koje su žalitelji podnijeli; pogriješio je zaključivši da nije nužno da se Komisija, prilikom primjene testa inkrementalne profitabilnosti, uvjeri da očekivani inkrementalni troškovi i očekivani nezrakoplovni prihodi odražavaju kako bi subjekt u tržišnom gospodarstvu upravljao zračnom lukom; i pogriješio je utvrdivši da je smanjena profitabilnost, a ne nepostojanje profitabilnosti, dovoljna za utvrđivanje postojanja potpore.
      Kao treće, Opći sud je pogriješio u svojoj ocjeni pripisivosti državi zato što: je smatrao da je upravitelj zračne luke — „SMAN” — „državno tijelo”; nije primijenio pokazatelje iz predmeta Stardust Marine; i nije u dovoljnoj mjeri obrazložio razloge za to. Opći Sud je također pogriješio jer je pogrešno potvrdio da su odluke privatnog društva VTAN pripisive državi.

         (1)  Odluka Komisije (EU) 2016/633 od 23. srpnja 2014. o državnoj potpori SA.33961 (2012/C) (ex 2012/NN) koju je provela Francuska u korist Trgovačke i industrijske komore Nîmes — Uzès — Le Vigan, društava Veolia Transport Aéroport de Nîmes, Ryanair Limited i Airport Marketing Services Limited (priopćeno pod brojem dokumenta C(2014) 5078) (SL 2016., L 113, str. 32.)


title: predmet C-205/19 P: Žalba koju je 1. ožujka 2019. podnio Ryanair DAC, prije Ryanair Ltd, Airport Marketing Services Ltd protiv presude Općeg suda (šesto prošireno vijeće) od 13. prosinca 2018. u predmetu T-165/16: Ryanair i Airport Marketing Services protiv Komisije

text:
               13.5.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 164/36

      Žalba koju je 1. ožujka 2019. podnio Ryanair DAC, prije Ryanair Ltd, Airport Marketing Services Ltd protiv presude Općeg suda (šesto prošireno vijeće) od 13. prosinca 2018. u predmetu T-165/16: Ryanair i Airport Marketing Services protiv Komisije
      (predmet C-205/19 P)
      (2019/C 164/38)
      Jezik postupka: engleski

         Stranke

         Žalitelji: Ryanair DAC, prije Ryanair Ltd, Airport Marketing Services Ltd (zastupnici: E. Vahida, avocat, I.-G. Metaxas-Maranghidis, Δικηγόρος, G. Berrisch, Rechtsanwalt, B. Byrne, Solicitor)

         Druge stranke u postupku: Europska komisija, Vijeće Europske unije

         Zahtjev

      Žalitelji od Suda zahtijevaju da:

                  —

                  ukine presudu Općeg suda od 13. prosinca 2018. u predmetu T-165/16; i

                  —

                  poništi članak 1. stavak 4. i članke 2. do 4. Odluke Komisije (EU) 2016/287 (1) od 15. listopada 2014. o državnoj potpori SA.26500 — 2012/C (ex 2011/NN, ex CP 227/2008), ili podredno, vrati predmet Općem sudu na ponovno odlučivanje; i u svakom slučaju

                  —

                  naloži Komisiji da žaliteljima plati troškove ove žalbe i postupka u predmetu T-165/16 pred Općim sudom.

         Žalbeni razlozi i glavni argumenti

      Žalitelji tvrde da pobijanu presudu treba ukinuti iz sljedećih razloga.
      Kao prvo, Opći sud pogrešno je primijenio članak 41. Povelje Europske unije o temeljnim pravima i pravâ obrane žaliteljâ u postupku pred Komisijom. Opći sud je počinio pogrešku time što je: napravio razliku između posebnih prava iz članka 41. stavka 2. Povelje i općeg prava na dobru upravu iz članka 41. stavka 1. Povelje; utvrdio da se prava iz članka 41. stavka 2. Povelje ne primjenjuju na istrage o državnim potporama; utvrdio da postoji sukob između članka 41. stavaka 1. i 2. Povelje te članaka 107. i 108. UFEU-a; i time što je utvrdio da se žalitelji mogu smatrati samo izvorom informacija u istrazi.
      Kao drugo, Opći sud je povrijedio članak 107. stavak 1. UFEU-a pogrešno tumačeći pojam prednost. Opći sud je pogriješio time što je: zaključio da ne postoji hijerarhija metodologija za primjenu testa subjekta u tržišnom gospodarstvu (u daljnjem tekstu: STG) između usporedne analize i drugih metoda; utvrdio da je Komisija bila ovlaštena odstupiti od usporedne analize i odbiti usporedne dokaze koje su žalitelji podnijeli; i time što je zaključio da pri primjeni dodatnog testa profitabilnosti nije nužno da se Komisija uvjeri da očekivani dodatni troškovi i očekivani dodatni nezrakoplovni prihodi odražavaju kako bi STG upravljao zračnom lukom.

         (1)  Odluka Komisije (EU) 2016/287 od 15. listopada 2014. o državnoj potpori SA.26500 (2012/C) (ex 2011/NN, ex CP 227/2008) koju je Njemačka odobrila trgovačkim društvima Flughafen Altenburg-Nobitz GmbH i Ryanair Ltd. (priopćeno pod brojem dokumenta C(2014) 7369) (SL 2016., L 59, p. 22.)


title: predmet C-212/19: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 6. ožujka 2019. uputio Conseil d'État (Francuska) — Ministre de l'Agriculture et de l'Alimentation protiv Compagnie des pêches de Saint-Malo

text:
               13.5.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 164/37

      Zahtjev za prethodnu odluku koji je 6. ožujka 2019. uputio Conseil d'État (Francuska) — Ministre de l'Agriculture et de l'Alimentation protiv Compagnie des pêches de Saint-Malo
      (predmet C-212/19)
      (2019/C 164/39)
      Jezik postupka: francuski

         Sud koji je uputio zahtjev

      Conseil d'État

         Stranke glavnog postupka

         Tužitelj: Ministre de l'Agriculture et de l'Alimentation

         Tuženik: Compagnie des pêches de Saint-Malo

         Prethodna pitanja

                  1.

                  Treba li Odluku Komisije od 14. srpnja 2004. (1) tumačiti na način da se njome proglašavaju nespojivima sa zajedničkim tržištem samo olakšice na doprinose poslodavca jer olakšice na doprinose zaposlenika ne pogoduju poduzetnicima te stoga ne mogu biti obuhvaćene područjem primjene članka 107. Ugovora o funkcioniranju Europske unije, ili na način da se njome proglašavaju nespojivima i olakšice na doprinose zaposlenika?

                  2.

                  Ako Sud presudi da Odluku Komisije treba tumačiti na način da se njome proglašavaju nespojivima i olakšice na doprinose zaposlenika, treba li smatrati da je poduzetnik primio sve te olakšice ili samo njihov dio? U potonjem slučaju, kako treba procijeniti taj dio? Je li država članica dotičnim zaposlenicima dužna naložiti povrat cijele potpore koji su primili ili njezina dijela?

         (1)  Odluka Komisije od 14. srpnja 2004. o određenim mjerama potpore koje provodi Francuska u korist akvakulturnih uzgajivača i ribara (2005/239/EZ) (SL 2005., L 74, str.49.)


title: predmet C-215/19: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 8. ožujka 2019. uputio Korkein hallinto-oikeus (Finska) — Veronsaajien oikeudenvalvontayksikkö

text:
               13.5.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 164/39

      Zahtjev za prethodnu odluku koji je 8. ožujka 2019. uputio Korkein hallinto-oikeus (Finska) — Veronsaajien oikeudenvalvontayksikkö
      (predmet C-215/19)
      (2019/C 164/41)
      Jezik postupka: finski

         Sud koji je uputio zahtjev

      Korkein hallinto-oikeus

         Stranke glavnog postupka

         Žalitelj: Veronsaajien oikeudenvalvontayksikkö

         Druga stranka u postupku: A Oy

         Prethodna pitanja

                  1.

                  Treba li članke 13.b i 31.a Provedbene uredbe Vijeća (EU) br. 282/2011 (1) od 15. ožujka 2011. o utvrđivanju provedbenih mjera za Direktivu 2006/112/EZ (2) o zajedničkom sustavu poreza na dodanu vrijednost, kako je izmijenjena Provedbenom uredbom Vijeća (EU) br. 1042/2013 (3) od 7. listopada 2013. o izmjeni Provedbene uredbe (EU) br. 282/2011 o mjestu isporuke usluga, tumačiti na način da se usluge podatkovnog centra poput onih iz glavnog postupka, kojima trgovac svojim klijentima nudi ormariće za smještanje poslužiteljâ, zajedno s dodatnim uslugama, smatraju iznajmljivanjem nepokretne imovine?

                  2.

                  U slučaju niječnog odgovora na prvo prethodno pitanje: treba li članak 47. Direktive 2006/112/EZ o PDV-u i članak 31.a prethodno navedene provedbene uredbe ipak tumačiti na način da se usluga podatkovnog centra poput one iz glavnog postupka smatra uslugom povezanom s nepokretnom imovinom, čije je mjesto isporuke mjesto gdje se nalazi nepokretna imovina?

         (1)  SL L 2011, L 77, str. 1. (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 9., svezak 1., str. 375.).

         (2)  SL L 2006, L 347, str. 1. (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 9., svezak 1., str. 120.).

         (3)  SL L 2013. L 284, str. 1.


title: predmet C-233/19: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 18. ožujka 2019. uputio cour du travail de Liège (Belgija) — B. protiv Centre public d'action sociale de Liège (CPAS)

text:
               13.5.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 164/40

      Zahtjev za prethodnu odluku koji je 18. ožujka 2019. uputio cour du travail de Liège (Belgija) — B. protiv Centre public d'action sociale de Liège (CPAS)
      (predmet C-233/19)
      (2019/C 164/42)
      Jezik postupka: francuski

         Sud koji je uputio zahtjev

      Cour du travail de Liège

         Stranke glavnog postupka

         Žaliteljica: B.

         Druga stranka u postupku: Centre public d'action sociale de Liège (CPAS)

         Prethodno pitanje

      Treba li članke 5. i 13. Direktive 2008/115/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 16. prosinca 2008. o zajedničkim standardima i postupcima država članica za vraćanje državljana trećih zemalja s nezakonitim boravkom (1), u vezi s člankom 19. stavkom 2. i člankom 47. Povelje Europske unije o temeljnim pravima, te članak 14. stavak 1. točku (b) te direktive, u vezi s presudom C-562/13 koju je 18. prosinca 2014. donijelo veliko vijeće Suda Europske unije, tumačiti na način da se njima priznaje suspenzivan učinak pravnom lijeku protiv odluke kojom se državljaninu treće zemlje koji boluje od teške bolesti nalaže napuštanje državnog područja države članice kada podnositelj pravnog lijeka tvrdi da bi ga izvršenje te odluke moglo izložiti ozbiljnoj opasnosti od teškog i nepovratnog pogoršanja njegova zdravstvenog stanja,

                  —

                  a da pritom nije potrebno razmotriti pravni lijek jer je sâmo njegovo podnošenje dovoljno da se odgodi izvršenje odluke kojom se nalaže napuštanje državnog područja,

                  —

                  ili je potrebno provesti ograničen nadzor u vezi s postojanjem prigovora koji je moguće braniti odnosno nepostojanjem razloga nedopuštenosti ili očite neosnovanosti pravnog lijeka pred Conseilem du contentieux des étrangers [(Vijeće za sporove u vezi sa strancima)],

                  —

                  ili pak radni sudovi trebaju provesti puni i potpuni nadzor kako bi se utvrdilo bi li izvršenje te odluke uistinu moglo izložiti podnositelja pravnog lijeka ozbiljnoj opasnosti od teškog i nepovratnog pogoršanja njegova zdravstvenog stanja?

         (1)  SL 2008., L 348, str. 98. (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 19., svezak 8., str. 188.)


title: predmet T-433/16: Presuda Općeg suda od 28. ožujka 2019. — Pometon protiv Komisije („Tržišno natjecanje — Zabranjeni sporazumi — Europsko tržište metalnog čeličnog abraziva — Odluka kojom se utvrđuje povreda članka 101. UFEU-a i članka 53. Ugovora o EGP-u — Usklađivanje cijena na cijelom području EGP-a — ‚Hibridni’postupak s vremenskim pomakom — Pretpostavka nedužnosti — Načelo nepristranosti — Povelja o temeljnim pravima — Dokaz povrede — Jedinstvena i trajna povreda — Ograničenje tržišnog natjecanja s obzirom na cilj — Trajanje povrede — Novčana kazna — Iznimna prilagodba osnovnog iznosa — Obveza obrazlaganja — Proporcionalnost — Jednako postupanje — Neograničena nadležnost”)

text:
               13.5.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 164/42

      Presuda Općeg suda od 28. ožujka 2019. — Pometon protiv Komisije
      (predmet T-433/16) (1)

      („Tržišno natjecanje - Zabranjeni sporazumi - Europsko tržište metalnog čeličnog abraziva - Odluka kojom se utvrđuje povreda članka 101. UFEU-a i članka 53. Ugovora o EGP-u - Usklađivanje cijena na cijelom području EGP-a - ‚Hibridni’postupak s vremenskim pomakom - Pretpostavka nedužnosti - Načelo nepristranosti - Povelja o temeljnim pravima - Dokaz povrede - Jedinstvena i trajna povreda - Ograničenje tržišnog natjecanja s obzirom na cilj - Trajanje povrede - Novčana kazna - Iznimna prilagodba osnovnog iznosa - Obveza obrazlaganja - Proporcionalnost - Jednako postupanje - Neograničena nadležnost”)
      (2019/C 164/43)
      Jezik postupka: talijanski

         Stranke

         Tužitelji: Pometon SpA (Maerne di Martellago, Italija) (zastupnici: E. Fabrizi, V. Veneziano i A. Molinaro, odvjetnici)

         Tuženik: Europska komisija (zastupnici: P. Rossi i B. Mongin, agenti)

         Predmet

      Zahtjev na temelju članka 263. UFEU-a za poništenje Odluke Komisije C (2016) 3121final od 25. svibnja 2016. u vezi s postupkom primjene članka 101. UFEU-a i članka 53. Sporazuma o EGP-u (predmet AT.39792 — Čelični abrazivi).

         Izreka

                  1.

                     Poništava se članak 2. Odluke Komisije C(2016) 3121 final od 25. svibnja 2016. u vezi s postupkom primjene članka 101. UFEU-a i članka 53. Sporazuma o EGP-u (predmet AT.39792 — Čelični abrazivi).

                  2.

                     Iznos novčane kazne izrečene društvu Pometon SpA utvrđuje se u iznosu od 3 873 375 eura.

                  3.

                     Tužba se odbija u preostalom dijelu.

                  4.

                     Svaka stranka snosi vlastite troškove.

         (1)  SL C 371, 10. 10. 2016.


title: predmet T-766/16: Presuda Općeg suda od 20. ožujka 2019. — Hércules Club de Fútbol protiv Komisije („Državne potpore — Potpore koje je Španjolska dodijelila u korist nekoliko profesionalnih nogometnih klubova — Jamstvo — Odluka kojom su potpore proglašene nespojivima s unutarnjim tržištem — Prednost — Obveza obrazlaganja”)

text:
               13.5.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 164/43

      Presuda Općeg suda od 20. ožujka 2019. — Hércules Club de Fútbol protiv Komisije
      (predmet T-766/16) (1)

      („Državne potpore - Potpore koje je Španjolska dodijelila u korist nekoliko profesionalnih nogometnih klubova - Jamstvo - Odluka kojom su potpore proglašene nespojivima s unutarnjim tržištem - Prednost - Obveza obrazlaganja”)
      (2019/C 164/44)
      Jezik postupka: španjolski

         Stranke

         Tužitelj: Hércules Club de Fútbol, SAD (Alicante, Španjolska) (zastupnici: S. Rating i Y. Martínez Mata, odvjetnici)

         Tuženik: Europska komisija (zastupnici: G. Luengo, B. Stromsky i P. Němečková, agenti)

         Intervenijent u potporu tužitelju: Kraljevina Španjolska (zastupnici: u početku A. Gavela Llopis i M.J. García-Valdecasas Dorrego, a zatim M.J. García-Valdecasas Dorrego, agenti)

         Predmet

      Zahtjev na temelju članka 263. UFEU-a za poništenje Odluke Komisije (EU) 2017/365 od 4. srpnja 2016. o državnoj potpori SA.36387 (2013/C) (ex 2013/NN) (ex 2013/CP) koju je provela Španjolska u korist Valencia Club de Fútbol, SAD, Hércules Club de Fútbol, SAD i Elche Club de Fútbol, SAD (SL 2017., L 55, str. 12.).

         Izreka

                  1.

                     Poništava se Odluka Komisije (EU) 2017/365 od 4. srpnja 2016. o državnoj potpori SA.36387 (2013/C) (ex 2013/NN) (ex 2013/CP) koju je provela Španjolska u korist Valencia Club de Fútbol, SAD, Hércules Club de Fútbol, SAD i Elche Club de Fútbol, SAD u dijelu u kojem se odnosi na Hércules Club de Fútbol, SAD.

                  2.

                     Europska komisija snosit će vlastite troškove kao i troškove Hércules Club de Fútbol.

                  3.

                     Kraljevina Španjolska snosit će vlastite troškove.

         (1)  SL C 6, 9. 1. 2017.


title: predmet T-582/17: Presuda Općeg suda od 26. ožujka 2019. — Boshab i dr. protiv Vijeća („Zajednička vanjska i sigurnosna politika — Mjere ograničavanja protiv određenih osoba i subjekata s obzirom na stanje u Demokratskoj Republici Kongo — Popis osoba i subjekata na koje se primjenjuje zamrzavanje sredstava i gospodarskih izvora te zabrana ulaska i provoza — Uvrštenje imena tužiteljâ na popis — Prava obrane — Pravo na saslušanje — Obveza obrazlaganja — Očita pogreška u ocjeni — Pravo na djelotvornu sudsku zaštitu”)

text:
               13.5.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 164/43

      Presuda Općeg suda od 26. ožujka 2019. — Boshab i dr. protiv Vijeća
      (predmet T-582/17) (1)

      („Zajednička vanjska i sigurnosna politika - Mjere ograničavanja protiv određenih osoba i subjekata s obzirom na stanje u Demokratskoj Republici Kongo - Popis osoba i subjekata na koje se primjenjuje zamrzavanje sredstava i gospodarskih izvora te zabrana ulaska i provoza - Uvrštenje imena tužiteljâ na popis - Prava obrane - Pravo na saslušanje - Obveza obrazlaganja - Očita pogreška u ocjeni - Pravo na djelotvornu sudsku zaštitu”)
      (2019/C 164/45)
      Jezik postupka: francuski

         Stranke

         Tužitelji: Évariste Boshab (Kinshasa, Demokratska Republika Kongo) i 7 drugih tužitelja čija su imena navedena u prilogu presudi (zastupnici: u početku P. Chansay Wilmotte, A. Kalambay Ndaya i P. Okito Omole, zatim T. Bontinck, M. Forgeois, P. De Wolf i A. Guillerme, odvjetnici)

         Tuženik: Vijeće Europske unije (zastupnici: u početku M. Veiga i B. Driessen, zatim B. Driessen i J.-P. Hix, agenti)

         Predmet

      Zahtjev na temelju članka 263. UFEU-a za poništenje Provedbene uredbe Vijeća (EU) 2017/904 od 29. svibnja 2017. o provedbi članka 9. stavka 2. Uredbe (EZ) br. 1183/2005 o uvođenju određenih posebnih mjera ograničavanja usmjerenih protiv osoba koje krše embargo na oružje u odnosu na Demokratsku Republiku Kongo (SL 2017., L 138 I, str. 1.) i Provedbene odluke Vijeća (ZVSP) 2017/905 od 29. svibnja 2017. o provedbi Odluke 2010/788/ZVSP o mjerama ograničavanja protiv Demokratske Republike Konga (SL 2017., L 138 I, str. 6.), u dijelu u kojem se ti akti odnose na tužitelje.

         Izreka

                  1.

                     Tužba se odbija.

                  2.

                     Évaristeu Boshabu i drugim tužiteljima čija se imena nalaze u prilogu nalaže se snošenje troškova.

         (1)  SL C 374, 6. 11. 2017.


title: predmet T-725/17: Presuda Općeg suda od 26. ožujka 2019. — Clestra Hauserman protiv Parlamenta („Javna nabava radova — Postupak javne nabave — Radovi koji se odnose na ‚klizna pregradna vrata’ projekta proširenja i obnove zgrade Konrad Adenauer Europskog parlamenta u Luxembourgu — Odbijanje ponuditeljeve ponude — Dodjela ugovora drugom ponuditelju — Obveza obrazlaganja — Izuzetno niska ponuda — Očita pogreška u ocjeni — Izvanugovorna odgovornost”)

text:
               13.5.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 164/44

      Presuda Općeg suda od 26. ožujka 2019. — Clestra Hauserman protiv Parlamenta
      (predmet T-725/17) (1)

      („Javna nabava radova - Postupak javne nabave - Radovi koji se odnose na ‚klizna pregradna vrata’ projekta proširenja i obnove zgrade Konrad Adenauer Europskog parlamenta u Luxembourgu - Odbijanje ponuditeljeve ponude - Dodjela ugovora drugom ponuditelju - Obveza obrazlaganja - Izuzetno niska ponuda - Očita pogreška u ocjeni - Izvanugovorna odgovornost”)
      (2019/C 164/46)
      Jezik postupka: francuski

         Stranke

         Tužitelj: Clestra Hauserman (Illkirch Graffenstaden, Francuska) (zastupnik: J. Gehin, odvjetnik)

         Tuženik: Europski parlament (zastupnici: V. Naglič i B. Schäfer, agenti)

         Predmet

      S jedna strane, zahtjev na temelju članka 263. UFEU-a kojim se traži poništenje odluke Parlamenta od 24. kolovoza 2017. donesene u okviru postupka javne nabave INLO-D-UPIL-T-16-AO8 koji se odnosi na seriju br. 55, pod nazivom „Klizna pregradna vrata” u sklopu projekta proširenja i obnove zgrade Konrad Adenauer Parlamenta u Luxembourgu, kojom je odbijena tužiteljeva ponuda i kojom je ugovor dodijeljen drugom ponuditelju i, s druge strane, zahtjev na temelju članka 268. UFEU-a kojim se traži naknada štete koju je tužitelj navodno pretrpio.

         Izreka

                  1.

                     Tužba se odbija.

                  2.

                     Clestra Hauserman će, osim vlastitih troškova, snositi i troškove Europskog parlamenta.

         (1)  SL C 13, 15. 1. 2018.


title: predmet T-787/17: Presuda Općeg suda od 26. ožujka 2019. — Parfümerie Akzente protiv EUIPO-a (GlamHair) („Žig Europske unije — Prijava verbalnog žiga Europske unije GlamHair — Apsolutni razlog za odbijanje — Nepostojanje razlikovnog karaktera — Opisni karakter — Članak 7. stavak 1. točke (b) i (c) Uredbe (EZ) br. 207/2009 (koji je postao članak 7. stavak 1. točke (b) i (c) Uredbe (EU) 2017/1001)”)

text:
               13.5.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 164/45

      Presuda Općeg suda od 26. ožujka 2019. — Parfümerie Akzente protiv EUIPO-a (GlamHair)
      (predmet T-787/17) (1)

      („Žig Europske unije - Prijava verbalnog žiga Europske unije GlamHair - Apsolutni razlog za odbijanje - Nepostojanje razlikovnog karaktera - Opisni karakter - Članak 7. stavak 1. točke (b) i (c) Uredbe (EZ) br. 207/2009 (koji je postao članak 7. stavak 1. točke (b) i (c) Uredbe (EU) 2017/1001)”)
      (2019/C 164/47)
      Jezik postupka: njemački

         Stranke

         Tužitelj: Parfümerie Akzente GmbH (Pfedelbach, Njemačka) (zastupnici: O. Spieker, A. Schönfleisch i M. Alber, odvjetnici)

         Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (zastupnik: D. Walicka, agent)

         Predmet

      Tužba protiv odluke četvrtog žalbenog vijeća EUIPO-a od 25. rujna 2017. (predmet R 82/2017-2), koja se odnosi na prijavu za registraciju verbalnog znaka GlamHair kao žiga Europske unije.

         Izreka

                  1.

                     Tužba se odbija.

                  2.

                     Društvu Parfümerie Akzente GmbH nalaže se snošenje troškova.

         (1)  SL C 32, 29. 1. 2018.


title: predmet T-829/17: Presuda Općeg suda od 28. ožujka 2019. — Coesia protiv EUIPO-a (Prikaz dviju crvenih nagnutih krivulja) („Žig Europske unije — Prijava figurativnog žiga Europske unije koji prikazuje dvije kose crvene krivulje — Apsolutni razlog za odbijanje — Nepostojanje razlikovnog karaktera — Članak 7. stavak 1. točka (b) Uredbe (EZ) br. 207/2009 (koji je postao članak 7. stavak 1. točka (b) Uredbe (EU) 2017/1001) — Obveza obrazlaganja — Članak 75. Uredbe br. 207/2009 (koji je postao članak 94. Uredbe 2017/1001)”)

text:
               13.5.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 164/46

      Presuda Općeg suda od 28. ožujka 2019. — Coesia protiv EUIPO-a (Prikaz dviju crvenih nagnutih krivulja)
      (predmet T-829/17) (1)

      („Žig Europske unije - Prijava figurativnog žiga Europske unije koji prikazuje dvije kose crvene krivulje - Apsolutni razlog za odbijanje - Nepostojanje razlikovnog karaktera - Članak 7. stavak 1. točka (b) Uredbe (EZ) br. 207/2009 (koji je postao članak 7. stavak 1. točka (b) Uredbe (EU) 2017/1001) - Obveza obrazlaganja - Članak 75. Uredbe br. 207/2009 (koji je postao članak 94. Uredbe 2017/1001)”)
      (2019/C 164/48)
      Jezik postupka: talijanski

         Stranke

         Tužitelj: Coesia SpA (Bologna, Italija) (zastupnik: S. Rizzo, odvjetnik)

         Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (zastupnik: L. Rampini, agent)

         Predmet

      Tužba protiv odluke petog žalbenog vijeća EUIPO-a od 29. rujna 2017. (predmet R 1272/2017-5), koja se odnosi na prijavu za registraciju figurativnog znaka koji prikazuje dvije crvene nagnute krivulje kao žiga Europske unije.

         Izreka

                  1.

                     Tužba se odbija.

                  2.

                     Društvu Coesia SpA nalaže se snošenje troškova.

         (1)  SL C 63, 19. 2. 2018.


title: predmet T-105/18: Presuda Općeg suda od 26. ožujka 2019. — Deray protiv EUIPO-a — Charles Claire (LILI LA TIGRESSE) („Žig Europske unije — Postupak povodom prigovora — Prijava verbalnog žiga Europske unije LILI LA TIGRESSE — Raniji verbalni žig Europske unije TIGRESS — Relativni razlog za odbijanje — Nepostojanje vjerojatnosti dovođenja u zabludu — Članak 8. stavak 1. točka (b) Uredbe (EU) 2017/1001”)

text:
               13.5.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 164/46

      Presuda Općeg suda od 26. ožujka 2019. — Deray protiv EUIPO-a — Charles Claire (LILI LA TIGRESSE)
      (predmet T-105/18) (1)

      („Žig Europske unije - Postupak povodom prigovora - Prijava verbalnog žiga Europske unije LILI LA TIGRESSE - Raniji verbalni žig Europske unije TIGRESS - Relativni razlog za odbijanje - Nepostojanje vjerojatnosti dovođenja u zabludu - Članak 8. stavak 1. točka (b) Uredbe (EU) 2017/1001”)
      (2019/C 164/49)
      Jezik postupka: engleski

         Stranke

         Tužitelj: André Deray (Bry-sur-Marne, Francuska) (zastupnik: S. Santos Rodríguez, odvjetnik)

         Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (zastupnici: P. Sipos i D. Walicka, agenti)

         Druga stranka u postupku pred žalbenim vijećem EUIPO-a: Charles Claire LLP (Weybridge Surrey, Ujedinjena Kraljevina)

         Predmet

      Tužba protiv odluke drugog žalbenog vijeća EUIPO-a od 13. prosinca 2017. (predmet R 1244/2017-2), koja se odnosi na postupak povodom prigovora između društva Charles Claire i A. Derayja.

         Izreka

                  1.

                     Tužba se odbija.

                  2.

                     Andréu Derayju nalaže se snošenje troškova.

         (1)  SL C 134, 16. 4. 2018.


title: predmet T-265/18: Presuda Općeg suda od 27. ožujka 2019. — Biernacka-Hoba protiv EUIPO-a — Formata Bogusław Hoba (Formata) („Žig Europske unije — Postupak za proglašavanje žiga ništavim — Figurativni žig Europske unije Formata — Raniji međunarodni figurativni žig Formata — Relativni razlog ništavosti — Članak 60. stavak 1. točka (a) i članak 8. stavak 1. točke (a) i (b) Uredbe (EU) 2017/1001 — Pravilo 37. Uredbe (EZ) br. 2868/95 (koje je postalo članak 12. Delegirane uredbe (EU) 2018/625) — Pretpostavke koje se odnose na prikaz ranijeg žiga — Pravilo 19. Uredbe br. 2868/95 (koje je postalo članak 7. Delegirane uredbe 2018/625) — Legitimna očekivanja — Naknada troškova zastupanja — Članak 109. Uredbe 2017/1001 i pravilo 94. Uredbe br. 2868/95 (koje je postalo članak 109. Uredbe 2017/1001)”)

text:
               13.5.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 164/47

      Presuda Općeg suda od 27. ožujka 2019. — Biernacka-Hoba protiv EUIPO-a — Formata Bogusław Hoba (Formata)
      (predmet T-265/18) (1)

      („Žig Europske unije - Postupak za proglašavanje žiga ništavim - Figurativni žig Europske unije Formata - Raniji međunarodni figurativni žig Formata - Relativni razlog ništavosti - Članak 60. stavak 1. točka (a) i članak 8. stavak 1. točke (a) i (b) Uredbe (EU) 2017/1001 - Pravilo 37. Uredbe (EZ) br. 2868/95 (koje je postalo članak 12. Delegirane uredbe (EU) 2018/625) - Pretpostavke koje se odnose na prikaz ranijeg žiga - Pravilo 19. Uredbe br. 2868/95 (koje je postalo članak 7. Delegirane uredbe 2018/625) - Legitimna očekivanja - Naknada troškova zastupanja - Članak 109. Uredbe 2017/1001 i pravilo 94. Uredbe br. 2868/95 (koje je postalo članak 109. Uredbe 2017/1001)”)
      (2019/C 164/50)
      Jezik postupka: poljski

         Stranke

         Tužitelj: Ilona Biernacka-Hoba (Aleksandrów Łódzki, Poljska) (zastupnik: R. Rumpel, odvjetnik)

         Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (zastupnik: D. Walicka, agent)

         Druga stranka u postupku pred žalbenim vijećem EUIPO-a: Formata Bogusław Hoba (Aleksandrów Łódzki, Poljska)

         Predmet

      Tužba podnesena protiv odluke četvrtog žalbenog vijeća EUIPO-a od 13. veljače 2018. (predmet R 2032/2017-4), koja se odnosi na postupak za proglašavanje žiga ništavim između I. Biernacka-Hobe i društva Formata Bogusław Hoba.

         Izreka

                  1.

                     Odluka četvrtog žalbenog vijeća Ureda Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO) od 13. veljače 2018. (predmet R 2032/2017 4) poništava se u dijelu u kojem je njome Iloni Biernacka-Hobi naloženo snošenje troškova društva Formata Bogusław Hoba nastalih u postupku za proglašavanje žiga ništavim i u žalbenom postupku te u dijelu u kojem je njome iznos troškova koji I. Biernacka-Hoba treba isplatiti društvu Formata Bogusław Hoba utvrđen u visini od 1 000 eura i mijenja se na način da se I. Biernacka-Hobi ne nalaže snošenje takvog iznosa.

                  2.

                     U preostalom dijelu tužba se odbija.

                  3.

                     Svaka će stranka snositi vlastite troškove.

         (1)  SL C 231, 2. 7. 2018.


title: predmet T-276/18: Presuda Općeg suda od 28. ožujka 2019. — Julius-K9 protiv EUIPO-a — El Corte Inglés (K9 UNIT) („Žig Europske unije — Postupak povodom prigovora — Prijava figurativnog žiga Europske unije K9 UNIT — Raniji figurativni žig Europske unije unit — Relativni razlog za odbijanje — Vjerojatnost dovođenja u zabludu — Članak 8. stavak 1. točka (b) Uredbe (EU) 2017/1001”)

text:
               13.5.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 164/48

      Presuda Općeg suda od 28. ožujka 2019. — Julius-K9 protiv EUIPO-a — El Corte Inglés (K9 UNIT)
      (predmet T-276/18) (1)

      („Žig Europske unije - Postupak povodom prigovora - Prijava figurativnog žiga Europske unije K9 UNIT - Raniji figurativni žig Europske unije unit - Relativni razlog za odbijanje - Vjerojatnost dovođenja u zabludu - Članak 8. stavak 1. točka (b) Uredbe (EU) 2017/1001”)
      (2019/C 164/51)
      Jezik postupka: engleski

         Stranke

         Tužitelj: Julius-K9 Zrt (Szigetszentmiklós, Mađarska) (zastupnik: G. Jambrik, odvjetnik)

         Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (zastupnici: A. Lukošiūtė i H. O’Neill, agenti)

         Druga stranka u postupku pred žalbenim vijećem EUIPO-a, intervenijent u postupku pred Općim sudom: El Corte Inglés, SA (Madrid, Španjolska) (zastupnik: J.L. Rivas Zurdo, odvjetnik)

         Predmet

      Tužba protiv odluke drugog žalbenog vijeća EUIPO-a od 22. veljače 2018. (predmet R1432/2017-2), koja se odnosi na postupak povodom prigovora između društava Hipercor, SA i Julius-K9.

         Izreka

                  1.

                     Poništava se odluka drugog žalbenog vijeća Ureda Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO) od 22. veljače 2018. (predmet R 1432/2017-2).

                  2.

                     EUIPO-u se nalaže snošenje, osim vlastitih, i troškova društva Julius-K9 Zrt.

                  3.

                     Društvo El Corte Inglés, SA snosit će vlastite troškove.

         (1)  SL C 231, 2. 7. 2018.


title: predmet T-239/18: Rješenje Općeg suda od 18. ožujka 2019. — SKS Import Export protiv Komisije („Tužba za poništenje - Slobodno kretanje kapitala - Sprečavanje korištenja financijskog sustava u svrhu pranja novca i financiranja terorizma (SPN/FT) — Direktiva (EU) 2015/849 — Delegirana uredba (EU) 2018/212 — Uvrštenje Tunisa na popis visokorizičnih trećih zemalja — Nepostojanje izravnog utjecaja — Nedopuštenost”)

text:
               13.5.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 164/49

      Rješenje Općeg suda od 18. ožujka 2019. — SKS Import Export protiv Komisije
      (predmet T-239/18) (1)

      („Tužba za poništenje - Slobodno kretanje kapitala - Sprečavanje korištenja financijskog sustava u svrhu pranja novca i financiranja terorizma (SPN/FT) - Direktiva (EU) 2015/849 - Delegirana uredba (EU) 2018/212 - Uvrštenje Tunisa na popis visokorizičnih trećih zemalja - Nepostojanje izravnog utjecaja - Nedopuštenost”)
      (2019/C 164/52)
      Jezik postupka: francuski

         Stranke

         Tužitelj: Société Kammama Saber (SKS) Import Export (Sousse Jawhara, Tunis) (zastupnik: H. Chelly, odvjetnik)

         Tuženik: Europska komisija (zastupnici: V. Di Bucci, A. Bouquet i T. Scharf, agenti)

         Predmet

      Zahtjev na temelju članka 263. UFEU-a kojim se traži poništenje Delegirane uredbe Komisije (EU) 2018/212 od 13. prosinca 2017. o izmjeni Delegirane uredbe (EU) 2016/1675 o dopuni Direktive (EU) 2015/849 Europskog parlamenta i Vijeća u pogledu dodavanja Šri Lanke, Trinidada i Tobaga i Tunisa u tablicu u točki I. Priloga (SL 2018., L 41, str. 4.).

         Izreka

                  1.

                     Tužba se odbacuje kao nedopuštena.

                  2.

                     Društvu Société Kammana Saber (SKS) Import Export nalaže se snošenje troškova.

         (1)  SL C 231, 2. 7. 2018.


title: predmet T-410/18: Rješenje Općeg suda od 15. ožujka 2019. — Silgan Closures i Silgan Holdings protiv Komisije („Tužba za poništenje — Tržišno natjecanje — Zabranjeni sporazumi — Tržište metalne ambalaže — Odluka o pokretanju istrage — Akt koji se ne može pobijati — Nedopuštenost”)

text:
               13.5.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 164/50

      Rješenje Općeg suda od 15. ožujka 2019. — Silgan Closures i Silgan Holdings protiv Komisije
      (predmet T-410/18) (1)

      („Tužba za poništenje - Tržišno natjecanje - Zabranjeni sporazumi - Tržište metalne ambalaže - Odluka o pokretanju istrage - Akt koji se ne može pobijati - Nedopuštenost”)
      (2019/C 164/53)
      Jezik postupka: njemački

         Stranke

         Tužitelji: Silgan Closures GmbH (München, Njemačka), Silgan Holdings, Inc. (Stamford, Connecticut, Sjedinjene Američke Države) (zastupnici: H. Wollmann, D. Seeliger, R. Grafunder i V. Weiss, odvjetnici)

         Tuženik: Europska komisija (zastupnici: T. Christoforou, B. Ernst, G. Meessen, C. Vollrath i L. Wildpanner, agenti)

         Predmet

      Zahtjev na temelju članka 263. UFEU-a kojim se traži poništenje Odluke Komisije C(2018) 2466final od 19. travnja 2018. na temelju koje je Komisija pokrenula postupak primjenom članka 101. UFEU-a u predmetu AT.40522 — Pandora.

         Izreka

                  1.

                     Tužba se odbija.

                  2.

                     Obustavlja se postupak povodom zahtjevâ za intervenciju Savezne Republike Njemačke i Vijeća Europske unije.

                  3.

                     Društva Silgan Closures GmbH i Silgan Holdings, Inc., osim vlastitih, snosit će i troškove Europske komisije.

                  4.

                     Savezna Republika Njemačka i Vijeće snosit će vlastite troškove u vezi sa zahtjevima za intervenciju.

         (1)  SL C 285, 13. 8. 2018.


title: predmet T-503/18: Rješenje Općeg suda od 19. ožujka 2019. — Haba Trading protiv EUIPO-a– Vida (vidaXL) („Žig Europske unije — Postupak povodom prigovora — Povlačenje prigovora — Obustava postupka”)

text:
               13.5.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 164/50

      Rješenje Općeg suda od 19. ožujka 2019. — Haba Trading protiv EUIPO-a– Vida (vidaXL)
      (predmet T-503/18) (1)

      („Žig Europske unije - Postupak povodom prigovora - Povlačenje prigovora - Obustava postupka”)
      (2019/C 164/54)
      Jezik postupka: engleski

         Stranke

         Tužitelj: Haba Trading BV (Utrecht, Nizozemska) (zastupnici: B. Schneiders i A. Brittner, odvjetnici)

         Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (zastupnici: D. Gája i H. O’Neill, agenti)

         Druga stranka u postupku pred žalbenim vijećem EUIPO-a: Vida AB (Alvesta, Švedska)

         Predmet

      Tužba podnesena protiv odluke petog žalbenog vijeća EUIPO-a od 12. lipnja 2018. (predmet R 190/2016-5), koja se odnosi na postupak povodom prigovora između društava Vida AB i Haba Trading BV.

         Izreka

                  1.

                     Obustavlja se postupak povodom tužbe.

                  2.

                     Društvu Haba Trading BV nalaže se snošenje vlastitih troškova, kao i troškova Ureda Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO).

         (1)  SL C 373, 15. 10. 2018.


title: predmet T-75/19: Rješenje Općeg suda od 13. ožujka 2019. — Comune di Milano protiv Parlamenta i Vijeća („Ustupanje predmeta”)

text:
               13.5.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 164/51

      Rješenje Općeg suda od 13. ožujka 2019. — Comune di Milano protiv Parlamenta i Vijeća
      (predmet T-75/19) (1)

      („Ustupanje predmeta”)
      (2019/C 164/55)
      Jezik postupka: talijanski

         Stranke

         Tužitelj: Comune di Milano (zastupnici: F. Sciaudone, M. Condinanzi i A. Neri, odvjetnici)

         Tuženici: Europski parlament (zastupnici: L. Visaggio, I. Anagnostopoulou i A. Tamás, agenti) i Vijeće Europske unije (zastupnici: M. Bauer, F. Florindo Gijón i E. Rebasti, agenti)

         Predmet

      S jedne strane, zahtjev na temelju članka 263. UFEU-a kojim se traži poništenje Uredbe (EU) 2018/1718 Europskog parlamenta i Vijeća od 14. studenoga 2018. o izmjeni Uredbe (EZ) br. 726/2004 u pogledu mjesta sjedišta Europske agencije za lijekove (SL 2018., L 291, str. 3.) i, s druge strane, zahtjev kojim se traži da se proglasi nevaljanom odluku koju je Vijeće navodno donijelo 20. studenoga 2017.

         Izreka

                  1.

                     Opći sud ustupa predmet T-75/19 Sudu kako bi on mogao odlučiti o tužbi.

                  2.

                     O zahtjevu Comune di Milano kojim se traži donošenje odluke o ovoj tužbi u ubrzanom postupku, odlučit će se naknadno.

                  3.

                     O troškovima će se odlučiti naknadno.

         (1)  SL C 112, 25. 3. 2019.


title: predmet T-1/19: Tužba podnesena 7. siječnja 2019. — CJ protiv Suda Europske unije

text:
               13.5.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 164/52

      Tužba podnesena 7. siječnja 2019. — CJ protiv Suda Europske unije
      (predmet T-1/19)
      (2019/C 164/56)
      Jezik postupka: engleski

         Stranke

         Tužitelj: CJ (zastupnik: V. Kolias, odvjetnik)

         Tuženik: Sud Europske unije

         Tužbeni zahtjev

      Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

                  —

                  propust tuženika da anonimizira postupovne dokumente u kojima se tužitelj navodi poimence te koje su Opći sud i bivši Službenički sud objavili na internetu proglasi protivnim Ugovorima, podredno da protivnim Ugovorima proglasi njegov propust da nominalne verzije takvih dokumenata učini nedostupnima pružateljima usluga internetskog pretraživanja;

                  —

                  naloži tuženiku snošenje troškova.

         Tužbeni razlozi i glavni argumenti

      U prilog osnovanosti tužbe tužitelj ističe dva tužbena razloga.

                  1.

                  Prvim tužbenim razlogom, koji se temelji na povredi članka 20. Povelje Europske unije o temeljnim pravima, posebno se navodi da:

                              —

                              je tužitelj podnio tužbe protiv svojeg bivšeg poslodavca pred bivšim Službeničkim sudom i Općim sudom;

                              —

                              su postupovni dokumenti o tim tužbama bili objavljeni uz navođenje tužiteljeva imena i da su dostupni pružateljima usluga internetskog pretraživanja poput Googlea;

                              —

                              pristup takvim pružateljima usluga internetskog pretraživanja bilo kojem korisniku Interneta u svijetu, uključujući trenutačnim i bilo kojim potencijalnim poslodavcima, olakšava profiliranje tužitelja;

                              —

                              iz takvog profiliranja proizlazi opasnost diskriminacije tužitelja;

                              —

                              je Sud Europske unije odlučio automatski anonimizirati objavljene postupovne dokumente za sve zahtjeve za prethodnu odluku koji se odnose na fizičke osobe i koji su zaprimljeni nakon 1. srpnja 2018.;

                              —

                              anonimizacija objavljenih postupovnih dokumenata za bilo koju drugu vrstu tužbi u skladu s Ugovorima ovisi o apsolutnoj diskreciji sudskih tijela Europske unije,

                              —

                              se fizičke osobe navedene u zahtjevima za prethodnu odluku koji su podneseni Sudu nakon 1. srpnja 2018. i tužitelj ne tretiraju jednako.

                  2.

                  Drugim tužbenim razlogom, koji se temelji na tvrdnji da je Opći sud povrijedio članak 8. Povelje Europske unije o temeljnim pravima, posebno se navodi da:

                              —

                              je svrha objavljivanja postupovnih dokumenata, riječima Suda, „jamčiti obaviještenost građana i njihovo pravo na javnu raspravu”;

                              —

                              za postizanje te svrhe nije potrebno objavljivati verzije postupovnih dokumenata koji tužitelja poimence spominju ili, podredno, takve verzije učiniti dostupnima pružateljima usluga internetskog pretraživanja poput Googlea;

                              —

                              se propustom Općeg suda da okonča takvu praksu povređuju članak 4. stavak 1. točka (c) i članak 5. točka (a) Uredbe (EZ) br. 45/2001 Europskog parlamenta i Vijeća (1), podredno članak 4. stavak 1. točka (c) i članak 5. točka (a) Uredbe (EU) 2018/1725 Europskog parlamenta i Vijeća. (2)

         (1)  Uredba (EZ) br. 45/2001 Europskog parlamenta i Vijeća od 18. prosinca 2000. o zaštiti pojedinaca u vezi s obradom osobnih podataka u institucijama i tijelima Zajednice i o slobodnom kretanju takvih podataka (SL 2001., L 8, str. 1.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 13., svezak 34., str. 6.)

         (2)  Uredba (EU) 2018/1725 Europskog parlamenta i Vijeća od 23. listopada 2018. o zaštiti pojedinaca u vezi s obradom osobnih podataka u institucijama, tijelima, uredima i agencijama Unije i o slobodnom kretanju takvih podataka te o stavljanju izvan snage Uredbe (EZ) br. 45/2001 i Odluke br. 1247/2002/EZ (
         SL 2018., L 295, str. 39.)


title: predmet T-136/19: Tužba podnesena 1. ožujka 2019. — Bulgarian Energy Holding i dr. protiv Komisije

text:
               13.5.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 164/53

      Tužba podnesena 1. ožujka 2019. — Bulgarian Energy Holding i dr. protiv Komisije
      (predmet T-136/19)
      (2019/C 164/57)
      Jezik postupka: engleski

         Stranke

         Tužitelji: Bulgarian Energy Holding EAD (Sofija, Bugarska), Bulgartransgaz EAD (Sofija), Bulgargaz EAD (Sofija) (zastupnici: K. Struckmann, odvjetnik, M. Powell i A. Kadri, Solicitors)

         Tuženik: Europska komisija

         Tužbeni zahtjev

      Tužitelji od Općeg suda zahtijevaju da:

                  —

                  odredi mjere upravljanja postupkom ili mjere izvođenja dokaza navedene u odjeljku 3.6. tužbe ili bilo koje druge takve mjere koje Opći sud smatra potrebnima;

                  —

                  u cijelosti ili djelomično poništi Odluku Komisije C(2018) 8806final od 17. prosinca 2018. o postupku na temelju članka 102. UFEU-a (AT.39849 — BEH Gas);

                  —

                  ukine ili smanji visinu izrečene novčane kazne;

                  —

                  naloži tuženiku snošenje troškova.

         Tužbeni razlozi i glavni argumenti

      U prilog osnovanosti tužbe tužitelji ističu sedam tužbenih razloga.

                  1.

                  Prvi tužbeni razlog temelji se na tvrdnji da je tuženik počinio bitne povrede postupka čime je povrijedio prava obrane tužiteljâ.

                  2.

                  Drugi tužbeni razlog temelji se na tvrdnji da su prilikom definiranja tržišta počinjene povrede koje se tiču prava i činjenica te je propušteno provesti analizu tržišta i navesti odgovarajuće razloge.

                  3.

                  Treći tužbeni razlog temelji se na tvrdnji da su prilikom utvrđenja iz pobijane odluke da su Bulgargaz EAD kao jedan od tužiteljâ, odnosno tužitelji zajedno, imali dominantan položaj na tržištu usluga vezanih uz kapacitete, počinjene pogreške koje se tiču prava i pogreške u ocjeni činjenica.

                  4.

                  Četvrti tužbeni razlog temelji se na tvrdnji da se pobijanom odlukom krše Ugovori Europske unije time što se njome nije u dovoljnoj mjeri utvrdilo da ponašanje koje je u njoj opisano predstavlja povredu članka 102. UFEU-a, s obzirom na pogreške u njezinoj primjeni prava i ocjeni činjenica.

                  5.

                  Peti tužbeni razlog temelji se na tvrdnji da su prilikom utvrđenja iz pobijane odluke u pogledu trajanja navodne povrede počinjene pogreške koje se tiču prava i pogreške u ocjeni činjenica.

                  6.

                  Šesti tužbeni razlog temelji se na tvrdnji da su se donošenjem odluke u skladu s člankom 7. Uredbe Vijeća (EZ) br. 1/2003 od 16. prosinca 2002. (1) prekršili Ugovori EU-a.

                  7.

                  Sedmi tužbeni razlog, koji se temelji na tvrdnji da novčanu kaznu treba ukinuti ili smanjiti s obzirom na to da pobijana odluka nije u skladu s tuženikovim smjernicama o načinu izračuna novčane kazne ili, alternativno, izvršenjem neograničene nadležnosti Suda u skladu s člankom 261. UFEU-a jer je novčana kazna u svakom slučaju nerazmjerna sankcioniranom ponašanju.

         (1)  Uredba Vijeća (EZ) br. 1/2003 od 16. prosinca 2002. o provedbi pravila o tržišnom natjecanju koja su propisana člancima 81. i 82. Ugovora o EZ u (SL 2003., L 1, str. 1.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 8., svezak 1., str. 165.)


title: predmet T-148/19: Tužba podnesena 7. ožujka 2019. — PKK protiv Vijeća

text:
               13.5.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 164/55

      Tužba podnesena 7. ožujka 2019. — PKK protiv Vijeća
      (predmet T-148/19)
      (2019/C 164/58)
      Jezik postupka: engleski

         Stranke

         Tužitelj: Kurdistanska radnička stranka (PKK) (zastupnici: A. van Eik and T. Buruma, odvjetnici)

         Tuženik: Vijeće Europske unije

         Tužbeni zahtjev

      Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

                  —

                  poništi Odluku Vijeća (ZVSP) 2019/25 od 8. siječnja 2019. (1) u dijelu u kojem se odnosi na tužitelja (s obzirom na to da tužitelj osporava da su Kadek i Kongra Gel njegovi drugi nazivi);

                  —

                  podredno, odredi manje otegotnu mjeru od daljnjeg zadržavanja na popisu terorističkih organizacija Europske Unije;

                  —

                  naloži tuženiku snošenje troškova s kamatom.

         Tužbeni razlozi i glavni argumenti

      U prilog osnovanosti tužbe tužitelj ističe šest tužbenih razloga.

                  1.

                  Prvi tužbeni razlog, koji se temelji na tvrdnji da je Odluka Vijeća 2019/25 ništetna u dijelu u kojem se odnosi na tužitelja jer tužitelj nije mogao biti okvalificiran kao teroristička organizacija kako je to definirano u članku 1. stavku 3. Zajedničkog stajališta Vijeća 2001/931/ZVSP od 27. prosinca 2001. (2)

                  Tuženik nije uspio utvrditi da je tužitelj strukturirana skupina koja zajednički djeluje radi izvršenja terorističkih napada. Štoviše, većina djela navedenih u obrazloženju ne može se pripisati tužitelju, nisu uključena u ograničeni popis djela iz članka 1. stavka 3. Zajedničkog stajališta Vijeća 2001/931/ZVSP i/ili ne mogu ozbiljno naštetiti državi. Konačno, tužiteljev cilj nije bio „teroristički cilj” kako je to definirano u članku 1. stavku 3. Zajedničkog stajališta Vijeća 2001/931/ZVSP. Osobito, ovaj cilj mora se razmotriti s obzirom na oružani sukob za samoodređenje.

                  2.

                  Drugi tužbeni razlog, koji se temelji na tvrdnji da je Odluka Vijeća 2019/25 ništetna u dijelu u kojem se odnosi na tužitelja jer nadležno tijelo, kako se to zahtijeva člankom 1. stavkom 4. Zajedničkog stajališta Vijeća 2001/931/ZVSP, nije donijelo nikakvu odluku.

                  3.

                  Treći tužbeni razlog, koji se temelji na tvrdnji da je Odluka Vijeća 2019/25 ništetna u dijelu u kojem se odnosi na tužitelja jer tuženik nije proveo odgovarajuću reviziju kako je to propisano člankom 1. stavkom 6. Zajedničkog stajališta Vijeća 2001/931/ZVSP.
                  Obrazloženje nije pokazalo da je provedena odgovarajuća revizija na nacionalnoj razini i od strane samog tuženika. Ne uzimaju se u obzir informacije koje je tužitelj dostavio u prethodnim postupcima u vezi s mirovnim procesom, borbom protiv ISIL-a i autokratskim razvojem događaja u Turskoj.

                  4.

                  Četvrti tužbeni razlog, koji se temelji na tvrdnji da je Odluka Vijeća 2019/25 ništetna u dijelu u kojem se odnosi na tužitelja jer odluka nije u skladu sa zahtjevima proporcionalnosti i supsidijarnosti.
                  Osobito, kurdska dijaspora nerazmjerno je povrijeđena popisom.

                  5.

                  Peti tužbeni razlog, koji se temelji na tvrdnji da je Odluka Vijeća 2019/25 ništetna u dijelu u kojem se odnosi na tužitelja jer se njome ne poštuje obveza obrazlaganja u skladu s člankom 296. UFEU-a.
                  Opći sud je u svojoj presudi od 15. studenoga 2018., PKK/Vijeće (T-316/14, EU:T:2018:788) došao do sličnog zaključka na temelju istog obrazloženja.

                  6.

                  Šesti tužbeni razlog, koji se temelji na tvrdnji da je Odluka Vijeća 2019/25 ništetna u dijelu u kojem se odnosi na tužitelja jer su njome povrijeđena tužiteljeva prava obrane i njegovo pravo na djelotvornu sudsku zaštitu.
                  Osobito, tuženik je zanemario presudu od 15. studenoga 2018., PKK/Vijeće (T 316/14, EU:T:2018:788) i postupke koji su do nje doveli.

         (1)  Odluka Vijeća (ZVSP) 2019/25 od 8. siječnja 2019. o izmjeni i ažuriranju popisa osoba, skupina i subjekata na koje se primjenjuju članci 2., 3. i 4. Zajedničkog stajališta 2001/931/ZVSP o primjeni posebnih mjera u borbi protiv terorizma i o stavljanju izvan snage Odluke (ZVSP) 2018/1084 (SL 2019., L 6, str. 6.)

         (2)  Zajedničko stajalište Vijeća 2001/931/ZVSP od 27. prosinca 2001. o primjeni posebnih mjera u borbi protiv terorizma (SL 2001., L 344, str. 93.)


title: predmet T-163/19: Tužba podnesena 14. ožujka 2019. — Mersinis protiv ESMA-e

text:
               13.5.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 164/56

      Tužba podnesena 14. ožujka 2019. — Mersinis protiv ESMA-e
      (predmet T-163/19)
      (2019/C 164/59)
      Jezik postupka: engleski

         Stranke

         Tužitelj: Michail Mersinis (Atena, Grčka) (zastupnik: P. Pafitis, odvjetnik)

         Tuženik: Europsko nadzorno tijelo za vrijednosne papire i tržišta kapitala (ESMA)

         Tužbeni zahtjev

      Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

                  —

                  poništi tuženikovu odluku od 23. svibnja 2018. da tužitelja ne odabere za mjesto višeg pravnog službenika u odnosu na slobodno radno mjesto ESMA/2017/VAC19/AD7.

         Tužbeni razlozi i glavni argumenti

      U prilog osnovanosti tužbe tužitelj ističe dva tužbena razloga.

                  1.

                  Prvi tužbeni razlog, koji se temelji na tvrdnji nezakonitog sastava povjerenstva za odabir.

                  2.

                  Drugi tužbeni razlog, koji se temelji na tvrdnji postojanja pristranosti u korist kandidata odabranog za radno mjesto u pitanju.


title: predmet T-164/19: Tužba podnesena 14. ožujka 2019. — AQ protiv eu-LISA-e

text:
               13.5.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 164/57

      Tužba podnesena 14. ožujka 2019. — AQ protiv eu-LISA-e
      (predmet T-164/19)
      (2019/C 164/60)
      Jezik postupka: engleski

         Stranke

         Tužitelj: AQ (zastupnici: L. Levi i N. Flandin, odvjetnici)

         Tuženik: Europska agencija za operativno upravljanje opsežnim informacijskim sustavima u području slobode, sigurnosti i pravde (eu-LISA)

         Tužbeni zahtjev

      Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

                  —

                  poništi odluku eu-LISA-e od 8. svibnja 2018. o otkazu tužiteljeva ugovora o radu u eu-LISA-i bez poštovanja otkaznog roka zajedno s, ako je to potrebno, odlukom eu-LISA-e od 4. prosinca 2018. kojom se odbija tužiteljeva žalba;

                  —

                  tuženiku naloži da tužitelju naknadi štetu;

                  —

                  tuženiku naloži snošenje troškova.

         Tužbeni razlozi i glavni argumenti

      U prilog osnovanosti tužbe tužitelj ističe šest tužbenih razloga.

                  1.

                  Prvi tužbeni razlog, koji se temelji na postupovnoj nepravilnosti i povredi pravâ na obranu, osobito prava na saslušanje.

                  2.

                  Drugi tužbeni razlog, koji se temelji na povredi članaka 16. i 48. Uvjeta zaposlenja ostalih službenika Europske unije

                  3.

                  Treći tužbeni razlog, koji se temelji na povredi obveze obrazlaganja.

                  4.

                  Četvrti tužbeni razlog, koji se temelji na povredi dužne pažnje.

                  5.

                  Peti tužbeni razlog, koji se temelji na povredi članaka 31. i 34. Povelje Europske unije o temeljnim pravima.

                  6.

                  Šesti tužbeni razlog, koji se temelji na zlouporabi ovlasti.


title: predmet T-166/19: Tužba podnesena 14. ožujka 2019. — Bronckers protiv Komisije

text:
               13.5.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 164/58

      Tužba podnesena 14. ožujka 2019. — Bronckers protiv Komisije
      (predmet T-166/19)
      (2019/C 164/61)
      Jezik postupka: engleski

         Stranke

         Tužitelj: Marco Bronckers (Bruxelles, Belgija) (zastupnik: P. Kreijger, odvjetnik)

         Tuženik: Europska komisija

         Tužbeni zahtjev

      Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

                  —

                  poništi Odluku Komisije od 10. siječnja 2019. u skladu s Uredbom (EZ) br. 1049/2001 (1) kojom je odbila ponovni zahtjev za pristup dokumentima spomenutim u zapisniku Zajedničkog odbora za jaka alkoholna pića osnovanim u skladu sa Sporazumom između Europske zajednice i Sjedinjenih Meksičkih Država o uzajamnom priznavanju i zaštiti naziva za jaka alkoholna pića; (2)

                  —

                  naloži Komisiji snošenje troškova postupka, uključujući tužiteljeve troškove.

         Tužbeni razlozi i glavni argumenti

      U prilog osnovanosti tužbe tužitelj ističe četiri tužbena razloga.

                  1.

                  Prvi tužbeni razlog temelji se na tvrdnji da Komisijino odbijanje zahtjeva za pristup predstavlja pogrešnu primjenu članka 4. stavka 1. točke (a) treće alineje Uredbe (EZ) 1049/2001 i/ili povredu članka 296. UFEU-a.

                  2.

                  Drugi tužbeni razlog temelji se na tvrdnji da Komisijino odbijanje zahtjeva za pristup predstavlja pogrešnu primjenu članka 4. stavka 2. Uredbe (EZ) 1049/2001 i/ili povredu članka 296. UFEU-a, s obzirom na to da Komisija nije pokazala da pristup svim zatraženim dokumentima ugrožava komercijalne interese organizacije Consejo Regulador del Tequila (CRT) ili njezinih članova.

                  3.

                  Treći tužbeni razlog temelji se na tvrdnji da je Komisija pogrešno utvrdila da tužitelj nije uspio pokazati prevladavajući javni interes za otkrivanje.

                  4.

                  Četvrti tužbeni razlog temelji se na tvrdnji da Komisijino odbijanje djelomičnog pristupa predstavlja pogrešnu primjenu članka 4. stavka 6. i/ili članka 4. stavka 7. Uredbe (EZ) 1049/2001 i/ili povredu članka 296. UFEU-a.

         (1)  Uredba (EZ) br. 1049/2001 Europskog parlamenta i Vijeća od 30. svibnja 2001. o javnom pristupu dokumentima Europskog parlamenta, Vijeća i Komisije (SL 2001., L 145, str. 43.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 1., svezak 16, str. 70.)

         (2)  Vidjeti Odluku Vijeća od 27. svibnja 1997. o sklapanju Sporazuma između Europske zajednice i Sjedinjenih Meksičkih Država o uzajamnom priznavanju i zaštiti naziva za jaka alkoholna pića (SL 1997., L 152, str. 15.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 3., svezak 29., str. 168.)


title: predmet T-175/19: Tužba podnesena 18. ožujka 2019. — Vereinigung der Bayerischen Wirtschaft protiv EUIPO-a (eVoter)

text:
               13.5.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 164/59

      Tužba podnesena 18. ožujka 2019. — Vereinigung der Bayerischen Wirtschaft protiv EUIPO-a (eVoter)
      (predmet T-175/19)
      (2019/C 164/62)
      Jezik postupka: njemački

         Stranke

         Tužitelj: Vereinigung der Bayerischen Wirtschaft eV (München, Njemačka) (zastupnik: L. Genz, odvjetnik)

         Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO)

         Podaci o postupku pred EUIPO-om

         Predmetni sporni žig: registracija verbalnog žig Europske unije eVoter — prijava za registraciju br. 17 900 152

         Pobijana odluka: odluka petog žalbenog vijeća EUIPO-a od 11. siječnja 2019. u predmetu R 1983/2018-5

         Tužbeni zahtjev

      Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

                  —

                  poništi pobijanu odluku,

                  —

                  naloži EUIPO-u snošenje troškova, uključujući onih nastalih tijekom žalbenog postupka.

         Tužbeni razlozi

                  —

                  Povreda članka 7. stavka 1. točke (c) Uredbe (EU) 2017/1001;

                  —

                  nepoštovanje EUIPO-ove upravne prakse;

                  —

                  povreda čl. 7. st. 1. t. (b) Uredbe (EU) 2017/1001 Europskog parlamenta i Vijeća.


title: predmet T-180/19: Tužba podnesena 26. ožujka 2019. — Bibita Group protiv EUIPO-a — Benkomers (Boce za napitke)

text:
               13.5.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 164/60

      Tužba podnesena 26. ožujka 2019. — Bibita Group protiv EUIPO-a — Benkomers (Boce za napitke)
      (predmet T-180/19)
      (2019/C 164/63)
      Jezik postupka: engleski

         Stranke

         Tužitelj: Bibita Group SHPK (Tirana, Albanija) (zastupnik: C. Seyfert, odvjetnik)

         Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO)

         Druga stranka pred žalbenim vijećem: Benkomers OOD (Sofija, Bugarska)

         Podaci o postupku pred EUIPO-om

         Nositelj spornog dizajna: druga stranka u postupku pred žalbenim vijećem

         Predmetni sporni dizajn: dizajn Zajednice br. 3797 091-0001 (Boce za napitke)

         Pobijana odluka: odluka trećeg žalbenog vijeća EUIPO-a od 14. siječnja 2019. u predmetu R 1070/2018-3

         Tužbeni zahtjev

      Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

                  —

                  poništi pobijanu odluku;

                  —

                  proglasi pobijani dizajn Zajednice koji je registriran pod brojem 3797 091-0001 ništavim zbog svih razloga navedenih u tužbi;

                  —

                  naloži tuženiku i nositelju plaćanje troškova postupka koji se odnose na postupak pred trećim žalbenim vijećem, u skladu s člankom 190. Poslovnika Općeg suda;

                  —

                  naloži EUIPO-u i potencijalnoj drugoj stranci u ovom postupku snošenje svih troškova postupka.

         Tužbeni razlog

                  —

                  Povreda članka 6. stavka 1. i članka 25. stavka 1. točke (d) Uredbe Vijeća (EZ) br. 6/2002.


title: predmet T-336/18: Rješenje Općeg suda od 19. ožujka 2019. — Eagle IP protiv EUIPO-a — Consolidated Artists (LILLY e VIOLETTA)

text:
               13.5.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 164/61

      Rješenje Općeg suda od 19. ožujka 2019. — Eagle IP protiv EUIPO-a — Consolidated Artists (LILLY e VIOLETTA)
      (predmet T-336/18) (1)

      (2019/C 164/64)
      Jezik postupka: engleski
      Predsjednik devetog vijeća odredio je brisanje predmeta.

         (1)  SL C 268, 30. 7. 2018.


title: predmet T-470/18: Rješenje Općeg suda od 21. ožujka 2019. — Telenet protiv Komisije

text:
               13.5.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 164/61

      Rješenje Općeg suda od 21. ožujka 2019. — Telenet protiv Komisije
      (predmet T-470/18) (1)

      (2019/C 164/65)
      Jezik postupka: engleski
      Predsjednik prvog vijeća odredio je brisanje predmeta.

         (1)  SL C 364, 8. 10. 2018.


title: Ispravak obavijesti u Službenom listu u predmetu T-45/19 (SL C 122, 1.4.2019..)

text:
               13.5.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 164/62

      Ispravak obavijesti u Službenom listu u predmetu T-45/19

         (
               Službeni list Europske unije C 122 od 1. travnja 2019
            .)

      (2019/C 164/66)
      Na stranici 20. obavijest u Službenom listu u predmetu T-45/19, Acron and Others/Commission trebala bi glasiti kako slijedi:

               „Tužba podnesena 24. siječnja 2019. – Acron i dr. protiv Komisije

                  (predmet T-45/19)

               (2019/C 164/66)
               Jezik postupka: engleski

                  Stranke

                  Tužitelji: Acron PAO (Veliky Novgorod, Rusija), Dorogobuzh PAO (Dorogobuzh, Rusija), Acron Switzerland AG (Baar, Švicarska) (zastupnici: T. De Meese, J. Stuyck i A. Nys, odvjetnici)

                  Tuženik: Europska komisija

                  Tužbeni zahtjev

               Tužitelji od Općeg suda zahtijevaju da:

                           —

                           poništi Provedbenu odluku Komisije (EU) 2018/1703 od 12. studenoga 2018.; i

                           —

                           naloži tuženiku snošenje troškova.

                  Tužbeni razlozi i glavni argumenti

               U prilog osnovanosti tužbe tužitelj ističe tri tužbena razloga.

                           1.

                           Prvi tužbeni razlog, koji se temelji na tome da je tuženik povrijedio svoje međunarodne obveze, što predstavlja povredu Ugovora, i da nije pružio dostatno obrazloženje, jer je utvrdio da Ruska Federacija nije postupala u skladu sa svojim obvezama u okviru Svjetske trgovinske organizacije.
                           Tužitelji navode da je tuženik propustio uzeti u obzir pristupanje Ruske Federacije Svjetskoj trgovinskoj organizaciji kao relevantno za promjenu u izračunu dampinške marže tužiteljâ. Tuženik je prilikom ispitnog postupka privremene revizije pristojbi primjenjivih na uvoz amonijeva nitrata bio obvezan u obzir uzeti obveze koje je Ruska Federacija preuzela u vezi s cijenom plina. Budući da je tuženik tvrdio da Ruska Federacija nije poštovala vlastiti Protokol o pristupanju, tuženik je povrijedio članak VI. Općeg sporazuma o carinama i trgovini i članak 2. Antidampinškog sporazuma Svjetske trgovinske organizacije. Budući da nije tako postupio, povrijedio je svoje međunarodne obveze, što predstavlja povredu Ugovora.

                           2.

                           Drugi tužbeni razlog, koji se temelji na tome da je tuženik počinio očitu pogrešku u ocjeni i da nije pružio dostatno obrazloženje, što je dovelo do kršenja tužiteljevih prava obrane, jer je utvrdio da promjena okolnosti na koju se pozivaju tužitelji nije bila trajne prirode.

                                       —

                                       Tužitelji navode da u okviru drugog tužbenog razloga postoje dva različita razloga za poništenje pobijane odluke. Oba su razloga u vezi s pogrešnim zaključkom da promjena okolnosti nije bila trajne prirode.

                                       —

                                       Tuženik je u svakom slučaju prekršio svoju obvezu obrazlaganja iz članka 296. UFEU-a jer pobijanu odluku nije obrazložio na jasan i nedvosmislen način.

                           3.

                           Treći tužbeni razlog, koji se temelji na tome da je tuženik povrijedio članak 19. stavak 2. i članak 20. stavak 2. Uredbe (EU) 2016/1036 Europskog parlamenta i Vijeća, kao i prava obrane tužitelja te doveo do nedostatka pravne sigurnosti jer nije pružio svoj izračun dampinga.

                                       —

                                       Tuženik tužiteljima nije priopćio konačan izračun dampinške marže, iako je taj izračun poslužio kao osnova za donošenje zaključaka u vezi s kontinuitetom i postojanjem dampinga, trajnom prirodom promjene okolnosti te također i završetkom djelomične privremene revizije. Da je tuženik priopćio izračun, tužiteljima bi bilo omogućeno da učinkovitije brane svoja prava u pogledu izračuna dampinga i zaključka o postojanju dampinga u cjelini, uključujući argument u vezi s metodologijom izračuna koja je korištena u početnom ispitnom postupku, koja je mogla imati znatan utjecaj na njihovu pravnu situaciju.

                                       —

                                       Tužitelji navode da je tuženik povrijedio članak 19. stavak 2. i članak 20. stavak 2. Uredbe 2016/1036, prava obrane tužitelja i načelo pravne sigurnosti jer tužiteljima nije dostavio smislen sažetak dokaza koji su prikupljeni tijekom ispitnog postupka ni razmatranja na temelju kojih je tuženik predložio izmjenu tužiteljeve antidampinške marže. Tužitelji navode da je tuženik povrijedio prava obrane tužitelja i načelo pravne sigurnosti jer im je odbio priopćiti svoj izračun dampinške marže.”


title: predmet T-135/15: Presuda Općeg suda od 12. ožujka 2019. — Italija protiv Komisije („EFJP — Troškovi isključeni iz financiranja — Izdaci nastali za Italiju — Privremeni sustav za restrukturiranje industrije šećera — Uredba (EZ) br. 320/2006 — Uredba (EZ) br. 968/2006 — Uredba (EZ) br. 1290/2005 — Rok od 24 mjeseca — Pojam‚višegodišnja mjera’ — Uvjeti dodjele potpore za restrukturiranje — Pojam ‚proizvodno postrojenje’ — Kvalifikacija silosa — Pojam ‚potpuno rastavljanje’ — Prilog 2 dokumentu VI/5330/97 — Poteškoće u tumačenju propisa Unije — Lojalna suradnja — Legitimna očekivanja — Ne bis in idem — Premije za klanje — Akcije o informiranju i promicanju poljoprivrednih proizvoda — Zakašnjela plaćanja — Dokaz postojanja iznimnih uvjeta upravljanja — Jednako postupanje — Pogreška u prevođenju u jednoj od jezičnih verzija jedne uredbe Unije — Pripisivost financijskog ispravka državi članici”)

text:
               29.4.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 148/41

      Presuda Općeg suda od 12. ožujka 2019. — Italija protiv Komisije
      (predmet T-135/15) (1)

      („EFJP - Troškovi isključeni iz financiranja - Izdaci nastali za Italiju - Privremeni sustav za restrukturiranje industrije šećera - Uredba (EZ) br. 320/2006 - Uredba (EZ) br. 968/2006 - Uredba (EZ) br. 1290/2005 - Rok od 24 mjeseca - Pojam‚višegodišnja mjera’ - Uvjeti dodjele potpore za restrukturiranje - Pojam ‚proizvodno postrojenje’ - Kvalifikacija silosa - Pojam ‚potpuno rastavljanje’ - Prilog 2 dokumentu VI/5330/97 - Poteškoće u tumačenju propisa Unije - Lojalna suradnja - Legitimna očekivanja - Ne bis in idem - Premije za klanje - Akcije o informiranju i promicanju poljoprivrednih proizvoda - Zakašnjela plaćanja - Dokaz postojanja iznimnih uvjeta upravljanja - Jednako postupanje - Pogreška u prevođenju u jednoj od jezičnih verzija jedne uredbe Unije - Pripisivost financijskog ispravka državi članici”)
      (2019/C 148/37)
      Jezik postupka: talijanski

         Stranke

         Tužitelj: Talijanska Republika (zastupnici: G. Palmieri, agent, uz asistenciju C. Colellija, avvocato dello Stato)

         Tuženik: Europska komisija (zastupnici: u početku D. Bianchi, P Ondrůšek i I. Galindo Martín, agenti, a potom D. Bianchi i P Ondrůšek, agenti)

         Intervenijenti u potporu tužitelju: Francuska Republika (zastupnici: D. Colas i S. Horrenberger, agenti) i Mađarska (zastupnici: M.Z. Fehér i G. Koós, agenti)

         Predmet

      Zahtjev na temelju članka 263. UFEU-a za djelomično poništenje Provedbene odluke Komisije (EU) 2015/103 оd 16. siječnja 2015. o isključenju iz financiranja Europske unije određenih izdataka nastalih za države članice u okviru Europskog fonda za jamstva u poljoprivredi (EFJP) i Europskog poljoprivrednog fonda za ruralni razvoj (EPFRR) (SL 2015., L 16, str. 33.), u dijelu u kojem se odnosi na određene izdatke Talijanske Republike.

         Izreka

                  1.

                     Tužba se odbija.

                  2.

                     Talijanska Republika će snositi vlastite troškove kao i troškove Europske komisije.

                  3.

                     Francuska Republika i Mađarska će snositi vlastite troškove.

         (1)  SL C 155, 11. 5. 2015.