title: Predmet T-258/08: Presuda Općeg suda od 24. siječnja 2017. – Rath protiv EUIPO-a – Portela & Ca. (Diacor) („Žig Europske unije — Postupak povodom prigovora — Prijava verbalnog žiga Europske unije Diacor — Raniji nacionalni figurativni žig Diacol PORTUGAL — Stvarna uporaba ranijeg žiga — Članak 43. stavci 2. i 3. Uredbe (EZ) br. 40/94 [koji je postao članak 42. stavci 2. i 3. Uredbe (EZ) br. 207/2009] — Dokazi sastavljeni na jeziku koji nije jezik postupka — Pravilo 22. stavak 4. Uredbe (EZ) br. 2868/95 (koje je postalo pravilo 22. stavak 6. Uredbe br. 2868/95, kako je izmijenjena) — Relativni razlog za odbijanje — Vjerojatnost dovođenja u zabludu — Članak 8. stavak 1. točka (b) Uredbe br. 40/94 [koji je postao članak 8. stavak 1. točka (b) Uredbe br. 207/2009”)

text:
               6.3.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 70/15

         Presuda Općeg suda od 24. siječnja 2017. – Rath protiv EUIPO-a – Portela & Ca. (Diacor)
   (Predmet T-258/08) (1)

   ((„Žig Europske unije - Postupak povodom prigovora - Prijava verbalnog žiga Europske unije Diacor - Raniji nacionalni figurativni žig Diacol PORTUGAL - Stvarna uporaba ranijeg žiga - Članak 43. stavci 2. i 3. Uredbe (EZ) br. 40/94 [koji je postao članak 42. stavci 2. i 3. Uredbe (EZ) br. 207/2009] - Dokazi sastavljeni na jeziku koji nije jezik postupka - Pravilo 22. stavak 4. Uredbe (EZ) br. 2868/95 (koje je postalo pravilo 22. stavak 6. Uredbe br. 2868/95, kako je izmijenjena) - Relativni razlog za odbijanje - Vjerojatnost dovođenja u zabludu - Članak 8. stavak 1. točka (b) Uredbe br. 40/94 [koji je postao članak 8. stavak 1. točka (b) Uredbe br. 207/2009”))
   (2017/C 070/20)
   Jezik postupka: engleski

      Stranke

      Tužitelj: Matthias Rath (Cape Town, Južna Afrika) (zastupnici: U. Vogt, C. Kleiner i S. Ziegler, odvjetnici)

      Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (zastupnik: J. Crespo Carrillo, agent)

      Druga stranka u postupku pred žalbenim vijećem EUIPO-a: Portela & Ca., SA (São Mamede do Coronado, Portugal)

      Predmet

   Tužba protiv odluke drugog žalbenog vijeća EUIPO-a od 30. travnja 2008. (predmet R 1630/2006-2), o postupku povodom prigovora između društva Portela & Ca. i M. Ratha.

      Izreka

               1.

               Tužba se odbija.

               2.

               Matthiasu Rathu nalaže se snošenje troškova.

      (1)  SL C 223, 30. 8. 2008.


title: Predmet T-485/14: Tužba podnesena 26. lipnja 2014. – Bon Net protiv OHIM-a – Aldi (Bon Appétit!)

text:
               11.8.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 261/53

         Tužba podnesena 26. lipnja 2014. – Bon Net protiv OHIM-a – Aldi (Bon Appétit!)
   (Predmet T-485/14)
   2014/C 261/83
   Jezik na kojem je tužba podnesena: engleski

      Stranke

      Tužitelj: Bon Net OOD (Sofia, Bugarska) (zastupnik: A. Ivanova, odvjetnik)

      Tuženik: Ured za usklađivanje na unutarnjem tržištu (žigovi i dizajni)

      Druga stranka pred žalbenim vijećem: Aldi GmbH & Co. KG (Mülheim/Ruhr, Njemačka)

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

               —

               poništi odluku drugog žalbenog vijeća Ureda za usklađivanje na unutarnjem tržištu (žigovi i dizajni) od 14. travnja 2014. u predmetu R 1199/2013-2.

      Tužbeni razlozi i glavni argumenti

      Podnositelj prijave žiga Zajednice: druga stranka pred žalbenim vijećem

      Predmetni žig Zajednice: figurativni žig u crvenoj, bijeloj i plavoj boji koji sadrži verbalne elemente„Bon Appétit!” za proizvode iz razreda 29 – Prijava žiga Zajednice br. 8 6 93  764

      Nositelj žiga ili znaka navedenog u postupku povodom prigovora: tužitelj

      Navedeni žig ili znak: registracije nacionalnog žiga

      Odluka Odjela za prigovore: odbijanje prigovora u cijelosti

      Odluka žalbenog vijeća: odbijanje žalbe

      Tužbeni razlozi: povreda članka 8. stavka 1. točke (b) Uredbe br. 207/2009


title: Predmet F-124/15: Tužba podnesena 22. rujna 2015. – ZZ protiv Vijeća Europske unije

text:
               14.12.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 414/42

         Tužba podnesena 22. rujna 2015. – ZZ protiv Vijeća Europske unije
   (Predmet F-124/15)
   (2015/C 414/52)
   Jezik postupka: francuski

      Stranke

      Tužitelj: ZZ (zastupnici: T. Bontinck i A. Guillerme, odvjetnici)

      Tuženik: Vijeće Europske unije

      Predmet i opis spora

   Poništavanje odluke da se ne udovolji zahtjevu tužitelja za odlazak u prijevremenu mirovinu jer je donesena nakon stupanja na snagu novog Pravilnika o osoblju čime je povučena ranija odluka koja je bila povoljna, kao i zahtjev za navodno pretrpljenu imovinsku i neimovinsku štetu.

      Tužbeni zahtjev tužitelja

               —

               Poništiti pobijanu odluku od 12. studenoga 2014. i, posljedično,

               —

               nadoknaditi štetu koju je pretrpio tužitelj, a koja je, uz mogućnost povećanja ili smanjenja tijekom postupka, procijenjena na 85  353,96 eura (osamdeset i pet tisuća tristo pedeset i tri eura i devedeset i šest centi) i uvećana za kamate, računajući od podnošenja prigovora 12. veljače 2015., izračunate na temelju stope Europske središnje banke za glavne transakcije refinanciranja primjenjive tijekom odnosnog razdoblja, koja je uvećana za dva postotna boda;

               —

               naložiti Vijeću snošenje troškova.


title: Predmet T-633/13: Presuda Općeg suda od 23. rujna 2015. – Reed Exhibitions protiv OHIM-a („Žig Zajednice — Prijava verbalnog žiga Zajednice INFOSECURITY — Apsolutni razlog za odbijanje — Opisni karakter — Nepostojanje razlikovnog karaktera — Nepostojanje razlikovnog karaktera stečenog uporabom — Članak 7. stavak 1. točke (b) i (c) i članak 7. stavak 3. Uredbe (EZ) br. 207/2009 — Obveza obrazlaganja”)

text:
               23.11.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 389/41

         Presuda Općeg suda od 23. rujna 2015. – Reed Exhibitions protiv OHIM-a
   (Predmet T-633/13) (1)

   ((„Žig Zajednice - Prijava verbalnog žiga Zajednice INFOSECURITY - Apsolutni razlog za odbijanje - Opisni karakter - Nepostojanje razlikovnog karaktera - Nepostojanje razlikovnog karaktera stečenog uporabom - Članak 7. stavak 1. točke (b) i (c) i članak 7. stavak 3. Uredbe (EZ) br. 207/2009 - Obveza obrazlaganja”))
   (2015/C 389/43)
   Jezik postupka: engleski

      Stranke

      Tužitelj: Reed Exhibitions Ltd (Richmond, Ujedinjena Kraljevina) (zastupnik: S. Malynicz, odvjetnik)

      Tuženik: Ured za usklađivanje na unutarnjem tržištu (žigovi i dizajni) (zastupnici: A. Poch i S. Hanne, agenti)

      Predmet

   Tužba protiv odluke petog žalbenog vijeća OHIM-a od 10. rujna 2013. (predmet R 1544/2012-5), povodom prijave za registraciju verbalnog znaka INFOSECURITY kao žiga Zajednice.

      Izreka

               1.

               Tužba se odbija.

               2.

               Nalaže se društvu Reed Exhibitions Ltd snošenje troškova.

      (1)  SL C 52, 22. 2. 2014.


title: Predmet F-17/13: Presuda Službeničkog suda (treće vijeće) od 14. svibnja 2014. – Cocco protiv Komisije (Javna služba — Član ugovornog osoblja — Zapošljavanje — Poziv na iskazivanje interesa EPSO/CAST/02/2010)

text:
               24.6.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 194/40

         Presuda Službeničkog suda (treće vijeće) od 14. svibnja 2014. – Cocco protiv Komisije
   (Predmet F-17/13) (1)

   ((Javna služba - Član ugovornog osoblja - Zapošljavanje - Poziv na iskazivanje interesa EPSO/CAST/02/2010))
   2014/C 194/58
   Jezik postupka:francuski

      Stranke

      Tužitelj: Patricia Cocco (Hunting, Francuska) (zastupnici: A. Salerno i B. Cortese, odvjetnici)

      Tuženik: Europska komisija (zastupnici: C. Berardis-Kayser i G. Berscheid, agenti)

      Predmet

   Zahtjev za poništenje odluke kojom je Komisija odbila zahtjev za zapošljavanje tužitelja koji je postavio Ured za infrastrukturu i logistiku (OIL)

      Izreka presude

               1.

               Poništava se odluka Europske komisije od 25. travnja 2012. kojom se odbija zapošljavanje P. Cocco kao člana ugovornog osoblja funkcijske skupine III.

               2.

               U preostalom dijelu tužba se odbija.

               3.

               Europska komisija snosi vlastite troškove i nalaže joj se snošenje troškova P. Cocco.

      (1)  SL C 123, 27.4.2013., str.30.


title: Predmet T-460/13: Presuda Općeg suda od 8. rujna 2016. – Sun Pharmaceutical Industries i Ranbaxy (UK) protiv Komisije („Tržišno natjecanje — Zabranjeni sporazumi — Tržište antidepresiva koji sadržavaju djelatnu farmaceutsku tvar citalopram — Pojam ograničenja tržišnog natjecanja s obzirom na cilj — Moguće tržišno natjecanje — Generički lijekovi — Prepreke ulasku na tržište koje su rezultat postojanja patenata — Sporazum između nositelja patenata i poduzeća za generičke lijekove — Novčane kazne — Pravna sigurnost — Načelo zakonitosti kazni — Smjernice o metodi za utvrđivanje kazni iz 2006. godine — Trajanje Komisijine istrage”)

text:
               17.10.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 383/10

         Presuda Općeg suda od 8. rujna 2016. – Sun Pharmaceutical Industries i Ranbaxy (UK) protiv Komisije
   (Predmet T-460/13) (1)

   ((„Tržišno natjecanje - Zabranjeni sporazumi - Tržište antidepresiva koji sadržavaju djelatnu farmaceutsku tvar citalopram - Pojam ograničenja tržišnog natjecanja s obzirom na cilj - Moguće tržišno natjecanje - Generički lijekovi - Prepreke ulasku na tržište koje su rezultat postojanja patenata - Sporazum između nositelja patenata i poduzeća za generičke lijekove - Novčane kazne - Pravna sigurnost - Načelo zakonitosti kazni - Smjernice o metodi za utvrđivanje kazni iz 2006. godine - Trajanje Komisijine istrage”))
   (2016/C 383/13)
   Jezik postupka: engleski

      Stranke

      Tužitelji: Sun Pharmaceutical Industries Ltd, prije Ranbaxy Laboratories Ltd (Vadodara, Indija) i Ranbaxy (UK) Ltd (London, Ujedinjena Kraljevina) (zastupnici: R. Vidal, A. Penny, solicitors, i B. Kennelly, barrister)

      Tuženik: Europska komisija (zastupnici: C. Vollrath, F. Castilla Contreras i B. Mongin, agenti, uz asistenciju D. Baileyja, barristera)

      Predmet

   Zahtjev za djelomično poništenje Odluke Komisije C(2013) 3803 final od 19. lipnja 2013. u vezi s postupkom primjene članka 101. [UFEU-a] i članka 53. Sporazuma o EGP-u (predmet AT/39226 – Lundbeck), i zahtjev za smanjenje iznosa novčane kazne koja je tom odlukom izrečena tužiteljima.

      Izreka

               1.

               Tužba se odbija.

               2.

               Društvima Sun Pharmaceuticals Industries Ltd i Ranbaxy (UK) Ltd nalaže se snošenje troškova.

      (1)  SL C 325, 9. 11. 2013.


title: Predmet T-308/11: Presuda Općeg suda od 16. listopada 2014. – Eurallumina protiv Komisije ( „Državne potpore — Električna energija — Povlaštena tarifa — Odluka o proglašenju potpore nespojivom s unutarnjim tržištem — Pojam državne potpore — Nova potpora” )

text:
               24.11.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 421/30

         Presuda Općeg suda od 16. listopada 2014. – Eurallumina protiv Komisije
   (Predmet T-308/11) (1)

   ((„Državne potpore - Električna energija - Povlaštena tarifa - Odluka o proglašenju potpore nespojivom s unutarnjim tržištem - Pojam državne potpore - Nova potpora”))
   2014/C 421/40
   Jezik postupka: talijanski

      Stranke

      Tužitelj: Eurallumina SpA (Portoscuso, Italija) (zastupnik V. Leone, odvjetnik)

      Tuženik: Europska komisija (zastupnici: V. Di Bucci i É. Gippini Fournier, agenti)

      Predmet

   Kao prvo, zahtjev za poništenje, u dijelu u kojem se odnosi na tužitelja, Odluke Komisije 2011/746/EU od 23. veljače 2011. o državnim potporama C 38/B/04 (ex NN 58/04) i C 13/06 (ex N 587/05) koje dodjeljuje Italija u korist Portovesme Srl, ILA SpA, Eurallumina SpA i Syndial SpA (SL L 309, str. 1.), podredno, zahtjev za poništenje članaka 2. i 3. navedene odluke, u dijelu u kojem je potonjom naložen povrat potpora koje su bile dodijeljene tužitelju i, još podrednije, zahtjev za poništenje članka 3. iste odluke, također u dijelu u kojem se odnosi na tužitelja.

      Izreka

               1.

               Tužba se odbija.

               2.

               Društvu Eurallumina SpA nalaže se snošenje troškova.

      (1)  SL C 238, 13.8.2011.


title: Predmet T-602/14: Tužba podnesena 11. kolovoza 2014. – Bena Properties protiv Vijeća

text:
               20.10.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 372/22

         Tužba podnesena 11. kolovoza 2014. – Bena Properties protiv Vijeća
   (Predmet T-602/14)
   2014/C 372/27
   Jezik postupka: francuski

      Stranke

      Tužitelj: Bena Properties Co. SA (Damask, Sirija) (zastupnici: E. Ruchat i C. Cornet d’Elzius, odvjetnici)

      Tuženik: Vijeće Europske unije

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

               —

               utvrdi tužbu tužitelja dopuštenom i osnovanom;

               —

               posljedično, poništi Odluku 2014/309/ZVSP od 28. svibnja 2014. i njezine naknadne provedbene akte u mjeri u kojoj se odnose na tužitelja;

               —

               naloži Vijeću Europske Unije snošenje troškova postupka.

      Tužbeni razlozi i glavni argumenti

   U prilog svoje tužbe tužitelj ističe tri tužbena razloga koji su u bitnome identični ili slični tužbenim razlozima navedenima u okviru predmeta T-432/11, Makhlouf/Conseil (1).

      (1)  SL C 290, str. 13.


title: Predmet C-250/13: Presuda Suda (deveto vijeće) od 30. travnja 2014. (zahtjev za prethodnu odluku Finanzgericht Baden-Württemberg – Njemačka) – Birgit Wagener protiv Bundesagentur für Arbeit – Familienkasse Villingen-Schwenningen (Zahtjev za prethodnu odluku — Socijalna sigurnost — Sporazum između Europske zajednice i Švicarske Konfederacije — Uredba (EEZ) br. 574/72 — Članak 107. stavci 1. i 6. — Uredba (EZ) br. 987/2009 — Članak 90. — Radnici migranti — Preračunavanje valuta — Uzimanje u obzir obiteljskih davanja primanih u Švicarskoj prilikom izračunavanja naknada za uzdržavano dijete od strane države članice — Dodatak u visini razlike — Datum koji se uzima u obzir za preračunavanje švicarskih obiteljskih davanja u eure)

text:
               24.6.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 194/7

         Presuda Suda (deveto vijeće) od 30. travnja 2014. (zahtjev za prethodnu odluku Finanzgericht Baden-Württemberg – Njemačka) – Birgit Wagener protiv Bundesagentur für Arbeit – Familienkasse Villingen-Schwenningen
   (Predmet C-250/13) (1)

   ((Zahtjev za prethodnu odluku - Socijalna sigurnost - Sporazum između Europske zajednice i Švicarske Konfederacije - Uredba (EEZ) br. 574/72 - Članak 107. stavci 1. i 6. - Uredba (EZ) br. 987/2009 - Članak 90. - Radnici migranti - Preračunavanje valuta - Uzimanje u obzir obiteljskih davanja primanih u Švicarskoj prilikom izračunavanja naknada za uzdržavano dijete od strane države članice - Dodatak u visini razlike - Datum koji se uzima u obzir za preračunavanje švicarskih obiteljskih davanja u eure))
   2014/C 194/07
   Jezik postupka: njemački

      Sud koji je uputio zahtjev

   Finanzgericht Baden-Württemberg

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelj: Birgit Wagener

      Tuženik: Bundesagentur für Arbeit – Familienkasse Villingen-Schwenningen

      Predmet

   Zahtjev za prethodnu odluku – Finanzgericht Baden-Württemberg – Tumačenje čl. 10. st. 1. točke (a) i 107. st. 1., 2., 4. i 6. Uredbe Vijeća (EEZ) br. 574/72 od 21. ožujka 1972 o utvrđivanju postupka provedbe Uredbe (EEZ) br. 1408/71 (SL L 74, str. 1.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 5., svezak 8., str. 3.), čl. 90. Uredbe (EZ) br. 987/2009 Europskog parlamenta i Vijeća od 16. rujna 2009. o utvrđivanju postupka provedbe Uredbe (EZ) br. 883/2004 o koordinaciji sustava socijalne sigurnosti (SL L 284, str. 1.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 5., svezak 2., str. 171.), kao i Odluku H3 od 15. listopada 2009. o datumu koji se uzima u obzir za određivanje tečaja iz članka 90. Uredbe (EZ) br. 987/2009 Europskog parlamenta i Vijeća (SL 2010 C 106, str. 56) [neslužbeni prijevod] – Državljanin države članice koji sa svojom obitelji boravi u svojoj državi podrijetla i radi u Švicarskoj Konfederaciji – Kumuliranje prava na obiteljska davanja – Uzimanje u obzir obiteljskih davanja primanih u Švicarskoj prilikom izračunavanja naknada od strane države članice boravišta („Differenzkindergeld”) – Primjenjivi tečaj

      Izreka

               1.

               U okolnostima kao što su one u glavnom postupku, novčano preračunavanje obiteljskih naknada mora se izvršiti u skladu s člankom 107. stavkom 6. Uredbe Vijeća (EEZ) br. 574/72 od 21. ožujka 1972. o utvrđivanju postupka provedbe Uredbe (EEZ) br. 1408/71 o primjeni sustava socijalne sigurnosti na zaposlene osobe, samozaposlene osobe i članove njihovih obitelji koji se kreću unutar Zajednice, u verziji izmijenjenoj i ažuriranoj Uredbom Vijeća (EZ) br. 118/97 od 2. prosinca 1996., kako je izmijenjena Uredbom (EZ) br. 1386/2001 Europskog parlamenta i Vijeća od 5. lipnja 2001.

               2.

               Članak 107. stavak 6. Uredbe br. 574/72, u verziji izmijenjenoj i ažuriranoj Uredbom br. 118/97, kako je izmijenjena Uredbom br. 1386/2001, treba tumačiti na način da se novčano preračunavanje obiteljskih naknada, kao što su one o kojima je riječ u glavnom postupku, u svrhu izračuna diferencijalnog dodatka na obiteljske naknade iz članka 10. stavka 1. točke (a) te uredbe treba izvršiti po službenom tečaju na dan plaćanja tih naknada od strane države članice na čijem državnom području predmetni radnik obavlja plaćenu djelatnost.

      (1)  SL C 260, 7.9.2013.


title: Predmet T-815/14: Rješenje Općeg suda od 29. lipnja 2015. – Closet Clothing protiv OHIM-a – Closed Holding (CLOSET)

text:
               21.9.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 311/62

         Rješenje Općeg suda od 29. lipnja 2015. – Closet Clothing protiv OHIM-a – Closed Holding (CLOSET)
   (Predmet T-815/14) (1)

   (2015/C 311/71)
   Jezik postupka: engleski
   Predsjednik trećeg vijeća odredio je brisanje predmeta.

      (1)  SL C 65, 23. 2. 2015.


title: Predmet C-535/14 P: Presuda Suda (peto vijeće) od 18. lipnja 2015. – Vadzim Ipatau protiv Vijeća Europske unije (Žalba — Zajednička vanjska i sigurnosna politika — Mjere ograničavanja protiv Republike Bjelarus — Dopuštenost — Rok za podnošenje tužbe — Besplatna pravna pomoć — Suspenzivni učinak — Djelotvorna sudska zaštita — Pravo na obranu — Načelo proporcionalnosti)

text:
               24.8.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 279/17

         Presuda Suda (peto vijeće) od 18. lipnja 2015. – Vadzim Ipatau protiv Vijeća Europske unije
   (Predmet C-535/14 P) (1)

   ((Žalba - Zajednička vanjska i sigurnosna politika - Mjere ograničavanja protiv Republike Bjelarus - Dopuštenost - Rok za podnošenje tužbe - Besplatna pravna pomoć - Suspenzivni učinak - Djelotvorna sudska zaštita - Pravo na obranu - Načelo proporcionalnosti))
   (2015/C 279/20)
   Jezik postupka: francuski

      Stranke

      Žalitelj: Vadzim Ipatau (zastupnik: M. Michalauskas, odvjetnik)

      Druga stranka u postupku: Vijeće Europske unije (zastupnici: F. Naert i B. Driessen, agenti)

      Izreka

               1)

               Žalba se odbija.

               2)

               Vadzim Ipatau snosit će, osim vlastitih troškova, i troškove Vijeća Europske unije.

      (1)  SL C 26, 26. 1. 2015.


title: Predmet C-340/15: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 7. srpnja 2015. uputio Bundesfinanzgericht (Austrija) – Christine Nigl i dr.

text:
               5.10.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 328/3

         Zahtjev za prethodnu odluku koji je 7. srpnja 2015. uputio Bundesfinanzgericht (Austrija) – Christine Nigl i dr.
   (Predmet C-340/15)
   (2015/C 328/03)
   Jezik postupka: njemački

      Sud koji je uputio zahtjev

   Bundesfinanzgericht

      Stranke glavnog postupka

      Žalitelji: Christine Nigl, Gisela Nigl sen., Gisela Nigl jun., Josef Nigl jun., Martin Nigl

      Druga stranka u postupku: Finanzamt Waldviertel

      Prethodna pitanja
       (1)
       (2)

               1.

               Jesu li tri udruženja osoba – koja čine različiti članovi jedne obitelji te kao takvi prema svojim dobavljačima i tijelima javne vlasti naizgled samostalno nastupaju, imaju zajedničke proizvodne pogone, osim dvaju gospodarskih dobara, međutim, svoje proizvode uglavnom stavljaju na tržište sa zajedničkim žigom i putem društva kapitala u kojem udjele drže članovi tih udruženja osoba kao i drugi članovi obitelji – tri samostalna poduzetnika (porezna obveznika)?

               2.

               Ako ne treba smatrati da su ta tri udruženja osoba – tri samostalna poduzetnika (porezna obveznika), treba li u tom slučaju smatrati da je samostalan poduzetnik

                           a)

                           društvo kapitala putem kojega proizvode stavljaju na tržište ili

                           b)

                           jedno udruženje osoba koje čine članovi triju navedenih udruženja osoba i koje kao takvo ne nastupa na tržištu ni prema dobavljačima ni prema kupcima, ili

                           c)

                           jedno udruženje osoba koje se sastoji od tih triju udruženja osoba i društva kapitala i koje kao takvo ne nastupa na tržištu ni prema dobavljačima ni prema kupcima?

               3.

               Ako ta tri udruženja osoba ne treba smatrati samostalnim poduzetnikom (poreznim obveznikom), je li oduzimanje svojstva poduzetnika (poreznog obveznika) dopušteno

                           a)

                           retroaktivno,

                           b)

                           samo u odnosu na buduće razdoblje ili

                           c)

                           uopće nije dopušteno
                           ako je porezna uprava tim udruženjima osoba nakon poreznog nadzora u prvi mah priznala svojstvo samostalnog poduzetnika (poreznog obveznika)?

               4.

               Ako treba smatrati da su navedena tri udruženja osoba tri samostalna poduzetnika (porezna obveznika), jesu li oni kao vinari i, stoga, kao poljoprivrednici, obveznici paušalnog poreza ako se na ta udruženja osoba koja gospodarski surađuju pojedinačno primjenjuje propis o paušalnom oporezivanju, a taj propis o paušalnom oporezivanju prema nacionalnom pravu, zbog veličine poduzeća ili zbog pravnog oblika, ne primjenjuje se na društvo kapitala, posebno udruženje osoba koje se sastoji od članova navedenih triju udruženja osoba ili posebno udruženje osoba koje se sastoji od društva kapitala i članova navedenih triju udruženja osoba?

               5.

               Ako propis o paušalnom oporezivanju poljoprivrednika načelno nije moguće primijeniti na tri udruženja osoba, ima li izuzeće od primjene

                           a)

                           retroaktivan učinak,

                           b)

                           učinak samo u odnosu na buduće razdoblje ili

                           c)

                           uopće nema nikakvog učinka?

      (1)  Direktiva Vijeća 77/388/EEZ od 17. svibnja 1977. o usklađivanju zakonodavstava država članica koja se odnose na poreze na promet – zajednički sustav poreza na dodanu vrijednost: jedinstvena osnovica za razrezivanje, SL L 145, str. 1.

      (2)  Direktiva Vijeća 2006/112/EZ od 28. studenoga 2006. o zajedničkom sustavu poreza na dodanu vrijednost, SL L 347, str. 1. (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 9., svezak 1., str. 120.).,


title: Predmet T-88/15: Rješenje Općeg suda od 17. srpnja 2017. – Aston Martin Lagonda protiv EUIPO-a (Prikaz rešetke hladnjaka na prednjoj strani automobila)

text:
               4.9.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 293/40

         Rješenje Općeg suda od 17. srpnja 2017. – Aston Martin Lagonda protiv EUIPO-a (Prikaz rešetke hladnjaka na prednjoj strani automobila)
   (Predmet T-88/15) (1)

   (2017/C 293/51)
   Jezik postupka: engleski
   Predsjednik prvog vijeća odredio je brisanje predmeta.

      (1)  SL C 138, 27. 4. 2015.


title: Predmet T-179/16: Rješenje Općeg suda od 26. lipnja 2017. – L’Oréal protiv EUIPO-a – Guinot (MASTER SMOKY) („Žig Europske unije — Postupak povodom prigovora — Prijava verbalnog žiga Europske unije MASTER SMOKY — Raniji nacionalni figurativni žig MASTERS COLORS PARIS — Relativni razlog za odbijanje — Vjerojatnost dovođenja u zabludu — Članak 8. stavak 1. točka (b) Uredbe (EZ) br. 207/2009 — Očito pravno neosnovana tužba — Članak 126. Poslovnika”)

text:
               14.8.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 269/17

         Rješenje Općeg suda od 26. lipnja 2017. – L’Oréal protiv EUIPO-a – Guinot (MASTER SMOKY)
   (Predmet T-179/16) (1)

   ((„Žig Europske unije - Postupak povodom prigovora - Prijava verbalnog žiga Europske unije MASTER SMOKY - Raniji nacionalni figurativni žig MASTERS COLORS PARIS - Relativni razlog za odbijanje - Vjerojatnost dovođenja u zabludu - Članak 8. stavak 1. točka (b) Uredbe (EZ) br. 207/2009 - Očito pravno neosnovana tužba - Članak 126. Poslovnika”))
   (2017/C 269/24)
   Jezik postupka: francuski

      Stranke

      Tužitelj: L’Oréal (Pariz, Francuska) (zastupnici: T. de Haan i P. Péters, odvjetnici)

      Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (zastupnik: D. Hanf, agent)

      Druga stranka u postupku pred žalbenim vijećem EUIPO-a, intervenijent u postupku pred Općim sudom: Guinot (Pariz) (zastupnik: A. Sion, odvjetnik)

      Predmet

   Tužba protiv odluke petog žalbenog vijeća EUIPO-a od 23. veljače 2016. (predmet R 2905/2014-5), koja se odnosi na postupak povodom prigovora između društava Guinot i L’Oréal.

      Izreka

               1.

               Tužba se odbija.

               2.

               Nalaže se društvu L’Oréal snošenje troškova.

      (1)  SL C 222, 20. 6. 2016.


title: Predmet T-301/13: Tužba podnesena 28. svibnja 2013. — Nordex Holding protiv OHIM-a — Fontana Food (Taverna MEDITERRANEAN WHITE HOUSE)

text:
               27.7.2013

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 215/8

         Tužba podnesena 28. svibnja 2013. — Nordex Holding protiv OHIM-a — Fontana Food (Taverna MEDITERRANEAN WHITE HOUSE)
   (Predmet T-301/13)
   2013/C 215/25

   Predmetni postupak pokrenut je prije 1. srpnja 2013., datuma pristupanja Republike Hrvatske Europskoj uniji


title: Predmet C-362/14: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 25. srpnja 2014. uputio High Court of Ireland (Irska) – Maximillian Schrems protiv Data Protection Commissioner

text:
               6.10.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 351/5

         Zahtjev za prethodnu odluku koji je 25. srpnja 2014. uputio High Court of Ireland (Irska) – Maximillian Schrems protiv Data Protection Commissioner
   (Predmet C-362/14)
   2014/C 351/06
   Jezik postupka: engleski

      Sud koji je uputio zahtjev

   High Court of Ireland

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelj: Maximillian Schrems

      Tuženik: Data Protection Commissioner

      Prethodna pitanja

               1.

               Je li uzimajući u obzir članke 7., 8. i 47. Povelje Europske unije o temeljnim pravima (2000/C 364/01 (1)) i ne dovodeći u pitanje odredbe članka 25. stavka 6. Direktive 95/46/EZ (2), neovisni dužnosnik koji je po zakonu ovlašten za primjenu i provedbu zakonodavstva o zaštiti podataka, prilikom odlučivanja o podnesenoj pritužbi da se osobni podaci prenose u treću zemlju (u ovom slučaju Sjedinjene Američke Države) za čije se zakone i praksu tvrdi da osobi o čijim osobnim podacima je riječ ne pružaju primjerenu zaštitu, apsolutno vezan suprotnim stavom Zajednice koji je sadržan u odluci Komisije od 26. srpnja 2000. (2000/520/EZ (3))?

               2.

               Alternativno, može i/ili mora li dužnosnik o tome provesti vlastitu istragu u odnosu na činjenični razvoj događaja u vremenu od kad je ta odluka Komisije bila prvi puta objavljena?

      (1)  Odluka Komisije od 26. srpnja 2000. sukladno s Direktivom 95/46/EZ Europskog parlamenta i Vijeća o primjerenosti zaštite koju pružaju načela privatnosti „sigurne luke” i uz njih vezana često postavljana pitanja koje je izdalo Ministarstvo trgovine SAD-a (priopćena pod brojem dokumenta C(2000) 2441) (SL L 215, str. 7.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 16., svezak 3., str. 9.)

      (2)  Povelja Europske unije o temeljnim pravima (SL C 364, str. 1.)

      (3)  Direktiva 95/46/EZ Europskoga parlamenta i Vijeća od 24. listopada 1995. o zaštiti pojedinaca u vezi s obradom osobnih podataka i o slobodnom protoku takvih podataka (SL L 281, str. 31.)(SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 13., svezak 7., str. 88.)


title: Predmet T-257/11: Presuda Općeg suda od 26. veljače 2015. – Pangyrus protiv OHIM-a – RSVP Design (COLOURBLIND) ( „Žig Zajednice — Postupak za proglašavanje žiga ništavim — Verbalni žig Zajednice COLOURBLIND — Verbalni znak COLOURBLIND — Apsolutni razlog za odbijanje — Nepostojanje zle vjere — Članak 52. stavak 1. točka (b) Uredbe (EZ) br. 207/2009 — Nepostojanje uporabe znaka u trgovačkom prometu koji se ne odnosi samo na određenu lokaciju — Relativni razlog za odbijanje — Članak 8. stavak 4. i članak 53. stavak 1. točka (c) Uredbe br. 207/2009” )

text:
               13.4.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 118/23

         Presuda Općeg suda od 26. veljače 2015. – Pangyrus protiv OHIM-a – RSVP Design (COLOURBLIND)
   (Predmet T-257/11) (1)

   ((„Žig Zajednice - Postupak za proglašavanje žiga ništavim - Verbalni žig Zajednice COLOURBLIND - Verbalni znak COLOURBLIND - Apsolutni razlog za odbijanje - Nepostojanje zle vjere - Članak 52. stavak 1. točka (b) Uredbe (EZ) br. 207/2009 - Nepostojanje uporabe znaka u trgovačkom prometu koji se ne odnosi samo na određenu lokaciju - Relativni razlog za odbijanje - Članak 8. stavak 4. i članak 53. stavak 1. točka (c) Uredbe br. 207/2009”))
   (2015/C 118/29)
   Jezik postupka: engleski

      Stranke

      Tužitelj: Pangyrus Ltd (York, Ujedinjena Kraljevina) (zastupnici: S. Clubb, solicitor, i M. Lindsay, QC)

      Tuženik: Ured za usklađivanje na unutarnjem tržištu (žigovi i dizajni) (OHIM) (zastupnik: P. Bullock, agent)

      Druga stranka u postupku pred žalbenim vijećem OHIM-a, intervenijent u postupku pred Općim sudom: RSVP Design Ltd (Brookfield, Ujedinjena Kraljevina) (zastupnici: u početku M. Blair, zatim J. MacKenzie, solicitors)

      Predmet

   Tužba podnesena protiv odluke četvrtog žalbenog vijeća OHIM-a od 23. ožujka 2011. (predmet R 751/2009-4) koja se odnosi na postupak za proglašavanje žiga ništavim između društva Pangyrus Ltd i društva RSVP Design Ltd.

      Izreka

               1.

               Tužba se odbija.

               2.

               Društvu Pangyrus Ltd nalaže se snošenje troškova.

      (1)  SL C 211, 16.7.2011.


20150731061617122015/C 270/433052015TC27020150817HR01HRINFO_JUDICIAL20150605343522Predmet T-305/15: Tužba podnesena 5. lipnja 2015. – Airdata protiv Komisije
 ---documentbreak--- C2702015HR3420120150605HR0043342352Tužba podnesena 5. lipnja 2015. – Airdata protiv Komisije
   (Predmet T-305/15)2015/C 270/43Jezik postupka: engleski
      Stranke

      Tužitelj: Airdata AG (Leinfelden-Echterdingen, Njemačka) (zastupnici: E. Niitväli i M. Reysen, odvjetnici)

      Tuženik: Europska komisija

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

            —

            poništi Odluku Komisije C(2014) 4443 final, objavljenu 13. ožujka 2015., od 2. srpnja 2014., usvojenu u predmetu M.7018 Telefonica Deutschland/E-Plus u skladu s člankom 8. stavkom 2. Uredbe (EZ) br. 139/2004 (
                  1
               ), i

            —

            naloži Komisiji snošenje troškova postupka.

      Tužbeni razlozi i glavni argumenti

   U prilog osnovanosti tužbe tužitelj ističe dva tužbena razloga.

            1.

            Prvi tužbeni razlog, kojim se tvrdi da je spornom odlukom počinjena bitna povreda procesnog pravila iz članka 296. stavka 2. UFEU-a jer Komisija nije na adekvatni način obrazložila mjeru koju je usvojila.

                     —

                     Komisija nije dovoljno jasno i potpuno obrazložila razloge za svoju odluku da prihvati određene obveze koje imaju za cilj neutraliziranje ozbiljnih problema vezanih uz tržišno natjecanje postojanje kojih je utvrdila u postupku ispitivanja kontrole koncentracije. U Odluci osobito nije obrazloženo zašto Komisija smatra da bi se treća stranka u čiju korist su zasnovane obveze mogla učinkovito natjecati s imovinom o kojoj se radi.

            2.

            Drugi tužbeni razlog, kojim se tvrdi da je Komisija povrijedila obvezu ispravne primjene prava budući da su u njezinoj odluci materijalno pogrešno primijenjene odredbe prava EU-a o kontroli koncentracija.

                     —

                     Dijelovi obveza se vrlo vjerojatno neće primijeniti, dok će neki dijelovi vrlo vjerojatno sačuvati status quo ante, ali neće doprinijeti povećanju intenziteta tržišnog natjecanja. Preostali dijelovi nisu dovoljni da bi otklonili ozbiljnu štetu koju predmetna transakcija uzrokuje tržišnom natjecanju.

      (
         1
      )	Uredba Vijeća (EZ) br. 139/2004 od 20. siječnja 2004 o kontroli koncentracija između poduzetnika (SL L 24, str. 1.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 8., svezak 5., str. 73.).


title: Predmet T-201/16: Tužba podnesena 2. svibnja 2016. – Soudal protiv Komisije

text:
               27.6.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 232/27

         Tužba podnesena 2. svibnja 2016. – Soudal protiv Komisije
   (Predmet T-201/16)
   (2016/C 232/36)
   Jezik postupka: nizozemski

      Stranke

      Tužitelj: Soudal NV (Turnhout, Belgija) (zastupnici: H. Viaene, B. Hoorelbeke, D. Gillet i F. Verhaegen, Rechtsanwälte)

      Tuženik: Europska komisija

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

               —

               tužbu za poništenje proglasi dopuštenom;

               —

               poništi Odluku Europske komisije SA.37667 (2015/C) (ex 2015/NN) od 11. siječnja 2016. o programima državnih potpora koje je provela Belgija u pogledu oslobođenja od plaćanja poreza na dobit o kojoj ga je 23. veljače 2016. obavijestila Belgijska država;

               —

               Komisiji naloži snošenje troškova.

      Tužbeni razlozi i glavni argumenti

   U prilog osnovanosti tužbe tužitelj ističe četiri tužbena razloga.

               1.

               Prvi tužbeni razlog: povreda članka 1. točke (d) Uredbe 2015/1589 (1), članka 107. stavka 1. UFEU-a i članka 296. UFEU-a jer je Komisija spornu mjeru pogrešno kvalificirala kao program potpora.

                           —

                           Komisija je povrijedila članak 1. točku (d) Uredbe 2015/1589 i članak 107. stavak 1. UFEU-a jer je spornu mjeru pogrešno kvalificirala kao program potpora. Spornu potporu se nije moglo dodijeliti samo na temelju članka 185. stavka 2. točke (b) Wetboeka van de inkomstenbelastingena 1992 (Zakon o porezu na prihode 1992.), nego su bile potrebne daljnje provedbene mjere za primjenu te odredbe.

                           —

                           Komisija je povrijedila članak 296. UFEU-a zbog toga što je njezino obrazloženje bilo proturječno. Proturječje se sastoji u tome da Komisija nije objasnila zašto je pri ispitivanju kriterija selektivnosti pošla od toga da porezna mišljenja ne temelje nužno na članku 185 stavku 2. točki (b) Wetboeka van de inkomstenbelastingena 1992, dok je pri ispitivanju postojanja programa potpore zaključila da spomenuta odredba ne zahtijeva nikakve daljnje provedbene mjere.

               2.

               Drugi tužbeni razlog: povreda članka 107. stavka 1. UFEU-a i obveze obrazlaganja koja proizlazi iz članka 296. UFEU-a zato što Komisija nije pravilno ocijenila postojanje prednosti i nije primijenila test privatnog ulagača.

                           —

                           Komisija nije ispitala je li sporna mjera potpore stvarno dovela do davanja predmetnim poduzetnicima prednosti u smislu članka 107. stavka 1. UFEU-a. Budući da je ova pretpostavka nužna pretpostavka državne potpore, Komisija je treba ispitati prije utvrđivanja postojanja državne potpore jer u suprotnom ne poštuje svoju obvezu obrazlaganja iz članka 296. UFEU-a.

                           —

                           Belgijska država se pri donošenju spornog poreznog mišljenja tužitelju ponijela kao pravi sudionik tržišta. Pritom je u tužitelja uložila novčani iznos na način da mu je odobrila poreznu povlasticu, vezano za koju je na temelju uvjeta nametnutih tužitelju mogla očekivati da će on zbog toga ostvariti sa stajališta gospodarstvenika značajan godišnji prinos kapitala. Budući da test privatnog ulagača nije iznimka koju Komisija treba primijeniti samo na zahtjev predmetne države članice, Komisija je povrijedila članak 107. stavak 1. UFEU-a i obvezu obrazlaganja koja proizlazi iz članka 296. UFEU-a zato što je propustila ispitati je li udovoljeno testu privatnog ulagača.

               3.

               Treći tužbeni razlog: povreda članka 107. stavka 1. UFEU-a i obveze obrazlaganja koja proizlazi članka 296. UFEU-a jer Komisija nije pravilno ocijenila pitanje selektivnosti sporne mjere.

                           —

                           Članak 185. stavak 2. točka (b) Wetboeka van de inkomstenbelastingena 1992 i sustav oslobođenja od poreza na dobit koji iz njega proizlazi dostupni su svim poduzetnicima koji se nalaze u usporedivoj činjeničnoj i pravnoj situaciji i koji se bave gospodarskim djelatnostima na koje se sporna mjera odnosi. Sporna mjera stoga nije ograničena na određene poduzetnike koji bi bili određeni posebnim obilježjima te time nije selektivna u smislu članka 107. stavka 1. UFEU-a.

                           —

                           Komisija je počinila očitu pogrešku u obrazloženju time što je utvrdila da oslobođenje od poreza na dobit nije dio relevantnih pravila. Oslobođenje od poreza na dobit je zbog sinergija i znatnih prednosti prema načelu transakcije po tržišnim uvjetima bitan dio mjera koje određuju ukupni iznos oporezivih prihoda te se stoga ne može smatrati odstupanjem od relevantnih pravila koje dovodi do selektivnosti.

                           —

                           Komisija nije mogla dokazati da je belgijska Rulingcommissie (tijelo za donošenje odluka službe za porezna mišljenja) pri primjeni čl. 185 st. 2. t. (b) Wetboeka van de inkomstenbelastingena 1992 pogrešno primijenila načelo transakcije po tržišnim uvjetima. Komisijina argumentacija nije koherentna; premda su pritom uzeti u obzir važni elementi, oni su međusobno proturječni ili ime nedostaje zahtijevana koherentnost.

               4.

               Četvrti tužbeni razlog: zahtjev za povrat krši načelo pravne sigurnosti.

      (1)  Uredba Vijeća (EU) 2015/1589 od 13. srpnja 2015. o utvrđivanju detaljnih pravila primjene članka 108. Ugovora o funkcioniranju Europske unije (Tekst značajan za EGP) (SL 2015., L 248, str. 9.).


title: Predmet F-158/12: Presuda Službeničkog suda (treće vijeće) od 25. rujna 2013. — Marqués protiv Komisije (Javna služba — Ugovorni djelatnik — Postupak zapošljavanja — Poziv na iskazivanje interesa EPSO/CAST/02/2010 — Uvjeti zapošljavanja — Odgovarajuće radno iskustvo — Odbijanje zahtjeva za zapošljavanje)

text:
               9.11.2013

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 325/49

         Presuda Službeničkog suda (treće vijeće) od 25. rujna 2013. — Marqués protiv Komisije
   (Predmet F-158/12) (1)

   (Javna služba - Ugovorni djelatnik - Postupak zapošljavanja - Poziv na iskazivanje interesa EPSO/CAST/02/2010 - Uvjeti zapošljavanja - Odgovarajuće radno iskustvo - Odbijanje zahtjeva za zapošljavanje)
   2013/C 325/81
   Jezik postupka: francuski

      Stranke

      Tužitelj: Éric Marques (Ennery, Francuska) (zastupnici: A. Salerno i B. Cortese, odvjetnici)

      Tuženik: Europska komisija (zastupnici: C. Berardis-Kayser i G. Berscheid, agenti)

      Predmet

   Zahtjev za poništenje odluke kojom se odbija zahtjev tužitelja za zapošljavanje u svojstvu ugovornog djelatnika iz III grupe službenika koju je donio Ured za infrastrukturu i logistiku u Luxembourgu i zahtjev za naknadu pretrpljene imovinske štete.

      Izreka presude

               1.

               Poništava se odluka Europske komisije od 6. ožujka 2012. kojom se odbija zaposliti E. Marquesa u svojstvu ugovornog djelatnika III grupe službenika.

               2.

               Tužba se odbija u preostalom dijelu.

               3.

               Europskoj komisiji se nalaže snošenje vlastitih troškova kao i troškova E. Marquesa.

      (1)  SL C 86, 23.3.2013., str. 30.


title: Presuda Suda od 2. lipnja 2016. u predmetu E-24/15 – Walter Waller protiv Liechtensteinische Invalidenversicherung (Koordinacija sustava socijalne sigurnosti – Članak 87. stavak 2. Uredbe (EZ) br. 987/2009 – Obvezujući učinak medicinskih nalaza)

text:
               2.3.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 66/31

         PRESUDA SUDA
   od 2. lipnja 2016.
   u predmetu E-24/15
   Walter Waller protiv Liechtensteinische Invalidenversicherung
   (Koordinacija sustava socijalne sigurnosti – Članak 87. stavak 2. Uredbe (EZ) br. 987/2009 – Obvezujući učinak medicinskih nalaza)
   (2017/C 66/10)
   U predmetu E-24/15, Walter Waller protiv Liechtensteinische Invalidenversicherung – ZAHTJEV Sudu u skladu s člankom 34. Sporazuma među državama EFTA-e o osnivanju Nadzornog tijela i Suda koji je podnio Prizivni sud Kneževine Lihtenštajn (Fürstliches Obergericht) u vezi s tumačenjem članka 87. stavka 2. Uredbe (EZ) br. 987/2009 Europskog parlamenta i Vijeća od 16. rujna 2009. o utvrđivanju postupka provedbe Uredbe (EZ) br. 883/2004 o koordinaciji sustava socijalne sigurnosti, Sud, u sastavu Carl Baudenbacher, predsjednik, Per Christiansen (sudac izvjestitelj) i Páll Hreinsson, suci, donio je 2. lipnja 2016. presudu kao u izreci:

               1.

               Članak 87. stavak 2. Uredbe (EZ) br. 987/2009 ne dopušta ustanovi dužniku pobijanje medicinskih nalaza ustanove mjesta privremenog boravišta ili boravišta u upravnom postupku.

               2.

               U situaciji iz ovog predmeta u sudskom postupku koji slijedi nakon upravnog postupka pred ustanovom dužnika primjenjuje se obvezujući učinak iz članka 87. stavka 2. Uredbe (EZ) br. 987/2009.


title: Predmet T-383/13: Rješenje Općeg suda od 23. travnja 2015. – Chatzianagnostou protiv Vijeća i dr. („Tužba za poništenje — Zajednička vanjska i sigurnosna politika — Nacionalni stručnjak upućen u misiju Eulex Kosovo — Odluke voditelja misije o stegovnim mjerama”)

text:
               22.6.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 205/31

         Rješenje Općeg suda od 23. travnja 2015. – Chatzianagnostou protiv Vijeća i dr.
   (Predmet T-383/13) (1)

   ((„Tužba za poništenje - Zajednička vanjska i sigurnosna politika - Nacionalni stručnjak upućen u misiju Eulex Kosovo - Odluke voditelja misije o stegovnim mjerama”))
   (2015/C 205/41)
   Jezik postupka: grčki

      Stranke

      Tužitelj: Antonios Chatzianagnostou (Serres, Grčka) (zastupnik: C. Makris, odvjetnik)

      Tuženici: Vijeće Europske unije (zastupnici: S. Kyriakopoulou, A. Vitro i M. Bauer, agenti); Europska komisija (zastupnici: J. Currall, A.-C. Simon i M. Konstantinidis, agenti); i Eulex Kosovo (Priština, Kosovo) (zastupnici: B. Borchardt, agent, uz asistenciju D. Fouqueta, odvjetnika)

      Predmet

   Zahtjev za poništenje odluka od 10. svibnja 2013. u predmetima br. 02/2013 i 06/2013 u stegovnim postupcima koje je potpisao voditelj misije Eulex Kosovo.

      Izreka

               1.

               Tužba se odbacuje kao nedopuštena.

               2.

               Antonios Chatzianagnostou snosit će svoje troškove kao i troškove Vijeća Europske unije, Europske komisije i Eulexa Kosovo.

      (1)  SL C 313, 26.10.2013.


title: Predmet T-505/15: Tužba podnesena 2. rujna 2015. – Mađarska protiv Komisije

text:
               16.11.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 381/47

         Tužba podnesena 2. rujna 2015. – Mađarska protiv Komisije
   (Predmet T-505/15)
   (2015/C 381/57)
   Jezik postupka: mađarski

      Stranke

      Tužitelj: Mađarska (zastupnici: M.Z. Fehér, G. Koós i A. Pálfy, agenti)

      Tuženik: Europska komisija

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

               —

               poništi Provedbenu odluku Komisije (EU) C(2015) 4076 od 22. lipnja 2015. o isključenju iz financiranja Europske unije određenih izdataka nastalih za države članice u okviru Europskog fonda za jamstva u poljoprivredi (EFJP) i Europskog poljoprivrednog fonda za ruralni razvoj (EPFRR), u dijelu koji se odnosi na Mađarsku, a u kojem je određeno isključenje iz Unijina financiranja iznosa od 6 3 24  349,33 u vezi s provjerom višestruke sukladnosti.

               —

               Komisiji naloži snošenje troškova.

      Tužbeni razlozi i glavni argumenti

   U prilog tužbi tužitelj osporava Komisijina utvrđenja.
   Tužitelj u tom smislu iznosi da je Komisija upozorila na to da u skladu s osnovnim načelima na kojima se temelji nadzor prihvatljivosti treba smatrati nedostacima u nadzoru to što sankcije nisu izrečene jer kontrole na terenu koje se odnose na višestruku sukladnost (pravne zahtjeve u pogledu upravljanja i dobre poljoprivredne i ekološke uvjete) nisu provedene ili su provedene nepravilno, kao i to što propisima predviđene sankcije nisu imale odvraćajući učinak zato što nisu primijenjene ili su primijenjene pogrešno. Komisija je dodala da su u slučajevima takozvanih „manjih nesukladnosti” iz članka 24. stavka 2. Uredbe (EZ) br. 73/2009 nadležna mađarska tijela primjenjivala takva dopuštena odstupanja na temelju kojih nije došlo do izricanja sankcija niti se, protivno onome što je određeno u Unijinim propisima, vodilo računa o aspektima javnog zdravlja i zdravlja životinja.


title: Predmet T-2/17: Tužba podnesena 3. siječnja 2017. – J.M.-E.V. e hijos protiv EUIPO-a – Masi (MASSI)

text:
               27.2.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 63/37

         Tužba podnesena 3. siječnja 2017. – J.M.-E.V. e hijos protiv EUIPO-a – Masi (MASSI)
   (Predmet T-2/17)
   (2017/C 063/48)
   Jezik na kojem je tužba podnesena: engleski

      Stranke

      Tužitelj: J.M.-E.V. e hijos, SRL (Granollers, Španjolska) (zastupnici: M. Ceballos Rodríguez i J. Güell Serra, odvjetnici)

      Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO)

      Druga stranka pred žalbenim vijećem: Alberto Masi (Milano, Italija)

      Podaci o postupku pred EUIPO-om

      Nositelj spornog žiga: tužitelj

      Predmetni sporni žig: verbalni žig EU-a „MASSI” – žig EU-a br. 414 086

      Postupak pred EUIPO-om: postupak proglašavanja žiga ništavim

      Pobijana odluka: odluka prvog žalbenog vijeća EUIPO-a od 04. listopada 2016. (ispravljena odlukom od 3. studenoga 2016.) u predmetu R 793/2015-1

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

               —

               poništi pobijanu odluku;

               —

               odbije tužbu za proglašenje ništavosti koju je Alberto Masi podnio protiv registracije žiga EU-a br. 414 086„MASSI” u razredu 12;

               —

               naloži EUIPO-u i drugoj stranci u postupku pred EUIPO-om, ako odluči sudjelovati u njemu, snošenje troškova.

      Tužbeni razlozi

               —

               povreda članka 56. stavka 3. Uredbe br. 207/2009 (res iudicata);

               —

               neprimjena članka 53. stavka 1. točke (a) u vezi s člankom 8. stavkom 2. točkom (c) Uredbe br. 207/2009.


title: Predmet C-6/14: Presuda Suda (prvo vijeće) od 26. veljače 2015. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Oberster Gerichtshof – Austrija) – Wucher Helicopter GmbH, Euro-Aviation Versicherungs AG protiv Fridolina Santera (Zahtjev za prethodnu odluku — Uredba (EZ) br. 785/2004 — Zračni prijevoznici i operatori zahtjeva — Osiguranja — Zahtjevi — Pojmovi, putnik’ i, član posade’ — Helikopter — Prijevoz stručnjaka za miniranje lavina eksplozivom — Šteta pretrpljena tijekom leta u sklopu rada — Naknada štete)

text:
               27.4.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 138/18

         Presuda Suda (prvo vijeće) od 26. veljače 2015. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Oberster Gerichtshof – Austrija) – Wucher Helicopter GmbH, Euro-Aviation Versicherungs AG protiv Fridolina Santera
   (Predmet C-6/14) (1)

   ((Zahtjev za prethodnu odluku - Uredba (EZ) br. 785/2004 - Zračni prijevoznici i operatori zahtjeva - Osiguranja - Zahtjevi - Pojmovi, putnik’ i, član posade’ - Helikopter - Prijevoz stručnjaka za miniranje lavina eksplozivom - Šteta pretrpljena tijekom leta u sklopu rada - Naknada štete))
   (2015/C 138/23)
   Jezik postupka: njemački

      Sud koji je uputio zahtjev

   Oberster Gerichtshof

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelji: Wucher Helicopter GmbH, Euro-Aviation Versicherungs AG

      Tuženik: Fridolin Santer

      Izreka

               1.

               Članak 3. točku (g) Uredbe (EZ) br. 785/2004 Europskog parlamenta i Vijeća od 21. travnja 2004. o zahtjevima za zračne prijevoznike i operatore zrakoplova u vezi s osiguranjem treba tumačiti na način da je osoba koja se nalazi u helikopteru zračnog prijevoznika Zajednice, koja se prevozi na temelju ugovora sklopljenog između svojeg poslodavca i tog zračnog prijevoznika radi izvršavanja posebnog zadatka, poput onog u pitanju u glavnom postupku, „putnik” u smislu te odredbe.

               2.

               Članak 17. Montrealske konvencije o ujednačavanju određenih pravila za međunarodni zračni prijevoz, sklopljene u Montréalu 28. svibnja 1999., potpisane od strane Europske zajednice 9. prosinca 1999. na temelju članka 300. stavka 2. UEZ-a, odobrene u njezino ime Odlukom Vijeća 2001/359/EZ od 5. travnja 2001., treba tumačiti na način da je osoba koja je obuhvaćena pojmom „putnik” u smislu članka 3. točke (g) Uredbe br. 785/2004 također obuhvaćena pojmom „putnik” u smislu navedenog članka 17. te konvencije, time što je ta osoba prevezena na temelju „ugovora o prijevozu” u smislu članka 3. navedene konvencije.

      (1)  SL C 129, 28.4.2014.


title: Predmet T-72/15: Tužba podnesena 6. veljače 2015. – Hippler protiv Komisije

text:
               27.4.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 138/57

         Tužba podnesena 6. veljače 2015. – Hippler protiv Komisije
   (Predmet T-72/15)
   (2015/C 138/74)
   Jezik postupka: njemački

      Stranke

      Tužitelj: Eberhard Hippler (Dorsten, Njemačka) (zastupnik: M. Richter, odvjetnica)

      Tuženik: Europska komisija

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

               —

               zabrani tuženiku – pod prijetnjom novčane kazne koju Opći sud utvrdi za svaki slučaj kršenja naloga – da bez pristanka tužitelja stavi na raspolaganje javnosti planove linijske mreže „Bochum”, „Dortmund”, „Düsseldorf/Meerbusch”, „Duisburg” i „Essen”, kako se to poduzima u
               http://dma.jrc.it/idas/lightrail/Dortmund.pdf,
               http://dma.jrc.it/idas/lightrail/Bochum.pdf,
               http://dma.jrc.it/idas/lightrail/Essen.pdf,
               http://dma.jrc.it/idas/lightrail/Duesseldorf.pdf kao i
               http://dma.jrc.it/idas/lightrail/Duisburg.pdf,

               —

               naloži tuženiku plaćanje tužitelju naknade štete u iznosu od 10  100 EUR;

               —

               naloži tuženiku da tužitelju naknadi troškove odvjetnika u predsudskom postupku u iznosu od 2  743,43 EUR;

               —

               naloži tuženiku snošenje troškova postupka, uključujući i troškove odvjetnika.

      Tužbeni razlozi i glavni argumenti

   U potporu tužbi, tužitelj ističe povredu članka 3. stavka 1. Direktive 2001/29/EG (1), kao i povredu članaka 15. i 19. Zakona o autorskom pravu (Urhebergesetz) u vezi s člankom 97. stavkom 2. Zakona o autorskom pravu (2).
   Tužitelj ističe da su sporni planovi linijske mreže autorskopravno zaštićeni kao prikazi znanstvene odnosno tehničke vrste. Tužitelj nikada nije dopustio tuženiku korištenje na način kako to ovaj čini, a osobito mu nije prenio nikakva prava na korištenje. Tuženik nije prava na korištenje valjano stekao niti od neke treće osobe. Korištenjem planova, tuženik ih je stavio na raspolaganje javnosti odnosno priopćio javnosti.
   Tužitelj nadalje ističe da za izračun novčane kauzalne štete treba per analogiam primijeniti izračun koji se odnosi na licencije. Tužitelju pripada pravo na isplatu primjerene licencije. Na njemačkom su tržištu uobičajene i primjerene – te od strane njemačkih sudova također priznate kao uobičajene i primjerene – licencije u iznosu od 2  020 EUR po planu. Temeljem navedenoga, dolazi se do zahtjeva za naknadu štete u iznosu od 10  100 EUR.
   Tužitelj nadalje ističe da je tuženik prouzročio neimovinsku kauzalnu štetu na njegovom isključivom autorskom pravu te da mu stoga – na ime popravljanja nematerijalne štete – treba zabraniti poduzimanje spornih radnji korištenja.
   Naposljetku, tužitelj ističe da je propisno opomenuo tuženika putem odvjetnika te da mu stoga tuženik treba naknaditi pripadajuće troškove odvjetnika u iznosu od 2  743,43 EUR.

      (1)  Direktiva 2001/29/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 22. svibnja 2001. o usklađivanju određenih aspekata autorskog i srodnih prava u informacijskom društvu (SL L 167od 22. lipnja 2001.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 17., svezak 1., str. 119.).

      (2)  Zakon o autorskom pravu od 9. rujna 1965. (BGBl. I str. 1273.), koji je posljednji put izmijenjen člankom 1. Zakona od 5. prosinca 2014. (BGBl. I str. 1974.).


title: Predmet C-45/17: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 30. siječnja 2017. uputio Conseil d'État (Francuska) – Frédéric Jahin protiv Ministre de l'économie et des finances, Ministre des affaires sociales et de la santé

text:
               18.4.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 121/15

         Zahtjev za prethodnu odluku koji je 30. siječnja 2017. uputio Conseil d'État (Francuska) – Frédéric Jahin protiv Ministre de l'économie et des finances, Ministre des affaires sociales et de la santé
   (Predmet C-45/17)
   (2017/C 121/21)
   Jezik postupka: francuski

      Sud koji je uputio zahtjev

   Conseil d'État

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelj: Frédéric Jahin

      Tuženici: Ministre de l’économie et des finances, Ministre des affaires sociales et de la santé

      Prethodna pitanja

   Treba li članke 63., 64. i 65. Ugovora o funkcioniranju Europske unije tumačiti na način da:

               1.

               okolnost da je osoba koja je osigurana u sustavu socijalne sigurnosti treće države koja nije članica Europske unije niti Europskog gospodarskog prostora ili Švicarska, obveznik porezâ na kapitalnu dobit koji je propisan francuskim zakonodavstvom iz područja primjene Uredbe [(CE) no 883/2004] (1) od 29. travnja 2004. dok se ta obveza, uzimajući u obzir odredbe te uredbe, ne primjenjuje na osobu na koju se primjenjuje sustav socijalne sigurnosti države članice različite od Francuske, predstavlja ograničenje kretanja kapitala iz treće zemlje ili u nju, koje je u načelu zabranjeno člankom 63. Ugovora o funkcioniranju Europske unije;

               2.

               u slučaju potvrdnog odgovora na prvo pitanje, može li se smatrati da takvo ograničenje slobode kretanja kapitala koje proizlazi iz povezanosti francuskog zakonodavstva, koje na plaćanje spornih poreza zajedno obvezuje imatelje određenih kapitalnih dobiti a da pritom samo po sebi ne pravi nikakvu razliku u odnosu na mjesto u kojem su osigurani u sustavu socijalne sigurnosti, i iz sekundarnog prava Europske unije, u skladu s odredbama navedenog članka Ugovora o funkcioniranju Europske unije, osobito:

                           —

                           s obzirom na članak 64. stavak 1. Ugovora, za kretanja kapitala iz područja primjene te odredbe, s obrazloženjem da ograničenje proizlazi iz primjene načela primjene zakonodavstva samo jedne države članice iz članka 11. Uredbe od 29. travnja 2004. koje je u pravu Unije prvi put propisana člankom 13. Uredbe od 14. lipnja 1971., odnosno prije 31. prosinca 1993., iako su predmetni porezi na kapitalnu dobiti propisani ili su se počeli primjenjivati prije 31. prosinca 1993.;

                           —

                           s obzirom na članak 65. Ugovora, s obrazloženjem da je francusko porezno zakonodavstvo, primjenjivo u skladu s Uredbom od 29. travnja 2004., napravilo razliku između poreznih obveznika koji se ne nalaze u istoj situaciji s obzirom na kriterij primjene određenog sustava socijalne sigurnosti;

                           —

                           s obzirom na postojanje važnih razloga u javnom interesu koji mogu opravdati ograničenje slobode kretanja kapitala, a koji proizlaze iz toga da je cilj odredbi koje mogu predstavljati ograničenje kretanja kapitala iz treće zemlje ili u tu zemlju sloboda kretanja radnika unutar Europske unije, koji se želi ostvariti Uredbom od 29. travnja 2004.?

      (1)  Uredba (EZ) br. 883/2004 Europskog parlamenta i Vijeća od 29. travnja 2004. o koordinaciji sustava socijalne sigurnosti (SL 2004., L 166., str. 1.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 5., svezak 3., str. 160.).


title: Predmet T-437/14: Tužba podnesena 16. lipnja 2014. – Ujedinjena Kraljevina protiv Komisije

text:
               25.8.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 282/43

         Tužba podnesena 16. lipnja 2014. – Ujedinjena Kraljevina protiv Komisije
   (Predmet T-437/14)
   2014/C 282/57
   Jezik postupka: engleski

      Stranke

      Tužitelj: Ujedinjena Kraljevina Velike Britanije i Sjeverna Irske (zastupnici: V. Wakefield, Barrister i M. Holt, agent)

      Tuženik: Europska komisija

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

               —

               poništi devet unosa (to jest osmi, deveti i deseti unos na str. 51. te prvi do šesti unos na str. 52.) iz priloga Provedbenoj odluci Komisije od 4. travnja 2014. o isključenju iz financiranja Europske unije određenih izdataka nastalih za države članice u okviru Komponente za jamstva Europskog fonda za smjernice i jamstva u poljoprivredi (EFSJP), u okviru Europskog fonda za jamstva u poljoprivredi (EFJP) i Europskog poljoprivrednog fonda za ruralni razvoj (EPFRR) (priopćeno pod brojem dokumenta C(2014) 2008) (SL L 104, str. 43.);

               —

               naloži Komisiji snošenje troškova Ujedinjene Kraljevine.

      Tužbeni razlozi i glavni argumenti

   U potporu tužbe, tužitelj ističe tri tužbena razloga koji se svi odnose na Komisijino tumačenje obaveznih zahtjeva za upravljanje 8 (SMR 8) iz Uredbe Vijeća (EZ) br. 1782/2003 (1), Uredbe Vijeća (EZ) br. 73/2009 (2) i Uredbe Vijeća (EZ) br. 21/2004 (3).

               1.

               Prvim tužbenim razlogom tvrdi se da je Komisija pogrešno tumačila SMR 8. Tri glavna argumenta u potporu tog tužbenog razloga su:

                           —

                           treba se provesti zakonodavna odluka o isključivanju članaka 6., 7. i 8. iz SMR 8;

                           —

                           uključivanje članaka 4. i 5. u SMR 8 ukazuje da je članak 3. nedovoljan za uspostavljanje bilo kojeg od njegovih „elemenata” kao obveza višestruke sukladnosti; i

                           —

                           postoji svrsishodna logika u odluci zakonodavstva Europske unije da različito tretira članak 4. i 5. od članaka 6., 7. i 8.

               2.

               Drugim tužbenim razlogom tvrdi se da je Komisija u tumačenju SMR 8 postupala kršeći načelo pravne sigurnosti koje se osobito primjenjuje kada mjera uzrokuje financijske posljedice i/ili izricanje kazne, a zahtijeva da se bilo kakva dvojba riješi u korist poljoprivrednika.

               3.

               Trećim tužbenim razlogom tvrdi se da je Komisija u tumačenju SMR 8 postupala kršeći načela nediskriminacije i jednakog postupanja koja zahtijevaju da se s poljoprivrednikom koji nije postupio u skladu s člankom Uredbe 21/2004 koji se ne nalazi na popisu u SMR 8 ne bi trebalo postupati na jednak način kao s poljoprivrednikom koji nije postupio u skladu s člankom Uredbe 21/2004 koji se nalazi na popisu u SMR 8.

      (1)  Uredba Vijeća (EZ) br. 1782/2003 od 29. rujna 2003. kojom se utvrđuju zajednička pravila programa izravne potpore unutar zajedničke poljoprivredne politike i određenih programa potpore za poljoprivrednike te izmjenjuju Uredbe (EEZ) br. 2019/93, (EZ) br. 1452/2001, (EZ) br. 1453/2001, (EZ) br. 1454/2001, (EZ) br. 1868/94, (EZ) br. 1251/1999, (EZ) br. 1254/1999, (EZ) br. 1673/2000, (EEZ) br. 2358/71 i (EZ) br. 2529/2001 (SL L 270, str. 1.)

      (2)  Uredba Vijeća (EZ) br. 73/2009 od 19. siječnja 2009. o utvrđivanju zajedničkih pravila za programe izravne potpore za poljoprivrednike u okviru zajedničke poljoprivredne politike i utvrđivanju određenih programa potpore za poljoprivrednike, o izmjeni uredaba (EZ) br. 1290/2005, (EZ) br. 247/2006, (EZ) br. 378/2007 i stavljanju izvan snage Uredbe (EZ) br. 1782/2003 (SL L 30, str. 16.)

      (3)  Uredba Vijeća (EZ) br. 21/2004 od 17. prosinca 2003. o uspostavi sustava za označavanje i registraciju ovaca i koza i izmjeni Uredbe (EZ) br. 1782/2003 i Direktiva 92/102/EEZ i 64/432/EEZ (SL L 5, str. 8.)


title: Predmet T-292/13: Rješenje Općeg suda od 10. studenog 2014. – Evangelou protiv Komisije i ESB-a ( „Tužba za poništenje i naknadu štete — Program potpore za stabilnost Cipra — Memorandum o razumijevanju o posebnom uvjetovanju gospodarske politike, sklopljen između Republike Cipra i ESM-a — Nadležnost Općeg suda — Uzročna veza — Tužba dijelom nedopuštena, a dijelom očito pravno neosnovana” )

text:
               26.1.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 26/30

         Rješenje Općeg suda od 10. studenog 2014. – Evangelou protiv Komisije i ESB-a
   (Predmet T-292/13) (1)

   ((„Tužba za poništenje i naknadu štete - Program potpore za stabilnost Cipra - Memorandum o razumijevanju o posebnom uvjetovanju gospodarske politike, sklopljen između Republike Cipra i ESM-a - Nadležnost Općeg suda - Uzročna veza - Tužba dijelom nedopuštena, a dijelom očito pravno neosnovana”))
   (2015/C 026/37)
   Jezik postupka: engleski

      Stranke

      Tužitelji: Christos Evangelou (Derynia, Cipar); i Yvonne Evangelou (Derynia) (zastupnici: C. Paschalides, solicitor, i A. Paschalides, odvjetnik)

      Tuženici: Europska komisija (zastupnici: B. Smulders i J. P. Keppenne, agenti); i Europska središnja banka (ESB) (zastupnici: A. Sáinz de Vicuña Barroso, N. Lenihan i F. Athanasiou, agenti, uz asistenciju W. Bussiana, W. Devroea i D. Artsa, odvjetnika)

      Predmet

   Kao prvo, zahtjev za poništenje točaka 1.23 do 1.27 Memoranduma o razumijevanju o posebnom uvjetovanju gospodarske politike sklopljenog 26. travnja 2013. između Republike Cipra i ESM-a i, kao drugo, zahtjev za naknadu štete koju je tužitelj navodno pretrpio zbog uključivanja točaka 1.23 do 1.27 Memoranduma u taj akt i povrede Komisijine obveze nadzora.

      Izreka

               1.

               Tužba se odbija.

               2.

               CMBG-u Ltd nalaže se snošenje, osim vlastitih troškova, i troškova Europske komisije i Europske središnje banke (ESB).

      (1)  SL C 226, 3.8.2013.


title: Predmet C-299/14: Presuda Suda (prvo vijeće) od 25. veljače 2016. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Landessozialgericht Nordrhein-Westfalen – Njemačka) – Vestische Arbeit Jobcenter Kreis Recklinghausen protiv Jovanne Garcíje-Nieto, Joela Peñe Cuevasa, Jovanlis Peñe Garcíje, Joela Luisa Peñe Cruza (Zahtjev za prethodnu odluku — Slobodno kretanje osoba — Građanstvo Unije — Jednako postupanje — Direktiva 2004/38/EZ — Članak 24. stavak 2. — Socijalna pomoć — Uredba (EZ) br. 883/2004 — Članci 4. i 70. — Posebna nedoprinosna novčana davanja — Isključenje državljana neke države članice tijekom prva tri mjeseca boravka u državi članici domaćinu)

text:
               25.4.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 145/7

         Presuda Suda (prvo vijeće) od 25. veljače 2016. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Landessozialgericht Nordrhein-Westfalen – Njemačka) – Vestische Arbeit Jobcenter Kreis Recklinghausen protiv Jovanne Garcíje-Nieto, Joela Peñe Cuevasa, Jovanlis Peñe Garcíje, Joela Luisa Peñe Cruza
   (Predmet C-299/14) (1)

   ((Zahtjev za prethodnu odluku - Slobodno kretanje osoba - Građanstvo Unije - Jednako postupanje - Direktiva 2004/38/EZ - Članak 24. stavak 2. - Socijalna pomoć - Uredba (EZ) br. 883/2004 - Članci 4. i 70. - Posebna nedoprinosna novčana davanja - Isključenje državljana neke države članice tijekom prva tri mjeseca boravka u državi članici domaćinu))
   (2016/C 145/07)
   Jezik postupka: njemački

      Sud koji je uputio zahtjev

   Landessozialgericht Nordrhein-Westfalen

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelj: Vestische Arbeit Jobcenter Kreis Recklinghausen

      Tuženici: Jovanna García-Nieto, Joel Peña Cuevas, Jovanlis Peña García, Joel Luis Peña Cruz

      Izreka

   Članak 24. Direktive 2004/38/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 29. travnja 2004. o pravu građana Unije i članova njihovih obitelji na slobodno kretanje i [boravak] na području države članice, kojom se izmjenjuje Uredba (EEZ) br. 1612/68 i stavljaju izvan snage direktive 64/221/EEZ, 68/360/EEZ, 72/194/EEZ, 73/148/EEZ, 75/34/EEZ, 75/35/EEZ, 90/364/EEZ, 90/365/EEZ i 93/96/EEZ, i članak 4. Uredbe (EZ) br. 883/2004 Europskog parlamenta i Vijeća od 29. travnja 2004. o koordinaciji sustava socijalne sigurnosti, kako je izmijenjena Uredbom Komisije (EU) br. 1244/2010 od 9. prosinca 2010., treba tumačiti na način da se ne protive propisu države članice koji iz prava na određena „posebna nedoprinosna novčana davanja” u smislu članka 70. stavka 2. spomenute uredbe br. 883/2004, a koja također čine „socijalnu pomoć” u smislu članka 24. stavka 2. Direktive 2004/38, isključuje državljane drugih država članica koji se nalaze u situaciji kao što je ona iz članka 6. stavka 1. spomenute direktive.

      (1)  SL C 315, 19. 9. 2014.


title: Predmet T-639/13: Rješenje Općeg suda od 2. ožujka 2015. – Watch TV protiv Vijeća

text:
               27.4.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 138/67

         Rješenje Općeg suda od 2. ožujka 2015. – Watch TV protiv Vijeća
   (Predmet T-639/13) (1)

   (2015/C 138/86)
   Jezik postupka: francuski
   Predsjednik šestog vijeća odredio je brisanje predmeta.

      (1)  SL C 45, 15.2.2014.


title: Predmet C-260/15 P: Žalba koju je 1. lipnja 2015. podnijelo Vijeće Europske unije protiv presude Općeg suda (sedmo vijeće) od 19. ožujka 2015. u predmetu T-413/13, City Cycle Industries protiv Vijeća Europske unije

text:
               3.8.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 254/13

         Žalba koju je 1. lipnja 2015. podnijelo Vijeće Europske unije protiv presude Općeg suda (sedmo vijeće) od 19. ožujka 2015. u predmetu T-413/13, City Cycle Industries protiv Vijeća Europske unije
   (Predmet C-260/15 P)
   (2015/C 254/17)
   Jezik postupka: engleski

      Stranke

      Žalitelj: Vijeće Europske unije (zastupnici: S. Boelaert, agent, R. Bierwagen i C. Hipp, odvjetnici)

      Druge stranke u postupku: City Cycle Industries, Europska komisija, Maxcom Ltd

      Zahtjev

   Vijeće od Suda zahtijeva da:

               —

               ukine presudu Općeg suda od 19. ožujka 2015., dostavljenu Komisiji 23. ožujka 2015., u predmetu T-413/13, City Cycle Industries protiv Vijeća Europske unije;

               —

               odbije tužbu u prvostupanjskom postupku, koju je podnio City Cycle Industries za poništenje pobijane uredbe (1); i

               —

               naloži City Cycle Industriesu snošenje troškova Vijeća u prvostupanjskom i žalbenom postupku.

         Podredno,

               —

               vrati predmet Općem sudu na ponovno odlučivanje;

               —

               naknadno odluči o troškovima u prvostupanjskom i žalbenom postupku.

      Žalbeni razlozi i glavni argumenti

   Opći sud pogrešno tumači članak 13. stavak 1. Osnovne uredbe (2) utvrđenjem da Vijeće nije imalo dovoljno dokaza za odluku da je tužitelj obavljao pretovar. Tumačenje Općeg suda glede uvjeta koje pojedina društva trebaju ispuniti kako bi bila izuzeta od proširenih mjera u suprotnosti je sa strukturom članka 13. Osnovne uredbe (prvi žalbeni razlog).
   Opći sud nije primjereno obrazložio svoje utvrđenje da, na temelju dokumenata podnesenih tom sudu, Vijeće nije imalo dokaza na temelju kojih bi moglo izričito zaključiti u pobijanoj uredbi da je tužitelj sudjelovao u pretovaru. Štoviše, i suprotno od pobijane presude, s obzirom na to da je pretovar primjereno dokazan na nacionalnoj razini i da tužiteljev zahtjev za izuzeće nije bio opravdan, jedini zaključak koji su Vijeće, a potom i Opći sud, mogli donijeti na temelju činjenica jest da je tužitelj sudjelovao u pretovaru. Opći sud, utvrdivši drugačije, iskrivio je činjenice (drugi žalbeni razlog).

      (1)  Provedbena uredba Vijeća (EU) br. 501/2013 od 29. svibnja 2013. o proširenju konačne antidampinške pristojbe uvedene Provedbenom uredbom (EU) br. 990/2011 na uvoz bicikala podrijetlom iz Narodne Republike Kine na uvoz bicikala poslanih iz Indonezije, Malezije, Šri Lanke i Tunisa, bez obzira na to imaju li deklarirano podrijetlo iz Indonezije, Malezije, Šri Lanke i Tunisa ili nemaju(SL L 153, str. 1.; SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 11., svezak 126., str. 274.)

      (2)  Uredba Vijeća (EZ) br. 1225/2009 od 30. studenoga 2009. o zaštiti od dampinškog uvoza iz zemalja koje nisu članice Europske zajednice(SL L 343, str. 51.; SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 11., svezak 30., str. 202.)


title: Predmet C-140/12: Presuda Suda (treće vijeće) od 19. rujna 2013. (zahtjev za prethodnu odluku Oberster Gerichtshof — Austrija) — Pensionsversicherungsanstalt protiv Petera Breya (Sloboda kretanja osoba — Građanstvo Unije — Direktiva 2004/38/EZ — Pravo boravišta na dulje od tri mjeseca — Članak 7. stavak 1. točka (b) — Osoba koja je prestala imati status radnika — Nositelj prava na starosnu mirovinu — Uvjet dostatnih sredstava da ne postane teret „sustavu socijalne pomoći” države članice domaćina — Zahtjev za posebno nedoprinosno novčano davanje — Nadomjesni dodatak za upotpunjavanje starosne mirovine — Uredba (EZ) br. 883/2004 — Članak 3. stavak 2. i članak 70. — Nadležnost države članice boravišta — Uvjeti dodjele — Pravo zakonitog boravišta na državnom području — Usklađenost s pravom Unije)

text:
               23.11.2013

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 344/26

         Presuda Suda (treće vijeće) od 19. rujna 2013. (zahtjev za prethodnu odluku Oberster Gerichtshof — Austrija) — Pensionsversicherungsanstalt protiv Petera Breya
   (Predmet C-140/12) (1)

   (Sloboda kretanja osoba - Građanstvo Unije - Direktiva 2004/38/EZ - Pravo boravišta na dulje od tri mjeseca - Članak 7. stavak 1. točka (b) - Osoba koja je prestala imati status radnika - Nositelj prava na starosnu mirovinu - Uvjet dostatnih sredstava da ne postane teret „sustavu socijalne pomoći” države članice domaćina - Zahtjev za posebno nedoprinosno novčano davanje - Nadomjesni dodatak za upotpunjavanje starosne mirovine - Uredba (EZ) br. 883/2004 - Članak 3. stavak 2. i članak 70. - Nadležnost države članice boravišta - Uvjeti dodjele - Pravo zakonitog boravišta na državnom području - Usklađenost s pravom Unije)
   2013/C 344/43
   Jezik postupka: njemački

      Sud koji je uputio zahtjev

   Oberster Gerichtshof

      Stranke u glavnom postupku

      Tužitelj: Pensionsversicherungsanstalt

      Tuženik: Peter Brey

      Predmet

   Zahtjev za prethodnu odluku — Oberster Gerichtshof — Tumačenje članka 7. stavka 1. točke (b) Direktive 2004/38/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 29. travnja 2004. o pravu građana Unije i članova njihovih obitelji na slobodno kretanje i boravište na području države članice, kojom se izmjenjuje Uredba (EEZ) br. 1612/68 i stavljaju izvan snage direktive 64/221/EEZ, 68/360/EEZ, 72/194/EEZ, 73/148/EEZ, 75/34/EEZ, 75/35/EEZ, 90/364/EEZ, 90/365/EEZ i 93/96/EEZ (SL L 158, str. 77) (SL posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 5., svezak 2., str. 42.), s izmjenama — Pravo građanina Unije da nakon što je prestao sa svojom profesionalnom aktivnošću boravi dulje od tri mjeseca na području druge države članice — Situacija u kojoj navedeni građanin prima mirovinu u nižem iznosu od egzistencijalnog minimuma države članice domaćina i zbog toga traži dodjelu nadomjesnog dodatka („Ausgleichszulage”), koji je posebno nedoprinosno novčano davanje

      Izreka

   Pravo Unije, osobito kako slijedi iz članaka 7. stavak 1. točku (b), 8. stavak 4. i 24. stavke 1. i 2. Direktive 2004/38/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 29. travnja 2004. o pravu građana Unije i članova njihovih obitelji na slobodno kretanje i boravište na području države članice, kojom se izmjenjuje Uredba (EEZ) br. 1612/68 i stavljaju izvan snage direktive 64/221/EEZ, 68/360/EEZ, 72/194/EEZ, 73/148/EEZ, 75/34/EEZ, 75/35/EEZ, 90/364/EEZ, 90/365/EEZ i 93/96/EEZ, treba tumačiti na način da se protivi propisu države članice, kao što je to onaj u glavnom postupku, koji, čak i za razdoblje nakon prva tri mjeseca boravka, u svakom slučaju i automatski isključuje dodjelu davanja kao što je to nadomjesni dodatak predviđen člankom 292. stavkom 1. Općeg zakona o socijalnoj sigurnosti (Allgemeines Sozialversicherungsgesetz), kako je izmijenjen, s učinkom od 1. siječnja 2011., Zakonom o proračunu (Budgetbegleitgesetzes 2011), ekonomski neaktivnom državljaninu druge države članice, iz razloga što on, unatoč tome što mu je izdana potvrda o prijavi, ne ispunjava uvjete za uživanje prava zakonitog boravišta dulje od tri mjeseca na području prve države članice, s obzirom na to da postojanje takvog prava boravišta ovisi o tome da državljanin mora imati dostatna sredstva da ne traži navedeno davanje.

      (1)  SL C 165, 9.6.2012.


title: Predmet F-79/13: Tužba podnesena 12. studenoga 2013. — ZZ protiv EMCDDA

text:
               1.2.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 31/22

         Tužba podnesena 12. studenoga 2013. — ZZ protiv EMCDDA
   (Predmet F-79/13)
   2014/C 31/38
   Jezik postupka: engleski

      Stranke

      Tužitelj: ZZ (zastupnici: L. Levi i M. Vandenbussche, odvjetnici)

      Tuženik: Europski centar za nadzor droga i ovisnosti o drogama (EMCDDA)

      Predmet i opis spora

   Poništenje odluke kojom se odbija tužiteljev zahtjev za utvrđenje da je nadređeni izvršio psihičko zlostavljanje, poništenje odluke o neobnavljanju tužiteljevog ugovora i, posljedično, provođenje nove neovisne istrage uz naknadu materijalne i nematerijalne štete.

      Tužbeni zahtjevi tužitelja

               —

               Poništiti odluku direktora od 11. rujna 2012. kojom se odbija tužiteljev zahtjev;

               —

               poništiti odluku od 14. rujna 2012. o neobnavljanju tužiteljevog ugovora;

               —

               poništiti odluku predsjednika upravnog odbora od 13. svibnja 2013. i odluke direktora od 25. lipnja 2013. kojim se odbija tužiteljev prigovor;

               —

               posljedično, provesti novu pravilnu i nepristranu istragu;

               —

               nadoknaditi materijalnu štetu koju je pretrpio tužitelj, a koja je procijenjena u visini od 430 202 eura;

               —

               nadoknaditi nematerijalnu štetu koju je pretrpio tužitelj, a koja je procijenjena u visini od 120 000 eura;

               —

               naložiti EMCDDA-i snošenje troškova.


title: Predmet C-439/13 P: Presuda Suda (peto vijeće) od 12. studenoga 2015. – Elitaliana SpA protiv Eulex Kosovo (Žalba — Javna nabava usluga — Zajednička akcija 2008/124/ZVSP — Poziv na nadmetanje za helikoptersku podršku misiji EULEX na Kosovu — Žalba protiv odluke o dodjeli — Članak 24. stavak 1. drugi podstavak UEU-a — Članak 275. stavak 1. UFEU-a — Zajednička vanjska i sigurnosna politika (ZVSP) — Nadležnost Suda — Članak 263. stavak 1. UFEU-a — Pojam „tijelo, ured ili agencija Unije” — Mjere koje se mogu pripisati Europskoj komisiji — Ispričiva zabluda)

text:
               18.1.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 16/2

         Presuda Suda (peto vijeće) od 12. studenoga 2015. – Elitaliana SpA protiv Eulex Kosovo
   (Predmet C-439/13 P) (1)

   ((Žalba - Javna nabava usluga - Zajednička akcija 2008/124/ZVSP - Poziv na nadmetanje za helikoptersku podršku misiji EULEX na Kosovu - Žalba protiv odluke o dodjeli - Članak 24. stavak 1. drugi podstavak UEU-a - Članak 275. stavak 1. UFEU-a - Zajednička vanjska i sigurnosna politika (ZVSP) - Nadležnost Suda - Članak 263. stavak 1. UFEU-a - Pojam „tijelo, ured ili agencija Unije” - Mjere koje se mogu pripisati Europskoj komisiji - Ispričiva zabluda))
   (2016/C 016/02)
   Jezik postupka: talijanski

      Stranke

      Žalitelj: Elitaliana SpA (zastupnik: R. Colagrande, avvocato)

      Druga stranka u postupku: Eulex Kosovo (zastupnik: G. Brosadola Pontotti, Solicitor)

      Izreka

               1.

               Žalba se odbija.

               2.

               Elitaliani SpA nalaže se snošenje troškova.

      (1)  SL C 304, 19. 10. 2013.


title: Predmet T-690/14: Presuda Općeg suda od 10. prosinca 2015. – Sony Computer Entertainment Europe protiv OHIM-a – Marpefa (Vieta) („Žig Zajednice — Postupak opoziva — Figurativni žig Zajednice Vieta — Stvarna uporaba žiga — Narav uporabe — Članak 15. stavak 1. i članak 51. stavak 2. Uredbe (EZ) br. 207/2009 — Oblik koji se razlikuje u elementima koji ne mijenjaju razlikovni karakter žiga — Dokaz uporabe za registrirane proizvode”)

text:
               1.2.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 38/51

         Presuda Općeg suda od 10. prosinca 2015. – Sony Computer Entertainment Europe protiv OHIM-a – Marpefa (Vieta)
   (Predmet T-690/14) (1)

   ((„Žig Zajednice - Postupak opoziva - Figurativni žig Zajednice Vieta - Stvarna uporaba žiga - Narav uporabe - Članak 15. stavak 1. i članak 51. stavak 2. Uredbe (EZ) br. 207/2009 - Oblik koji se razlikuje u elementima koji ne mijenjaju razlikovni karakter žiga - Dokaz uporabe za registrirane proizvode”))
   (2016/C 038/66)
   Jezik postupka: engleski

      Stranke

      Tužitelj: Sony Computer Entertainment Europe Ltd (London, Ujedinjena Kraljevina) (zastupnik: S. Malynicz, odvjetnik)

      Tuženik: Ured za usklađivanje na unutarnjem tržištu (žigovi i dizajni) (zastupnik: J. Crespo Carrillo, agent)

      Druga stranka u postupku pred žalbenim vijećem OHIM-a, intervenijent u postupku pred Općim sudom: Marpefa, SL (Barcelona, Španjolska) (zastupnik: I. Barroso Sánchez-Lafuente, odvjetnik)

      Predmet

   Tužba protiv odluke drugog žalbenog vijeća OHIM-a od 2. srpnja 2014. (predmet R 2100/2013-2), koja se odnosi na postupak opoziva između društava Sony Computer Entertainment Europe Ltd i Marpefa, SL.

      Izreka

               1.

               Odluka drugog žalbenog vijeća Ureda za usklađivanje na unutarnjem tržištu (žigovi i dizajni) (OHIM) od 2. srpnja 2014. (predmet R 2100/2013-2) poništava se u dijelu u kojem je odbijena žalba protiv odluke Odjela za poništaje o odbijanju zahtjeva za opoziv figurativnog žiga Zajednice Vieta za „uređaje za reprodukciju zvuka i slike”.

               2.

               U preostalom dijelu tužba se odbija.

               3.

               Svaka stranka snosit će vlastite troškove.

      (1)  SL C 431, 1. 12. 2014.


title: Predmet C-48/15: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 6. veljače 2015. uputio Cour d'appel de Bruxelles (Belgija) – État belge – SPF Finances protiv ING International SA, pravni sljednik društva ING Dynamic SA

text:
               27.4.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 138/32

         Zahtjev za prethodnu odluku koji je 6. veljače 2015. uputio Cour d'appel de Bruxelles (Belgija) – État belge – SPF Finances protiv ING International SA, pravni sljednik društva ING Dynamic SA
   (Predmet C-48/15)
   (2015/C 138/44)
   Jezik postupka: francuski

      Sud koji je uputio zahtjev

   Cour d'appel de Bruxelles

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelj: État belge – SPF Finances

      Tuženik: ING International SA, pravni slijednik društva ING Dynamic SA

      Prethodna pitanja

               1.

               Treba li Direktivu Vijeća 69/335/EZ od 17. srpnja 1969. o neizravnim porezima na prikupljanje kapitala (1) i, konkretno, njene članke 2., 4., 10. i 11. uzete kao cjelinu, tumačiti na način da su im protivne odredbe nacionalnog prava poput onih iz članaka 161. i 162. belgijskog Zakonika o porezu na nasljeđivanje izmijenjene Programskim zakonom od 22. prosinca 2003. o porezu na subjekte za zajednička ulaganja, time što subjekti za zajednička ulaganja osnovani kao društva kapitala u nekoj drugoj državi članici, koji trguju svojim udjelima u Belgiji, moraju jednom godišnje podmiriti navedeni porez na ukupan iznos svojih udjela upisanih u Belgiji umanjen za iznos otkupa ili isplate takvih upisa, uz posljedicu da iznosi koje su takvi subjekti za zajednička ulaganja prikupili u Belgiji podliježu navedenom porezu sve dok navedeni subjekti njima mogu raspolagati?

               2.

               Treba li članke 49. do 55. i 56. do [60.] Ugovora o EZ-u, ako je potrebno u vezi s člankom 10. i člankom 293. drugim podstavkom Ugovora o EZ-u, tumačiti na način da su protive tome da neka država članica jednostrano mijenja poveznicu na temelju koje se nameće porez, kako je predviđeno člankom 161. i pratećim člancima belgijskog Zakonika o porezu na nasljeđivanje, kako bi osobnu poveznicu koja se temelji na boravištu poreznog obveznika, priznatu međunarodnim poreznim pravom, zamijenila navodnom poveznicom stvarne veze koja nije priznata međunarodnim poreznim pravom, vodeći računa o činjenici da, kako bi osigurala svoj fiskalni suverenitet, država članica donosi posebnu sankciju poput one iz članka 162. podstavka 3. belgijskog Zakonika o porezu na nasljeđivanje, samo u odnosu na strane gospodarske subjekte?

               3.

               Treba li članke 49. i 56. Ugovora o EZ-u, ako je potrebno u vezi s člankom 10. i člankom 293. drugom alinejom Ugovora o EZ-u, tumačiti na način da se protive porezu poput gore opisanog, koji, time što uopće ne uzima u obzir poreze kojima u njihovoj državi članici već podliježu subjekti za zajednička ulaganja osnovani u nekoj drugoj državi članici, predstavlja dodatni financijski trošak koji može omesti trgovanje njihovim udjelima u Belgiji?

               4.

               Treba li Direktivu Vijeća 85/611/EZ od 20. prosinca 1985. o usklađivanju zakona i drugih propisa koji se odnose na subjekte za zajednička ulaganja u prenosive vrijednosne papire (2), prema potrebi u vezi s člancima 10. i 293. drugom alinejom Ugovora o EZ-u, tumačiti na način da se protivi porezu poput gore opisanog, ako isti ugrožava glavni cilj direktive usmjeren na olakšavanje trgovanja udjelima subjekata za zajednička ulaganja u Europskoj uniji?

               5.

               Treba li članke 49. i 56. Ugovora o EZ-u tumačiti na način da se protive administrativnim troškovima ubiranja poreza poput onog gore opisanog, a koji snose subjekti za zajednička ulaganja osnovani u nekoj drugoj državi članici koji trguju svojim udjelima u Belgiji?

               6.

               Treba li članke 49. i 56. Ugovora o EZ-u tumačiti na način da se protive odredbi nacionalnog prava poput one iz članka 162. podstavka 2. belgijskog Zakonika o porezu na nasljeđivanje time što ta odredba predviđa posebnu sankciju za subjekte za zajednička ulaganja osnovane u nekoj drugoj državi članici koji trguju svojim udjelima u Belgiji, odnosno sudsku zabranu da ubuduće ulažu svoje udjele u Belgiji, u slučaju da ne podnesu svoju prijavu do 31. ožujka svake godine ili ne plate gore opisani porez?

      (1)  SL L 249, str. 25.

      (2)  SL L 375, str. 3.


title: Predmet T-547/12: Rješenje Općeg suda od 5. prosinca 2014. – Teva Pharma i Teva Pharmaceuticals Europe protiv EMA-e

text:
               16.2.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 56/30

         Rješenje Općeg suda od 5. prosinca 2014. – Teva Pharma i Teva Pharmaceuticals Europe protiv EMA-e
   (Predmet T-547/12) (1)

   (2015/C 056/42)
   Jezik postupka: engleski
   Predsjednik šestog vijeća vijeća odredio je brisanje predmeta.

      (1)  SL C 46, 16.2.2013.


title: Predmet T-183/14 R: Rješenje predsjednika Općeg suda od 10. lipnja 2014. – Schmiedag protiv Komisije ( „Postupak privremene pravne zaštite  — Državne potpore  — Nacionalno poticanje proizvodnje električne energije iz obnovljivih izvora  — Odluka Komisije o otvaranju službenog istražnog postupka u pogledu državnih potpora  — Zahtjev za suspenziju primjene  — Hitnost  — Fumus boni juris” )

text:
               22.9.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 329/17

         Rješenje predsjednika Općeg suda od 10. lipnja 2014. – Schmiedag protiv Komisije
   (Predmet T-183/14 R)
   ((„Postupak privremene pravne zaštite - Državne potpore - Nacionalno poticanje proizvodnje električne energije iz obnovljivih izvora - Odluka Komisije o otvaranju službenog istražnog postupka u pogledu državnih potpora - Zahtjev za suspenziju primjene - Hitnost - Fumus boni juris”))
   2014/C 329/23
   Jezik postupka: njemački

      Stranke

      Tužitelj: Schmiedag GmbH (Hagen, Njemačka) (zastupnici: H. Höfler, C. Kahle i V. Winkler, odvjetnici)

      Tuženik: Europska komisija (zastupnici: T. Maxian Rusche i R. Sauer, agenti)

      Predmet

   Zahtjev za suspenziju pravnih učinaka odluke kojom je Komisija otvorila službeni istražni postupak u pogledu državnih potpora, u vezi s njemačkim zakonom o električnoj energiji iz obnovljivih izvora.

      Izreka

               1.

               Zahtjev za privremenu pravnu zaštitu se odbija.

               2.

               Ukida se odluka od 7. travnja 2014., Schmiedag/Komisija (T-183/14 R).

               3.

               O troškovima će se odlučiti naknadno.


title: Predmet C-133/15: Presuda Suda (veliko vijeće) od 10. svibnja 2017. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Centrale Raad van Beroep – Nizozemska) – H. C. Chavez-Vilchez i dr. protiv Raad van bestuur van de Sociale verzekeringsbank i dr. (Zahtjev za prethodnu odluku — Građanstvo Unije — Članak 20. UFEU-a — Pravo na boravak u državi članici koje je pretpostavka za pristup socijalnoj pomoći i obiteljskim doplacima — Državljanin treće zemlje koji se svakodnevno i stvarno brine o svojem maloljetnom djetetu, državljaninu te države članice — Obveza državljanina treće zemlje da dokaže da je drugi roditelj, državljanin navedene države članice, nesposoban brinuti se o djetetu — Odbijanje boravka koje može prisiliti dijete da napusti područje države članice odnosno područje Unije)

text:
               24.7.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 239/4

         Presuda Suda (veliko vijeće) od 10. svibnja 2017. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Centrale Raad van Beroep – Nizozemska) – H. C. Chavez-Vilchez i dr. protiv Raad van bestuur van de Sociale verzekeringsbank i dr.
   (Predmet C-133/15) (1)

   ((Zahtjev za prethodnu odluku - Građanstvo Unije - Članak 20. UFEU-a - Pravo na boravak u državi članici koje je pretpostavka za pristup socijalnoj pomoći i obiteljskim doplacima - Državljanin treće zemlje koji se svakodnevno i stvarno brine o svojem maloljetnom djetetu, državljaninu te države članice - Obveza državljanina treće zemlje da dokaže da je drugi roditelj, državljanin navedene države članice, nesposoban brinuti se o djetetu - Odbijanje boravka koje može prisiliti dijete da napusti područje države članice odnosno područje Unije))
   (2017/C 239/05)
   Jezik postupka: nizozemski

      Sud koji je uputio zahtjev

   Centrale Raad van Beroep

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelji: H. C. Chavez-Vilchez, P. Pinas, U. Nikolic, X. V. Garcia Perez, J. Uwituze, I. O. Enowassam, A. E. Guerrero Chavez, Y. R. L. Wip

      Tuženici: Raad van bestuur van de Sociale verzekeringsbank, College van burgemeester en wethouders van de gemeente Arnhem, College van burgemeester en wethouders van de gemeente ’s-Gravenhage, College van burgemeester en wethouders van de gemeente ’s-Hertogenbosch, College van burgemeester en wethouders van de gemeente Amsterdam, College van burgemeester en wethouders van de gemeente Rijswijk, College van burgemeester en wethouders van de gemeente Rotterdam

      Izreka

               1.

               Članak 20. UFEU-a treba tumačiti na način da je prilikom ocjene o tome bi li dijete, građanin Unije – u slučaju nepriznavanja prava na boravak u predmetnoj državi članici njegovu roditelju, državljaninu treće zemlje – bilo prisiljeno napustiti cjelokupno područje Unije, čime bi bilo lišeno stvarnog uživanja bitnog sadržaja prava dodijeljenih mu tim člankom, važna okolnost je li drugi roditelj, građanin Unije, doista sposoban i spreman sam preuzeti svakodnevnu i stvarnu brigu o djetetu, ali to nije samo po sebi dovoljno za zaključak da između roditelja državljanina treće zemlje i djeteta ne postoji takav odnos ovisnosti da bi dijete u slučaju navedenog odbijanja moralo napustiti područje Unije. Takva ocjena mora se temeljiti na uzimanju u obzir, u primarnom cilju zaštite interesa dotičnog djeteta, svih okolnosti slučaja, a osobito djetetove dobi, njegova fizičkog i emocionalnog razvoja, stupnja emocionalne povezanosti i s roditeljem građaninom Unije i s roditeljem državljaninom treće zemlje, kao i rizika koji bi mogli nastati za stabilnost tog djeteta u slučaju razdvajanja od potonjeg roditelja. Takva ocjena mora se temeljiti na uzimanju u obzir, u primarnom cilju zaštite interesa dotičnog djeteta, svih okolnosti slučaja, a osobito djetetove dobi, njegova fizičkog i emocionalnog razvoja, stupnja emocionalne povezanosti i s roditeljem građaninom Unije i s roditeljem državljaninom treće zemlje, kao i rizika koji bi mogli nastati za stabilnost tog djeteta u slučaju razdvajanja od potonjeg roditelja.

               2.

               Članak 20. UFEU-a treba tumačiti na način da mu se ne protivi to da država članica uvjetuje pravo na boravak na svojem području državljaninu treće zemlje – koji je roditelj maloljetnog djeteta koje je državljanin te države članice, a o kojem se svakodnevno i stvarno brine – time da taj državljanin podnese dokaze na temelju kojih se može utvrditi da bi odluka o odbijanju prava na boravak roditelju državljaninu treće zemlje oduzela djetetu stvarno uživanje bitnog sadržaja prava vezanih uz status građanina Unije tako što bi ono bilo prisiljeno napustiti cjelokupno područje Unije. Međutim, na nadležnim tijelima predmetne države članice je da na temelju dokaza koje podnese državljanin treće zemlje učine potrebne provjere kako bi utvrdila, s obzirom na sve okolnosti slučaja, bi li odluka o odbijanju imala takve posljedice.

      (1)  SL C 178, 1. 6. 2015.


title: Predmet T-902/16: Tužba podnesena 21. prosinca 2016. – HeidelbergCement protiv Komisije

text:
               20.2.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 53/40

         Tužba podnesena 21. prosinca 2016. – HeidelbergCement protiv Komisije
   (Predmet T-902/16)
   (2017/C 053/49)
   Jezik postupka: engleski

      Stranke

      Tužitelj: HeidelbergCement AG (Heidelberg, Njemačka) (zastupnici: U. Denzel, C. von Köckritz, P. Pichler i H. Weiß, odvjetnici)

      Tuženik: Europska komisija

      Tužbeni zahtjev

   Tuženik od Općeg suda zahtijeva da:

               —

               poništi odluku Europske komisije br. (2016)6591 final od 10. listopada 2016. o pokretanju postupka iz članka 6. stavka 1. točke (c) Uredbe Vijeća (EZ) br. 139/2004 (1) u predmetu M. 7878 – HeidelbergerCement/Schwenk/Cemex Hungary/Cemex Croatia koji se odnosi na predviđeno pripajanje društvu Duna-Dráva Cement Kft. 100 % udjela društva Cemex Hrvatska dd. i Cemex Hungária Építőanyagok Kft.; i

               —

               u svakom slučaju, naloži Komisiji snošenje tužiteljevih troškova.

      Tužbeni razlozi i glavni argumenti

   U prilog osnovanosti tužbe tužitelj ističe jedan tužbeni razlog.
   Tužitelj smatra da je Europska komisija počinila očitu pogrešku u ocjeni smatrajući da su tužitelj i društvo Schwenk Zement KG – umjesto društva Duna-Dráva Cement Kft., koncentrativni zajednički pothvat u kojem tužitelj i društvo Schwenk Zement KG drže svaki posebno većinski udio od 50 %, kao „predmetni poduzetnici” i iz toga zaključila da je transakcija „od značaja za cijelu Uniju” u smislu članka 1. Uredbe Vijeća (EZ) br. 139/2004. Prema tužitelju, Europska komisija u biti nema nadležnost za usvajanje sporne odluke i reviziju transakcije na temelju Uredbe Vijeća (EZ) br. 139/2004 te se stoga, spornom odlukom čini povreda članka 1. Uredbe Vijeća (EZ) br. 139/2004 i temeljnih načela pravne sigurnosti i supsidijarnosti.
   U prvom redu, tužitelj navodi da je Europska komisija pogrešno primijenila pravo i počinila očitu pogrešku u ocjeni jer se pozvala na stavak 147. Obavijesti Komisije o nadležnosti (2) radi zaključivanja o tome da su tužitelj i društvo SchwenkZement KG, umjesto društva Duna-Dráva Cement Kft. „predmetni poduzetnici”;
   U drugom redu, tužitelj navodi da bi primjena stavka 147. Obavijesti Komisije o nadležnosti bila nezakonita ako bi ju se uopće moglo primijeniti na predmetni slučaj zbog povrede članka 1. Uredbe Vijeća (EZ) br. 139/2004 i načela pravne sigurnosti i supsidijarnosti kao temeljnih načela primarnog prava.

      (1)  Uredba Vijeća (EZ) br. 139/2004 od 20. siječnja 2004. o kontroli koncentracija između poduzetnika (SL 2004., L 24, str. 1.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 8., svezak 5., str. 73.).

      (2)  Pročišćena obavijest Komisije o nadležnosti prema Uredbi Vijeća (EZ) br. 139/2004 (SL 2008., C 95, str. 1.) [neslužbeni prijevod].


title: Predmet T-588/13: Rješenje Općeg suda od 8. srpnja 2014. – Deutsche Rockwool Mineralwoll protiv OHIM-a – A. Weber (JETROC)

text:
               22.9.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 329/26

         Rješenje Općeg suda od 8. srpnja 2014. – Deutsche Rockwool Mineralwoll protiv OHIM-a – A. Weber (JETROC)
   (Predmet T-588/13) (1)

   2014/C 329/43
   Jezik postupka: engleski
   Predsjednik prvog vijeća odredio je brisanje predmeta.

      (1)  SL C 24, 25.1.2014.


title: Predmet C-222/12: Presuda Suda (šesto vijeće) od 13. ožujka 2014. (zahtjev za prethodnu odluku Tartu Ringkonnakohus – Estonija) – A Karuse AS protiv Politsei- ja Piirivalveamet (Cestovni promet  — Uredba (EZ) br. 561/2006  — Obveza korištenja tahografa  — Izuzeće za vozila koja se koriste za potrebe održavanja cesta  — Vozilo koje prevozi šljunak od mjesta utovara do mjesta radova na održavanju ceste)

text:
               5.5.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 135/3

         Presuda Suda (šesto vijeće) od 13. ožujka 2014. (zahtjev za prethodnu odluku Tartu Ringkonnakohus – Estonija) – A Karuse AS protiv Politsei- ja Piirivalveamet
   (Predmet C-222/12) (1)

   ((Cestovni promet - Uredba (EZ) br. 561/2006 - Obveza korištenja tahografa - Izuzeće za vozila koja se koriste za potrebe održavanja cesta - Vozilo koje prevozi šljunak od mjesta utovara do mjesta radova na održavanju ceste))
   2014/C 135/03
   Jezik postupka: estonski

      Sud koji je uputio zahtjev

   Tartu Ringkonnakohus

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelj: A Karuse AS

      Tuženik: Politsei- ja Piirivalveamet

      Predmet

   Zahtjev za prethodnu odluku – Tartu Ringkonnakohus – Tumačenje članka 13. stavka 1. točke (h) Uredbe (EZ) br. 561/2006 Europskog parlamenta i Vijeća od 15. ožujka 2006. o usklađivanju određenog socijalnog zakonodavstva koje se odnosi na cestovni promet i o izmjeni uredbi Vijeća (EEZ) br. 3821/85 i (EZ) br. 2135/98 te o stavljanju izvan snage Uredbe Vijeća (EEZ) br. 3820/85 (SL L 102, str. 1.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 5., svezak 6., str. 167.) – Obveza korištenja tahografa – Izuzeće od obveze za vozila koja se koriste za potrebe održavanja cesta – Motorni kiper najveće mase 25,5 tona koji javnim putem prevozi šljunak iz šljunčare do mjesta radova popravljanja i održavanja ceste

      Izreka

   Pojam „vozila koja se koriste za potrebe održavanja cesta” iz članka 13. stavka 1. točke (h) Uredbe (EZ) br. 561/2006 Europskog parlamenta i Vijeća od 15. ožujka 2006. o usklađivanju određenog socijalnog zakonodavstva koje se odnosi na cestovni promet i o izmjeni uredbi Vijeća (EEZ) br. 3821/85 i (EZ) br. 2135/98 te o stavljanju izvan snage Uredbe Vijeća (EEZ) br. 3820/85, koja mogu biti izuzeta od korištenja tahografa, treba tumačiti na način da su njime obuhvaćena vozila koja prevoze materijal do mjesta radova održavanja cesta pod uvjetom da je prijevoz u cijelosti i isključio povezan s ostvarenjem navedenih radova i predstavlja njegovu akcesornu aktivnost. Na nacionalnom je sucu da ocijeni je li to slučaj u predmetu u glavnom postupku uzimajući u obzir sveukupnost bitnih elemenata.

      (1)  SL C 209, 14.7.2012.


title: Predmet C-132/15 P: Rješenje potpredsjednika Suda od 18. prosinca 2015. – Sud Europske unije protiv Europske komisije, Aalberts Industries NV

text:
               29.2.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 78/11

         Rješenje potpredsjednika Suda od 18. prosinca 2015. – Sud Europske unije protiv Europske komisije, Aalberts Industries NV
   (Predmet C-132/15 P) (1)

   (2016/C 078/15)
   Jezik postupka: nizozemski
   Potpredsjednik Suda odredio je brisanje predmeta.

      (1)  SL C 205, 22. 6. 2015.