title: Predmet T-632/11: Presuda Općeg suda od 6. studenoga 2014. – Grčka protiv Komisije ( „EFSJP — Komponenta za jamstva — EFJP i EPFRR — Izdaci isključeni iz financiranja — Uredba (EZ) br. 1782/2003 — Sustav prava na pojedinačno plaćanje — Lojalna suradnja — Pravičnost — Proporcionalnost — Državna pričuva — Kriteriji dodjele — Paušalni financijski ispravak — Rizik za fondove — Uredba (EZ) br. 1493/1999 — Vinski sektor — Režimi destilacije i plaćanja za korištenje određenih moštova — Potpore za restrukturiranje i prenamjenu vinograda” )

text:
               15.12.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 448/17

         Presuda Općeg suda od 6. studenoga 2014. – Grčka protiv Komisije
   (Predmet T-632/11) (1)

   ((„EFSJP - Komponenta za jamstva - EFJP i EPFRR - Izdaci isključeni iz financiranja - Uredba (EZ) br. 1782/2003 - Sustav prava na pojedinačno plaćanje - Lojalna suradnja - Pravičnost - Proporcionalnost - Državna pričuva - Kriteriji dodjele - Paušalni financijski ispravak - Rizik za fondove - Uredba (EZ) br. 1493/1999 - Vinski sektor - Režimi destilacije i plaćanja za korištenje određenih moštova - Potpore za restrukturiranje i prenamjenu vinograda”))
   (2014/C 448/22)
   Jezik postupka: grčki

      Stranke

      Tužitelj: Helenska Republika (zastupnici: I. Chalkias i S. Papaïoannou, agenti)

      Tuženik: Europska komisija (zastupnici: D. Triantafyllou i A. Marcoulli, agenti)

      Predmet

   Zahtjev za poništenje Provedbene odluke Komisije 2011/689/EU od 14. listopada 2011., o isključenju iz financiranja Europske unije određenih izdataka nastalih za države članice u okviru Komponente za jamstva Europskog fonda za smjernice i jamstva u poljoprivredi (EFSJP), u okviru Europskog fonda za jamstva u poljoprivredi (EFJP) i Europskog poljoprivrednog fonda za ruralni razvoj (EPFRR) (SL L 270, str. 33), u dijelu u kojem se potonja odnosi na Helensku Republiku.

      Izreka

               1.

               Poništava se Provedbena odluka Komisije 2011/689/EU od 14. listopada 2011. o isključenju iz financiranja Europske unije određenih izdataka nastalih za države članica u okviru Komponente za jamstva Europskog fonda za smjernice i jamstva u poljoprivredi (EFSJP), u okviru Europskog fonda za jamstva u poljoprivredi (EFJP) i Europskog poljoprivrednog fonda za ruralni razvoj (EPFRR), u dijelu u kojem Helenskoj Republici nameće financijski ispravak koji se odnosi na davanje prava iz državne pričuve novim poljoprivrednicima.

               2.

               U preostalom dijelu tužba se odbija.

               3.

               Europska komisija i Helenska Republika snosit će vlastite troškove.

      (1)  SL C 39, 11.2.2012.


title: Predmet T-517/13: Tužba podnesena 19. rujna 2013. — Éditions Quo Vadis protiv OHIM-a — Gómez Hernández ( „QUO VADIS” )

text:
               30.11.2013

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 352/19

         Tužba podnesena 19. rujna 2013. — Éditions Quo Vadis protiv OHIM-a — Gómez Hernández („QUO VADIS”)
   (Predmet T-517/13)
   2013/C 352/35
   Jezik na kojem je tužba podnesena: engleski

      Stranke

      Tužitelj: Éditions Quo Vadis (Carquefou, Francuska) (zastupnik: F. Valentin, odvjetnik)

      Tuženik: Ured za usklađivanje na unutarnjem tržištu (žigovi i dizajni)

      Druga stranka pred žalbenim vijećem: Francisco Gómez Hernández (Jacarilla, Španjolska)

      Zahtjevi

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

               —

               poništi odluku četvrtog žalbenog vijeća Ureda za usklađivanje na unutarnjem tržištu (žigovi i dizajni) od 10. srpnja 2013. u predmetu R 1166/2012-4.

      Tužbeni razlozi i glavni argumenti

      Podnositelj prijave žiga Zajednice: druga stranka pred žalbenim vijećem

      Predmetni žig Zajednice: verbalni žig „QUO VADIS” za proizvode i usluge iz razreda 29, 33 i 35 — prijava žiga Zajednice br. 8 871 758

      Nositelj žiga ili znaka navedenog u postupku prigovora: tužitelj

      Žig ili znak naveden u prigovoru: francuski žig br. 92 422 947 za verbalni žig „QUO VADIS” u odnosu na proizvode i usluge iz razreda 9, 38 i 42 i francuski žig br. 1 257 750 za verbalni žig „QUO VADIS” u odnosu na proizvode iz razreda 16

      Odluka odjela za prigovore: prigovor prihvaćen u odnosu na dio proizvoda i usluga

      Odluka žalbenog vijeća: osporavana odluka poništena, prigovor odbijen

      Tužbeni razlozi: povreda članka 8. stavka 5. Uredbe o žigu Zajednice.


title: Predmet C-131/16: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 1. ožujka 2016. uputio Krajowa Izba Odwoławcza (Poljska) – Archus sp. z o.o., Gama Jacek Lipik protiv Polskie Górnictwo Naftowe i Gazownictwo S.A.

text:
               13.6.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 211/26

      Zahtjev za prethodnu odluku koji je 1. ožujka 2016. uputio Krajowa Izba Odwoławcza (Poljska) – Archus sp. z o.o., Gama Jacek Lipik protiv Polskie Górnictwo Naftowe i Gazownictwo S.A.
      (Predmet C-131/16)
      (2016/C 211/33)
      Jezik postupka: poljski

         Sud koji je uputio zahtjev

      Krajowa Izba Odwoławcza

         Stranke glavnog postupka

         Tužitelj: Archus sp. z o.o., Gama Jacek Lipik

         Tuženik: Polskie Górnictwo Naftowe i Gazownictwo S.A.

         Prethodna pitanja

                  1.

                  Treba li članak 10. Direktive 2004/17/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 31. ožujka 2004. o usklađivanju postupaka nabave subjekata koji djeluju u sektoru vodnog gospodarstva, energetskom i prometnom sektoru te sektoru poštanskih usluga (1) tumačiti na način da naručitelj može biti obvezan zahtijevati od ponuditelja koji unutar utvrđenog roka (tj. roka za podnošenje ponuda) nisu podnijeli „izjave ili dokumente” koje je zahtijevao naručitelj, a kojima se dokazuje da ponuđena roba, usluge ili radovi ispunjavaju uvjete koje je utvrdio naručitelj (pri čemu se pojam „izjave ili dokumentacija” odnosi i na probne uzorke predmeta ugovora), ili su naručitelju podnijeli izjave ili dokumente koji sadržavaju pogreške da unutar dodatnog utvrđenog roka podnesu „izjave ili dokumente” (uzorke) koji nedostaju ili kojima se ispravljaju pogreške, a da se pritom ne uvodi zabrana prema kojoj se dopunjenim izjavama ili dokumentima (uzorcima) ne smije izmjenjivati sadržaj natječaja?

                  2.

                  Treba li članak 10. Direktive 2004/17/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 31. ožujka 2004. o usklađivanju postupaka nabave subjekata koji djeluju u sektoru vodnog gospodarstva, energetskom i prometnom sektoru te sektoru poštanskih usluga tumačiti na način da naručitelj smije zadržati polog ponuditelja ako se ponuditelj ne odazove na zahtjev naručitelja da dopuni „izjave ili dokumentaciju” (uzorke) kojima se dokazuje da ponuđena roba, usluge ili radovi ispunjavaju uvjete koje je utvrdio naručitelj, ako bi to dopunjavanje rezultiralo izmjenom sadržaja natječaja ili ako ponuditelj nije prihvatio izmjene natječaja koje je napravio naručitelj zbog čega ponuditeljevu ponudu nije moguće izabrati kao najpovoljniju?

                  3.

                  Treba li članak 1. stavak 3. Direktive Vijeća 92/13/EZ od 25. veljače 1992. o usklađivanju zakona i drugih propisa o primjeni pravila Zajednice u postupcima nabave subjekata koji djeluju u sektoru vodnog gospodarstva, energetskom, prometnom i telekomunikacijskom sektoru, izmijenjene Direktivom Europskog parlamenta i Vijeća 2007/66/EZ od 11. prosinca 2007. o izmjeni direktiva Vijeća 89/665/EEZ i 92/13/EEZ u vezi s poboljšanjem učinkovitosti postupaka pravne zaštite koji se odnose na sklapanje ugovora o javnoj nabavi tumačiti na način da „određeni ugovor”, kako se navodi u odlomku o „interesu za dobivanja određenog ugovora”, znači „određeni postupak za sklapanje određenog ugovora o javnoj nabavi” (u ovom slučaju onaj koji je objavljen u natječaju od 3. lipnja 2015.) ili „određeni predmet ugovora” (u ovom slučaju: pružanje usluga digitalizacije dokumentacije iz arhiva naručitelja), neovisno o tome što će naručitelj, kao posljedica razmatranja zahtjeva za preispitivanje‚ morati poništiti postupak za sklapanje ugovora o javnoj nabavi i eventualno morati ponovno pokrenuti postupak za sklapanje ugovora o javnoj nabavi?

         (1)  SL, L 134, str. 1. (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 6., svezak 1., str. 43.)


title: Predmet T-569/11: Presuda Općeg suda od 16. rujna 2013. — Gitana protiv OHIM-a ( „Žig Zajednice — Postupak prigovora — Prijava figurativnog žiga Zajednice GITANA — Raniji figurativni žig Zajednice KiTANA — Stvarna uporaba ranijeg žiga — Članak 42. stavci 2. i 3. Uredbe (EZ) br. 207/2009 — Relativni razlozi za odbijanje — Vjerojatnost zabune — Istovjetnost ili sličnost proizvoda — Sličnost znakova — Članak 8. stavak 1. točka b)Uredbe br. 207/2009 — Djelomično odbijanje registracije” )

text:
               16.11.2013

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 336/19

         Presuda Općeg suda od 16. rujna 2013. — Gitana protiv OHIM-a
   (Predmet T-569/11) (1)

   (Žig Zajednice - Postupak prigovora - Prijava figurativnog žiga Zajednice GITANA - Raniji figurativni žig Zajednice KiTANA - Stvarna uporaba ranijeg žiga - Članak 42. stavci 2. i 3. Uredbe (EZ) br. 207/2009 - Relativni razlozi za odbijanje - Vjerojatnost zabune - Istovjetnost ili sličnost proizvoda - Sličnost znakova - Članak 8. stavak 1. točka b)Uredbe br. 207/2009 - Djelomično odbijanje registracije)
   2013/C 336/40
   Jezik postupka: engleski

      Stranke

      Tužitelj: Gitana (Pregny-Chambésy, Švicarska) (zastupnik: F. Benech, odvjetnik)

      Tuženik: Ured za usklađivanje na unutarnjem tržištu (žigovi i dizajni) (zastupnik: P. Geroulakos, odvjetnik)

      Druga stranka u postupku pred žalbenim vijećem OHIM-a, intervenijent u postupku pred Općim sudom: Teddy SpA (Rimini, Italija) (zastupnik: S. Rizzo, odvjetnik)

      Predmet

   Tužba protiv odluke prvog žalbenog vijeća OHIM-a od 4. kolovoza 2011. (predmet R 1825/2007-1) koja se odnosi na postupak povodom prigovora između Rosenruist — Gestão e serviços, Lda i Gitana SA.

      Izreka

               1.

               Tužba se odbija.

               2.

               Gitana SA se nalaže snošenje troškova.

      (1)  SL C 6, 7.1.2012.


title: Predmet T-610/13: Tužba podnesena 21. studenog 2013. — Ecolab USA protiv OHIM-a (GREASECUTTER)

text:
               25.1.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 24/33

         Tužba podnesena 21. studenog 2013. — Ecolab USA protiv OHIM-a (GREASECUTTER)
   (Predmet T-610/13)
   2014/C 24/62
   Jezik na kojem je tužba podnesena: engleski

      Stranke

      Tužitelj: Ecolab USA (St. Paul, Sjedinjene Države) (zastupnici: G. Hasselblatt i V. Töbelmann, odvjetnici)

      Tuženik: Ured za usklađivanje na unutarnjem tržištu (žigovi i industrijski dizajni)

      Zahtjevi

   Tužitelj zahtijeva od Suda da odluči kako slijedi:

               —

               Odluka Drugog žalbenog vijeća Ureda za usklađivanje na unutarnjem tržištu (žigovi i industrijski dizajni) od 5. rujna 2013. (predmet R 1704/2012-2) se poništava u dijelu opsegu u kojem se odbija EU oznaka međunarodne registracije br. 1 103 198 GREASECUTTER

               —

               Tuženik snosi vlastite troškove kao i troškove tužitelja

      Tužbeni razlozi i glavni argumenti

      Predmetni žig Zajednice: verbalni žig „GREASECUTTER” za proizvode u razredima 3. i 5. — međunarodna registracija br. W 1 103 198

      Odluka ispitivača: odbijena zaštita međunarodne registracije koja se odnosi na Europsku uniju

      Odluka žalbenog vijeća: žalba odbijena

      Tužbeni razlozi: povreda članka 7. stavka 1. točaka (b) i (c) Uredbe Vijeća br. 207/2009.


title: Predmet T-123/12: Presuda Općeg suda od 11. prosinca 2013. — Smartbook protiv OHIM-a ( „Žig Zajednice — Prijava verbalnog žiga Zajednice SMARTBOOK — Apsolutni razlog za odbijanje — Nedostatak razlikovnog karaktera — Članak 7. stavak 1. točka (b) Uredbe (EZ) br. 207/2009” )

text:
               1.2.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 31/10

         Presuda Općeg suda od 11. prosinca 2013. — Smartbook protiv OHIM-a
   (Predmet T-123/12) (1)

   (Žig Zajednice - Prijava verbalnog žiga Zajednice SMARTBOOK - Apsolutni razlog za odbijanje - Nedostatak razlikovnog karaktera - Članak 7. stavak 1. točka (b) Uredbe (EZ) br. 207/2009)
   2014/C 31/16
   Jezik postupka: njemački

      Stranke

      Tužitelj: Smartbook AG (Offenburg, Njemačka) (zastupnici: C. Milbradt, A. Schwarz i F. Reiling, odvjetnici)

      Tuženik: Ured za usklađivanje na unutarnjem tržištu (žigovi i dizajni) (zastupnik: D. Walicka, agent)

      Intervenijent koji podupire tuženika: Qualcomm, Inc. (Dover, Delaware, Sjedinjene Američke Države) (zastupnici: A. Renck, A. Leister i V. von Bomhard, odvjetnici)

      Predmet

   Tužba podnesena protiv odluke drugog žalbenog vijeća OHIM-a od 15. prosinca 2011. (predmet R 799/2011-2) koja se odnosi na prijavu za registraciju verbalnog znaka SMARTBOOK kao žiga Zajednice.

      Izreka

               1.

               Tužba se odbija.

               2.

               Smartbooku AG se nalaže snošenje troškova.

      (1)  SL C 157, 2.6.2012.


title: Predmet F-39/13: Tužba podnesena 29. travnja 2013. — ZZ protiv Komisije

text:
               20.7.2013

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 207/15

         Tužba podnesena 29. travnja 2013. — ZZ protiv Komisije
   (Predmet F-39/13)
   (2013/C 207/102)

   Predmetni postupak pokrenut je prije 1. srpnja 2013., datuma pristupanja Republike Hrvatske Europskoj uniji.


title: Predmet T-372/12: Presuda Općeg suda od 4. veljače 2015. – El Corte Inglés protiv OHIM-a – Apro Tech (APRO) ( „Žig Zajednice — Postupak povodom prigovora — Prijava figurativnog žiga Zajednice APRO — Raniji nacionalni figurativni žig B-PRO by Boomerang, raniji verbalni žig Zajednice PRO MOUNTAIN i prijava figurativnih i ranijih verbalnih žigova Zajednice B-PRO by Boomerang i PRO OUTDOOR — Nepostojanje vjerojatnosti dovođenja u zabludu — Članak 8. stavak 1. točka (b) Uredbe (EZ) br. 207/2009” )

text:
               16.3.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 89/18

         Presuda Općeg suda od 4. veljače 2015. – El Corte Inglés protiv OHIM-a – Apro Tech (APRO)
   (Predmet T-372/12) (1)

   ((„Žig Zajednice - Postupak povodom prigovora - Prijava figurativnog žiga Zajednice APRO - Raniji nacionalni figurativni žig B-PRO by Boomerang, raniji verbalni žig Zajednice PRO MOUNTAIN i prijava figurativnih i ranijih verbalnih žigova Zajednice B-PRO by Boomerang i PRO OUTDOOR - Nepostojanje vjerojatnosti dovođenja u zabludu - Članak 8. stavak 1. točka (b) Uredbe (EZ) br. 207/2009”))
   (2015/C 089/19)
   Jezik postupka: engleski

      Stranke

      Tužitelj: El Corte Inglés, SA (Madrid, Španjolska) (zastupnici: E. Seijo Veiguela, J. Rivas Zurdo i I. Munilla Muñoz, odvjetnici)

      Tuženik: Ured za usklađivanje na unutarnjem tržištu (žigovi i dizajni) (zastupnik: P. Geroulakos, agent)

      Druga stranka u postupku pred žalbenim vijećem OHIM-a: Apro Tech Co., Ltd (Tachia, Tajvan)

      Predmet

   Tužba protiv odluke drugog žalbenog vijeća OHIM-a od 25. svibnja 2012. (predmet R 196/2011-2) u vezi s postupkom povodom prigovora između društava El Corte Inglés, SA i Apro Tech Co. Ltd.

      Izreka

               1.

               Tužba se odbija.

               2.

               Društvu El Corte Inglés, SA nalaže se snošenje troškova.

      (1)  SL C 331, 27.10.2012.


title: Predmet C-366/12: Presuda Suda (treće vijeće) od 13. ožujka 2014. (zahtjev za prethodnu odluku Bundesfinanzhof – Njemačka) – Finanzamt Dortmund – West protiv Klinikum Dortmund GmbH (Zahtjev za prethodnu odluku  — Šesta direktiva o PDV-u  — Izuzeća  — Članak 13. slovo A stavak 1. točka (b)  — Isporuka robe  — Opskrba ambulanti citostatskim lijekovima  — Usluge koje pružaju druge osobe  — Članak 13. slovo A stavak 1. točka (c)  — Pružanje medicinske zaštite  — Lijekovi propisani od liječnika koji obavlja samostalnu djelatnost unutar bolnice  — Usko povezane aktivnosti  — Popratne usluge pružanja medicinske skrbi  — Fizički i gospodarski nerazdvojive aktivnosti)

text:
               5.5.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 135/4

         Presuda Suda (treće vijeće) od 13. ožujka 2014. (zahtjev za prethodnu odluku Bundesfinanzhof – Njemačka) – Finanzamt Dortmund – West protiv Klinikum Dortmund GmbH
   (Predmet C-366/12) (1)

   ((Zahtjev za prethodnu odluku - Šesta direktiva o PDV-u - Izuzeća - Članak 13. slovo A stavak 1. točka (b) - Isporuka robe - Opskrba ambulanti citostatskim lijekovima - Usluge koje pružaju druge osobe - Članak 13. slovo A stavak 1. točka (c) - Pružanje medicinske zaštite - Lijekovi propisani od liječnika koji obavlja samostalnu djelatnost unutar bolnice - Usko povezane aktivnosti - Popratne usluge pružanja medicinske skrbi - Fizički i gospodarski nerazdvojive aktivnosti))
   2014/C 135/04
   Jezik postupka: njemački

      Sud koji je uputio zahtjev

   Bundesfinanzhof

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelj: Finanzamt Dortmund – West

      Tuženik: Klinikum Dortmund GmbH

      Predmet

   Zahtjev za prethodnu odluku – Bundesfinanzhof – Tumačenje članka 13. slova A stavka 1. točke (b) Šeste direktive Vijeća 77/388/EEZ od 17. svibnja 1977. o usklađivanju zakonodavstava država članica koja se odnose na poreze na promet (SL L 145, str. 1.) – Pojam aktivnosti usko povezanih s bolničkim liječenjem i medicinskom zaštitom – Aktivnost koja na predstavlja isporuku u smislu članka 6. Direktive – Aktivnost koju obavlja osoba različita od one koja pruža bolničko liječenje ili medicinsku zaštitu – Aktivnosti usklo povezane s medicinskom zašttitom koja nije izuzeta od poreza na dodanu vrijednost

      Izreka

   Isporuka robe kao što su citostatski lijekovi iz glavnog postupka koje su u okviru ambulantnog liječenja raka propisali liječnici koji obavljaju samostalnu djelatnost unutar bolnice ne može biti izuzeta od poreza na dodanu vrijednost na temelju članka 13. slova A stavka 1. točke (c) Šeste direktive Vijeća broj 77/388/EEZ od 17. svibnja 1977. o usklađivanju zakonodavstava država članica koja se odnose na poreze na promet – zajednički sustav poreza na dodanu vrijednost: jedinstvena osnovica za razrezivanje, kako je izmijenjena Direktivom Vijeća 2005/92/EZ od 12. prosinca 2005., osim ako je ta isporuka fizički i gospodarski neodvojiva od glavnog pružanja medicinske zaštite, a što treba utvrditi sud koji je uputio zahtjev.

      (1)  SL C 366, 24.11.2012.


title: Predmet T-88/16: Tužba podnesena 26. veljače 2016. – Opko Ireland Global Holdings protiv EUIPO-a – Teva Pharmaceutical Industries (ALPHAREN)

text:
               18.4.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 136/41

         Tužba podnesena 26. veljače 2016. – Opko Ireland Global Holdings protiv EUIPO-a – Teva Pharmaceutical Industries (ALPHAREN)
   (Predmet T-88/16)
   (2016/C 136/57)
   Jezik na kojem je tužba podnesena: engleski

      Stranke

      Tužitelj: Opko Ireland Global Holdings Ltd (Dublin, Irska) (zastupnici: S. Malynicz, Barrister, A. Smith i D. Meale, Solicitors)

      Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO)

      Druga stranka pred žalbenim vijećem: Teva Pharmaceutical Industries Ltd (Jerusalem, Izrael)

      Podaci o postupku pred EUIPO-om

      Podnositelj prijave: tužitelj

      Predmetni sporni žig: verbalni žig Europske unije „ALPHAREN” – prijava za registraciju br. 4 320 297

      Postupak pred EUIPO-om: postupak povodom prigovora

      Pobijana odluka: odluka petog žalbenog vijeća EUIPO-a od 16. prosinca 2015. u predmetu R 2387/2014-5

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

               —

               poništi pobijanu odluku;

               —

               naloži EUIPO-u snošenje vlastitih troškova i troškova tužitelja.

      Tužbeni razlozi

               —

               Povreda članka 1.d stavka 2. Uredbe br. 216/96 zato što su dva člana vijeća koje je donijelo izvornu odluku žalbenog vijeća iz 2014. (i odluku žalbenog vijeća o opozivu iz lipnja 2015.) također bili članovi vijeća koje je donijelo pobijanu odluku;

               —

               Povreda članka 50. Provedbene uredbe jer su upotrijebljeni novi dokazi s kojima EUIPO nije raspolagao na prvoj raspravi povodom prigovora;

               —

               Povreda članka 8. stavka 1. točke (b) Uredbe br. 207/2009 jer u postupku povodom prigovora teret dokazivanja u vezi s dokazivanjem sličnosti spornih proizvoda nije bio na podnositelju prigovora;

               —

               Povreda članka 8. stavka 1. točke (b) Uredbe br. 207/2009 jer je žalbeno vijeće pogriješilo u vezi s određivanjem relevantne javnosti i sveukupno u ocjeni vjerojatnosti dovođenja u zabludu.


title: Predmet T-510/15: Presuda Općeg suda od 2. veljače 2017. – Mengozzi protiv EUIPO-a – Consorzio per la tutela dell’olio extravergine di oliva toscano (TOSCORO) („Žig Europske unije — Postupak za proglašavanje žiga ništavim — Verbalni žig Europske unije TOSCORO — Ranija zaštićena oznaka zemljopisnog podrijetla ‚Toscano’ — Apsolutni razlog za odbijanje — Članak 142. Uredbe (EZ) br. 40/94 — Članci 13. I 14. Uredbe (EEZ) br. 2081/92 — Djelomično proglašenje ništavosti”)

text:
               13.3.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 78/26

         Presuda Općeg suda od 2. veljače 2017. – Mengozzi protiv EUIPO-a – Consorzio per la tutela dell’olio extravergine di oliva toscano (TOSCORO)
   (Predmet T-510/15) (1)

   ((„Žig Europske unije - Postupak za proglašavanje žiga ništavim - Verbalni žig Europske unije TOSCORO - Ranija zaštićena oznaka zemljopisnog podrijetla ‚Toscano’ - Apsolutni razlog za odbijanje - Članak 142. Uredbe (EZ) br. 40/94 - Članci 13. I 14. Uredbe (EEZ) br. 2081/92 - Djelomično proglašenje ništavosti”))
   (2017/C 078/34)
   Jezik postupka: engleski

      Stranke

      Tužitelj: Roberto Mengozzi (Monaco, Monako) (zastupnik: T. Schuffenecker, odvjetnik)

      Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (zastupnici: A. Schifko i S. Crabbe, agenti)

      Druga stranka u postupku pred žalbenim vijećem EUIPO-a, intervenijent u postupku pred Općim sudom: Consorzio per la tutela dell’olio extravergine di oliva toscano IGP (Firenza, Italija) (zastupnik: F. Albisinni, odvjetnik)

      Predmet

   Tužba podnesena protiv odluke drugog žalbenog vijeća EUIPO-a od 5. lipnja 2015 (affaire R 322/2014-2) koja se odnosi na postupak za proglašenje žiga ništavim između Consorzija per la tutela dell’olio extravergine di oliva Toscano IGP i R. Mengozzija.

      Izreka

               1.

               Tužba se odbija.

               2.

               R. Mengozziju nalaže se, pored vlastitih troškova, snošenje troškova Ureda Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO) i Consorzija per la tutela dell’olio extravergine di oliva Toscano IGP.

               3.

               Republici Italiji nalaže se snošenje vlastitih troškova.

      (1)  SL C 354, 26. 10. 2015.


title: Predmet C-189/13: Presuda Suda (treće vijeće) od 3. srpnja 2014. (zahtjev za prethodnu odluku Tribunal de grande instance de Bayonne – Francuska) – Préfet des Pyrénées-Atlantiques protiv Raquel Gianni Da Silva ( „Područje slobode, sigurnosti i pravde — Direktiva 2008/115/EZ — Zajednički standardi i postupci u području vraćanja državljana trećih zemalja s nezakonitim boravkom — Nacionalni propis kojim je propisana zatvorska kazna u slučaju nezakonitog ulaska utvrđenog prilikom počinjenja djela — Odgovor Suda više nije potreban za rješenje spora — Obustava postupka” )

text:
               1.9.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 292/8

         Presuda Suda (treće vijeće) od 3. srpnja 2014. (zahtjev za prethodnu odluku Tribunal de grande instance de Bayonne – Francuska) – Préfet des Pyrénées-Atlantiques protiv Raquel Gianni Da Silva
   (Predmet C-189/13) (1)

   ((„Područje slobode, sigurnosti i pravde - Direktiva 2008/115/EZ - Zajednički standardi i postupci u području vraćanja državljana trećih zemalja s nezakonitim boravkom - Nacionalni propis kojim je propisana zatvorska kazna u slučaju nezakonitog ulaska utvrđenog prilikom počinjenja djela - Odgovor Suda više nije potreban za rješenje spora - Obustava postupka”))
   2014/C 292/10
   Jezik postupka: francuski

      Sud koji je uputio zahtjev

   Tribunal de grande instance de Bayonne

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelj: Préfet des Pyrénées-Atlantiques

      Tuženik: Raquel Gianni Da Silva

      Izreka

   Nije potrebno odgovoriti na zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio juge des libertés et de la détention du tribunal de grande instance de Bayonne (Francuska), odlukom od 9. travnja 2013. (Predmet C-189/13).

      (1)  SL C 164, 8.6.2013.


title: Predmet C-628/16: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 5. prosinca 2016. uputio Bundesfinanzgericht (Austrija) – Kreuzmayr GmbH

text:
               27.3.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 95/4

         Zahtjev za prethodnu odluku koji je 5. prosinca 2016. uputio Bundesfinanzgericht (Austrija) – Kreuzmayr GmbH
   (Predmet C-628/16)
   (2017/C 095/10)
   Jezik postupka: njemački

      Sud koji je uputio zahtjev

   Bundesfinanzgericht

      Stranke glavnog postupka

      Žalitelj: Kreuzmayr GmbH

      Prethodna pitanja

   Prvo pitanje:
   Treba li u slučajevima poput onih iz glavnog postupka, kada porezni obveznik X1 raspolaže robom koja je skladištena u državi članici A i tu je robu prodao poreznom obvezniku X2 koji je obavijestio X1 o svojoj namjeri da robu preveze u državu članicu B pri čemu je X2 predočio X1 svoj identifikacijski broj za porez na dodanu vrijednost koji je izdala država članica B,
   i X2 je tu robu prodao dalje poreznom obvezniku X3 s kojim se X2 dogovorio da će X3 organizirati ili izvesti prijevoz robe iz države članice A u državu članicu B i X3 je organizirao ili izveo prijevoz robe iz države članice A u državu članicu B te je X3 već u državi članici A mogao raspolagati robom kao vlasnik,
   ali X2 nije obavijestio X1 da je prodao robu dalje prije nego što je ona napustila državu članicu A,
   i X1 također nije mogao znati da X2 neće organizirati ili izvesti prijevoz robe iz države članice A u državu članicu B,
   pravo Unije tumačiti na način da je mjesto isporuke koja je izvršena između X1 i X2 određeno u skladu s člankom 32. stavkom 1. Direktive 2006/112/EZ (1), tako da je isporuka izvršena između X1 i X2 isporuka unutar Zajednice (takozvana aktivna isporuka)?
   Drugo pitanje:
   U slučaju negativnog odgovora na prvo pitanje, treba li pravo Unije tumačiti na način da X3 ipak može kao pretporez odbiti porez na dodanu vrijednost države članice B koji mu je zaračunao X2, ako X3 upotrebljava predmetnu robu u svrhu svojih transakcija koje se oporezuju u državi članici B i ako mu se ne može pripisati zloporaba prava na odbijanje pretporeza?
   Treće pitanje:
   U slučaju pozitivnog odgovora na prvo pitanje i ako X1 naknadno sazna da je X3 organizirao prijevoz i da je već u državi članici A mogao raspolagati robom kao vlasnik, treba li pravo Unije tumačiti na način da isporuka koja je izvršena između X1 i X2 retroaktivno gubi svoje svojstvo isporuke unutar Zajednice (da je prema tome treba retroaktivno smatrati takozvanom pasivnom isporukom)?

      (1)  Direktiva Vijeća 2006/112/EZ od 28. studenoga 2006. o zajedničkom sustavu poreza na dodanu vrijednost, SL L 347, str. 1. (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 9. svezak 1. , str. 120.)


title: Predmet C-447/11 P: Presuda Suda (drugo vijeće) od 5. prosinca 2013. — Caffaro Srl pod posebnom upravom protiv Europske komisije (Žalba — Zabranjeni sporazumi — Europsko tržište vodikovog peroksida i natrijevog perborata — Odluka kojom se utvrđuje povreda članka 81. UEZ-a — Izračun kazne — Trajanje povrede — Zastara — Olakšavajuće okolnosti)

text:
               15.2.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 45/4

         Presuda Suda (drugo vijeće) od 5. prosinca 2013. — Caffaro Srl pod posebnom upravom protiv Europske komisije
   (Predmet C-447/11 P) (1)

   (Žalba - Zabranjeni sporazumi - Europsko tržište vodikovog peroksida i natrijevog perborata - Odluka kojom se utvrđuje povreda članka 81. UEZ-a - Izračun kazne - Trajanje povrede - Zastara - Olakšavajuće okolnosti)
   2014/C 45/07
   Jezik postupka: talijanski

      Stranke

      Žalitelj: Caffaro Srl, pod posebnom upravom (zastupnici: C. Biscaretti di Ruffia i E. Gambaro, avvocati)

      Druga stranka u postupku: Europska komisija (zastupnici: V. Di Bucci, L Malferrari, R. Striani i B. Gencarelli, agenti)

      Predmet

   Žalba protiv presude Općeg suda (šesto prošireno vijeće) od 16. lipnja 2011., Caffaro/Komisija (T-192/06), kojom je Opći sud odbio tužbu za poništenje odluke Komisije C(2006) 1766 final od 3. svibnja 2006., koja se odnosi na postupak primjene članka 81. [UEZ-a] i članka 53. Sporazuma o EGP-u (predmet COMP/F/38.620 — Vodikov peroksid i perborat), u dijelu u kojem je Komisija izrekla solidarnu novčanu kaznu tužitelju i SNIA SpA., ili za smanjenje iznosa navedene kazne — Kazne — Jednako postupanje — Zastara — Obveza obrazlaganja

      Izreka

               1.

               Žalba se odbija.

               2.

               Caffaro Srl pod posebnom upravom nalaže se snošenje troškova.

      (1)  SL C 311, 22.10.2011.


title: Predmet T-809/14: Tužba podnesena 12. prosinca 2014. – Italija protiv Komisije

text:
               9.2.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 46/59

         Tužba podnesena 12. prosinca 2014. – Italija protiv Komisije
   (Predmet T-809/14)
   (2015/C 046/77)
   Jezik postupka: talijanski

      Stranke

      Tužitelj: Talijanska Republika (zastupnici: P. Gentili, avvocato dello Stato, i G. Palmieri, agent)

      Tuženik: Europska komisija

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

               —

               poništi dopis od 2. listopada 2014. HR.A2 koju je poslao Glavni direktor za ljudske resurse Europske komisije Glavnom direktoru za Europsku uniju Ministarstva vanjskih poslova Talijanske republike,

               —

               naloži Komisiji snošenje troškova postupka.

      Tužbeni razlozi i glavni argumenti

   Predmetna tužba usmjerena je protiv navedenog dopisa koja je uslijedila nakon donošenja Obavijesti o slobodnom radnom mjestu direktora Prevoditeljskog centra za tijela Europske unije (Luxembourg) (COM/2014/10356), koja je već pobijana tužbom T-636/14, kojim se izražava stajalište o postojećoj razlici između predmetne obavijesti i obrasca na internetskoj stranici na kojoj se mogu podnijeti prijave na kojem su jezici za prijavu ograničeni na francuski, engleski i njemački.
   U potpori svoje tužbe tužitelj ističe tri tužbena razloga.

               1.

               Prvi tužbeni razlog temelji se na povredi članka 18. i članka 24. stavka 4. UFEU-a, članka 22. Povelje Europske unije o temeljnim pravima, članaka 1. i 2. Uredbe br. 1. o određivanju jezika koji se koriste u Europskoj ekonomskoj zajednici te članka 1.d stavka 1. i stavka 6. Pravilnika o osoblju koja je počinjena tako što je u obavijesti, koja je upućivala na internetsku stranicu Komisije koja je sadržavala takav obvezujući naputak, naloženo kandidatima da podnesu životopis i motivacijsko pismo obvezno na engleskom, francuskom ili njemačkom jeziku, umjesto na bilo kojem jeziku Unije. Radi uklanjanja tih nedostataka Komisija je morala, prema mišljenju tužitelja, izmijeniti stranicu i produljiti rokove podnošenja prijava.

               2.

               Drugi tužbeni razlog temelji se na povredi načela legitimnih očekivanja i lojalne suradnje (članak 4. stavak 3. UFEU-a) koja je počinjena tako što je Komisija u postupku donošenja obavijesti više puta izjavila talijanskoj vladi da će se ukloniti navedena jezična diskriminacija te što je suprotno tome postupala prilikom izrade obavijesti i određivanja pravila funkcioniranja internetske stranice na koju upućuje obavijest za podnošenje prijave.

               3.

               Treći tužbeni razlog temelji se na nedostatku u obrazloženju, s obzirom na to da je Komisija morala donijeti odluku putem predsjednika ili nadležnog povjerenika, a ne od strane Generalnog direktora za ljudske resurse.


title: Predmet T-486/17: Tužba podnesena 2. kolovoza 2017. – Foodterapia protiv EUIPO-a – Cloetta Italia (DIETOX)

text:
               25.9.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 318/20

         Tužba podnesena 2. kolovoza 2017. – Foodterapia protiv EUIPO-a – Cloetta Italia (DIETOX)
   (Predmet T-486/17)
   (2017/C 318/26)
   Jezik na kojem je tužba podnesena: engleski

      Stranke

      Tužitelj: Foodterapia, SL (Barcelona, Španjolska) (zastupnici: J. Erdozain López i J. Galán López, odvjetnici)

      Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO)

      Druga stranka pred žalbenim vijećem: Cloetta Italia Srl (Cremona, Italija)

      Podaci o postupku pred EUIPO-om

      Podnositelj prijave spornog žiga: tužitelj

      Predmetni sporni žig: figurativni žig Europske unije s verbalnim elementom „DIETOX” – prijava za registraciju br. 13 072 798

      Postupak pred EUIPO-om: postupak povodom prigovora

      Pobijana odluka: odluka petog žalbenog vijeća EUIPO-a od 12. svibnja 2017. u predmetu R 1611/2016-5

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

               —

               poništi pobijanu odluku;

               —

               naloži EUIPO-u snošenje troškova.

      Tužbeni razlog

               —

               Povreda članka 8. stavka 1. točke (b) Uredbe br. 207/2009.


title: Predmet T-68/14: Tužba podnesena 29. siječnja 2014. – Post Bank Iran protiv Vijeća

text:
               28.4.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 129/27

         Tužba podnesena 29. siječnja 2014. – Post Bank Iran protiv Vijeća
   (Predmet T-68/14)
   2014/C 129/35
   Jezik postupka: engleski

      Stranke

      Tužitelj: Post Bank Iran (Teheran, Iran) (zastupnik: D. Luff, odvjetnik)

      Tuženik: Vijeće Europske unije

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

               —

               poništi točku 1. Priloga Odluci Vijeća 2013/661/ZVSP od 15. studenoga 2013. o izmjeni Odluke 2010/413/ZVSP o mjerama ograničavanja protiv Irana (SL 2013 L 306, str. 18.);

               —

               poništi točku 1. Priloga Provedbenoj uredbi Vijeća (EU) br. 1154/2013 od 15. studenoga 2013. o provedbi Uredbe (EU) br. 267/2012 o mjerama ograničavanja protiv Irana (SL 2013 L 306, str. 3.);

               —

               utvrdi da se članak 20. stavak 1. točka (c) Odluke Vijeća 2010/413/ZVSP (1), kako je izmijenjen člankom 1. stavkom 7. Odluke Vijeća 2012/35/ZVSP (2) od 23. siječnja 2012., i člankom 23. stavkom 2. točkom (d) i člankom 46. stavkom 2. Uredbe 267/2012 (3) od 23. ožujka 2012. ne primjenjuje na tužitelja;

               —

               naloži tuženiku snošenje tužiteljevih troškova.

      Tužbeni razlozi i glavni argumenti

   U prilog osnovanosti tužbe tužitelj ističe šest tužbenih razloga.

               1.

               Prvi tužbeni razlog temelji se na činjenici da je Sud nadležan ispitati kako točku 1. Priloga Odluci Vijeća 2013/661/ZVSP tako i točku 1. Priloga Provedbenoj uredbi Vijeća (EU) br. 1154/2013 i njihovu usklađenost s općim načelima europskog prava.

               2.

               Drugi tužbeni razlog temelji se na činjenici da se Odlukom Vijeća 2010/413/ZVSP, kako je izmijenjena člankom 1. stavkom 7. Odluke Vijeća 2012/35/ZVSP od 23. siječnja 2012. i Uredbom Vijeća 267/2012 od 23. ožujka 2012., povrjeđuje pravo EU-a te bi ju trebalo proglasiti neprimjenjivom na tužitelja, poništavajući tako Odluku Vijeća 2013/661/ZVSP od 15. studenoga 2013. i Provedbenu uredbu Vijeća (EU) br. 1154/2013 od15. studenoga 2013., koje se na njima temelje, zbog sljedećih razloga:

                           —

                           člankom 46. stavkom 2. Uredbe Vijeća 267/2012 od 23. ožujka 2012. se krši članak 215. UFEU-a jer se njime omogućuje Vijeću uvođenje sankcija protiv tužitelja ne poštujući postupak predviđen člankom 215. UFEU-a.

                           —

                           člankom 20. stavkom 1. točkom (c) Odluke Vijeća 2010/413/ZVSP, kako je izmijenjen člankom 1. stavkom 7. Odluke Vijeća 2012/35/ZVSP od 23. siječnja 2012. i člankom 23. stavkom 2. točkom (d) Uredbe 267/2012 od 23. ožujka 2012. se krše temeljna prava osoba kako su zaštićena člancima 2., 21. i 23. UEU-a i Povelje o temeljnim pravima EU-a time što se njima Vijeću dodjeljuju arbitrarne ovlasti da odluči protiv koje osobe i subjekta želi uvesti sankcije kada utvrdi da ta osoba ili subjekt pruža podršku iranskoj vladi.

               3.

               Treći tužbeni razlog temelji se na činjenici da je Vijeće pogrešno primijenilo pravo i pogrešno utvrdilo činjenice kada je protiv tužitelja donijelo Odluku Vijeća 2013/661/ZVSP od 15. studenog 2013. i Provedbenu uredbu Vijeća (EU) br. 1154/2013 od 15. studenog 2013., zbog sljedećih razloga:

                           —

                           konkretan razlog za stavljanje na popis Post Bank Iran je neutemeljen. Tužitelj je jasno opovrgnuo da je pružio financijsku podršku iranskoj vladi. Štoviše, tužitelj nije pružio nuklearnu podršku Iranu. Stoga uvjeti iz članka 20. stavka 1. točke (c) Odluke Vijeća 2010/413/ZVSP (kako je izmijenjen člankom 1. stavkom 7. Odluke Vijeća 2012/35/ZVSP od 23. siječnja 2012., člankom 1. stavkom 8. Odluke Vijeća 2012/635/ZVSP od 15. listopada 2012. i člankom 1. stavkom 2. Odluke Vijeća 2012/829/ZVSP od 21. prosinca 2012.) i uvjeti iz članka 23. stavka 2. točke (d) Uredbe Vijeća (EU) br. 267/2012 (kako je zatim izmijenjen člankom 1. stavkom 11. Uredbe Vijeća 1263/2012 od 21. prosinca 2012.) nisu ispunjeni.

                           —

                           uvodeći sankcije protiv Post Bank Iran samo zato što je društvo u državnom vlasništvu, Vijeće je diskriminiralo tužitelja naspram drugih iranskih društava u državnom vlasništvu protiv kojih nisu uvedene sankcije. Postupivši na taj način, Vijeće je povrijedilo načela jednakosti, nediskriminacije i dobrog upravljanja.

                           —

                           Vijeće nije na odgovarajući način obrazložilo odluku za zadržavanje tužitelja na popisu subjekata protiv kojih su uvedene sankcije. Pozivajući se na „utjecaj mjera u kontekstu političkih ciljeva Unije” Vijeće je propustilo pobliže navesti vrstu utjecaja o kojem je riječ i kako bi se mjerama ostvario taj utjecaj.

                           —

                           zadržavši tužitelja na popisu društava protiv kojih su uvedene sankcije, Vijeće je zloporabilo svoje ovlasti. Vijeće je u u praksi odbilo postupiti u skladu s presudom Općeg suda u predmetu T-13/11. Vijeće je narušilo institucionalnu strukturu Europske unije i tužiteljevo pravo na sudsku zaštitu i provedbu sudskih odluka. Vijeće je također izbjeglo vlastite odgovornosti i obveze iz Odluke Vijeća 2013/661/ZVSP od 15. studenoga 2013. i Provedbene uredbe Vijeća (EU) br. 1154/2013 od 15. studenoga 2013., kako ih je Vijeću jasno naznačio Opći sud u gore navedenoj presudi.

                           —

                           Vijeće je povrijedilo načelo legitimnih očekivanja ne poštujući presudu Suda u kojoj je Vijeće bilo stranka protiv tužitelja i u kojoj je ono izgubilo spor time što nije poštovalo čak ni razloge i obrazloženje presude, time što je donijelo pogrešan zaključak o tužiteljevom poslovanju i njegovoj navodnoj ulozi u odnosu na iransku vladu, time što nije niti u najmanjoj mjeri ispitalo tužiteljevu stvarnu ulogu i poslovanje u Iranu iako je to u presudi Suda bilo naznačeno kao značajan aspekt režima sankcija EU-a protiv Irana i time što je ostavilo na snazi sankcije i nakon 20. siječnja 2014., kao datuma na koji je EU odobrila profitne djelatnosti za Iran jer se više ne smatra da Iran sudjeluje u aktivnostima širenja nuklearnog oružja.

                           —

                           Vijeće je povrijedilo načelo proporcionalnosti. Sankcije su usmjerene protiv iranskih aktivnosti širenja nuklearnog oružja. Vijeće nije i ne može utvrditi da je tužitelj izravno ili neizravno pružao podršku širenju nuklearnog oružja u Iranu. Ono čak više ni ne tvrdi da tužitelj posebno doprinosi širenju nuklearnog oružja u Iranu. S obzirom na to da sankcije nisu utjecale na širenje nuklearnog oružja, cilj sankcija ne opravdava poništenje koristi koje tužitelj ostvaruje na temelju presude Suda i pritisak koje one stvaraju na cjelokupni sustav sudske zaštite u EU-u, a pogotovo ne opravdava povredu tužiteljevog prava na vlasništvo i obavljanje poslovne djelatnosti. Činjenica da je Vijeće 20. siječnja 2014. donijelo uredbu o ukidanju određenih sankcija na temelju priznanja da Iran ne sudjeluje u aktivnostima širenja nuklearnog oružja osnažuje taj zaključak.

      (1)  Odluka Vijeća od 26. srpnja 2010. o mjerama ograničavanja protiv Irana i stavljanju izvan snage Zajedničkog stajališta 2007/140/ZVSP (SL 2010 L 195, str. 39.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 18. , svezak 3., str. 220.).

      (2)  Odluka Vijeća 2012/35/ZVSP od 23. siječnja 2012. o izmjeni Odluke 2010/413/ZVSP o mjerama ograničavanja protiv Irana (SL 2012 L 19, str. 22.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 18., svezak 12., str. 170.).

      (3)  Uredba Vijeća (EU) br. 267/2012 od 23. ožujka 2012. o mjerama ograničavanja protiv Irana i stavljanju izvan snage Uredbe (EU) br. 961/2010 (SL 2012 L 88, str. 1) [neslužbeni prijevod]


title: Predmet T-106/16: Tužba podnesena 17. ožujka 2016. – zero protiv EUIPO-a – Hemming (ZIRO)

text:
               17.5.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 175/18

         Tužba podnesena 17. ožujka 2016. – zero protiv EUIPO-a – Hemming (ZIRO)
   (Predmet T-106/16)
   (2016/C 175/21)
   Jezik na kojem je tužba podnesena: engleski

      Stranke

      Tužitelj: zero Holding GmbH & Co. KG (Bremen, Njemačka) (zastupnik: M. Nentwig, odvjetnik)

      Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO)

      Druga stranka u postupku pred žalbenim vijećem: Oliver Hemming (Cadbury, Ujedinjena Kraljevina)

      Podaci o postupku pred EUIPO-om

      Podnositelj prijave za sporni žig: druga stranka pred žalbenim vijećem

      Predmetni sporni žig: figurativni žig Europske unije s verbalnim elementom „ZIRO” – prijava za registraciju žiga Europske unije br. 12 264 958

      Postupak pred EUIPO-om: postupak povodom prigovora

      Pobijana odluka: odluka četvrtog žalbenog vijeća EUIPO-a od 12. siječnja 2016. u predmetu R 71/2015-4

      Tužbeni zahtjevi

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

               —

               poništi pobijanu odluku;

               —

               naloži EUIPO-u snošenje troškova.

      Tužbeni razlozi

               —

               povreda članka 8. stavka 1. točke (b) Uredbe br. 207/2009;

               —

               povreda članka 75. druge rečenice Uredbe br. 207/2009.


title: Predmeti T-389/10 i T-419/10: Presuda Općeg suda od 15. srpnja 2015. – SLM i Ori Martin protiv Komisije („Tržišno natjecanje — Zabranjeni sporazumi — Europsko tržište čelika za prednapinjanje — Utvrđivanje cijena, podjela tržišta i razmjena osjetljivih poslovnih informacija — Odluka kojom se utvrđuje povreda članka 101. UFEU-a — Jedinstvena, složena i trajna povreda — Zastara — Smjernice o metodi za utvrđivanje kazni iz 2006. — Pripisivanje odgovornosti za povredu matičnog društva — Proporcionalnost — Načelo individualizacije kazni i sankcija — Neograničena nadležnost”)

text:
               14.9.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 302/32

         Presuda Općeg suda od 15. srpnja 2015. – SLM i Ori Martin protiv Komisije
   (Predmeti T-389/10 i T-419/10) (1)

   ((„Tržišno natjecanje - Zabranjeni sporazumi - Europsko tržište čelika za prednapinjanje - Utvrđivanje cijena, podjela tržišta i razmjena osjetljivih poslovnih informacija - Odluka kojom se utvrđuje povreda članka 101. UFEU-a - Jedinstvena, složena i trajna povreda - Zastara - Smjernice o metodi za utvrđivanje kazni iz 2006. - Pripisivanje odgovornosti za povredu matičnog društva - Proporcionalnost - Načelo individualizacije kazni i sankcija - Neograničena nadležnost”))
   (2015/C 302/41)
   Jezik postupka: talijanski

      Stranke

      Tužitelji: Siderurgica Latina Martin SpA (SLM) (Ceprano, Italija) (zastupnici: G. Belotti i F. Covone, odvjetnici) (predmet T-389/10); i Ori Martin SA (Luksemburg, Luksemburg) (zastupnik: P. Ziotti, odvjetnik) (predmet T-419/10)

      Tuženik: Europska Komisija (zastupnici: B. Gencarelli, V. Bottka i P. Rossi, zatim V. Bottka, P. Rossi i G. Conte, agenti)

      Predmet

   Zahtjev za poništenje i preinaku Odluke Komisije C (2010) 4387 final od 30. lipnja 2010. o postupku primjene članka 101. UFEU-a i članka 53. Sporazuma o EGP-u (predmet COMP/38344 – Čelik za prednapinjanje), izmijenjene Odlukom Komisije C (2010) 6676 final od 30. rujna 2010. i Odlukom Komisije C (2011) 2269 final od 4. travnja 2011.

      Izreka

               1.

               Predmeti T-389/10 i T-419/10 su spojeni u svrhu presude.

               2.

               Poništava se članak 1. točka 16. Odluke Komisije C (2010) 4387 final od 30. lipnja 2010. o postupku primjene članka 101. UFEU-a i članka 53. Sporazuma o EGP-u (predmet COMP/38344 – Čelik za prednapinjanje), izmijenjene Odlukom Komisije C (2010) 6676 final od 30. rujna 2010. i Odlukom Komisije C (2011) 2269 final od 4. travnja 2011., u dijelu u kojem pripisuje Siderurgica Latina Martin SpA (SLM) sudjelovanje u nizu sporazuma i usklađenih djelovanja u sektoru čelika za prednapinjanje na unutarnjem tržištu i u Europskom gospodarskom prostoru (EGP) od 10. veljače 1997. do 14. travnja 1997.

               3.

               Poništava se članak 2. točka 16. Odluke C (2010) 4387 final, kako je izmijenjena Odlukom C (2010) 6676 final i Odlukom C (2011) 2269 final.

               4.

               Smanjuje se iznos kazne izrečene SLM-u sa 19,8 milijuna eura na 19 milijuna eura, od kojih su 1,3 milijuna eura izrečeni na temelju solidarne odgovornosti društvu Ori Martin SA, zbog zakonskog okvira od 10 % ukupnog prometa predviđenog člankom 23. stavkom 2. Uredbe (EZ) br. 1/2003, konačni iznos kazne izrečen SLM-u se utvrđuje u iznosu od 1,956 milijuna eura.

               5.

               Tužbe se u preostalim dijelovima odbijaju.

               6.

               Komisija će snositi vlastite troškove, dvije trećine troškova SLM-a i trećinu troškova Ori Martina.

               7.

               SLM će snositi trećinu vlastitih troškova.

               8.

               Ori Martin će snositi dvije trećine vlastitih troškova.

      (1)  SL C 301, 6. 11. 2010.


title: Predmet F-123/15: Tužba podnesena 21. rujna 2015. – ZZ protiv Komisije

text:
               30.11.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 398/79

         Tužba podnesena 21. rujna 2015. – ZZ protiv Komisije
   (Predmet F-123/15)
   (2015/C 398/94)
   Jezik postupka: francuski

      Stranke

      Tužitelj: ZZ (zastupnici: S. Orlandi i T. Martin, odvjetnici)

      Tuženik: Europska komisija

      Predmet i opis spora

   Poništenje odluke povjerenstva za odabir na natječaju EPSO/AD/293/14 kojom se tužitelju odbija dodijeliti broj bodova potreban da bi ga se primilo u centar za provjeru kandidata.

      Tužbeni zahtjev tužitelja

               —

               Poništiti odluku od 11. lipnja 2015. kojom je povjerenstvo za odabir na natječaju EPSO/AD/293/14 odbilo primiti tužitelja u selekcijski postupak organiziran u centru za provjeru kandidata,

               —

               Naložiti Komisiji snošenje troškova.


title: Predmet F-75/15: Tužba podnesena 12. kolovoza 2016. – OT protiv Komisije

text:
               17.10.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 383/30

         Tužba podnesena 12. kolovoza 2016. – OT protiv Komisije
   (Predmet F-75/15)
   (2016/C 383/39)
   Jezik postupka: engleski

      Stranke

      Tužitelj: OT (zastupnik: D. Sobor, odvjetnik)

      Tuženik: Europska komisija

      Predmet i opis spora

   Poništenje tuženikove odluke od 26. rujna 2014. o odbijanju tužiteljeve kandidature za radno mjesto direktora Europskog centra za praćenje droga i ovisnosti o drogama i zahtjev za naknadu materijalne i nematerijalne štete koju je tužitelj navodno pretrpio.

      Tužbeni zahtjev tužitelja

               —

               poništenje tuženikove odluke od 26. rujna 2014. o odbijanju tužiteljeve kandidature za radno mjesto direktora Europskog centra za praćenje droga i ovisnosti o drogama;

               —

               poništenje tuženikove odluke od 9. travnja 2015. o odbijanju tužiteljeve žalbe;

               —

               naložiti tuženiku plaćanje iznosa od 2 836 107 EUR (riječima: dva milijuna osam stotina trideset šest tisuća sto sedam eura) za pokriće materijalne štete koju je tužitelj pretrpio;

               —

               naložiti tuženiku plaćanje iznosa od 100 000 EUR (riječima: sto tisuća eura) za pokriće nematerijalne štete koju je tužitelj pretrpio; i

               —

               naložiti tuženiku snošenje troškova postupka.


title: Predmet C-25/14: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 20. siječnja 2014. uputio Conseil d'État (Francuska) — Union des syndicats de l'immobilier (UNIS) protiv Ministarstva rada, zapošljavanja, stručnog usavršavanja i socijalnog dijaloga, Syndicat national des résidences de tourime (SNRT) i dr.

text:
               22.3.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 85/17

         Zahtjev za prethodnu odluku koji je 20. siječnja 2014. uputio Conseil d'État (Francuska) — Union des syndicats de l'immobilier (UNIS) protiv Ministarstva rada, zapošljavanja, stručnog usavršavanja i socijalnog dijaloga, Syndicat national des résidences de tourime (SNRT) i dr.
   (Predmet C-25/14)
   2014/C 85/30
   Jezik postupka: francuski

      Sud koji je uputio zahtjev

   Conseil d'État

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelj: Union des syndicats de l'immobilier (UNIS)

      Tuženici: Ministarstvo rada, zapošljavanja, stručnog usavršavanja i socijalnog dijaloga, Syndicat national des résidences de tourime (SNRT) i dr.

      Prethodno pitanje

   Je li poštovanje obveze transparentnosti koja proizlazi iz članka 56. Ugovora o funkcioniranju Europske unije obavezna prethodna pretpostavka za proširenje koje provodi država članica na sve poduzetnike u određenom sektoru na temelju kolektivnog ugovora kojime se jednom gospodarskom subjektu, kojeg su izabrali socijalni partneri, povjerava upravljanje sustavom obaveznog dopunskog socijalnog osiguranje za zaposlenike?


title: Predmet T-701/15: Tužba podnesena 25. listopada 2015. – Stock Polska protiv OHIM-a – Lass & Steffen (LUBELSKA)

text:
               1.2.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 38/72

         Tužba podnesena 25. listopada 2015. – Stock Polska protiv OHIM-a – Lass & Steffen (LUBELSKA)
   (Predmet T-701/15)
   (2016/C 038/97)
   Jezik na kojem je tužba podnesena: poljski

      Stranke

      Tužitelj: Stock Polska Sp. z o.o. (Varšava, Poljska) (zastupnik: T. Gawrylczyk, odvjetnik)

      Tuženik: Ured za usklađivanje na unutarnjem tržištu (žigovi i dizajni) (OHIM)

      Druga stranka pred žalbenim vijećem: Lass & Steffen GmbH Wein- und Spirituosen-Import (Lübeck, Njemačka)

      Podaci o postupku pred OHIM-om

      Podnositelj prijave spornog žiga: tužitelj

      Predmetni sporni žig: figurativni žig Zajednice koji sadrži verbalni element „LUBELSKA” – prijava za registraciju br. 11 657 459

      Postupak pred OHIM-om: postupak povodom prigovora

      Pobijana odluka: odluka petog žalbenog vijeća OHIM-a od 24. rujna 2015. u predmetu R 1788/2014-5

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

               —

               poništi pobijanu odluku;

               —

               naloži OHIM-u snošenje troškova postupka.

      Tužbeni razlog

               —

               povreda članka 8. stavka 1. točke (b) Uredbe br. 207/2009.


title: Predmet C-587/13 P: Žalba koju je 20. studenog 2013. podnio Banco Bilbao Vizcaya Argentaria, S.A. protiv rješenja Općeg suda (osmo vijeće) od 9. rujna 2013. u predmetu T-429/11, Banco Bilbao Vizcaya Argentaria protiv Komisije

text:
               18.1.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 15/12

         Žalba koju je 20. studenog 2013. podnio Banco Bilbao Vizcaya Argentaria, S.A. protiv rješenja Općeg suda (osmo vijeće) od 9. rujna 2013. u predmetu T-429/11, Banco Bilbao Vizcaya Argentaria protiv Komisije
   (Predmet C-587/13 P)
   2014/C 15/17
   Jezik postupka: španjolski

      Stranke

      Žalitelj: Banco Bilbao Vizcaya Argentaria, S.A. (zastupnici: J. Ruiz Calzado, M. Núñez Müller i J. Domínguez Pérez, odvjetnici)

      Druga stranka u postupku: Europska komisija

      Žalbeni zahtjevi

               —

               Ukinuti pobijano rješenje

               —

               Proglasiti dopuštenom tužbu za poništenje u predmetu T-429/11 i vratiti predmet Općem sudu radi odlučivanja o meritumu spora

               —

               Naložiti Komisiji snošenje svih troškova nastalih u postupcima vezanima uz dopuštenost u oba stupnja

      Žalbeni razlozi i glavni argumenti

               1.

               Opći sud povrijedio je pravo Unije tumačeći sudsku praksu koja se odnosi na pojam stvarnog korisnika kako bi ispitao dopuštenost tužbi protiv odluka kojima se program potpora proglašava nezakonitim i nespojivim. Konkretno:

                           —

                           Opći sud pogrešno tumači sudsku praksu koja se odnosi na pojam stvarnog korisnika i iskrivljava činjenice primjenjujući ju na radnje koje je tužitelj izvršio nakon 21. prosinca 2007.;

                           —

                           Opći sud također pogrešno primjenjuje pravo što se tiče radnji izvršenih prije 21. prosinca 2007., tumačeći pojam stvarnog korisnika iz sudske prakse.

               2.

               Opći sud pogrešno je primijenio pravo tumačeći članak 263. stavak 4., in fine UFEU-a i potvrđujući da odluke o programima državnih potpora poput pobijane zahtijevaju provedbene mjere u smislu nove odredbe Ugovora.

               3.

               Opći sud pogrešno je primijenio pravo donošenjem odluke kojom se krši pravo na učinkovitu sudsku zaštitu. Pobijanim se rješenjem prihvaća čisto teoretska predodžba tog prava čime se tužitelja onemogućava da, pravovremeno i ne povređujući pravo, pristupi prethodnom postupku kako bi osporio pobijanu odluku.


title: Predmet T-53/15: Presuda Općeg suda od 10. ožujka 2016. – credentis protiv OHIM-a – Aldi Karlslunde (Curodont) „Žig Zajednice — Postupak povodom prigovora — Prijava verbalnog žiga Zajednice Curodont — Raniji nacionalni verbalni žig Eurodont — Relativni razlog za odbijanje — Vjerojatnost dovođenja u zabludu — Članak 8. stavak 1. točka (b) Uredbe (EZ) br. 207/2009”

text:
               25.4.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 145/27

         Presuda Općeg suda od 10. ožujka 2016. – credentis protiv OHIM-a – Aldi Karlslunde (Curodont)
   (Predmet T-53/15) (1)

   („Žig Zajednice - Postupak povodom prigovora - Prijava verbalnog žiga Zajednice Curodont - Raniji nacionalni verbalni žig Eurodont - Relativni razlog za odbijanje - Vjerojatnost dovođenja u zabludu - Članak 8. stavak 1. točka (b) Uredbe (EZ) br. 207/2009”)
   (2016/C 145/33)
   Jezik postupka: engleski

      Stranke

      Tužitelj: credentis AG (Windisch, Švicarska) (zastupnik: D. Breuer, odvjetnik)

      Tuženik: Ured za usklađivanje na unutarnjem tržištu (žigovi i dizajni) (zastupnici: A. Folliard-Monguiral i J. Ivanauskas, agenti)

      Druga stranka u postupku pred žalbenim vijećem OHIM-a, intervenijent u postupku pred Općim sudom: Aldi Karlslunde K/S (Karlslunde, Danska) (zastupnici: N. Lützenrath, U. Rademacher, C. Fürsen i N. Bertram, odvjetnici)

      Predmet

   Tužba protiv odluke prvog žalbenog vijeća OHIM-a od 13. studenog 2014. (predmet R 353/2014-1) u svezi s postupkom povodom prigovora između društva Aldi Karlslunde K/S i društva credentis AG.

      Izreka

               1.

               Tužba se odbija.

               2.

               Društvu credentis AG nalaže se snošenje troškova.

      (1)  SL C 107, 30. 3. 2015.


title: Predmet C-176/14: Rješenje predsjednika trećeg vijeća Suda od 16. ožujka 2015. (zahtjev za prethodnu odluku Raad van State – Belgija) – Joris Van Hauthem, Ann Frans protiv Vlaamse Gemeenschap

text:
               29.6.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 213/21

         Rješenje predsjednika trećeg vijeća Suda od 16. ožujka 2015. (zahtjev za prethodnu odluku Raad van State – Belgija) – Joris Van Hauthem, Ann Frans protiv Vlaamse Gemeenschap
   (Predmet C-176/14) (1)

   (2015/C 213/35)
   Jezik postupka: nizozemski
   Predsjednik trećeg vijeća odredio je brisanje predmeta.

      (1)  SL C 235, 21. 7. 2014.


title: Predmet C-144/15: Presuda Suda (deveto vijeće) od 3. ožujka 2016. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Hoge Raad der Nederlanden – Nizozemska) – Staatssecretaris van Financiën protiv Customs Support Holland BV (Zahtjev za prethodnu odluku — Zajednička carinska tarifa — Kombinirana nomenklatura — Tarifni brojevi 2304, 2308 i 2309 — Razvrstavanje koncentrata sojinih bjelančevina)

text:
               2.5.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 156/17

         Presuda Suda (deveto vijeće) od 3. ožujka 2016. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Hoge Raad der Nederlanden – Nizozemska) – Staatssecretaris van Financiën protiv Customs Support Holland BV
   (Predmet C-144/15) (1)

   ((Zahtjev za prethodnu odluku - Zajednička carinska tarifa - Kombinirana nomenklatura - Tarifni brojevi 2304, 2308 i 2309 - Razvrstavanje koncentrata sojinih bjelančevina))
   (2016/C 156/23)
   Jezik postupka: nizozemski

      Sud koji je uputio zahtjev

   Hoge Raad der Nederlanden

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelj: Staatssecretaris van Financiën

      Tuženik: Customs Support Holland BV

      Izreka

   Kombiniranu nomenklaturu koja je sadržana u Prilogu I. Uredbi Vijeća (EEZ) br. 2658/87 od 23. srpnja 1987. o tarifnoj i statističkoj nomenklaturi i o Zajedničkoj carinskoj tarifi, kako je izmijenjena Uredbom Komisije (EZ) br. 948/2009 od 30. rujna 2009., valja tumačiti na način da je koncentrat sojinih bjelančevina, poput onog o kojem je riječ u glavnom postupku, obuhvaćen tarifnim brojem 2309 te nomenklature.

      (1)  SL C 198, 15. 6. 2015.


title: Predmet C-474/12: Presuda Suda (peto vijeće) od 4. rujna 2014. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Verwaltungsgerichtshof – Austrija) – Schiebel Aircraft GmbH protiv Bundesminister für Wirtschaft, Familie und Jugend (Zahtjev za prethodnu odluku — Sloboda poslovnog nastana — Slobodno kretanje radnika — Nediskriminacija — Članak 346. stavak 1. točka (b) UFEU-a — Zaštita osnovnih interesa sigurnosti države članice — Pravni propis države članice koji propisuje da zakonski zastupnici društva koje u toj državi članici obavlja djelatnost trgovine oružjem, streljivom i ratnom opremom moraju imati državljanstvo navedene države)

text:
               10.11.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 395/5

      Presuda Suda (peto vijeće) od 4. rujna 2014. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Verwaltungsgerichtshof – Austrija) – Schiebel Aircraft GmbH protiv Bundesminister für Wirtschaft, Familie und Jugend
      (Predmet C-474/12) (1)

      ((Zahtjev za prethodnu odluku - Sloboda poslovnog nastana - Slobodno kretanje radnika - Nediskriminacija - Članak 346. stavak 1. točka (b) UFEU-a - Zaštita osnovnih interesa sigurnosti države članice - Pravni propis države članice koji propisuje da zakonski zastupnici društva koje u toj državi članici obavlja djelatnost trgovine oružjem, streljivom i ratnom opremom moraju imati državljanstvo navedene države))
      (2014/C 395/06)
      Jezik postupka: njemački

         Sud koji je uputio zahtjev

      Verwaltungsgerichtshof

         Stranke glavnog postupka

         Tužitelj: Schiebel Aircraft GmbH

         Tuženik: Bundesminister für Wirtschaft, Familie und Jugend

         Izreka

      Članke 45. UFEU-a i 49. UFEU-a treba tumačiti tako da se protive pravnom propisu države članice kao što je onaj o kojem je riječ u glavnom postupku koje društvima koja žele obavljati djelatnosti u području trgovine vojnim oružjem i streljivom i onome posredovanja u kupnji i prodaji potonjih nalaže da njihovi zakonski zastupnici ili članovi društva koji su ovlašteni za vođenje poslova i zastupanje moraju imati državljanstvo te države članice. Međutim, na sudu koji je uputio zahtjev je da provjeri može li država članica koja se poziva na pogodnost članka 346. stavka 1. točke (b) UFEU-a za opravdanje takvog pravnog propisa dokazati potrebu utjecanja odstupanju propisanom u toj odredbi radi zaštite osnovnih interesa svoje sigurnosti.

         (1)  SL 26, 26.1.2013.


title: Predmet C-211/14: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 25. travnja 2014. uputio Corte suprema di cassazione (Italija) – kazneni postupak protiv Di Adamo Massimiliana

text:
               1.9.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 292/11

         Zahtjev za prethodnu odluku koji je 25. travnja 2014. uputio Corte suprema di cassazione (Italija) – kazneni postupak protiv Di Adamo Massimiliana
   (Predmet C-211/14)
   2014/C 292/14
   Jezik postupka: talijanski

      Sud koji je uputio zahtjev

   Corte suprema di cassazione

      Stranke glavnog postupka

   Di Adamo Massimiliano

      Prethodna pitanja

               1.

               Treba li članak 49. i sljed. te članak 56. i sljed. UFEU-a, prema shvaćanju iz presude Suda Europske unije od 16. veljače 2012. u spojenim predmetima C-72/10 i C-77/10, tumačiti na način da se protive organiziranju nadmetanja za dodjelu koncesija u trajanju kraćem od ranije dodijeljenih koncesija, u slučaju kada je nadmetanje pokrenuto kako bi se ispravile posljedice nezakonitog isključenja određenog broja gospodarskih subjekata iz prethodnih nadmetanja?

               2.

               Treba li članak 49. i sljed. te članak 56. i sljed. UFEU-a, prema shvaćanju iz spomenute presude Suda Europske unije, tumačiti na način da se protive tome da zahtjev da se vremenski usklade rokovi koncesija predstavlja valjano opravdanje da trajanje koncesija koje su predmet nadmetanja bude kraće u odnosu na ranije dodijeljene koncesije?

               3.

               Treba li članak 49. i sljed. te članak 56. i sljed. UFEU-a, prema shvaćanju iz spomenute presude Suda Europske unije, tumačiti u smislu da im je protivna odredba koja obvezuje na prijenos bez naknade prava korištenja materijalne i nematerijalne imovine u vlasništvu koja predstavlja mrežu prikupljanja i upravljanja igrom u slučaju kad je aktivnost prestala zbog isteka koncesije ili zbog odluke o isključenju ili povlačenju?


title: Predmet C-15/16: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 11. siječnja 2016. uputio Bundesverwaltungsgericht (Njemačka) – Bundesanstalt für Finanzdienstleistungsaufsicht protiv Ewalda Baumeistera

text:
               29.3.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 111/11

         Zahtjev za prethodnu odluku koji je 11. siječnja 2016. uputio Bundesverwaltungsgericht (Njemačka) – Bundesanstalt für Finanzdienstleistungsaufsicht protiv Ewalda Baumeistera
   (Predmet C-15/16)
   (2016/C 111/14)
   Jezik postupka: njemački

      Sud koji je uputio zahtjev

   Bundesverwaltungsgericht

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelj: Bundesanstalt für Finanzdienstleistungsaufsicht

      Tuženik: Ewald Baumeister

      Intervenijent: Frank Schmitt u svojstvu stečajnog upravitelja imovine društva Phoenix Kapitaldienst GmbH

      Prethodna pitanja

               1.

                           (a)

                           Ulaze li sve poslovne informacije koje je nadzirano društvo proslijedilo nadzornom tijelu u pojam „povjerljivi podaci” u smislu druge rečenice članka 54. stavka 1. Direktive 2004/39/EZ (1) Europskog parlamenta i Vijeća od 21. travnja 2004. o tržištima financijskih instrumenata te o izmjeni direktiva Vijeća 85/611/EEZ i 93/6/EEZ i Direktive 2000/12/EZ Europskog parlamenta i Vijeća te stavljanju izvan snage Direktive Vijeća 93/22/EEZ i time u poslovnu tajnu u skladu s prvom rečenicom članka 54. stavka 1. Direktive 2004/39/EZ, bez obzira na bilo koje druge pretpostavke?

                           (b)

                           Obuhvaća li pojam „regulatorna tajna” kao dio poslovne tajne u smislu prve rečenice članka 54. stavka 1. Direktive 2004/39/EZ, bez obzira na bilo koje druge pretpostavke, sve izjave nadzornog tijela sadržane u spisu, uključujući njegovu korespondenciju s drugim službama?
                           U slučaju negativnog odgovora na pitanja (a) ili (b):

                           (c)

                           Treba li odredbu o poslovnoj tajni iz članka 54. stavka 1. Direktive 2004/39/EZ tumačiti na način da prilikom klasifikacije podataka povjerljivima

                                       (aa)

                                       odlučujući čimbenik je spadaju li podaci po svojoj naravi u poslovnu tajnu ili može li pristup podacima konkretno i stvarno ugroziti interes za njegovom tajnošću, ili

                                       (bb)

                                       treba uzeti u obzir druge okolnosti, koje, ako postoje, imaju za posljedicu da podaci spadaju u poslovnu tajnu, ili

                                       (cc)

                                       nadzorno tijelo može se, što se tiče poslovnih informacija koje je proslijedila nadzirana institucija i koje su sadržane u spisu nadzornog tijela i s njima povezanim dokumentima tog tijela, pozvati na oborivu pretpostavku da je riječ o poslovnoj ili regulatornoj tajni?

               2.

               Treba li pojam „povjerljivi podaci” u smislu druge rečenice članka 54. stavka 1. Direktive 2004/39/EZ tumačiti na način da je za kvalifikaciju poslovne informacije koju je proslijedilo nadzorno tijelo poslovnom tajnom koju treba zaštiti ili drugom vrstom podatka koji treba zaštititi relevantan jedino trenutak prosljeđivanja nadzornom tijelu?
               U slučaju negativnog odgovora na drugo pitanje:

               3.

               Treba li, u vezi s pitanjem treba li poslovnu informaciju štititi kao poslovnu tajnu bez obzira na promjene u ekonomskim okolnostima i spada li ona slijedom toga u poslovnu tajnu u skladu s drugom rečenicom članka 54. stavka 1. Direktive 2004/39/EZ, smatrati da postoji vremensko ograničenje – od primjerice pet godina – nakon proteka kojeg nastupa oboriva pretpostavka da je informacija izgubila svoju ekonomsku vrijednost? Vrijedi li isto za regulatornu tajnu?

      (1)  SL L 145, str. 1. (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 6., svezak 4., str. 29.)


title: Predmet C-576/14 P: Rješenje Suda (deveto vijeće) od 4. lipnja 2015. – Mirelta Ingatlanhasznosító kft protiv Europske komisije, Europski ombudsman („Žalba — Tužba za poništenje — Komisijino odbijanje pokretanja postupka zbog povrede obveze — Nedopuštenost i nenadležnost Općeg suda — Djelomično očito neosnovana i djelomično očito nedopuštena žalba”)

text:
               28.9.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 320/13

         Rješenje Suda (deveto vijeće) od 4. lipnja 2015. – Mirelta Ingatlanhasznosító kft protiv Europske komisije, Europski ombudsman
   (Predmet C-576/14 P) (1)

   ((„Žalba - Tužba za poništenje - Komisijino odbijanje pokretanja postupka zbog povrede obveze - Nedopuštenost i nenadležnost Općeg suda - Djelomično očito neosnovana i djelomično očito nedopuštena žalba”))
   (2015/C 320/18)
   Jezik postupka: mađarski

      Stranke

      Žalitelj: Mirelta Ingatlanhasznosító kft (zastupnik: K. Pap, ügyvéd)

      Druge stranke u postupku: Europska komisija, Europski ombudsman

      Izreka

               1.

               Žalba se odbija.

               2.

               Mirelta Ingatlanhasznosító kft snosi vlastite troškove.

      (1)  SL C 73, 2. 3. 2015.


title: Predmet C-379/17: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 26. lipnja 2017. uputio Bundesgerichtshof (Njemačka) – Società Immobiliare Al Bosco Srl

text:
               25.9.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 318/6

         Zahtjev za prethodnu odluku koji je 26. lipnja 2017. uputio Bundesgerichtshof (Njemačka) – Società Immobiliare Al Bosco Srl
   (Predmet C-379/17)
   (2017/C 318/09)
   Jezik postupka: njemački

      Sud koji je uputio zahtjev

   Bundesgerichtshof

      Stranke glavnog postupka

      Podnositelj zahtjeva: Società Immobiliare Al Bosco Srl

      Prethodna pitanja

   Je li u skladu s člankom 38. stavkom 1. Uredbe Vijeća (EZ) br. 44/2001 od 22. prosinca 2000. o [sudskoj] nadležnosti, priznavanju i izvršenju sudskih odluka u građanskim i trgovačkim stvarima (1) ako se rok predviđen pravom države u kojoj se zahtijeva izvršenje, na temelju kojega se nakon proteka određenog vremena određeni instrument više ne smije izvršiti, primijeni i na funkcionalno usporediv instrument koji je izdan u drugoj državi članici te je u državi u kojoj se zahtijeva izvršenje priznat i proglašen izvršivim?

      (1)  SL 2001, L 12, str. 1.; SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 19., svezak 3., str. 30.


title: Predmet C-282/13: Zahtjev za prethodnu odluku koji je podnio Verwaltungsgerichtshof (Austrija) 24. svibnja 2013. — T-Mobile Austria GmbH protiv Telekom-Control-Kommission

text:
               7.9.2013

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 260/19

         Zahtjev za prethodnu odluku koji je podnio Verwaltungsgerichtshof (Austrija) 24. svibnja 2013. — T-Mobile Austria GmbH protiv Telekom-Control-Kommission
   (Predmet C-282/13)
   2013/C 260/35

   Predmetni postupak pokrenut je prije 1. srpnja 2013., datuma pristupanja Republike Hrvatske Europskoj uniji


title: Predmet C-12/15: Presuda Suda (drugo vijeće) od 16. lipnja 2016. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Hoge Raad der Nederlanden – Nizozemska) – Universal Music International Holding BV protiv Michaela Tétreaulta Schillinga, Irwina Schwartza, Josefa Broža (Zahtjev za prethodnu odluku — Pravosudna suradnja u građanskim stvarima — Uredba (EZ) br. 44/2001 — Posebne nadležnosti — Članak 5. točka 3. — Stvari koje se odnose na delikte ili kvazidelikte — Štetni događaj — Nepažnja odvjetnika pri sastavljanju ugovora — Mjesto u kojemu se dogodio štetni događaj)

text:
               22.8.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 305/7

         Presuda Suda (drugo vijeće) od 16. lipnja 2016. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Hoge Raad der Nederlanden – Nizozemska) – Universal Music International Holding BV protiv Michaela Tétreaulta Schillinga, Irwina Schwartza, Josefa Broža
   (Predmet C-12/15) (1)

   ((Zahtjev za prethodnu odluku - Pravosudna suradnja u građanskim stvarima - Uredba (EZ) br. 44/2001 - Posebne nadležnosti - Članak 5. točka 3. - Stvari koje se odnose na delikte ili kvazidelikte - Štetni događaj - Nepažnja odvjetnika pri sastavljanju ugovora - Mjesto u kojemu se dogodio štetni događaj))
   (2016/C 305/10)
   Jezik postupka: nizozemski

      Sud koji je uputio zahtjev

   Hoge Raad der Nederlanden

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelj: Universal Music International Holding BV

      Tuženici: Michael Tétreault Schilling, Irwin Schwartz, Josef Brož

      Izreka

               1.

               Članak 5. točku 3. Uredbe Vijeća (EZ) br. 44/2001 od 22. prosinca 2000. o nadležnosti, priznavanju i izvršenju sudskih odluka u građanskim i trgovačkim stvarima treba tumačiti na način da se, u situaciji poput one u glavnom postupku, „mjestom u kojemu se dogodio štetni događaj”, kada ne postoje druge poveznice, ne treba smatrati mjesto u državi članici u kojem je šteta nastala ako se ta šteta sastoji isključivo od financijskog gubitka koji je nastao izravno na tužiteljevu bankovnom računu i koji je izravna posljedica delikta koji se dogodio u drugoj državi članici.

               2.

               U okviru provjere nadležnosti na temelju odredaba Uredbe br. 44/2001, sud pred koji je iznesen spor mora ocijeniti sve elemente kojima raspolaže, uključujući, prema potrebi, i tuženikova osporavanja.

      (1)  SL C 89, 16. 3. 2015.


title: Predmet T-621/15: Tužba podnesena 9. studenoga 2015. – Tractel Greifzug protiv OHIM-a – Jiangsu Shenxi Construction Machinery (Oblik vitla s motornim pogonom)

text:
               18.1.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 16/44

         Tužba podnesena 9. studenoga 2015. – Tractel Greifzug protiv OHIM-a – Jiangsu Shenxi Construction Machinery (Oblik vitla s motornim pogonom)
   (Predmet T-621/15)
   (2016/C 016/52)
   Jezik na kojem je tužba podnesena: njemački

      Stranke

      Tužitelj: Tractel Greifzug GmbH (Bergisch Gladbach, Njemačka) (zastupnici: U. Lüken i C. Maierhöfer, odvjetnici)

      Tuženik: Ured za usklađivanje na unutarnjem tržištu (žigovi i dizajni) (OHIM)

      Druga stranka pred žalbenim vijećem: Jiangsu Shenxi Construction Machinery Co. Ltd (Wuxi, Kina)

      Podaci o postupku pred OHIM-om

      Nositelj spornog žiga: tužitelj

      Sporni žig: trodimenzionalni žig Zajednice (oblik vitla s motornim pogonom) – žig Zajednice br. 7 033 061

      Postupak pred OHIM-om: postupak proglašavanja žiga ništavim

      Pobijana odluka: odluka prvog žalbenog vijeća OHIM-a od 3. rujna 2015. u predmetu R 1658/2014-1

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

               —

               poništi pobijanu odluku i u cijelosti odbije zahtjev za proglašavanje žiga ništavim;

               —

               naloži OHIM-u snošenje troškova postupka.

      Tužbeni razlozi

               —

               povreda članka 7. stavka 1. točke (b) Uredbe br. 207/2009;

               —

               povreda članka 7. stavka 1. točke (e) podtočke ii. Uredbe br. 207/2009.


title: Predmet T-11/13: Presuda Općeg suda od 23. rujna 2014. – Tegometall International protiv OHIM-a – Irega (MEGO) ( „Žig Zajednice — Postupak za proglašavanje žiga ništavim — Verbalni žig Zajednice MEGO — Relativni razlog za odbijanje — Raniji postupak povodom prigovora — Nepostojanje pravomoćne sudske presude” )

text:
               3.11.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 388/13

         Presuda Općeg suda od 23. rujna 2014. – Tegometall International protiv OHIM-a – Irega (MEGO)
   (Predmet T-11/13) (1)

   ((„Žig Zajednice - Postupak za proglašavanje žiga ništavim - Verbalni žig Zajednice MEGO - Relativni razlog za odbijanje - Raniji postupak povodom prigovora - Nepostojanje pravomoćne sudske presude”))
   2014/C 388/15
   Jezik postupka: njemački

      Stranke

      Tužitelj: Tegometall International AG (Lengwil, Švicarska) (zastupnici: H. Timmann i E. Schaper, odvjetnici)

      Tuženik: Ured za usklađivanje na unutarnjem tržištu (žigovi i dizajni) (zastupnik: D. Walicka, agent)

      Druga stranka u postupku pred žalbenim vijećem OHIM-a: Irega AG (Zuchwil, Švicarska)

      Predmet

   Tužba protiv odluke prvog žalbenog vijeća OHIM-a od 25. listopada 2012. (predmet R 1522/2011-1) koja se odnosi na postupak za proglašavanje žiga ništavim između društava Tegometall International AG i Irega AG.

      Izreka

               1.

               Poništava se odluka prvog žalbenog vijeća Ureda za usklađivanje na unutarnjem tržištu (žigovi i dizajni) (OHIM) od 25. listopada 2012. (predmet R 1522/2011-1).

               2.

               OHIM će snositi vlastite troškove i troškove društva Tegometall International AG pred Općim sudom i žalbenim vijećem.

      (1)  SL C 55, 23.2.2013.


title: Predmet C-372/14: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 1. kolovoza 2014. uputio Krajský súd v Prešove (Slovačka) – Provident Financial s.r.o. protiv Zdeněka Sobotke

text:
               27.10.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 380/2

         Zahtjev za prethodnu odluku koji je 1. kolovoza 2014. uputio Krajský súd v Prešove (Slovačka) – Provident Financial s.r.o. protiv Zdeněka Sobotke
   (Predmet C-372/14)
   2014/C 380/02
   Jezik postupka: slovački

      Sud koji je uputio zahtjev

   Krajský súd v Prešove

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelj: Zdeněk Sobotka

      Tuženik: Provident Financial s.r.o.

      Prethodna pitanja

               1.

               Treba li Direktivu 2005/29/EZ (1) Europskog parlamenta i Vijeća od 11. svibnja 2005. o nepoštenoj poslovnoj praksi poslovnog subjekta u odnosu prema potrošaču na unutarnjem tržištu i o izmjeni Direktive Vijeća 84/450/EEZ, direktiva 97/7/EZ, 98/27/EZ i 2002/65/EZ Europskog parlamenta i Vijeća, kao i Uredbe (EZ) br. 2006/2004 Europskog parlamenta i Vijeća („Direktiva o nepoštenoj poslovnoj praksi”) tumačiti na način da se nepoštenom poslovnom praksom može smatrati postupanje institucije za kreditiranje potrošača koje se sastoji u tome da se potrošaču ugovorne odredbe prikazuju na način da se kod njega stvara lažan dojam da može izabrati dodatnu uslugu jamstva otplate kredita i da se zapravo vrši neopravdan utjecaj na potrošača kako bi ga se navelo da odabere navedenu dodatnu uslugu?

               2.

               Treba li Direktivu o nepoštenoj poslovnoj praksi tumačiti na način da se nepoštenom poslovnom praksom može smatrati postupanje vjerovnika koje se sastoji u tome da se ugovorne odredbe potrošaču prikazuju na način da mu se navodi visina efektivne kamatne stope (EKS) a da u nju nije uključen trošak dodatne usluge?

               3.

               Treba li Direktivu o nepoštenoj poslovnoj praksi tumačiti na način da se nepoštenom poslovnom praksom može smatrati postupanje vjerovnika na tržištu potrošačkog kreditiranja koje se sastoji u tome da se potrošačima naplaćuje cijena dodatne usluge koja je znatno viša od stvarnog troška navedene usluge i povrjeđuje li se obveza transparentnog prikazivanja stvarnog cjelokupnog troška potrošačkog kredita ako trošak dodatne usluge nije uključen u EKS?

               4.

               Treba li Direktivu Vijeća 93/13/EEZ (2) od 5. travnja 1993. o nepoštenim uvjetima u potrošačkim ugovorima (u daljnjem tekstu: Direktiva 93/13) tumačiti na način da usluga jamstva otplate potrošačkog kredita, koja se sastoji u gotovinskom ubiranju mjesečnih rata koje je uplatio potrošač, predstavlja glavni predmet usluge u okviru potrošačkog kredita?

               5.

               Treba li Direktivu Vijeća 87/102/EEZ (3) od 22. prosinca 1986. o usklađivanju zakona i drugih propisa država članica koji se odnose na kreditiranje potrošača, kako je izmijenjena Direktivom Vijeća 90/88/EZZ (4) od 22. veljače 1990. tumačiti na način da EKS mora također sadržavati naknadu za gotovinsko ubiranje mjesečnih rata zajma ili dijela zajma ako je naknada znatno viša od troška koji je potreban za tu dodatnu uslugu; treba li članak 14. navedene direktive tumačiti na način da on znači da su povrijeđena pravila koja se odnose na EKS u slučaju kada je naknada za dodatnu uslugu znatno viša od troška navedene usluge i ako naknada nije uključena u EKS?

               6.

               Treba li Direktivu 93/13 tumačiti na način da je za ispunjenje obveze transparentnog prikazivanja dodatne usluge za koju se plaćaju upravni troškovi dovoljno da je cijena te upravne usluge (ili upravni troškovi) jasno i razumljivo navedena iako predmet navedene usluge nije određen?

               7.

               Treba li članak 4. stavke 1. i 2. Direktive 93/13 tumačiti na način da sama činjenica da su upravni troškovi uključeni u izračun EKS-a sprječava sudsku kontrolu navedenih troškova u smislu navedene direktive?

               8.

               Treba li Direktivu 93/13 tumačiti na način da visina upravnih troškova sama za sebe sprječava sudsku kontrolu u smislu navedene direktive?

               9.

               Ako je odgovor na pitanje iz točke 6. taj da je usluga obrade za koju se plaćaju upravni troškovi dovoljno transparentna, treba li tada smatrati da upravna usluga, koja uključuje sve radnje i postupke obrade koji bi mogli biti uzeti u obzir, predstavlja glavni predmet potrošačkog kredita?

               10.

               Treba li članak 4 stavak 1. Direktive 93/13 tumačiti na način da je u smislu te direktive među ostalim relevantno to da potrošač, kao protuuslugu za troškove plaćene za dodatnu uslugu, primi uslugu koja uglavnom nije u njegovom interesu, nego u interesu vjerovnika koji je odobrio potrošački kredit?

      (1)  SL L 149, str. 22., SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 15., svezak 8., str. 101.

      (2)  SL L 95, str. 29., SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 15., svezak 12., str. 24.

      (3)  SL 1987 L 42, str. 48., SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 15., svezak 13., str. 58.

      (4)  SL L 101, str. 17.


title: Predmet C-66/13: Presuda Suda (četvrto vijeće) od 26. studenoga 2014. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Consiglio di Stato – Italija) – Green Network SpA protiv Autorità per l'energia elettrica e il gas (Prethodni postupak — Nacionalni program potpore potrošnji električne energije proizvedene iz obnovljivih izvora energije — Obveza proizvođača i uvoznika električne energije da u nacionalnu mrežu unesu određenu količinu električne energije proizvedene iz obnovljivih izvora energije ili da kupe „zelene certifikate” kod nadležnog tijela — Dokaz navedenog unosa u obliku predočavanja certifikata kojima se potvrđuje da proizvedena ili uvezena električna energija potječe iz obnovljivih izvora — Prihvaćanje certifikata izdanih u trećoj državi koje je uvjetovano sklapanjem bilateralnog sporazuma između dotične treće države i dotične države članice ili sklapanjem sporazuma između operatora nacionalne mreže iz te države članice i analognog tijela treće države — Direktiva 2001/77/EZ — Vanjska nadležnost Zajednice — Lojalna suradnja)

text:
               26.1.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 26/4

         Presuda Suda (četvrto vijeće) od 26. studenoga 2014. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Consiglio di Stato – Italija) – Green Network SpA protiv Autorità per l'energia elettrica e il gas
   (Predmet C-66/13) (1)

   ((Prethodni postupak - Nacionalni program potpore potrošnji električne energije proizvedene iz obnovljivih izvora energije - Obveza proizvođača i uvoznika električne energije da u nacionalnu mrežu unesu određenu količinu električne energije proizvedene iz obnovljivih izvora energije ili da kupe „zelene certifikate” kod nadležnog tijela - Dokaz navedenog unosa u obliku predočavanja certifikata kojima se potvrđuje da proizvedena ili uvezena električna energija potječe iz obnovljivih izvora - Prihvaćanje certifikata izdanih u trećoj državi koje je uvjetovano sklapanjem bilateralnog sporazuma između dotične treće države i dotične države članice ili sklapanjem sporazuma između operatora nacionalne mreže iz te države članice i analognog tijela treće države - Direktiva 2001/77/EZ - Vanjska nadležnost Zajednice - Lojalna suradnja))
   (2015/C 026/04)
   Jezik postupka: talijanski

      Sud koji je uputio zahtjev

   Consiglio di Stato

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelj: Green Network SpA

      Tuženik: Autorità per l'energia elettrica e il gas

      uz sudjelovanje: Gestore dei Servizi Energetici SpA – GSE

      Izreka

               1.

               Ugovor o EZ-u treba tumačiti na način da – imajući u vidu odredbe Direktive 2001/77/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 27. rujna 2001. o promicanju električne energije proizvedene iz obnovljivih izvora energije na unutarnjem tržištu električne energije – Europska zajednica raspolaže isključivom vanjskom nadležnošću koja se protivi nacionalnoj odredbi kakva je ona iz glavnog postupka, koja predviđa dodjelu oslobođenja od obveze stjecanja zelenih certifikata zbog unosa električne energije uvezene iz treće države na nacionalno potrošačko tržište uz uvjet prethodnog sklapanja sporazuma između dotične države članice i dotične treće države, kojim se jamči da je tako uvezena električna energija proizvedena iz obnovljivih izvora energije, a prema modalitetima identičnima onima koje predviđa članak 5. navedene direktive.

               2.

               Pravo Unije protivi se tome da nacionalni sud – nakon što je otklonio primjenu nacionalne odredbe kao što je ona navedena u točki 1. izreke ove presude zbog njezine neusklađenosti s pravom Unije – tu odredbu zamijeni ranijom, u osnovi analognom, nacionalnom odredbom, koja predviđa dodjelu oslobođenja od obveze stjecanja zelenih certifikata zbog unosa električne energije uvezene iz treće države na nacionalno potrošačko tržište, uz uvjet prethodnog sklapanja između operatora nacionalne mreže i analognog lokalnog tijela dotične treće države sporazuma kojim se utvrđuju modaliteti provjere nužni za potvrđivanje da tako uvezena električna energija potječe iz obnovljivih izvora energije.

      (1)  SL C 147, 25.5.2013.


title: Predmet F-71/14: Tužba podnesena 22. srpnja 2014. – ZZ protiv Europske službe za vanjsko djelovanje (ESVD)

text:
               3.11.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 388/29

         Tužba podnesena 22. srpnja 2014. – ZZ protiv Europske službe za vanjsko djelovanje (ESVD)
   (Predmet F-71/14)
   2014/C 388/35
   Jezik postupka: francuski

      Stranke

      Tužitelj: ZZ (zastupnici: L. F. de Castro i J.-L. Gillain, odvjetnici)

      Tuženik: Europska služba za vanjsko djelovanje (ESVD)

      Predmet i opis spora

   Poništenje odluke da se tužitelju više ne isplaćuje naknada za životne uvjete (NŽU), dodatna naknada (DON) zbog životnih uvjeta u mjestu rada tužitelja i dnevnica (DN), i da se plati 49 dana neiskorištenog godišnjeg odmora za 2012. godinu, kao i zahtjev za naknadu štete zbog uskrate pomoći i napuštanja nakon nezgode na radu koju je pretrpio tužitelj.

      Tužbeni zahtjev tužitelja

   Tužitelj od Službeničkog suda zahtijeva:

               —

               isplatu NŽU-a i DON-a od 1. svibnja 2012. do 31. listopada 2013., ili barem isplatu dnevnica za isto razdoblje;

               —

               isplatu za 49 dana neiskorištenog godišnjeg odmora za 2012.;

               —

               ponovno zaključenje ugovora ili zaključenje novog ugovora na neodređeno vrijeme ili koji se mora po isteku roka smatrati ugovorom na neodređeno vrijeme ili naknadu štete zbog toga što bi – da se nije dogodila nezgoda – između tužitelja i tuženika bio zaključen novi ugovor;

               —

               naknadu štete pretrpljene zbog nezgode. i) 10  000 eura zbog uskrate pomoći u Jordanu i Bruxellesu na medicinskoj, upravnoj i imovinskoj razini; ii) iznos svih plaća, naknada i koristi koje nisu primljene i koje su izgubljene i troškove – medicinske i ostale – koje je tužitelj imao zbog nezgode, a koji se privremeno procjenjuju na 50  000 eura, za nezgodu za koju odgovornost snose Ujedinjeni narodi i ESVD; ESVD mora pomoći i financirati tužbu za naknadu štete protiv Ujedinjenih naroda i svih intervenijenata u organizaciju tog probnog roka. iii) procijenjeni iznos od 50  000 eura zbog zlonamjernog korištenja ugovorima na određeno vrijeme, koji svaki put sadrže klauzule o probnom roku, a osobito posljednji od njih kao i njegovo ne-produženje.


title: Predmet C-648/15: Tužba podnesena 3. prosinca 2015. – Republika Austrija protiv Savezne Republike Njemačke

text:
               1.2.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 38/45

         Tužba podnesena 3. prosinca 2015. – Republika Austrija protiv Savezne Republike Njemačke
   (Predmet C-648/15)
   (2016/C 038/57)
   Jezik postupka: njemački

      Stranke

      Tužitelj: Republika Austrija (zastupnik: C. Pesendorfer, agent)

      Tuženik: Savezna Republika Njemačka

      Tužbeni zahtjev

   Tužba na temelju članka 25. stavka 5. Ugovora između Republike Austrije i Savezne Republike Njemačke o izbjegavanju dvostrukog oporezivanja porezima na dohodak i na imovinu, öBGBl III 182/2002 odnosno dBGBl II 2002., 735., dBStBl I 2002., 584. (DBA-D/Ö) u vezi s člankom 273. UFEU-a zbog različitog mišljenja Republike Austrije i Savezne Republike Njemačke o tumačenju i primjeni članka 11. DBA-D/Ö.
   Tužitelj od Suda zahtijeva da utvrdi i odluči kako slijedi:

               1.

               Sporni prihod od užitnica ne treba kvalificirati kao „potraživanja sa sudjelovanjem u dobiti” u smislu članka 11. stavka 2. DBA-D/Ö. Stoga sukladno članku 11. stavku 1. DBA-D/Ö, Austrija – kao država u kojoj Bank Austria ima sjedište – ima isključivo pravo oporezivanja prihoda od užitnica.

               2.

               Savezna Republika Njemačka stoga mora prestati oporezivati sporni dohodak koji Bank Austria ostvaruje od užitnica i vratiti na to već naplaćeni porez.

               3.

               Savezna Republika Njemačka snosi troškove postupka.

      Tužbeni razlozi i glavni argumenti

   Republika Austrija prigovara tomu da Savezna Republika Njemačka sporne naknade kvalificira kao kamate „sa sudjelovanjem u dobiti” u smislu članka 11. stavka 2. DBA-D/Ö. U skladu s tim, sâma se naknada doista izračunava po načelno fiksnoj stopi. Međutim, zato što u bilanci mora biti iskazan dovoljan iznos dobiti, ta je naknada ovisna o prihodu.
   Nasuprot tomu, Republika Austrija smatra da dotične užitnice ovlašćuju samo na ukamaćivanje koje se temelji na fiksnom postotku od nominalne vrijednosti. To tumačenje proizlazi već iz uobičajene jezične uporabe, a potvrđuje se usporedbom s oblicima financiranja koji su u članku 11. stavku 2. DBA-D/Ö navedeni kao primjer.
   U predmetnom slučaju riječ je dakle o pukoj odgodi plaćanja od strane vjerovnika jer užitnica ponajprije tijekom njezina trajanja načelno daje pravo na naplatu kumuliranih neisplaćenih iznosa u kasnijim godinama. Užitnice stoga odgovaraju vrijednosnim papirima s fiksnim prinosom koji u određenom smislu ovise o gubitku.


title: Predmet F-91/14: Tužba podnesena 5. rujna 2014. – ZZ i ZZ protiv Vijeća

text:
               24.11.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 421/63

         Tužba podnesena 5. rujna 2014. – ZZ i ZZ protiv Vijeća
   (Predmet F-91/14)
   2014/C 421/92
   Jezik postupka: francuski

      Stranke

      Tužitelj: ZZ i ZZ (zastupnici: D. de Abreu Caldas i M. de Abreu Caldas, odvjetnici)

      Tuženik: Vijeće

      Predmet i opis spora

   Poništenje odlukâ o prijenosu prava na mirovinu tužiteljâ u okviru mirovinskog sustava Unije koje primjenjuju nove opće provedbene uredbe (DGE) iz članaka 11. i 12. Priloga VIII. Pravilnika o osoblju za dužnosnike.

      Tužbeni zahtjevi tužiteljâ

               —

               Poništiti odluku o izračunu bonusa na prava iz mirovinskog sustava koja je prvo tužitelj stekao prije datuma stupanja u službu u Vijeće i odluku kojom se utvrđuje ukupan broj godina mirovinskog staža drugo tužitelju temeljem članka 11. stavka 2. Priloga VII. Pravilnika o osoblju;

               —

               naložiti Vijeću snošenje troškova.


title: Predmet T-208/13: Presuda Općeg suda od 28. lipnja 2016. – Portugal Telecom protiv Komisije („Tržišno natjecanje — Zabranjeni sporazumi — Portugalsko i španjolsko tržište telekomunikacija — Klauzula o zabrani tržišnog natjecanja na iberijskom tržištu unesena u ugovor za stjecanje Telefónice udjela koji Portugal Telecom u ima u brazilskom operateru mobilne telefonije Vivo — Pravna zaštita „u mjeri u kojoj je to zakonom dopušteno” — Obveza obrazlaganja — Povreda prema cilju — Akcesorno ograničenje — Moguće tržišno natjecanje — Povreda prema učincima — Izračun iznosa novčane kazne — Zahtjev za saslušanje svjedoka”)

text:
               8.8.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 287/18

         Presuda Općeg suda od 28. lipnja 2016. – Portugal Telecom protiv Komisije
   (Predmet T-208/13) (1)

   ((„Tržišno natjecanje - Zabranjeni sporazumi - Portugalsko i španjolsko tržište telekomunikacija - Klauzula o zabrani tržišnog natjecanja na iberijskom tržištu unesena u ugovor za stjecanje Telefónice udjela koji Portugal Telecom u ima u brazilskom operateru mobilne telefonije Vivo - Pravna zaštita „u mjeri u kojoj je to zakonom dopušteno” - Obveza obrazlaganja - Povreda prema cilju - Akcesorno ograničenje - Moguće tržišno natjecanje - Povreda prema učincima - Izračun iznosa novčane kazne - Zahtjev za saslušanje svjedoka”))
   (2016/C 287/21)
   Jezik postupka: portugalski

      Stranke

      Tužitelj: Portugal Telecom SGPS, SA (Lisabon, Portugal) (zastupnici: N. Mimoso Ruiz i R. Bordalo Junqueiro, odvjetnici)

      Tuženik: Europska komisija (zastupnici: C. Giolito, C. Urraca Caviedes i T. Christoforou, zatim C. Giolito, C. Urraca Caviedes i P. Costa de Oliveira, agenti, uz asistenciju M. Marquesa Mendesa, odvjetnika)

      Predmet

   Kao prvo, zahtjev za poništenje Odluke Komisije C (2013) 306 final od 23. siječnja 2013. o postupku primjene članka 101. UFEU-a (predmet COMP/39.839 – Telefónica/Portugal Telecom), i podredno, zahtjev za smanjenje novčane kazne.

      Izreka

               1.

               Poništava se članak 2. Odluke Komisije C (2013) 306 final od 23. siječnja 2013. o postupku primjene članka 101. UFEU-a (predmet COMP/39.839 – Telefónica/Portugal Telecom) u dijelu u kojem je njime novčana kazna izrečena društvu Portugal Telecom SGPS, SA određena u iznosu od 12 290 000 eura, s obzirom na to da je taj iznos određen na temelju vrijednosti prihoda od prodaje koju je utvrdila Europska komisija.

               2.

               U preostalom dijelu tužba se odbija.

               3.

               Društvo Portugal Telecom SGPS snosit će tri četvrtine vlastitih troškova i četvrtinu troškova Komisije. Komisija će snositi tri četvrtine vlastitih troškova i četvrtinu troškova društva Portugal Telecom SGPS.

      (1)  SL C 164, 8. 6. 2013.


title: Predmet C-275/14: Rješenje Suda (sedmo vijeće) od 5. veljače 2015. (zahtjev za prethodnu odluku Naczelny Sąd Administracyjny – Poljska) – Jednostka Innowacyjno-Wdrożeniowa Petrol S.C. Paczuski Maciej i Puławski Ryszard protiv Minister Finansów (Zahtjev za prethodnu odluku — Oporezivanje energenata — Direktiva 2003/96/EZ — Članak 2. stavak 3. — Izravni učinak — Aditivi gorivu obuhvaćeni oznakom 3811 KN-a)

text:
               20.7.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 236/21

         Rješenje Suda (sedmo vijeće) od 5. veljače 2015. (zahtjev za prethodnu odluku Naczelny Sąd Administracyjny – Poljska) – Jednostka Innowacyjno-Wdrożeniowa Petrol S.C. Paczuski Maciej i Puławski Ryszard protiv Minister Finansów
   (Predmet C-275/14) (1)

   ((Zahtjev za prethodnu odluku - Oporezivanje energenata - Direktiva 2003/96/EZ - Članak 2. stavak 3. - Izravni učinak - Aditivi gorivu obuhvaćeni oznakom 3811 KN-a))
   (2015/C 236/29)
   Jezik postupka: poljski

      Sud koji je uputio zahtjev

   Naczelny Sąd Administracyjny

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelj: Jednostka Innowacyjno-Wdrożeniowa Petrol S.C. Paczuski Maciej i Puławski Ryszard

      Tuženik: Minister Finansów

      Izreka

               1.

               Članak 2. stavak 3. drugi podstavak Direktive Vijeća 2003/96/EZ od 27. listopada 2003. o restrukturiranju sustava Zajednice za oporezivanje energenata i električne energije treba tumačiti na način da mu je protivna nacionalna odredba poput one o kojoj je riječ u glavnom postupku koja nameće trošarinu na aditive obuhvaćene oznakom 3811 Kombinirane nomenklature iz Priloga I. Uredbi Vijeća (EEZ) br. 2658/87 od 23. srpnja 1987. o tarifnoj i statističkoj nomenklaturi i o Zajedničkoj carinskoj tarifi, kako je izmijenjena Uredbom Komisije (EZ) br. 1031/2008 od 19. rujna 2008., s drukčijom stopom nego što je ona koja se primjenjuje na gorivo kome su dodani.

               2.

               Članak 2. stavak 3. drugi podstavak Direktive 2003/96 treba tumačiti tako da se na njega može pozvati pojedinac protiv nadležnog nacionalnog tijela u okviru spora pred nacionalnim sudovima kako se ne bi primijenio nacionalni propis koji nije u skladu s tom odredbom.

      (1)  SL C 171, 26.5.2015.