title: spojeni predmeti C-297/17, C-318/17, C-319/17 i C-438/17: Presuda Suda (veliko vijeće) od 19. ožujka 2019. (zahtjevi za prethodnu odluku koje je uputio Bundesverwaltungsgericht — Njemačka) — Bashar Ibrahim (C-297/17), Mahmud Ibrahim i dr. (C-318/17), Nisreen Sharqawi, Yazan Fattayrji, Hosam Fattayrji (C-319/17) protiv Savezne Republike Njemačke, Savezna Republika Njemačka protiv Tausa Magamadova (C-438/17) (Zahtjev za prethodnu odluku — Područje slobode, sigurnosti i pravde — Zajednički postupci za priznavanje i oduzimanje međunarodne zaštite — Direktiva 2013/32/EU — Članak 33. stavak 2. točka (a) — Odbacivanje od strane tijela države članice zahtjeva za azil kao nedopuštenog zbog prethodne dodjele supsidijarne zaštite u drugoj državi članici — Članak 52. — Područje primjene te direktive ratione temporis — Članci 4. i 18. Povelje Europske unije o temeljim pravima — Sustavni nedostaci postupka azila u toj drugoj državi članici — Sustavno odbacivanje zahtjeva za azil — Stvarna i utvrđena opasnost od nečovječnog ili ponižavajućeg postupanja — Uvjeti života korisnika supsidijarne zaštite u potonjoj državi)

text:
               3.6.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 187/11

      Presuda Suda (veliko vijeće) od 19. ožujka 2019. (zahtjevi za prethodnu odluku koje je uputio Bundesverwaltungsgericht — Njemačka) — Bashar Ibrahim (C-297/17), Mahmud Ibrahim i dr. (C-318/17), Nisreen Sharqawi, Yazan Fattayrji, Hosam Fattayrji (C-319/17) protiv Savezne Republike Njemačke, Savezna Republika Njemačka protiv Tausa Magamadova (C-438/17)
      (spojeni predmeti C-297/17, C-318/17, C-319/17 i C-438/17) (1)

      (Zahtjev za prethodnu odluku - Područje slobode, sigurnosti i pravde - Zajednički postupci za priznavanje i oduzimanje međunarodne zaštite - Direktiva 2013/32/EU - Članak 33. stavak 2. točka (a) - Odbacivanje od strane tijela države članice zahtjeva za azil kao nedopuštenog zbog prethodne dodjele supsidijarne zaštite u drugoj državi članici - Članak 52. - Područje primjene te direktive ratione temporis - Članci 4. i 18. Povelje Europske unije o temeljim pravima - Sustavni nedostaci postupka azila u toj drugoj državi članici - Sustavno odbacivanje zahtjeva za azil - Stvarna i utvrđena opasnost od nečovječnog ili ponižavajućeg postupanja - Uvjeti života korisnika supsidijarne zaštite u potonjoj državi)
      (2019/C 187/13)
      Jezik postupka: njemački

         Sud koji je uputio zahtjev

      Bundesverwaltungsgericht

         Stranke glavnog postupka

         Tužitelji: Bashar Ibrahim (C-297/17), Mahmud Ibrahim, Fadwa Ibrahim, Bushra Ibrahim, Mohammad Ibrahim, Ahmad Ibrahim (C-318/17), Nisreen Sharqawi, Yazan Fattayrji, Hosam Fattayrji (C-319/17), Savezna Republika Njemačka (C-438/17)

         Tuženici: Savezna Republika Njemačka (C-297/17, C-318/17, C-319/17), Taus Magamadov (C-438/17)

         Izreka

                  1.

                  Članak 52. prvi stavak Direktive 2013/32/EU Europskog parlamenta i Vijeća od 26. lipnja 2013. o zajedničkim postupcima za priznavanje i oduzimanje međunarodne zaštite treba tumačiti na način da dozvoljava državi članici da predvidi neposrednu primjenu odredbe nacionalnog prava kojom se prenosi članak 33. stavak 2. točka (a) te direktive na zahtjeve za azil o kojima još nije pravomoćno odlučeno, koji su podneseni prije 20. srpnja 2015. i prije stupanja na snagu te odredbe nacionalnog prava. Nasuprot tome, taj se članak 52. prvi stavak, u vezi s, osobito, navedenim člankom 33., protivi takvoj neposrednoj primjeni u situaciji u kojoj su i zahtjev za azil i zahtjev za ponovni prihvat podneseni prije stupanja na snagu Direktive 2013/32 te, u skladu s člankom 49. Uredbe (EU) br. 604/2013 Europskog parlamenta i Vijeća od 26. lipnja 2013. o utvrđivanju kriterija i mehanizama za određivanje države članice odgovorne za razmatranje zahtjeva za međunarodnu zaštitu koji je u jednoj od država članica podnio državljanin treće zemlje ili osoba bez državljanstva, i nadalje u cijelosti potpadaju pod područje primjene Uredbe Vijeća (EZ) br. 343/2003 od 18. veljače 2003. o utvrđivanju kriterija i mehanizama za određivanje države članice odgovorne za razmatranje zahtjeva za azil koji je u jednoj od država članica podnio državljanin treće zemlje.

                  2.

                  U situaciji kao što je ona u predmetima C-297/17, C-318/17 i C-319/17, članak 33. Direktive 2013/32 treba tumačiti na način da državama članicama dozvoljava da odbace zahtjev za azil kao nedopušten na temelju stavka 2. točke (a) tog članka 33. a da ne moraju prvenstveno koristiti postupak prihvata ili ponovnog prihvata predviđen Uredbom br. 604/2013.

                  3.

                  Članak 33. stavak 2. točku (a) Direktive 2013/32 treba tumačiti na način da mu se ne protivi to da država članica iskoristi mogućnost koju daje ta odredba da odbaci zahtjev za dodjelu statusa izbjeglice kao nedopušten iz razloga što je podnositelju zahtjeva već priznata supsidijarna zaštita u drugoj državi članici ako predvidljivi uvjeti života koje će podnositelj imati kao korisnik supsidijarne zaštite u toj drugoj državi članici istoga ne izlažu ozbiljnoj opasnosti da pretrpi nečovječno ili ponižavajuće postupanje u smislu članka 4. Povelje Europske unije o temeljnim pravima. Okolnost da korisnici takve supsidijarne zaštite u navedenoj državi članici ne primaju nikakvu naknadu za podmirivanje osnovnih životnih potreba, ili je u usporedbi s drugim državama članicama primaju u znatno manjem obujmu, ali se pritom prema njima u tom pogledu ne postupa drugačije nego prema državljanima predmetne države članice, ne može dovesti do utvrđenja da bi u toj državi podnositelj zahtjeva bio izložen takvoj opasnosti, osim ako se on zbog svoje osobite ranjivosti, bez svoje volje i vlastitih izbora, ne bi nalazio u izuzetnoj materijalnoj oskudici.

                  4.

                  Članak 33. stavak 2. točku (a) Direktive 2013/32 treba tumačiti na način da se ne protivi tome da država članica iskoristi tu mogućnost ako postupak azila u drugoj državi članici koja je podnositelju zahtjeva dodijelila supsidijarnu zaštitu dovodi do sustavnog odbijanja, bez stvarnog razmatranja, dodjele statusa izbjeglice podnositeljima zahtjeva za međunarodnu zaštitu koji ispunjavaju uvjete predviđene u poglavljima II. i III. Direktive 2011/95/EU Europskog parlamenta i Vijeća od 13. prosinca 2011. o standardima za kvalifikaciju državljana trećih zemalja ili osoba bez državljanstva za ostvarivanje međunarodne zaštite, za jedinstveni status izbjeglica ili osoba koje ispunjavaju uvjete za supsidijarnu zaštitu te sadržaj odobrene zaštite.

         (1)  SL C 309, 18. 9. 2017.

         SL C 347, 16. 10. 2017.


title: predmet C-465/17: Presuda Suda (treće vijeće) od 21. ožujka 2019. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Oberlandesgericht Düsseldorf — Njemačka) — Falck Rettungsdienste GmbH, Falck A/S protiv Stadta Solingen (Zahtjev za prethodnu odluku — Provedba postupka javne nabave — Direktiva 2014/24/EU — Članak 10. točka (h) — Posebna izuzeća za ugovore o nabavi usluga — Civilna obrana, civilna zaštita i usluge sprečavanja opasnosti — Neprofitne organizacije ili udruženja — Usluge kola hitne pomoći za prijevoz pacijenata — Kvalificirani sanitetski prijevoz)

text:
               3.6.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 187/16

      Presuda Suda (treće vijeće) od 21. ožujka 2019. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Oberlandesgericht Düsseldorf — Njemačka) — Falck Rettungsdienste GmbH, Falck A/S protiv Stadta Solingen
      (predmet C-465/17) (1)

      (Zahtjev za prethodnu odluku - Provedba postupka javne nabave - Direktiva 2014/24/EU - Članak 10. točka (h) - Posebna izuzeća za ugovore o nabavi usluga - Civilna obrana, civilna zaštita i usluge sprečavanja opasnosti - Neprofitne organizacije ili udruženja - Usluge kola hitne pomoći za prijevoz pacijenata - Kvalificirani sanitetski prijevoz)
      (2019/C 187/18)
      Jezik postupka: njemački

         Sud koji je uputio zahtjev

      Oberlandesgericht Düsseldorf

         Stranke glavnog postupka

         Tužitelji: Falck Rettungsdienste GmbH, Falck A/S

         Tuženik: Stadt Solingen

         Izreka

                  1.

                  Članak 10. točku (h) Direktive 2014/24/EU Europskog parlamenta i Vijeća od 26. veljače 2014. o javnoj nabavi i o stavljanju izvan snage Direktive 2004/18/EZ treba tumačiti na način da iznimka od pravila o javnoj nabavi koju on predviđa obuhvaća skrb i pomoć pacijentima koji zahtijevaju hitnu medicinsku skrb, a koje u kolima hitne pomoći pruža sanitetski asistent odnosno viši medicinski tehničar hitne medicine, obuhvaćene oznakom CPV [Common Procurement Vocabulary (Jedinstveni rječnik javne nabave)] 75252000-7 (usluge spašavanja) kao i kvalificirani sanitetski prijevoz koji, osim usluge prijevoza, obuhvaća skrb i pružanje pomoći koju pacijentima u sanitetskom vozilu pruža viši medicinski tehničar hitne medicine uz potporu sanitetskog pomoćnika, obuhvaćen oznakom CPV 85143000-3 (usluge kola hitne pomoći), pod uvjetom da navedeni kvalificirani sanitetski prijevoz doista obavlja osoblje koje je prošlo odgovarajuću obuku iz prve pomoći i da se odnosi na pacijenta za kojeg postoji opasnost od pogoršanja zdravstvenog stanja tijekom tog prijevoza.

                  2.

                  Članak 10. točku (h) Direktive 2014/24 treba tumačiti na način, s jedne strane, da mu se protivi da se humanitarne organizacije koje nacionalno pravo priznaje kao organizacije za civilnu obranu i zaštitu smatraju „neprofitnim organizacijama ili udruženjima” u smislu te odredbe ako se priznanje statusa humanitarne organizacije u nacionalnom pravu ne uvjetuje time da ne ostvaruje dobit i, s druge strane, da organizacije ili udruženja čiji se cilj sastoji od ispunjenja socijalnih zadaća, koje ne obavljaju gospodarsku djelatnost i koje eventualnu dobit ponovno ulažu radi postizanja cilja organizacije ili udruženja čine „neprofitne organizacije ili udruženja” u smislu navedene odredbe.

         (1)  SL C 330, 2. 10. 2017.


title: predmeti T-910/16 i T-911/16: Presuda Općeg suda od 4. travnja 2019. — Hesse i Wedl & Hofmann protiv EUIPO-a (TESTA ROSSA) („Žig Europske unije — Postupak opoziva — Figurativni žig Europske unije TESTA ROSSA — Djelomično proglašenje opoziva — Članak 51. stavak 1. točka (a) Uredbe (EZ) br. 207/2009 (koji je postao članak 58. stavak 1. točka (a) Uredbe (EU) 2017/1001) — Dokaz o uporabi — Vanjska uporaba osporavanog žiga — Jednako postupanje”)

text:
               3.6.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 187/64

      Presuda Općeg suda od 4. travnja 2019. — Hesse i Wedl & Hofmann protiv EUIPO-a (TESTA ROSSA)
      (predmeti T-910/16 i T-911/16) (1)

      („Žig Europske unije - Postupak opoziva - Figurativni žig Europske unije TESTA ROSSA - Djelomično proglašenje opoziva - Članak 51. stavak 1. točka (a) Uredbe (EZ) br. 207/2009 (koji je postao članak 58. stavak 1. točka (a) Uredbe (EU) 2017/1001) - Dokaz o uporabi - Vanjska uporaba osporavanog žiga - Jednako postupanje”)
      (2019/C 187/67)
      Jezik postupka: njemački

         Stranke

         Tužitelj u predmetu T-910/16: Kurt Hesse (Nuremberg, Njemačka) (zastupnik: M. Krogmann, odvjetnik)

         Tužitelj u predmetu T-911/16: Wedl & Hofmann GmbH (Mils, Njemačka) (zastupnik: T. Raubal, odvjetnik)

         Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (zastupnik: M. Fischer, agent)

         Druge stranke u postupku pred žalbenim vijećem EUIPO-a, intervenijenti u postupku pred Općim sudom, u predmetu T-910/16 i u predmetu T-911/16: Wedl & Hofmann GmbH i Kurt Hesse

         Predmet

      Tužba podnesena protiv odluke prvog žalbenog vijeća EUIPO-a od 5. listopada 2016. (predmet R 68/2016-1), koja se odnosi na postupak opoziva između K. Hessea i društva Wedl & Hofmann.

         Izreka

                  1.

                     Predmeti T 910/16 i T 911/16 spajaju se u svrhu presude.

                  2.

                     Tužbe se odbijaju.

                  3.

                     U predmetu T 910/16, Kurtu Hesseu nalaže se snošenje troškova.

                  4.

                     U predmetu T 911/16, društvu Wedl & Hofmann nalaže se snošenje troškova.

         (1)  SL C 53, 20. 2. 2017.


title: predmet T-701/18: Tužba podnesena 8. travnja 2019. — SJ protiv Komisije

text:
               3.6.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 187/80

      Tužba podnesena 8. travnja 2019. — SJ protiv Komisije
      (predmet T-701/18)
      (2019/C 187/86)
      Jezik postupka: engleski

         Stranke

         Tužitelj: SJ (zastupnici: J. MacGuill, Solicitor i E. Martin-Vignerte, odvjetnik)

         Tuženik: Europska komisija

         Tužbeni zahtjev

      Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

                  —

                  poništi odbijanje Europske komisije da odobri pristup dokumentima u skladu s Uredbom (EZ) br. 1049/2001 (1), dano u potvrđujućoj odluci C(2018) 6642 final, od 4. listopada 2018., o kojoj je tužitelj obaviješten 8. listopada 2018.;

                  —

                  u odnosu na troškove postupka, naloži svakog stranci da snosi svoje troškove ili da naloži tuženiku da snosi tužiteljeve troškove, ako je tužitelj uspio u postupku.

         Tužbeni razlozi i glavni argumenti

      U prilog osnovanosti tužbe tužitelj ističe dva tužbena razloga.

                  1.

                  Prvi tužbeni razlog temelji se na tvrdnji da je tuženik, pouzdajući se u opću pretpostavku neotkrivanja, ustvari prenio teret dokaza i nametnuo tužitelju teret dokazivanja nemogućeg, protivno navedenoj sudskoj praksi.

                  2.

                  Drugi tužbeni razlog temelji se na očiglednoj pogrešci u ocjeni postojanja prevladavajućeg javnog interesa, protivno načelima mjerodavne sudske prakse.

         (1)  Uredba (EZ) br. 1049/2001 Europskog parlamenta i Vijeća od 30. svibnja 2001. o javnom pristupu dokumentima Europskog parlamenta, Vijeća i Komisije (SL 2001., L 145, str. 43.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku: poglavlje 1., svezak 16., str. 70. — 75.)


title: predmet T-177/19: Tužba podnesena 21. ožujka 2019. — Exxonmobil Petroleum & Chemical protiv ECHA-e

text:
               3.6.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 187/80

      Tužba podnesena 21. ožujka 2019. — Exxonmobil Petroleum & Chemical protiv ECHA-e
      (predmet T-177/19)
      (2019/C 187/87)
      Jezik postupka: engleski

         Stranke

         Tužitelj: Exxonmobil Petroleum & Chemical BVBA (Antwerp, Belgija) (zastupnici: M. Navin-Jones, Solicitor i A. Kołtunowska, odvjetnica)

         Tuženik: Europska agencija za kemikalije

         Tužbeni zahtjev

      Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

                  —

                  proglasi tužbu dopuštenom i osnovanom;

                  —

                  poništi ECHA-inu odluku br. ED/88/2018 o uključivanju posebno zabrinjavajućih tvari u popis za eventualno uvrštenje u Prilog XIV., objavljenu 15. siječnja 2019., u dijelu koji se odnosi na fenantren; i

                  —

                  naloži tuženiku snošenje troškova.

         Tužbeni razlozi i glavni argumenti

      U prilog osnovanosti tužbe tužitelj ističe dva tužbena razloga.

                  1.

                  Prvi tužbeni razlog, koji se temelji na tome da je tuženik očigledno pogrešno ocijenio visoku postojanost svojstava fenantrena i da je prekoračio svoje ovlasti, te povrijedio članak 59. Uredbe (EZ) br. 1907/2006 Europskog parlamenta i Vijeća od 18. prosinca 2006. (1) time što:

                              —

                              se pouzdao u utvrđenja iz pomoćnog dokumenta Odbora država članica iz 2009. o vrlo postojanim svojstvima fenantrena kao sastojka smole katrana kamenog ugljena visoke temperature, ne izvršivši vlastitu ocjenu dostupnih informacija, čime je preuzeo greške sadržane u tom pomoćnom dokumentu;

                              —

                              je donio zaključke o vrlo postojanim svojstvima fenantrena koje upotrjebljeni dokazi ne mogu poduprijeti;

                              —

                              je propustio razmotriti dostupne dokaze koji bi na ozbiljan način doveli u pitanje pouzdanost i ekstremni konzervativizam studije OECD 308 o voda-sediment simulaciji na fenantren;

                              —

                              je propustio uzeti u razmatranje informacije koje dovode u pitanje korištenje računanja za prilagodbu rezultata studije OECD 308 radi objašnjenja temperature;

                              —

                              je propustio ocijeniti nove dokaze o postojanosti fenantrena koji bi mu bili dostupni tijekom javnog savjetovanja; i

                              —

                              time što je propustio razmotriti sve relevantne informacije prilikom utvrđivanja valjanosti i utemeljenosti dokaza o postojanosti svojstava fenantrena, posebno u dijelu koji se odnosi na fotodegradaciju, topljenje i hlapljenje phenanthrena

                  2.

                  Drugi tužbeni razlog, koji se temelji na tvrdnji da je, donoseći sporni akt, tuženik povrijedio načelo proporcionalnosti, sadržano u Europskom pravu.

         (1)  Uredba (EZ) br. 1907/2006 Europskog parlamenta i Vijeća od 18. prosinca 2006. o registraciji, evaluaciji, autorizaciji i ograničavanju kemikalija (REACH) i osnivanju Europske agencije za kemikalije te o izmjeni Direktive 1999/45/EZ i stavljanju izvan snage Uredbe Vijeća (EEZ) br. 793/93 i Uredbe Komisije (EZ) br. 1488/94 kao i Direktive Vijeća 76/769/EEZ i direktiva Komisije 91/155/EEZ, 93/67/EEZ, 93/105/EZ i 2000/21/EZ (SL 2016., L 396, str. 1.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 13., svezak 23., str. 3. i ispravak SL 2017., L 135, str. 46.)


title: predmet T-186/19: Tužba podnesena 29. ožujka 2019. — Zubedi protiv Vijeća

text:
               3.6.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 187/82

      Tužba podnesena 29. ožujka 2019. — Zubedi protiv Vijeća
      (predmet T-186/19)
      (2019/C 187/88)
      Jezik postupka: engleski

         Stranke

         Tužitelj: Khaled Zubedi (Damask, Sirija) (zastupnici: M. Lester, QC i M. O’Kane, Solicitor)

         Tuženik: Vijeće Europske unije

         Tužbeni zahtjev

      Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

                  —

                  poništi Provedbenu odluku Vijeća (ZVSP) 2019/87 od 21. siječnja 2019. (1) i Provedbenu uredbu Vijeća (EU) 2019/85 od 21. siječnja 2019. (2), u dijelu u kojem se odnose na tužitelja; i

                  —

                  nalože tuženiku snošenje troškova.

         Tužbeni razlozi i glavni argumenti

      U prilog osnovanosti tužbe tužitelj ističe jedan tužbeni razlog, tvrdeći da je tuženik počinio očiglednu pogrešku u svojoj ocjeni time što je tužitelja uključio u mjere ograničavanja Europske unije u odnosu na Siriju.
      Tužitelj je bio uključen u Provedbenu odluku Vijeća (ZVSP) 2019/87 i Provedbenu uredbu Vijeća (EU) 2019/85 na temelju toga što je on jedan od članova skupine uspješnih poslovnih ljudi u Siriji, za koje je tuženik naveo da ostvaruju velike profite podupirući režim predsjednika Assada, na način da stvaraju partnerstva s poduzećima koja imaju potporu države radi iskorištavanja zemljišta oduzetih osobama koje su raseljene tijekom oružanog sukoba u Siriji. To je potpuno neistinito u odnosu na tužitelja, kriteriji za njegovo uključenje nisu ispunjeni te se tuženikov slučaj zasniva na nedovoljno utvrđenim temeljima.

         (1)  Provedbena odluka Vijeća (ZVSP) 2019/87 od 21. siječnja 2019. o provedbi Odluke 2013/255/ZVSP o mjerama ograničavanja protiv Sirije (SL 2019., L 181, str. 13.).

         (2)  Provedbena uredba Vijeća (EU) 2019/85 od 21. siječnja 2019. o provedbi Uredbe (EU) br. 36/2012 o mjerama ograničavanja s obzirom na stanje u Siriji (SL 2019., L 181, str. 4.).


title: predmet T-189/19: Tužba podnesena 3. travnja 2019. — Haikal protiv Vijeća

text:
               3.6.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 187/82

      Tužba podnesena 3. travnja 2019. — Haikal protiv Vijeća
      (predmet T-189/19)
      (2019/C 187/89)
      Jezik postupka: bugarski

         Stranke

         Tužitelj: Maen Haikal (Damask, Sirija) (zastupnik: Stanislav Koev, odvjetnik)

         Tuženik: Vijeće Europske unije

         Tužbeni zahtjev

      Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

                  —

                  proglasi ovu tužbu u cijelosti dopuštenom i osnovanom i proglasi pravno utemeljenim sve u njoj iznesene tužbene razloge;

                  —

                  utvrdi da se pobijani pravni akti mogu djelomično poništiti;

                  —

                  djelomično poništi Odluku Vijeća (ZVSP) 2019/87 od 21. siječnja 2019. o provedbi Odluke 2013/255/ZVSP o mjerama ograničavanja protiv Sirije, u dijelu u kojem se odnosi na Maena Haikala;

                  —

                  djelomično poništi Provedbenu odluku Vijeća (EU) 2019/85 od 21. siječnja 2019. o provedbi Uredbe (EU) br. 36/2012 o mjerama ograničavanja s obzirom na stanje u Siriji, u dijelu u kojem se odnosi na Maena Haikala;

                  —

                  Vijeću Europske unije naloži snošenje svih tužiteljevih troškova postupka, izdataka, nagrada i naknada i drugih troškova u vezi s njegovim zastupanjem po odvjetniku.

         Tužbeni razlozi i glavni argumenti

      U prilog osnovanosti tužbe tužitelj ističe sedam tužbenih razloga.

                  1.

                  Prvi tužbeni razlog: povreda obveze obrazlaganja koju je počinilo Vijeće — članak 6. Konvencije za zaštitu ljudskih prava (EKLJP), članak 296. Ugovora o funkcioniranju Europske unije (UFEU) i članak 41. Povelje Europske unije o temeljnim pravima.

                  2.

                  Drugi tužbeni razlog: povreda načela zakonitosti i razmjernosti kaznenih djela i kazni — članak 49. Povelje Europske unije o temeljnim pravima.

                  3.

                  Treći tužbeni razlog: povreda prava na djelotvornu sudsku zaštitu — članak 6. i 13. EKLJP-a, članak 215. UFEU-a te članci 41. i 47. Povelje Europske unije o temeljnim pravima.

                  4.

                  Četvrti tužbeni razlog: pogreške u ocjeni koje je počinilo Vijeće.

                  5.

                  Peti tužbeni razlog: povreda prava na vlasništvo, načela proporcionalnosti i slobode poduzetništva — članak 1. Dodatnog protokola EKLJP-a i članak 17. Povelje Europske unije o temeljnim pravima.

                  6.

                  Šesti tužbeni razlog: povreda prava na normalne uvjete života — članci 2. i 4. Povelje Europske unije o temeljnim pravima te članci 3. i 25. Opće deklaracije Ujedinjenih naroda o ljudskim pravima.

                  7.

                  Sedmi tužbeni razlog: ozbiljna povreda prava na zaštitu ugleda — članak 8. i članak 10. stavak 2. EKLJP-a.


title: predmet T-211/19: Tužba podnesena 5. travnja 2019. — Le Pen protiv Parlamenta

text:
               3.6.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 187/84

      Tužba podnesena 5. travnja 2019. — Le Pen protiv Parlamenta
      (predmet T-211/19)
      (2019/C 187/90)
      Jezik postupka: francuski

         Stranke

         Tužitelj: Jean-Marie Le Pen (Saint-Cloud, Francuska) (zastupnik: F. Wagner, odvjetnik)

         Tuženik: Europski parlament

         Tužbeni zahtjevi

      Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

                  —

                  poništi odluku Europskog parlamenta P8_TA-PROV(2019)0136 od 12. ožujka 2019. o zahtjevu za ukidanje imuniteta tužitelju 2018/2247(IMM), kojom je tužiteljev imunitet doista i ukinut;

                  —

                  naloži Parlamentu snošenje svih troškova.

         Tužbeni razlozi i glavni argumenti

      U prilog osnovanosti tužbe tužitelj ističe četiri tužbena razloga.

                  1.

                  Prvi tužbeni razlog temelji se na povredi članka 9. Protokola br. 7 o povlasticama i imunitetima Europske unije (SL 2010., C 83, str. 266.), članka 5. stavaka 1. i 5. Poslovnika Europskog parlamenta (SL 2005., L 44, str. 1.) te obavijesti za zastupnike br. 11/2003 i 11/2016

                  2.

                  Drugi tužbeni razlog temelji se na zlouporabi postupka. Tužitelj smatra da je ukidanjem njegova zastupničkog imuniteta Parlament ovlastio francuskog istražnog suca da u razdoblju od 2009. do 2014. stupi u ulogu glavnog tajnika Europskog parlamenta, čime je povrijedio članak 68. stavak 1. Provedbenih mjera Statuta zastupnika Europskog parlamenta, koji navedenom glavnom tajniku daje isključivu nadležnost za odlučivanje o nepropisno isplaćenim iznosima i za izdavanje izvršnog naslova protiv pojedinog zastupnika u Europskom parlamentu.

                  3.

                  Treći tužbeni razlog temelji se na zlouporabi ovlasti, zlouporabi postupka i povredi razumnog roka za pokretanje kaznenog progona. Tužitelj ističe da je Parlament zlouporabio postupak, što utječe na izvršavanje tužiteljevih prava obrane, zato što je nakon gotovo tri mandata bez prigovora glavnog tajnika Parlamenta, tužitelj smatrao nepotrebnim čuvati dokaze o radu svojih asistenata i stoga nema sredstvo kojim može odgovoriti sudu.

                  4.

                  Četvrti žalbeni razlog temelji se na povredi članka 43. Obavijesti za zastupnike br. 11/2016, zato što je svrha progona otežati rad zastupnika jedne od glavnih oporbenih stranaka u Parlamentu.


title: predmet T-213/19: Tužba podnesena 8. travnja 2019. — AW protiv Parlamenta

text:
               3.6.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 187/85

      Tužba podnesena 8. travnja 2019. — AW protiv Parlamenta
      (predmet T-213/19)
      (2019/C 187/91)
      Jezik postupka: francuski

         Stranke

         Tužitelj: AW (zastupnici: L. Levi i S. Rodrigues, odvjetnici)

         Tuženik: Europski parlament

         Tužbeni zahtjev

      Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

                  —

                  proglasi tužbu dopuštenom i osnovanom;

                  —

                  poništi odluke od 7. kolovoza 2018. koje je donio tuženik i kojima se odbijaju zahtjevi tužitelja za priznavanje dviju bolesti (bolest vrata i urtikarija uzrokovana stresom) kao profesionalnih bolesti, kao i, prema potrebi, odluku od 19. veljače 2019. kojom je tuženik odbio tužiteljevu žalbu podnesenu 16. listopada 2018. protiv odluka od 7. kolovoza 2018.;

                  —

                  naloži tuženiku snošenje svih troškova.

         Tužbeni razlozi i glavni argumenti

      U prilog osnovanosti tužbe tužitelj ističe dva tužbena razloga.

                  1.

                  Prvi tužbeni razlog temelji se na povredi članka 22. stavka 3. Općih pravila o osiguranju od rizika nezgode i profesionalne bolesti za dužnosnike Europskih zajednica (u daljnjem tekstu: Opća pravila) zbog postupovnih nepravilnosti koje je počinilo liječničko povjerenstvo.

                  2.

                  Drugi tužbeni razlog temelji se na povredi članka 22. Općih pravila u vezi s člankom 41. Povelje Europske unije o temeljnim pravima jer liječničko povjerenstvo nije postupalo neovisno, nego prema uputama Parlamenta.


title: predmet T-239/19: Tužba podnesena 9. travnja 2019. — Vinos de Arganza protiv EUIPO-a — Nordbrand Nordhausen (ENCANTO)

text:
               3.6.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 187/85

      Tužba podnesena 9. travnja 2019. — Vinos de Arganza protiv EUIPO-a — Nordbrand Nordhausen (ENCANTO)
      (predmet T-239/19)
      (2019/C 187/92)
      Jezik postupka: engleski

         Stranke

         Tužitelj: Vinos de Arganza, SL (Toral de los Vados, Španjolska) (zastupnik: L. Broschat García, odvjetnik)

         Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO)

         Druga stranka pred žalbenim vijećem: Nordbrand Nordhausen GmbH (Nordhausen, Njemačka)

         Podaci o postupku pred EUIPO-om

         Podnositelj prijave spornog žiga: tužitelj pred Općim sudom

         Predmetni sporni žig: prijava figurativnog žiga Europske unije ENCANTO — prijava za registraciju br. 15 542 251

         Postupak pred EUIPO-om: postupak povodom prigovora

         Pobijana odluka: Odluka prvog žalbenog vijeća EUIPO-a od 17. siječnja 2019. u predmetu R 392/2018-1

         Tužbeni zahtjev

      Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

                  —

                  Poništi pobijanu odluku;

                  —

                  Odbije prigovor;

                  —

                  Dopusti registraciju žiga za koji je podnesena prijava;

                  —

                  Naloži EUIPO-u i intervenijentu snošenje troškova.

         Tužbeni razlog

                  —

                  Povreda članka 8. stavka 1. točke (b) Uredbe (EU) 2017/1001 Europskog parlamenta i Vijeća


title: predmet T-241/19: Tužba podnesena 10. travnja 2019. — Španjolska protiv Komisije

text:
               3.6.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 187/86

      Tužba podnesena 10. travnja 2019. — Španjolska protiv Komisije
      (predmet T-241/19)
      (2019/C 187/93)
      Jezik postupka: španjolski

         Stranke

         Tužitelj: Kraljevina Španjolska (zastupnik: A. Rubio González, agent)

         Tuženik: Europska komisija

         Tužbeni zahtjev

      Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

                  —

                  poništi Odluku Komisije od 19. prosinca 2018. o državnoj potpori SA 34914 (2013/C) koju je provela Ujedinjena Kraljevina u vezi sa sustavom oporezivanja društava iz Gibraltara,

                  —

                  naloži tuženiku snošenje troškova.

         Tužbeni razlozi i glavni argumenti

      U prilog osnovanosti tužbe tužitelj ističe dva tužbena razloga.

                  1.

                  Prvi tužbeni razlog, koji se temelji na povredi članka 107. stavka 1. UFEU-a jer je nepravilno primijenjen kriterij teritorijalne selektivnosti

                              —

                              U tom se pogledu navodi da je Komisija u trenutku donošenja pobijane odluke raspolagala podacima i elementima iz kojih je bilo očito postojanje selektivne državne potpore na temelju teritorijalnosti, zbog čega je trebala posumnjati u selektivni doseg potpore. Budući da je ograničila kriterij materijalne selektivnosti, Komisija je donijela pogrešne zaključke jer postoje odnosno mogu postojati druge potpore osim one koja je stvarno utvrđena pobijanom odlukom.

                  2.

                  Drugi tužbeni razlog, koji se temelji na povredi članka 296. UFEU-a jer je pobijana odluka akt koji formalno ne sadržava obrazloženje ni nužnu ocjenu selektivnosti

                              —

                              U tom se pogledu navodi da Komisija ne obrazlaže zbog čega ne prihvaća argumente koje je u pogledu teritorijalne selektivnosti istaknula Kraljevina Španjolska tijekom postupka. Riječ je o aktu kojem sadržajno nedostaje obrazloženje, i to zbog pogrešnog tumačenja koje je sadržano u presudi Prvostupanjskog suda od 18. prosinca 2008., Vlada Gibraltara/Komisija, T-211/04 i T-215/04, EU:T:2008:595. Budući da je Sud ukinuo tu presudu (presudom od 15. studenoga 2011., Komisija i Španjolska/Vlada Gibraltara i Ujedinjena Kraljevina, C-106/09 P i C-107/09 P, EU:C:2011:732) ponovno je uspostavljen kriterij iz Odluke Komisije 2005/261/EZ od 30. siječnja 2004., a da ta promjena kriterija nije obrazložena.


title: predmet T-249/19: Tužba podnesena 12. travnja 2019. — Karpeta-Kovalyova protiv Komisije

text:
               3.6.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 187/87

      Tužba podnesena 12. travnja 2019. — Karpeta-Kovalyova protiv Komisije
      (predmet T-249/19)
      (2019/C 187/94)
      Jezik postupka: engleski

         Stranke

         Tužiteljica: Marina Karpeta-Kovalyova (Woluwe Saint Pierre, Belgija) (zastupnik: S. Pappas, odvjetnik)

         Tuženik: Europska komisija

         Tužbeni zahtjev

      Tužiteljica od Općeg suda zahtijeva da:

                  —

                  poništi obje osporene odluke tako da Europska komisija ponovno ocijeni tužiteljičin status i dodijeli joj naknadu za život u inozemstvu, dnevnice, naknadu za nastanjenje, putne troškove pri preuzimanju dužnosti i troškove selidbe;

                  —

                  naloži tuženiku snošenje svojih i tužiteljičinih troškova ovog postupka.

         Tužbeni razlozi i glavni argumenti

      U prilog osnovanosti tužbe tužiteljica ističe dva tužbena razloga.

                  1.

                  Prvi tužbeni razlog temelji se na pogrešnoj interpretaciji članka 4. stavka 1. točke (a) Priloga VII. Pravilniku o osoblju, u vezi s definicijom uobičajenog boravišta, imajući u vidu da osporene odluke nisu uzele u obzir diplomatski status tužiteljičinog supruga koji je on imao tijekom većeg dijela mjerodavnog razdoblja od 5 godina, koje je završilo šest mjeseci prije nego što je ona preuzela dužnost, te zato što su uzele u obzir ugovore na temelju kojih je tužiteljica bila privremeno zaposlena i za vrijeme kojih se njezina obitelj vratila u svoju domovinu.

                  2.

                  Drugi tužbeni razlog temelji se na očiglednoj pogrešci u ocjeni u osporenim odlukama, jer one nisu uzele u obzir činjenice koje nedvojbeno i izvan svake ocjene dokazuju selidbu cijelog kućanstva iz Bruxellesa u tužiteljičinu domovinu, nego se zasnivaju na neutemeljenim pretpostavkama.


title: predmet T-250/19: Tužba podnesena 15. travnja 2019. — Tradición CZ protiv EUIPO-a — Rivero Argudo (TRADICIÓN CZ, S. L.)

text:
               3.6.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 187/88

      Tužba podnesena 15. travnja 2019. — Tradición CZ protiv EUIPO-a — Rivero Argudo (TRADICIÓN CZ, S. L.)
      (predmet T-250/19)
      (2019/C 187/95)
      Jezik na kojem je tužba podnesena: španjolski

         Stranke

         Tužitelj: Tradición CZ, SL (Jerez de la Frontera, Španjolska) (zastupnik: M. Aznar Alonso, odvjetnik)

         Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO)

         Druga stranka pred žalbenim vijećem: María Dolores Rivero Argudo (Jerez de la Frontera, Španjolska)

         Podaci o postupku pred EUIPO-om

         Podnositelj prijave: tužitelj pred Općim sudom

         Predmetni sporni žig: verbalni žig Europske unije TRADICIÓN CZ, S. L. — prijava za registraciju br. 14 977 045

         Postupak pred EUIPO-om: postupak povodom prigovora

         Pobijana odluka: odluka drugog žalbenog vijeća EUIPO-a od 4. veljače 2019. u predmetu R 257/2018-2

         Tužbeni zahtjev

      Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

                  —

                  Prekine ovaj postupak do donošenja konačne odluke u postupku povodom opoziva 33785-C koji se vodi pred EUIPO-om protiv suprotstavljenog žiga 7272594 RIVERO CZ.

                  —

                  Utvrdi osnovanim prvi tužbeni razlog i poništi pobijanu odluku te utvrdi nepostojanje opasnosti od dovođenja u zabludu između suprotstavljenih žigova.

                  —

                  Podredno i kumulativno, utvrdi osnovanim drugi tužbeni razlog i poništi pobijanu odluku te utvrdi nepostojanje opasnosti od dovođenja u zabludu između suprotstavljenih žigova u vezi s uslugama prodaje octa i mošta iz razreda 35.

                  —

                  Naloži snošenje troškova EUIPO-u i protustranci, u slučaju da sudjeluje u postupku.

         Tužbeni razlog

                  —

                  Povreda članka 8. stavka 1. točke (b) Uredbe (EU) br. 2017/1001 Europskog parlamenta i Vijeća


title: predmet T-255/19: Tužba podnesena 18. travnja 2019. — Baustoffwerke Gebhart & Söhne protiv EUIPO-a (BIOTON)

text:
               3.6.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 187/89

      Tužba podnesena 18. travnja 2019. — Baustoffwerke Gebhart & Söhne protiv EUIPO-a (BIOTON)
      (predmet T-255/19)
      (2019/C 187/96)
      Jezik postupka: njemački

         Stranke

         Tužitelj: Baustoffwerke Gebhart & Söhne GmbH & Co. KG (Aichstetten, Njemačka) (zastupnik: E. Strauß, odvjetnica)

         Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO)

         Podaci o postupku pred EUIPO-om

         Predmetni sporni žig: prijava za registraciju verbalnog žiga Europske unije BIOTON — prijava za registraciju br. 17 746 009

         Pobijana odluka: odluka četvrtog žalbenog vijeća EUIPO-a od 20. veljače 2019. u predmetu R 1887/2018-4

         Tužbeni zahtjev

      Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

                  —

                  poništi pobijanu odluku i dopusti objavu prijave za registraciju žiga Europske unije za sve prijavljene proizvode;

                  —

                  podredno, vrati predmet EUIPO-u na ponovno odlučivanje s uputom da preinači pobijanu odluku i prihvati zahtjev za registraciju žiga Europske unije br. 17 746 009 BIOTON;

                  —

                  EUIPO-u naloži snošenje troškova.

         Tužbeni razlozi

                  —

                  povreda članka 7. stavka 1. točke (b) Uredbe (EU) 2017/1001 Europskog parlamenta i Vijeća;

                  —

                  povreda članka 7. stavka 1. točke (c) Uredbe (EU) 2017/1001 Europskog parlamenta i Vijeća.


title: predmet T-229/19: Tužba podnesena 8. travnja 2019. — AlzChem Trostberg protiv Komisije

text:
               17.6.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 206/83

      Tužba podnesena 8. travnja 2019. — AlzChem Trostberg protiv Komisije
      (predmet T-229/19)
      (2019/C 206/74)
      Jezik postupka: njemački

         Stranke

         Tužitelj: AlzChem Trostberg GmbH (Trostberg, Njemačka) (zastupnici: F. Wagner i N. Voß, odvjetnici)

         Tuženik: Europska komisija

         Tužbeni zahtjev

      Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

                  —

                  poništi Odluku SA.34045 (2013/C) (ex 2012/NN) od 28. svibnja 2018. priopćenu pod brojem dokumenta C(2018) 3166 ( SL 2019., L 14, str. 1.) za 2012. i 2013.,

                  —

                  podredno, u odnosu na tužitelja poništi Odluku SA.34045 (2013/C) (ex 2012/NN) od 28. svibnja 2018. priopćenu pod brojem dokumenta C(2018) 3166 za 2012. i 2013.,

                  —

                  podredno prethodno navedenom, poništi Odluku SA.34045 (2013/C) (ex 2012/NN) od 28. svibnja 2018. priopćenu pod brojem dokumenta C(2018), u dijelu u kojem se njome za potrošače baznog opterećenja s najmanje 7 000 sati uporabe godišnje određuje povrat od više od 20 %, za potrošače baznog opterećenja s najmanje 7 500 sati uporabe godišnje povrat od više od 15 % i za potrošače baznog opterećenja s najmanje 8 000 sati uporabe godišnje povrat od više od 10 % objavljene naknade za mrežu,

                  —

                  dodatno podredno, u odnosu na tužitelja poništi Odluku SA.34045 (2013/C) (ex 2012/NN) od 28. svibnja 2018. priopćenu pod brojem dokumenta C(2018) 3166 u dijelu u kojem se njome za potrošače baznog opterećenja s najmanje 7 500 sati uporabe godišnje određuje povrat od više od 15 % objavljene naknade za mrežu,

                  —

                  krajnje podredno, u odnosu na tužitelja poništi Odluku SA.34045 (2013/C) (ex 2012/NN) od 28. svibnja 2018. priopćenu pod brojem dokumenta C(2018) 3166, u dijelu u kojem se njome određuje povrat od više od 20 % objavljene naknade za mrežu te

                  —

                  naloži tuženiku snošenje troškova postupka, uključujući odvjetničke i putne troškove.

         Tužbeni razlozi i glavni argumenti

      Tužba se temelji na sljedećim tužbenim razlozima.

                  1.

                  Pogrešna pretpostavka o postojanju državne potpore u smislu članka 107. stavka 1. UFEU-a
                  U okviru prvog tužbenog razloga prigovara se da je tuženik prilikom svojeg ispitivanja spornog oslobođenja od naknade za mrežu počinio pogrešku koja se tiče prava kada je zaključio da postoji uporaba državnih sredstava.
                  Usto, prilikom ispitivanja zahtjeva „selektivnosti” referentni sustav bio je pogrešno i nepotpuno određen.
                  Nadalje se ističe da je tuženik zbog nepotpunog određivanja referentnog sustava povrijedio svoju obvezu obrazlaganja u skladu s člankom 296. stavkom 2. UFEU-a.

                  2.

                  Povreda načela jednakog postupanja
                  U okviru drugog tužbenog razloga ističe se da su odlukom tuženika određene samo obveze naknadnog plaćanja za potrošače baznog opterećenja, koji su u 2012. i 2013. bili u potpunosti oslobođeni od naknada za mrežu. Slijedom toga se s tim potrošačima baznog opterećenja postupalo nejednako i neopravdano su stavljeni u nepovoljniji položaj u odnosu na potrošače baznog opterećenja koji su za isto razdoblje iskoristili pravo na paušalna smanjenja naknade za mrežu i za koje nije bila određena obveza naknadnog plaćanja.
                  Osim toga, ovdje se prigovara da je tuženik u pogledu nejednakog postupanja povrijedio svoju obvezu obrazlaganja u skladu s člankom 263. stavkom 2. UFEU-a i člankom 41. stavkom 2. točkom (c) Povelje Europske unije o temeljnim pravima. Nejednakim postupanjem povređuje se i zabrana diskriminacije u skladu s člankom 32. stavkom 1. Direktive 2009/72/EZ (1).

                  3.

                  Povreda načela zaštite legitimnih očekivanja
                  U okviru trećeg tužbenog razloga ističe se da je tužitelj na temelju pojedinačnih okolnosti mogao očekivati da će smjeti zadržati posebne naknade za mrežu koje su mu odobrene.

         (1)  Direktiva 2009/72/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 13. srpnja 2009. o zajedničkim pravilima za unutarnje tržište električne energije i stavljanju izvan snage Direktive 2003/54/EZ (SL L 211 od 14. 8. 2009., str. 55.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 12., svezak 4., str. 29.)


title: predmet T-271/18: Presuda Općeg suda od 6. svibnja 2019. — Mauritsch protiv INEA („Javna služba — Ugovorno osoblje — Ugovor o radu na određeno vrijeme — Početno tužiteljevo odbijanje ponude za produljenje ugovora — Ostavka — Uskraćivanje prava na naknadu za slučaj nezaposlenosti — Odgovornost”)

text:
               24.6.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 213/32

      Presuda Općeg suda od 6. svibnja 2019. — Mauritsch protiv INEA
      (predmet T-271/18) (1)

      („Javna služba - Ugovorno osoblje - Ugovor o radu na određeno vrijeme - Početno tužiteljevo odbijanje ponude za produljenje ugovora - Ostavka - Uskraćivanje prava na naknadu za slučaj nezaposlenosti - Odgovornost”)
      (2019/C 213/32)
      Jezik postupka: engleski

         Stranke

         Tužitelj: Walter Mauritsch (Beč, Austrija) (zastupnici: S. Rodrigues i A. Champetier, odvjetnici)

         Tuženik: Izvršna agencija za inovacije i mreže (zastupnici: I. Ramallo, agent, uz asistenciju A. Durona, odvjetnika)

         Predmet

      Zahtjev na temelju članka 263. UFEU-a kojim se, s jedne strane, traži poništenje, kao prvo, tuženikove odluke od 24. siječnja 2018. kojom se odbija tužiteljev prigovor od 4. listopada 2017., te, kao drugo, tuženikove odluke od 2. kolovoza 2017. kojom se odbija tužiteljev zahtjev za naknadu štete podnesen 10. travnja 2017., a s druge se strane traži naknada štete koju je tužitelj navodno pretrpio zbog tih odluka.

         Izreka

                  1.

                     Tužba se odbija.

                  2.

                     Walteru Mauritschu nalaže se snošenje troškova postupka.

         (1)  SL C 231, 2. 7. 2018.


title: predmet T-284/19: Tužba podnesena 2. svibnja 2019. — Wonder Line protiv EUIPO-a — De Longhi Benelux (KENWELL)

text:
               15.7.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 238/24

      Tužba podnesena 2. svibnja 2019. — Wonder Line protiv EUIPO-a — De Longhi Benelux (KENWELL)
      (predmet T-284/19)
      (2019/C 238/28)
      Jezik postupka: engleski

         Stranke

         Tužitelj: Wonder Line, SL (Barcelona, Španjolska) (zastupnici: E. Manresa Medina i J. Manresa Medina, odvjetnici)

         Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO)

         Druga stranka u postupku pred žalbenim vijećem: De Longhi Benelux SA (Luxembourg, Luksemburg)

         Podaci o postupku pred EUIPO-om

         Podnositelj prijave spornog žiga: tužitelj u postupku pred Općim sudom

         Predmetni sporni žig: prijava verbalnog žiga Europske unije KENWELL — prijava za registraciju br. 13 532 296

         Postupak pred EUIPO-om: postupak povodom prigovora

         Pobijana odluka: odluka drugog žalbenog vijeća EUIPO-a od 11. veljače 2019. u predmetu R 1351/2018-2

         Tužbeni zahtjev

      Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

                  —

                  poništi pobijanu odluku;

                  —

                  naloži tuženiku i mogućim sutuženicima da snose sve troškove postupka.

         Tužbeni razlog

                  —

                  povreda članka 8. stavka 1. točke (b) Uredbe (EU) 2017/1001 Europskog parlamenta i Vijeća.


title: predmet T-262/17: Rješenje Općeg suda od 15. svibnja 2019. — Metrans protiv Komisije i Izvršne agencije za inovacije i mreže (INEA) („Tužba za poništenje — Odluka Komisije o dodjeli financijskih sredstava prijedlozima projekata prijevoza na temelju Instrumenta za povezivanje Europe (CEF) ‚Multimodalni terminal za kontejnere, faza III.’ i ‚Intermodalni terminal Melnik, faze 2. i 3.’ — Rok za podnošenje tužbe — Polazišna točka — Nepravodobnost — Nedopuštenost”)

text:
               22.7.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 246/22

      Rješenje Općeg suda od 15. svibnja 2019. — Metrans protiv Komisije i Izvršne agencije za inovacije i mreže (INEA)
      (predmet T-262/17) (1)

      („Tužba za poništenje - Odluka Komisije o dodjeli financijskih sredstava prijedlozima projekata prijevoza na temelju Instrumenta za povezivanje Europe (CEF) ‚Multimodalni terminal za kontejnere, faza III.’ i ‚Intermodalni terminal Melnik, faze 2. i 3.’ - Rok za podnošenje tužbe - Polazišna točka - Nepravodobnost - Nedopuštenost”)
      (2019/C 246/22)
      Jezik postupka: engleski

         Stranke

         Tužitelj: Metrans a.s. (Prag, Republika Češka) (zastupnik: A. Schwarz, odvjetnik)

         Tuženici: Europska komisija (zastupnici: J. Hottiaux i J. Samnadda, u svojstvu agenata), Izvršna agencija za inovacije i mreže (zastupnici: I. Ramallo i D. Silhol, u svojstvu agenata, uz asistenciju A. Durona, odvjetnika)

         Predmet

      Tužba koja se temelji na članku 263 UFEU-a i kojom se zahtijeva, s jedne strane, poništenje Provedbene odluke Komisije C(2016) 5047 final od 5. kolovoza 2016. o utvrđivanju popisa prijedloga odabranih za financijsku pomoć EU-a u okviru Instrumenta za povezivanje Europe (CEF) — Sektor prometa nakon poziva na podnošenje prijedloga od 5. studenoga 2015., koji se temelje na višegodišnjem programu rada, u mjeri u kojoj se odnosi na dva prijedloga naslovljena „Multimodalni terminal za kontejnere, faza III.” i „Intermodalni terminal Melnik, faze 2. i 3.”, i, s druge strane, poništenje dvaju sporazuma o dodjeli bespovratnih sredstava koji se odnose na ta dva prijedloga, koje je sklopila INEA.

         Izreka

                  1.

                     Tužba se odbacuje kao nedopuštena.

                  2.

                     Metrans a.s. će, osim vlastitih, snositi i troškove Europske komisije i Izvršne agencije za inovacije i mreže (INEA).

         (1)  SL C 239, 24. 7. 2017.


title: predmet C-664/17: Presuda Suda (treće vijeće) od 13. lipnja 2019. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio l’Areios Pagos — Grčka) — Ellinika Nafpigeia AE protiv Panagiotis Anagnostopoulos i dr. (Zahtjev za prethodnu odluku — Socijalna politika — Direktiva 2001/23/EZ — Područje primjene — Prijenos dijela poduzeća — Zaštita prava radnika — Pojam „prijenos” — Pojam „gospodarski subjekt” — Prijenos dijela gospodarske djelatnosti s matičnog društva na novoosnovano društvo kćer — Identitet — Autonomija — Nastavak obavljanja gospodarske djelatnosti — Kriterij stabilnosti nastavka obavljanja gospodarske djelatnosti — Pribavljanje čimbenika proizvodnje od trećih osoba — Namjera likvidacije prenesenog subjekta)

text:
               5.8.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 263/7

      Presuda Suda (treće vijeće) od 13. lipnja 2019. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio l’Areios Pagos — Grčka) — Ellinika Nafpigeia AE protiv Panagiotis Anagnostopoulos i dr.
      (predmet C-664/17) (1)

      (Zahtjev za prethodnu odluku - Socijalna politika - Direktiva 2001/23/EZ - Područje primjene - Prijenos dijela poduzeća - Zaštita prava radnika - Pojam „prijenos” - Pojam „gospodarski subjekt” - Prijenos dijela gospodarske djelatnosti s matičnog društva na novoosnovano društvo kćer - Identitet - Autonomija - Nastavak obavljanja gospodarske djelatnosti - Kriterij stabilnosti nastavka obavljanja gospodarske djelatnosti - Pribavljanje čimbenika proizvodnje od trećih osoba - Namjera likvidacije prenesenog subjekta)
      (2019/C 263/08)
      Jezik postupka: grčki

         Sud koji je uputio zahtjev

      Areios Pagos

         Stranke glavnog postupka

         Tužitelj: Ellinika Nafpigeia AE

         Tuženik: Panagiotis Anagnostopoulos i dr.

         uz sudjelovanje: Syllogos Ergazomenon Nafpigeion Skaramagka, I TRIAINA, Panellinia Omospondia Ergatoÿpallilon Metallou (POEM), Geniki Synomospondia Ergaton Ellados (GSEE)

         Izreka

      Direktivu Vijeća 2001/23/EZ od 12. ožujka 2001. o usklađivanju zakonodavstava država članica u odnosu na zaštitu prava zaposlenika kod prijenosa poduzeća, pogona ili dijelova poduzeća ili pogona a posebno njezin članak 1. stavak 1. točke (a) i (b) treba tumačiti na način da se ona primjenjuje na prijenos jedinice za proizvodnju kada, s jedne strane, prenositelj, preuzimatelj ili obojica zajedno djeluju radi preuzimateljeva nastavka gospodarske djelatnosti koju je obavljao prenositelj, ali jednako tako i radi naknadnog prestanka postojanja samog preuzimatelja u okviru likvidacije, te, s druge strane, kada jedinica o kojoj se radi, s obzirom na to da nema mogućnosti ispuniti svoj gospodarski cilj bez korištenja čimbenicima proizvodnje trećih osoba, nije potpuno autonomna, pod uvjetom, a što je na sudu koji je uputio zahtjev da provjeri, s jedne strane, da se poštuje opće načelo prava Unije koje prenositelju i preuzimatelju brani da prijevarno ili zlouporabom koriste pogodnosti koje im donosi Direktiva 2001/23 te, s druge strane, da jedinica za proizvodnju raspolaže s dovoljnim jamstvima radi osiguranja pristupa čimbenicima proizvodnje treće osobe, kako ne bi ovisila o njezinim jednostranim odlukama.

         (1)  SL C 32, 29. 1. 2018.


title: predmet C-705/17: Presuda Suda (peto vijeće) od 12. lipnja 2019. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Svea hovrätt — Švedska) — Patent-och registreringsverket protiv Matsa Hanssona (Zahtjev za prethodnu odluku — Žigovi — Direktiva 2008/95/EZ — Članak 4. stavak 1. točka (b) — Vjerojatnost dovođenja u zabludu — Cjelokupni dojam — Raniji žig registriran s izjavom o odricanju (na element žiga) — Učinak takvog odricanja (na element žiga) na opseg zaštite ranijeg žiga)

text:
               5.8.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 263/8

      Presuda Suda (peto vijeće) od 12. lipnja 2019. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Svea hovrätt — Švedska) — Patent-och registreringsverket protiv Matsa Hanssona
      (predmet C-705/17) (1)

      (Zahtjev za prethodnu odluku - Žigovi - Direktiva 2008/95/EZ - Članak 4. stavak 1. točka (b) - Vjerojatnost dovođenja u zabludu - Cjelokupni dojam - Raniji žig registriran s izjavom o odricanju (na element žiga) - Učinak takvog odricanja (na element žiga) na opseg zaštite ranijeg žiga)
      (2019/C 263/09)
      Jezik postupka: švedski

         Sud koji je uputio zahtjev

      Svea hovrätt

         Stranke glavnog postupka

         Tužitelj: Patent-och registreringsverket

         Tuženik: Mats Hansson

         Izreka

      Članak 4. stavak 1. točku (b) Direktive 2008/95/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 22. listopada 2008. o usklađivanju zakonodavstava država članica o žigovima treba tumačiti na način da mu se protivi nacionalni propis koji propisuje izjavu o odricanju odgovornosti čiji bi učinak bio taj da se iz opće analize relevantnih čimbenika za utvrđivanje postojanja vjerojatnosti dovođenja u zabludu u smislu te odredbe isključuje jedan element složenog žiga koji se navodi u toj izjavi odnosno taj da se u toj analizi takvom elementu otpočetka i trajno prida ograničena važnost.

         (1)  SL C 83, 5. 3. 2018.


title: predmet C-720/17: Presuda Suda (peto vijeće) od 23. svibnja 2019. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Verwaltungsgerichtshof — Austrija) — Mohammed Bilali protiv Bundesamt für Fremdenwesen und Asyl (Zahtjev za prethodnu odluku — Područje slobode, sigurnosti i pravde — Politika azila — Supsidijarna zaštita — Direktiva 2011/95/EU — Članak 19. — Opoziv statusa supsidijarne zaštite — Zabluda uprave u pogledu činjeničnih okolnosti)

text:
               5.8.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 263/9

      Presuda Suda (peto vijeće) od 23. svibnja 2019. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Verwaltungsgerichtshof — Austrija) — Mohammed Bilali protiv Bundesamt für Fremdenwesen und Asyl
      (predmet C-720/17) (1)

      (Zahtjev za prethodnu odluku - Područje slobode, sigurnosti i pravde - Politika azila - Supsidijarna zaštita - Direktiva 2011/95/EU - Članak 19. - Opoziv statusa supsidijarne zaštite - Zabluda uprave u pogledu činjeničnih okolnosti)
      (2019/C 263/10)
      Jezik postupka: njemački

         Sud koji je uputio zahtjev

      Verwaltungsgerichtshof

         Stranke glavnog postupka

         Tužitelj: Mohammed Bilali

         Tuženik: Bundesamt für Fremdenwesen und Asyl

         Izreka

      Članak 19. stavak 1. Direktive 2011/95/EU Europskog parlamenta i Vijeća od 13. prosinca 2011. o standardima za kvalifikaciju državljana trećih zemalja ili osoba bez državljanstva za ostvarivanje međunarodne zaštite, za jedinstveni status izbjeglica ili osoba koje ispunjavaju uvjete za supsidijarnu zaštitu te sadržaj odobrene zaštite, u vezi s njezinim člankom 16., valja tumačiti na način da država članica mora opozvati status supsidijarne zaštite ako je taj status odobrila a da pritom nisu bili ispunjeni uvjeti za to odobrenje oslanjajući se na činjenice koje su se naknadno pokazale pogrešne i iako se dotičnoj osobi ne može pripisati da je navedenu državu članicu tom prilikom dovela u zabludu.

         (1)  SL C 104, 19. 3. 2018.


title: predmet C-22/18: Presuda Suda (treće vijeće) od 13. lipnja 2019. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Amtsgericht Darmstadt — Njemačka) — TopFit e.V. i Daniele Biffi protiv Deutscher Leichtathletikverband e.V. (Zahtjev za prethodnu odluku — Građanstvo Unije — Članci 18., 21. i 165. UFEU-a — Pravilnik sportskog saveza — Sudjelovanje na nacionalnom prvenstvu jedne države članice sportaša amatera koji ima državljanstvo druge države članice — Različito postupanje na temelju državljanstva — Ograničenje slobodnog kretanja)

text:
               5.8.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 263/10

      Presuda Suda (treće vijeće) od 13. lipnja 2019. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Amtsgericht Darmstadt — Njemačka) — TopFit e.V. i Daniele Biffi protiv Deutscher Leichtathletikverband e.V.
      (predmet C-22/18) (1)

      (Zahtjev za prethodnu odluku - Građanstvo Unije - Članci 18., 21. i 165. UFEU-a - Pravilnik sportskog saveza - Sudjelovanje na nacionalnom prvenstvu jedne države članice sportaša amatera koji ima državljanstvo druge države članice - Različito postupanje na temelju državljanstva - Ograničenje slobodnog kretanja)
      (2019/C 263/11)
      Jezik postupka: njemački

         Sud koji je uputio zahtjev

      Amtsgericht Darmstadt

         Stranke glavnog postupka

         Tužitelji: TopFit e.V., Daniele Biffi

         Tuženik: Deutscher Leichtathletikverband e.V.

         Izreka

      Članke 18., 21. i 165. UFEU-a treba tumačiti na način da im se protivi propis nacionalnog sportskog saveza, poput onog u glavnom postupku, sukladno kojem građanin Europske unije, koji je državljanin druge države članice i koji dugi niz godina boravi na području države članice u kojoj je sjedište tog saveza i gdje se on bavi amaterskim trčanjem u kategoriji seniora, ne može sudjelovati u nacionalnim prvenstvima u tim disciplinama na isti način kao i državljani ili može sudjelovati samo „izvan konkurencije” ili „bez plasmana”, bez pristupa finalu i ne može osvojiti titulu nacionalnog prvaka, osim ako to pravilo nije opravdano objektivnim razlozima i razmjerno cilju koji se legitimno želi postići, što je na sudu koji je uputio zahtjev da provjeri.

         (1)  SL C 123, 9. 4. 2018.


title: predmet C-33/18: Presuda Suda (šesto vijeće) od 6. lipnja 2019. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Cour du travail de Liège — Belgija) — V protiv Institut national d'assurances sociales pour travailleurs indépendants (Inasti), Securex Integrity ASBL (Zahtjev za prethodnu odluku — Koordinacija sustava socijalne sigurnosti — Radnici migranti — Uredba (EZ) br. 883/2004 — Prijelazne odredbe — Članak 87. stavak 8. — Uredba (EEZ) br. 1408/71 — Članak 14.c točka (b) — Radnik koji je zaposlen i samozaposlen u različitim državama članicama — Odstupanja od načela jednog mjerodavnog nacionalnog zakonodavstva — Dvostruko osiguranje — Podnošenje zahtjeva kako bi se primjenjivalo zakonodavstvo mjerodavno na temelju Uredbe br. 883/2004)

text:
               5.8.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 263/10

      Presuda Suda (šesto vijeće) od 6. lipnja 2019. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Cour du travail de Liège — Belgija) — V protiv Institut national d'assurances sociales pour travailleurs indépendants (Inasti), Securex Integrity ASBL
      (predmet C-33/18) (1)

      (Zahtjev za prethodnu odluku - Koordinacija sustava socijalne sigurnosti - Radnici migranti - Uredba (EZ) br. 883/2004 - Prijelazne odredbe - Članak 87. stavak 8. - Uredba (EEZ) br. 1408/71 - Članak 14.c točka (b) - Radnik koji je zaposlen i samozaposlen u različitim državama članicama - Odstupanja od načela jednog mjerodavnog nacionalnog zakonodavstva - Dvostruko osiguranje - Podnošenje zahtjeva kako bi se primjenjivalo zakonodavstvo mjerodavno na temelju Uredbe br. 883/2004)
      (2019/C 263/12)
      Jezik postupka: francuski

         Sud koji je uputio zahtjev

      Cour du travail de Liège

         Stranke glavnog postupka

      Tužitelj: V

         Tuženici: Institut national d'assurances sociales pour travailleurs indépendants, Securex Integrity ASBL

         Izreka

      Članak 87. stavak 8. Uredbe Europskog parlamenta i Vijeća (EZ) br. 883/2004 od 29. travnja 2004. o koordinaciji sustava socijalne sigurnosti, kako je izmijenjena Uredbom (EZ) br. 988/2009 Europskog parlamenta i Vijeća od 16. rujna 2009., valja tumačiti tako da osoba koja je na dan početka primjene Uredbe br. 883/2004 bila zaposlena u jednoj državi članici te obavljala djelatnost samozaposlene osobe u drugoj državi članici — čime je bila istodobno podvrgnuta zakonodavstvu u području socijalne sigurnosti u tim dvjema državama članicama — ne mora, kako bi bila podvrgnuta zakonodavstvu na temelju Uredbe br. 883/2004, kako je izmijenjena Uredbom br. 988/2009, podnijeti izričit zahtjev u tom smislu.

         (1)  SL C 112, 26. 3. 2018.


title: predmet C-43/18: Presuda Suda (prvo vijeće) od 12. lipnja 2019. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Conseil d'État — Belgija) — Compagnie d'entreprises CFE SA protiv Région de Bruxelles-Capitale (Zahtjev za prethodnu odluku — Okoliš — Direktiva 2001/42/EZ — Procjena učinaka određenih planova i programa na okoliš — Odluka — Određivanje posebnog područja očuvanja u skladu s Direktivom 92/43/EEZ — Utvrđivanje ciljeva očuvanja, kao i određenih preventivnih mjera — Pojam „planovi i programi” — Obveza provedbe procjene okoliša)

text:
               5.8.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 263/11

      Presuda Suda (prvo vijeće) od 12. lipnja 2019. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Conseil d'État — Belgija) — Compagnie d'entreprises CFE SA protiv Région de Bruxelles-Capitale
      (predmet C-43/18) (1)

      (Zahtjev za prethodnu odluku - Okoliš - Direktiva 2001/42/EZ - Procjena učinaka određenih planova i programa na okoliš - Odluka - Određivanje posebnog područja očuvanja u skladu s Direktivom 92/43/EEZ - Utvrđivanje ciljeva očuvanja, kao i određenih preventivnih mjera - Pojam „planovi i programi” - Obveza provedbe procjene okoliša)
      (2019/C 263/13)
      Jezik postupka: francuski

         Sud koji je uputio zahtjev

      Conseil d'État

         Stranke glavnog postupka

         Tužitelj: Compagnie d'entreprises CFE SA

         Tuženik: Région de Bruxelles-Capitale

         Izreka

      Članak 3. stavke 2. i 4. Direktive 2001/42/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 27. lipnja 2001. o procjeni učinaka određenih planova i programa na okoliš treba tumačiti na način da se, pod uvjetom da to provjeri sud koji je uputio zahtjev, odluka poput one u glavnom postupku kojom država članica određuje posebna područja očuvanja (PPO) i utvrđuje ciljeve očuvanja kao i određene preventivne mjere, ne ubraja u „planove i programe” za koje je obvezno provesti procjenu učinaka na okoliš.

         (1)  SL C 112, 26. 3. 2018.


title: predmet C-142/18: Presuda Suda (četvrto vijeće) od 5. lipnja 2019. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Cour d'appel de Bruxelles — Belgija) — Skype Communications Sàrl protiv Institut belge des services postaux et des télécommunications (IBPT) („Zahtjev za prethodnu odluku — Elektroničke komunikacijske mreže i usluge — Direktiva 2002/21/EZ — Članak 2. točka (c) — Pojam,elektroničke komunikacijske usluge’ — Prijenos signala — Glasovna usluga posredstvom internetskog protokola (VoIP) prema fiksnim ili mobilnim telefonskim brojevima — Usluga SkypeOut”)

text:
               5.8.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 263/13

      Presuda Suda (četvrto vijeće) od 5. lipnja 2019. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Cour d'appel de Bruxelles — Belgija) — Skype Communications Sàrl protiv Institut belge des services postaux et des télécommunications (IBPT)
      (predmet C-142/18) (1)

      („Zahtjev za prethodnu odluku - Elektroničke komunikacijske mreže i usluge - Direktiva 2002/21/EZ - Članak 2. točka (c) - Pojam,elektroničke komunikacijske usluge’ - Prijenos signala - Glasovna usluga posredstvom internetskog protokola (VoIP) prema fiksnim ili mobilnim telefonskim brojevima - Usluga SkypeOut”)
      (2019/C 263/15)
      Jezik postupka: francuski

         Sud koji je uputio zahtjev

      Cour d'appel de Bruxelles

         Stranke glavnog postupka

         Tužitelj: Skype Communications Sàrl

         Tuženik: Institut belge des services postaux et des télécommunications (IBPT)

         Izreka

      Članak 2. točku (c) Direktive 2002/21/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 7. ožujka 2002. o zajedničkom regulatornom okviru za elektroničke komunikacijske mreže i usluge (Okvirna direktiva), kako je izmijenjena Direktivom 2009/140/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 25. studenoga 2009., treba tumačiti na način da se uslugu Voice over Internet Protocol (VoIP) (glas posredstvom internetskog protokola (VoIP)), sadržanu u opciji koju pruža proizvođač programa, koja omogućuje korisniku da s terminalne opreme uputi poziv na fiksni ili mobilni broj iz nacionalnog plana numeriranja putem PSTN-a jedne države članice, treba smatrati „elektroničkom komunikacijskom uslugom” u smislu te odredbe, s obzirom na to da na temelju pružanja te usluge, s jedne strane, proizvođač prima naknadu te, s druge strane, pružanje te usluge podrazumijeva sklapanje sporazuma između proizvođača i operatera telekomunikacijskih usluga koji su propisno ovlašteni prenijeti ili prekinuti pozive prema PSTN-u.

         (1)  SL C 161, 07. 05. 2018.


title: predmet C-185/18: Presuda Suda (šesto vijeće) od 12. lipnja 2019. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Tribunal Supremo — Španjolska) — Oro Efectivo SL protiv Diputación Foral de Bizkaia (Zahtjev za prethodnu odluku — Porez na dodanu vrijednost (PDV) — Direktiva 2006/112/EZ — Članak 401. — Načelo porezne neutralnosti — Kupnja predmeta s visokim udjelom zlata ili drugih plemenitih metala od pojedinaca koju izvršava poduzetnik radi daljnje prodaje — Porez na prijenos imovine)

text:
               5.8.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 263/13

      Presuda Suda (šesto vijeće) od 12. lipnja 2019. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Tribunal Supremo — Španjolska) — Oro Efectivo SL protiv Diputación Foral de Bizkaia
      (predmet C-185/18) (1)

      (Zahtjev za prethodnu odluku - Porez na dodanu vrijednost (PDV) - Direktiva 2006/112/EZ - Članak 401. - Načelo porezne neutralnosti - Kupnja predmeta s visokim udjelom zlata ili drugih plemenitih metala od pojedinaca koju izvršava poduzetnik radi daljnje prodaje - Porez na prijenos imovine)
      (2019/C 263/16)
      Jezik postupka: španjolski

         Sud koji je uputio zahtjev

      Tribunal Supremo

         Stranke glavnog postupka

         Tužitelj: Oro Efectivo SL

         Tuženik: Diputación Foral de Bizkaia

         Izreka

      Direktivu Vijeća 2006/112/EZ od 28. studenoga 2006. o zajedničkom sustavu poreza na dodanu vrijednost i načelo porezne neutralnosti treba tumačiti na način da im se ne protivi nacionalni propis, poput onog o kojem je riječ u glavnom postupku, kojim se na prijenos imovine primjenjuje neizravan porez različit od PDV-a koji tereti stjecanje predmeta s visokim udjelom zlata ili drugih plemenitih metala od pojedinaca, a koje izvršava poduzetnik, ako je ta roba namijenjena ekonomskoj djelatnosti navedenog poduzetnika, koji ih, s ciljem njihove prerade i nakon toga ponovnog stavljanja na tržište, preprodaje poduzetnicima specijaliziranima za proizvodnju ingota ili različitih drugih predmeta od plemenitih metala.

         (1)  SL C 182, 28. 5. 2018.


title: predmet C-193/18: Presuda Suda (četvrto vijeće) od 13. lipnja 2019. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Oberverwaltungsgericht für das Land Nordrhein-Westfalen — Njemačka) — Google LLC protiv Savezne Republike Njemačke (Zahtjev za prethodnu odluku — Elektroničke komunikacijske mreže i usluge — Direktiva 2002/21/EZ — Članak 2. točka (c) — Pojam „elektronička komunikacijska usluga” — Prijenos signala — Usluga elektroničke pošte na internetu — Usluga Gmail)

text:
               5.8.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 263/14

      Presuda Suda (četvrto vijeće) od 13. lipnja 2019. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Oberverwaltungsgericht für das Land Nordrhein-Westfalen — Njemačka) — Google LLC protiv Savezne Republike Njemačke
      (predmet C-193/18) (1)

      (Zahtjev za prethodnu odluku - Elektroničke komunikacijske mreže i usluge - Direktiva 2002/21/EZ - Članak 2. točka (c) - Pojam „elektronička komunikacijska usluga” - Prijenos signala - Usluga elektroničke pošte na internetu - Usluga Gmail)
      (2019/C 263/17)
      Jezik postupka: njemački

         Sud koji je uputio zahtjev

      Oberverwaltungsgericht für das Land Nordrhein-Westfalen

         Stranke glavnog postupka

         Tužitelj: Google LLC

         Tuženik: Savezna Republika Njemačka

         Izreka

      Članak 2. točku (c) Direktive 2002/21/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 7. ožujka 2002. o zajedničkom regulatornom okviru za elektroničke komunikacijske mreže i usluge (Okvirna direktiva), kako je izmijenjena Direktivom 2009/140/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 25. studenoga 2009., treba tumačiti na način da se usluga elektroničke pošte na internetu koja ne obuhvaća pristup internetu, poput usluge Gmail koju pruža Google LLC, ne sastoji u cijelosti ili većim dijelom od prijenosa signala putem elektroničkih komunikacijskih mreža i stoga nije „elektronička komunikacijska usluga” u smislu te odredbe.

         (1)  SL C 211, 18. 6. 2018.


title: predmet C-223/18 P: Presuda Suda (šesto vijeće) od 6. lipnja 2019. — Deichmann SE protiv Ureda Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO) (Žalba — Žig Europske unije — Uredba (EZ) br. 207/2009 — Postupak opoziva — Figurativni žig koji prikazuje križ na bočnoj strani sportske cipele — Odbijanje zahtjeva za opoziv)

text:
               5.8.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 263/15

      Presuda Suda (šesto vijeće) od 6. lipnja 2019. — Deichmann SE protiv Ureda Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO)
      (predmet C-223/18 P) (1)

      (Žalba - Žig Europske unije - Uredba (EZ) br. 207/2009 - Postupak opoziva - Figurativni žig koji prikazuje križ na bočnoj strani sportske cipele - Odbijanje zahtjeva za opoziv)
      (2019/C 263/18)
      Jezik postupka: engleski

         Stranke

         Žalitelj: Deichmann SE (zastupnik: C. Onken, Rechtsanwältin)

         Druge stranke u postupku: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO) (zastupnik: D. Gája, agent), Munich, SL (zastupnici: J. Güell Serra i M. del Mar Guix Vilanova, odvjetnici)

         Izreka

                  1.

                  Žalba se odbija.

                  2.

                  Društvu Deichmann SE nalaže se snošenje troškova.

         (1)  SL C 249, 16. 7. 2018.


title: predmet C-264/18: Presuda Suda (peto vijeće) od 6. lipnja 2019. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Grondwettelijk Hof — Belgija — P. M., N. G.d.M., P. V.d.S. protiv Ministerraad (Zahtjev za prethodnu odluku — Provedba postupaka javne nabave radova, robe i usluga — Direktiva 2014/24/EU — Članak 10. točka (c) i članak 10. točka (d) podtočke i., ii. i v. — Valjanost — Područje primjene — Isključenje usluga arbitraže i mirenja te određenih pravnih usluga — Načela jednakog postupanja i supsidijarnosti — Članci 49. i 56. UFEU-a)

text:
               5.8.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 263/16

      Presuda Suda (peto vijeće) od 6. lipnja 2019. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Grondwettelijk Hof — Belgija — P. M., N. G.d.M., P. V.d.S. protiv Ministerraad
      (predmet C-264/18) (1)

      (Zahtjev za prethodnu odluku - Provedba postupaka javne nabave radova, robe i usluga - Direktiva 2014/24/EU - Članak 10. točka (c) i članak 10. točka (d) podtočke i., ii. i v. - Valjanost - Područje primjene - Isključenje usluga arbitraže i mirenja te određenih pravnih usluga - Načela jednakog postupanja i supsidijarnosti - Članci 49. i 56. UFEU-a)
      (2019/C 263/19)
      Jezik postupka: nizozemski

         Sud koji je uputio zahtjev

      Grondwettelijk Hof

         Stranke glavnog postupka

         Tužitelji: P. M., N. G.d.M., P. V.d.S.

         Tuženik: Ministerraad

         Izreka

      Razmatranjem pitanja nije utvrđeno postojanje nijednog elementa koji bi s obzirom na načela jednakog postupanja i supsidijarnosti, kao i članke 49. i 56. UFEU-a, mogao utjecati na valjanost odredaba članka 10. točke (c) i članka 10. točke (d) podtočaka i., ii. i v. Direktive 2014/24/EU Europskog parlamenta i Vijeća od 26. veljače 2014. o javnoj nabavi i o stavljanju izvan snage Direktive 2004/18/EZ.

         (1)  SL C 276, 6. 8. 2018.


title: predmet C-317/18: Presuda Suda (osmo vijeće) od 13. lipnja 2019. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Tribunal Judicial da Comarca de Faro — Portugal) — Cátia Correia Moreira protiv Município de Portimão (Zahtjev za prethodnu odluku — Direktiva 2001/23/EZ — Prijenosi poduzeća — Zadržavanje prava zaposlenika — Pojam „zaposlenik” — Znatna promjena u radnim uvjetima na štetu zaposlenika)

text:
               5.8.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 263/16

      Presuda Suda (osmo vijeće) od 13. lipnja 2019. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Tribunal Judicial da Comarca de Faro — Portugal) — Cátia Correia Moreira protiv Município de Portimão
      (predmet C-317/18) (1)

      (Zahtjev za prethodnu odluku - Direktiva 2001/23/EZ - Prijenosi poduzeća - Zadržavanje prava zaposlenika - Pojam „zaposlenik” - Znatna promjena u radnim uvjetima na štetu zaposlenika)
      (2019/C 263/20)
      Jezik postupka: portugalski

         Sud koji je uputio zahtjev

      Tribunal Judicial da Comarca de Faro

         Stranke glavnog postupka

         Tužitelj: Cátia Correia Moreira

         Tuženik: Município de Portimão

         Izreka

                  1.

                  Direktivu Vijeća 2001/23/EZ od 12. ožujka 2001. o usklađivanju zakonodavstava država članica u odnosu na zaštitu prava zaposlenika kod prijenosa poduzeća, pogona ili dijelova poduzeća ili pogona, i osobito njezin članak 2. stavak 1. točku (d) treba tumačiti na način da se može smatrati da je osoba koja je s prenositeljem sklopila ugovor o pružanju stručnih usluga, u smislu nacionalnog propisa o kojem je riječ u glavnom postupku, „zaposlenik” i da, slijedom toga, uživa zaštitu koju daje ta direktiva, ali pod uvjetom da je tim propisom zaštićena kao zaposlenik i da ima ugovor o radu na dan prijenosa, što sud koji je uputio zahtjev mora provjeriti.

                  2.

                  Direktivu 2001/23 u vezi s člankom 4. stavkom 2. UEU-a treba tumačiti na način da joj se protivi nacionalni propis kojim se predviđa da, u slučaju prijenosa u smislu te direktive i kad je preuzimatelj općina, s jedne strane, dotični zaposlenici svakako moraju proći postupak javnog natječaja i, s druge strane, da dobivaju novu osnovu svojeg radnopravnog odnosa s preuzimateljem.

         (1)  SL C 268, 30. 7. 2018.


title: predmet T-390/19: Tužba podnesena 27. lipnja 2019. — Muscardini protiv Parlamenta

text:
               12.8.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 270/50

      Tužba podnesena 27. lipnja 2019. — Muscardini protiv Parlamenta
      (predmet T-390/19)
      (2019/C 270/51)
      Jezik postupka: talijanski

         Stranke

         Tužiteljica: Cristiana Muscardini (Milano, Italija) (zastupnik: M. Merola, odvjetnik)

         Tuženik: Europski parlament

         Tužbeni zahtjev

      Tužiteljica od Općeg suda zahtijeva da:

                  —

                  Utvrdi da je mjera o kojoj je tužiteljica obaviještena putem sporne Obavijesti, kojom je Europski parlament ponovno odredio prava na mirovinu zbog prestanka izvršavanja aktivnosti i naložio povrat iznosa isplaćenog na temelju prethodnog određivanja mirovine, nepostojeća ili je poništi u cijelosti;

                  —

                  naloži Europskom parlamentu povrat svih neopravdano zadržanih iznosa uvećanih za zakonske kamate od dana zadržavanja do isplate s nalogom Europskom parlamentu da postupi po presudi i poduzme sve potrebne korake, radnje i mjere kako bi zajamčio trenutačnu i potpunu uspostavu prvotnog iznosa mirovinskog davanja;

                  —

                  naloži Europskom parlamentu snošenje troškova postupka.

         Tužbeni razlozi i glavni argumenti

      Tužbeni razlozi i glavni argumenti su slični onima istaknutima u predmetu T-389/19 Coppo Gavazzi/Parlamento.


title: predmet T-391/19: Tužba podnesena 27. lipnja 2019. — Vinci protiv Parlamenta

text:
               12.8.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 270/50

      Tužba podnesena 27. lipnja 2019. — Vinci protiv Parlamenta
      (predmet T-391/19)
      (2019/C 270/52)
      Jezik postupka: talijanski

         Stranke

         Tužitelj: Luigi Vinci (Milano, Italija) (zastupnik: M. Merola, odvjetnik)

         Tuženik: Europski parlament

         Tužbeni zahtjev

      Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

                  —

                  Utvrdi da je mjera o kojoj je tužitelj obaviješten putem sporne Obavijesti, kojom je Europski parlament ponovno odredio prava na mirovinu zbog prestanka izvršavanja aktivnosti i naložio povrat iznosa isplaćenog na temelju prethodnog određivanje mirovine, nepostojeća ili je poništi u cijelosti;

                  —

                  naloži Europskom parlamentu povrat svih neopravdano zadržanih iznosa uvećanih za zakonske kamate od dana zadržavanja do isplate s nalogom Europskom parlamentu da postupi po presudi i poduzme sve potrebne korake, radnje i mjere kako bi zajamčio trenutačnu i potpunu uspostavu prvotnog iznosa mirovinskog davanja;

                  —

                  naloži Europskom parlamentu snošenje troškova postupka.

         Tužbeni razlozi i glavni argumenti

      Tužbeni razlozi i glavni argumenti su slični onima istaknutima u predmetu T-389/19 Coppo Gavazzi/Parlament.


title: predmet T-392/19: Tužba podnesena 27. lipnja 2019. — Mantovani protiv Parlamenta

text:
               12.8.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 270/51

      Tužba podnesena 27. lipnja 2019. — Mantovani protiv Parlamenta
      (predmet T-392/19)
      (2019/C 270/53)
      Jezik postupka: talijanski

         Stranke

         Tužitelj: Agostino Mantovani (Brescia, Italija) (zastupnik: M. Merola, odvjetnik)

         Tuženik: Europski parlament

         Tužbeni zahtjev

      Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

                  —

                  Utvrdi da je mjera o kojoj je tužitelj obaviješten putem sporne Obavijesti, kojom je Europski parlament ponovno odredio prava na mirovinu zbog prestanka aktivnosti i naložio povrat iznosa isplaćenog na temelju prethodnog određivanja mirovine, nepostojeća ili je poništi u cijelosti;

                  —

                  naloži Europskom parlamentu povrat svih neopravdano zadržanih iznosa uvećanih za zakonske kamate od dana zadržavanja do isplate s nalogom Europskom parlamentu da postupi po presudi i poduzme sve potrebne korake, radnje i mjere kako bi zajamčio trenutačnu i potpunu uspostavu prvotnog iznosa mirovinskog davanja;

                  —

                  naloži Europskom parlamentu snošenje troškova postupka.

         Tužbeni razlozi i glavni argumenti

      Tužbeni razlozi i glavni argumenti su slični onima istaknutima u predmetu T-389/19, Coppo Gavazzi/Parlamento.


title: predmet T-400/19: Tužba podnesena 28. lipnja 2019. — Iccrea Banca protiv JSO-a

text:
               12.8.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 270/52

      Tužba podnesena 28. lipnja 2019. — Iccrea Banca protiv JSO-a
      (predmet T-400/19)
      (2019/C 270/54)
      Jezik postupka: talijanski

         Stranke

         Tužitelj: Iccrea Banca SpA Istituto Centrale del Credito Cooperativo (Rim, Italija) (zastupnici: P. Messina, F. Isgrò i A. Dentoni Litta, odvjetnici)

         Tuženik: Comitato di risoluzione unico (Jedinstveni sanacijski odbor)

         Tužbeni zahtjev

      Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

                  A)

                  Primarno:

                              —

                              poništi odluku Jedinstvenog sanacijskog odbora br. SRB/ES/SRF/2019/10 od 16. travnja 2019. i, prema potrebi, njezine priloge, kao i sve eventualne kasnije odluke Jedinstvenog sanacijskog odbora, iako još nepoznate, na temelju kojih je Banca d’Italia donijela odluke br. 0543938/19 od 24. travnja 2019. i br. 0733800/19 od 7. lipnja 2019.;

                              —

                              dosudi banci ICCREA Banca naknadu štete koja se sastoji od većih plaćanja koje je ona izvršila, a koju joj je prouzročio Jedinstveni sanacijski odbor u izvršavanju svojih funkcija utvrđivanja doprinosa koje tužitelj treba platiti.

                  B)

                  Podredno, i ako odbije gore navedene zahtjeve:

                              —

                              proglasi nevaljanost članka 5. stavka 1. točke (a) i točke (f) Delegirane uredbe Komisije (EU) 2015/63 оd 21. listopada 2014. o dopuni Direktive 2014/59/EU Europskog parlamenta i Vijeća u vezi s ex ante doprinosima aranžmanima financiranja sanacije (1), zbog neusklađenosti s temeljnim načelima prava Zajednice, posebno načelima jednakosti, nediskriminacije, proporcionalnosti, kako ih utvrđuje članak 2. EUA-a i tumači sudska praksa Suda Europske unije.

                  C)

                  U svakom slučaju, naloži Jedinstvenom sanacijskom odboru snošenje troškova nastalih u ovom postupku.

         Tužbeni razlozi i glavni argumenti

      Ova tužba podnesena je protiv Odluke Jedinstvenog sanacijskog odbora br. SRB/ES/SRF/2019/10 od 16. travnja 2019. i njezinih priloga, kao i svih kasnijih odluka tog odbora, iako još nepoznatih, u skladu s kojima su u odnosu na tužitelja određeni doprinosi na temelju Delegirane uredbe EU 2015/63 o dopuni Direktive 2014/59/EU Europskog parlamenta i Vijeća u vezi s ex ante doprinosima aranžmanima financiranja sanacije.
      U prilog osnovanosti tužbe tužitelj ističe četiri tužbena razloga.

                  1.

                  Prvi tužbeni razlog, koji se temelji na neprovođenju istrage, pogrešnoj ocijeni činjenica, povredi i pogrešnoj primjeni članka 5. točke (a) Uredbe EU/63/2015, kao i na povredi načela nediskriminacije i načela dobre uprave.

                              —

                              S tim u vezi navodi se da je Jedinstveni sanacijski odbor pogriješio u primjeni članka 5. točke (a) Uredbe 63/2015, pri utvrđivanju iznosa doprinosa koje duguje tužitelj, jer nije uzeo u obzir unutargrupne obveze.

                  2.

                  Drugi tužbeni razlog, koji se temelji na neprovođenju istrage, pogrešnoj ocijeni činjenica, povredi i pogrešnoj primjeni članka 5. točke (f) Uredbe EU/63/2015, kao i na povredi načela nediskriminacije i načela dobre uprave.

                              —

                              S tim u vezi navodi se da je Jedinstveni sanacijski odbor pogriješio u primjeni članka 5. točke (f) Uredbe EU/63/2015 i doveo do dvostrukog uračunavanja.

                  3.

                  Treći tužbeni razlog, koji se temelji na nezakonitosti postupanja tijela Unije kao kriterija za nastanak izvanugovorne odgovornosti na temelju članka 268. UFEU-a.

                              —

                              S tim tim u vezi navodi se da postupanje Jedinstvenog sanacijskog odbora sadrži sve relevantne pretpostavke za koje se u europskoj sudskoj praksi oduvijek smatra da su temelj za takav zahtjev, odnosno nezakonitost spornog postupanja institucija, postojanje stvarne štete i uzročnu vezu između takvog postupanja i navodne štete.

                  4.

                  Četvrti tužbeni razlog temelji se, podredno i incidentalno, na povredi načela učinkovitosti, ekvivalentnosti i jednakog postupanja, koja dovodi do toga da se Uredba br. 2015/63 ne može primijeniti.

                              —

                              S tim u vezi navodi se da potencijalna neusklađenost između te uredbe i situacije u kojoj se nalazi tužitelj povrjeđuje gore navedena načela jer bi osobama koje se nalaze u istoj činjeničnoj situaciji kao ICCREA doprinosi bili smanjeni, što dovodi do nezakonitog pogoršanja situacije tužitelja, s posljedicom da se u sličnim situacijama postupa na različite načine.

         (1)  SL 2015., L 11, str. 44. i ispravak SL 2017., L 156, str. 38.


title: predmet C-458/15: Presuda Suda (peto vijeće) od 20. lipnja 2019. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Landgericht Saarbrücken — Njemačka) — kazneni postupak protiv K. P.-a (Zahtjev za prethodnu odluku — Zajednička vanjska i sigurnosna politika — Borba protiv terorizma — Mjere ograničavanja protiv određenih osoba i subjekata — Zamrzavanje financijskih sredstava — Zajedničko stajalište 2001/931/ZVSP — Članak 1. stavci 4. i 6. — Uredba (EZ) br. 2580/2001 — Članak 2. stavak 3. — Odluka Vijeća kojom se organizacija zadržava na popisu osoba, skupina i subjekata uključenih u teroristička djela — Valjanost)

text:
               12.8.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 270/2

      Presuda Suda (peto vijeće) od 20. lipnja 2019. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Landgericht Saarbrücken — Njemačka) — kazneni postupak protiv K. P.-a
      (predmet C-458/15) (1)

      (Zahtjev za prethodnu odluku - Zajednička vanjska i sigurnosna politika - Borba protiv terorizma - Mjere ograničavanja protiv određenih osoba i subjekata - Zamrzavanje financijskih sredstava - Zajedničko stajalište 2001/931/ZVSP - Članak 1. stavci 4. i 6. - Uredba (EZ) br. 2580/2001 - Članak 2. stavak 3. - Odluka Vijeća kojom se organizacija zadržava na popisu osoba, skupina i subjekata uključenih u teroristička djela - Valjanost)
      (2019/C 270/02)
      Jezik postupka: njemački

         Sud koji je uputio zahtjev

      Landgericht Saarbrücken

         Stranka glavnog kaznenog postupka

      K. P.

         Izreka

                  1.

                  Razmatranje prethodnog pitanja nije otkrilo nijedan element koji bi utjecao na valjanost:

                              —

                              Odluke Vijeća 2007/445/EZ od 28. lipnja 2007. o provedbi članka 2. stavka 3. Uredbe (EZ) br. 2580/2001 o posebnim mjerama ograničavanja protiv određenih osoba i subjekata s ciljem borbe protiv terorizma i o stavljanju izvan snage Odluka 2006/379/EZ i 2006/1008/EZ;

                              —

                              Odluke Vijeća 2007/868/EZ od 20. prosinca 2007. o provedbi članka 2. stavka 3. Uredbe (EZ) br. 2580/2001 o posebnim mjerama ograničavanja protiv određenih osoba i subjekata s ciljem borbe protiv terorizma i o stavljanju izvan snage Odluke 2007/445/EZ;

                              —

                              Odluke Vijeća 2008/583/EZ od 15. srpnja 2008. o provedbi članka 2. stavka 3. Uredbe (EZ) br. 2580/2001 o posebnim mjerama ograničavanja protiv određenih osoba i subjekata s ciljem borbe protiv terorizma i o stavljanju izvan snage Odluke 2007/868/EZ, i

                              —

                              Odluke Vijeća 2009/62/EZ od 26. siječnja 2009. o provedbi članka 2. stavka 3. Uredbe (EZ) br. 2580/2001 o posebnim mjerama ograničavanja protiv određenih osoba i subjekata s ciljem borbe protiv terorizma i o stavljanju izvan snage Odluke 2008/583/EZ.

                  2.

                  Uredba Vijeća (EZ) br. 501/2009 od 15. lipnja 2009. o provedbi članka 2. stavka 3. Uredbe (EZ) br. 2580/2001 o posebnim mjerama ograničavanja protiv određenih osoba i subjekata s ciljem borbe protiv terorizma i o stavljanju izvan snage Odluke 2009/62/EZ nevaljana je u dijelu u kojem su njome Oslobodilački tigrovi tamilskog Eelama zadržani na popisu predviđenom člankom 2. stavkom 3. Uredbe Vijeća (EZ) br. 2580/2001 od 27. prosinca 2001. o posebnim mjerama ograničavanja protiv određenih osoba i subjekata s ciljem borbe protiv terorizma.

         (1)  SL C 354, 26. 10. 2015.


title: predmet C-612/16: Presuda Suda (osmo vijeće) od 19. lipnja 2019. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio First-tier Tribunal (Tax Chamber) — Ujedinjena Kraljevina) — C & J Clark International Ltd protiv Commissioners for Her Majesty's Revenue & Customs (Zahtjev za prethodnu odluku — Antidamping — Tumačenje i valjanosti uredbi kojima se ponovno uvode antidampinške pristojbe nakon presude Suda o poništenju — Pravna osnova — Zabrana retroaktivnosti — Zastara)

text:
               12.8.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 270/3

      Presuda Suda (osmo vijeće) od 19. lipnja 2019. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio First-tier Tribunal (Tax Chamber) — Ujedinjena Kraljevina) — C & J Clark International Ltd protiv Commissioners for Her Majesty's Revenue & Customs
      (predmet C-612/16) (1)

      (Zahtjev za prethodnu odluku - Antidamping - Tumačenje i valjanosti uredbi kojima se ponovno uvode antidampinške pristojbe nakon presude Suda o poništenju - Pravna osnova - Zabrana retroaktivnosti - Zastara)
      (2019/C 270/03)
      Jezik postupka: engleski

         Sud koji je uputio zahtjev

      First-tier Tribunal (Tax Chamber)

         Stranke glavnog postupka

         Tužitelj: C & J Clark International Ltd

         Tuženik: Commissioners for Her Majesty's Revenue & Customs

         Izreka

                  1.

                  Ispitivanje pitanja o valjanosti postavljenih Sudu nije dovelo do utvrđenja nijednog elementa koji bi utjecao na valjanost Provedbene uredbe Komisije (EU) 2016/1395 od 18. kolovoza 2016. o ponovnom uvođenju konačne antidampinške pristojbe i konačnoj naplati privremene pristojbe uvedene na uvoz određene obuće s gornjim dijelom od kože podrijetlom iz Narodne Republike Kine koju proizvode trgovačka društva Buckinghan Shoe Mfg Co., Ltd., Buildyet Shoes Mfg., DongGuan Elegant Top Shoes Co. Ltd, Dongguan Stella Footwear Co Ltd, Dongguan Taiway Sports Goods Limited, Foshan City Nanhai Qun Rui Footwear Co., Jianle Footwear Industrial, Sihui Kingo Rubber Shoes Factory, Synfort Shoes Co. Ltd., Taicang Kotoni Shoes Co. Ltd., Wei Hao Shoe Co. Ltd., Wei Hua Shoe Co. Ltd. i Win Profile Industries Ltd i o provedbi presude Suda u spojenim predmetima C-659/13 i C-34/14 ni na valjanost Provedbene uredbe Komisije (EU) 2016/1647 оd 13. rujna 2016. o ponovnom uvođenju konačne antidampinške pristojbe i konačnoj naplati privremene pristojbe uvedene na uvoz određene obuće s gornjim dijelom od kože podrijetlom iz Vijetnama koju proizvode trgovačka društva Best Royal Co. Ltd, Lac Cuong Footwear Co., Ltd, Lac Ty Co., Ltd, Saoviet Joint Stock Company (Megastar Joint Stock Company), VMC Royal Co Ltd, Freetrend Industrial Ltd. i njegovo povezano trgovačko društvo Freetrend Industrial A (Vietnam) Co, Ltd., Fulgent Sun Footwear Co., Ltd, General Shoes Ltd, Golden Star Co, Ltd, Golden Top Company Co., Ltd, Kingmaker Footwear Co. Ltd., Tripos Enterprise Inc., Vietnam Shoe Majesty Co., Ltd, i o provedbi presude Suda u spojenim predmetima C-659/13 i C-34/14.

                  2.

                  Sustav zastare predviđen člankom 221. stavkom 3. Uredbe Vijeća (EEZ) br. 2913/92 od 12. listopada 1992. o Carinskom zakoniku Zajednice, kako je izmijenjena Uredbom (EZ) br. 2700/2000 Europskog parlamenta i Vijeća od 16. studenog 2000., primjenje se na zastaru antidampinških pristojbi uvedenih provedbenim uredbama navedenim u točki 1. izreke ove presude.

         (1)  SL C 38, 6. 2. 2017.


title: predmet C-591/17: Presuda Suda (veliko vijeće) od 18. lipnja 2019. — Republika Austrija protiv Savezne Republike Njemačke (Povreda obveze države članice — Članci 18., 34., 56. i 92. UFEU-a — Propis države članice kojim se predviđa infrastrukturna pristojba za osobna vozila — Situacija u kojoj se vlasnicima vozila registriranih u toj državi članici priznaje oslobođenje od poreza na motorna vozila u iznosu te pristojbe)

text:
               12.8.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 270/4

      Presuda Suda (veliko vijeće) od 18. lipnja 2019. — Republika Austrija protiv Savezne Republike Njemačke
      (predmet C-591/17) (1)

      (Povreda obveze države članice - Članci 18., 34., 56. i 92. UFEU-a - Propis države članice kojim se predviđa infrastrukturna pristojba za osobna vozila - Situacija u kojoj se vlasnicima vozila registriranih u toj državi članici priznaje oslobođenje od poreza na motorna vozila u iznosu te pristojbe)
      (2019/C 270/04)
      Jezik postupka: njemački

         Stranke

         Tužitelj: Republika Austrija (zastupnici: G. Hesse, J. Schmoll i C. Drexel, agenti)

         Tuženik: Savezna Republika Njemačka (zastupnici: T. Henze i S. Eisenberg, agenti, uz asistenciju C. Hillgrubera, Rechtsanwalt)

         Intervenijent u potporu tužitelju: Kraljevina Nizozemska (zastupnici: J. Langer, J. M. Hoogveld i M. Bulterman, agenti)

         Intervenijent u potporu tuženiku: Kraljevina Danska (zastupnici: Nymann-Lindegren i M. Wolff, agenti)

         Izreka

                  1.

                  Savezna Republika Njemačka povrijedila je obveze koje ima na temelju članaka 18., 34., 56. i 92. UFEU-a time što je uvela infrastrukturnu pristojbu za osobna vozila i istodobno u korist vlasnika vozila registriranih u Njemačkoj predvidjela oslobođenje od poreza na motorna vozila u iznosu najmanje jednakom plaćenoj pristojbi.

                  2.

                  U preostalom dijelu tužba se odbija.

                  3.

                  Saveznoj Republici Njemačkoj nalaže se snošenje tri četvrtine troškova Republike Austrije i snošenje vlastitih troškova.

                  4.

                  Republika Austrija snosi četvrtinu vlastitih troškova.

                  5.

                  Kraljevina Nizozemska i Kraljevina Danska snose vlastite troškove.

         (1)  SL C 402, 27. 11. 2017.


title: predmet C-607/17: Presuda Suda (prvo vijeće) od 19. lipnja 2019. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Högsta förvaltningsdomstolen — Švedska) — Skatteverket protiv Memira Holding AB (Zahtjev za prethodnu odluku — Porez na dobit — Grupa društava — Sloboda poslovnog nastana — Odbitak gubitaka koje je pretrpjelo nerezidentno društvo kći — Pojam „konačni gubici” — Spajanje preuzimanjem društva kćeri s matičnim društvom — Zakonodavstvo države sjedišta društva kćeri koje priznaje pravo na odbitak gubitaka u okviru spajanja samo društvu koje ih je pretrpjelo)

text:
               12.8.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 270/5

      Presuda Suda (prvo vijeće) od 19. lipnja 2019. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Högsta förvaltningsdomstolen — Švedska) — Skatteverket protiv Memira Holding AB
      (predmet C-607/17) (1)

      (Zahtjev za prethodnu odluku - Porez na dobit - Grupa društava - Sloboda poslovnog nastana - Odbitak gubitaka koje je pretrpjelo nerezidentno društvo kći - Pojam „konačni gubici” - Spajanje preuzimanjem društva kćeri s matičnim društvom - Zakonodavstvo države sjedišta društva kćeri koje priznaje pravo na odbitak gubitaka u okviru spajanja samo društvu koje ih je pretrpjelo)
      (2019/C 270/05)
      Jezik postupka: švedski

         Sud koji je uputio zahtjev

      Högsta förvaltningsdomstolen

         Stranke glavnog postupka

         Tužitelj: Skatteverket

         Tuženik: Memira Holding AB

         Izreka

                  1.

                  Za potrebe ocjene konačnosti gubitaka nerezidentnog društva kćeri, u smislu točke 55. presude od 13. prosinca 2005., Marks & Spencer (C 446/03, EU:C:2005:763), okolnost da država članica kojoj društvo kći pripada ne omogućava prijenos gubitaka društva drugom poreznom obvezniku u slučaju spajanja — dok država članica kojoj pripada matično društvo predviđa takav prijenos u slučaju spajanja dvaju rezidentnih društava — nije odlučna, osim ako matično društvo ne dokaže da mu je nemoguće uračunati vrijednost tih gubitaka tako da ih, osobito posredstvom prijenosa, porezno uzme u obzir treća osoba za buduće porezne godine.

                  2.

                  U slučaju u kojem bi okolnost spomenuta u prvom pitanju postala relevantna nevažna je činjenica da u državi sjedišta društva kćeri ne postoji nijedan drugi subjekt koji bi mogao odbiti te gubitke u slučaju spajanja da su takvi odbitci ondje dopušteni.

         (1)  SL C 5, 8. 1. 2018.


title: predmet C-619/18: Presuda Suda (veliko vijeće) od 24. lipnja 2019. — Europska komisija protiv Republike Poljske (Povreda obveze države članice — Članak 19. stavak 1. drugi podstavak UEU-a — Vladavina prava — Učinkovita pravna zaštita u područjima obuhvaćenima pravom Unije — Načela nesmjenjivosti i neovisnosti sudaca — Snižavanje dobne granice za odlazak u mirovinu sudaca Vrhovnog suda — Primjena na suce u aktivnoj službi — Mogućnost da se nastavi s obnašanjem sudačke dužnosti nakon dosezanja te dobne granice koja je uvjetovana dobivanjem odobrenja na temelju diskrecijske ocjene predsjednika republike)

text:
               19.8.2019

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 280/9

      Presuda Suda (veliko vijeće) od 24. lipnja 2019. — Europska komisija protiv Republike Poljske
      (predmet C-619/18) (1)

      (Povreda obveze države članice - Članak 19. stavak 1. drugi podstavak UEU-a - Vladavina prava - Učinkovita pravna zaštita u područjima obuhvaćenima pravom Unije - Načela nesmjenjivosti i neovisnosti sudaca - Snižavanje dobne granice za odlazak u mirovinu sudaca Vrhovnog suda - Primjena na suce u aktivnoj službi - Mogućnost da se nastavi s obnašanjem sudačke dužnosti nakon dosezanja te dobne granice koja je uvjetovana dobivanjem odobrenja na temelju diskrecijske ocjene predsjednika republike)
      (2019/C 280/11)
      Jezik postupka: poljski

         Stranke

         Tužitelj: Europska komisija (zastupnici: K. Banks, H. Krämer i S. L. Kalėda, agenti)

         Tuženik: Republika Poljska (zastupnici: B. Majczyna, K. Majcher i S. Żyrek, agenti)

         Izreka

                  1.

                  Republika Poljska povrijedila je obveze koje ima na temelju članka 19. stavka 1. drugog podstavka UEU-a time što je, s jedne strane, propisala primjenu mjere snižavanja dobne granice za odlazak u mirovinu sudaca Sąda Najwyższyjeg (Vrhovni sud) na suce u aktivnoj službi koji su na taj sud imenovani do 3. travnja 2018. i, s druge strane, time što je predsjedniku republike povjerila diskrecijsku ovlast produljenja aktivnog mandata sudaca tog suda nakon dosezanja novoutvrđene dobne granice za odlazak u mirovinu.

                  2.

                  Republici Poljskoj nalaže se snošenje troškova.

                  3.

                  Mađarska snosi vlastite troškove.

         (1)  SL C 427, 26. 11. 2018.